Karaš-Nera

**Karaš-Nera** je prirodno dobro u jugoistočnom Banatu, opština Bela Crkva, Srbija. Naslanja se na granicu sa Rumunijom. Ime potiće od naziva rijeka Karaš i Nera čiji su izvori u Rumuniji.  

Početak istraživanja ovog područja vezuje se za Kitaibela i Valdštajna koji su u periodu 1797 - 1817. putovali kroz tadašnju Ugarsku i proučavali faunu, floru, zemljište, stijene, vode i način života ljudi. Kasnije, tokom 1835. godine austrijski botaničar Rohel istraživao je floru Banata i svoje rezultate objavio u knjizi “Ređe biljke Banata”. Početkom 20. vijeka floru južnog Banata proučavao je Vagner, a botaničar Soška tokom 1943. i 1944. godine. Istraživanja su obavljana od strane mnogih naučnika te podaci kojima se raspolaže su od velikog značaja.
## Geografija
Sastoji se od tri cjeline: Karaš, Nera i Mali pijesak. 
### Karaš
Rijeka Karaš izvire u Rumuniji na planini Semenik i kod sela Kuštilj ulazi u Srbiju. Izgradnjom kanala Dunav-Tisa-Dunav tok rijeke je regulisan čime je presječen tok Karaša koji se danas uliva u ovaj kanal. Prostorna cjelina Karaš je najvećim dijelom mrtvaja rijeke Karaša, u blizini naselja Kajtasovo. Pristup ovom prostoru moguć je preko atarskog puta koji se od puta Kajtasovo-Grebenac severno od Kajtasova odvaja ka istoku.
### Nera
Rijeka Nera je jedina planinska rijeka u Vojvodini. Na grčkom riječ Nera znači "voda", a na hebrejskom "svjetlost". Protiče kroz čak tri zaštićena područja. U Rumuniji izvire u Nacionalnom parku „Semenik“, prolazi kroz prirodni rezervat Nacionalni Park „Klisura Nere – Beušnica“, a u svom toku kroz Srbiju protiče kroz Predeo izuzetnih odlika „Karaš – Nera“ i uliva se u Dunav kod Banatske Palanke. Prostorna cjelina Nera obuhvata cio tok istoimene rijeke u Srbiji, kao i šireg priobalnog pojasa na tri najočuvanija lokaliteta: ušće Nere u Dunav, dio korita Nere i ostrva kod Vračevog Gaja oko 4 km od ušća Nere u blizini Kusića. Pristup rijeci moguć je iz naselja Kusić, Bele Crkve i Vračevog Gaja, a najoptimalniji je vodenim putem sa Dunava. 
### Mali pijesak
Najveću prostornu cjelinu ovog zaštićenog područja čini Mali pijesak, zapadno od Bele Crkve. Obuhvata travna pješčarska i stepska staništa duž lijeve obale Karaša, od Grebenca do Banatske Palanke, kao i mrtvaje Karaša sa lijeve strane kanala Dunav - Tisa - Dunav, koje se prostorno nadovezuju na Mali pijesak. Presjecaju ga dva puta: na jugu Kovin - Bela Crkva i Grebenac- Jasenovo na sjeveru. 

Nastanak i površinski reljef Malog pijeska vezan je za akumulativni rad Dunava i deflaciono dejstvo jugoistočnog vjetra - košave. Nataloženi pijesak pred Đerdapskom klisurom prenosio se vjetrom na današnju lokaciju - Deliblatsku peščaru. Proces se odvijalo u više faza. Najveći dio obavljao se tokom mlađeg diluvijuma, a on se djelimično odvija i danas. Površinski reljef na Malom pijesku je različit. Pješčani pokrov visokih dina nalazi se na severozapadu, a pješčani pokrov niskih dina na jugoistočnoj strani Malog pijeska.

## Zaštićeno područje
Osnovne prirodne vrijednosti područja čine očuvani napušteni meandri Karaša i riječna staništa Nere, pješčare i stepe, koja su prioritet za zaštitu u srednjoj Evropi, kao i najupadlјiviji predio dinskog relјefa u Srbiji. Nera predstavlјa ekološki koridor od međunarodnog značaja, koja teče duž granice Srbije i Rumunije, povezujući Karpate i Panonsku niziju. 

