open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Popayán

**Popayán** službeno **San José de Popayán** je grad i općina od 325,477 stanovnika na jugozapadu Kolumbije u Departmanu Cauca, čiji je administrativni centar.

Dobar dio stanovnika Popayana su indijanci.
## Geografija

Prostire se u kotlini rijeke Cauce između Istočnih i Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen 596 km jugozapadno od glavnog grada Bogote.

Kroz grad pored Cauce, protiču i rijeke; Molino, Piedras, Vinagre, Negro, Ejido, Blanco, Hondo, Saté, Palacé Clarete i Pisojé i gotovo 50 potoka.

UNESCO je procesiju Velikog tjedna uvrstio 2009. na Listu nematerijalne svjetske baštine u Americi.

## Historija

Popayán je osnovao konkvistador Sebastián de Belalcázar 13. januara 1537. u vrijeme dok je tragao za mitskim El Doradom.
Svečana ceremonija osnivanja sa misom održana je 15. augusta 1537. tek kad su potpuno pokoreni indijanci.

Od samog početka imao je ulogu vjerskog i administrativnog centra.

Nakon 1550. španjolski kolonisti počeli su osnivati velike hacijende i rančeve sa stokom, otkriće zlata i njihovo kasnije iskapanje po rudnicima donjele su tim porodicima veliko bogatstvo i političku moć.
Procvat rudarstva i trgovine, učinili su Popayán vrlo važnim gradom u Vicekraljevstvu Nova Granada.

U to vrijeme Popayán se svojim palačama i crkvama i brojnim plemstvom natjecao s gradovima kao što su Cartagena, Bogotá i Tunja.
Historijski centar Popayána smatra se jednim od najljepših i najbolje očuvanih u Kolumbiji i Latinskoj Americi.

Popayán je od 1827. i univerzitetski centar, tad je počeo sa radom *[[Univerzitet]] Cauca*.
Nakon što je Kolumbija postala nezavisna opao je ekonomski značaj grada.
## Znamenitosti
Centar grada ima brojne palače i crkve građene za kolonijalnog perioda.
Ali su najveće atrakcije Toranj sa satom građen krajem 17. vijeka i most Humilladero iz 1873.
## Privreda, trasport
Današnji Popayan je grad prehrambene, tekstilne i industrije građevinskih materijala.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa, i usto je povezan željezničkom prugom Cali-Medellín-Popayán a ima i aerodromom *Guillermo León Valencia* (ICAO: *SKPP*, IATA: *PPN*). odlično je povezan sa ostalim gradovima.
Uz sve to on je i veliko raskršće guste mreže departmanskih cesta.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Popayán'' (Službene stranice grada)
Sebastián de Belalcázar

**Sebastián de Belalcázar** znan i kao **Sebastián Moyano** (oko 1495. - 1551.), bio je španjolski konkvistador, poznat kao osvajač Nikaragve, Ekvadora i jugozapada Kolumbije, osvajač Quita i osnivač gradova Guayaquil u Ekvadoru i Popayán u Kolumbiji.

## Biografija

Otisnuo se u Novi svijet i stigao do Nikaragve 1519., gdje je postao oficir u vojsci Pedra Ariasa De Ávile i sa njom - 1524. zauzeo Nikaragvu. 
Nešto kasnije se pridružio kampanji Francisca Pizarra na Peru - 1531., u kojoj je bio komandant baze za podršku u Piuri.

Benalcázar je nakon tog 1533. krenuo u osvajanje današnjeg Ekvadora, i Bitci kod Chimboraza  6. novembra 1534., porazio poglavicu Inka Rumiñahuia, i zauzeo njegovu prijestolnicu Quito. U Ekavadoru je 1535. osnovao naselje, koje je kasnije preseljeno na zdravije mjesto i razvilo se u današnji Guayaquil.

I Benalcázar je bio opčinjenjen mitskim El Doradom i njegovim zlatom pa je krenuo u potragu za njim po planinama jugozapadne Kolumbije. Na toj ekspediciji je 1537. osnovao grad Popayán i postao guverner provincije.

Posljednje godine života proveo je u svađama i sukobima sa drugim španjolskim konkvistadorima. Umro je dok je bio pod optužbom za ubistvo jednog od njih - Jorga Robleda.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Sebastián de Benalcázar'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Pasto, Kolumbija

**Pasto** službeno **San Juan de Pasto** je grad i općina od 308,095 stanovnika na jugozapadu Kolumbije u Departmanu Nariño, čiji je administrativni centar.

Dobar dio stanovnika Pasta su indijanci Quillacinga.
## Geografija

Pasto se nalazi u kotlini Kolumbijskih Centralnih Kordiljera na nadmorskoj visini od 2,527 metara u podnožju vulkana Galeras visokog 
4,276 m.

## Historija

Grad je osnovao 1537. španjolski konkvistador Sebastián de Belalcázar pod imenom **Villa de Pasto**, u kraju plemena Quillacinga. 
Pasto je na njihovom jeziku značilo nešto kao *Zemlja nasljedstva* ili *Zemlja rođaka*.

Pasto je za kolonijalnog perioda prosperirao kao centar trgovačko-rudarski centar u kom se iskapalo zlato i kontrolira promet između Ekvadora i doline rijeke Cauce.

Kako je u vrijeme Borbe za nezavisnost Latinske Amerike bio jedna od posljednjih rojalističkih utvrda, nakon kolumbijske 
nezavisnosti je pao u nemilost i zapao u krizu.

Pasto je od 1964. i univerzitetski centar, tad je počeo sa radom *[[Univerzitet]] Nariño*, koji je izrastao iz kolegija osnovanog  1827.
Danas u njemu djeluje 10 univerziteta, na najvećem od njih *Nariñu* studira 9000 studenata.

## Privreda i transport

U općini 11,1% zaposlenih radi u industriji, 56,0% u trgovini, 28,9% uslužnom sektoru a 4,1% u ostalim djelatnostima.

Veći pogoni su iz prehrambene i drvne industrije, a čak oko 58,5% registriranih firmi od njih 14.066 (2008) bavilo se 
trgovinom i popravkom vozila.

Pasto se nalazi na  trasi Panameričkog autoputa -122 km od ekvadorske granice, a cestom je povezan sa pacifičkom lukom Tumaco. Pored tog ima i aerodromom *Antonio Narino* (ICAO: *SKPS*, IATA: *PSO*) udaljen 35&nbsp;km sjeverno od centra grada.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Pasto'' (Službene stranice grada)
Azerbejdžansko vrijeme

**Azerbejdžansko vrijeme** (**AZT**) jest vremenska zona koja se upotrebljava u Azerbejdžanu. Jednaka je vremenskoj zoni UTC+4. Vreme u Azerbejdžanu reguliše Državni komitet za standardizaciju, meteorologiju i patente Azerbejdžana.

Do 2015. u Azerbejdžanu je primjenjivano ljetno računanje vremena (**AZST**). AZST je odgovarao vremenskoj zoni UTC+5. Prema odluci Kabineta ministara Republike Azerbejdžan od 17. februara 1997. godine „O prelasku teritorije Azerbejdžana na ljetno i zimsko računanje vremena”, u Azerbejdžanu je sat pomican za jedan sat unaprijed svake posljednje nedjelje u martu i za jedan sat unazad svake posljednje nedjelje u oktobru.

