open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Quincy, Massachusetts

**Quincy** je grad u američkoj saveznoj državi Massachusetts, na sjeveroistoku Sjedinjenih Američkih Država od 88 025 stanovnika, spojen sa Bostonom u jednu urbanu cjelinu.

Quincy zovu *Gradom [[sjedinjene Američke Države|američkih]] [[predsjednik]]a* jer su u njemu rođeni John Adams i njegov sin John Quincy Adams, koji je također bio predsjednik. U njemu je rođen i John Hancock jedan od lidera Američke revolucije.

## Geografija
Quincy leži jugoistočno od Bostona, u Bostonskoj luci, udaljen samo 14 km od centra Bostona, sa kojim je praktički spojen. Quincy je zajedno sa Bostonom i ostalim obližnjim gradovima velika konurbacija zvana Veliki Boston koja ima preko 4,552.402 stanovnika.

## Historija
Prvo naselje na području današnjeg *Quincya* osnovao je kapetan Wollaston 1625., pa je po njemu nazvano *Mount Wollaston*. Ubrzo nakon toga pod vodsvom novog lidera Thomasa Mortona naselje je prezvano *Merry Mount*, ali ni to ime nije dugo ostalo, jer su puritanski građani istjerali 1627. Mortona jer je slavio Prvi maj, pa su prezvali naselje u Braintree. Ono je dobilo status grada 1792. i ponovno promjenilo ime, ovaj put u Quincy u počast pukovnika Johna Quincya svog uglednog sugrađana. Danas je *Quincy* najpoznatiji po domu porodice Adams, koji je 1946. pretvoren u memorijalni muzej, i obnovljen 1998.

## Privreda
Quincy je svojevremeno bio slavan po svom kamenolomu u kom se rezao granit, kojim je građana Kraljeva kapela i Spomenik Bunker Hill u Bostonu. Također je bio poznat po svom brodogradilištu koje je zatvoreno 1986. Danas se ekonomija grada bazira na uslugama, financije, osiguranje, trgovanje nekretninama. Grad ima dva cijenjena koledža: Eastern Nazarene College, osnovan 1900. i Quincy osnovan 1956.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* Quincy na portalu Encyclopædia Britannica
1119.

Godina **1119** (**[[rimski brojevi|MCXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu (1. 1. po julijanskom kalendaru).

## Događaji
* 2. 2. &ndash; Kalist II nasljeđuje Gelazija II kao 162. papa.
* 28. 6. &ndash; Križarski ratovi: Bitka na Ager Sanguinisu u kojoj Ilghazi, muslimanski emir Alepa uništava vojsku križarske Kneževine Antiohije gotovo do posljednjeg čovjeka, što predstavlja najveću muslimansku pobjedu od početka križarskih ratova.
* 14. 8. &ndash; Križarski ratovi: Bitka kod Haba u kojoj križarska vojska jeruzalemskog kralja Balduina II nanosi Ilghaziju poraz i tako spašava Antiohiju.
* 20. 8. &ndash; Bitka kod Bremulea u kojoj engleska vojska kralja Henryja I razbija vojsku francuskog kralja Louisa VI.
* 19. 9. &ndash; U engleskim oblastima Gloucestershire i Warwickshire zabilježeni snažni zemljotresi.

### Tokom/tijekom godine
* Hugues de Payens osniva Templarski viteški red.
* Kineski pisac Zhu Yu objavljuje tekst *Pingzhou razgovori sa stolom* u kome se prvi put spominju pregrađene sekcije pregrađene sekcije u trupu brodova; također se prvi put spominje praktično korištenje magnetskog kompasa za pomorsku navigaciju, koju je kao teoretski koncept opisao kineski pisac Shen Kuo u svom djelu *[[Eseji potoka snova]]* 1088.
* Sinod u Reimsu gdje nadbiskup Tarragone Oleguer Bonestruga uspješno propovijeda križarski rat protiv Maura u Kataloniji.
* Sinod u Toulouseu gdje predstavnici Katoličke crkve osuđuju petrobrujskijsku herezu.
* Robert Bruce, 1. lord Clevelanda i Annandalea daje zemlju i posvećuje crkvu sv. Hilde Middleburgu (Middlesbrough) Whitbyju.

## Rođenja

* 7. 7. &ndash; Car Sutoku od Japana († 1164)
* Matthias I, vojvoda Lotaringije († 1176)

## Smrti

* 24. 1. &ndash; Papa Gelazije II
* 20.6. &ndash; Henry de Beaumont, 1st Earl of Warwick
* 28. 6. &ndash; Roger od Salerna, regent Antiohije
* 17. 7. &ndash; Grof Balduin VII od Flandrije
* 13. 10. &ndash; Alan IV, vojvoda Bretanije

## Reference
Middlesbrough

**Middlesbrough** je grad u Engleskoj, u regiji Sjeveroistočna Engleska. Smješten je na južnoj obali rijeke Tees. 4,8 kilometara od grada nalazi se luka Teesport treća po veličini u Engleskoj.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2010. grad je imao 142.400 stanovnika, te je 134 grad po veličini u Engleskoj. Prema rasnoj podjeli 93,7% stanovništva su bjelci, 5,1% azijati, 1,0% crnci i 1,1% mješanci.

## Gradovi prijatelji
*  **[[Middlesboro, Kentucky|Middlesboro]]**, SAD
*  **[[Oberhausen]]**, Njemačka
*  **[[Dunkirk]]**, Francuska
*  **[[Masvingo]]**, Zimbabve

## Sport
* Middlesbrough F.C., nogometni klub

## Značajne osobe
* James Cook, engleski pomorac 
* Jonathan Woodgate, engleski nogometaš

## Vanjske veze
* Službene stranice grada 

## Izvor
Henry de Beaumont, 1. earl Warwicka

**Henry de Beaumont** (; ? - 20. jun 1119) bio je 1. earl Warwicka, te istaknuti anglo-normanski feudalni magnat koji je pomogao Henryju I da osigura englesko prijestolje.

Rodio se kao sin uticajnog normandijskog feudalca Rogera de Beaumonta i Adeline od Meulana. Od oca je kao leno dobio Le Neubourg u centralnoj Normandiji. O njegovom životu prije 1088. godine se malo zna, mada Orderic Vitalis spominje kako je zajedno s Williamom Osvajačem 1068. sudjelovao u pacifikaciji novoosvojene Engleske i za nagradu dobio zamak u Warwicku. U historijske zapise ulazi tek kada je kralju Williamu Rufusu pomogao ugušiti ustanak 1088. godine, te je iste godine proglašen za prvog earla Warwicka. Nakon Williamove iznenadne smrti 1100. upravo je zahvaljujući njemu među normanskim baronima prevladao stav da novi engleski kralj postane Williamov mlađi brat Henry, umjesto njegovog starijeg brata, normandijskog vojvode Roberta Curthosea. Godine 1107. je od Henryja kao leno dobio gospodstvo Gower u Walesu odakle je osvojio dijelove jugozapadnog Glamorgana. Imao je petoro djece koja su naslijedili njegove posjede s obje strane La Manchea. Pred smrt je otišao u samostan. Warwick je naslijedio njegov najstariji sin Roger.

Robert de Beumont, 1. earl Leicestera, bio mu je stariji brat.

