open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Transgresija

**Transgresija** (lat. *transgressio*, *transgredi*, prekoračiti) je izdizanje razine mora i kao takva podrazumijeva širenje morskih površina na Zemlji. Zadnja je bila prije 10000 godina nakon ledenog doba, more se izdignulo za 110 metara.

Posljedice transgresije u hrv. primorju su potapanje rječnih dolina Jadranskog slijeva i nastanak dalmatinske obale (otoci paralelni sa obalom).

Termin „transgresija” se takođe može koristiti i u cilju opisivanja nekog prekoračenja ili prestupa.
Denudacija

**Denudacija** (lat. *denudare* = ogoleti) je proces odnošenja površinskog, rastresitog sloja procesom spiranja, i tom prilikom, postupnog ogolićavanja stena. Spiranje je agens denudacije. 

U toku trajanja kiša procesom pluvijalne erozije zemljište je u većoj meri razroveno, natopljenoo vodom i smanjene kohezione moći. U takvim uslovima, ukoliko kiša dovoljno dugo traje i ukoliko je jaček intenziteta, stvaraju se optimalni uslovi spiranja tla. Spiranje je proces dezorganizacionog oticanja vode i može biti površinsko i linijsko.

Denudacioni oblici nastali denudacijom mogu se svrstati u dve grupe:

- oblici nastali površinskim kretanjem vode (denudacione terase i erozivni pločnik),

- oblici nastali linijskim oticanjem (brazdice, brazde, vododerine i jaruge).

Akumulativni denudacioni oblici predstavljeni su pedimentima i plavinama.
Korazija

**Korazija** je mehaničko oblikovanje stijena. Pojam se često krivo naziva korozija, što nije identično.

Pojam također označava i destruktivno djelovanje vjetra u pustinji.
Arteski bunar

**Arteski bunar** (arteški bunar) (po francuskoj grofoviji Artois) je mjesto gdje podzemna voda, koja se nalazi pod tlakom, sama izbija na površinu. U unutrašnjosti Australije važno je korištenje podzemne vode iz takvih, brojnih bušenih bunara budući da je većina tamošnjih jezera slana i povremena - zapravo su to slane iglinovite zavale suhe i po nekoliko godina - Eyre, Torrens i druge. Arteški bunari ponajviše su izbušeni  u Središnjoj australskoj nizini pa se ona kadkad zove i Velikom arteškom zavalom.

**Arteška voda** je naziv za podzemnu vodu u vodonosnom sloju između dvaju nepropusnih slojeva ili više njih. Vodonosni sloj mora biti nagnut i barem na jednom kraju u vezi s površinom zemlje, odakle se oborinska voda cijedi u dubinu. Zato se arteška voda najčešće nalazi u sinklinalno i fleksurno građenim zemljištima, gdje je pod hidrostatskim tlakom. Ako se na tome mjestu probuši nepropusni sloj, voda će izbijati kroz cijev bušotine, jer je pod tlakom.

U bivšoj SFRJ arteska područja su u mlađim geološkim slojevima: Panonska nizija (dubine vode 40-600 metara) i obodni tereni (Mladenovac, Šabac, Beograd, Obrenovac, Vršac, Sisak), u Timočkom basenu, u skopskoj i veleškoj kotlini u Makedoniji i na Kosovu.

## Bunar

**Bunar** (tur.), **hladenac**, **kladenac**, **studenac** ili **zdenac** je iskopana duboka i podgrađena jama u koju se hvata ili skuplja podzemna voda. U seoskim područjima jama je iznutra ograđena kamenom ili opekom, a nadzemni je dio (grlo), prema lokalnim graditeljskim značajkama, u obliku kocke, prizme ili valjka, izveden od gredica, kamena, opeke, betona, pa i šupljega debla. Voda se crpi posudom (metalnom, ranije i kožnim ili drvenim vjedrom), ovješenom o drvenu kuku ili pričvršćenom na uže. Uže može biti namotano na vodoravno položen vitao, koji se pokreće kolom; takvi su bunari zaštićeni i nadstrešnicom. U ravničarskim hrvatskim krajevima uže je pričvršćeno na đeram, dugačku pokretnu gredu, uloženu u visoki stup. Bunari su većinom na dvorištima pojedinačnih kućanstava, ali mogu biti i zajednički za zaselak ili selo; tada su i uobičajena mjesta okupljanja. Javni gradski i samostanski bunari često su bogato umjetnički oblikovani.

**Zdenac** je građevina za zahvaćanje i iskorištavanje podzemnih voda. Kadšto može poslužiti i za kontrolu razine podzemne vode. Prema načinu izvođenja, zdenci mogu biti kopani, bušeni ili zabijeni, s obzirom na položaj prema vodonosniku, potpuni ili nepotpuni, a prema vrsti strujanja, sa slobodnim vodnim licem ili pod tlakom (takav je slučaj na primjer kod arteškoga zdenca, kada arteška voda pod tlakom izbija na površinu).

## Povezano
* Bunar
* Hidrogeologija

## Reference
Đeram

**Đeram** je naprava za vađenje vode iz bunara, koja ima dve povezane pritke ili drvena stuba u ravnoteži.

Ova vrsta bunara je najrasprostranjenija u srednjoj i istočnoj Evropi.

## Delovi
Đeram se sastoji od: 
* Drvenog, zaštitnog, pravougaonog okvira, koji se postavlja odmah oko iskopane bunarske rupe. 
* Balansni stub, koji se sastoji iz rude i drvene račvaste potpore, služi za lakše izvlačenje vode, 
* Teg, koji je vezan za rudu (kontra teg) (obično je to kamen ili drveni panj), sa jedne strane 
* Drvena kofa, sa kojom se zagrabi voda koja je vezana sa druge strane i sa kojom se vadi voda.
* Korito (pojilište), koje se sastoji iz jednog ili više jednakih delova koji su međusobno povezani i prelivaju se jedan u drugi.

## Upotreba
Đeram se najčešće koristio po selima i bilo ga je u skoro svakom dvorištu. Postojao i veliki zajednički đeram koji se koristio na livadama pored sela za napajanje stada koja su bila čuvana na slobodnom prostoru. U starijim vremenima, na mestima gde je bilo više stoke, pravili su se i po nekoliko đerma jedno pored drugog da bi se mogla namiriti sva stoka sa vodom. Tako da se bogatstvo stočnog fonda moglo meriti i sa brojem bunara u selu.

## Nazivi
U srpskohrvatskom jeziku reč *đeram* je ustvari izvedena od grčke reči *geranos* odnosno turske reči *germek* što je značenje za pticu čaplja.

