open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Geoglif

**Geoglif** je slika ili veliki motiv koji je stvoren na zemaljskom tlu. Postoje dva tipa geoglifa na osnovu njigovog stvaranja:
  
* **Pozitivni geoglif** koji je stvoren naaranžiranjem prirodnog materijala kao što je npr. kamenje, šljunak, stenoviti fragmenti, gline i slični. 
* **Negativni geoglif** je stvoren odstranjivanjem prirodnog materijala u predelu tako da bi se otkrio materijal koji tu leži ispod ovog.

Najpoznatiji geoglifi su negativni geoglifi koji ježe na planini Naska Naska linije u južnom Peruu koji su nastali odstranjivanjem tamnijeg materijala vulkanskig porekla. Daljim oblastima su predeli u zapadnoj Australiji, SAD, Skandinaviji, Islandu i Laponiji.

## Vanjske veze

* The Blythe Intaglios, A Photo Gallery, James Q. Jacobs
* Ken Scarlett, "Andrew Rogers and the Rhythm of Life" *Sculpture* article on geoglyph 
* Photogrammetric Reconstruction of the Geoglyphs of Nasca and Palpa
* Pioneer (Japan) has taken shears to grass to promote its latest Smart Loop car navigation system
Beop od Baekjea

**Beop od Baekjea** (? 600; vl. 599–600) bio je 29. po redu vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Bio je najstariji sin prethodnog kralja Hyea. Za vrijeme njegove vladavine, država Baekje je nastavila slabiti, te morala prepustiti teritorije oko današnjeg Seula suparničkoj državi Silla.

Beopova kratka vladavina je prije svega poznata po njegovom nastojanju da državu i sve svoje podanike dosljedno uskladi sa vlastitim tumačenjem budističkog nauka. Zbog toga je krajem 599. izdao ukaz kojim se zabranjuju sve vrste ubijanja, bez obzira na to radilo se o ljudima ili životinjama. To je podrazumijevalo zabranu lova, ribolova i konzumacije mesa. Kako bi bio siguran da će se ukaz poštovati, naredio je da se puste svi sokolovi iz sokolarnika, kao i da se spali svo lovačko oružje i ribarski alat. Beop je također počeo gradnju budističkog hrama Wangheungsa, ali je on dovršen tek u doba njegovih nasljednika.

Naslijedio ga je Mu, sin kralja Wideoka.

## Reference
Ćandrakirti

**Ćandrakīrti** (600–c. 650), (Devanagari: चन्द्रकीर्ति; tib. Dawa Drakpa), bio je nadstojnik, ili opat, monasterijskog sveučilišta Nalanda i Nagarđunin učenik i tumač njegovih djela. Budistički učenjak Ćandrakirti najslavniji je pripadnik budističke škole čije sljedbenike Tibećani nazivaju Madjamika-Prasangikama.

Ćandrakirti je branio Budapalitu od Bavavivekine dosljedne i snažne kritike oslonjene na autonomni silogizam. Posljedica Ćandrakirtijeva tumačenja Nagarđunina nazora bila je nastanak nove madjamičke škole znane kao Prasangike ("Konsekvencijalisti"). Među Ćandrakirtijeva djela ubrajaju se *[[Prasannapada]]*—sanskritski izraz koji znači "Jasne riječi"—vrlo cijenjeno tumačenje Nagarđunine ''Mulamadhyamakakarike'' i *[[Madhyamakavatara]]* (njegov dodatak Nagarđuninu tekstu) i njegovo samotumačenje. *Madhyamakavatara* se koristi kao glavni udžbenik u većini tibetskih monasterijskih sveučilišta za proučavanje 'Praznine' i filozofije koju zastupa škola Madjamaka.

Raspravom *[[Madhyamakavatara]]* (*Uvod u Srednji put*) Ćandrakirti ustanovljuje madjamički sustav mišljenja pobijajući načela raznih budističkih i nebudističkih filozofija. Tijekom tih pobijanja, on kritizira školu Ćitamatra (Yogacara), idealističku školu budizma.

## Povezano
* Praznina
* Mahajana
* Šakjamuni
* Nagarđuna
* Šantideva

## Literatura

* Kelsang Gyatso. *Ocean nektra: Mudrost i suosjećanje u mahajanskom budizmu*. Budistički centar Kailash, Tharpa Hrvatska, Split, 2005. (Cjelovit prijevod Ćandrakirtijeve rasprave *[[Madhyamakavatara]]*, s tumačenjem, skripta.)
Joya de Cerén

**Hoja de Seren** () je arheološki lokalitet u Salvadoru, iz doba Maja.

Naselje je verovatno zatrpano posle erupcije vulkana oko 600. godine. U međuvremenu je iz nekoliko metara debelog sloja pepela iskopan veliki deo sela. Temelji kuća napravljeni od zemlje i ilovače, dobro sačuvan alat i predmeti korišteni u domaćinstvima pružaju retku mogućnost pogleda u svakodnevni život domaćeg stanovništva u Srednjoj Americi u vreme Maja. Iskopano je oko 70 građevina. Naselje je nastanjeno oko 9. veka pne. i napušteno oko 250. pne. zbog erupcije vulkana. Pretpostavlja se da su domaćini uspeli da napuste selo na vreme budući da nisu pronađena nikakva tela.

Godine 1993. svrstano je među Svetsku baštinu Latinske Amerike i Kariba.

## Vanjske veze

* Zvanična UNESKO prezentacija - Hoja de Seren
Katarina Aleksandrijska

**Sveta Katarina Aleksandrijska** (oko 282.- Aleksandrija oko 307.), nazivana još i **Katarina Sinajska**, smatra se sveticom i mučenicom u istočnoj i u zapadnoj Crkvi. Štovanje joj iskazuju također anglikanci i luterani.

## Biografija
Osim godine rođenja (koja ipak nije sasvim sigurna) i podatka da je 304. podnijela mučeništvo u Aleksandriji, malo se znade o Katarininu životu, a stvarne podatke teško je razlučiti o legende.

Prema predaji, Katarina je bila lijepa mlada Egipćanka koja je, u trenutku kad je upravitelj Maksimin Daja preuzimao vlas u Aleksandriji, bila pozvana na svečanost koja je uključivala i pogansko žrtvovanje životinja. Katarina je odbila u tome sudjelovati zbog svoje kršćanske vjere.

## Legendarni izvještaj o mučeništvu
Maksimin Daia, koji je došao na vlast u rimskim afričkim provincijama naslijedivši rođaka Galerija, zaljubio se u Katarinu tako jako da je odlučio rastaviti se od svoje žene te oženiti Katarinu. Mlada ga je kršćanka najodlučnije odbila. On ju je tada suočio s pedesetoricom filozofa s namjerom da je oni uvjere kako Krist, jer je umro na križu, ne može biti Bog. No Katarina, služeći se govorničkom vještinom, a još više dobrim poznavanjem filozofije i teologije, pridobila je na svoju stranu mudrace koji, rasvijetljeni milošću, prionuše uz kršćanstvo. U očima pogana dvostruko poraženi, zadobiše mučeničku krunu jer ih je Maksimin stavio na muke i pogubio.
 
Ne mogavši Maksimin slomiti Katarinu, razbjesnio se i dao načiniti posebno mučilo: kotač s bodežima, koji će je sasjeći. No to se mučilo raspalo. Tada je mučenica odvedena izvan grada te joj je odrubljena glava.