## Literatura
* Edward T. Beaumont, J.P. *The Beaumonts in History. A.D. 850-1850*. Oxford.
* 
* David Crouch "The Local Influence of the Earls of Warwick, 1088-1242: A Study in Decline and Resourcefulness", *Midland History*, xxi (1996), 1-23.
Alan IV od Bretanje

**Alan IV** (? - 13. oktobar 1119), također poznat i kao **Alan Fergant** (na bretonskom "Alan Jaki") bio je vojvoda Bretanje od 1084. godine do abdikacije 1112. Također je bio grof Nantesa i g. 

Rodio se kao sin vojvotkinje Hawise i njenog muža, kornvolskog princa Hoela koji je nakon njene smrti 1072. godine vladao kao regent. Na početku vladavine je nastojao tradicionalno suparništvo Bretanje i Normandije otkloniti 1086. brakom s normanskom princezom Constance, kćeri engleskog kralja Williama Osvajača. Brak je trajao do Constancine smrti 1090. i u njemu nije bilo djece; neki kroničari, kao William od Malmesburyja, navode da ju je Alan dao otrovati, ali za to nema pouzdanih dokaza.

Alan se kasnije okrenuo Anžuvincima, te se 1093. oženio za Ermengarde, kćer grofa Fulka IV. S njom je imao troje djece, uključujući sina i nasljednika Conana III. Godine 1112. je abdicirao i povukao se u samostan, gdje je i umro.

## Izvori

## Vanjske veze

* http://patp.us/genealogy/conq/richmond.aspx
Brodska pregrada

**Pregrada** () u brodogradnji označava okomiti zid unutar brodskog trupa. Njegova glavna svrha jest strukturno ojačati trup, podijeliti ga na različite prostorije (za posadu, teret, gorivo i sl.), odnosno spriječiti potapanje broda u slučaju proboja brodske oplate. 

Pregrade se u historijskim zapisima prvi put spominju u Kini za vrijeme dinastije Song početkom 12. vijeka, a o njima je svjedočanstvo ostavio i Marko Polo, opisujući kineske džunke. Na Zapad su se proširile mnogo kasnije. 

## Vanjske veze

* ''Britannica'' definition
* ''Merriam-Webster'' definition
* WIPO Bulkhead for motor vehicle 
* Canadian Armed Forces Glossary, see '''Fire Zone''', page 5 of 14
* Det Norske Veritas Type Approval for a fire damper inside and A60 bulkhead 
* Subject-related patent by Free Patents Online
* An example treatise on the use of A60 bulkheads onboard tankers .
Pierre de Bruys

**Petar od Bruysa** (; ) bio je francuski kršćanski propovjednik i teolog koga je zbog njegovih stavova Katolička crkva službeno proglasila herezijarhom, odnosno vođom heretika koji su po njemu dobili ime **petrobrusijanci**.

Podaci o njegovom životu su prilično oskudni, pa se ne zna ništa o njegovom porijeklu i rođenju. Ime tek sugerira da se rodio u Bruisu u južnoj Francuskoj. Historičari, međutim, pretpostavljaju da je bio katolički svećenik. Na temelju opisa u tekstovima Petra Uvaženog se njegov nauk temeljio na odbacivanju svih religijskih tekstova osim evanđelja, doktrine o transsupstancijaciji, štovanju križa (koga je smatrao "instrumentom Isusove smrti, krštenja djece, te molitve za mrtve. Iako ga je Crkva osudila, uključujući znamenitog filozofa Pierrea Abelarda, stekao je veliki broj sljedbenika na području Provanse, Toulousea, Narbonnea i Gaskonje.

Crkveni izvori navode da su petrobrusijanci oko 1126. počeli rušiti, razbijati i bacati križeve na lomaču. Oko godine 1131. je Petar zbog toga izazvao bijesnu kontra-reakciju pravovjernih katolika koji su takvo svetogrđe kaznili tako što su samog Petra živog spalili na lomači.

Usprkos toga, petrobrusijanska učenja su se održala, a oko godine 1135. ih je počeo u modificiranom obliku propovijedati bivši klinijski redovnik Henri od Lausannea čiji su se sljedbenici nazivali *henricijancima*. Crkveni vođa Bernard od Clairvauxa je veliki dio svoje energije morao uložiti u njihovo suzbijanje, a osuđena su i na Drugom lateranskom koncilu.

Većina historičara religije drži kako petrobrusijanska učenja nisu uticala na Petra Waldoa i njegove valdenške sljedbenike, kao i na Martina Luthera i kasnije vođe Reformacije. Usprkos toga, pojedine evangelističke protestantske i anabaptističke denomimacije slave Petra kao proroka i mučenika.

## Reference
Zhu Yu (razvrstavanje)

Zhu Yu se može odnositi na:

* Zhu Yu (pisac), pomorski pisac iz doba dinastije Song
* Zhu Yu (umjetnik), kontroverzni suvremeni konceptualni umjetnik
Zhu Yu (pisac)

**Zhu Yu** (; ) je bio kineski pisac iz doba dinastije Song, najpoznatiji kao autor knjige *Razgovori za stolom u Pingzhouu* (*Pingzhou Ketan*; 萍洲可談) objavljene 1119. koja se danas smatra najvrijedniji izvor o kineskom pomorstvu i pomorskoj tehnologiji Kine njegovog doba. Zhu Yu je svoje djelo temeljio na iskustvima oca Zhu Yua, vrhovnog nadglednika luke (1094-1099), a od 1102. i guvernera grada Guangzhou. Knjiga je također poznata kao prvo svjedočanstvo o praktičnom korištenju magnetskog kompasa u navigacijske svrhe, iako je teoretski koncept bio opisao Shen Kuo u knjizi *[[Eseji potoka snova]]* godine 1086. Također je opisivao praksu pregrađivanja brodskog trupa kako bi se spriječilo njegovo potapanje u slučaju bušenja oplate.

## Reference

## Literatura
* Ebrey, Walthall, Palais, (2006). *East Asia: A Cultural, Social, and Political History*. Boston: Houghton Mifflin Company.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 1, Physics*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 3, Civil Engineering and Nautics*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China, Volume 5, Chemistry and Chemical Technology, Part 4, Spagyrical Discovery and Invention: Apparatus, Theories and Gifts*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Sivin, Nathan (1995). *Science in Ancient China: Researches and Reflections*. Brookfield, Vermont: VARIORUM, Ashgate Publishing.
Hugues de Payens

**Ig de Pejen** () je francuski plemić poreklom iz šampanjske oblasti (oko 1070. - Palestina, 24. maj 1136). Bio je osnivač templarskog reda i njegov prvi veliki majstor. De Pejen je sa još osam vitezova 1118. osnovao red koji bi štitio hodočasnike. Drugi vitezovi su bili Gotfrid de Sent-Omer () , Pejen de Montdider (), Arhambud de St Agnan (), Andre de Monbar (), Džefri Bison (), zatim dvojica koji su evindetirani samo kao Rosal () i Gondamer (). Deveti vitez ostaje nepoznat. Kralj Boduin I od Jerusalima je prihvatio njihovu ideju i dao im na korišćenje prostorije Al Akse džamije koja se nalazila na mestu nekadašnjeg Jerusalimskog hrama. Templari su predstavljali kombinaciju vitezova monaha a sam način života bio im je jako skroman, vitez nije smeo da poseduje imovinu ali su Tempari kao red vremenom postali jako moćni. Već 1128. njihova slava proširila se po celoj Evropi, tim pre što su prethodne godine na saboru u Trou dočekani sa svim počastima i uz pomoć opata Bernara od Klervoa zvanično priznati kao versko-vojni red. Odgovarali su samo Papi. Ig de Pejen je ostao majstor reda sve do svoje smrti. Njegov naslednik bio je Rober de Kraon.