* Đeram, Đerma u Vojvodini i Srbiji
* Gemeškut (*gémeskút*), Čaplja, u Mađarskoj
* Čigaškut (*csigáskút*), Puž, u srednjoj Mađarskoj
* Strelasti bunar, u Slavoniji
* Kompon bunar (*komponás kút*), u Erdelju

Đeram kao pojam može da se odnosi na:
* U zemlji iskopan bunar sa dve povezane pritke ili drvena stuba u balansu kao pomoć pri izvlačenju vode.
* Drvena ili metalna naprava ukopana u zemlju pomoću koje se sistemom poluge vadi voda iz bunara.
* Poluga kod velike dizalice.

## Orjentirska i signalna upotreba
Đeram se ranije koristio kao orijentir u nepreglednim ravnicama Panonske nizije i Ukrajine. Takođe je služio u praktične, svakodnevne, svrhe. Sa pokretanjem rude đerma se davao znak kada je stado stiglo na pojilište, kada se svi okupljaju na ručak ili kada se radni dan u poljima završava ili šta je već dogovoreno da se u poje dinim slučajevima javlja na daljinu.

## Foto galerija




## Izvori
* Magyar Néprajzi Lexikon: Gémeskút - Mađarski geografski leksikon. Đeram
* Magyar Néprajzi Lexikon: Jeladás kútgémmel - Mađarski geografski leksikon. Orijentiri
Ilovača

**Ilovača** je vrsta tla koja se sastoji od pijeska, mulja i gline. Ilovasto tlo najčešće sadrži više hranjivih tvari i humusa nego pjeskovito, ima bolju propusnost i protočnost od muljevitog i pogodnije je za obrađivanje od glinenog tla.

Ilovača se smatra idealnom za vrtlarstvo i zemljoradnju jer dobro zadržava hranjive tvari i dovoljne količine vlage, uz istovremeno dopuštanje slobodnog protoka vode. Ovo tlo se nalazi na većini uspješnih farma u svim dijelovima svijeta poznatima po plodnoj zemllji. Ilovasto tlo je mekano i pogodno je za obradu širokom rasponu vlažnosti. Postoje mnoge različite vrste ilovastog tla od kojih svako ima malo drukčije osobine i s nešto boljom ili slabijom propusnošću od drugih.

Različiti omjer pijeska, mulja i gline daje različita ilovasta tla: pjeskovitu ilovaču, glinenastu ilovaču, pjeskovito glinenastu ilovaču, muljevito glinenastu ilovaču i ilovaču. Tlo na kojemu prevladava jedna, dvije ili tri vrste sitnih čestica može se ponašati poput ilovače ukoliko ima čvrstu zrnastu strukturu poboljšanu visokim sadržajem organskih tvari. Isto tako, tlo koje zadovoljava strukturno određenje ilovače može izgubiti svojstva željene kakvoće ako je stvrdnuto, osiromašeno organskim tvarima ili ako mu je glina glatko raspršena po površini.

## Uporaba za gradnju kuća
Ilovača se može koristiti za gradnju kuća. Graditelji mogu staviti sloj ilovače na unutarnju stranu zidova, što omogućava regulaciju vlage u zraku. Ilovača, pomiješana sa slamom, može se koristiti kao sirovi materijal za gradnju zidova.

## Povezano
* Elementarna čestica
* Struktura tla

## Reference

## Vanjske veze

* Gradnja kuće od slame i ilovače 
* Peć za pečenje pice od ilovače
Pijesak

**Pijesak** (ijek.) ili **pesak** (ek.), prirodni granularni materijal sačinjen od fino razdijeljenih čestica stijena i minerala. Ako se odnosi na termin u geologiji, to je materijal čiji je dijametar od 0.0625 mm do 0.004 mm. Pijesak je najvećim dijelom sačinjen od silicijevog dioksida SiO2, najčešće u formi kvarca. Sastav pijeska je varijabilan i može sadržavati: muskovit, cirkon, rutil, apatit, granat, magnetit, turmalin, itd.

Pijesak se u prirodi najčešće može pronaći u pustinjama i pješčanim plažama. Pješčana plaža se naziva žalo. Najčešće nastaje drobljenjem tvrđih stijena u moru (valovi udaraju u obalu i odlamaju tvrđe stijene koje se djelovanjem mora dalje drobe i usitnjavaju dok se ne pretvore u pijesak). Usitnjeni pijesak morske struje nose i taloži se na plažama na kojima je brzina morske struje manja, te ne može dalje nositi pijesak. Povremeno ispred obale nastane pješčani otok koji se naziva sprud ili lido i obično je izdužen. Pješčani sprudovi se često spoje s obalom i tada zatvaraju morski zaljev koji se naziva laguna. Najpoznatije lagune su u području grada Venecije (grad je nastao na sprudovima koji su se formirali od pješčanih nanosa rijeke Po).

U pustinjama pijesak nastaje raspadom stijena pod utjecajem velikih dnevnih promjena temperature (u pustinji dnevna temperatura doseže preko 40 0C, a noćna pada ispod 0 0C). Čestice pijeska su lagane, te ih nosi vjetar (eolski procesi). Često nastaju pješčane oluje koje mogu nositi pijesak na velike udaljenosti. Dok vjetar nosi pijesak, on struže po stijenama, te često nastaju neobični oblici (pustinjske gljive). Na mjestima gdje vjetar slabi, pijesak se taloži, te nastaju dine.

## Izvori
Silicijum dioksid

**Silicijum dioksid** (SiO2), pesak, je bela praškasta materija i javlja se u tri alotropske modifikacije: kvarc, tridimit i kristobalit. Svaka od ove tri modifikacije sastoji se od još dve (α i β).

Silicijum dioksid je još poznat pod imenima:
* **Silicijum (IV) oksid**
* Kvarc
* **Kremen**
* **Pesak**
Molarna masa Silicijum dioksida je 60,1 g/mol, gustina 2.2 g/cm3, tačka topljenja 1650 (±75) °C, tačka ključanja 2230&nbsp;°C i rastvorljivost 0.012 g u 100 g. CAS registarski broj mu je 7631-86-9.

## Hemijske osobine
Silicijum dioksid je je dosta inertan, ne reaguje sa kiselinama, osim sa fluorovodoničnom (HF). Topi se u alkalnim hidroksidima, bazama i prelazi u rastvorljive silikate:

:SiO2 + 2 NaOH → Na2SiO3 + H2O

Kiselina koja odgovara silicijum dioksidu naziva se *ortosilikatna kiselina* ali se ne može dobiti rastvaranjem u vodi, već hidrolizom silicijum tetrahlorida:

:SiCl4 + 4 H2O → H2SiO4 + 4 H+ + 4 Cl-

Ova kiselina je u monomolekularnom obliku i stabilna je na pH vrednosti od 3,2. Na nižim ili višim pH vrednostima počinje da se polimerizuje.

Soli silikatnih kiselina se nazivaju silikati. Alkalni silikati su rastvorljivi u vodi. Polimerizovana silikatna kiselina prelazi u gel, čijim sušenjem nastaje silikagel.

