open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aryabhata

**Aryabhata** (IAST: , ) (476–550) je bio indijski matematičar i astronom, prvi iz klasičnog perioda indijske matematike i astronomije. Najpoznatija djela su mu *[[Āryabhaṭīya]]* (499) i *Arya-[[siddhanta]]*.

## Vanjske veze

* Eugene C. Clark's 1930 English translation  of *The Aryabhatiya* at scribd.com
* Eugene C. Clark's 1930 English translation of *The Aryabhatiya* in various formats at the Internet Archive. 
* 
* [''Aryabhata and Diophantus' son'', [Hindustan Times] Storytelling Science column, Nov 2004]
* http://www.hindu.com/2007/06/25/stories/2007062558250400.htm
* http://www.wilbourhall.org/ (Surya Siddhanta translations)
Umirovljeni car (titula)

**Umirovljeni car**, **veliki car** ili **počasni car** je istočnoazijska titula koji su koristili monarsi, odnosno carevi koji bi, makar formalno, dobrovoljno abdicirali, odnosno prepustili titulu svojim sinovima. Takvi su slučajevi zabilježeni u historiji Kine, Japana, Koreje i Vijetnama. U rijetkim slučajevima bi umirovljeni car, usprkos formalnog povlačenja s vladarske dužnosti, imao značajan uticaj na upravljanje državom. Najpoznatiji takav primjer je car Qianlong iz kineske dinastije Qing.

## Napomene
Ferdinand Porsche

**Ferdinand Porsche** (Vratislavice, 3. rujna 1875. - Wolfsburg, 30. siječnja 1951.), austrijski automobilski inženjer.

Rođen je u njemačkoj obitelji u Vratislavicama (Češka) u bivšoj Austro-Ugarskoj.

Bio je jedan od glavnih inženjera Trećeg Reicha. Adolf Hitler mu je zbog doprinosa dodijelio *Njemačku nacionalnu nagradu za umjetnost i znanost* - jednu od najrijeđih nagrada za vrijeme Reicha.

Umro je nakon srčanog udara u Wolfsburgu 1951.

## Veliki konstruktor automobila
Jedan od najvećih konstruktora automobila Ferdinand Porsche bio je jedan od retkih ljudi koji su se usudili nametati svoje ideje nacističkom *Führer*u Adolfu Hitleru. 
Kako je Hitler sanjao o automobilizaciji svog *Reich*a, Porsche ga je ushitio narodnim automobilom koji neće stajati više od prosečnog motocikla.

Vrhunska stručnost i nastup bez respekta priskrbili su Porscheu, Hitlerovu podršku i mogućnost konstruisanja ***[[Volkswagen Buba|Volkswagen]]***ove **bube**, nemačkog odgovora na **Fordov model T**.
Još kao mladić Porsche je eksperimentisao sa avionskim motorima, avionima i električnim helikopterima, velikim topničkim traktorima i motornim vozovima.
Već 1937. u pogonu kod *Daimler-Benz*-a proizveo je prvih 30 automobila koji su zbog neobična izgleda podrugljivo nazvani *Käfer* (buba).
Neposredno posle II. Svjetskog rata 1945. godine, 1785 buba već je izašlo iz poluporušenih pogona u *Wolfsburg*u. Taj automobil, 27 godina poslije postao je ljubimcem celoga sveta, preuzevši od **Fordova modela T** naslov najprodavanijeg automobila u istoriji.
Ferdinand Porsche umro je 30. januara 1951. u trenucima kada su se na tržište počeli probijati prvi sportski automobili koje je njegov sin Ferry (Ferdinand Anton Ernst Porsche 1909.÷1998.) konstruisao na temelju Volkswagen-ove bube.
Model ***Porsche 356 Roadster*** prvi je proslavio ime slavnog konstruktora. U godinama koje su usledile Porscheovi modeli su bezvremenskim dizajnom postali sinonimom za prestižan sportski automobil.