Ljetno računanje vremena u Azerbejdžanu ukinuto je 27. marta 2016. odlukom Kabineta ministara Republike Azerbejdžan.

## Vremenske razlike između susjednih država
* Gruzija, Armenija, nepriznati Arcah, Rusija (Samara i Udmurtija) – ista vremenska razlika tokom cijele godine
* Turska – 1 sat unazad tokom cijele godine
* Iran – 30 minuta unazad ljeti, a 30 minuta unaprijed zimi

## Reference

## Vanjske veze
*  Time and Date: AZT – Azerbaijan Time
Ipiales

**Ipiales** je općina od 116,136 stanovnika i grad od 77,343 stan. na jugozapadu Kolumbije u Departmanu Nariño.

## Geografija

Ipiales se prostire u kotlini između Zapadnih i Centralnih Kolumbijskih Kordiljera na nadmorskoj visini od 2,897 metara okružen sa tri vulkana, zbog tog ga i zovu *Grad tri vulkana*.

On je veliki granični prelaz na  trasi Panameričkog autoputa, udaljen svega 4 km od granice s Ekvadorom.

Usko je povezan sa nedalekim gradom Túquerresom, koji se nalazi u istoj kotlini 48&nbsp;km sjevernije.

## Historija

Prvi španjolski kolonisti stigli su u taj kraj 1539. i zatekli već organizirano naselje indijanaca Quillacinga.
Novo španjolsko naselje osnovali su misionari 1585.

Ipiales je za kolonijalnog perioda egzistirao kao trgovište i vjerski centar poznat po svetištu *Djevice Las Lajas*.

Današnji Ipiales je regionalni centar tekstilne industrije u kom se proizvode vunene i pumučne tkanine, artikli od sisala i pivo.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Ipiales en Nariño'' (Službene stranice grada)
Túquerres

**Túquerres** je općina od 44,729 stanovnika i grad od 17,302 stan. na jugozapadu Kolumbije u Departmanu Nariño.

## Geografija

Túquerres se prostire u kotlini između Zapadnih i Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen  68 km zapadno od svog administrativnog centra grada Pasta.

Usko je povezan sa nedalekim gradom Ipialesom, koji se nalazi u istoj kotlini 48&nbsp;km južnije.
## Historija

O tome kad je osnovan postoje tri verzije. Po jednoj osnovao ga je lokalni cacique Túquerres 1447. Po drugoj to je djelo nekog redovnika koji je stigao u pratnji konkvistadora Sebastiána de Belalcázara - 1536.
Po trećoj verziji grad je osnovao Miguel de Muñoz 1541.

Još od 1776. ima administrativnu funkciju i sjedište je župe, a od 1933. ima status općine. 
## Privreda
Privreda se bazira na stočarstvu i ratarstvu, time se bavi 57,37% radno aktivnih, 40% radi u tercijarnom sektoru a samo 2,6% u industriji.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Túquerres en Nariño'' (Službene stranice grada)
Schulzeova metoda

**Schulzeova metoda**, poznata i kao **bitpat-metoda** (), jest izborni sustav koji je 1997. razvio Markus Schulze.

Metoda odabire jednog pobjednika koristeći se glasovima koji izražavaju preference rangiranog glasovanja. Također se može upotrebljavati za izradu sortirane liste dobitnika. Schulzeova metoda je Condorcetova metoda, što znači da ako postoji kandidat kojeg većina preferira u odnosu na sve druge kandidate u usporedbi po parovima, tada će taj kandidat biti pobjednik kada se metoda primijeni Schulzeova metoda.

Izlaz Schulzeove metode daje redoslijed kandidata. Stoga, ako je dostupno nekoliko pozicija, metoda se može upotrebljavati u tu svrhu bez izmjena dopuštajući da *k* najbolje rangiranih kandidata osvoji *k* raspoloživih mjesta. Nadalje, za izbore proporcionalne zastupljenosti predložena je varijanta jednog prenosivog glasa (STV), poznata kao Schulze STV. Schulzeovom metodom koristi se nekoliko organizacija, među kojima su: Wikimedia, Debian, Ubuntu, Gentoo i piratske političke stranke.
Ivan Dragušin

**Ivan Dragušin** (Jovan Dragušin) bio je bugarski plemić i ktitor koji je postao dio srpske aristokracije u srednjem veku.

## Biografija
Bio je sin gospe Marina Smilec, kćeri bugarskog cara Smileca, te Aldimira, pripadnika bugarske dinastije Terteroviča. Tetka mu je s majčine strane bila Teodora Smilec, kraljica Srbije, žena Stefana Dečanskog, te majka Stefana Dušana - zbog čega ga je kasniji car Dušan nazivao "pravim bratom" i dao mu status istaknutog vladara u Dušanovom carstvu.

Freske iz razdbolja između 1343. i 1345. godine nađene su tokom restauracije srednjovekovne crkve "Sv. Jurja" u današnjoj Severnoj Makedoniji '80-ih godina 20. veka. U punoj veličini i s popratnim detaljnim natpisima prikazuju Stefana Dušana, njegovu ženu Jelenu Bugarsku, prestolonaslednika Stefana Uroša V – a ispod njihovih slika prikazan je i Ivan Dragušin sa svojom suprugom Anom i njihovim detetom. Nasuprot njega prikazana je njegova majka Marina u ulozi časne sestre Marije, koja u rukama drži umanjeni model crkve s portretima drugih ktitora dinastije Nemanjića. Iz slika je jasno da je Ivan Dragušin zauzimao izuzetno visok položaj u hijerarhiji države i pre nego što je proglašena kraljevinom.

Godine 1314. životne sudbine dvojice rođaka - Ivana Dragušina i Stefana Dušana - ispreplele su se u Carigradu, gde su u izgnanstvu živele porodice Stefana Dečanskog, njegovih rođaka i rođaka Marine Smilec. Dragušin i njegova majka Marina preselili su se u kraljevinu Rašku kada je 1321. godine Dečanski preuzeo njeno prestolje. Samo godinu dana kasnije umrla je Teodora Smilec, a Dečanski se ponovo ženio predstavnicom dinastije Paleolog – Marijom Paleolog.

Istraživači su mišljenja da prestolonaslednik mrzi svoju maćehu i da je više vezan za tetku Marinu, koja mu postaje "druga majka", kako ju je nazivao. U proleće 1331. godine, odmah nakon Velbaždske bitke, na prestolje je stupio Stefan Dušan, koji je među vlastelom skovao zaveru za svrgavanje oca s prestolja. Nakon uspeha svoje zavere sazvana je narodna skupština na kojoj je kraljevski dvor Nemanjića prognao Stefana Dečanskog u Zvečan, gde je stari kralj nešto kasnije umro.

