Mehmed Alajbegović

**Mehmed Alajbegović** (Bihać 7. svibnja 1906. – Zagreb 7. lipnja 1947.) bio je hrvatski političar, diplomat i pravnik, koji je bio ministar vanjskih poslova Nezavisne Države Hrvatske.

## Biografija
Mehmed Alajbegović rođen je u begovskoj obitelji, 7. svibnja 1906. u Bihaću, u tadašnjoj Austro–Ugarskoj monarhiji, gdje su mu i otac i djed bili gradonačelnici. Mehmed je tu završio osnovnu i srednju školu. Godine 1928. odselio je u Zagreb, gdje je na Zagrebačkom univerzitetu diplomirao i 1934. godine doktorirao pravo. Tijekom studija, boravio je u mnogim zemljama, a najviše se zadržao u Parizu, gdje je učio francuski jezik i gdje se usavršavao u struci.

Nakon sudskog pripravništva, bio je imenovan sucem Kotarskog suda u Prozoru. U to vrijeme bio je cijenjen kao pravnik i želio je predavati šerijatsko pravo na univerzitetu, koje je učio na Visokom učilištu u Alžiru i završio 1940. godine. Još od 1938. godine, bio je sudac i tajnik Upravnog suda u Zagrebu.

### Nezavisna Država Hrvatska
Nakon osnivanja Nezavisne Države Hrvatske, 1941., radio je u međudržavnoj službi napustivši plaćeno nastavništvo islamskog prava na Sveučilištu u Zagrebu. U augustu 1941. godine imenovan je tajnikom u podvladi ministarstva vanjskih poslova, a 27. januara 1942. godine imenovan je generalnim konzulom NDH u Münchenu. Radeći tamo, posvetio je se uslugama među hrvatskim radnicima na radu u Njemačkoj. Dana 11. oktobra 1943. godine postao je ministar skrbi za postradale krajeve, a to je ministarstvo imalo zadatak brinuti se za preko 300.000 izbjeglica iz raznih dijelova NDH, među kojima je bio veliki broj muslimana iz istočne Bosne, Hercegovine i Sandžaka, koji su bježali pred četnicima. Alajbegović je organizirao izbjegličke kuhinje, nabavljao hranu i odjeću te sklanjao izbjeglice u sigurnija mjesta.

Početkom maja 1944. godine imenovan je ministrom vanjskih poslova NDH umjesto Stijepa Perića. Na toj dužnosti ostao je do sloma NDH. Osobno je bio u Pavelićevoj pratnji dok je ovaj posjetio Hitlera 18. i 19. septembra iste godine. Pred kraj rata, kada se sve više činilo da će Sile Osovine izgubiti, sudjelovao je u pokušajima povezivanja vlasti NDH sa slovenskim (Leon Rupnik) i crnogorskim (Sekula Drljević) nacionalistima te srpskim monarhistima (Dragoljub Mihailović). Cilj je bio oformiti antikomunistički blok koji bi se borio protiv Titovih partizana. Računalo se da bi i zapadni Saveznici mogli pomoći, dok bi zauzvrat NDH prešla na njihovu stranu.

### Slom NDH, izručenje i smrt
Alajbegović je napustio Zagreb 6. maja 1945. godine, zajedno s ostalim članovima Vlade, povlačeći se u Austriju, gdje se, nakon kraćega zadržavanja u Krumpendorfu, sklonio u Salzburg. Tu su ga 6. septembra 1945. godine savezničke jedinice uhitile i uputile u obližnji zatočenički logor "Marcus W. Orr" (Glasenbach) gdje je ostao do 8. septembra 1946. godine kad su ga Amerikanci izručili komunističkim vlastima. Alajbegović je bio jedini ministar kojeg su izručili Amerikanci (ostale su izručili Englezi).

U saslušanju pred jugoslavenskim komunističkim vlastima 11., 12. i 27. marta 1947. godine.:
 (Nada Kisić Kolanović, *Muslimani i hrvatski nacionalizam 1941.-1945.*, Zagreb, 2009., str. 165., 168.)

Potkraj maja 1947. godine, izveden je pred Vijeće Vrhovnog suda NR Hrvatske zajedno sa vojskovođom Slavkom Kvaternikom i ministrima Vladimirom Košakom, Osmanom Kulenovićem, generalima Miroslavom Navratilom, i Ivanom Perčevićem te njemačkim poslanikom pri NDH Siegfriedom Kascheom. Dana 6. juna 1947. godine osuđen je na smrt, a već slijedećeg dana je pogubljen.

## Povezano
* Vlada Nezavisne Države Hrvatske

## Literatura
* Hrvoje Matković, *Povijest Nezavisne Države Hrvatske (Matković)|Povijest Nezavisne Države Hrvatske*, Naklada P.I.P. Pavičić, Zagreb, 1994.

## Reference