## Kult
Prema kasnijoj legendi anđeli su tijelo sv. Katarine prenijeli na Sinaj i ondje ga sahranili. U blizini toga mjesta podignut je kasnije slavni manastir sv. Katarine koji postoji još i danas, a Katarinini ostaci prenijeti su u pripadajuću crkvu.

Oskudni izvještaji o Katarininu životu kroz povijest su bacali sumnju na njezino stvarno postojanje, pa je to vidljivo i u bogoslužju Katoličke Crkve, koja je spomen svete Katarine 1969. isključila iz liturgijskog kalendara, da bi ga onamo vratila 2002. godine.

Spomendan joj se slavi 25. studenog u Katoličkoj Crkvi, a u pravoslavlju slavi se 24. studenog, što je 7. prosinca u gregorijanskom kalendaru ukoliko se koristi julijanski kalendar.

## Povezano
* Aleksandrija
* Samostan Svete Katarine na Sinaju
Ingvar

**Yngvar Harra** (ili **Ingvar**) protonordijski **Ingu-Hariz* (? - početak 7. vijeka) bio je polulegendarni kralj Švedske. Navodi se kako je bio sin kralja Östena te da je vratio na prijestolje dinastiju Ynglinga nakon što su se Šveđani bili pobunili protiv Sölvija.

Snorri Sturluson navodi u svojoj *[[Ynglinga saga|Ynglinga sagi]]* kako je kralj Ingvar, Östenov sin, bio veliki ratnik i često provodio vrijeme patrolirajući obale svog kraljevstva kako bi mogao odbiti Dance i estonske Vikinge (*Víkingr frá Esthland*). Nakon što je sklopio mir sa Dancima, odlučio se obračunati sa estonskim Vikinzima.

Potom je krenuo u pohod na Estoniju i jednog ljeta došao u mjesto Stein (v. Sveigder). Estonci (*sýslu kind*) su u unutrašnjosti skupili veliku vojsku i napali kralja Ingvara. Došlo je do velike bitke u kojoj su Estonci imali brojčanu nadmoć; Ingvar je poginuo, a Šveđani se povukli. Ingvar je sahranjen na mjestu *Kamen* ili *[[utvrda na brdu]]* (*na Steiniju*) na obalama Estonije (*Aðalsýsla*).

## Napomene

## Eksterni izvori
* Oliver Rand: Salme muinaslaevade leiukoht Rootsi kuninga surmaloosse selgust ei too . Meie Maa, September 25, 2010.

## Primarni izvori
* Ynglingatal
* Ynglinga saga (dio Heimskringle)
* Historia Norwegiae
* Thorsteins saga Víkingssonar

## Sekundarni izvori
Nerman, B. *Det svenska rikets uppkomst*. Stockholm, 1925.
Gregorijanski koral

**Gregorijanski koral** označava jednoglasno srednjovekovno liturgijsko pevanje Katoličke Crkve (kao i u nekim Pravoslavnim Crkvama na zapadu, u čijim se parohijama služi zapadni obredi pre šizme) na latinskom jeziku.

Gregorijanski koral predstavlja pevanu reč Božju. Kao sastavni dio liturgijskog delovanja sadrži bogatu muzičku baštinu hišćanske crkve od njenog začetka,tokom srednjeg veka do pojave višeglasnog pevanja.

Ime je dobio po Grguru Velikom, koji je bio papa između 590. i 604.
 
Ovaj stari sakralni oblik muzike je važnim je delom liturgijske ,muzike. Ovo je jednoglasno i nepromenljivo crkveno pevanje. Zbirku takvih misnih korala sastavio je i pročistio u saradnji sa svojim benediktincima u knjigu Antifonarij papa Grgur I., pa ga možemo nazvati reformatorom liturgijske muzike Iz Rima se takvo pevanje proširilo po celom hrišćanskom svetu, čemu je pomogao i Karlo Veliki.

## Reference

## Vanjske veze

* Arhiva gregorianskih napjeva 
* GLOBAL CHANT DATABASE: Index of Gregorian Chant - baza podataka s preko 20.000 melodija
600-te

**600-e** su decenija koja je počela 1. januara 600. i završila 31. decembra 609. 

## Događaji i trendovi
* 602 - Ubistvo bizantskog cara Mavrikija služi kao povod sasanidskom kralju Hozroju II da otpočne veliki rat između dva carstva.
* 603 - 604 - Japanski Princ Shotoku donosi Ustav od sedamnaest članaka koji je, prema nekim tumačenjima, najstariji danas važeći ustav na svijetu.
* 605 - 609 - Kineski car Yang od Suija gradi Veliki kineski kanal.

## Reference
Agatha

***Agatha*** je drama/triler iz 1979. kojeg je režirao Michael Apted, a glavne uloge igraju Vanessa Redgrave, Dustin Hoffman i Timothy Dalton uz scenarij Kathleen Tynan. Film se bavi poznatom spisateljicom Agathom Christie i nudi jedno moguće rješenje njezinog, još uvijek nerazješnjenog, dvanaestodnevnog nestanka iz 1926.

## Radnja
Kada joj njezin suprug Archie (Timothy Dalton) kaže kako ima ljubavnicu i kako traži razvog, Agatha Christie (Vanessa Redgrave) mu kaže kako joj je život u opasnosti i nestane. Ubrzo se prijavi u jedan hotel u Harrogateu pod imenom Archieve ljubavnice i počinje smišljati mračnu osvetu koju uspijeva obustaviti mladi, ambiciozni američki novinar Wally Stanton (Dustin Hoffman), koji se u nju zaljubljuje.

## Kritike
*Agatha* je naišla na uglavnom pozitivne reakcije kritičara te na stranici *Rotten Tomatoes* drži visok rejting od 82%.

## Reference

## Vanjske veze
*
The Count of Monte Cristo (film, 2002)

***Grof Monte Cristo*** (eng. *The Count of Monte Cristo*) je film iz 2002. koji je baziran na knjizi *[[Grof Monte Cristo]]* Alexandrea Dumasa sr.. Režirao ga je Kevin Reynolds a glavne uloge su imali James Caviezel, Dagmara Dominczyk i Guy Pearce. Prati knjigu u smislu mjesta i grofove osvete, no odnosi među glavnim likovima i kraj su ili pojednostavljeni ili ukinuti. Film je sveukupno zaradio 54 milijuna $.

## Glumačka postava
* James Caviezel kao Edmond Dantès
* Guy Pearce kao Fernand Mondego
* Richard Harris kao Abbé Faria
* Luis Guzmán kao Jacopo
* James Frain kao J.F. Villefort
* Dagmara Dominczyk kao Mercedès Iguanada
* Michael Wincott kao Armand Dorleac
* Christopher Adamson kao Maurice
* J. B. Blanc kao Luigi Vampa
* Alex Norton kao Napoléon
* Henry Cavill kao Albert Mondego
* Jeric Val A. Batiancela kao Stražar

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* The Count of Monte Cristo
* The Count of Monte Cristo Study Guide
Dominion: Prequel to the Exorcist

***Dominion: Prethodnik Egzorciste*** (eng. *Dominion: Prequel to the Exorcist*) je američki horor / triler iz 2005. godine, kojeg je režirao Paul Schrader. Film je bio stavljen na čekanje nakon što je Renny Harlin zamijenio Schradera na mjestu redatelja filma **** (eng. *Exorcist: The Beginning*). No, nakon što je Harlinova verzija loše prošla, Morgan Creek je dopustio da Schraderova verzija filma izađe pod naslovom **Dominion: Prethodnik Egzorciste**.