Ivan Dragušin je zajedno s majkom ostao da živi u području Crne reke u Raškoj kraljevini (koja je kasnije prerasla u Dušanovo carstvo). Umro je pre februara 1340. te je pokopan u Kavadarcima. Ostali naslednici dinastija kojima je pripadao ili bio povezan (Terteroviči, Smiletoviči) nastavljaju uživati isključive privilegije, dobivaju naslove i zemljišne posede.

## Izvori

## Literatura
* 

## Vanjske veze

*
Pedro de Heredia

**Pedro de Heredia** (Madrid, oko 1500. - Guadalquivir, 1555.), bio je španjolski konkvistador, poznat kao osvajač i osnivač Cartagene de Indias.

## Biografija

Pedro je rođen u porodici srednjeg plemstva, njegova porodica, otac Pedro, majka Inés, brat Alonso i sestra Constanza, iselila se zarana u Novi svijet na Antile.
Kao vlasnik broda *Santa María de la Luz* i trgovac robljem na relaciji Sevilla - Santo Domingo, dokumentiran je 1522.

Pedro de Heredia je 1528. postavljen za viceguvernera u kolumbijskom gradu Santa Marta. Izgleda da je tad počeo vrlo samovoljno prisvajati i porobljavati sve što mu je došlo pod ruke, jer su po španjolskim arhivima pronađene pritužbe na njegov rad.
Iz Santa Marte krenuo je 1532. u kampanju na Cartagenu, koju je zauzeo 1533. pokorivši lokalne indijance.

Za nagradu postavljen je za guvernera novoosnovane kolonije koja se protezala sve do Ekvadora.
Njom je vladao do svoje smrti 1555. Kako je to bilo vrijeme osvajanja, ekspedicija i otkrića, Heredia je obilato koristio date mogućnosti, jer je mogao dijeliti zemlju kome je htio, a isto tako i postupati sa indijancima, a po svemu sudeći ni zlato oteto domorocima nije baš svo otpremljeno na kraljevski dvor.

Zbog tog je ušao u svađe i sukobe sa drugim konkvistadorima, od kojih je najopasniji bio Sebastián de Belalcázar.

To ga je koštalo glave, jer je optužen za pronevjeru, teroriziranje domorodaca, silovanje i pljačku. Na prvom suđenju je oslobođen i vraćen na položaj, na drugom je osuđen na jednogodišnji izgon iz Cartagene, ali je na trećem održanom 1554. proglašen krivim i poslan brodom u Španjolsku u *Savjet za Indije*, da mu on da konačnu presudu.

Na tom putu je brod doživio havariju, u kojoj se Pedro de Heredia utopio.

Posthumno je održano posljednje suđenje 1558. na kojem je oslobođen svih optužbi.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Pedro de Heredia'' (na portalu Real Academia de la Historia)
Putumayo (departman)

**Putumayo** (španjolski: *Departamento de Putumayo*) je jedan od 33 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

Departman se nalazi na jugozapadu zemlje, a osnovan je tek 1991. kad je usvojen novi ustav po kom su svi dotadašnji komesarijati postali departmani.
## Karakteristike
Putumayo ima površinu od 25,976 km², na kojoj je 2020. živilo 359,127 stanovnika.

Putumayo sa sjevera i sjeveroistoka graniči sa departmanima Cauca i Caquetá (od kog ga dijeli Rijeka Caquetá), sa istoka sa Departmanom Amazonas, sa juga sa Ekvadorom i Peruom i sa zapada sa Departmanom Nariño.

Prosječna nadmorska visina departmana je 254 metara, jer je veći dio šumovita nizina, osim malog dijela na zapadu gdje se uzdižu Ande.

Administrativni centar departmana je grad Mocoa.

## Administrativna podjela
Departman Putumayo je podjeljen na 13 općina (španjolski: *municipalities*).

## Privreda i transport
Privreda departmana bazira se na velikim rezervama nafte koja se naftovodom duž rijeke Putumayo i preko planina Anda transportira na zapad do luke Tumaco na Pacifiku.
Pored nafte od ruda ima nešto ugljena, mramora, vapnenca koji se iskapa za vapno i drugih minerala.

Šećerna trska, grah, kukuruz, banane i kasava su najvažnije poljoprivredne kulture u Putumayu.
Osim magistralne ceste 10 koja povezuju grad Mocoa sa Pastom i ceste sjever- jug 45 iz istog grada, ostatak departmana nema puteva, pa su avioni i rijeke jedine veze.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Putumayo''
New Internationalist

***New Internationalist*** (*NI*) je međunarodni izdavač i ljevičarski časopis sa sjedištem u Oxfordu, Engleskoj, u vlasništvu i pod vodstvom zadruge koju vode radnici s nehijerarhijskom strukturom. Poznat je po svojim strogim uvodnicima i politici zaštite okoliša, a njegov dvomjesečni neovisni časopis, opisuje se sa svrhom da bi "pokrivao priče izvan glavnih medija i pružao alternativne perspektive o današnjim globalnim kritičnim pitanjima." Pokriva društvena i ekološka pitanja putem svojih časopisa, knjiga i digitalnih platformi.

## Reference
Nikola Jokić

**Nikola Jokić** (Sombor, 19. februar 1995) srpski je košarkaš koji igra na poziciji centra, a trenutno nastupa za Denver Nuggets. Tri puta je dobijao nagradu NBA MVP-a, i to za sezone 2020/21, 2021/22 i 2023/24.

Karijeru je počeo u  Mega Basketu iz Beograda gde je proveo tri sezone. Izabran je u drugom krugu NBA drafta 2014. kao 41. po redu od strane Denver Nuggetsa sa kojima je u julu 2015. potpisao ugovor. Kao igrač Denvera postavio je mnoge rekorde i zabeležio mnoge značajne rezultate. Jokić je ostvario najbrži tripl-dabl u istoriji NBA lige za samo 14 minuta i 33 sekunde provedenih na terenu. Ujedno je postao evropski košarkaš sa najvećim brojem tripl-dabl mečeva i ušao među 10 najboljih igrača po ovom parametru u istoriji NBA lige. Tri puta je izabran u najbolju petorku NBA lige (2019, 2021 i 2022). Sa seniorskom reprezentacijom Srbije je osvojio srebrnu medalju na Olimpijskim igrama u Riju 2016. godine.

## Uspesi i nagrade
* Najkorisniji igrač NBA : 2021, 2022.
* NBA Ol-star meč : 2019, 2020, 2021, 2022.
* Idealni tim NBA — prva postava : 2018/19, 2020/21, 2021/22.
* Idealni tim NBA — druga postava : 2019/20.
* Idealni tim novajlija NBA — prva postava: 2015/16.
* Najkorisniji igrač Jadranske lige : 2014/15.
* Najbolji mladi igrač Jadranske lige : 2014/15.
* MVP kvalifikacionog turnira za odlazak na Olimpijske igre 2016.
* Srpski košarkaš godine: 2018, 2021.

## Reference

## Vanjske veze

* Nikola Jokić, NBA.com
* Nikola Jokić, FIBA.com
Sincelejo

**Sincelejo** je općina od 293,951 stanovnika i grad od 249,323 st. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Sucre, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Sincelejo se nalazi na sjeveru zemlje u obalnoj ravnici Karipskog mora od kog je udaljen četrdesetak km.