## Upotreba
Silicijum dioksid je jedna od osnovnih komponenti za proizvodnju stakla.Ovo je dielektrik koji se koristi za izradu integrisanih kola,zbog toga što se lako pravi i ima dobre osobine. Važnu grupu minerala čine silikatni minerali. Zamenom OH-grupa u silikatnoj kiselini organskim radikalima, moguće je kontrolisati reakciju kondenzacije, pri čemu nastaju polimerni spojevi čije su strukture slične ketonima R2C=O, pa se nazivaju silikoketoni ili *silikoni*.

## Reference

## Vanjske veze

* Tridimit
* Kvarc
* Kristobalit 
* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards (amorfni)
* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards (kristalni)
* Kvarc SiO2 osobine
Morska struja

**Morske struje** su manje-više povezano, uglavnom horizontalno gibanje morske odnosno oceanske vode, te su uz valove i mijene jedno od triju osnovnih gibanja. Kreću se u određenom smjeru i mogu biti stalne, periodične ili povremene pojave. To su tople ili hladne "rijeke" vode u oceanima. Povremene i periodične struje utječu na manja područja, prije svega uz obale, dok stalne imaju planetarni utjecaj.

Struje uzrokuju sile i čimbenici koji djeluju na vodu, kao: rotacija Zemlje, prevladavajući vjetrovi koji pušu na površinu i usmjeravaju tok vode (stalni ili sezonski vjetrovi), temperatura, razlika u salinitetu, privlačna sila Mjeseca i riječni tokovi. Na smjer i snagu morskih struja utječu i oblik morskog dna i obale, promjene u gustoći vode kao i druge struje.

Struje čiji uzrok su vjetrovi, rijetko kad zahvate vodu dublje od 200 metara, dok su struje koje su posljedica Coriolisovog učinka duboke i do 1000 metara. Javljaju se uz zapadne obale kontinenata i vrlo su brze i snažne. Najbrža među njima je Agulhaška struja u Indijskom oceanu i teče brzinom od 5 čvorova.

Oceanske struje mogu "putovati" više tisuća kilometara. Imaju veliko djelovanje na klimu kontinenata, a naročito na područja uz obale oceana. Vjerojatno najizraženiji primjer je Golfska struja koja čini klimu sjeverozapadne Europe umjerenijom od drugih područja na jednakim zemljopisnim širinama. Drugi primjer su Havaji, gdje je klima suptropska a ne tropska zbog hladne tihooceanske Kalifornijske struje.



## Struje u Jadranskom moru
One su u Jadranskom moru dio sustava sredozemnih morskih struja.
Kreću se u obrnutom smjeru od kretanja kazaljke sata, a glavni razlog tomu je Zemljina rotacija.
Zato topla struja prolazi uz sjeveroistočnu (hrvatsku) obalu, a izlazi uz jugozapadnu, (talijansku) obalu.

Budući da je Sredozemlje relativno zatvoreno more morske struje u svim njegovim dijelovima, pa tako i u Jadranu, su razmjerno slabe.

Morske struje se uz hrvatsku obalu kreću sporije nego uz talijansku zbog velikog broja otoka na toj strani.
Za Hrvatsku je relativno pogodno što se struje kreću u obrnutom smjeru od kretanja kazaljke na satu, jer npr. svu prljavštinu koja dolazi na ušću rijeke Po struje odnesu dalje od hrvatske obale.

## Povezano
* Termohalinska pokretna traka

## Vanjske veze
* NOAA Ocean Surface Current Analyses - Realtime (OSCAR) 
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
;Ostali projekti
Aguljaska struja

**Aguljaska struja** (**Iglena struja**) je topla struja, koja nastaje od voda Mozambičke i Istočnomadagaskarske struje na izlazu iz Mozambičkog kanala. Kreće se prema jugu i jugozapadu brzinom od 8 kilometara na čas, opkoljavajući obale Južnoafričke Republike. Kod Rta dobre nade, prelazi u Atlantski okean i hrani vode Benguleske struje.

## Povezano
* Mozambička struja
* Istočnomadagaskarska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Agusaska struja
Bunardžija

**Bunardžija** je majstor ili radnik koji se bavi kopanjem bunara. Ranije se ovaj posao radio isključivo ručno običnim građevinskim alatima kao što su: pijuk, motika, budak, ćuskija, lopata, ašov, kofa i slično.

Pored kopanja bunara znanje bunardžije se cenilo po tome da nađe mesto gde da kopa bunar odnosno da nađe izvor vode na što manjoj dubini. Za to je bilo potrebno iskustvo ali i znanje u rukovanju specijalnim prstenom ili rašljama pomoću kojih se nalazilo izvorište. Pored kopanja bunardžija se bavio i zidanjem (oziđivanjem) unutrašnjosti bunara kamenom ili ciglom kako se bunar ne bi urušavao i kako se voda ne bi mutila.

Danas se nalaženjem vode bave uglavnom geolozi dok se bušenje i kopanje vrše specijalnim mašinama.
Nauka koja se bavi izvorima vode zove se hidrogeologija.

## Povezano
* Stari zanati
* Bunar
* Đeram
Bunar

**Bunar** predstavlja vertikalni hidrogeološki objekat izveden u tlu čija namena je eksploatacija ili osmatranje podzemnih voda. Za izradu bunara koriste se metode kao što su iskop, bušenje sa jezgrovanjem ili bušenje.

## Prema načinu gradnje
* Kopani bunari. Ranije su se kopanjem bunara bavili posebni majstori bunardžije. Iznad ovakvih bunara obično se nalazi đeram ili santrač.
* Bušeni bunari. Po načinu bušenja: udarnom metodom, rotacionom metodom (sa direktnom cirkulacijom fluida za bušenje ili reverznom cirkulacijom), i kombinovanom metodom)
* Utisni bunari.

## Prema tipu izdani
U zavisnosti od tipa izdani koje koriste mogu biti: obični, arteski (pod pritiskom) i subarteski.

## Gradnja
Jedan od načina je da se kopanjem u različitim materijalima zemljine površine kao što je zemlja kopaju okomite okrugle rupe promjera do 2,5 m različitih dubina kojoj se stijenke oblažu u kamen ili betoniraju da bi se spriječilo odronjavanje okolnog materijala i ulaska onečišćenja kroz porozne stijenke. Ovaj način izrade bunara najčešći je u područjima gdje je tlo zemljano.

Drugi način je da se kopanjem u različitim materijalima zemljine površine kopa udubljenje širine do desetak metara neodređene dubine koje se nadsvodi da bi se spriječilo onečišćenje. Kod ovog tipa bunara ponekad se stijenke ne obrađuju jer nema potrebe zbog materijala u kojem su izrađene. Ovaj tip gradnje bunara je najučestaliji u područjima gdje je tlo kameno ili pretežno kameno.

Treći način je da se u nepropusnom materijalu (kamen, ilovača) pronađe prirodno udubljenje koje se oblikuje u oblik bunara nadsvođenjem i obradom rubnih dijelova stijenki.