Radnja filma je u biti ista kao u filmu **Egzorcist: Početak**, s tim da je raspoloženje u filmu više misaono a manje nasilno.

## Radnja

Mladi velečasni Lankaster Merrin (kojeg glumi Skarsgård, koji je tumačio istog lika u prethodniku iz 2004.) putuje u istočnu Afriku. On namjerava ponovno izgraditi svoju vjeru, koja je bila uzdrmana, nakon što je svjedočio nekim od velikih užasa Drugog svjetskog rata. On se ondje susreće s ekipom arheologa, koji tragaju za crkvom za koju vjeruju da je bila zatrpana stoljećima. Naime, oni je žele iskopati. Merrin im u tom naumu pomaže, nakon čega slijed događaja vodi do njegovog susreta sa Pazuzuom, demonom koji će se vratiti u filmu **[[The Exorcist (film)|Egzorcist]]**.

## Glavne uloge
* **[[Stellan Skarsgård]]** kao **velečasni Lankester Merrin**
* **[[Gabriel Mann]]** kao **velečasni Francis**
* **Clara Bellar** as **Rachel Lesno**
* **[[Billy Crawford]]** kao **Cheche**
* **[[Ralph Brown]]** kao **časnički namjesnik**
* **Israel Aduramo** kao **Jomo**

## Vanjske veze
* Službena stranica
* 
* Stranica obožavatelja
The Hound of the Baskervilles (film, 2002)

***The Hound of the Baskervilles*** je BBC-jev film o Sherlocku Holmesu iz 2002.

## Glumačka postava
* Richard Roxburgh - Sherlock Holmes
* Ian Hart - Doktor Watson
* Richard E. Grant - Jack Stapleton
* Matt Day - Sir Henry Baskerville
* John Nettles - Dr. James Mortimer
* Geraldine James - Mrs. Mortimer
* Neve McIntosh - Beryl Stapleton
* Ron Cook - Barrymore
* Liza Tarbuck - Mrs. Barrymore

## Radnja

Ova ekranizacija jednog od najpoznatijih romana Sir Arthura Conana Doylea, stavlja Sherlocka Holmesa u istraživanje legende o obitelji Baskerville. Sherlock i njegov vjerni prijatelj dr. Watson, suočavaju se u ovom trileru sa zvijeri iz Dartmoora. Nakon što od Holmesa bude zatražena pomoć u osiguravanju nasljednika Sir Charlesa Baskervillea, detektiv šalje svog prijatelja Watsona da istraži slučaj i pripazi na mladog Sir Henrya, jedinog nasljednika obitelji Baskerville. Kada dođu u dvorac Baskerville, legenda o ogromnom psu koji napada po pustopoljini oživjet će...
Mimic (film)

***Mimic*** je američki znanstvenofantastični horor iz 1997. godine, kojeg je režirao Guillermo del Toro. Scenarij filma je inspiriran istoimenom kratkom pričom Donald A. Wollheima. Također, potrebno je napomenuti kako je ovaj film dobio svoja dva nastavka, Mimic 2 i , koji su rađeni izravno za video.

## Radnja

U Manhattanu žohari šire smrtonosnu zaraznu bolest koja uzima stotine života gradske djece. Stoga entomolog, Susan Tyler (Mira Sorvino), koristi tehnike genetskog inžinjeringa kako bi stvorila ono što ona i njezin kolega (a ujedno i suprug), Peter Mann (Jeremy Northam), nazivaju **Juda vrstom** (*[[Engleski jezik|eng]]. Judas Breed*). **Juda vrsta** je zapravo naziv za krupne kukce koji se hrane štetočinama koje prenose prethodno spomenutu zaraznu bolest. Također, treba napomenuti kako je Juda vrsta bila dizajnirana tako da se ne može razmnožavati, odnosno bila je dizajnirana tako da izumre u roku od nekoliko mjeseci. Ipak Susan i Peter, zajedno sa svojim osobljem, jako potcjenjuju sposobnost prilagodbe novostvorenih kukaca. Juda vrsta je naime pronašla način na koji se može razmnožavati, te je uz to razvila i sposobnost imitacije izgleda i ponašanja drugih stvorenja, među koje se ubrajaju i ljudi, s nevjerojatnom točnošću. Nakon što Peter i Susan saznaju da rojevi Juda vrste žive ispod grada, u sustavu podzemne željeznice, oni uz pomoć Leonarda (Charles S. Dutton), zaposlenika podzemne željeznice, koji labirint podzemnih tunela poznaje kao svoj džep, kreću u potragu za čovjekolikim kukcima, prije nego li oni preplave grad.

## Glavne uloge
* **[[Mira Sorvino]]** kao dr. Susan Tyler
* **[[Jeremy Northam]]** kao dr. Peter Mann
* **Alexander Goodwin** kao Chuy
* **Giancarlo Giannini** kao Manny
* **Charles S. Dutton** kao Leonard
* **[[Josh Brolin]]** kao Josh
* **Alix Koromzay** kao Remy
* **F. Murray Abraham** kao dr. Gates

## Nagrade i nominacije
**Nagrade**
Film je osvojio ukupno tri nagrade.Osvojene nagrade su: **[[Nagrada Saturn]]**: najbolja šminka (Rick Lazzarini, Gordon J. Smith); **Monitor**: Opens, Closes & Titles - najbolje postignuće (ChipHoughton, Debra Kaufman), Opens, Closes & Titles - redatelj (Fred Fouquet).

**Nominacije**
Film je ukupno ostvario šest nominacija.Ostvarene nominacije su: **Nagrada ALMA**: izvanredni latino redatelj igranog filma (Guillermo del Toro); **[[Nagrada Saturn]]**: najbolja glumica (Mira Sorvino), najbolji horor, najbolja izvedba mladog glumca/glumice (Alexander Goodwin), najbolji scenarij (Guillermo del Toro, Matthew Robbins); **Sitges**: najbolji film (Guillermo del Toro).

## Vanjske veze
* 
* ''Mimic'' na Rotten Tomatoes
* ''Mimic''  na All Movie Guide profile
Mimic 2

***Mimic 2*** (eng. *Mimic 2*) je američki znanstvenofantastični horor iz 2001. godine, kojeg je režirao Jean de Segonzac. Scenarij filma je inspiriran istoimenom kratkom pričom Donalda A. Wollheima. Ovaj film predstavlja izravni nastavak filma *[[Mimic (film)|Mimic]]*, nakon kojeg je uslijedio još jedan nastavak pod imenom . Također, potrebno je napomenuti kako je ovaj film režiran direktno za DVD.