## Povezano
* Templari

## Reference
Gloucestershire

**Gloucestershire** (čita se *Glosteršir*) je historijska, ceremonijalna i nemetropolitanska grofovija na zapadu Engleske.

## Geografija

Gloucestershire leži duž estuarija rijeke Severn na granici s Walesom,  u regiji Jugozapadna Engleska. Ima površinu od 3,150 km², na kojoj živi 859,751 stanovnika.

On graniči sa sjeverozapada sa Grofovijem Herefordshire, sa sjevera sa Grofovijem Worcestershire, sa sjeveroistoka sa Grofovijem Warwickshire, sa istoka sa Grofovijem Oxfordshire, sa juga sa Grofovijem Wiltshire, sa jugozapada sa 
grofovijama Bristol i Somerset i sa zapada sa Walesom.

Grad Gloucester u centru Gloucestershirea je administrativni centar.

Gloucestershire je administrativno podjeljen na 6 distrikta; City of Gloucester, Tewkesbury, Cheltenham, Cotswold, Stroud, Forest of Dean i jednu unitarnu jedinicu; South Gloucestershire.

Historijska Grofovija Gloucestershire, obuhvaćala je znatno veći teritorij, u njoj je bila historijska jezgra Bristola i ostali dio grada sjeverno od rijeke Avon, koji danas pripadaju današnjoj Grofoviji City of Bristol i Grofoviji Worcestershire.

Rijeka Severn, svojim tokom od sjevera prema jugu, razdvaja Gloucestershire od susjedne Grofovije Worcestershire.
Ispod Gloucestera u dolini (Vale of Gloucester) širokoj od 8 do16 km već se osjeća utjecaj plime i oseke na Severn. Na zapadu se nalazi visoravan Forest of Dean, a istoku brdovita visoravan Cotswold.

## Historija

Gloucestershire je naseljen još od prahistorije, o tome svjedoče brojni tumulusi. Gloucester i
Cirencester bili su značajni rimski gradovi, uz to je bilo i brojnih vila i kastruma.
Nakon odlaska Rimljana jedno od saksonskih plemena Hwicce, zauzelo je taj kraj od starosjedioca Brita. Nakon tog je taj kraj postao dio anglosaksonskog Kraljevstva Mercija. Tokom srednjeg vijeka Gloucestershire je bio bojno polje, po kojem su podignute normanske utvrde kod Berkeleya, St Briavelsa, Gloucestera i Bristola, radi odbrane od Walesa.

Između 1135. i 1154. Gloucestershire je bio poprište brojnih bitaka za englesku krunu između snaga Stephena i Carice Matilde. Od sredine 14. do kraja 18. vijeka Cotswold je prosperirao zahvaljujući ovčarstvu i izradi vunenih tkanina. U istom periodu je i Bristol prosperirao kao luka i tekstilni centar. Rudarstvo je cvjetalo po Forest of Deanu, sve dok nije zatvoren zadnji rudnik 1965.

## Privreda

Danas je poljoprivreda glavna grana privrede, ali kako je mehanizirana u njoj radi jako malo ljudi.  Tradicionalno ovčarstvo u Cotswoldu, zamijenjeno je uzgojem krava, pšenice i ječma.
Po sjeveroistoku je razvijeno voćarstvo (jabuke, kruške, šljive). Tu se još uvijek nalazi velik pojas šuma između Lydneya i Cinderforda u Distriktu Forest of Dean.

Najviše ljudi radi po industrijskim centrima Gloucesteru, Cheltenhamu i Stroudu.

## Reference

## Vanjske veze

* Gloucestershire County Council
Erich Wolfgang Korngold

**Erich Wolfgang Korngold** (Brno, 29. svibnja 1897. - Los Angeles, 29. studenog 1957.) bio je austrijsko-američki skladatelj, pijanist i dirigent čija glazba svojstvima, iako ne i kronološki, spada u razdoblje romantizma. Najznačajnije mu je djelo opera *[[Mrtvi grad]]* (*Die tote Stadt*).

Korngold je najpoznatiji kao skladatelj filmske glazbe i smatra se, uz Maxa Steinera, jednim od pionira tog žanra.

## Reference

## Vanjske veze
* Korngold Society 
* 
;Ostali projekti
Elizabeta Šeleva

**Elizabeta Šeleva** (Ohrid, 1961.), je makedonska književna kritičarka, književnica i prevoditeljica.

Rođena je 1961. godine u Ohridu. Profesor je metodologije i šef Odsjeka za komparativnu književnost na Univerzitetu Sveti Ćiril i Metodije u Skoplju. Član je Predsjedništva PEN centra Makedonije do 2000. godine, a Udruženja neovisnih pisaca Makedonije od njegovog utemeljenja 1994. godine. Od 1995. do 1999. godine radila je kao sekretar projekta Makedonske akademije umjetnosti i znanosti "Komparativna studija makedonske književnosti i kulture u 20. stoljeću". Urednica je magazina Naše pismo od 1998. godine. Predaje feminističku literarnu teoriju na Evro-Balkan školi "Rod i politika". Autorica više od 150 tekstova i šest knjiga: Komparativna poetika. Postmodernizam u makedonskoj prozi (1996.), Književnoteorijske studije (1997.), Kulturalni ogledi (2000.), Od dijalogizma do intertekstualnosti (2000.), Zatvorenici dana (2001., e-knjiga), Otvoreno pismo. Studije o makedonskoj književnosti i kulturi (2003.). Na makedonski prevela knjige R. Močnika, G. Tevzadze, K. Poppera i J.B, Dom (2005.).

## Bibliografija
* Postmodernizam u makedonskoj prozi (1996.)
* Književnoteorijske studije (1997.)
* Kulturalni ogledi (2000.)
* Od dijalogizma do intertekstualnosti (2000.)
* Zatvorenici dana (2001, e-knjiga.)
* Otvoreno pismo. Studije o makedonskoj književnosti i kulturi (2003.)