## Historija
Sincelejo je osnovao španjolski konkvistador Alonso de Padilla 1535., pod imenom *San Francisco de Asís de Sincelejo* (sv. Franjo Asiški od Sinceleja, na mjestu starijeg indijanskog sela.
Brutalne metode vladanja i donešene bolesti toliko su prorjedile domodce da ih je 1610. bilo samo 11, od početnih 750 stanovnika.

Zbog tog je španjolski dvor poslao kapetana i inženjera Antonio de la Torre y Miranda, koji je urbanistički uredio naselje koncentrirajući ga oko crkve (današnje katedrale i ponovno osnovao Sincelejo - 1774.

Sve do sredine 19. vijeka Sincelejo je živio u sjeni 13 km udaljenog Corozala, koji je bio veći i politički utjecajniji.

Liberalizacija trgovanja duhanom u Vicekraljevstvu Nova Granada išla je na ruku Sinceleju.

Jer se posljednje dvije dekade 19. vijeka, doselilo puno bogatih porodica iz Cartagene, koje su pokrenule nove poslove. Od plantaža šećerne trske, duhana do destilacije ruma.
Sincelejo je prestigao Corozal pa je 1897. proglašen administrativnim centrom departmana koji je uskoro ukinut. To je trajalo do 1966. kad je osnovan Departman Sucre, odtad je ponovno administrativni centar.

U Kolumbiji je poznat po festivalu koride - Corralejas i po katedrali sv. Franjo Asiškog iz 19. vijeka.

## Privreda i transport
Privreda Sinceleja bazira se prvenstveno na stočarstvu (uzgoju goveda na velikim rančevima) i u nešto manjoj mjeri na ratarstvu (kukuruz, manioka, batat, 
trputac).

Od industrije ima nekoliko tvornica prehrambenih proizvoda, odjeće, obuće i prerade drva.
Prema posljednjem popisu stanovništva u Sinceleju posluje oko 3,000 firmi, koje se većinom bave trgovinom i uslugama.

Sincelejo je povezan autoputom 25 sa Barranquillom i Medellínom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Sincelejo - Sucre'' (Službene stranice grada)
Santa Marta, Kolumbija

**Santa Marta** (službeno: *Distrito Turístico, Cultural e Histórico de Santa Marta*) je općina od 538,612 stanovnika i grad od 455,299 stan. na sjeveroistoku Kolumbije u Departmanu Magdalena čiji je 
administrativni centar.

## Geografija

Santa Marta se prostire u malom zaljevu Karipskog mora, 64 km sjeveroistočno od ušća rijeke Magdalene, sa kojom je povezana močvarnim jezerima i kanalima.

Od glavnog grada Bogote udaljena je 992 km, a od Barranquille 93&nbsp;km.
Odmah iznad grada stere se planinski masiv Sierra Nevada de Santa Marta sa najvišim vrhom 5,775 metara.

Grad ima ugodnu klimu, prosječna godišnja količina padavina je 362 mm, relativna vlaga 77%, a temperatura varira od 23 - 32 °C.

## Historija

Santa Marta je prvi grad na tlu Južne Amerike kog je 1525. osnovao španjolski konkvistador i istraživač Rodrigo de Bastidas. Na samom početku to je bilo naselje od tristotinjak ljudi i dva franjevačka redovnika. 
Vremenom je postala most između Španjolske, Santo Dominga i Novog kontinenta, luka iz koje su prvi konkvistadori odlazili kolonizirati nove zemlje.

Nakon dobrog starta, pojava gusara 1543. označila je njegov pad, jer su se trgovci preselili u Cartagenu, koja je uz to imala i bolju luku.

Svetu Martu su napadali, pljačkali, palili i privremeno okupirali više od dvadeset puta do 1692. - francuski, engleski i nizozemski gusari, pa je grad bio gotovo ispražnjen.

Nakon tog se grad oporavio, čak je sredinom 19. vijeka, promet u luci bio veći nego u Cartageni, ali je zatim opao jer su kanali do Magdalene bili preplitki za parobrode.

Zbog tog je Santa Marta od 1880-ih počela transportirati banane iz vlastitog zaleđa u luke na jugu. 
Borac za nezavisnost Kolumbije i Latinske Amerike Simón Bolívar umro je u gradu 1830. Njegovi posmrtni ostaci pokopani su u katedrali. 
Grad od 1958. ima univerzitet Magdalena.

Luka se oporavila kad je 1961. dovršena željeznička pruga do Bogote.

## Privreda i transport
Privreda se bazira na turizmu, ribarstvu, trgovini, poljoprivredi i lučkom prometu.

Do Santa Marte pored luke i željeznice vodi i autoput koji je dovršen 2002., pored tog grad ima i *Internacionalni [[aerodrom]]om Simón Bolívar* (ICAO: *SKSM *, IATA: *SMR*) udaljen 14&nbsp;km južno od centra grada.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Distrital de Santa Marta'' (Službene stranice grada)
Mirko Klarin

**Mirko Klarin** (Trogir, 30.10.1943. - Bruxelles, 14.12.2022.), jugoslovenski novinar, urednik, analitičar, reporter i borac za ljudska prava, te osnivač novinske agencije SENSE i kasnije SENSE - Centra za tranzicijsku pravdu u Puli. Klarin je uoči jugoslovenskih ratova bio zagovornik osnivanja međunarodnog suda što je napisao u tekstu Nirnberg sada! objavljenom u listu BORBA u maju 1991. Činjenica da se osnivanje Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (MKSJ), dve godine kasnije (maj 1993.), dovodi u vezu s tim tekstom ukazuje, pre svega, na Klarinovo izvanredno poznavanje i razumevanje prilika u tadašnjoj Jugoslaviji. Njegov istančani analitički duh naveo ga je da, upozori na "...sve što bi nam se moglo dogoditi" i uputi apel za osnivanje  "preventivnog" suda. Osnivanjem MKSJ taj je apel postao vizija. 

Mirko Klarin je diplomirao na Pravnom fakultetu u Beogradu, novinarski je pratio razvoj međunarodne pravde, a posebno rad i nasljeđe Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju. Zahvaljujući Klarinu SENSE Centar za tranzicijsku pravdu je postao mjesto okupljanja boraca za pravdu i pomirenje iz nekadašnje Jugoslavije.

## Pogledaj
* Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju

## Vanjske veze
* https://sensecentar.org

## Reference
Arauca (departman)

**Arauca** (španjolski: *Departamento de Arauca*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

Arauca se nalazi na sjeveroistoku zemlje, u slivu rijeke Orinoco. Najveći dio je llanos (travnata ravnica) osim na krajnjem zapadu, gdje se naglo uzdižu planine 
Kolumbijskih Istočnih Kordiljera.

Departman je osnovan tek 1991. kad je usvojen novi ustav po kom su svi dotadašnji komesarijati i indepedencije postali departmani.
## Karakteristike
Arauca ima površinu od 23,851 km², na kojoj je 2020. živilo 294,206 stanovnika.

Arauca sa sjevera i istoka graniči sa Venecuelom, sa juga sa departmanima Vichada i Casanare i sa zapada sa Departmanom Boyacá.