## Radnja

Nakon što su pronađena tri užasno osakaćena tijela, okačena među njujorškim visokonaponskim žicama, detektiv Klaski (Bruno Campos) slučajno pronalazi vezu među svima njima, tj. nešto što im je svima zajedničko. Naime, sve žrtve su poznavale entomologinju Remy (Alix Koromzay), koja radi kao nastavnica u srednjoj školi koja se nalazi u unutrašnjosti grada. Klaski entomologinju Remy smatra glavnom osumnjičenicom, ali ne i vjerojatnim krivcem, za ubojstva, tj. sve dok sam ne ugleda stvorenje sposobno da mijenja oblike svoga tijela koje je uhodilo Remy. Naime, stvorenje koje je on vidio je bio dvometarski žohar koji je imao lice kao ono od njegove posljednje žrtve. Ubrzo potom u filmu se otkriva kako se to stvorenje zapravo želi pariti s Remy. Nadalje, radnja filma dovodi do situacije u kojoj su Klaski, Remy i par Remynih studenata zarobljeni u školi u kojoj ih prethodno spomenuto stvorenje lovi. Naposljetku, potrebno je još spomenuti kako vojna postrojba zadužena za uništavanje kukaca, želi riješiti prethodno spomenutu situaciju na način da školu napuni otrovnim plinom.

## Glavne uloge
* **[[Alix Koromzay]]** kao Remy Panos
* **[[Bruno Campos]]** kao detektiv Klaski
* **Will Estes** kao Nicky
* **Gaven E. Lucas** kao Sal Aguirre
* **Jon Polito** kao Morrie Deaver
* **Jody Wood** kao detektiv Clecknal
* **Edward Albert** kao Darksuit

## Nagrade i nominacije
Film je ukupno osvojio jednu nagradu (**Video Premiere Award**: najbolji vizualni efekti - Jamison Scott Goei) uz što je još ostvario i dvije nominacije (**Video Premiere Award**: najbolja kinematografija - Nathan Hope; najbolja montaža - Kirk M. Morri).

## Vanjske veze
* 
* ''Mimic 2'' na All Movie Guideu
Sherlock Holmes and the Case of the Silk Stocking

***Sherlock Holmes and the Case of the Silk Stocking*** je britanski TV film u BBC-evoj produkciji nastavak je adaptacije *[[The Hound of the Baskervilles (2002)|The Hound of the Baskervilles]]* iste kuće iz 2002. godine. Dr. Watsona ponovno glumi Ian Hart, a uloga detektiva nad detektivima Sherlocka Holmesa ovoga je puta pripala Rupertu Everettu.

## Radnja

Holmes je prisiljen prekinuti lagodan život u mirovini i na nagovor vjernog Dr. Watsona kreće na novi slučaj.Tijelo mlade djevojke izvučeno iz rijeke ukazuje na to da je riječ o prostitutki, no ispostavlja se da je nesretnica prava dama iz visokog društva. Nedugo zatim jedna je mlada aristokratkinja oteta. Usprkos velikim naporima inspektora Lestradea nisu joj uspjeli spasiti život, već su uspjeli samo pronaći njezino beživotno tijelo.Shvativši kako je rijeć o serijskom ubojici Holmes pribjegava radikalnim metodama kako bi ušao u trag misterioznom krvniku.....

## Vanjske veze
* ''Sherlock Holmes and the Case of the Silk Stocking'' at bbc.co.uk
* 
* ''Sherlock Holmes and the Case of the Silk Stocking''  at the *Masterpiece Theatre* web site
Mimic: Sentinel

***Mimic 3*** (eng. *Mimic: Sentinel*) je američki znanstvenofantastični horor iz 2003. godine, kojeg je režirao T.J. Petty. Scenarij filma je inspiriran istoimenom kratkom pričom Donald A. Wollheima. Ovaj film predstavlja posljednji nastavak **Mimic** trilogije, koju uz ovaj film čine i filmovi Mimic i Mimic 2. Također, potrebno je napomenuti kako je ovaj film režiran direktno za DVD.

## Radnja

Mimic 3 se udaljava od tonova koji su bili prisutni u prva dva filma. Također, mnogi obožavatelji su film okarakterizirali kao nešto između Hitchcockovog filma Prozor u dvorište i Mimic franšize.

Mladi Marvin (Karl Geary), koji je hiper-osjetljiv na okoliš, nije u mogućnosti napustiti zidove svoje sterilizirane sobe, kako bi si skratio vrijeme, te stoga krati svoje vrijeme na najbolji, njemu dostupni, način, tj. on cijeli dan provodi fotografirajući svoje susjede. Povremeno, on svojim objektivom "hvata" prizore u kojima njegovu mlađu sestru Rosy (Alexis Dziena) zavodi lokalni narko-diler, no ipak, leća Marvinovog objektiva većinom ostaju usredotočena na misterioznog susjeda znanog pod nadimkom "Smetlar" (Lance Henriksen) i lijepu susjedu Carmen (Rebecca Mader). Potom, nakon što njegovi (Marvinovi) susjedi počnu nestajati a misteriozne figure se pojavljivati i iščezavati iz vidokruga objektiva, izolirani voajer počinje sumnjati kako nekakvo zlo djeluje u njegovom susjedstvu. Nadalje, iako Rosy i Carmen imaju veliku želju pomoći Marvinu u obavljanju malo detektivskog posla, cijela situacija izlazi izvan okvira kontrole, kada se otkrije činjenica da je **Juda vrsta** daleko od istrebljenja, tj. da još uvijek postoje pripadnici te vrste.

## Glavne uloge
* **[[Lance Henriksen]]** kao Smetlar / CDC agent Kirchner
* **[[Karl Geary]]** kao Marvin
* **[[Alexis Dziena]]** kao Rosy
* **Keith Robinson** kao Desmond
* **Tudorel Filimon** kao ptičar
* **Rebecca Mader** kao Carmen

## Nominacije
Film je ostvario tri nominacije za nagradu **DVDX** i to u sljedećim kategorijama: Najbolji glumac u filmu koji je doživio svoju premijeru na DVD-u - Lance Henriksen; Najbolja glumica u filmu koji je doživio svoju premijeru na DVD-u - Amanda Plummer; Najbolji vizualni efekti u filmu koji je doživio svoju premijeru na DVD-u - Jamison Scott Goei

## Vanjske veze
* 
* ''Mimic 3'' na All Movie Guideu
Lješka ulica (Beograd)

**Lješka ulica** se nalazi u beogradskoj opštini Čukarica, na Banovom brdu.

Dobila je ime po albanskom okrugu i gradu Lješu. U Prvom balkanskom ratu, Lješ 18. novembra 1912. zauzimaju dijelovi srpske Drinske II divizije i Šumadijsko-albanskog odreda. Preko Lješa zimi 1915-1916. prelazi veći dio srpske vojske pri povlačenju na jug iz Srbije, tokom Prvog svetskog rata.

Ulica je dugačka 1,5&nbsp;km i ocrtava liniju u obliku blagog luka uz reku Dunav, od čije obale je udaljena nekih 800 mt. Ulica teče severoistočno prema jugozapadu, predstavlja se u obliku aleje zbog brojnog zelenila s obih strana, gostuje više školskih instituta i obiluje stambenim zgradama i privatnim kućama.

Početak ulice severno je na raskrsnici s Kirovljevom u neposrednoj blizini crkve Sv. Đorđa a kraj je na južnoj strani gde ju prepriče ulica Stevana Brakusa.

