open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vekenegin evanđelistar

**Vekenegin evanđelistar** ili časoslov - Zadar, 1096.

Vekenega iz zadarske patricijske obitelji Madijevaca, opatica samostana benediktinki sv. Marije u Zadru i prva Čikina nasljednica na opatskoj stolici 1096. godine naručila je u skriptoriju samostana sv. Krševana svečani evanđelistar (časoslov). 

Vekenegin evanđelistar danas se čuva u Bodleian Library u Oxfordu. Sadrži 196 listova (veličine 285 x 190 mm). Tekstualni dio listova veličine je 194 x 97 mm, a svaka stranica ima 19 redaka. Tekst je ispisan beneventanskim pismom, koje se u Dalmaciji i Hrvatskoj koristilo od 10. do 13. stoljeća. U njemu je zabilježen dugačak napjev uskrsnog hvalospjeva (*Exultet*), u čijem se zaključnom dijelu spominju bizantski car, zadarski prior, papa, zadarski biskup, a na kraju poimence Vekenega i samostan sv. Marije. 

*Hrvatska pošta je 1996. godine obilježila 900-tu obljetnicu Vekeneginog evanđelistara izdavanjem prigodne poštanske marke u vrijednosti od 1,20 kuna.*
Ergela Lipik

**Ergela „Lipik“** imala je značajnu ulogu u razvoju konjogojstva, a posebno u uzgoju lipicanaca.

Iako je Državna ergela osnovana tek 1938. godine, ona vuče svoje korijene u 1919. godinu kad je utemeljena Državna ergela „Petrovo“ (Stančić) u Zagrebu kao logičan nasljednik Pastuharne u Zagrebu, osnovane još 1850. godine. Od 1934. do 1938. ergela u Stančiću izgubila je veliki dio rasplodnoga materijala, pa je likvidirana, a u Lipiku, tadašnjoj općini Pakrac osnovana je Državna ergela „Lipik.“ Prijašnji vlasnik toga posjeda bio je Stjepan Lajer. Rad ove ergele od 1938. do 1957. dao je veliki doprinos razvoju lipicanaca, a sama je ergela svojevremeno bila jedina ergela vranaca i dorata u Europi. 1938. godine nabavljeno je 27 rasplodnih kobila, od čega 19 sivih i osam tamnih iz jedanaest rodova.

Od 1975. u tadašnjoj Radnoj organizaciji Poljoprivreda Lipik počelo se razmišljati od revitaliziranju ergele, no to je učinjeno tek početkom 1982. 18. listopada te godine ergela je ponovno proradila kad je iz ergele u Lipici u Sloveniji dovezeno prvih dvanaest kobila. Od toga vremena u ergeli se pojavljuju dva roda: rod „englanederia“ preko kobila „allegra“ i rod „gidrana“ preko kobila „gaeta“ i „gaetana.“ U Lipiku su rođeni i prevedeni u rasplodne pastuhe Pluto, Conversano i Favory, a ergela je otada udovoljavala zahtjevima sporta (visoke dresure i vožnje), te turističko-rekreacijskim i vojnim potrebama.

U razdoblju Domovinskog rata ergela je 1991. napadana minobacačima iz okolnih srpskih sela. Većina je konja tada stradala unutar ergele ili na okolnim livadama, o čemu postoje i video materijali britanske vlade. 88 lipičkih konja otuđeno je i prebačeno u Srbiju. Nakon pregovora hrvatske vlade i vlade Srbije Hrvatskoj je 12. listopada 2007. vraćeno 45 konja lipicanske pasmine, 19 toplokrvnjaka i 2 ponija, od kojih osam izvornih, dok su ostali potomci konja odvedenih 1991. godine.

## Vanjske veze
*MPS
Zora dalmatinska

**Zora dalmatinska** bio je prvi hrvatski preporodni književni časopis na hrvatskom jeziku koji je izlazio u Dalmaciji.

Dio dalmatinskog građanstva koji je prihvatio preporodne ideje sastajao se, razmjenjivao ideje i čitao preporodne časopise i novine. Aktivnosti tog dijela građanstva s vremenom se pojačavaju, a rezultat je i časopis *Zora dalmatinska*, koji počinje izlaziti 1844. godine u Zadru. 

## Pokretanje časopisa i suradnici
Za pokretanje časopisa najzaslužniji je Ante Kuzmanić. Na naslovnici prvog broja objavljena je pjesma Petra Preradovića *Zora puca, bit će dana*. Zora dalmatinska prvi je preporodni časopis izvan Zagreba. Objavljivao je djela europskih pisaca, a na njegovim stranicama čitatelji su mogli pronaći i prijevode Homera, Dantea, Katula, recentnih romantičara... U Zori dalmatinskoj surađivali su brojni pripadnici zadarskog književnog kruga.

## Literatura
* Šime Batović (ur.), *Zora dalmatinska (1844-1849)* - zbornik radova sa znanstvenog skupa „150. obljetnica Zore dalmatinske“ održanog u Zadru 13.-15. listopada 1994., Matica hrvatska Zadar, Zadar 1995.

## Vanjske veze
* Zora dalmatinska
Majka Božja od Kamenitih vrata

**[[Majka Božja]] od [[Kamenita vrata|Kamenitih vrata]]** zaštitnica je Grada Zagreba. Blagdan Majke Božje od Kamenitih vrata, koji se slavi 31. svibnja, ujedno je i Dan Grada Zagreba.

## Historija
Kamenita vrata ostatak su utvrde kojom je bio opasan Gradec. Vrata vjerojatno postoje od 1266. godine, iako se spominju tek 1429. Često su bila pregrađivana, a nisu ih zaobišli ni veliki požari. Kamenita vrata su najpoznatija kao zavjetna kapelica sa slikom Majke Božje od Kamenitih vrata. Naime, u velikom požaru koji je izbio 31. svibnja 1731., slika Majke Božje, koja je prije stajala iznad gradskih vrata, nađena čitava i neoštećena usred vatre i pepela, a samo je okvir izgorio. Iste je godine slika postavljena u barokni oltar u udubljenju prolaza Kamenitih vrata. Umjetničku, baroknu ogradu izradio je 1778. godine zagrebački majstor Ivan Korta.

Slika Majke Božje prikazuje Gospu kao vladaricu sa žezlom u lijevoj ruci, dok desnom pridržava malog Isusa, a on u lijevoj ruci drži mali globus. Slika je izrađena na lanenom platnu veličine 57x47 cm. Prilikom dvijestote obljetnice čudesnog očuvanja Gospine slike, 31. svibnja 1931. godine, svečano je okrunjena zlatnom krunom.

Dana 31. svibnja 1991. godine svečano je proslavljena 260. obljetnica svetišta, a zagrebački nadbiskup kardinal Franjo Kuharić proglasio Majku Božju Kamenitih vrata zaštitnicom Grada.

## Izvori
* B. Špoljarić: ''Kamenita vrata - najveće zagrebačko zavjetovalište'', Vjesnik, 23. prosinca 1998.

## Vanjske veze
* "Vreme", 24. mart 1940, str. 12. digitalna.nb.rs (ćirilica)
Muzej grada Zagreba

**Muzej grada [[Zagreb]]a** je opći kulturno-povijesni, gradski muzej koji se sustavno bavi prikupljanjem i obradom predmeta iz gradske prošlosti.