Na ovom području zabilježeno je 478 vrsta biljaka od kojih je 13 strogo zaštićeno, čiji su najvažniji predstavnici: dvoštitasta šaš (*Fimbristylis bisumbellata*), močvarni maslačak (*Taraxacum palustre*), šiljata zuka (*Scirpus mucronatus*), zmijski jezik (*Ophioglossum vulgatum*), dimnjača (*Fumaria kralikii*), kalužđarka (*Epipactis palustris*) i gorocvet (zečji mak, Gospina vlas)  (*Adonis vernalis*). Šumska vegetacija nije nikad detaljno ispitana. U poplavnom području rijeka javlja se: vrba, topola, crna jova, grab, hrast lužnjak. Hrastove šume koje su nekad zauzimale velike površine danas su skoro u potpunosti iskrčene.

Najznačajniji predstavnici rijetke i ugrožene faune su: panonski skakavac (*Acrida hungarica*), mravlji lav (*Myremeleon formicarius*), dvoprugasta uklija (*Alburnoides bipunctatus*), potočna mrena (*Barbus meridionalis*), manić (*Lota lota*), stepski smuk (*Dolichophis caspius*), stepski gušter (*Podarcis tauricus*), žaba travnjača (*Rana temporaria*) i poskok (*Vipera ammodytes*), 

Izolovanost podrućja doprinosi održivom korišćenju, a akcenat je stavljen na ekološki i rekreativni turizam, proizvodnju zdrave hrane i održivo pašarenje ovaca, magaraca i konja.

Prisustvo velikog broja vrsta biljaka i životinja ukazuje na visok nivo očuvanosti prirodnih odlika. 

### Predio izuzetnih odlika
Skupština AP Vojvodine je na skupštinskoj sjednici 8. aprila 2015. godine, donijela Pokrajinsku skupštinsku odluku o proglašenju prirodnog dobra Karaš-Nera zaštićenim područjem kao prirodno dobro nacionalnog, odnosno izuzetnog značaja i svrstano je IΙ kategoriju zaštite. Vrsta zaštićenog područja je predio izuzetnih odlika. Po IUCN kategorizaciji pripada IV kategoriji za zaštitu prirode (područje upravljanja staništima i vrstama), kako je navedeno u WDPA evidanciji.

#### Režimi zaštite
Na području Specijalnog rezervata prirode utrvđena su dva režima zaštite II i III stepena. Režim zaštite II stepena obuhvata površinu 984 ha, a III stepena 557 ha.

### Ramsarsko područje
Ušće Nere u Dunav je dio Ramsarskog područja Labudovo okno upisanog 01.05.2006. god. u registar značajnih vlažnih područja.
 
### IBA područje
U okviru većeg kompleksa pod imenom Deliblatska peščara, Mali pijesak i meandri Karaša upisani su u registar međunarodno značajnih staništa ptica (Important Bird Area, IBA-016SER). 

Najvažniji aspekt vrednosti ornitofaune ovog područja su ptice grabljivice. One su najviše vezane za Mali pijesak, gdje se nalazi najveća i najgušća populacija tekunica (*Spermophilus citellus*) u Srbiji i jedna od najvećih u Panonskoj niziji. Tekunice su aktivne danju i predstavljaju izuzetno povoljan plijen pticama grabljivicama. Istovremeno, ovaj prostor se nalazi na raskršću migratornih puteva i u blizini drugih važnih područja, vodenih staništa uz Dunav i mozaika šuma, žbunaste i travne vegetacije na Deliblatskoj peščari.

Ukupno je zabilježeno 20 vrsta dnevnih grabljivica, više nego na bilo kom lokalitetu ove veličine u Srbiji. Među njima, posebno se ističu vrste veoma retke u Srbiji, kao što su: patuljasti orao (*Hieraaetus pennatus*), orao kliktaš (*Aquila pomarina*), orao krstaš (*Aquilaheliaca*), stepski ili banatski soko (*Falco cherrug*) , kao i vrste koje su iz biogeografskih razloga rijetke u Vojvodini, poput zmijara (*Circaetus gallicus*) i riđeg mišara (*Buteo rufinus*)

## Vanjske veze
* 
* 
* 
## Izvori