## Historija
Ulica se naglo razvija u drugoj polovini 20. veka u periodu kada se Čukarica naglo preobrazila iz skromnog radničkog naselja sa ponekom kućom na sprat u moderno gradsko naselje.

## Susedne ulice

Lješku ulicu presecaju – ili se ulivaju u nju – sledeće ulice od Kirovljeve do ulice Stevana Brakusa:
* Vidakovićeva
* Šumadijski trg
* Svetolika Lazarevića Laze
* Nemirović Dančenka
* Matije Bana
* Vinodolska
* Petra Mećave
* Straška Pindžura
* Bogoljuba Čukića
* Mirka Poštića
* Čukarička
* Čamdžijina
* Kijevska

## Povezano
* Čukarica, Beograd
* Srpska okupacija Albanije
* Spisak ulica Beograda

## Reference
Vlada Zečević

**Vlada Zečević** (1903–1970), pravoslavni sveštenik, učesnik Narodnooslobodilačke borbe i društveno-politički radnik FNR Jugoslavije.

Jedan je od četnika koji su tokom ustanka u Srbiji 1941. godine prišli partizanima, kada je Draža Mihailović prestao da se bori protiv Nemaca.

## Biografija
Rođen je 21. marta 1903. godine u Loznici. Završio je bogosloviju u Sremskim Karlovcima, a Teološki fakultet u Beogradu. Od 1927. do 1941. godine službovao je kao sveštenik u Krupnju, gde je, kao opozicionar, aktivno učestvovao u političkom životu.

Avgusta 1941. godine je učestvovao u podizanju narodnog ustanka zajedno sa Georgijem Bojićem iz Tronoše, i oni su sudjelovali u oslobađanju Loznice. Poslije toga je bio u četničkom rukovodstvu. Nakon napada na Šabac, partizani i četnici su se razišli, a pop Zečević je u to vrijeme preveo oko 500 četnika u partizane.

Član Komunističke partije Jugoslavije (KPJ) postao je 1942. godine. U ratu je bio zamjenik političkog komesara Valjevskog partizanskog odreda, član Vrhovnog štaba NOV i POJ, član Izvršnog odbora AVNOJ-a i povjerenik Vjerskog odsjeka Prvog zasjedanja AVNOJ, član Nacionalnog komiteta oslobođenja Jugoslavije (NKOJ) i povjerenik za unutrašnje poslove.

Poslije oslobođenja Jugoslavije nalazio se na raznim odgovornim dužnostima. Bio je ministar unutrašnjih poslova u Vladi FNRJ; ministar građevina i saobraćaja u Vladi NR Srbije (1952-1953); predsjednik Saveznog vijeća Savezne narodne skupštine (1954-1960); predsednik Odbora za organizaciju vlasti i upravu Savezne skupštine. Član Saveznog izvršnog veća bio je od januara 1953. godine. Bio je poslanik republičke Ustavotvorne i Savezne narodne skupštine, član Saveznog odbora SSRNJ, Predsjedništva Saveznog odbora SUBNOR i drugo. Imao je čin rezervnog pukovnika JNA.

Umro je u Beogradu 26. oktobar 1970. godine. Sahranjen je u Aleji zaslužnih građana na Novom groblju.

### Knjige i odlikovanja
Napisao je tri knjige:
* „*U noći, susret*“, Beograd 1963.
* „*I to da se zna*“, Beograd 1968. i 
* „*Raste ustanak*“, Zagreb 1968.

Nosilac je Partizanske spomenice 1941. i drugih jugoslovenskih odlikovanja, među kojima su: 
* Orden narodnog oslobođenja, 
* Orden zasluga za narod sa zlatnom zvijezdom i 
* Orden bratstva i jedinstva sa zlatnim vijencem.

## Literatura
* **[[Enciklopedija Jugoslavije]]** (knjiga osma). „Jugoslovenski leksikografski zavod“, Zagreb 1971. godina.
* **[[Vojna enciklopedija]]** (knjiga deseta). Beograd, 1975. godina

## Izvori

## Povezano

* Ratko Martinović
* Ustanak u Srbiji 1941.
Islamska zajednica Bosne i Hercegovine u NDH

Islamska vjerska zajednica u Bosni i Hercegovini sa sjedištem u Sarajevu je nakon uspostave NDH zauzela lojalan stav prema ustaškoj državi, što je najviše demonstrirao sam tadašnji  reis-ul-ulema Fehim Spaho. Ipak, čim su počeli masovni progoni Srba po Bosni, muslimanski vjerski velikodostojnici i ugledni građani organizovali su potpisivanje rezolucija po većim gradovima Bosne i Hercegovine, kojima se osuđuju ustaška zvjerstva i zahtijeva njihovo obustavljanje.

Dana 12. listopada 1941. godine pojavila se rezolucija koju je potpisalo oko sto sarajevskih muslimana sačinjena na prijedlog glavnog odbora "El Hidaje", društva islamske uleme. Rezolucija konstatuje teško stanje muslimana u Bosni i Hercegovini, osuđuje nasilja prema Srbima i Židovima, odbacuje odgovornost muslimana za počinjena zlodjela i istovremeno osuđuje one muslimane - "neodgovorne elemente", koji su učestvovali u nasiljima. Potpisnici Rezolucije formulisali su na kraju zahtjeve, među kojima su najvažniji: uspostavljanje "sigurnosti života, časti, imovine i vjere za sve građane u državi bez ma kakvih razlika", kao i da ubuduće spriječe "ma kakve akcije koje će po svojoj naravi izazivati pobune i krvoprolića u narodu". No, od ove i sličnih rezolucija nije bilo niti njihovim potpisnicima velike štete, niti Srbima neke koristi.

Kada su ubrzo počeli masovni pokolji muslimana od četnika u istočnoj Bosni, većina uleme (muslimanskih vjerskih poglavara) se počela udaljavati od ustaša, ali istovremeno približavati okupatoru, tražeći od njega zaštitu za muslimanski narod. Konzervativni kao i njihove katoličke i pravoslavne kolege, imami nisu ni pomišljali da se uključe u narodnooslobodilački pokret, kojeg su smatrali bezbožničkim. Mnogi imami bili su zapovjednici od okupatora naoružane seoske Muslimanske milicije, a uzeli su i vidnog učešća u formiranju 13. SS "Handžar" divizije u proljeće 1943. Populisanju ove divizije među ulemom doprinijela je i posjeta velikog muftije jerusalemskog El-Huseinija Sarajevu, travnja 1943., koji je tom prilikom islamske vjerske prvake uvjeravao u neophodnost stvaranja ove divizije.

## Izvori

## Povezano
* Katolička crkva u NDH
* Srpska pravoslavna crkva u Drugom svetskom ratu

## Vanjske veze
* MUSLIMANSKE REZOLUCIJE 1941. GODINE
Ulema

**Ulema** je arapski izraz za eksperta u religiji. Označava i imame značajnih džamija, sudije (kadije), profesore na verskim školama (medrese) i verske dostojanstvenike. Među sunitima označava priznate, autoritativne osobe u teologiji.

U prošlosti su uleme ozakonili nastup vlasti kalifa i vladara, i valjali su za njihove moralne proroke. Kalifova duhovna funkcija je bilo izvršavanje šarije, u koju nije smeo uvoditi novih dogmi (kao što je radio papa) a uleme su tu šariju tumačile bez menjanja. U Osmanskom carstvu je savet ulema zalazio u razvoj društva i države (do mladoturske revolucije).