Administrativni centar departmana je grad Arauca.

## Administrativna podjela
Departman Arauca je podjeljen na 7 općina (španjolski: *municipalities*).

## Privreda i transport
Privreda departmana bazira se na poljoprivredi, najvažnije poljoprivredne kulture su šećerna trska, kukuruz, riža i kakao.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Arauca''
Sierra Nevada de Santa Marta

**Sierra Nevada de Santa Marta** (prevedeno: *[[Snijeg|Snjegom]] pokrivene [[planina|planine]]*) je planinski masiv na sjeveru Kolumbije, koji se uzdiže od Karipskog mora kod  grada Santa Marta.

To je najviša obalna planinska formacija na svijetu sa planinama visokim do 5,730 metara
## Geografija

Masiv ima površinu od 38,505 km², dug je nekih 384 km u smjeru sjever-jug, i u široki 274&nbsp;km (istok-zapad).

Prostire se po departmanima; Magdalena (61%), Cesar (21%) i La Guajira (18%).

Najviši vrh u masivu je *Pico Cristobal Colon* visok 5,730 metara. Ostali veći vrhovi su; *Pico Bolívar* (5,725 m), *La Reina* (5,450 m), *Pico Ojeda* (5,290 m), *Pico Guardían* (5,286 m), *Pico Tulio Ospino* (5,250 m).

Dio masiva površine 3,830 km² je 1964. proglašen Nacionalnim parkom.
Zbog bogatsva ekosistema, topografije, historijske i kulturne baštine, UNESCO je 1979. masiv proglasio rezervatom biosfere.

Sierra Nevada je rodno mjesto pretkolumbovske kulture -Tairone. 
Potomci te kulture oko 70,000 domoradaca (Kogui, Arhuaco, Kankuamo i Wiwa) još uvijek žive u masivu.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Sierra Nevada de Santa Marta National Natural Park''
Joško Gvardiol

**Joško Gvardiol** (Zagreb, 23. siječnja 2002.) hrvatski je nogometaš i reprezentativac, koji trenutačno nastupa za Manchester City. Igra na poziciji braniča.

## Klupska karijera
Gvardiol je u mlađim kategorijama nastupao za Trešnjevku i Dinamo Zagreb.

### Dinamo Zagreb
Prvi seniorski nastup upisao je 18. kolovoza 2019. za drugu momčad Dinama kao 17-ogodišnjak. Za prvu momčad Dinama debitirao je 18. studenog 2019. godine u pobjedi (2:4) nad Goricom. Prvi pogodak za seniorski sastav postigao je 2. studenoga 2019. godine u domaćoj pobjedi (1:0) nad Interom. U lipnju 2020. godine, Gvardiol je potpisao novi petogodišnji ugovor s Dinamom.

### RB Leipzig
U ljeto 2020. godine potpisao je za njemački RB Leipzig, koji je za njega isplatio 16 milijuna eura. RB Leipzig i Dinamo dogovorili su da Gvardiol ostane na jednogodišnjoj posudbi u zagrebačkom klubu.

Prvi nastup za momčad upisao je 20. kolovoza 2021. godine, u ligaškoj pobjedi (4:0) nad Stuttgartom. Dana 15. rujna 2021. godine, Gvardiol je upisao svoj prvi nastup u Ligi prvaka, u porazu (6:3) od Manchester Cityja.

## Reprezentativna karijera
Gvardiol je bio redoviti član mlađih kategorija hrvatske reprezentacije. Hrvatski izbornik Zlatko Dalić objavio je popis igrača za Europsko prvenstvo 2020. godine, na kojem se nalazio Gvardiol. Svoj prvi nastup za reprezentaciju upisao je 6. lipnja 2021. godine, u prijateljskoj utakmici protiv Belgije. Tjedan dana kasnije, upisao je svoj prvi nastup na velikom natjecanju u porazu (1:0) od reprezentacije Engleske. S 19 godina, 4 mjeseca i 21 danom postao je najmlađi hrvatski reprezentativac na velikom natjecanju, skinuvši rekord Matea Kovačića iz 2014. godine. Svoj prvi gol za reprezentaciju postigao je 8. listopada protiv Cipra (0:3).

Dana 9. studenoga 2022. izbornik Zlatko Dalić uvrstio je Gvardiola na popis igrača za Svjetsko prvenstvo 2022.

### Pogodci za A reprezentaciju

## Statistika
### Klupska
*ažurirano: 6. studenoga 2021.*
* **Nas.** = nastupi; **Gol.** = golovi

### Reprezentativna
*ažurirano: 14. studenoga 2021.*
* **Nas.** = nastupi; **Gol.** = golovi
* **Prij.** = prijateljske utakmice; **Kval.** = kvalifikacijske utakmice; **LN** = Liga nacija; **EP** = Europsko prvenstvo u nogometu; **SP** = Svjetsko prvenstvo u nogometu

#### Seniorska selekcija

## Priznanja
### Individualna
* Trofej Nogometaš – Najbolji mladi igrač Prve HNL: 2021.
* Trofej Nogometaš – Najboljih 11 Prve HNL: 2021.
* Gvardiol je uvršten u 60 najvećih talenata svijeta prema izboru uglednog britanskog lista, The Guardiana.

### Klupska
**[[Dinamo Zagreb]]**
* Prvak Hrvatske **(2):** 2019./20., 2020./21.
* Hrvatski nogometni kup **(1):** 2020./21.
* Hrvatski nogometni superkup **(1):** 2019.

**[[RB Leipzig]]**
* DFB-Pokal **(1):** 2021./22.

## Izvori

## Vanjske veze
* Profil, Hrvatski nogometni savez
* Profil, Soccerway
* Profil, Transfermarkt
Achraf Dari

**Achraf Dari** (arapski: أشرف داري; Casablanca, 6. svibnja 1999.), marokanski nogometaš i reprezentativac koji igra kao branič. Rođen u Casablanci, a karijeru je započeo u lokalnom Wydadu, odakle je 2022. godine prešao u Brest, gdje igra i danas. Za reprezentaciju Maroka debitirao je 2021. godine, a prvo veliko natjecanje bilo mu je FIFA Svjetsko prvenstvo 2022. godine, na kojemu je i postigao prvi gol za reprezentaciju.
Corozal (Kolumbija)

**Corozal** je općina od 70,853 stanovnika i grad od 51,372 st. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Sucre.

## Geografija

Corozal se nalazi na sjeveru zemlje u obalnoj ravnici Karipskog mora, udaljen 13 km od svog administrativnog centra Sinceleja.

## Historija
Corozal je osnovan relativno kasno- 1775. ali je do sredine 19. vijeka bio veći i značajniji Sinceleja.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Corozal'
Mocoa

**Mocoa** službeno *San Miguel de Agreda de Mocoa* je općina od 116,136 stanovnika i grad od 77,343 stan. na jugozapadu Kolumbije u Departmanu Putumayo čiji je administrativni centar.

## Geografija

Mocoa se prostire po istočnim obroncima Istočnih Kolumbijskih Kordiljera, duž desne obale jedne od pritoka rijeke Caquete (Japure), na nadmorskoj visini od 2,898 metara.