## Povijest ustanove
Muzej grada Zagreba osnovan je odlukom Gradskog poglavarstva 1907. godine.  Inicijator osnivanja muzeja i arhiva bila je  Družba "Braća Hrvatskoga Zmaja". Smješten je u obnovljenom spomeničkom kompleksu bivšeg samostana Klarisa iz 1650. godine, na zagrebačkom Gornjem gradu. Muzej obrađuje teme iz kulturne, umjetničke, ekonomske i političke povijesti grada u kontinuitetu od rimskih nalaza pa sve do modernog doba. Fundus čini 75 000 predmeta sistematiziranih u zbirke umjetničkih i uporabnih predmeta karakterističnih za grad i njegovu povijest.

## Djelatnost
Djelatnost muzeja definirana je zakonskom legislativom vezanom uz muzeje. Muzej radi na sustavnom sabiranju, čuvanju, restauriranju i konzerviranju, prezentaciji te trajnoj zaštiti muzejske građe s područja nadležnosti muzeja. Ustanova je gradski muzej lokalnog karaktera.

## Građa
Muzej ima vrlo bogat fond vrijedan za proučavanje zavičajne, lokalne prošlosti. Muzejska građa razvrstana je u pet memorijalnih zbirki, dvadeset zbirki predmeta te šest dokumentacijskih fondova. Posebno se ističu kao vrijedan povijesni izvor za proučavanje povijesti Grada slijedeće zbirke: Pretpovijesna arheološka zbirka, Srednjevjekovna arheološka zbirka, Zbirka cehalija, Zbirka planova i regulacija grada Zagreba te Arhivalije. Digitalizacija se u ustanovi provodi na području svih zbirki.

## Usluge
Pružanje stručne pomoći iz područja djelatnosti muzeja, održavanje predavanja, vršenje stručnog vodstva, pružanje usluge informiranja vezano uz aktivnosti, organiziranje izložbi, objavljivanje stručnih publikacija.

## Povezano
* Popis muzeja u Hrvatskoj

## Izvori
* Ministarstvo kulture 

## Vanjske veze
### Ostali projekti

### Službene stranice
* Muzej grada Zagreba
Prva dalmatinsko-hrvatska-slavonska gospodarska izložba

**Prva dalmatinsko-hrvatska-slavonska gospodarska izložba** održana je u Zagrebu 1864.

Još 1855. Ljudevit Vukotinović, iznio je ideju da bi bilo poželjno u cilju poticanja hrvatskog gospodarstva organizirati veliku gospodarsku izložbu. No tada to nije bilo moguće, ali kako se 1862. Zagrebu približila željeznička pruga ( Zidani Most - Zagreb ), a te iste godine je 34 hrvatskih izlagača je otišlo izlagati na treću međunarodnu izložbu u London, ideja je sazrila.

Po povratku iz Londona, ovi izlagači su u suradnji s Trgovačko-obrtničkom komorom iz Zagreba počeli raditi na organizaciji *Prve gospodarske izložbe*, uz stručnu pomoć komorskog tajnika *Josipa Ferde Devidea*, kao i potrebnu financijsku pomoć hrvatskog kancelara Ivana Mažuranića.

Sve nadležne institucije u zemlji a i sama banska vlada prihvatile su prijedlog i osnovan je središnji odbor, na čelu s grofom *Miroslavom Kulmerom*. Odbor je dobio tražena financijska sredstva, a grad mu je i ustupio zgradu koja je bila namijenjena za Zemaljsku bolnicu ( današnja zgrada *Rektorata Sveučilišta* na Trgu maršala Tita, Zagreb ) i prostor na novosnovanom Sajmišnom trgu ( prostor današnjeg Hrvatskog narodnog kazališta)

* Izložbu je svečano otvorio ban Josip Šokčević 18. kolovoza, 1864.
* Na izložbi je sudjelovalo 3 386 izlagača iz svih hrvatskih krajeva, kao i iz ostalih dijelova Habsburške monarhije.
* Na izložbi su bile zastupljene sve grane ondašnjeg gospodarstva; voće i povrće, stoka, strojevi, obrtnička roba, vina i pića,tektstilna roba, znanost i umjetnost ( knjige i slike) te rukotvorine.
Tvrđava Gripe

**Tvrđava Gripe** je novovjekovni fortifikacijski i obrambeni kompleks izgrađen u 17. stoljeću za obranu Splita od Turaka.
Danas je u njoj smješten Hrvatski pomorski muzej i Državni arhiv.

## Smještaj
Tvrđava se nalazi istočno od centra grada na uzvisini Gripe koja je danas dio gradskog kotara Lučac - Manuš.

## Historija
Grad Split je u ranom srednjem vijeku bio branjen zidinama Dioklecijanove palače unutar kojih je bio smješten. Širenjem gradske jezgre nastala je potreba za podizanjem dodatnih srednjovjekovnih fortifikacija.

Prodorom Turaka na Balkan i uvođenjem novog načina ratovanja uz pomoć topova, splitske obrambene zidine više nisu bile prikladne za obranu od topova. Za vrijeme Kandijskog rata (1645.-1669.) između Mletačke Republike i Osmanskog Carstva, ratne operacije vodile su se i na teritoriji Dalmacije.

Godine 1648. Mlečani su uz pomoć splitskih odreda osvojili Klis, međutim to nije odviše pomoglo Splitu koji je i dalje bio izložen turskim napadima (grad je prvi put napadnut 1645.). Stalna opasnost za grad bilo je uzvišenje Gripe, s kojegu su, ako bi ga zauzeli, Turci mogli tući grad topovima. Stoga su Splićani zatražili od mletačkih vlasti da se na tom položaju izgradi tvrđava koja bi branila Split od napada.

Venecija je na kraju odlučila udovoljiti zahtjevima Splićana i naredila je izgradnju novih gradskih utvrda sa sustavom zemljom ispunjenih bastiona (*terrapienata*) spojenih jakim zidinama (*cortinama*). Jednako tako, zapovijeđena je i izgradnja tvrđave Gripe, također sustavom terrapienata. Za utvrđivanje grada i gradnju tvrđave bio je zadužen vojni inženjer *Alessandro Magli*.

Dok je tvrđava bila još u izgradnji, turska vojska je 1657. godine napala Split i osvojila još nedovršenu tvrđavu. Kao odgovor na tursko zauzimanje tvrđave, Splićani su poveli protunapad i ponovno osvojili Gripe.
Slijedećeg dana Turci su krenuli na sam grad, ali su ih malobrojniji građani Splita uspjeli poraziti zbog čega su napadači bili prisiljeni na uzmak.

Dana 18. lipnja 1657. godine Turci su ponovno pokušali zauzeti tvrđavu Gripe, ali Splićanima su u pomoć došli Trogirani, Bračani i Hvarani, pa je turski napad opet bio odbijen. Sutradan su Turci napali tvrđavu sa svom vojskom i sa one strane gdje se nalazio nedovršeni bastion. Uspjeli su zauzeti tvrđavu, no Splićani su ih uz pomoć mletačke vojske i saveznika uspjeli odbiti. Napadi su nastavljeni do 21. lipnja, kada je Splitu došla u pomoć mletačka flota iz Kotora.
U sklopu tvrđave kasnije je izgrađena vojarna za potrebe austrijske vojske.

## Zanimljivosti
Danas se unutar tvrđave Gripe nalazi Hrvatski pomorski muzej, Hrvatski državni arhiv a u kompleksu se održavaju koncerti.

## Napomene

## Literatura
**Kečkemet Duško, Prošlost Splita, Split, 2002.*
Splitski evanđelistar

**Splitski evanđelistar** (lat. *Evangeliarium Spalatense*) je najstarija sačuvana rukopisna knjiga (kodeks) u Hrvatskoj. Čuva se u Riznici splitske katedrale, a datira se u 8.-9. stoljeće. Neka novija mišljenja zalažu se za raniji nastanak koji smještaju u 6.-7. stoljeće, a kao mjesto nastanka navode grad Salonu.