Danas su uleme uglavnom savetnici religijskih ministarstva, a njihovo mišljenje ima ponekad i značaj presude ili cenzure.

## Veze
* Imam
* Kalif
* Mula
* Kadija
* Muftija
* Šeik
* Ajatolah
Radojica Perišić

**Radojica Perišić** (1906—1945) je bio sveštenik i četnički komandant sa Golije u Crnoj Gori.

Rodio se u selu Kazanci. Po pozivu je bio sveštenik, obilazio je pastvu po Crnoj Gori i Hercegovini. Poslije 6. aprila 1941. god. ustaše su počele da vrše zločine nad srpskim stanovništvom u Hercegovini. Radojica je, zajedno sa žiteljima Golije i čitave Stare Hercegovine, podigao ustanak protiv NDH u junu 1941. god. u koji su se kasnije priključili Hercegovci i četnički komandanti iz Hercegovine Milorad M. Popović i drugi. Za vrijeme rata bio je komandant Mostarske i Golijske brigade koja je bila u sastavu Nevesinjskog korpusa.

Ubijen je od ustaša na Lijevča polju, povlačeći se sa ostalim crnogorskim četnicima, kada su 4. aprila ujutru, ustaške i domobranske jedinice iznenada napale Đurišićeve snage i nanele im ozbiljne gubitke. Samo u prvom udarcu uništen je ceo štab Gatačke brigade, sa komandantom sveštenikom Radojicom Perišićem na čelu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ustanak u Hercegovini 1941
Savo Božić

**Savo Božić**, poznat kao **pop Savo**, je bio pravoslavni sveštenik i četnički zapovjednik.

Savo je rođen 1886. godine u selu Donji Osječani, kod Doboja. 

28. maja 1942. u selu Lipac, Savo Božić, zapovjednik Trebavskog četničkog odreda, Krajem Drugog svjetskog rata ubijen je od strane jedinica NOVJ kod Teslića 1. maja 1945. godine.

## Izvori
Muhamed Amin al-Huseini

**Muhamed Amin al-Huseini** (Jeruzalem, 1890-ih – Bejrut, 4. 7. 1974), islamski vjerski službenik palestinskog porijekla, palestinski arapski nacionalist i politički vođa u Mandatnoj Palestini. Poznat kao muftija Jeruzalema, mada titulu nije službeno nikada dobio. Njegova najznačajnija služba je "predsjednik visokog islamskog savjeta".

Obrazovao se u islamskim, osmanskim i katoličkim školama, a tokom Prvog svjetskog rata služio je u osmanskoj vojsci. Iza rata stacionirao se u Damasku i podržavao je Arapsku Kraljevinu Siriju. Nakon Francusko-sirijskog rata u kojem je navedena država doživjela težak poraz, al-Huseinijeva panarapska ideologija bila je poljuljana i okrenuo se lokalnom palestinskom nacionalizmu, te se preselio iz Damaska u Jeruzalem. Ranih 1920-ih istaknuo se u otporu cionističkom pokretu i od strane Britanaca osuđen je na deset godina zatvora. Ipak, godine 1921. britanski vrhovni komesar postavio ga je za vrhovnog muftiju Jeruzalema, što je koristio za regrutiranje arapskih nacionalista protiv cionista. Sljedećih 15-ak godina smatran je važnim britanskim saveznikom u Mandatnoj Palestini.

Kasnih 1930-ih al-Huseini je počeo iskazivati nezadovoljstvo britanskom vladavinom i 1937. potražio je utočište prvo u Francuskom Libanonu, a zatim i u Kraljevini Irak. Neposredno uoči Drugog svjetskog rata, pokušavao se oduprijeti kolonijalistima gradeći savezništvo s jačajućom nacističkom Njemačkom i fašističkom Italijom. U zamjenu za podršku stvaranja nezavisne palestinske države, al-Huseini je tokom rata sudjelovao u širenju njemačke propagande i regrutiranju muslimana Balkana i Afrike za jedinice Waffen SS-a, zbog čega je kasnije zaradio status kvislinga. Nakon završetka rata otišao je u Kairo i usprkos aktivnom angažmanu postepeno je gubio političku moć. Umro je u libanonskom Bejrutu 1974. godine.

Al-Huseinijeva ostavština je kontroverzna i historičari često propitkuju je li njegova žestoka opozicija cionizmu bila zasnovana na nacionalizmu, antisemitizmu, ili jednom i drugom. S druge strane, oponenti palestinskog nacionalizma iskorištavali su njegovo savezništvo sa Silama Osovine da povežu palestinski nacionalni pokret s antisemitizmom evropskog tipa.

## Izvori

## Vanjske veze

* Fotografije i dokumenti o Mohammed Amin al-Huseiniju
Savo Vuletić

**Savo Vuletić** (Zeta, 21. siječnja 1871. - 1945.), zastupnik Crnogorske stranke , publicist, crnogorski narodni tribun, borac *[[Za Pravo, Čast i Slobodu Crne Gore]]*, završio kao četnički savjetnik.

Tijekom studiranja u Beogradu 1899. navodno zbog sudjelovanja u neuspjelom atentatu na Kralja Milana Obrenovića protjeran iz Srbije s grupom Crnogoraca. Potom na različitim dužnostima u crnogorskoj državnoj upravi, među ostalim ravnatelj luke Bar i tvornice duhana u Podgorici. Od 1905. biran za poslanika Crnogorske narodne skupštine.

Kao protivnik Podgoričke skupštine Vuletić je uhićen a 1920. poslat u prijevremenu mirovinu. Od osnutka je dužnosnik Crnogorske stranke. Biran je 1925. za zastupnika u parlamentu Kraljevine SHS.

Vuletić je tiskao i veliki broj domoljubnih tekstova u kojima je vatreno zastupao stajališta da je Crna Gora u jugoslavenskoj državi obespravljena.

U studenom 1944. prihvaća ponudu crnogorskih četnika i postaje član njihovog vojno-političkog organa Nacionalni komitet za Crnu Goru i Stari Ras. 

Sudjeluje koncem ožujka 1945. u pregovorima crnogorskih četnika s svojim dugogodišnjim suradnikom dr. Sekulom Drljevićem oko osnutka Crnogorske narodne vojske i prijelaza četnika preko teritorija NDH za Sloveniju. S četnicima prolazi pakao Bitke na Lijevča polju, ali ga partizani u Sloveniji 1945. uhićuju i sprovode za Beograd.

Točan datum i mjesto izvršenja strijeljanja Sava Vuletića nisu poznati.

## Literatura
* Grupa autora "Istorijski leksikon Crne Gore", str.1199-1200, (Per-Ž),V ,Vijesti-Daily press, Podgorica 2006.

## Vanjske veze
* Spisak članova četničkog Nacionalnog komiteta Crne Gore (studeni (1944)
Zbor

**Zbor** ili **hor** ili **kor**, može značiti:

* kazališni zbor u antičkoj drami,
* pjevački zbor,
* zbor (vojska), vojno-organizacijska jedinica,
* diplomatski zbor, skup svih stranih šefova diplomatskih misija u glavnom gradu države primateljice,
* konzularni zbor, skup svih šefova konzularnih ureda u nekom mjestu u državi primateljici,
* ZBOR, srpski/jugoslavenski fašistički pokret prije i za vrijeme drugog svjetskog rata.
Koncentracijski logor Dachau

**Dahau** je bio nacistički koncentracioni logor, i prvi logor otvoren u Nemačkoj, na mestu napuštene fabrike municije kod srednjeovekovnog grada Dahaua, oko 16 -{km}- severoistočno od Minhena u Bavarskoj na jugu Nemačke.