Kod gradnje valja naglasiti da određeni bunari imaju "krunu" tj. uzdignuće na samom otvoru koji olakšava izvlačenje vode iz bunara kao što su đeram, vitlo, pumpe i slični uređaji. Bunari koji nemaju "krunu" se nazivaju čatrnja u jednom području Dalmacije te BIH.

## Akumuliranje vode
Bunari akumuliraju vodu na više načina,a najčešći je da su spojeni sa olucima različitih objekata koji svojim krovnim površinama kišnicu sakupljaju i olucima odvode do bunara.Drugi način sakupljanja kišnice je uz pomoć terena prilagođenog da svojom površinom prikuplja i usmjerava vodu u bunar. Najrijeđi način je način na koji funkcionoraju arteški bunari a to je iskorištavanjem "žive" vode tj. prirodnih podzemnih izvora vode.

Akumuliranje vode se vrši tijekom kišne sezone tako da se u sušnom razdoblju mogu koristiti zalihe vode gotovo neograničeno naročito kod bunara većih dimenzija i arteških bunara.

## Povezano
* Podzemne vode
* Hidrogeologija

## Vanjske veze

* Kako to radi: Bunar (+opis/slike sistema) 
* Nekonvencionalna detekcija vode  
* Merenje dubine do vode u Velsu
Topla morska struja

**Topla morska struja** je struja čija je temperatura vode na strani okrenutoj ka obali viša od iste na strani okrenutoj otvorenom okeanu, na određenoj geografskoj širini. Ovakve struje su najčešće orijentisane iz nižih širina prema višim, tj. iz tropskih i subtropskih oblasti ka umerenim i hladnim. Takođe, u izvorišnim obastima je povećano isparavanje i salinitet.

Na geografskim kartama se ovakav tip struje označava crvenom strelicom, orijentisanom u smeru njenog kretanja.

## Morske struje
 Ovo je spisak toplih morskih struja raspoređenih prema okeanima u kojima nastaju:



## Povezano
* Morska struja
* Hladna morska struja

## Literatura
* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd
Penej (Tesalija)

:*Za drugu rijeku istog naziva pogledajte [[Penej]].*

**Penej** (Grčki: *Πηνειός*), zvana i *Peneus* i *Pinej*) je rijeka u Tesaliji u Grčka.

Rijeka nosi ime po bogu Peneju (sinu boga mora Okeana i boginje mora Tetije), sve do 11. vijeka bila je poznata i pod imenom **Salambrija**.

## Geografija

Rijeka izvire na zapadnim padinama Pindskog gorja, jugoistočno od gradića Mecova. Nakon svog planinskog toka ulazi u tesalijsku kotlinu kod Meteore i grada Kalambake. Od Kalambake Penej teče uz velike meandre u pravcu istoka i dijeli Tesaliju na dva dijela, sjevernu i južnu Tesaliju.

Uz porječje Peneja živi oko 700 000 ljudi, Tesalija je poljoprivredni kraj i Penej je izuzetno važan za navodnjavanje. Zatim rijeka teče pored gradova Trikala i Larisa, zatim prolazi kroz 10&nbsp;km dugu klisuru Tempe između planina Olimp (sjever) i Osa (jug). Nakon klisure rijeka ulazi u ravnicu 
Solunskog zaliva i tu pored mjesta Stomija na ušću u Egejsko more formira veliku deltu, poznatu po svojoj ljepoti i brojnim pticama koje tu žive. Delta Peneja je danas rezervat prirode pod međunarodnim pokroviteljstvom. 

Penej je dug 216&nbsp;km, najveća pritoka mu je rijeka Titarisijos (Grčki: *Τιταρήσιος*), ostale veće pritoke su; Enipejas (kod Farkadona), Kalentzis i Litajos (kod Larise).

Kroz klisuru Tempe je 1960 godine izgrađen je autoput A1 *Nea Ethniki Odos* (Atena - Solun), ali ta izgradnja nije ugrozila vodotok rijeke.

## Izvori

## Vanjske veze

* Pinios Pilot Project  
* Pilot River Basin-Greece
Antilska struja

**Antilska struja** je ogranak Severnoekvatorijalne struje koji se kreće severno od Velikih Antila. Zahavata širinu od oko 80—100 kilometara. Ovo je topla morska struja koja se spaja sa Floridskom strujom odakle nadalje nastaje Golfska struja.

## Povezano
* Floridska struja
* Golfska struja
* Severnoekvatorijalna struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Antilska struja
Ekvatorska protivstruja

**Ekvatorska protustruja** je topla morska struja u Tihom (oko 5° zemljopisne širine sjeverno od ekvatora) i u Indijskom oceanu (0° do 10° južne zemljopisne širine).

To je grana tropskog kruženja struja koja teče prema istoku i vraća dio vodenih masa koje su Sjeverna i Južna ekvatorska struja odnijele na zapad. Zasniva se uglavnom na kretanju kao reakciji na prema zapadu strujećim pasatima.

Ova struja je u Tihom oceanu cjelogodišnja, dok se u Indijskom oceanu pojavljuje samo u ljetnim mjesecima (od svibnja do listopada).

I u Atlantskom oceanu postoji cjelogodišnje strujanje u suprotnom sjmeru od Sjeverne i Južne ekvatorske struje. U Atlantiku ova struja nosi ime Gvinejska struja.

*vidjeti i* termohalinska pokretna traka

## Vanjske veze
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
* Sjeverna ekvatorska protustruja  Barbie Bischof, Arthur J. Mariano, Edward H. Ryan
* Osnove fizičke geografije Michael Pidwirny, *uključena karta*
Azorska struja

**Azorska struja** je ogranak Golfske struje koji se odvaja kod istoimenih ostrva. Kreće se prema istoku kao topla morska struja i nedaleko od jugoistočne obale Azora, u suptropskim predelima, prelazi u hladnu Kanarsku struju. Široka je 150 kilometara, a duboka je oko 1.000 metara.

## Povezano
* Kanarska struja
* Portugalska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Azorska struja
Struja zapadnih vjetrova

**Antarktička cirkumpolarna struja** ili **Struja zapadnih vjetrova** je hladna morska struja na južnoj polutki. Povezuje Atlantski, Indijski i Tihi ocean, što ju čini najvažnijim elementom globalne termohalinske cirkulacije. Struji južno od vrlo prostranih suptropskih kruženja. Nastala je kad su se prije oko 41 milijun godina razdvojili Antarktika i Južna Amerika što je otvorilo Drakeov prolaz i uzrokovalo je zaleđivanje ovog novog najjužnijeg kontinenta, koji je do tada imao umjereno hladnu klimu.