## Galerija slika

File:Rodný dům Ferdinanda Porsche.jpg|Rodna kuća Ferdinanda Poršea u Vratislavicama s prototipom automobila Volkswagen
File:Bundesarchiv Bild 183-H06734, Grundsteinlegung für Werk des KdF-Wagens.jpg|26. V. 1938.: Polaganje kamena temeljca fabrike Volkswagen od strane Adolfa Hitlera. Sasvim desno je Ferdinand Porsche
File:Lohner Porsche.jpg|Hibridni automobil Lohner-Porsche
File:Bundesarchiv_Bild_101I-299-1805-16,_Nordfrankreich,_Panzer_VI_(Tiger_I).2.jpg|thumb|Porsche je bio veoma uključen u proizvodnju naprednih tenkova kao što je Tiger I.
File:Maja austro-daimler.png|Model Maja
File:1930 Mercedes-Benz SSK 34.jpg|Roadster iz 1928.-Mercedes-Benz SSK
File:VolkswagenBeetle-001.jpg|Volkswagenova buba
File:VW Kuebelwagen 1.jpg|VW Kübelwagen
File:Neugablonz Bueste Porsche.JPG|Poršeova bista u Neugablonzu


## Izvori
*Napisano prema video i audio zapisu...TV kalendar 30.01.2016. (umro Ferdinand Porsche, obješen Oliver Cromwell - ENG Free State) https://www.youtube.com/watch?v=Rtz4mQrZ2rA
André Citroën

**André-Gustave Citroën** (5. veljače 1878. - Pariz, 3. srpnja 1935.), francuski inženjer nizozemskog podrijetla. Tvornica automobila Citroën nosi njegovo ime.

André-Gustave je peto i poslijednje dijete nizozemskih židova Leviea Citroena i Mazre Kleinmann (Varšava, Poljska). Obitelj Citroen se 1837. preselila iz Amsterdama u Pariz i promijenila prezime u Citroën. Andréov otac je počinio samoubojstvo kad je André imao dvije godine.

André je diplomirao na *École Polytechnique* 1900. Za vrijeme Prvog svjetskog rata počeo je masovno proizvoditi oružje. André je osnovao Citroën 1919. i time postao četvrti proizvođač u svijetu za vrijeme 1930-ih. 
Umro je od raka želudca 3. srpnja 1935., a pokopan je u *Cimetière du Montparnasse* u Parizu. U Automobilsku kuću slavnih primljen je 1998.
Gottlieb Daimler

**Gottlieb Daimler** (Schorndorf, 17. ožujka 1834. - Cannstatt 6. ožujka 1900.) bio je ključna ličnost u proizvodnji plinskog motora te izumu i proizvodnji automobila.

Rođen u Schorndorfu, služio je vojsci i neko vrijeme studirao mehanički inženjering u inozemstvu dok se nije vratio i studirao tehniku u Stuttgartu. U malom naselju u Stuttgartu, Bad Cannstatt, Daimler je 1885. izradio prvi motocikl, a 1886. prvi automobil na četiri kotača.
Yang Xuanzhi

**Yang Xuanzhi** (, 6. vijek) je bio kineski budistički pisac i prevodilac Mahayana tekstova, koji je živio u sjevernoj Kini u doba dinastije Sjeverni Wei.

Njegovo najpoznatije djelo su "Priče o budističkim hramovima Luoyanga" (kineski: 洛陽伽藍記; pinyin: Luòyáng Qiélánjì) iz 547. U njemu se opisuje dolazak prvih budista u Kinu u 1. vijeku, odnosno vlastiti susret sa Bodhidharmom, osnivačem zen budizma koji je u 6. vijeku došao u Kinu iz Centralne Azije.

## Reference
* "Zen-A way of life", by Christmas Humphreys 
* "A Record of Buddhist Monasteries in Lo-Yang" by Yang Xuanzhi（杨衒之)，translated by Yi-t’ung Wang（王伊同，Princeton University Press，Princeton，New Jersey，1983
* "Memories of Lo-yang: Yang Hsuan-chih and the Lost Capital (493-534)" Jenner, William John Francis. New York: Clarendon Press, Oxford University Press, 1981.