Logor je otvoren u martu 1933. i bio je prvi redovni koncentracioni logor koju je osnovala koaliciona vlada nacional-socijalista i katoličke Partije centra (raspuštena 6. jula 1933). Hajnrih Himler, šef policije u Minhenu, je zvanično opisao logor kao „prvi koncentracioni logor za političke zatovrenike“.

Dahau je služio kao prototip i model za ostale nacističke koncentracione logore. Njegovu osnovnu organizaciju, raspored i planove zgrada je projektovao komandant Teodor Ajke i primenjen je na ostale kasnije kampove. Ajke je sam postao glavni inspektor za sve koncentracione logore, odgovoran za modeliranje ostalih prema ovom primeru.

Ukupno je preko 200.000 zatvorenika bilo smešteno u Dahau.. Veruje se da je 25.613 zatvorenika umrlo u glavnom logoru i još oko 10.000 u okolnim logorima. uglavnom od bolesti, neuhranjenosti i samoubistava. Početkom 1945. pojavila se epidemija tifusa pre njegove evakuacije, od kojeg je umrlo veliki broj slabijih zatvorenika.

Uz mnogo veći logor Aušvic, Dahau je postao simbol nacističkih koncentracionih logora. Dahau je drugi logor koji su oslobodile britanske i američke snage. Tako je postao jedno od prvih mesta gde je zapad bio svedok brutalnosti nacista.

Naš poznati glumac, reditelj i književnik Stevo Žigon je dve godine proveo u ovom zloglasnom logoru gde je i naučio nemački jezik. Zbog znanja jezika i poznavanja mentaliteta, vrlo često je kasnije igrao uloge ciničnih i hladnih nemačkih oficira.

## Reference

## Vanjske veze

* Dachau Concentration Camp Memorial Site  Official Page
* Dachau Concentration Camp Memorial Site Links, essays and documents, by Harold Marcuse, author of *Legacies of Dachau*, a comprehensive history of the camp and memorial site
* scrapbookpages.com Dachau pages  offers a richly illustrated, historically comprehensive overview of the camp
* google maps satellite image of memorial site (11/2007: situation prior to relocating the entrance in 2005)
* google maps satellite image of Leiten gravesite north of the camp only the chapel Maria Regia Pacis is visible
* Interior and Exterior Images of the Dachau Camp  by photographer Lance Mazmanian
* Communists to be interned in Dachau, *[[The Guardian]]*, March 21 1933 contemporaneous report on the opening of the camp 
* Events of the Dachau Camp's liberation on April 29th, 1945  at humanitas international
* Souls are All Aflame." An account of the Paschal services in Dachau in 1945
* Memorial to those who suffered at the eleven Kaufering subcamps of Dachau and to the US 12th Armored Division (Personal Website)
* Biography of survivor Abram Enzel (Personal Website by his son)
* „Dahau“ - manastir smrti, Dr Predrag Ilić, Večernje novosti. feljton, 9 nastavaka, 23 - 31 oktobar 2005.
Tolerancija

**Tolerancija** ili **trpeljivost** je pojam iz oblasti društva, kulture ili religije koji se odnosi na kolektivnu i pojedinačnu praksu prihvatanja i saradnje sa osobama koje nisu iste vere, ne misle na isti način, imaju drugačiji politički stav ili se razlikuju po nekom drugom osnovu. Tolerancija uključuje svesnu odluku da se postupi nenasilno ili uzdržano. Zasnovana je i na verskim učenjima svih dominantnih religija, ali i na državnim zakonima koji ustanovljavaju pravo na različito mišljenje i neugrožavanje pojedinca.

U biopsihološkom smislu, tolerancija je pojedinčev kapacitet da produži ili prevaziđe efekte određene droge. Zato što droge imaju tendenciju da daju slabije efekte ponovnom upotrebom, korisnik često povećava količinu da bi postigao isti efekat, odnosno njegova tolerancija na drogu se povećava.

## Izvori

## Vanjske veze

* Fight hate and promote tolerance
* Centar za nenasilnu akciju, publikacije
Passau

**Pasau** () je univerzitetski grad u Nemačkoj. Nalazi se u saveznoj državi Bavarska, na krajnjem jugoistoku, t. j. na granici sa Austrijom. Kod Pasaua se reka In i reka Ilc ulivaju u reku Dunav.

Grad ima oko 50.000 stanovnika. Od tog broja, oko 10.000 su studenti.

## Historija

Pasau je bio naselje u doba Rimskog carstva pod imenom Batavis (), što je značilo „za Batave“. Batavi su bili drevno germansko pleme pominjani u mnogim hronikama tog vremena.
 
U drugoj polovini 5-og veka, Sveti Severin je ovde osnovao manastir. Irski monah Bonifas je u ovom mestu 739. osnovao biskupiju koja je dugo bila najveća u celoj Nemačkoj.

Ugovor iz Pasaua, sklopljen 1552, iz vremena Karla V i verskih ratova protivreformacije, bio je uvod u Augzburški mir iz 1555.

U doba Renesanse i kasnije, Pasau je bio jedan od glavnih centara u Nemačkoj za izradu mačeva i oružja. Oružje proizvedeno u Pasauu imalo je utisnut lik vuka sa gradskog grba, za koga su mnogi verovali da daje posebnu moć oružju.

Od 1892. do 1894. Adolf Hitler je živeo u gradu Pasau sa porodicom. Tokom 1920-ih održao je 4 govora u gradu.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Internet prezentacija grada
* PassauWiki
* Aktuelnosti
Benz Tonneau

**Benz Tonneau** je bio model putničkog automobila koga je 1901. proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie.. Predstavljao je proširenu verziju modela Benz Spider, kojoj je umjesto dva dodano četiri sjedala. Pokretao ga je četverotaktni motor poznat kao *Benz Contra*. Sa njime se mogla doseći maksimalna brzina od 50-60 km/h.

Koštao je, ovisno o jačini motora, od 7520 do 15.200 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886–1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 33–35
Kor

**Kor** može da se odnosi na:

* Crkveni kor
* Zbor
* Kor (Gornja Saona), naseljeno mesto u Francuskoj, u departmanu Gornja Saona
* Kor (Marna), naseljeno mesto u Francuskoj, u departmanu Marna
* Kapa opioidni receptor, GPCR
Benz Velo

**Benz Velo** je bio putnički automobil koga je dizajnirao Karl Benz, a od 1894. do 1903. proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie.. Bio je to prvi Benzov model na četiri kotača, ali i prvi standardizirani model automobila. Velo je službeno patentiran 1895. Imao je motor od 3,5 KS koji je davao maksimalnu brzinu od 19 km/h.