## Sadržaj i uporaba

Sastoji se od 309 pergamentnih folija, složenih u kvaternione kojih je u početku bilo i do 43, ali nisu svi sačuvani. Tekst je pisan u dva stupca na stranici. Pisana je poluuncijalom, a naslovi uncijalom. Sadrži četiri evanđelja (po Mateju, Marku, Luki i Ivanu), a koristio se kao liturgijska knjiga iz koje se svečano čitalo i pjevalo nedjeljom i većim blagdanom. Na praznim stranicama kasnije su dopisani još neki djelomični tekstovi Novog zavjeta koji su se prigodno čitali tijekom liturgijske godine.

Po srednjovjekovnoj legendi, napisao ga je svojom rukom i apostolskim slovima sv. Dujam, koji je umro mučeničkom smrću u progonu kršćana za vladavine cara Dioklecijana.

Moguće je da je *Splitski evanđelistar* služio i za polaganje prisege prigodom krunidbe kralja Zvonimira 1076. u Solinu, a vrlo vjerojatno i prigodom prisega drugih hrvatskih vladara prije i poslije Zvonimira.

## Povezano
* hrvatski komputisti
* Hrvojev misal
* Hvalov zbornik
* Lucidar
* Mavrov brevijar
* Misal kneza Novaka
* Misal po zakonu rimskoga dvora
* Staroslavenski jezik

## Napomene

## Literatura
* *Hrvatska opća enciklopedija, sv. X, LZMK, Zagreb, 2008.*
NK Lipik

**NK Lipik 1925** je nogometni klub iz Lipika.

## Povijest kluba

NK Lipik 1925 svoje djelovanje započeo je početkom prošlog stoljeća. 1925. godine pod imenom "Sportski klub Olimpija", a prvi predsjednik kluba bio je Josip Beck. U prvim danima klub nije bio službeno registriran, niti se natjecao u prvenstvu, no redovno su se odigravale prijateljske utakmice protiv klubova iz susjednih mjesta.
U zapisima iz tog vremena kao najbolji igrači tog vremena spominju se Andrija Ivošević, lijevo krilo i Ludva Hort, napadač.

Po završetku drugog svjetskog rata, 1946. godine, osniva se "Fiskulturno društvo Slavonac", u okviru kojega je djelovao i nogometni klub s novim imenom "Slavonac", a osnivači su bili Franjo Frntić, ujedno i prvi predsjednik, te Rudolf Zednik, Stevo Barišić, Gustav Štabler i Vinko Ljevaković.
Nakon 27 godina rada, NK "Slavonac" se u sezoni 1952./53. prvi put uključuje u prvenstveno natjecanje i to u ligi Daruvarskog podsaveza.

Od tada pa do 1994. godine i prijelaza u ligu Požeško-slavonske županije, NK "Slavonac" je igrao s klubovima sjevernog dijela Hrvatske od Međuopćinske lige Daruvar-Pakrac, Grubišno Polje-,Virovitičke zone, Lige Zajednice općina Bjelovar pa do Zagrebačke regionalne lige s klubovima varaždinskog, koprivničkog, virovitičkog i bjelovarskog područja.

NK "Lipik 1925" se danas natječe u 3. ŽNL, a klub radi s sedam kategorija nogometaša; igraonica , limači U-10, početnici U-12, mlađi pioniri U-14, stariji pioniri U-15, juniori U-18 i seniori.

## Uspjesi

* 3. HNL - Istok: prvak 2009./10.
* 4. HNL - Istok: prvak 2008./09.
* 1. ŽNL Požeško-slavonska: prvak 2007./08.

## Poveznice
*Službene stranice kluba
Željeznička pruga Banova Jaruga–Pčelić

**Željeznička pruga Banova Jaruga–Pčelić**, dio prijevozne željezničke mreže Hrvatskih željeznica.

Prugom je privremeno zatvoren putnički prijevoz poradi obnove.

## Historija
Željezničku prugu od Barče do Pakraca je gradilo društvo *Vicinalna željeznica Barč – Pakrac*. Koncesiju je 3. ožujka 1884. dobio Heinrich Benies, koju je kasnije ugovorom od 10. svibnja 1884. preuzelo Carsko kraljevsko povlašteno društvo Južnih željeznica.

Dionica pruge od Barče do Pakraca je otvorena 18. kolovoza 1885., a dionica pruge od Banove Jaruge do Pakraca 29. studenoga 1897.

Drugu dionicu izgradilo je dioničko društvo Parovozna (gözmozdony) lonjskopoljska željeznica. Ista je tek 1932. prešla pod državne željeznice.

16. svibnja 2010., u 19 sati u Daruvaru je ispraćen zadnji vlak prije privremenoga zatvaranja pruge.

6. svibnja 2013., ponovno otvorena pruga za promet od Banove Jaruge do Daruvara.

24. travnja 2014., u 20:42 ispraćen poslijedni putnički vlak iz Daruvara do Banove Jaruge, od Pakraca neprekidno trubeći do željezničke stanice u Lipiku punih 7 minuta u znak sjećanja da je on taj poslijedni putnički vlak na pruzi.

## Duljina prugâ
* 91,6&nbsp;km – Barča – Pakrac
* 29,6&nbsp;km – Banova Jaruga – Pakrac

## [[Željeznički kolodvor]]i i stajališta
Po zadnjem stanju na pruzi su ovi kolodvori i stajališta.

 *<small>Pruga [[Virovitica]] – [[Suhopolje]] – Pčelić – [[Slatina]]</small>*
 Pčelić
 Pepelana
 Pivnica
 Đulovac
 Potočani – Katinac
 Koreničani
 Škodinovac
 Maslenjača
 Donja Vrijeska
 Odvojak Končanica
 Vukovje
 Daruvar
 Bijela
 Sirač
 Badljevina
 Pakrac
 Pakrac – Grad
 Lipik
 Dobrovac
 Kukunjevac
 Brezine – Bujavica
 Poljana
 Međurić
 Banova Jaruga
 *<small>Pruga [[Željeznička pruga Zagreb — Beograd|Zagreb Glavni – Dugo Selo – Banova Jaruga – Novska]]</small>*

## Povezano
* Željezničke pruge u Hrvatskoj

## Izvori

## Literatura
* Lajnert, Siniša. *Ustroj željeznica u Hrvatskoj od Austro-Ugarske do danas*, Hrvatske željeznice, Zagreb, 2004., 
* *Sto godina železnica Jugoslavije : zbornik članaka povodom stogodišnjice železnica Jugoslavije : 1849. – 1949.*, Štamparsko preduzeće Jugoslovenskih železnica, Beograd, 1951., , ,
Alaginci

**Alaginci** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Alaginci su smješteni oko 5&nbsp;km sjeverno od Požega,  susjedna naselja su Šeovci i Turnić na sjeveru te Požega na jugu.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Alaginci su imali 198 stanovnika.

## Izvor
Crkveni Vrhovci

**Crkveni Vrhovci** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Crkveni Vrhovci su smješteni oko 8&nbsp;km južno od Požege na Požeškoj gori na cesti Požega - Nova Kapela, susjedna naselja su Gradski Vrhovci, Škrabutnik i Srednji Lipovac.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Crkveni Vrhovci su imale 30 stanovnika.