## Autorski tekstovi u Sarajevskim Sveskama
* Čežnja za sjećanjem
* Jednačina pisma selice
* Katahrestički čitajući Sarkanjca
* Kome je i kakva pesma oporuka? - par utisaka o tranziciji i makedonskoj poeziji
* Komentar za najnoviju knjigu pesama Lidije Dimkovske
* Kuća i nelagoda
* Kuća i/ili izdomljavanje
* Ljubav kao biografija i domovina - domopis starih mirisa i "Snijeg u Kazablanki" Kice Barxijeve Kolbe
* Ljudi i adrese

1 Navedeni tekstovi mogu se naći na internetskoj adresi sveske.ba

## Vanjske veze
* Womenngo
* Ženske studije
* Scribd
Bitka kod Brémulea

**Bitka kod Brémulea** se odigrala u Normandiji 20. augusta 1119. između vojske francuskog kralja Louisa VI i pobunjenih normanskih barona na jednoj, i vojske engleskog kralja Henryja I na drugoj strani. Do nje je došlo uslijed sukoba izazvanog složenim državnopravnim statusom Vojvodstva Normandija, odnosno situacijom stvorenom nakon što je engleski kralj Henry I na mjestu normandijskog vojvode zamijenio svog brata Roberta Curthosea, postavši tako vazal francuskog kralja. Odbivši da kao kralj služi drugog kralja kao sizerena, Henry je izazvao Louisovo neprijateljstvo, koje se odrazilo kroz nastojanje da za normandijskog vojvodu postavi Robertovog sina Guillaumea Clitona (). Godine 1118. je u Normandiji izbio ustanak protiv Henryjeve vlasti. Povod za Louisovu intrevencije su, pak, bile nejasne granice između Normandije i francuskih kraljevskih posjeda u Vexinu.

Francuski kroničari bitku opisivali kao izuzetno dug i krvavi okršaj, gdje se Louis, usprkos svoje notorne debljine, iskazao kao hrabar i sposoban vojnik te ubijao normanske vitezove svojim mlatom. Normanski kroničari, međutim, navode da je bitka vrlo brzo riješena i da su u njoj poginula samo tri čovjeka, nakon čega se najveći dio francuskih vitezova predao i kasnije bio oslobođen uz otkupninu. Taj je poraz prisilio Louisa da prizna Henryjevog sina Williama Adelina kao normandijskog vojvodu. Louis će Guillaumeu Clitonu podršku nastaviti pružati tek godinu dana kasnije, nakon Adelinove pogibije u brodolomu Bijelog broda.

## Vanjske veze
* Orderic Vitalis, "Battle of Brémule, according to Orderic Vitalis", from *De Re Militari: The Society for Medieval Military History*, online.
Car Sutoku

bio je 75. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu, koji je vladao od 1123. do 1142.

Rodio se s imenom Akihito, kao sin cara Tobe, iako neki stariji tekstovi spominju kako mu je otac bio Tobin otac car Shirakawa. U svakom slučaju, na prijestolje je stupio kao 5-godišnje dijete, poslije abdikacije svog oca koji je u, skladu s tada ustaljenom praksom samostanske vladavine nastavio upravljati Japanom iz sjene. Godine 1142. je i sam abdicirao, a s vremenom postao suparnik svog oca. Kada je 1156. na prijestolje stupio njegov brat Go-Shirakawa, Sutoku je bio bijesan zbog toga što za cara nije postavljen njegov sin. Braća su među sobom podijelila različite frakcije u uticajnom klanu Fujiwara, ali, što je još važnije, profesionalnim vojnicima koji su pripadali klanovima Minamoto i Taira. To je dovelo do Hogen ustanka u kome je Sutoku pokušao zbaciti Go-Shirakawu; u kratkotrajnom sukobu je Sutoku poražen i prognan provinciju Sanuki (današnja prefektura Kawakura na otoku Shikoku) gdje je proveo ostatak života.

Prema legendama se posvetio monastičkom životu i prevodio svete budističke spise; kada ih je ponudio dvoru, odbijen je pod sumnjom da su prokleti; nakon toga je uistinu prokleo Japan koji je nakon toga prolazio kroz samurajske građanske ratove, a sam Sutoku poslije smrti hodao zemljom kao *[[onryō]]*, osvetnički duh.

## Izvori

## Literatura
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* _____________. (1963). ''Vicissitudes of Shinto.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 36655
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Matija I od Lotaringije

**Matija I** (; ; 1110/1119 – 13. maj 1176) bio je vojvoda Lotaringije od 1138. do smrti. 

Bio je najstariji sin vojvode Simona I i Adelaide od Leuvena. Nastavio je tradiciju svojih predaka od svih feudalnih magnata Svetog Rimskog Carstva bio najvjerniji pristaša njemačkih kraljeva i careva. Oženio se za Judith (ponekad zvanu Bertha), kćer švapskog vojvode Friedricha II i nećaku hohenstaufenskog kralja Konrada III, odnosno budućeg sestru Friedricha Barbarosse. Svog šurjaka je pratio na niz važnih prigoda, uključujući njegovu krunidbu za cara u Rimu 1155 od strane pape Hadrijana IV. Poslije je caru pomagao u ratovima protiv Hadrijana i njegovog nasljednik Aleksandra III, kao i francuskih i sicilijanskih kraljeva. 

Sa Judith je imao sedmoro djece, uključujući sinove Simona i Friedricha koji su ga naslijedili na mjestu vojvode.
Bitka kod Haba

**Bitka kod Haba** se odigrala za vrijeme križarskih ratova 14. augusta 1119. između križarske vojske na čelu sa jeruzalemskim kraljem Balduinom II na jednoj, i muslimanske vojske na čelu sa alepskim atabegom Ilghazijem na drugoj strani. Do nje je došlo tokom pohoda koji je Ilghazi poduzeo protiv križarske Antiohije, odnosno nedugo nakon bitke na Ager Sanguinisu gdje je potpuno uništena antiohijska vojska. Ilghazi zbog vlastitog pijanstva i nediscipline u svojoj vojsci nije iskoristio trijumf, omogućivši dolazak Balduinove vojske, kojoj se priključile snage Grofovije Tripoli, u pomoć Antiohiji. Sa svojim snagama, koje nisu bile brojnije od uništene antiohijske vojske, Balduin je krenuo razbiti Ilghazijevu opsadu križarskog uporišta Zerdana oko 65&nbsp;km jugoistočno od Antiohije. Čuvši da je ono ipak palo, Balduin je naredio povlačenje prema uporištu Hab, oko 25&nbsp;km jugozapadno. Ilghazi i njegove snage su ga napale tokom marša. Tada su koristili uobičajenu tursku taktiku odapinjanja strijela, brzih konjičkih manevara i fingiranog povlačenja kako bi stvorili breše u križarskom rasporedu. Balduin je, međutim, uspio očuvati koheziju svojih snaga i nakon dugotrajnog i izuzetno krvavog okršaja je Ilghazi naredio povlačenje. Poslije bitke su obje strane proglasile pobjedu, ali s obzirom da je Ilghazi morao odustati od osvajanja Antiohije, Balduinova intervencija je na kraju postigla svoj krajnji strateški cilj.

## References
* 
* 

## Izvori
1120.

Godina **1120** (**[[rimski brojevi|MCXX]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak (1. 1. po julijanskom kalendaru).

## Događaji
* 16. 1. &ndash; U Kraljevini Jeruzalem održan Koncil u Nablusu.
* Vizantijsko-seldžučki ratovi: Jovan II Komnin zauzeo Sozopolis u Pisidiji od Turaka, čime je obnovljena kopnena komunikacija sa Atalijom.
* 17. 6. &ndash; Bitka kod Cutande u kojoj aragonska vojska Alfonsa I razbija almoravidsku vojsku.
* august&ndash;septembar (osmi mjesec kineskog kalendara) &ndash; Wanyan Xiyin dovršava nacrt prve verzije džurčenskog pisma
* 25. 11. &ndash; Tzv. Bijeli brod, koji je preko La Manchea prevozio najistaknutije anglo-normanske plemiće udara o hrid i tone, pri čemu smrtno stradava sin-jedinac engleskog kralja Henrya I.