U kasnijim varijantama je proizvedeno oko 1200 primjeraka. Cijena im se kretala od 2000 do 2800 zlatnih maraka.
Benz Patent-Motorwagen Ideal

**Benz Patent-Motorwagen Ideal** je bio putnički automobil koji je od 1898. do 1902. proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie. Predstavljao je usavršeni model, odnosno nasljednik ranijeg modela Benz Velo. Bio je prvi Benzov model sa prednjim motorom. Mogao se kretati u rikverc. Napravljeno je oko 300 modela, a cijena im se, ovisno o verziji kretala od 3800 do 600 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886–1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 28–31
Benz Elegant

**Benz Elegant** je model putničkog automobila koga je izrađivala njemačka kompanija Benz & Cie. od 1900. do 1902. Predstavljao je usavršenu verziju modela Benz Patent-Motorwagens Ideal s prednjim motorom. Bio je opremljen s jednocilindarskim motorom od 1090 cm³ koji je postizao maksimalnu brzinu od 40-45 km/h. Naslijedio ga je neuspjeli model Benz Parsifal. Koštao je 7500 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 33-35
Benz 18 PS

**Benz 18 PS** je putnički automobil čije modele je proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie. od 1905. do 1907. Predstavljao je verziju ranijeg, neuspjelog modela Benz Parsifal, za koju je korišten motor 3160 cm³ od 18 KS. Koštao je, ovisno o posebnoj kožnoj transmisiji ili o tome da je pokriven, između 12.500 i 15.500 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 39
Benz Parsifal

**Benz Parsifal** je bio putnički automobil koji je izrađivala njemačka tvrtka Benz & Cie. od 1902. do 1905. Predstavljao je pokušaj da se, s novim, jačim motorom suprotstavi konkurenciji koju je predstavljala tvrtka Mercedes, a zbog čijih je automobila sa snažnijim motorom 1901. i 1902. značajno opala prodaja ranijih Benzovih modela. U tu je svrhu angažiran francuski dizajner automobila Marius Barbarou. Taj je angažman izazvao nezadovoljstvo Karla Benza koji je napustio kompaniju. Međutim, i novi se model pokazao komercijalno neuspješnim.

Ovisno o jačini motora, Parsifal je mogao postići maksimalnu brzinu od 35-40 km/h, iako su neki modeli dostizali i 85 km/h. Cijena mu je bila između 5200 i 14.000 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 14-15, 36-38
Benz Spider

**Benz Spider** je bio model putničkog automobila koga je 1901. i 1902. proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie.. Predstavljao je nasljednik, odnosno usavršenu verziju ranijeg modela Benz Dos-à-Dos. Pravio se u verziji od dva sjedala. Verzija od četiri sjedala je bila poznata kao Benz Tonneau. Benz Spider je bio opremljen dvocilindarskim motorom zapremnine 2960 cm³ koji je mogao proizvesti maksimalnu brzinu od 35-40 km/h. Cijena mu je bila 8500 zlatnih maraka.

## Literatura
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 33-34
Benz 10/18 PS

**Benz 10/18 PS** je bio putnički automobil koji je proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie. od 1908. do 1910. Predstavljao je poboljšanu verziju ranijeg modela Benz 18 PS. Imao je četverocilindarski motor od 2410 cm³ i 18 KS. Sa njime se mogla postići maskimalna brzina od 65-69 km/h. Trošio je oko 15-16 l na 100 km.

Cijena mu je, ovisno o pokrivenosti karoserije, iznosila od 9000 do 11.000 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 46-47
Benz 8/18 PS

**Benz 8/18 PS** je bio putnički automobil koga je proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie. od 1910. do 1912. Predstavljao je poboljšanu verziju, odnosno nasljednika ranijeg modela Benz 10/18 PS. Glavna karakteristika mu je bila prednji četverocilindarski motor od 1950 cm³ sa 18 KS. Razvijao je maskimalnu brzinu od 62 km/h, a trošio je oko 15-16 l benzina na 100 km vožnje.

Ovisno o verziji, koštao je od 6200 do 8500 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 48-49
Benz 8/20 PS

**Benz 8/20 PS** je bio putnički automobil koji je proizvodila njemačka kompanija Benz & Cie. od 1912. do 1921. Predstavljao je nasljednika, odnosno spoj ranijih modela Benz 8/18 PS i Benz 10/20 PS. Pokretao ga je četverocilindarski motor od 20 KS u dvije verzije - od 1950 cm³ (1912 - 1918) i 2090 cm³ (1914 - 1921) - koji mu je davao maksimalnu brzinu od 62 km/h, odnosno 65 km/h. Trošio je oko 14-15 l goriva na 100 km vožnje. Cijena mu je iznosila između 6500 i 10.200 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 48-49
Benz 10/20 PS

**Benz 10/20 PS** je bio putnički automobil čije je modele od 1909. do 1912. proizvodila kompanija Benz & Cie.. Predstavljao je proširenu verziju ranijeg modela Benz 10/18 PS. Glavna karakteristika mu je bio četverocilindarski motor od 2.610 cm³ sa 20 KS S (14,7 kW). Postizao je maksimalnu brzinu 65-69 km/h i trošio 15-16 l goriva na 100 km vožnje.

Ovisno o verziji koštao je između 9.000 i 11.000 zlatnih maraka.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 46-47
Benz 10/25 PS

**Benz 10/25 PS** je bio putnički automobil koga je 1912. proizvela njemačka kompanija Benz & Cie. na osnovu svog ranijeg modela Benz 10/20 PS, dodavši mu jači motor od 25 KS. Iste godine je, međutim, napravljena još jedna verzija, sa jačim motorom koja je postala poznata kao **Benz 10/30 PS**. Ona se proizvodila od 1912. do 1918. kada je došlo do prekida uslijed prvog svjetskog rata. Proizvodnja je ponovno pokrenuta 1921. i trajala je do 1926. kada je napravljena još jedna verzija sa motorom od 35 KS i postala poznata kao **Benz 10/35 PS**.

Prvotni model je imao četverocilindarski motor od 2.610 cm³ , i sa njime se mogla postizati maksimalna brzina 68-71 km/h, uz utrošak goriva 15-17 l / 100 km. Verzija od 30 KS je bila popularna kod njemačke vojske u prvom svjetskom ratu.

Godine 1927. je njena proizvodnja ovog modela obustavljena, te se kao njegov nasljednik počeo izrađivati Mercedes-Benz 8/38 PS.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 46-47
* Halwart Schrader: *Deutsche Autos 1885-1920*. Motorbuch Verlag Stuttgart (2002). , S. 67
* Werner Oswald: *Deutsche Autos 1920-1945*. Motorbuch Verlag Stuttgart (1996). , S. 50-51

## Vanjske veze
Benz 12/30 PS

**Benz 12/30 PS** je bio putnički automobil koga je od 1913. do 1914. proizvodila njemačka tvrtka Benz & Cie. Predstavljao je specijalnu verziju modela Benz 10/30 PS za prijevoz više putnika, odnosno dročku (vrsta ruske kočije).

Posjedovao je motor od 3020&nbsp;cm³ od 32,5 KS (23,9&nbsp;kW). Maksimalna brzina je iznosila 67&nbsp;km/h, a utrošak goriva 17 l / 100&nbsp;km.

## Izvori
* Werner Oswald: *Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986*. 4. Auflage. Motorbuch Verlag Stuttgart (1987). , S. 47