Od Pasta u Departmanu Nariño sa kojim je povezan cestom 10, udaljen je 146 km.

## Historija
 
Mocou je osnovao 1551. mestički kapetan Gonzalo de Avendaño. Vremenom se razvila kao trgovište stočarsko ratarskog kraja u slivu Amazone, u kom se uglavnom uzgaja šećerna trska.

## Privreda
Privreda se bazira na poljoprivredi i trgovini. Odkad je nafta i otpočela njena eksploatacija u grad se doselilo puno novih stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Mocoa en Putumayo'' (Službene stranice grada)
Vaupés (departman)

**Vaupés** (španjolski: *Departamento de Vaupés*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

Vaupés se nalazi na jugoistoku zemlje, u slivu rijeka Orinoko i Amazone. Najveći dio teritorije prekriven je tropskim kišnim šumama, bez ikakvih 
cesta pa je transport moguć jedino rijekama i avionima.

## Karakteristike
Vaupés ima površinu od 53,299 km², na kojoj je 2020. živilo 44,712 stanovnika.

Vaupés sa sjevera graniči sa departmanima Guaviare i Guainía, sa istoka sa Brazilom, sa juga sa Departmanom Amazonas i sa zapada sa Departmanom Caquetá.

Administrativni centar departmana je grad Mitú, pored kojeg živi većina stanovnika. Po ostatku departmana živi vrlo malo ljudi, a to su uglavnom autohtoni indijanci 
raspršeni po na malim farmama.

## Administrativna podjela
Departman Vaupés je podjeljen na 6 općina (španjolski: *municipalities*).
## Historija
Vaupés je nastao 1935. kad je odvojen od tadašnjeg Departmana Cauca kao komesarijat, 1982. od njega se odvojio Guaviare kao komesarijat.
Departman je postao 1991. kad je usvojen novi ustav, po kom su svi dotadašnji komesarijati i indepedencije postali departmani.

## Privreda
Privreda departmana bazira se na poljoprivredi za vlastite potrebe, šumarstvu, ribarstvu i skupljanju biljaka.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Vaupés''   https://www.vaupes.gov.co
Mitú

**Mitú** je općina od 32,793 stanovnika i grad od 9,746 stan. na jugoistoku Kolumbije u Departmanu Vaupés čiji je administrativni centar.

## Geografija

Mitú se prostire duž lijeve obale rijeke Vaupés, nedaleko od granice sa Brazilom, na nadmorskoj visini od 183 metara.

Kako do njega nikakve ceste, jedina veza sa svijetom je rijeka i mali aerodrom *Fabio Alberto León Bentley* (ICAO: *SKMU*, IATA: *MVP*).

## Historija

Početkom 20. vijeka po dotad neistraženim prašumama gornjeg toka rijeke Vaupés i njenih pritoka, pojavilo se mnoštvo skupljača lateksa za kaučuk. Dobar dio njih dolazio je iz Brazila, Pored skupljanja lateksa oni su lovili i porobljavali autohtone indijance Tucano i Carijona.

Zbog tog je kolumbijska vlada željela osigurati taj kraj kao svoj.
Mitu je osnovao u oktobru 1936. kao skromni zaselak, tadašnji komesar Vaupésa - Miguel Cuervo Araoz.

Ispočetka je služio kao trgovište za skupljače lateksa i misionarski centar.

Vremenom je postao općina i sjedište specijalne policije a od 1991. kad je Vaupes postao departman je i njegov administrativni centar.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Mitú'' (Službene stranice grada)
Mastodon

*'Mastodon* je Slobodni softver za pokretanje self-hosting usluge društvenog umrežavanja. Ima microblogging značajke slične Twitteru, koje nudi veliki broj neovisno pokrenutih čvorova, poznatih kao instance , a svaki ima svoj kodek ponašanja, uvjeti usluge, pravila privatnosti, opcijama privatnosti i pravilima moderiranja.

Svaki korisnik je član određene instance Mastodon (koja se naziva i poslužitelj), koja može interoperirati kao federativna društvena mreža, dopuštajući korisnicima na različitim instancama međusobnu interakciju. Time se korisnicima daje fleksibilnost odabira čvora čija pravila preferiraju, ali zadržavaju pristup većoj društvenoj mreži. Mastodon je također dio Fediverse skupine poslužiteljskih platformi, koje koriste zajedničke protokole koji korisnicima omogućuju interakciju s korisnicima na drugim kompatibilnim platformama, kao što je PeerTube i Friendica. Mastodon koristi crowdfunding i ne sadrži oglase.

Mastodon je kreirao Eugen Rochko i najavljen na Hacker News u listopadu 2016., a veliki skoku u popularnosti je dobio kada je Elon Musk obavio akviziciju Twittera.

## Reference
Emiliano Martínez

**Damián Emiliano Martínez Romero** (Mar del Plata, 2. septembar 1992) argentinski je fudbaler koji igra na poziciji golmana i trenutno nastupa za Aston Vilu i reprezentaciju Argentine.

## Statistika karijere
### Reprezentativna

## Uspesi
### Klupski
**Arsenal**
* FA kup: 2019/20.
* FA Komjuniti šild: 2014, 2015, 2020.

### Reprezentativni
**Argentina**
* Kopa Amerika: 2021.
* KONMEBOL–UEFA kup šampiona: 2022.
* FIFA Svjetsko prvenstvo: 2022.

## Reference

## Vanjske veze

*
Medvjeđe svečanosti u Pirenejima

**Medvjeđe svečanosti u Pirenejima** (*The Fête de l’Ours – ili the Bear Festival*) su drevni karneval koji se održava svake godine u pet sela u februaru, u pirenejskoj dolini Vallespir. Dva sela su u Andori, (Encamp i Ordino), i tri u Francuskoj (Arles-sur-Tech, Prats-de-Mollo i Saint-Laurent-de-Cerdans).

Svečanosti potječu iz legende o divljem medvjedu koji je u potrazi za hranom oteo mladu djevojku iz okoline. Priča se da su seljani organizovali masovan lov na medvjeda kako bi spasili djevojku, da bi na kraju uhvatili medvjeda i okovali ga na seoskom trgu. Kaznili su ga tako što su ga obrijali sjekirom i medvjed se pretvorio u čovjeka...Medvjeđe svečanosti su transgresivni događaj koji slavi pobjedu čovjeka nad zvjeri.

## Nematerijalna kulturna baština
Medvjeđe svečanosti u Pirinejima nalaze se na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Andori i Francuskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 28. novembra do 3. decembra 2022. god. u Rabatu, u Maroku.

Svečanosti počinju obilnim obrokom na seoskom trgu, prije nego što lovci krenu u potragu za medvjedom kako bi lijepu mladu djevojku sačuvali od opasnosti. Razni likovi paradiraju dijelovima naselja kako bi izveli skečeve, dok gledaoci sdušno stavljaju medvjedovu agilnost na probu i zadaje mu muke. Konačno, medvjed završava na glavnom trgu gdje je obrijan i postaje čovjek.