### Tokom/tijekom godine
* Engleski redovnik i učenjak Walcher od Malverna stvara sistem mjerenja zemlje koji koristi stepene, minute i sekunde geografske širine i dužine.
* Guverner kineske luke Quanzhou (u današnjoj provinciji Fujian) šalje izvještaj vlastima dinastije Song u kome se navodi kako je grad premašio 500.000 stanovnika.
* Osnovan grad Freiburg u njemačkoj oblasti Breisgau.
* U Walesu počinje izgradnja Katedrale u Llandaffu.
* Almoravidska flota pod admiralima Abu Abd Allah ibn Maymumom iz Almerije i Isa ibn Mayumom iz Seville napada obale Kraljevine Galicije.

## Rođenja

* 28. 11. &ndash; Manuel I Komnen, bizantski car (†1180)
* Ioveta od Betanije, kćer Balduina II od Jeruzalema
* Louis VII od Francuske († 1180)

## Smrti

* 3. 9. &ndash; Gerard Thom (Blaženi Gerard), osnivač reda Ivanovaca (* o. 1040)
* 25. 11. &ndash; William Adelin, engleski princ i sin kralja Henryja I (u potapanju Bijelog broda) (* 1103)
** Richard d'Avranches, 2nd Earl of Chester (* 1094)

## Reference
Richard d'Avranches, 2. earl Chestera

**Richard d'Avranches** (1094 – 25. novembar 1120) bio je 2. earl Chestera (), koji je vladao od 1107. do smrti. Bio je sin earla Hugha d'Avranchesa i Ermentrude od Clermonta. Oca je naslijedio kao dijete, a nakon punoljenosti se oženio za Luciu-Mahaut, kćer grofa Etiennea od Bloisa. Godine 1114. je zajedno sa škotskim kraljem Alexanderom I vodio anglo-normansku vojsku protiv velške države Gwynedd i njenog buntovnog kralja Gruffydd ap Cynana. Gruffydd je tokom nje kapitulirao odavši dužnu počast engleskom kralju Henryju I i plativši globu. Šest godina kasnije se zajedno sa suprugom i nezakonitim polubratom Ottuelom pridružio mladom engleskom princu Williamu Adelinu na Bijelom brodu prilikom prelaska La Manchea. Kada je brod udario u hrid i potonuo, utopili su se svi putnici osim jednog dječaka. Tako je s Richardom ugasla loza d'Avranchevih. Mjesto erala je preko njegove tetke prešlo na Ranulpha I 1121.
Katedrala u Llandaffu

**Katedrala u Llandaffu** (; ) je anglikanska crkva koja predstavlja sjedište biskupa Llandaffa, poglavara Crkve u Walesu za biskupiju Llandalff. Smještena je u Llandaffu, distriktu Cardiffa, glavnog grada Walesa. Sagrađena je u 12. vijeku na temeljima ranije crkve. Posvećena je Svetom Petru i Pavlu, kao i trojici velških svetaca: Dubriciju (), Teilou i Oudoceusu (). Osim nje u Cardiffu postoji i katolička Cardiffska katedrala u samom središtu grada.

## Vanjske veze

* Official Llandaff Cathedral Website.
Breisgau

**Breisgau** je naziv za tradicionalnu upravnu oblast (*gau*) jugozapadne Njemačke, smještenu između rijeke Rajne i podnožja Schwarzwalda oko grada Freiburg im Breisgau u državi Baden-Württemberg. Distrikt Breisgau-Hochschwarzwald, koji se djelomično sastoji od Breisgaua, je po njemu dobio ime. Dijelovi Breisgaua se također nalaze u suvremenim distriktima Freiburg im Breisgau i Emmendingen.

## Vanjske veze

*  Pictures Breisgau
Gerard Thom

**Gerard** (o. 1040 - 3. septembar 1120), također poznat kao **Blaženi Gerard**, **Brat Gerard**, također i po prezimenima **Tum**, **Tune**, **Tenque** ili **Thom**, bio je osnivač Hospitalskog viteškog reda (Ivanovaca) od koga potiču današnji Suvereni Vojnički Red Malte i Red Svetog Lazara. O njegovom porijeklu, pa i zanimanju postoje različiti podaci - neki tvrde da je bio trgovac ili vojnik rodom iz Provanse, a drugi benediktinski redovnik iz Amalfija u Južnoj Italiji. Pouzdano se zna da je nedugo 1099. nakon opsade Jeruzalema osnivao bolnice i hospicije za hodočasnike. Na temelju njih je papa Paskal II 1113. odobrio djelovanje Ivanovskog reda, a odluku je potvrdio Kalist II nedugo prije Gerardove smrti. 

Gerard se smatra blaženikom Katoličke crkve.

## Vanjske veze

* Blessed Gérard Tonque and his everlasting brotherhood: The Order of St. John
Quanzhou

**Quanzhou** () je grad na razini prefekture u NR Kini, smješten u južnoj provinciji Fujian. Graniči sa svim drugim gradovima na razini prefekture osim dva (Ningde i Nanping) i nalazi se na obali Tajvanskog tjesnaca. U nekim starijim kartama se navodi pod imenima **Chinchew**, **Chinchu** ili **Zayton**.

Quanzhou ima površinu od 11.245 km²}} a prema popisu iz 2010. godineje imao 8,128.530 stanovnika. Prošireno metropolitansko područje ima 6,070.617 stanovnka, što uključuje gradske distrikte Licheng, Fengze i Luojiang, gradove Jinjiang, Nan'an i Shishi, okrug Hui'an i Distrikt Quanzhou za Tajvanske investicije. Quanzhou predstavlja 12. po veličini metropolitansko područje Kine.

## Literatura

* Brown, Bill (2004). *Mystic Quanzhou: City of Light*. Xiamen, China: Xiamen University Press.
*  

## Vanjske veze

* Government website of Quanzhou  (in Simplified Chinese)
* The Stones of Zayton speak , *China Heritage Newsletter*, No. 5, March 2006 - review of several books on Quanzhou archaeology; discussion of Muslim and Christian archaeological monuments
Walcher od Malverna

**Walcher od Malverna** (? - 1. oktobar 1135), također poznat kao **Walcher od Lorrainea** ili **Doktor Walcher** bio je prior samostana Malvern, poznat kao jedan od najistaknutijih matematičar, astrologa i astronoma svog doba. U Englesku je došao godine 1091. a priorom je postao 1120. Koristeći astrolab, napravio je astronomske tablice u kome je izračunao Mjesečeve mijene za period od 1036. do 1111. U svojim kasnijim radovima je, koristeći astronomske podatke iz muslimanske Španije, počeo bilježiti stepene, minute i sekunde, iako s rimskim umjesto s arapski brojevima.
Bitka kod Cutande

**Bitka kod Cutande** se odigrala 17. juna 1120. u sjevernoj Španiji između kršćanske vojske na čelu sa aragonskim kraljem Alfonsom I Bojovnikom na jednoj, i muslimanske vojske na čelu sa almoravidskim vojskovođom Ibrahimom ibn Yusufom. Do nje je došlo nedugo nakon što je 1118. Alfonso osvojio Zaragozu, sjedište istoimene muslimanske države. Almoravidi su nastojali taj strateški važan grad vratiti pod muslimansku vlast, te su u tu svrhu mobilizirali snage ne samo iz Maroka, nego i od svih država al-Andalusa (muslimanske Španije). Alfonso je, s druge strane, također dobio snažnu podršku zahvaljujući Crkvi koja je Reconquistu proglasila za križarski rat; to je u njegove redove dovelo brojne francuske vitezove uključujući i vojvodu Guillaumea IX od Akvitanije. Sudar dviju vojski je završio kršćanskom pobjedom. Alfonso je nedugo poslije zauzeo muslimanska uporišta Calatayud i Daroca, a Zaragoza je trajno ostala u kršćanskim rukama.