Pod utjecajem zapadnih vjetrova ova struja je jedina koja obilazi oko cijelog globusa. Zbog svog utjecaja na svjetska mora ima vrlo veliki utjecaj na vrijeme na cijeloj Zemlji. Zbog toga, ovu struju nazivaju i "kuhinjom vremena ovog svijeta". Struji ukupnom količinom vode, od morske površine pa sve do dna na više od 4000 metara dubine. Od Antarktike do toplijih oceana donosi vrlo slanu, hladnu morsku vodu. Ova struja transportira najveću količinu vode na Zemlji, oko 140 Sverdupa (1 Sv = 1 milijun m³/s). Neprekidno pokreće vodene mase u smjeru istoka, dakle u smjeru kazaljke na satu, nešto brže od Zemljine rotacije, oko čitavog kontinenta.

Između glavnog toka struje i kontinenta stvaraju se i dva vrtloga, jedan u Rossovom i drugi u Weddellovom moru

## Reference

## Vanjske veze
* http://www.literaturecollection.com/a/london/149/
* http://oceanworld.tamu.edu/resources/ocng_textbook/chapter13/chapter13_04.htm 
* http://earth.usc.edu/~stott/Catalina/Oceans.html Good graphics later in article.
Medicinska sestra

**Medicinska sestra** je izraz koji se koristi za žensku osobu koja obavlja pomoćne poslove na području zadravstva. Opis posla uključuje skrb, praćenje, nadzor i savjetovanje pacijenata i bolesnika te dokumentacija i njega. Opis posla može obuhvaćati i prevenciju, rehabilitaciju, zdravstveni odgoj i promicanje zdravlja .

Može biti primjerice u bolnici, staračkim domu ili ambulanti.

Postoje razlike u zadacima sestara na različitim zadatcima ovisno o mjestu zaposlenja i ustanovama.

Službeni nazim za mušku osobu koja obavlja poslove medicinske sestre jest **medicinski tehničar**.

## Vanjske veze

* Opis posla
Falklandska struja

**Foklandska struja** (ili **Malvinska struja**) je levi krak Antarktičke cirkumpolarne struje koji se u blizini Ognjene zemlje odvaja i kreće ka severu uz obalu Argentine. Ime je dobila po Foklandskim ostrvima oko kojih protiče. Kod ušća reke La Plate sudara se sa toplom Brazilskom strujom i od njih se ka istoku pruža Južnoatlantska spojna struja.

## Povezano
* Struja zapadnih vetrova
* Brazilska struja
* Južnoatlantska spojna struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Foklandska struja
Benguelska struja

**Benguelska struja** predstavlja levi krak Struje zapadnih vetrova, koji se povija ka severu od Rta dobre nade, u južnom delu Atlantskog okeana. Prosečna brzina iznosi oko 2 -{km/h}-. Prvi put je opisana 1832. godine, a procenjeno je da zahvata širinu od 200—300 kilometara. Račva se na dva kraka koja hrane Angolsku struju na oko 16° jgš. Ovo je hladna morska struja.

## Povezano
* Struja zapadnih vetrova
* Angolska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Benguelska struja
Humboldtova struja

**Humboldtova struja** (često ju u nazivaju i **Peruanska struja**) je hladna morska struja uz zapadnu obalu južne Amerike. Ime je dobila po njemačkom prirodoslovcu Aleksandru von Humboldtu. Kreće se od Antarktike paralelno s obalom prema sjeveru. 

Niske temperature voda koje dolaze s Antarktike uzrokuju da je prosječna temperatura mora uz južnoameričku obalu oko 7-8&nbsp;°C niža od temperature vode na otvorenom oceanu na istoj zemljopisnoj širini.

Humboldtova struja smatra se visoko produktivnim ekosistemom, najproduktivnijim morskim ekosistemom uopće. Procjenjuje se da iz ovog sustava dolazi 18-20% svjetskog ulova ribe.

Hladna morska voda hladi i zrak. Posljedica toga je, da su obalna područja pored kojih prolazi Humboldtova struja vrlo siromašna padavinama sa svim obilježjima pustinja, pa se tako tu nalazi i pustinja Atacama u Čileu.

Kad nastupi El Niño, struja gubi na snazi i gotovo prestaje.
Irmingerova struja

**Irmingerova struja** je topla morska struja u sjevernom Atlantiku.

## Putanja i djelovanje
Na putu od Sjeverne Amerike prema Europi, Golfska struja se dijeli na Irmingerovu, Sjevernoatlantsku i Norvešku struju. Ovo dijeljenje događa se na jednom od atlantskih hrbata koji se pruža između Škotske i Islanda. Irmingerovom strujom teče relativno topla struja od oko 5&nbsp;°C na sjever u područje zapadno od Islanda. Rezultat ove struje su veliko bogatstvo ribom voda kod Islanda.

## Ime
Ova struja je, kao i Irmingerovo more, ime dobila po danskom kapetanu i kasnijem viceadmiralu *Carlu Ludvigu Irmingeru* (1802.-1888.). On je istraživao morske struje sjevernog Atlantika i kao prvi 1853. opisao ovu granu Golfske struje koja je, 1878., nazvana po njemu.

*vidjeti i*:
* morske struje
* termohalinska cirkulacija

## Reference

## Poveznice
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
Kanarska struja

**Kanarska struja** je ogranak Golfske struje, tj. nastaje od voda Azorske struje i Portugalske struje koje se spajaju kod Azorskih ostrva. Njene vode su za oko 2—4° -{S}-, hladnije od okolnog okeana, stoga je ovo hladna morska struja, koja zahvata dubinu do 500 metara. Kod Kanarskih ostrva ona hrani Severnoekvatorijalnu struju, čime se zatvara strujno kolo severnog dela Atlantika.

## Povezano
* Golfska struja
* Severnoekvatorijalna struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Kanarska struja
Kap Hoornska struja

**Kap Hoornska struja** je hladna morska struja, koja obilazi krajnji južni vrh Južne Amerike sa zapada na istok oko rta Hoorn. 

Ova struja je posljedica zapadnih vjetrova i dio je Antarktičke cirkumpolarne struje koju pojačava obilazak oko rta Hoorn. Od Falklandskih otoka naziva se Falklandska struja.

*vidjeti i*
* morske struje
* termohalinska cirkulacija

## Poveznice
* Shematski prikaz termohalinske cirkulacije u Atlantiku 
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
Karipska struja

**Karipska struja** nastaje od voda Gujanske i delom od voda manjeg kraka Severnoekvatorijalne struje u Karipskom moru. Temperatura struje je oko 28&nbsp;°C, a salinitet se kreće u granicama od oko 35,5 promila. Karipska struja se kreće severozapadno prema Jukatanskom poluostvu, gde prelazi u Jukatansku struju.

## Povezano
* Gujanska struja
* Severnoekvatorijalna struja
* Jukatanska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Karipska struja
Kuroshio struja

**Kurošio** često i **Japanska struja** (jap - *Crna struja*) je topla morska struja u zapadnom delu Tihog okeana. Ona je nastavak Pacifičke severnoekvatorske struje koja skreće prema severu i između Tajvana i južnih ostrva arhipelaga Rjukju ulazi u Istočnokinesko more. Temperatura vode koju struja nosi je oko 20°-{C}- i vrlo je visoka za ovo područje, a salinitet joj je oko 34,5 promila. Prosečni protok struje je 25.000.000 -{m}-³ u sekundi.