***Napomena**: Crkveni Vrhovci se do 1981. iskazivaju pod imenom **Vrhovci Crkveni**. Naselja Crkveni Vrhovci i Gradski Vrhovci iskazuju se od 1931. Od 1857. do 1921. iskazivano je naselje Varoški Vrhovci. Za to bivše naselje podaci su iskazani u naselju Gradski Vrhovci.

## Izvor
Zadarska provincija

**Zadarska provincija** (talijanski *Provincia di Zara*) ime je za općine Zadar i Lastovo koje su bile pripojene Italiji nakon potpisivanja Rapalskog ugovora 1920. Zadarska provincija imala je površinu od 110 kvadratnih kilometara, i 1931. imala je 19,600 stanovnika.
Mirogojska tramvajska nesreća 1954.

**Mirogojska tramvajska nesreća** dogodila se 31. listopada 1954. u Zagrebu i jedna je od najvećih tramvajskih nesreća u svijetu. Tragedija se dogodila na staroj, strmoj mirogojskoj pruzi, a u njoj je devetnaest putnika poginulo, dok ih je trideset i sedam bilo uglavnom teško ozlijeđeno. Toga jutra oko 8:30 sati tramvajska motorna kola tipa M-24, garažnog broja 21, u dvosmjernoj izvedbi, krenula su iz zaokretnice Mirogoj prema Gupčevoj zvijezdi, vozeći na redovitoj liniji broj 13 Mirogoj - Šoštarićeva ulica.

Vozač je otpustio ručnu kočnicu za dva, tri okretaja, te spuštajući se nizbrdo i ulazeći u prvi zavoj htio uključiti tračničku kočnicu, no opazio je da ona ne djeluje. Kad je pokušao kočiti ručnom kočnicom uz uporabu pijeska, kola su već jurila takvom brzinom da je za to već bilo prekasno. Tramvaj je sve brže jurio i na zadnjem zavoju, pored bolnice, izletio iz tračnice. Prevrčući se, prešao je na drugu stranu ulice, te udario u stabla kestena. Iščupao ih je iz korijena i naposlijetku se zaustavio, udarivši u željezni stup gradske rasvjete.

Komisija za istragu, ispitala je ostatke vozila, električne uređaje, kao i postupke vozača koji je u teškom stanju bio u bolnici. Pokazalo se da su kola 21 prije katastrofalne nesreće imala sudar na uglu između Degenove i Medveščaka kad je tramvaj zahvatio i prevrnuo zaprežna kola, no kako nije bilo veće štete, vozač je nastavio vožnju prema Mirogoju. Odmah je primijetio da nešto nije u redu, magnetske kočnice nisu hvatale, pa je upotrijebio pijesak. Budući da ga nije puno pronađeno uzduž mirogojske pruge, u istrazi se postavilo pitanje, je li ga bilo dovoljno nakon sudara u Degenovoj.

Brzina prevrnutih kola kod nesreće na Mirogoju, bila je pet puta veća od dopuštene – oko 80 kilometara na sat. Zbog mirogojske nesreće tramvajski promet od Gupčeve zvijezde do Mirogoja ponovno je uspostavljen tek 1964. godine.

Nova motorna kola na toj pruzi bila su posebno opremljena električnom, jakom zračnom, elektromagnetskom (tračničkom) i ručnom kočnicom. Vozila su, uz propisane najveće brzine, do 15. svibnja 1967. godine, od kada na Mirogoj voze autobusi.

## Izvori
* http://www.monitor.hr/clanci/mirogojska-tragedija-1954-godine/9865/
Statut grada Splita

**Statut grada Splita** (lat. *Statutum civitatis Spalati*), srednjovjekovni kodificirani sustav javnog i privatnog prava po kojem je organiziran život u Splitu. Tu zbirku pravnih odredbi sastavio je gradski potestat Perceval Ivanov iz Ferma 1312. godine, po nalogu splitskog **Velikog vijeća** (*Consilium generale*).

Prvi gradski statut pod naslovom *Capitularium* dao je sastaviti 1240. godine splitski potestat Gargan de Arscindis iz Ankone koji je popisao dobre gradske običaje (*consuetudo*) i pridodao im druge pravne norme.

Premda su neke njegove odredbe ograničene nakon uspostave mletačke vlasti 1420. godine, Statut je ostao u primjeni sve do pada Mletačke Republike 1797. godine.

## Sadržaj
Statutarna građa podijeljena je na "Stari statut" (*Statutum vetum*) iz 1312., "Novi statut" (*Statutum novum*) koji sadržava nadopune iz 1333. godine i "Reformacije" (*Reformationes*) koje je Veliko vijeće usvojilo do 1385. godine.

Stari je statut raščlanjen na knjige s nejednakim brojem poglavlja (*capitula*). Novi statut i Reformacije ne dijele se na knjige, već izravno na kapitule.

Prva knjiga sadrži odredbe o položaju Crkve u komuni; druga normira strukturu i djelatnost komunalnih službi; treća donosi propise građanskog prava i postupka; četvrta je zaokupljena kaznenim pravom i postupkom; peta sadrži odredbe o javnim službama i urbanističkom redu; šesta ostale odredbe koje ne ulaze u ranije kategorizirane.

## Povezano
* Grb grada Splita
Splitsko plemstvo

**Splitsko plemstvo**, povlašteni društveni stalež u srednjovjekovnom i novovjekovnom gradu Splitu, čiji su članovi i obitelji sudjelovali u političkom, kulturnom i društvenom životu gradske komune.

## Historija
Splitsko je stanovništvo vjerojatno još u ranom srednjem vijeku bilo podijeljeno na plemiće i pučane (*nobiles* i *populus*). Iako ravnopravni u aktivno  pravu izbora, pučani nisu uspjeli postati sudionici u upravi grada koju su prisvojili pripadnici plemstva.

Već u 11. stoljeću uočava se naročit položaj plemića u Splitu, budući da se navode kao savjetnici pri dogovorima sa nadbiskupom i klerom i pri savjetovanjima. U 12. stoljeću plemići se često ističu kao gradski suci.

Teško je pratiti plemićke obitelji prije 14. stoljeća, jer njihovi članovi nisu nosili obiteljska imena, već su se, uz osobno ime, diferencirali imenom oca ili ponekad djeda, zbog čega nije lako utvrditi kontinuitet većine obitelji prije tog perioda.

U 15. stoljeću plemićke obitelji u splitskom Velikom vijeću bile su Papalić, Marulić, Cipci, Hieremia, Petrachi, Alberti, Mainosević, Grisogono, Cindro, Gnidić, Tartaglia, Balci, Ganuli, Lucari, Gabanić i Natali.

Godine 1671. i 1672. primljene su u plemstvo obitelji Cupareo, Boccareo, Cerineo, Marchi, Arneri, Gaudentio, Petrović, Tomaseo, Cavagnini, Cambi, Benedetti, Capogrosso, Mazzarelli i Tisičić.