## Vanjske veze
* Excerpt from the Luo Yang Qie Lan Ji (Introduction of Buddhism to China).
Song Šan

**Planina Song**, na kineskom poznata kao *Song Shan* (pojednostavljeni kineski: 嵩山; Pinyin: Sōng Shān), je jedna od pet Svetih planina taoizma. Smještena je u kineskoj provinciji Henan na južnoj obali Žute rijeke. Vrh joj se nalazi na 1500 m nadmorske visine. 

Poznata je po tome što se na njoj nalazi znameniti Šaolinski hram.

## Napomene

## Reference
* Goossaert, Vincent. "Songshan." in Fabrizio Pregadio, ed., The Encyclopedia of Taoism (London: Routledge, 2008), 917-918.
Svete planine Kine

**Svete planine Kine** se dijele u dvije grupe, jednu povezanu sa taoizmom i drugu povezanu sa budizmom. Grupa povezana sa taoizmom je poznata kao *Pet velikih planina* ({{zh|s=五岳|t=五嶽|p=Wǔ yuè|}), dok jke grupa vezana za budizam poznata kao *Četiri svete planine budizma * ().

Svete planine za obje grupe su važno odredište hodočašća.

## Vanjske veze
* chinaonyourmind.com  
* sacredsites.com
* Google Earth Map of both Five and Four Sacred Mountains KMZ File
* Religion and the environment in China, 中国的宗教与环境 - chinadialogue article, why the five sacred mountains survive in a good ecological state 
* A Report on the Nine Sacred Mountains
477.

__NOTOC__
Godina **477.** (**[[rimske brojke|CDLXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Baziliska i Armata** (ili, rjeđe, **godina 1230. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 477. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.



== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Hunerih]] postaje novi [[monarh|kralj]] [[Vandali|Vandala]].
* General [[Xiao Daocheng]] vrši puč kojim je svrgnut južnokineski [[car Houfei od Liu Songa]], a na njegovo mjesto postavljen njegov mlađi brat [[Car Shun od Liu Songa|Shun]] .
* [[Car Xiaowen od Sjevernog Weija|Car Xiaowen]] osniva [[Šaolinski hram]] na sjevernoj strani Shaoshija, odnosno zapadnom vrhu [[Song (planina)|Songa]], jedne od četiri [[Svete planine Kine]] (prema *Nastavljenim biografijama znamenitih redovnika*, [[Dàoxuān]], [[645]]) 
* [[Aelle od Sussexa|Aelle]], kralj [[Kraljevina Sussex|Južnih Saksonaca]] se zajedno sa svoja tri sina iskrcava u današnjoj [[Engleska|Engleskoj]] kraj [[Cymenshore]] (prema [[Anglo-Saxon Chronicle|Anglosaksonskoj kronici]]). 
* Najstariji datum kada je u spilji u [[Dunhuang]]u u Kini mogla biti napravljena [[freska]] na kojoj je prvi put prikazan [[konjski ovratnik]].
</onlyinclude>

== Rođenja ==

== Smrti ==
* [[25.1.]] &ndash; [[Gajzerih]], kralj [[Vandali|Vandala]]
* [[Kralj Munju od Baekjea]], vladar [[Baekje]]a, jednog od [[Tri kraljevstva Koreje]]
* [[Papa Timotije II od Aleksandrije|Timotije]], [[koptski patrijarh Aleksandrije]]
* [[Armatus|Armat]], bizanstki *magister militum praesentialis'' (ubijen od cara Zenona)
* Car Houfei od Liu Songa
* Liu Bing, kineski velikodostojnik
* Yuan Can, kineski velikodostojnik

## Reference
Eli Whitney

**Eli Whitney** (8. prosinca 1756. - 8. siječnja 1825.) je bio američki inovator koji je izumio stroj za čišćenje pamuka.