U selu Saint-Laurent-de-Cerdansu, jednom uhvaćeni i obrijani medvjed, vraćen u ljudski oblik, dobiva privilegiju da izabere mladu djevojku iz gomile.
## Izvori
Tunja

**Tunja** je općina od 179,263 stanovnika i grad od 163,894 st. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Boyacá, čiji 
je administrativni centar.

## Geografija

Tunja se nalazi u kotlini riječica Teatinos i Jordan u planinama Kolubijskih Istočnih kordiljera, udaljena 115 km od 
glavnog grada Bogote.

Kako leži na 2,782 metara nadmorske visine ona je najviši grad u Kolumbiji.

## Historija

Tunju je osnovao španjolski konkvistador Gónzalo Suárez Rendón u augustu 1539., na mjestu Hunze jedne od prijestolnica 
Konfederacije Muisca.

Gonzalo Suárez je odredio mjesta gdje treba podići utvrde i sve važnije zgrade, svega dvije godine nakon osnivanja -Tunja je postala jedan od važnijih španjolskih gradova u 
Novom svijetu. Sa statusom grada koju mu je dodijelio dvor, Tunja je postala cilj brojnih kolonista iz Kastilje, Ekstremadure i 
Andaluzije, i izrasla u jedan od najvećih administrativnih, pravosudnih, političkih i kulturnih centara u zemlji.

U Tunji se dogodilo nekoliko događaja od velike važnosti za Kolumbiju; 1811. usvojen je ustav Republike Tunje, koja je 1813. proglasila nezavisnost od Španjolskog Carstva. 
U novembru 1814. se održao kongres Ujedinjene provincije Nove Granade, kojim je predsjedao Camilo Torres Tenorio, na kom je predstavljen budući lider Simón Bolívar.

Grad je 1819. poslužio kao baza vojsci Simóna Bolívara za pobjedu nad Španjolcima u Bitci kod Boyace (8&nbsp;km južno od grada).

Tunja je danas studentski grad, od kad je 1953. osnovan Pedagoško tehnološki univerzitet Kolumbije.

Historijski centar grada u kom se nalaze brojne građevine iz kolonijalnog doba, među njima i crkve Santo Domingo i San Laureano iz 16. vijeka 
proglašen je nacionalnim spomenikom 1959.

## Privreda i transport
Tunja je administrativni-trgovački centar stočarsko-ratarskog kraja
U okolici grada nalaze se rudnici zlata i smaragda.

Grad se nalazi trasi Panameričkog autoputa kojim je povezan sa Cúcutom i Bogotom, željezničkom prugom povezan je sa Bogotom na jugozapadu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Mayor de Tunja'' (Službene stranice grada)
Boyacá (departman)

**Boyacá** (španjolski: *Departamento de Boyacá*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

Departman se nalazi na sjeveru zemlje, prostire se od hladnih planina Kolubijskih Istočnih kordiljera na zapadu, preko gusto obraslih šumovitih padina do velikih prostranstva 
ravničarskog Llanosa na istoku. U njemu se nalazi najveće jezero u Kolumbiji Tota.
## Karakteristike
Boyacá ima površinu od 23,138 km², na kojoj je 2020. živilo 1,242,731 stanovnika.

Boyacá sa sjevera graniči sa departmanima Santander i Norte de Santander, sa sjeveroistoka sa Venecuelom i 
Departmanom Arauca, sa istok sa Departmanom Casanare, sa juga sa Departmanom Cundinamarca i sa zapada sa departmanima 
Caldas i Antioquia.

Administrativni centar departmana je grad Tunja.

## Administrativna podjela
Departman Boyacá je podjeljen na 123 općina (španjolski: *municipalities*).

## Historija

Deparman Boyacá osnovan je 1886., od njega se 1935 odvojila Arauca, a 1974 i Casanare.

## Privreda
Privreda departmana bazira se na ratarstvu; uzgoju; žitarica, duhana, kave, banana i drugog voća.
Boyacá je poznata po rudnicima smaragda i prvoj potpuno integriranoj čeličani u Kolumbiji, izgrađenoj 1955. u gradu Paz de Río. Ona koristi željeznu rudu i ugljen iz velikih nalazišta u blizini. 

Iako Panamerički autoput i magistralna željeznička pruga prolaze kroz Tunju i druge veće gradove, prometna infrastruktura je loša.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Boyacá''   https://www.vaupes.gov.co
Paz de Río

**Paz de Río** je općina od 4,285 stanovnika i grad od 2,788 st. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Boyacá.

## Geografija

Paz de Río se nalazi u kotlini rijeke Chicamocha u planinama Kolubijskih Istočnih kordiljera, udaljen 108 km od svog administrativnog centra Tunje.

## Historija

Paz de Río je službeno osnovan - 1935., kad je zbog klizanja zemljišta 1933. preseljen na današnju lokaciju bliže riječnoj obali.

Pet godina kasnije 1940., otvoreno je prvo postrojenje za transport željezne rude, gotovo istovremeno sa rudnikom ugljena firme Carbocol.

Prva potpuno integrirana čeličani u Kolumbiji, izgrađena je i puštena u rad 1955.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Paz de Río en Boyacá'' (Službene stranice grada)
Delecionizam i inkluzionizam na Wikipediji

**Delecionizam i inkluzionizam** su suprotne filozofije koje su se uglavnom razvile unutar zajednice urednika zajednica korisnika Wikipedije. Izrazi odražavaju različita mišljenja o odgovarajućem opsegu enciklopedije i odgovarajuće tendencije da se briše ili da se uključi određeni enciklopedijski članak.

"Delecionisti" su zagovornici selektivnog pokrivanja i uklanjanja članaka za koje se smatra da su slabo branjeni. Gledišta za brisanje obično su motivirana željom da se Wikipedia usredotoči i pokriva značajne teme—zajedno sa željom da se čvrsto ograniči širenje promotivnog korištenja (smatra se kao zlouporaba web stranice), trivia i članaka koji po njihovom mišljenju nisu od općeg interesa, nemaju prikladan izvorni materijal za visokokvalitetno izvještavanje ili su prekratki ili na drugi način neprihvatljivo loše kvalitete.

"Inkluzionisti" su zagovornici su širokog zadržavanja, uključujući zadržavanje "bezopasnih" članaka i članaka koji se inače smatraju ispod standarda kako bi se omogućilo buduće poboljšanje. Inkluzistička gledišta obično su motivirana željom da se Wikipedija zadrži širokom pokrivenošću s mnogo nižom ulaznom barijerom za pokrivene teme—zajedno s uvjerenjem da je nemoguće reći koje bi znanje moglo biti "korisno" ili produktivan, da sadržaj često počinje loše i da se poboljšava ako se dopusti vrijeme, da zapravo nema inkrementalnih troškova pokrivenosti, da su proizvoljne "crte u pijesku" () beskorisne i može izazvati podjele, a ta dobra volja zahtijeva izbjegavanje proizvoljnog brisanja tuđeg rada. Neki proširuju ovo kako bi uključili dopuštanje šireg raspona izvora kao što su poznati blogi druge web stranice.