## Grbovi poznatijih splitskih plemićkih obitelji

Datoteka:Alberti 1.JPG|Alberti
Datoteka:Kambi 4.JPG|Cambi
Datoteka:Capogrosso 2.JPG|Capogrosso
Datoteka:Cerinić 1.JPG|Cerinić
Datoteka:Cindro 1.JPG|Cindro
Datoteka:Cipci 1.JPG|Cipci
Datoteka:Dudan 4.JPG|Dudan
Datoteka:Jeremija 2.JPG|Geremia
Grisogono 4.JPG|Grisogono
Datoteka:Iveljić 1.JPG|Ivellio
Datoteka:Karepić 1.JPG|Karepić
Datoteka:Kavanjin 1.JPG|Kavanjin
Datoteka:Kuparić 1.JPG|Kuparić
Datoteka:Lukarić 1.JPG|Lukarić
Datoteka:Marulić 1.JPG|Marulić
Datoteka:Milesi 1.JPG|Milesi
Datoteka:Papalić 1.JPG|Papalić
Datoteka:Pavlović Fontana 1.JPG|Pavlović-Fontana
Datoteka:Tartaglia 1.JPG|Tartaglia
Datoteka:Tiščić 1.JPG|Tisičić


## Napomene

## Literatura
* *Novak, Grga, Povijest Splita, knjiga prva, Škuna, Split, 2005.* 
* *Novak, Grga, Povijest Splita, knjiga druga, Škuna, Split, 2005.*
Židovsko groblje u Splitu

**Židovsko groblje u Splitu** je najstarije židovsko groblje na teritoriju Republike Hrvatske, te jedno od najstarijih sačuvanih u svijetu. Osnovali su ga splitski Židovi davne 1573. godine na istočnoj padini brda Marjan. Zadnji ukop obavljen je 1945. kada je groblje zatvoreno i zaštićeno kao spomenik. Na groblju je više od 700 grobova.

## Izvori

## Vanjske veze

* Jewish cemetery  (Židovska općina Split, pristupljeno 5. svibnja 2014.)
Dragutin Lerman

**Dragutin Lerman** (Požega, 24. kolovoza 1863. – Kreševo, 12. lipnja 1918.), hrvatski istraživač i putopisac.

Bio je sudionik *[[Stanlayeve ekspedicije|Stanlayevih ekspedicija]]* u porječje Konga, sudjelovao u pregovorima i sklapanjima sporazuma s domorodačim poglavicama. Kao generalni tajnik belgijske vlade za istočni Kongo (današnji DR Kongo) uspostavio je belgijsku kolonijalnu upravu. Jedan od slapova na rijeci Kwilu nazvao je Zrinski Chutes - Slapovi Zrinskih. Darovao je Hrvatskom narodnom muzeju vrijednu zbirku predmeta naroda istočnog Konga (sada u Etnografskom muzeju u Zagrebu).

Njegov dnevnik pretvoren je u dvije knjige. Prvu, objavljena 1891. pod nazivom *Dnevnik iz Afrike*, napisao je i tiskao njegov prijatelj iz Požege, Julije Kempf, kojeg je Lerman obavještavao o tijeku ekspedicije. Druga knjiga je objavljena 1894. pod nazivom *Novi dnevnik iz Afrike*. Lerman je inspirirao dvojicu drugih hrvatskih istraživača Mirka i Stjepana Seljana koji su kartografirali Afriku i Južnu Ameriku početkom 20-og stoljeća.

Umro je u Kreševu, gdje se još može vidjeti njegov spomenik.

## Djela
* "Listovi iz Afrike",
* "Novi listovi iz Afrike",
* "Afrički dnevnik 1888.-1896.".

## Vanjske veze
*  HRT]
* TPZPS
Požeška biskupija

**Požeška biskupija** je osnovana 1997. godine izdvajanjem istočnog dijela dotadašnje Zagrebačke nadbiskupije. Potreba za osnivanjem nove dijeceze javila se zbog veličine nadbiskupije, koja više nije mogla pokriti potrebe vjernika na tako velikom prostoru. Požega je odabrana za biskupsko sjedište zbog svoje povijesne tradicije, kao gradsko središte još od 13. stoljeća i mjesto u kojem je osnovana prva visokoškolska ustanova u Slavoniji - isusovačka akademija (1761. godine). Katedralna crkva je požeška katedrala posvećena sv. Tereziji Avilskoj.

## Zemljopisni smještaj
Požeška biskupija obuhvaća područje Zapadne Slavonije, s dijelovima Podravine (Virovitica) i Posavine (Nova Gradiška). Riječ je o području koje je teško stradalo u Domovinskom ratu, te je i potreba jačeg djelovanja Crkve u obnovi bila jedan od razloga za osnivanje posebne biskupije. Mnogi crkveni objekti, uključujući najveće biskupijsko svetište u Voćinu bili su potpuno razoreni u ratu, a njihova obnova još uvijek traje.

## Uprava
U crkvenopravnom pogledu Požeška biskupija je od 2008. sufragan (podložna biskupija) Đakovačko-osječke nadbiskupije u okviru novoosnovane Đakovačko-osječke metropolije, čime je čitava Slavonija obuhvaćena jednom crkvenom pokrajinom. Do 2008. Požeška biskupija bila je u sastavu Hrvatsko-slavonske metropolije sa središtem u Zagrebu.

Požeška biskupija podjeljena je na četiri arhiđakonata i deset dekanata:
* Našički (10 župa),
* Novogradiški (12 župa),
* Novokapelački (11 župa),
* Pakrački (14 župa),
* Pleternica (8 župa),
* Kaptolački (6 župa),
* Požeški (6 župa),
* Slatinski(8 župa)
* Virovitički (10 župa) i
* Novljanski (8 župa)

## Popis dosadašnjih Požeških biskupa
* Antun Škvorčević(1997. - )

## Povezano

* Katolička upravna podjela Republike Hrvatske
* Požeška katedrala
Josip Buturac

**Josip Buturac** (Grabarje kod Požege 14. studenog 1905. - Lovrečina Grad 5. listopada 1993.) bio je povjesničar, crkveni povjesničar,  arhivist i crkveni pisac. Brat je hrvatskog crkvenog pisca, crkvenog glazbenika i građevinskog inženjera Lojze Butorca. (Građevinar, crkveni glazbenik i pisac. Glas Koncila 51 (1956), 18.12.2011.)

Osnovnu školu polazio je u Ruševu, gimnaziju u Požegi, Travniku i Zagrebu, gdje je 1925. u Nadbiskupskoj gimnaziji maturirao. Studij teologije završio je u Zagrebu, od 1934. do 1936. studirao je na povijesnom fakultetu Papinskog sveučilišta u Rimu (*Pontificia universitas Gregoriana*). Od 1936. do 1939. slušao je hrvatsku povijest i etnologiju na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Doktorirao je 1944. tezom *Katolička crkva u Slavoniji za turskog vladanja*.

Objavio je niz rasprava, članaka, ocjena i samostalnih djela s područja crkvene i nacionalne povijesti te arhivistike. U povijesnim radovima Buturac je obrađivao teme iz crkvene i kulturne povijesti, zalazeći u povijesno-topografske, toponomastičke, migracijske i druge demografske pojave u prošlosti, posebno u pitanja nataliteta i mortaliteta u pojedinim regijama. Među radovima iz toga područja ističe se opsežno djelo *Stanovništvo Požege i okolice od 1700-1950* (Zagreb 1967.). Nakon svog rodnog požeškog kraja Josip Buturac najviše je pisao o Vrbovcu i njegovoj okolici.

Iako njegove tekstove ne obilježuje izrazito zanimanje za neko povijesno razdoblje, ipak su najbrojniji oni u kojima obrađuje poglavlja od 17. do sredine 19. st., većinom utemeljeni na neobjavljenoj arhivskoj građi. Znatni su također njegovi prilozi hrvatskoj arhivističkoj literaturi, posebno crkvenoj arhivistici.