## Biografija
Rođen 8. prosinca 1756. u Westboroughu kao sin farmera, Whitney završava Yale 1792 i postaje član "Phi Beta Društva". Šesti siječnja 1817. vjenčao se sa Henriettom Edwards i imali su četvero djece. Eli Whitney umro je 8. siječnja 1825.

## Stroj za čišćenje pamuka
*Glavni članak: [[Stroj za čišćenje pamuka]]*
Dunhuang

**Dunhuang** (, također navođen i kao  ('Sjajni svjetionik') sve do rane dinastije Qing, **grčki** *Θροάνα*, **Sogdian** *δrw’’n* ili *δrw’n* */Θruwā́n/) je grad u kineskoj provinciji Gansu koji administrativno pripada prefekturi Jiuquan. Poznat je kao nekadašnja važna stanica na Putu svile. U historiji je bio poznat i kao Shachou ili 'Grad pijeska'.

Smješten je u bogatoj oazi koja sadrži Jezero polumjeseca i Mingsha Shan (鸣沙山), "Planina pješčane jeke". Mingsha Shan je nazvana po zvuku vjetra koji udara u dine, poznatom kao fenomen pjevajućeg pijeska.

Nalazi se na važnom strateškom položaju, odnosno raskrsnici Južnog Puta svile i puta koji iz Indije preko Lhase vodi u Mongoliju i južni Sibir, kao i kontrolira uski Gansu koridor koji je vodio u središte sjevernokineske ravnice i drevne prijestolnice Chang'an (današnji Xi'an) i Luoyang.

## Galerija

Datoteka:Sand dunes (1).jpg|Dine na rubu Dunhuanga
Datoteka:20060424083413.jpg|Umjetnost u Dunhuangu


## Izvori

## Vanjske veze

* Crescent Lake
* Echoing-Sand Mountain
* The International Dunhuang Project  - includes tens of thousands of digitised manuscripts and paintings from Dunhuang, along with historical photographs and archival material
* British Museum: A Christian figure, ink and colours on a fragment of silk from Dunhuang 
* Dunhuang Collection at the British Museum
* Dunhuang Collection at the National Museum of India 
* Images and travelling impressions - in Spanish
Dàoxuān

**Dàoxuān** (; Wade-Giles: Tao-hsüan; 596-667) je bio kineski budistički redovnik poznat kao autor tekstova *Nastavaljujuće biografije znamenitih redovnika* (續高僧傳 Xù gāosēng zhuàn) i *[[Standardni dizajn konstrukcije budističkih hramova]]*.
Cymenshore

**Cymenshore** (također : *Cumeneshore, Cumenshore, Cimeneres horan, Cymeneres horan*.) je naziv za mjesto u Južnoj Engleskoj gdje se prema Anglosaksonoj kronici godine 477. iskrcao Ælle od Sussexa sa svoja tri sina Cymenom, Wlencingom i Cissom te vodio borbu sa Britima (drevnim Velšanima).

Ne postoje historijske potvrde o postojanju Aellea, dok historičari uglavnom smatraju kako je Cymenshore autentični naziv. Precizna lokacija Cymenshorea, međutim, nije utvrđena.

## Izvori

## Eksterni lonkovi
* Sidlesham Parish Site - Information on how to find Keynor  
* St Thomas a Becket  
* SCOPAC 
* Online translation of the 1607 edition of Camden's ''Britannia''
Kraljevina Sussex

**Kraljevina Saseks** ili **Kraljevstvo Južnih Saksonaca** () je bila kolonija, a potom nezavisno kraljevstvo Saksonaca na južnoj obali Engleske. Njene granice su uglavnom odgovarale granicama nekadašnjeg kraljevstva Regnensesa i kasnijoj engleskoj grofoviji Sussex. Veliki dio njene teritorije je pokrivala šuma Andred. Prema Anglosaksonskoj kronici je bila 120 milja duga i 30 milja širok. Nastanjivali su je vukovi, veprovi, a možda čak i medvjedi. Bila je tako gusta da ni Knjiga Sudnjeg dana nije zabilježila sva njena naselja. 