Kad na putu prema severu struja stigne do obala ostrva Kjušu, leti jedan krak odlazi prema zapadu i kao Ćušima struja prelazi prema severoistoku Korejski moreuz i nastavlja teći paralelno sa Honšuom, najvećim japanskim ostrvom. Ovaj relativno slab i nestalan ogranak ima protok od oko 2 miliona -{m}-³ u sekundi. Glavni deo Kurošimo struje prolazi između istočne obale Japana i Luzona (Filipini), a u području od oko 35° SGŠ susreće Ojašio struju koja dolazi sa severa. Tu se sudaraju i zajedno skreću prema istoku čineći tako Severnopacifičku struju. Područje gdje se ove struje susreću je bogato ribom. Zapadno od Havajskih ostrva struja gubi veliki deo svoje energije i kao divovski vrtlog se nešto južnije spaja sa Pacifičkom severnoekvatorskom strujom i tako zatvara krug.

Ogranci prvobitne struje nastavljaju teći dalje prema istoku i dele se na Aljasku i Kalifornijsku struju.
Kurošio struja podložna je sezonskom kolebanju. Najsnažnija je u prolećnim mesecima kad dostiže protok od oko 30.000.000 -{m}-³ u sekundi. U kasno leto i jesen struja slabi (oko 19.000.000 -{m}-³ u sekundi). Kurošio ima za Japan slične klimatske efekte kao Golfska struja za Evropu. Od južnih vrhova japanskih ostrva, uticaj struje se oseća sve do područja oko Tokija.Evropljanima je struja poznata od oko 1650. godine, što se vidi iz karte Bernarda Varenijusa. 
Od okolne vode kroz koju protiče razlikuje se crnom bojom po čemu je i dobila ime na japanskom „Kurošio“ što znači *crna struja*.

## Povezano
* Aljaska struja
* Kalifornijska struja

## Vanjske veze
* Šematski prikaz važnijih morskih struja
Floridska struja

**Floridska struja** nastaje u Meksičkom zalivu i prolazi kroz Floridski prolaz i obilazi oko istoimenog poluostrva, gde se sustiče sa Antilskom strujom i formira poznatu Golfsku struju. Ovo je topli drift koji je 1513. godine otkrio španski istraživač Huan Ponse de Leon. Njena brzina kretanja iznosi oko 1,8 metara u sekundi.

## Povezano
* Antilska struja
* Golfska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Floridska struja
Brazilska struja

**Brazilska struja** je južni ogranak Južnoekvatorijalne struje u Atlantskom okeanu, blizu obala Brazila, po kojem je i dobila naziv. Ovo je topla morska struja, sa temperaturom između 18—28° -{S}-, koja se kreće brzinom od oko 1,5 -{km/h}- i karakteristična je po svojoj modroj boji. Kod ušća reke La Plate u Atlantik, Brazilska struja se sudara sa hladnim vodama Foklandske struje, koja dolazi sa juga. Pod uticajem Zemljine rotacije, struja skreće istočno prema Africi i u ovom delu se naziva Južnoatlantska spojna struja.

## Povezano
* Južnoekvatorijalna struja
* Foklandska struja
* Južnoatlantska spojna struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Brazilska struja
Labradorska struja

**Labradorska struja** je hladna struja Atlantskog okeana. Polazi iz Bafinovog zaliva duž obale poluostrva Labradora, nastajući od Bafinove struje. Kod Njufaundlenda se sastaje sa Golfskom strujom i ponire ispod njenih toplih voda. Kontakt vodenih masa različitih termičkih osobina povoljno utiče na razvoj organizama. Mali deo arktičkih voda provlači se između obale i Golfske struje stvarajuću hladni zid.

Temperatura površinskog sloja vode Labradorske struje iznosi u januaru od –1 do 5°, a u julu od 2—10&nbsp;°C. Brzina je 1–2&nbsp;km/h, a salinitet 27‰. Labradorska struja nosi grenlandske ledene bregove.

## Povezano
* Zapadnogrenlandska struja
* Bafinova struja
* Golfska struja

## Literatura
* * Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Labradorska struja
Mozambička struja

**Mozambička struja** je topla struja, koja nastaje od voda Južnoekvatorijalne struje koja se dolazeći istoka odbijaja od obale Afrike i skreće ka jugu. Tom prilikom formira se struja koja prolazi kroz Mozambički kanal između Mozambika i Madagaskara. Dalje prema jugu, izlazeći iz kanala utiče u vode Aguljas struje.

## Povezano
* Južnoekvatorijalna struja
* Aguljaska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd
Sjevernoekvatorijalna struja

**Severnoekvatorijalna struja** je topla morska struja koja se javlja u Tihom i Atlantskom okeanu. U osnovi, to su struje koje nastaju na isti način, ali ih ipak treba razlikovati. Zbog nepovoljnog rasporeda kopna, u Indijskom okeanu ne postoji ovaj tip struje.

## Atlantik
**Severnoekvatorijalna struja** u Atlantiku nastaje od Kanarske struje, pod uticajem severnih pasata, nedaleko od Zelenortskih ostrva. Kreće se brzinom od oko 3,1 -{km/h}- prema zapadu, tj. prema Karibima. Jedan njen deo prodire južno, u Karipsko more, spajajući se sa Gujanskom strujom, a najveći deo se kreće severno od Velikih Antila, gde se naziva Antilska struja.

## Pacifik
**Severnoekvatorijalna struja** u Pacifiku nastaje takođe pod uticajem severnih pasata. Kreće se od kalifornijske do filipinske obale, promenljivom brzinom. Udarajući u kopno Filipina, račva se u dva kraka — ulevo se nastavlja Mindanao struja, a udesno Kurošio struja.

## Povezano
* Kanarska struja
* Mindanao struja
* Kurošio struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Severnoekvatorijalna atlantska struja
Nordkapska struja

**Severnortska struja** (ili **Nordkapska struja**) je istočni krak Norveške struje koji se od Severnog rta kreće prema istoku. Prolazi obodom poluostrva Kola i nastavlja u Karsko more gde se gubi i nestaje. Zahvljaljujući ovoj struji severne ruske luke Arhangelsk i Murmansk su jedine koje se ne zaleđuju, i imaju omogućenu plovidbu tokom cele godine. Temperatura vode je oko 2—4&nbsp;°C.