Od 16. studenog 1966. pa do svoje smrti 5. listopada 1993. Josip Buturac živio je kao duhovnik samostana milosrdnica u Lovrečina Gradu.
Požeška kotlina

**Požeška kotlina** okružena je slavonskim gorjem: Psunjem, Papukom, Krndijom, Diljem i Požeškom gorom. Posebno je zanimljiv sjeverni planinski masiv  Papuk, koji svojim grebenima i vrhovima od istočne Tromeđe (713 m) iznad Kutjeva preko glavnog vrha Papuka (953 m) sve do zapadnog Petrovog vrha (615 m) kraj Daruvara štiti kotlinu od sjevernih vjetrova, te čini na južnim padinama klimu blažom nego u samoj Požeškoj kotlini.

Slavonsko gorje nastalo je tektonskim poremećajima, nabiranjem tla i formiranjem gorskih sklopova sastavljenih od granita, gnajsa, kristaličnih škriljevaca i eruptivnog kamenja. Podno tih masiva došlo je do pojave termalnih voda. Posebno su zanimljiva izvorišta tople vode u predjelu Velike. Kasnije erozije tla oborinskim i tekućim vodama formirale su u tom masivu brojne usjeke i vododerine, što je pridonijelo bogatstvu reljefa kao i raznolikosti samog terena. Reljefno gledano brdoviti predio Slavonije unatoč svojoj kompaktnosti omogućio je izgradnju dobrih komunikacija sjeverne Podravske nizine s Požeškom dolinom kao i južnom Panonijom.
Požeška gora

**Požeška Gora**, je gora smještena južno od Požege u središnjoj Slavoniji. Požeška gora nalazi se istočno od Psunja i zapadno od Dilja. Najviši vrh Požeške gore nalazi se na 618 metara nadmorske visine.

## Reference
Antun Kanižlić

**Antun Kanižlić** (Požega, 20. studenog 1699. - Požega, 24. kolovoza 1777.), isusovac, bogoslov i hrvatski pjesnik.

Nižu gimnaziju završio je u Požegi, a učenje nastavio u Zagrebu, Beču i Leobenu. Odslušao je tri godine filozofije u Grazu a teologiju je završio u Grazu i u Slovačkoj Trnavi.

Pisao je pobožne knjige, molitvenike te prevodio sa njemačkog jezika. Njegova djela imaju karakteristike rokokoa, kićena su.

## Djela
* *[[Sveta Rozalija|Sveta Rožalija]]*, punog naziva *Sveta Rožalija Panormitanska divica nakićena i ispivana po Antunu Kanižliću Požežaninu*
* *Kamen pravi, smutnje velike*
Originalni primjerci knjiga Antuna Kanižlića čuvaju se u Zavičajnoj zbirci "Possegana" u Požegi.

## Vanjske veze
* Gradska knjižnica i čitaonica Požega
NK Slavonija Požega

**NK Slavonija** je nogometni klub iz Požege. Trenutačno se natječe u 3. HNL - Istok.

## Historija

Klub je osnovan 1946. godine kao **SD Jedinstvo**. Od 1959. godine nosi ime **Zvečevo**, a od 1964. sadašnji naziv.

## Uspjesi

Jedan od najvećih uspjeha kluba je nastup u 1.B HNL sredinom devedesetih godina. Za vrijeme bivše države najveći uspjeh kluba je bio ulazak u republičku ligu 1978. godine.

## Stadion
Prvo nogometno igralište ne kojem je klub nastupao se nalazilo pokraj ljevaonice sve do 1954. godine, kada se klub seli na igralište kraj Orljave u središtu grada. Na otvorenju istog je gostovala **FK Mačva** iz Šapca.

## Navijači
Sredinom devedesetih godina, u vrijeme najvećih uspjeha kluba, NK Slavoniju je pratila navijačka skupina **Tornado s Orljave**.

## Vanjske veze
Službena stranica 

## Izvori
* Tablica 4.HNL - Istok 
* Nogometni leksikon
Željko Hell

**Željko Hell** (Požega, 1923. - Split, 12. studenog 2008.) je bio hrvatski književnik. Pisao je novelističku, romanesknu i esejističku prozu.

Rodio se u Požezi.

Najznačajniji dio njegove karijere je vezan za Split, u kojem je završio srednju školu i u kojem se zaposlio. Radio je u Oglasnom zavodu Hrvatske i splitskom Kazalištu lutaka.

Surađivao je sa časopisima Hrvatskim slovom, Mogućnostima, Hrvatskim obzorjima, Forumom...

## Djela
Djela mu karakterizira mističnost, metafizičnost i transcedentnost.

Autor je velikog broja dječjih igrokaza.

* *Sunčev točak*, 1978.
* *XII. KARTA TAROTA*, 1980.
* *Za križem*, 1991.
* *Zlatna ptica (anđeo posut očima) : drama : legenda o svetom Tarziciju *, 1995.
* *Mojanka: tetragram - četveroknjižje*, roman, 1997.
* *Samsonske kose ili Himne partizanke ili Čudno stanje jednoga uma *, 1997.
* *Srebrene priče*, 1998.
* *Misionar: svete slike*, 1999.
* *Moja plava ptica: male - velike priče*, 1999.
* *Jahači na vremenu*, 2000.
* *Kaos: čudne priče*, 2000.
* *Karabita karabeska*, 2000.
* *Stakleni torzo*, 2000.
* *Sveti čovjek: (mnemske slike)*, roman, 2000.

## Izvor
* In memoriam Željko Hell , *Hrvatsko slovo*, 5. prosinca 2008., str. 21
NK Požega

**NK Požega** je nogometni klub iz Požege..

Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Požeško-slavonskoj.

## Historija

Nogometni klub „Požega“ najstariji je postojeći gradski nogometni klub a osnovan je 10. 09. 1962. godine.  Osnovali su ga predstavnici odjevnog poduzeća „Sloga“ i predstavnici drvno-industrijskog poduzeća „Lipa“ (današnji Spin Valis). Osnivačka Skupština je počela sa radom u 17,20 sati  u prostorijama Odjevnog poduzeća Sloga. Skupštinu je otvorio Stjepan Sertić  i predložio dnevni red koji je jednoglasno usvojen. Za predsjednika je izabran Marko Unukić, izabrana su i dva privremena tajnika Stjepan Grgurić i Krešimir Bubak,
Za blagajnika je postavljen Gojko Timarac,  ekonom je bio Stjepan Kovačević  a prvi trener je bio Stjepan Grgurić.
Svi prisutni članovi Skupštine složili su se da boja kluba bude zelena.

## Trofeji

* 1. ŽNL:  2012./2013.
* 1. ŽNL:  2006./2007.
* 2. ŽNL:  2005./2006.
* 4. HNL:  1995./1996. 
* Međupodsavezna liga Slavonska Požega - Nova Gradiška: 1968./1969.
* Kup općine Slavonska Požega: 1966./1967.

## Poveznice

* 

## Vanjske veze
* http://nkpozega.hr/  Službene stranice kluba
* http://www.znlpozega.com/primjer-stranice/1-znl-seniori/
Hrvoje Kovačević

**Hrvoje Kovačević** (Požega, 1966.), hrvatski književnik.

## Biografija
Rođen je u Požegi 1966. godine gdje je završio osnovnu i srednju školu. Bavio se amaterskim filmom, autor je tri animirana i jednog kratkog igranog filma. Diplomirao je arhitekturu u Zagrebu. Crtao je karikature u "Studentskom listu", "Poletu", "Oku", "Sportskim novostima", "Reviji SN", "Startu" i dr. Dugi niz godina radio je u marketinškoj agenciji. Objavio je nekoliko romana za djecu i odrasle. Objavio je i niz kratkih priča i drama od kojih su neke objavljene u časopisima ili igrane na Drugom programu Hrvatskog radija. Od 2002. godine je profesionalni pisac, te je za roman *Tajna crne kutije* dobio nagradu Grigor Vitez.