## Napomene

## Literatura
* 
* 
*  (1903) Bede. Translation based on L.C. Jane
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 	
* 	
* 
*
Aelle od Sussexa

**Ælle** (također **Aelle** ili **Ella**) je bio prvi kralj Južnih Saksosnaca, koji je vladao područjem današnje engleske grofovije Sussex od oko 477. do oko 514. O njemu postoji vrlo malo informacija i dio historičara smatra da uopće nije riječ o pravoj, nego o legendarnoj ličnosti.

Prema oskudnim Ælle i njegova tri sina su se sa evropskog kontinenta iskrcali na mjestu poznatom kao Selsey Bill— a koje se danas najvjerojatnije nalazi ispod mora the Owers— te se borili protiv Brita. Godine 491. je Britima kod današnjeg Pevenseya nanio tako težak poraz u kome su Saksonci svoje neprijatelje ubili do posljednjeg čovjeka. Iako ti navodi nisu potvrđeni, arheološki nalazi ukazuju da je Sussex bio rano i prilično intenzivno koloniziran od Saksonaca, odnosno bio njihovo rano uporište u Britaniji.

Ælle je prema kroničaru Bedi Uvaženom bio prvi vladar koji je imao "imperium" ili hegemoniju nad ostalim anglosaksonskim kraljevstvima. Prema Anglosaksonskoj kronici Ælle je bio prvi bretwalda, ili "vladar Britanije". Ne zna se kada je točno umro ni tko ga je naslijedio kao vladar Južnih Saksonaca.

## Napomene

## Literatura
;Primarni izvori
* 
* 
;Sekundarni izvori
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Konjski okovratnik

**Konjski ovratnik** ili **konjski okovratnik** () je naprava koja predstavlja dio konjskog jarma, a čija je svrha ravnomjerno distribuirati teret na bočnim stranama kada se konj koristi za vuču. Razvoj konjskih okovratnika je bio značajan za razvoj poljoprivrede u Evropi, jer je omogućio konjima da vuku 50 % više tereta odnosno vrše 50 % više rada. Prvi put se pojavio u sjevernoj Kini krajem 5. vijeka i odatle se proširio po Euraziji, da bi se u Evropi proširio oko 1000. godine.

## Literatura
* Bolich, Susan, *The History of Farming Machinery*, Oxford University Press, 2005
* Braudel, Ferand, Civilization and Capitalism, 15th-18th Century: The structure of everyday life, University of California Press, 1992
* Chamberlain, J. Edward, *Horse: how the horse has shaped civilizations*, Blue Bridge, Virginia, 2006
* Needham, Joseph, *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 2, Mechanical Engineering*. Taipei: Caves Books Ltd.,1986 
* Spruytte, J., Littauer, M.,* Early Harness Systems*, Hyperion Books, 1990
* Riddle, John M.,* A History of the Middle Ages, 300-1500*, Rowman & Littlefield, 2008
* Wigelsworth, Jeffrey R., *Science and technology in medieval European life*, Greenwood Publishing Group, 2006
Munju od Baekjea

**Munju od Baekjea** (?-477, vl. 475-477) je bio 22. po redu vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Bio je sin kralja Gaeroa kome je služio kao glavni ministar (*[[Sangjwapyeong]]*). Godine 475. je država Baekja poražena u sukobu s državom Goguryeo te je izgubila svoju prijestolnicu (današnji Seul). U kaosu koji je nastao ubijen je Gaero. Munju je neko vrijeme pokušao konsolidirati vlast, ali ga je godine 477. ubio general Hae Gu. Naslijedio ga je sin Samgeun.