## Povezano
* Norveška struja
* Špicberška struja
* Severnoatlantska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Severnortska struja
Sjevernoatlantska struja

**Severnoatlantska struja** (ili **Irska struja**) je srednji krak račvanja Golfske struje između 40° sgš i 50° zgd u središnjem delu Atlantika. Ovo je topla morska struja. Ona se dalje račva u tri ogranka — severni, poznat kao Irmingerova struja, zatim južni, koji se zove Renelova struja i središnji, ujedno najjači krak — Norveška struja. Osim njih od ove struje se odvaja i Portugalska struja u središnjem delu Atlantika.

## Povezano
* Golfska struja
* Irmingerova struja
* Renelova struja
* Norveška struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Severnoatlantska struja
Norveška struja

**Norveška struja** je središnji krak Severnoatlantske struje, koji se kreće između Farskih i Šetlendskih ostrva, a zatim i obalama Norveške, zbog čega je i dobila takav naziv. U Severnom moru ona dostiže širinu od 185 kilometara i zahvata svu vodenu masu do morksog dna, tj. 500 metara. Salinitet postepeno opada prema Špicberškim ostrvima sa 35,3‰ na 34,8‰. Temperatura se kreće u rasponu od 10—12° -{S}-. Kod Špicberških ostrva Norveška struja se račva u dva kraka — Špicberšku struju, koja ide ka severu i Severnortsku struju koja se kreće ka istoku.

## Povezano
* Severnortska struja
* Špicberška struja
* Severnoatlantska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Norveška struja
Špicberška struja

**Špicberška struja** predstavlja severni krak Norveške struje, koji se kod Lofotskih ostrva odvaja i kreće oko Špicberških ostrva obilazeći ih sa istočne strane, tj. suprotno od smera kazaljke na satu. Kao slanija i teža, tone u vode Severnog Ledenog okeana. Salinitet se kreće oko 34,5‰, a temperatura vode oko 3—5° -{S}-.

## Povezano
* Severnortska struja
* Norveška struja
* Severnoatlantska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Špicberška struja
Sjevernobrazilska struja

**Severnobrazilska struja** predstavlja severni krak Južnoekvatorijalne struje, koji teče severnim obalama Brazila prema Karibima. Njena temperatura se kreće u okviru od 22—29 °-{S}-, a salinitet oko 35—36,5 promila. Kod obala Surinama uliva se u Gujansku struju koja nastavlja ka Karipskom moru. Ovo je izrazito topla morska struja.

## Povezano
* Južnoekvatorijalna struja
* Brazilska struja
* Gujanska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Severnobrazilska struja
Gujanska struja

**Gujanska struja** (ili **Gijanska struja**) je produžetak Severnobrazilske struje tj. desni krak Južnoekvatorijalne struje. Kreće se brzinom od oko 4&nbsp;km/h, kao topla struja uz obale Surinama i Gujane. Prolazeći između Malih Atila ulazi u Karipsko more i hrani vode Karipske struje.

## Povezano
* Severnobrazilska struja
* Karipska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Gujanska struja
Jukatanska struja

**Jukatanska struja** nastaje od voda Karipske struje i delom od voda Severnoekvatorijalne struje, tj. njenog manjeg kraka koji prolazi između Velikih Antila. Ova topla morska struja prenosi vode iz Karipskog mora u Meksički zaliv, kroz Jukatanski prolaz. Zahvata dubinu od 1000–1500 metara. Nakon prolaska kroz moreuz, struja se račva u dva kraka – levi, koji hrani vode Meksičke struje i desni krak koji hrani vode Floridske struje, od koje nastaje čuvena Golfska struja.

## Povezano
* Karipska struja
* Meksička struja
* Floridska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Jukatanska struja
Meksička struja

**Meksička struja** nastaje kao produžetak, tj. levi krak Jukatanske struje u Meksičkom zalivu. Ona prati obale Meksika i SAD. Ovo je izrazito topla morska struja i njena brzina iznosi oko 0,6&nbsp;km/h. jedan manji deo voda ulazi u Floridsku struju, a ostatak udara u obale kontinenta i tu se postepeno gubi.

## Povezano
* Jukatanska struja
* Floridska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Meksička struja
Renelova struja

**Renelova struja** je južni krak Severnoatlantske struje, koji se kreće obalama Francuske i Španije u Biskajskom zalivu. Ovo je topla morska struja, sa prosečnim salinitetom od oko 35‰. Kreće se smeru kazaljke na satu i opisuje pun krug.

## Povezano
* Golfska struja
* Irmingerova struja
* Severnoatlantska struja
* Norveška struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd
Portugalska struja

**Portugalska struja** je krajnji desni ogranak Severnoatalantske struje koji se kreće uz obale Portugala. U visini Gibraltarskog moreuza hrani vode Kanarske struje, zajedno sa Azorskom strujom, sa kojom se spaja na tom mestu. Temperatura njene vode je 14—19&nbsp;°C, a salinitet se kreće između 35,8—36‰.

## Povezano
* Kanarska struja
* Azorska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Portugalska struja
Istočnoaustralska struja

**Istočnoaustralska struja** je morska struja kojom tople vodene mase idu duž istočne obale Australije prema jugu, smjerom suprotnim kretanju kazaljki na satu . To je najduža struja koja prolazi u blizini australkih obala. Izvorište joj je Koraljno more. U površinskom dijelu duž australskog kontinentalnog praga (šelf) može doseći brzinu od 3,60 m/s, no prosječna izmjerena brzina joj je oko 1-1,5 m/s. Ova struja izaziva snažne strujne vrtloge u Tasmanovom moru između Australije i Novog Zelanda. 

## Potraga za Nemom
Animirani Pixarov film Potraga za Nemom iz 2003. godine prikazuje Istočnoaustralsku struju kao autoput koji ribe i morske kornjače koriste za putovanje uz obalu Australije na jug, do Sydneyske luke. U osnovi, ova priča temelji se na činjenici. Svakog ljeta struja odnese tisuće riba od velikog koraljnog grebena do Sydneyske luke ili dalje prema jugu.

*vidjeti i*:
* morske struje
* termohalinska cirkulacija

## Izvori

## Poveznice
* Slika Istočnoaustralske struje 
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
Južnoekvatorijalna struja

**Južna ekvatorska struja** je permanentna topla morska struja koja teče s istoka prema zapadu u Tihom, Atlantskom kao i Indijskom oceanu.

U Tihom oceanu Južna ekvatorska struja nastaje od hladne Humboldtove struje. Uz obalu Perua Humboldtova struja, uslijed Coriolisovog učinka, skreće prema zapadu i teče južno od ekvatora u smjeru Jugoistočne Azije. Ova struja dominira klimom Galapagoškog otočja.

U Atlantiku Južna ekvatorska stuja napaja se vodom hladne Benguelske struje, grije se prelazeći Atlantik u smjeru zapada južno od ekvatora i kod brazilske obale se dijeli. Dio se uz obalu spušta prema jugu kao Brazilska struja, a drugi dio ide isto uz obalu Južne Amerike ali prema sjeverozapadu i ulazi u Karipsko more i Meksički zaljev. Ovdje kruži, još se zagrijava, mijenja imena, i kroz Floridski prolaz se ponovo vraća u vode Atlantika. Jedan je od glavnih izvora Golfske struje.