Živi u Stubičkim Toplicama.

## Djela
### "Tajne"
* "Tajna ribljeg oka", Znanje, Zagreb, 1996., 
* "Tajna crne kutije", Znanje, Zagreb, 1998., 
* "Tajna zmajeva vrta"
* "Tajna zlatnog zuba"
* "Tajna mačje šape", Mozaik knjiga, Zagreb, 2002., 
* "Tajna tužnog psa"
* "Tajna graditelja straha", Znanje, Zagreb, 2003., 
* "Tajna šutljivog dječaka"
* "Tajna sretnih susjeda"
* "Tajna šaptača lubenicama", Znanje, Zagreb, 2008., 
* "Tajna Stubičkih toplica", Znanje, Zagreb, 2009., 

### Ostala djela
* Zbirka priča *"Idemo dalje"*
* Slikovnica *"General Kiro Miš"*
* Romani *"Kuma Slava"*,*"Brat i krava"*,*"Ljubav Gagule Petog"* i *"Anđelova šala"* 
* te drama *"Profesionalna deformacija"*

## Nagrade i priznanja
* Nagrada "Grigor Vitez" za  dječju knjigu  "Tajna crne kutije" 

## Izvori

## Vanjske veze
* Intervju s Hrvojem Kovačevićem
Stara Lipa

**Stara Lipa**, prigradsko naselje Požege, čiji naziv je iskazivan pod imenom Lipa do 1900. god., Požeška Lipa od 1910. do 1931. god. i Stara Lipa od 1948. godine. Udaljena je 6&nbsp;km zapadno od Požege, u ravničarskom području Požeške kotline zvanom Poljadija, a na lokalnoj cesti, Požega-Skenderovci-Požeški Brestovac koji je na čvorištu cestovnih pravaca županijskog značaja Požega-Nova Gradiška i Požega-Pakrac.

1&nbsp;km južno ispod Stare Lipe od zapada prema istoku protječe rijeka Orljava, koja regulacijom vodotoka i navoženjem nasipa dobiva novi izgled, na lijevoj strani ostavlja plodna polja i livade, dalje nastavlja mirno teći prema Požegi te vijugati prema jugu do utoka u rijeku Savu.

U 70-ak kućanstava živi 220 stanovnika (popis 2001. god.) kojima je poljoprivreda jedan od izvora prihoda, no većina radno sposobnog pučanstva putuje u Požegu radeći u industriji i ostalim granama privrede.
1969. god., elektrificirano je selo a 1974. god. uveden je vodovod u kućanstva iz vrela izvora ispod sela te je tako počeo nagli razvoj ovoga kraja.

Priključenje telefona 1996. god. a tijekom Domovinskog rata i asfaltiranje ceste od Donjih Emovaca u dužini 3&nbsp;km te uspostavljanjem lokalne autobusne linija Požega-Ugarci-Požega na radost posebno učenika; koji su prije domovinskog rata išli pješke preko Orljave u 1,7&nbsp;km udaljeni Pož. Brestovac, dok 4 razreda područne škole pohađaju idući u 1&nbsp;km udaljenu Novu Lipu, mještani Stare Lipe tako su povezani sa cijelom Hrvatskom. Prije 10-ak godina prošireno je mjesno groblje i sagrađena mrtvačnica o čijem estetskom izgledu skrbi Mjesni odbor.

Mjesna kapelica sagrađena 1980-ih. god. posvećena je apostolima, Filipu i Jakovu čiji imendan ovdašnji mještani katolici slave prve nedjelje mjeseca svibnja. Matična župna crkva Sv. Ane nalazi se u 5&nbsp;km udaljenim Skenderovcima, čiji blagdan mještani i župljani slave 26. srpnja. Misna slavlja u župnoj crkvi održavaju se svake nedjelje u godini a u mjesnim kapelicama jedanput mjesečno. 18 župa požeškoga kraja čine Požeški dekanat, a 7 dekanata Požešku biskupiju, ustanovljenu i proglašenu 1997. god. koja kao sufraganska biskupija potpada pod Ðakovačko-osječku metropoliju.

Prije više od 3 desetljeća osnovan je 1974. god. Nogometni klub "LIPA" te se promjenljivim uspjehom neprekidno natječe u drugorazrednoj ligi „Nogometnog saveza područja“, tadašnje Općine Slav. Požega i sada kao član 2. ŽNL Pož.-slavonske županije, gdje se uz seniore natječu i juniori. Nogometno igralište „Ritki gaj“ sa nadstrešnicama za pričuvne igrače i sudce, ograđeno je i postavljena je rasvjeta za noćne treninge i nogometne turnire tijekom ligaške stanke a sagrađene su i svlačionice sa tribinom, koje su prenamjenjene u sportsku teretanu za vježbanje.

Tijekom Domovinskog rata pripadnici mjesne Civilne zaštite sudjelovali su kao dragovoljci u obrani, bdijući na punktovima u 3&nbsp;km udaljenom mjestu Ugarci. Sa nekolicinom pripadnika koji su se priključili Oružanim snagama Republike Hrvatske dali su svoj doprinos uspostavi samostalne Lijepe naše, srećom bez žrtava.

## Izvor
Branko Hribar

**Branko Hribar** (Požega, 22. srpnja 1930.) je hrvatski književnik, dječji pisac i pjesnik, radio-dramaturg, autor brojnih televizijskih emisija i svestrani kulturni djelatnik.

## Biografija

Srednje školovanje (gimnaziju) je imao u rodnoj Požezi.
Potom odlazi na studij na Filozofski fakultet, u Zagreb, na kojem diplomira i potom neko vrijeme radi u svojstvu profesora.

Bio je i urednikom "Požeškog lista".
Za knjigu za djecu "Adam Vučjak" 1976. godine je dobio nagradu "Grigor Vitez".
Jedan je od osnivača Muzičkog festivala Slavonija.

Uvelike se angažirao na populariziranju žanra radio-drame u hrvatskoj književnosti. Tako je najesen 1966. na Radio-Zagrebu pokrenuo emisiju "Panoptikum" radi poticanja hrv. pisaca na stvaranja radijske drame, s naglaskom na radijsku komediju. U rujnu iste godine je emisija krenula, i do studenog 2007. je neprekinuto emitirana, pri čemu je izvedeno više od 500 izvornih komediografskih naslova.

## Djela
(popis nepotpun)

* *Adam Vučjak*
* *Moja lipanjska kotlina*, 1960.
* *Kiša za Sanju*, 1985.
Zvečevo

Tvrtka **Zvečevo** d.d. Požega, osnovana je i započela s radom kao tvornica "*Stock cognac Medicinal*"  20. listopada 1921. godine.