## Literatura
* Cañada Juste, Alberto, La batalla de Cutanda (1120), 1997; Xiloca nº 20 id = ISSN 0214-1175
* Tucoo-Chala, Pierre, Quand l'Islam était aux portes des Pyrénées, 1994; Biarritz: J&D Editions id =
Wanyan Xiyin

**Wanyan Xiyin** (; ?-1140) bio je džurčenski duhovni vođa (šaman) i glavni savjetnik džurčenskog poglavice Wanyan Agudaa (kasnije poznatog kao Taizu, prvog cara dinastije Jin). Nakon što su Džurčeni početkom 12. vijeka započeli kontakte s Kinom postao je zainteresiran za kinesku kulturu, a godine 1120. je po nalogu Wanyan Agude stvorio prvo džurčensko pismo. Kada su Džurčeni 1127. osvojili i opljačkali Kaifeng, prijestolnicu kineske dinastije Song, Wanyan Xiyin je počeo proučavati klasične kineske spise i naredio da mu se dovedu zarobljeni carski učenjaci. Zahvaljujući tome je kod Džurčena brzo započela sinizacija. Sam Wanyan Xiyin je vjerno služio Wanyan Agudinog nasljednika Taizonga, ali je nakon 1134. došao u nemilost Taizongovog nasljednika Xizonga te je 1140. prisiljen počiniti samoubistvo.

## Literatura
* Herbert Franke, 1997 (I): "Chinese Texts on the Jurchen (I): a Translation of the Jurchen in the *San ch'ao pei-meng hui-pien*. Originally published in *Zantralasiatische Studien 9*. Wiesbaden, 1975. Reprinted in: Herbert Franke and Hok-lam Chan, "Studies on the Jurchens and the Chin Dynasty", Variorum Collected Series Studies: CS591, Ashgate, 1997. . (The work whose name is transcribed in Wade-Giles as *San ch'ao pei-meng hui-pien* is Xu Mengxin's "Collected Accounts of the Treaties with the North under Three Reigns", or *San chao beimeng huibian* in Pinyin. Franke translates and comments on its Chapter 3, which deals with the history and customs of the Jurchen people).
* Jing-shen Tao, "The Jurchen in Twelfth-Century China". University of Washington Press, 1976, .
Koncil u Nablusu

**Koncil u Nablusu** je bio sinod Katoličke crkve, odnosno skupština vodećih crkvenih ličnosti i svjetovnih feudalaca Jeruzalemskog Kraljevstva održan 16. januara 1120. u gradu Nablusu. Zajedno su ga sazvali patrijarh Gormond od Picquignyja i kralj Balduin II. Na njemu je doneseno 25 kanona koji su regulirali odnose Crkve i svjetovnih vlasti (pa ih se ponekad naziva konkordatom), ali i predstavljali prve pisane zakone Jeruzalema.

Kroničar Fulcher od Chartresa uopće nije spomenuo koncil u svojim kronikama, dok je Guillaume od Tira šet descenija kasnije detaljno opisao sudionike i proceduru, ali ne i same zakone, spomenuvši da su "kanoni tako dobro poznati da se mogu pronaći u svakoj crkvi". Od njih je, međutim, samo jedna kopija preživjela propast križarskih država i iz Sidona došla do papske biblioteke u Avignonu 1330. Ona ukazuje kako su zakoni Jeruzalemskog Kraljevstva bili pod značajnim uticajem bizantskog prava od koga su preuzete česte tjelesne kazne osljepljivanja, sakaćenja i kastracije, ali i da je veliki problem zakonodavaca bio seksualni nemoral, odnosno rašireni preljub, bigamija i spolno općenje kršćana i muslimana. U kanonima se također propisuje smrtna kazna za sodomiju, odnosno homoseksualne odnose što je predstavljalo presedan u zakonodavstvu katoličke Evrope.

## Literatura
* Mayer, Hans E. "Concordat of Nablus." Journal of Ecclesiastical History 33 (October 1982): 531-543.
* Kedar, Benjamin Z. "On the Origins of the Earliest Laws of Frankish Jerusalem: The Canons of the Council of Nablus, 1120." Speculum 74 (1999): 310-335.
* Nader, Marwan. *Burgesses and Burgess Law in the Latin Kingdoms of Jerusalem and Cyprus (1099-1325)*. Ashgate, 2006.
* Bishop, Adam, Concilium Neapolitanum, http://www.cn-telma.fr/relmin/auteur1516/
Karim Zaimović

**Karim Zaimović** (Sarajevo, 6. maj 1971. - Sarajevo, 13. august 1995.) bio je bosanskohercegovački novinar i pisac. Nakon završetka sarajevske Prve gimnazije 1989. godine i odsluženja vojnog roka upisuje Akademiju likovnih umjetnosti, sa koje poslije nekoliko mjeseci prelazi na studij komparativne književnosti Filozofskog fakulteta u Sarajevu.
Od najranije mladosti intenzivno se bavi crtanjem i neumorno čita, naročito književnu literaturu. Već u tim godinama kod njega se razvija velika ljubav prema stripu zahvaljujući kojoj izrasta u svestranog poznavaoca domaćeg i svjetskog stripa, tako da je napisao više vrijednih članaka kritika, osvrta i recenzija iz ove oblasti.
Veoma rano se počinje baviti novinarstvom (sa nepunih 15 godina sarađuje na Radio Sarajevu). Piše o filmu, stripu, likovnoj umjetnosti i kulturi općenio, u mnogim časopisima, nedjeljnim i dnevnim listovima (Naši dani, Lica, Vidici, Quorum, Kvadrat, Patak, Slobodna Dalmacija, Nedjeljna Dalmacija, Književna revija, Mladina, Start, Erasmus, Oslobođenje, Večernje novine, Avaz, Ven, Sineast, Fantom slobode, Dani). Bio je stalni saradnik Nezavisnog radija Zid, a u prijeratnom periodu povremeno je sarađivao na Trećem programu TV –Sarajevo i programima Radio Sarajeva.
Sve vrijeme rata proveo je u Sarajevu. Nakon demobilizacije iz Armije BiH, u magazinu Dani uređuje oblast kulture. Sa Semezdinom Mehmedinovićem pokreće časopis za kulturu *[[Fantom slobode]]* u kojem obavlja dužnost zamjenika glavnog urednika. Piše pripovijetke i scenarija. Ostala su mu u rukopisu, nedovršena, dva romana.

Umro je 13. augusta 1995. od posljedica ranjavanja – kao civilna žrtva jednog od mnogobrojnih granatiranja Sarajeva.