U Indijskom oceanu Južna ekvatorska struja se napaja Zapadnoaustralskom strujom i južno od ekvatora teče prema zapadu u smjeru Madagaskara.

*vidjeti i*:
* morske struje
* termohalinska cirkulacija

## Povetnice
* Shematski prikaz važnijih morskih struja
Južnoatlantska spojna struja

**Južnoatlantska spojna struja** nastaje spajanjem tople Brazilske struje i hladne Foklandske struje kod ušća reke La Plate. Kreće se pod uticajem zapadnih vetrova prema istoku, ka obalama Afrike brzinom od 1,2—3,1&nbsp;km/h. Neposredno pred afričko kopno spaja se i sa Strujom zapadnih vetrova i zajedno utiču u Benguelsku struju. Ovime se zatvara strujno kolo južnog Atlantika.

## Povezano
* Brazilska struja
* Foklandska struja
* Struja zapadnih vetrova

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Južnoatlantska spojna struja
Rio de la Plata

**Rio de la Plata** može biti:

* Rio de la Plata, je ime za estuarij rijeka Paraná i Urugvaj u Atlantski ocean
* Provincije Río de la Plate, je ime kratkotrajne države kojoj su bile Argentina, Urugvaj i Bolivija.
* Rio de la Plata, je ime za kulturnu regiju u kojoj su Urugvaj, Buenos Aires i dio argeninske obale.
* Vicekraljevstvo Río de la Plata, kolonija Španjolskog carstva 

**La Plata** je:
* grad u Argentini
La Plata (estuarij)

**La Plata** (šp. *Río de la Plata*, dosl. *Srebrna rijeka*) je najveći estuarij na svijetu koji nastaje spajanjem ušća rijeka Paraná i Urugvaj u Atlantski ocean. La Plata predstavlja granicu između Argentine i Urugvaja. Ovisno o geografu, La Plata se može smatrati rijekom, estuarijem, zaljevom ili čak marginalnim morem.

Površina estuarija iznosi 35.000 km², dužina 320 km, a širina od 80 do 220 km (šire od Jadranskog mora). Estuarij La Plata je relativno plitak, dubok je samo između 2 i 8 m, što se objašnjava velikom količinom materijala koji nanose obe rijeke. Površina sliva iznosi oko 3.200.000 km².

Prvi Europljanin koji je otkrio La Platu bio je Juan Díaz de Solís 1515. i 1516. godine, međutim, ime je dao Magellan 1519. godine.

Na La Plati se nalaze sljedeći gradovi:
* Buenos Aires
* Montevideo

## Vanjske veze

* Hidrološki izvještaj, izdavač: Organizacija Američkih Država
* Ugovor između Urugvaja i Argentine o Rio de la Plate i granici na moru (19. studeni 1973.)
* RioPla.com Río de la Plata on-line informacije (WAP, RSS i WWW)
Istočnogrenlandska struja

**Istočnogrenlandska struja** je hladna morska struja koja se kreće iz Severnog Ledenog okeana, od prolaza Fram, između Grenlanda i Špicberških ostrva kroz Grenlandsko more. Njena temperatura se kreće oko 0&nbsp;°C, a salinitet raste od površine ka dubini — 34—36 promila. Ova struja u Atlantik unosi oko 12.700&nbsp;km³ leda svake godine. Prolazeći između Grenlanda i Islanda kod rta Fervel sudara se sa toplom Irmingerovom strujom. Desni krak obilazi oko južnog rta Grenlanda i nastavlja se u vidu Zapadnogrenlandske struje.

## Povezano
* Zapadnogrenlandska struja
* Irmingerova struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Istočnogrenlandska struja
Zapadnogrenlandska struja

**Zapadnogrenlandska struja** je produžetak Istočnogrenladske struje koji se kreće od južnog Grenlanda, njegovim zapadnim obalama. Njena temperatura je oko –1,8&nbsp;°C, a salinitet je niži od 34 promila. Kod ostrva Devon u Severnom ledenom okeanu, struja skreće za 180 stepeni i obalama Bafinovog ostrva ide ka jugu. U tom delu ona se naziva Bafinova struja. U Labradorskom moru Zapadnogrenlandska struja utiče u hladnu Labradorsku struju, kao gorepomenuta struja.

## Povezano
* Istočnogrenlandska struja
* Labradorska struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Zapadnogrenladska struja
Weddellova struja

**Vedelova struja** (tj. **Vedelovo strujno kolo**) je hladna morska struja koja nastaje u blizini obala Antarktika. Njeno kretanje je u smeru kazaljke na satu i opisuje pun krug. Formira se u Vedelovom moru pod uticajem ciklona i slabo je proučena.

## Povezano
* Rosova struja
* Struja zapadnih vetrova
* Struja istočnih vetrova

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
Vedelova struja
Rossova struja

**Rosova struja** (tj. **Rosovo strujno kolo**) je hladna morska struja koja nastaje u blizini obala Antarktika. Formira se u Rosovom moru i kreće se u smeru kazaljke na satu, opisujući pun krug. Nastaje pod uticajem ciklona i slabije je proučena usled loših klimatskih uslova.

## Povezano
* Vedelova struja
* Struja zapadnih vetrova
* Struja istočnih vetrova

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Rosova struja
Tasmanova struja

**Tasmanova struja** (tj. **Tasmanovo podvodno strujanje**) je hladna morska struja koja nastaje u blizini obala Tasmanije na dubinama od oko 1400-1800 metara. Kreće se južno prema Antarktiku i nestaje u vodama oko ovog kontinenta. Ovo je „najmlađa“ struja jer je otkrivena tokom 2007. godine.

## Povezano
* Vedelova struja
* Rosova struja
* Struja istočnih vetrova

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd

## Vanjske veze
* Tasmanova struja
Antarktički vrtlozi

Ova dva **Antarktička vrtloga** koji su dio odnosno posljedica Antarktičke cirkumpolarne struje pojavljuju se u Weddellovom i Rossovom moru. Oba imaju niz zajedničkih obilježja. Oba vrtloga odnosno struje kreću se obrnuto smjeru kazaljki na satu, a oblikuje ih međuakcija hladne Antarktičke cirkumpolarne struje i Antarktičkkog kontinentalnog šelfa.
Somalijska struja

**Somalijska struja** je topla struja, koja nastaje u letnjoj polovini godine pod uticajem jugozapadnog pasata i egzistuje od aprila do septembra. Ona predstavlja severni krak Južne ekvatorijalne struje i kreće se duž obala Somalije i Omana. Kreće se ka istoku i hrani vode Istočne monsunske struje.

## Povezano
* Istočna monsunska struja
* Južnoekvatorijalna struja

## Literatura
* Dukić D, Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, ZUNS, Beograd