## Historija
Godine 1934. poznata švicarska tvrtka Nestlé nudi ugovor Stocku o najmu postrojenja za proizvodnju čokolade i bombona i to za rok od 10 godina. Ponudu odobrava Ministarstvo i Kraljevska banska uprava u Zagrebu. Godine 1936. Nestlé dobiva dozvolu za početak proizvodnje čokolade i čokoladnih proizvoda, a 1946. godine proizvodnja je nastavljena u nacionaliziranoj  tvornici. Od 1951. godine tvornica posluje pod imenom Zvečevo. Godine 1958. u sustav Zvečeva ulazi mljekara, koja je do tada radila pod imenom Slavonka. Tijekom 1960-ih godina napuštaju se nerentabilne i zastarjele proizvodnje voćnih sokova i proizvodnje brašna. Svi napori usmjeravaju se na proizvodnju kakao proizvoda, jakih alkoholnih pića i preradu mlijeka u mliječni prah. Krajem 60-ih i početkom 1970-ih godina provodi se proces rekonstrukcije i modernizacije, te dolazi do porasta proizvodnje i zaposlenosti. Nove linije omogućavaju značajno povećanje, te proizvodnju novih, kvalitetnih proizvoda. Sve to, a i ugovor sklopljen 1970. godine s tvrtkom Nestlé o dugoročnoj poslovnoj suradnji stvorilo je pretpostavku za uspješan nastup Zvečeva na domaćem i inozemnom tržistu. 1987. godine Zvečevo organizira i proizvodnju na bazi brašna - vafel proizvode. Od  3. rujna 1994. godine posluje kao dioničko društvo. Mnogi proizvodi Zvečeva nagrađivani su brojnim priznanjima za kvalitetu, kako u zemlji tako i u inozemstvu.

Kvaliteta i tradicija su temelji na kojima Zvečevo bazira svoje poslovanje, na tom putu permanentna je i briga o zdravom okolišu. Zvečevo ulazi u kategoriju "čistih tehnologija" i postiže značajne rezultate u području zaštite okoliša, a Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja RH dodijelilo je 2001. godine Zvečevu nagradu "*Hrvatski oskar*" u kategoriji "Industrija i energetika". U poslovnoj politici Zvečevo uvažava svjetske norme održivog razvoja, uvažavajući preventivnu strategiju čiste proizvodnje.

## Vanjske veze
* Zvečevo prehrambena industrija d.d.
Požeška katedrala

**Požeška katedrala** (**katedrala sv. Terezije Avilske**) katedralna je crkva Požeške biskupije od osnivanja biskupije 1997. godine. Nalazi se na baroknom Trgu sv. Terezije, u blizini brežuljka na kojemu je nekada bila srednjovjekovna utvrda.

Zagrebački biskup Franjo Thauszy dao je 80.000 forinti za izgradnju katedrale. Novci su u početku bili namijenjeni za obnovu požeške utvrde u vlasništvu biskupa Thauszya. Carica Marija Terezija odobrila je gradnju 11. srpnja 1754. godine, a započeta je 28. lipnja 1756. godine. Nakon sedam godina gradnje, biskup Franjo Thauszy posvetio je crkvu 24. srpnja 1763. godine. Nazvana je po sv. Tereziji Avilskoj, španjolskoj redovnici i crkvenoj naučiteljici, koja je obnovila žensku granu karmelićanskog reda. Ona je bila svetica zaštitnica carice Marije Terezije, koja je po njoj i dobila ime.

Graditelji crkve bili su vrlo vjerojatno uvaženi štajerski (mariborski) graditelji Josef Hoffer i Johann Fuchs.

Vrh prvog zvonika stradao je u oluji 1926. godine, kada je zamijenjen novim koji je visok 63 metra.

Interijer je izrađen u baroknom i rokoko stilu. U središtu je oltar sv. Terezije Avilske, dar biskupa Thauszya. Među ostalim oltarima, izdvajaju se oltar sv. Ivana Nepomuka, dar Franje Nádasdya te oltar sv. Mihaela Arkanđela, dar kutjevačkog župnika Josipa Maurovića, rođenog u Požegi. Lijepa propovjedaonica također je dar biskupa Thauszya. Katedralne orgulje izradio je obrt Josipa Brandla iz Maribora. U katedrali se nalaze od 1900. godine. Katedrala je 1893.godine nabavila dva tirolska oltara izgrađena u radionici čuvena kipara i drvorezbara Ferdinanda Stuflessera (St.Ulrich, 1855.- Ortisei/St.Ulrich, 1926., Južni Tirol), radi se o pokrajnjim oltarima Pohođenja Blažene Djevice Marije i Majke Božje Lurdske oba s pripadajućim pobočnim kipovima. 
Krajem 19. stoljeća postavljeno je šest oktogonalnih vitraja.

Slike u katedrali naslikali su hrvatski slikari Celestin Medović i Oton Iveković 1898. i 1899. godine. Medović je naslikao slike sv. Terezije Avilske, evanđelista Marka i Mateja, Isusa na Maslinskoj gori i sv. Ćirila. Iveković je naslikao evanđeliste Luku i Ivana, sv. Ceciliju, Navještenje i sv. Metoda. Zajedno su naslikali sliku Presvetog Trojstva iznad glavnog oltara.

## Reference

## Povezano

* Katedrala
* Crkvena umjetnost u Hrvatskoj
* Crkvena arhitektura u Hrvatskoj
* Barokna arhitektura
* Katolička crkva
* Katoličanstvo u Hrvata
* Požeška biskupija
Šeovci

**Šeovci** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Šeovci su smješteni oko 7&nbsp;km sjeverno od Požega,  susjedna naselja su Alaginci na jugu, Treštanovci na istoku te Turnić zapadu.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Šeovci su imali 121 stanovnika.

## Izvor
Turnić

**Turnić** je naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Turnić je smješten oko 5&nbsp;km sjeverno od Požega,  susjedna naselja su Alilovci na sjeveru, Ramanovci i Treštanovci na istoku te Šeovci i Alaginci na jugu.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Turnić je imao 88 stanovnika.

## Izvor
Seoci (Požega)

**Seoci** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Seoci su smješteni oko 3&nbsp;km južno od Požega na Požeškoj gori , najbliža susjedna naselja su Ćosine Laze i Komušina.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Seoci su imali 108 stanovnika.

## Izvor
Ugarci (Požega)

**Ugarci** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Ugarci su smješteni oko 8&nbsp;km sjeverozapadno od Požega,  susjedna naselja su Milanovac  na sjeveru, Nova Lipa i Jaguplije na jugu, Požeški Brđani na zapadu te Kunovci na istoku. Od Kunovaca je udaljeno 2.1&nbsp;km i dijeli ih poljska cesta, tzv makadan. U tom smijeru, na pola puta nalazi se Ugaračko groblje koje nije veliko ali zato je poprilično staro. Naime neki grobovi su stariji i od 100 godina.

Ugarci su staro požeško selo koje se pismeno spominje još davne 1702. ali prema narodnoj predaji postojali su prije dolaska turske vojske u Požešku kotlinu. Turci su osvojili Požeštinu početkom 1537. godine i vladali njome sve do 1688. godine kada su istjerani nakon pobjede hrvatke narodne vojske na brdu Sokolovac pod zapovjedništvom Luke Imbrišimovića. Narodna legenda kaže da je selo dobilo ime jer su seljani turke istjerali bacajuči vrele ugarke iz zapaljene peći, odnosno vatre. Ugar je nešto poput žere ali nije nastalo od zapaljenog drveta već od zapaljenog klipa kukuruza.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Ugarci su imali 57 stanovnika.

**Napomena**: Ugarci 1991. smanjeni za dio područja naselja koji je pripojen naselju Nova Lipa. Od 1931. do 1981. sadrži dio podataka za naselje Nova Lipa.

## Izvor
Laze Prnjavor

**Laze Prnjavor** su naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu grada Požege.

## Geografija
Laze Prnjavor je smješten oko 8&nbsp;km južno od Požega na Požeškoj gori , najbliže susjedno naselje su Ćosine Laze na putu prema Požegi.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Laze Prnjavor je imao 10 stanovnika.

**Napomena**: Naselje Laze Prnjavor iskazuje se od 1931. Od 1857. do 1921. iskazivano je naselje pod imenom Laze. Za to bivše naselje podaci su sadržani u naselju Ćosine Laze.

## Izvor