Službeni stav u 2010., u mjeri u kojoj je postojao, glasio je da Wikipedija "nema praktičnog ograničenja broja tema koje može pokriti", ali da također "postoji važna razlika između onoga što se *može* učiniti i onoga što *trebalo* biti učinjeno"; potonje je predmet pravila "". Politika zaključuje "Slijedom toga, ova politika nije besplatna propusnica za uključivanje".

## Reference
François Picard

**François Picard** je francuski i američki novinar sa dvojnim državljanstvom poznat kao voditelj TV emisije *The Debate* engleskog programa francuske televizije France 24. Voditelj je i nedeljnog novinarskog okruglog stola *The World This Week* u kojoj sa drugim novinarima komentariše društvene događaje.

Picard je u SAD-u pohađao *Lycée Français de New York*, a prvo novinarsko iskustvo stekao je kao letnji stažista u pariškoj foto novinskoj agenciji *Sipa Press* 1984. godine. Picard je diplomirao uz počasti za uspeh na Swarthmore koledžu u američkoj saveznoj državi Pennsylvania. Dva je semestra studirao i na *Université de Paris-IV Sorbonne* u Parizu.

Picard je započeo novinarsku karijeru na lokalnim radio stanicama u New Yorku za što je primio nekoliko nagrada uključujući i od Nacionalnog udruženja televizijskih kuća države New York, Associated Press-a i Nacionalnog udruženje televizijskih kuća. Po povratku u Francusku je 1990. godine nastavio je karijeru na *Radio France Internationale*, *Marketplace*, *United Press International* i mreži Eurosport. U tom je periodu odrađivao novinarske zadatke koji su uključivali javljanja sa obeležavanja godišnjice Dana D 1994. godine, izgradnju EuroDisney parka (danas DisneyLand Paris) kao i pokretanje železničke usluge Eurostar između Pariza i Londona. Među sportskim događajima koje je pokrivao dva su puta bile Olimpijske igre, Tour de France kao i Svetsko fudbalsko prvenstvo 1994. godine.

Važan korak u daljnjem razvoju karijere predstavljao je i odlazak u Afriku sredinom devedesetih gde mu je prvi afrički zadatak za *Radio France International* bio u državama Mali i Somalija nakon čega je sa 27 godina imenovan kadrovskim šefom kancelarije RFI-ja u Abijanu gde je pokrivao događaje u zapadnoj Africi. Od 1995. do 1998. godine pratio je eskalaciju političkih napetosti u Obali Slonovače za RFI i Le Monde, kao i građanske ratove u Liberiji i Sierra Leoneu. 1997. godine bio je jedan od inostranih novinara zarobljenih u hotelu okruženom pobunjenicima RUF-a u Freetownu.

Po povratku u Pariz pridružio se televiziji Eurosport gde je ostao do pokretanja programa France 24. Za program na engleskom jeziku televizije France 24 počeo je raditi od prve večeri kada je radio kao voditelj inicijalnog programa 6. decembra 2006. godine.

## Reference
Ibagué

**Ibagué** je općina od 541,101 stanovnika i grad od 492,554 st. u sredini Kolumbije u Departmanu Tolima, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Ibagué se prostire na visoravni u Centralnim Kolumbijskim Kordiljerima, nedaleko od doline Rijeke Magdalene i stratovulkana Nevado del Tolima, na nadmorskoj visini od 1,285 metara, sa prosječnom temperaturom od 21 ºC.
## Historija

Grad je osnovao španjolski konkvistador Andrés López de Galarza]] u oktobru 1550. pod imenom *Villa de San Bonifacio de Ibagué*.

Zbog stalnih napada indijanaca u februaru 1551. je preseljen na današnju lokaciju uz obalu riječice Combeima.

Ibagué je od aprila do decembra 1854. bio glavni grad Republike Nova Granada.
Kad je 1881. osnovan Departman Tolima - Ibagué je postao njegov administrativni centar.

Grad je naglo nabujao nakon 1890., zahvaljujući velikoj potražnji za kavom, koja je odlično rasla na padinama iznad grada.

Ibagué je univerzitetski grad u kom djeluje nekoliko univerziteta, najstariji od njih *Univerzitet Tolima* počeo je sa radom 1945. kao agronomska viša škola, a status univerziteta dobio je 1955.

## Privreda i transport
Ekonomija grada bazira se na poljoprivrednoj okolici koja proizvodi kavu, kakao, duhan, rižu i šećernu trsku.
Od svih registriranih 2016. firmi 2016. čak 96,1% su bile mikro firme sa 1 do 2 zaposlena, a 3,1 % male firme, od kojih se 83% bavilo trgovinom, 15,6% industrijom i samo 1,5% poljoprivredom.
Nezaposlenih ima 13,2 %, tako da je 96,670 stanovnika siromašno, a 13,400 ekstremno siromašno.

Grad se nalazi na trasi autoputa i željezničkih pruga kojim je povezan sa Bogotom, Armenijom i Neivom.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía Municipal de Ibagué'' (Službene stranice grada)
Tolima (departman)

**Tolima** (španjolski: *Departamento de Tolima*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

Departman se nalazi u sredini zemlje, prostire se od planina Centralnih Kordiljera, preko doline Rijeke Magdalene do Kolubijskih Istočnih kordiljera.

## Karakteristike
Tolima ima površinu od 24,139 km², na kojoj je 2020. živilo 1,339,998 stanovnika.

Tolima sa sjevera graniči sa Departmanom Caldas, sa istoka sa Departmanom Cundinamarca, sa juga sa departmanima Huila i Cauca i 
sa zapada sa departmanima Valle del Cauca i Risaralda.

Administrativni centar departmana je grad Ibagué.

## Administrativna podjela
Departman Tolima je podjeljen na 47 općina (španjolski: *municipalities*).

## Historija
Deparman Tolima je osnovan 1881., od njega se 1935 odvojio Departman Huila.

## Privreda i transport
Privreda departmana bazira se na stočarstvu (goveda, svinje) i ratarstvu. Tolima proizvodi najviše riže i sezama u zemlji, pored tog uzgaja se i pamuk, kava, kukuruz, banane, šećerna trska i grah.
Uz to ima i nešto tvornica lake industrije. 

Tolimu presijecaju autoputi i željezničke pruge koje povezuju Ibagué sa Bogotom, Armenijom i Neivom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Tolima''
Nevado del Tolima

**Nevado del Tolima** je stratovulkan u masivu Centralnih Kolumbijskih Kordiljera visok 5,215 metara, koji se nalazi u centru Kolumbije u Departmanu Tolima. 

Planina je dio *Nacionalnog parka prirode Nevados* (Parque nacional de Los Nevados).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nevado del Tolima, Colombia''
El Amparo

**El Amparo** je grad od 5,965 stanovnika na zapadu Venecuele u saveznoj državi Apure.

## Geografija
El Amparo se prostire duž sjeverne obale rijeke Arauce, na južnoj obali leži kolumbijski grad Arauca sa kojim je povezan mostom *José Antonio Páez*.

Cestom *Libertadores* povezan je sa Caracasom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''El Amparo'' (na portalu Mapcarta)