## Bibliografija
* Tajna džema od malina

## Vanjske veze
* Karim Zaimović, dječak i strip Autor: Miljenko Jergović
* BHDani - Tajna grandioznog talenta 
* Mehmed Zaimović - Karim je tu negdje oko mene, u mom zraku
Bijeli brod

**Bijeli brod** (; ) bio je normanski brod poznat po katastrofalnom brodolomu 25. novembra 1120. koji je imao dalekosežne posljedice po historiju Engleske.

Srednjovjekovne kronike su ga opisivale kao najbolji i najbrži brod na obalama La Manchea svog vremena. Njegov kapetan je bio Thomas FitzStephen, sin Stephena FitzAirarda, kapetana broda *Mora* koji je godine 1066. doveo Williama Osvajača iz Normandije u Englesku prilikom znamenite invazije. U jesen 1066. je Bijeli brod bio usidren u normandijskoj luci Barfleur u trenutku kada je tamo sa svitom na putu u Englesku došao engleski kralj Henry I, sin William Osvajača. Thomas je kralju ponudio da ga preveze, ali je on već bio ugovorio prijevoz. Umjesto toga je dozvolio svom sinu, princu Williamu Adelinu da se ukrca na brod. Zajedno s princom se ukrcali dvoje Henryjeve nezakonite djece, ali i brojni drugi plemići. Posada je od princa zatražila i dobila ogromne količine pića; prije nego što je otplovio na brod je došlo preko 300 ljudi, iako su neki zbog dijareje i prevelikog pijanstva morali ostati u Barfleuru.

Kada je brod konačno isplovio već je počeo padati mrak, ali je kapetan FitzStephen svejedno poslušao prinčevu zapovijed da pokuša prestići očev brod. Fitzstephen je poslušao, ali je brod brzo udario u hrid i počeo tonuti. Princ se uspio dočepati čamca za spašavanje te krenuo prema kopnu; međutim, povici u pomoć njegove polusestre Maud su ga natjerali da se vrati. Tada su se za čamac počeli hvatati utopljenici te se i on prevrnuo. Tako je u brodolomu stradao princ i skoro svi drugi putnici; preživjeli su samo jedan dječak i mesar iz Rouena koji su se uspjeli dočepati obližnje stijene i na njoj proveli cijelu noć.

Brodolom je za Englesku imao katastrofalne posljedice. William Adelin je bio njegov sin-jedinac, te se tako Normanska dinastija našla pred izumiranjem. Već sljedeće godine se Henry oženio za Adelize od Louvaina, ali s njom sve do smrti 1135. nije uspio dobiti djecu. U međuvremenu se kao jedina legitimna nasljednica prijestolja nametnula njegova kćer Matilda, udovica njemačkog cara Heinricha V, ali su normanski baroni bili neskloni prema ženi na prijestolju, a pogotovo nakon što se bila udala za njima omraženog anžuvinskog grofa Godeforya V. Kao glavni Matildin protivkandidat se nametnuo Henryjev nećak Etienne od Bloisa čija je uzurpacija 1135. izazvala dugotrajni, krvavi i razorni građanski rat koji će u engleskoj historiji biti poznat kao *[[The Anarchy|Anarhija]]*.

Bijeli brod se zbog svega toga često spominje kao motiv u engleskoj umjetnosti, kulturi i fikciji. Jedan od najpoznatijih primjera je *[[Pillars of the Earth|Stupovi zemlje]]* popularni roman Kena Folletta čija radnja počinje upravo sa potapanjem Bijelog broda.

## Vanjske veze
* Britannia.com The Wreck of the White Ship
Martha’s Vineyard

**Martha’s Vineyard** čita se **Martas Vinjard** (Martini vinogradi) je otok u Atlantiku, na sjeveroistoku Sjedinjenih Američkih Država pored Rta Cod u Massachusettsu.

## Geografija
Martha’s Vineyard leži 6 km južno od Rta Cod, i oko 24 km zapadno od otoka Nantucket. 
Otok ima površinu od 269 km² , dug je 32, širok od 3 -16 km, i visok 95 m. Glacijalnog je porijekla, pa ima brojne uvale i lagune, odvojene od mora pješčanim sprudovima.

Na otoku živi 16 460 stanovnika, u ladanjskim gradićima; Tisbury (spojen sa Vineyard Haven), Oak Bluffs, Edgartown, West Tisbury, Chilmark i Aquinnah (sve do 1997. zvan Gay Head, radi šarenih stijena u okolici). Većina otoka administrativno pripada Okrugu Dukes.

## Historija
Do otoka su prvi doplovili engleski pomorci Bartholomew Gosnold i Gabriel Archer - 1602., oni su mu i dali ime *Vineyard* (vinogradi) zbog brojnih trsova divljeg grožđa, a prefiks *Martha’s* (Martini) po Gosnoldovoj kćeri.

Otok je 1641. kupio Thomas Mayhew za Koloniju Plymouth, i naselio kolonistima. Sve do 1692. otok je administrativno pripadao New Yorku, a od tad je postao dio engleske kolonije - Provincija zaljeva Massachusetts.

Od 1695. otok je administrativno uklopljen u Okrug Dukes. U prvo vrijeme su se njegovi stanovnici bavili poljoprivredom, ciglarstvom, ribolovom i dimljenjem ribe, a kasnije su se okrenuli kitolovu iz luke Edgartown, koja je u to vrijeme imala manufakturu, koja je proizvodila najviše svijeća na svijetu od kitova ulja.

### Otok danas
Privreda otoka ovisi o ljetnom turizmu, kad se broj stanovnika višestruko uveća. Wampanoag indijanci su do 17. vijeka bili jedini stanovnici otoka, njihovi potomci danas žive uglavnom u Aquinnahu, kod kog se nalazi najveća znamenitost otoka svjetionik iz 1799. (obnovljen 1850.) 

Redatelj Steven Spielberg je 1974. upravo na otoku *Martha’s Vineyard* snimio svoj film *[[Jaws]]*, u lučici Menemsha kod Chilmarka.

## Izvori

## Vanjske veze

* Tips for Visiting Martha's Vineyard
* ''Martha’s Vineyard'' na portalu Encyclopædia Britannica
Ioveta od Betanije

**Ioveta** (o. 1120 - iza 1178) bila je četvrta i najmlađa kćer jeruzalemskog kralja Balduina II i armenske princeze Morphije od Melitene. 

Prvi put se spominje 1123. kada je Balduin bio zarobljen od muslimanskih Artukida. Balduin je pušten iz zarobljeništva u zamjenu za taoce, među kojima je bila i Ioveta. Otkupninu od 80.000 dinara je, pak, Baludin platio od plijena dobivenog u bitci kod Azaza 1125.

Dok su se njene starije sestre dobro udale, Ioveta je ušla u samostan sv. Ane u Jeruzalemu. Godine 1143. je njena starija sestra Melisende podigla samostan u gradu Betanija gdje je 1144. Ioveta postala prva opatica. Bio joj je, između ostalog, povjeren odgoj njene pranećake Sibile. Godine 1161. je bila uz Melisendinu samrtnu postelju. Nakon toga je nestala iz historijskih zapisa. Pretpostavlja se da je umrla prije 1178. kada se spominje njena nasljednica na mjestu opatice Betanije.