## Reference
Armat

**Flavije Armat** (? - 477) bio je bizantski vojskovođa i velikodostojnik, koji je dobio čin *[[magister militum]]a* pod carevima Lavom I, Vasiliskom i Zenonom. Bio je nećak Vasiliska i Verine; Vasilisku je 475. pomogao u ustanku u kome je privremeno svrgnut car Zenon. Kada je u ljeto 476. Zenon iz Izaurije pokrenuo pohod na Konstantinopol s ciljem da se vrati na vlast, Vasilisk je Armata stavio na čelo carskih trupa koje su ga trebale zaustaviti. Armat je, međutim, primio mito i prešao na Zenonovu stranu. Sljedeće je godine ubijen. 

## Izvori
Vranduk (Zenica)

**Vranduk** je naseljeno mjesto na području opštine Zenica u Bosni i Hercegovini u entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Po posljednjem službenom popisu stanovništva iz 1991. godine, naseljeno mjesto Vranduk imalo je 625 stanovnika.

## Stanovništvo

## Napomene

## Izvori
* Knjiga: „Nacionalni sastav stanovništva - Rezultati za Republiku po opštinama i naseljenim mjestima 1991.“, statistički bilten br. 234, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Bosne i Hercegovine, Sarajevo. 
* internet - izvor, "Popis po mjesnim zajednicama" - http://www.fzs.ba/Podaci/nacion%20po%20mjesnim.pdf 

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (-{Fallingrain}-)
* Gugl satelitska mapa (-{Maplandia}-)
Srpska vojska Krajine

**Srpska vojska Krajine** je bila oružana formacija stvorena 1991. za vrijeme pobune Srba na područjima Republike Hrvatske koje su pobunjenici proglasili Republikom Srpskom Krajinom.

Prestala je da postoji 1995. nakon vojne akcije Oluja.

## Historija
Od oružja koje je ostalo od Teritorijalne obrane te oružja koje je ostavila Jugoslavenska narodna armija stvara se Srpska vojska Krajine koja je bila organizirana u šest korpusa:

* 21. Kordunski korpus
* 39. Banijski korpus
* 18. Zapadno-Slavonski korpus
* 11. Istočno-Slavonski korupus
* 15. Lički korupus
* 7. Dalmatinski korpus

Brojnost Srpske vojske Krajine bilo je sljedeće:

* 38.000 vojnika i oficira
* 14.500 rezerve
* 4.100 pripadnika milicije (policije)
* Uzletišta
** Udbine

## Oprema

* Tenkova je bilo ukupno 330 i sačinjavali su sljedeći modeli:
** T-34
** T-55
** M36
** M18 Hellcat
** T-72 (2)
** M-84 (30)
** M-84A

* Oklopni transporteri i ostala oklopna vozila, ukupno 160 komada:
** M-60
** M-60A
** PT-61
** BVP M-80
** BOV 2
** BRDM
* Zrakoplovi (22) i helikopteri (18)
** Jastreb
** Orao J-22
** Galeb
** helikopter Mi-8
** vrtolet Gazela
* Topništvo
** 560 topova raznih kalibara
** 28 višecijevnih raketnih bacača
** 360 protuavionskih topova
** 230 protuoklopnih topova
** 72 lansera protuoklopnih raketa
** 280 sistema protuavionskih raketa
* Razno
** Oklopni vlak Krajina ekspres

## Vanjske veze
* Vojska Republike Srpske Krajine
Plan Z-4

**Plan Z-4** (skraćeno od *Zagreb 4*) je naziv mirovnog sporazuma koji je predložen radi okončanja rata u Hrvatskoj i reintegracije samoproglašene Republike Srpske Krajine u Republiku Hrvatsku.

Prelog je pripremila grupa Zagreb 4, poznata kao mini-kontakt grupa, koju su činile SAD, Rusija i Evropska unija (preko Francuske i Nemačke). Njihov plan je predat hrvatskim i krajiškim vlastima u januaru 1995. godine, ali nikada nije primenjen zbog protivljenja krajiških vlasti (predsjednik Tuđman je prihvatio Z4 kao osnovu za pregovore).