## Izvori
* William of Tyre, A History of Deeds Done Beyond the Sea. E. A. Babcock and A. C. Krey, trans. Columbia University Press, 1943.
* Steven Runciman, A History of the Crusades, vol. II: The Kingdom of Jerusalem. Cambridge University Press, 1952.
1120-e

**1120-e** su decenija koja je počela 1. januara 1120. i završila 31. decembra 1129.

## Događaji i trendovi
* 12. 8. 1121 - Bitka kod Didgorija u kojoj gruzijski kralj David IV Graditelj nanosi veliki poraz Turcima Seldžucima, a nakon čega su Tbilisi i brojni krajevi Gruzije nakon više vijekova muslimanske vlasti ponovno pripojeni kršćanskom kraljevstvu.
* 23. 9. 1122 - Konkordat iz Wormsa, temeljem koga je nakon skoro pola vijak okončana Borba za investituru.
* 9. 1. 1127 - Incident u Jingkangu prilikom koga Džurčeni zauzimaju Kaifeng, prijestolnicu kineske dinastije Song i zarobljavaju cara, označivši tako kraj Sjeverne dinastije Song i uspostavu vlastite dinastije Jin koja će vladati sjevernom Kinom; ostaci dinastije Song u južnoj Kini osnivaju Južnu dinastiju Song.

## Izvori
Sprud

**Sprud** je nakupina pijeska (i ostalog sedimenta) - manji izduženi otok po rijekama, jezerima i morima. Sprudovi  mogu biti potpuno potopljeni, tad su neobično opasni za plovila, ili izdignuti iznad razine vode, ali kako su obično vrlo niski, i oni predstavljaju opasnost za plovidbu, jer se na njih lako nasuka.

## Karakteristike
Sprudovi nastaju u blizini niskih pješčanih (ili sedimentih) obala, taloženjem tog istog pijeska na neki podvodni greben, zbog djelovanja valova, struja i vjetra.

Sprudovi na ustima morskih i jezerskih zaljeva, imaju tendenciju da se vremenom izdulje cijelom dužinom zaljeva, i nakraju ga potpuno zatvore i pretvore u lagunu.
 
Duž niskih pješčanih obala, često se formiraju sprudovi u obliku barijera, kao što je to slučaj u Meksičkom zaljevu, gdje su se formirali paralelno sa plažama, i pretvorili dobar dio obale u lagune. Oni su isprekidani plimnim uvalama, i povezani podvodnim plimnim deltama. Ti sprudovi pretvoriti su inače krivudavu obalu Meksičkog zaljeva u gotovo ravnu liniju.

Sprudova nema uz stjenovite obale, i tamo gdje je visina plimnog vala viša od dva i pol metra.

## Povezano
* Greben
* Atol
* Hrid
* Koraljni greben

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sandbar'' na portalu Encyclopædia Britannica
Rebro

***Rebro***, ***spojnica***, ***greda*** ili ***crta trajanja*** (, , , ) u muzičkoj notaciji je deblja horizontalna crta koja zamenjuje barjačiće i koja se piše iznad ili ispod notnih vratova.

Koristi se za povezivanje (grupisanje) više uzastopnih osminskih nota (osminki), ili nota kraćih vrednosti označenih sa dva ili više rebra, a povremeno se mogu obuhvatiti i pauze.



**Napomena.**
Spojnica se ne upotrebljava za grupisanje četvrtinskih ili dužih notnih vrednosti. 

## Grupisanje različitih notnih vrednosti
Radi preglednosti i bržeg pisanja više nota spajamo, tj. grupišemo *crtom*, *rebrom* ili *gredom* što ilustruju sledeći primeri:

 &nbsp; &nbsp;**<big><big>=</big></big>**  ili  &nbsp; &nbsp; &nbsp; &nbsp;**<big><big>=</big></big>** 

 &nbsp;&nbsp; ili &nbsp;&nbsp; 

 &nbsp;&nbsp; ili &nbsp;&nbsp; 

## Upotreba rebara
Ovakav način grupisanja-spajanja nota rebrima upotrebljava se najčešće u:

:1. instrumentalnoj muzici (*vidi sledeći primer*):

:2. vokalnoj muzici - rebra ili spojnice se koriste za povezivanje nota koje se pevaju na istom slogu (*vidi donji primer*):

## Postavljanje
* U savremenoj notaciji, rebra su zamene za *barjačiće*. Broj rebara odgovara broju barjačića. Jedan barjačić – jedno rebro, dva barjačića – dva rebra, itd. *Vidi sledeće primere:*

 &nbsp; &nbsp;**<big><big>=</big></big>** 





* Smer notnih vratova i položaj rebara određuje visina nota:

:1. Ako je prosečna visina nota ispod srednje, treće linije linijskog sistema - do note **a<sup>1</sup>**, notni vratovi i greda/e pišu se *gore*, što ilustruje sledeći primer:

:2. Suprotno, od note **h<sup>1</sup>** pa naviše – notni vratovi i rebra pišu se *nadole*, što prikazuje sledeći primer:

* Notna rebra se mogu prostirati i preko pauza/e. Takvim načinom beleženja veće grupacije nota izvođaču postaju vizuelno jasnije za čitanje (*vidi sledeći primer*):

## Povezano
* Notna vrednost
* Notna glava
* Notni vrat
* Tonski sistem

## Reference
Rebro (razvrstavanje)

Rebro može označavati:
* jednina od rebra;
* rebro, notna oznaka u muzici
* klinika u Zagrebu, dio KBC Zagreb
Džurčensko pismo

**Džurčensko** ili **Džurdžijsko pismo** (džurčenski:  ) je pismo koje se koristilo u džurčenskom jeziku kojim su govorili Džurčeni, nomadi koji su stvorili Carstvo Jin na sjeveroistoku Kine u 12. i 13. vijeku. Nastalo je na temelju kitanskog pisma (koje je pak stvoreno na temelju kineskog pisma). Do danas je, zbog relativno malog broja očuvanih tekstova, pismo tek djelomično dešifrirano.

Iako su Džurčeni bili preci današnjih Mandžuraca, džurčensko pismo nije vezano uz kasnije mandžursko pismo.

Džurčensko pismo se, prema današnjim saznanjima, sastojalo od 720 slova. Predstavljalo je mješavinu logograma, koje su predstavljale cijele riječi bez fonetskog elementa i fonograma, koji su predstavljali zvukove; neke riječi su se ispisivale s kombinacijom dva ili više slova.

Džurčensko pismo se smatra dijelom kineske porodice pisama.

## Izvori

## Literatura
* Herbert Franke, Denis Twitchett, *Alien Regimes and Border States, 907–1368*. *[[The Cambridge History of China]]*, vol 6. Cambridge University Press, 1994. .
* Wilhelm Grube, *[http://books.google.com/books?id=4WouAAAAYAAJ Die Sprache und Schrift der Jučen]*. Leipzig: Otto Harrassowitz, 1896.
* Daniel Kane, *The Sino-Jurchen Vocabulary of the Bureau of Interpreters*. (Uralic and Altaic Series, Vol. 153). Indiana University, Research Institute for Inner Asian Studies. Bloomington, Indiana, 1989. .

## Vanjske veze
* Jurchen Script
* The Jurchen language and Script Website (Chinese Traditional Big5 code page) via Internet Archive