## Bitne tačke plana

Plan je predlagao reintegraciju Srpske Krajine u hrvatski državni sastav putem davanja široke autonomije većini srpskih teritorija. Takođe, plan je pozivao na povratak hrvatskih izbeglica u opštine koje su držali Srbi. Plan je zahtevao da se produži mandat UNPROFOR-a kako bi omogućio primenu sporazuma, i amandmane na hrvatski ustav, kojima bi se omogućila autonomija. Plan je uključivao sledeće aspekte autonomije za Srbe:

* potpunu monetarnu nezavisnost, koja bi uključivala fiskalnu politiku i zasebnu monetu;
* Krajina bi bila zona slobodne trgovine bez carina, čime bi se ohrabrio ekonomski rast;
* elementi državnosti bi uključivali grb, zastavu, himnu i policiju;
* 11 opština u kojima su Srbi imali većinu prema poslednjem jugoslovenskom popisu iz 1981. godine imale bi poseban status i činile bi „Srpsku Krajinu“;
* Istočna Slavonija, Zapadni Srem i Baranja ne bi bili uključeni u autonomnu Krajinu, ali bi imali odvojene procese reintegracije uz prisustvo međunarodnih mirovnih snaga;
* Ustav i zakoni Republike Hrvatske bi važili na teritoriji Krajine, ali bi prethodno morali biti odobreni od predstavnika Krajine;
* Krajina bi imala izbore za predsednika Krajine;
* Krajina bi bila demilitarizovana a hrvatska vojska bi mogla ući samo na poziv predsednika Krajine;
* Ni jedan zvaničnik Krajine ne bi bio odgovoran nijednom zvaničniku Hrvatske.

## Napomene
Elektroosmoza

**Elektroosmoza** predstavlja kretanje tečnosti koje se dešava pod uticajem napona na poroznom materijalu, kapilarima, membrani, mikrokanalu ili drugom provodniku tečnosti. Elektroosmotički tok je najznačajniji u malim kanalima. Elektroosmoza predstavlja važnu komponentu u tehnikama hemijskog razdvajanja, kao što je kapilarna elektroforeza. Elektroosmotički tok se može odigrati u prirodnoj nefiltriranoj vodi kao i u puferima.

Elektroosmoza je prvi put primjećena 1809. godine kada je pokazano da voda može da protiče kroz utikač od gline nakon što se na nju priključi električni napon. Glina se sastoji od gusto pakovanih čestica pijeska i drugih minerala i voda protiče kroz uski prostor između čestica isto kao što bi proticala kroz usku cijev. Bilo koja kombinacija elektrolita i čvrstog tijela koje je izolator može dati elektroosmtski tok, iako je za vodu i silikate efekat posebno velik. Čak i tada je brzina protoka samo nekoliko milimetara u sekundi.

Elektroosmotski tok je uzrokovan Kulonovom silom koja je indukovana električnim poljem koje djeluje na pokretna naelektrisanja u rastvoru. Hemijska ravnoteža između čvrste površine i rastvora elektrolita uglavnom dovodi do toga da se iznad površine stvara naelektrisanje, tj. sloj pokretnih jona koji se takođe naziva i dvostruki sloj ili Debijev sloj. Kada se na tečnost dovede električno polje tada dolazi do kretanja naelektrisanih čestica iz dvostrukog sloja zbog rezultujuće Kulonove sile. Protok koji se javlja se naziva elektroosmotički tok.

## Primjena
Elektroosmotički tok se često upotrebljava u mikrofluidnim uređajima, analizi tla, i hemijskog analizi. U ovim slučajevima sistemi sadrže visoko naelektrisane površine, npr. oksidi. Jedan primjer je kapilarna elektroforeza u kojoj se električno polje koristi kako bi se razdvojile različite supstance na osnovu njihove različite elektroforetske pokretljivosti, tako što se električno polje dovede na uski kapilar koji je obično napravljen od silicijum dioksida. Pri tome elektroosmoza utiče na vrijeme elucije analizirane smješe. 

Elektroosmoza se koristi u vaskularnoj biologiji biljaka kao alternativno objašnjenje kretanja pokretnih tečnosti kroz floem. Ćelije floema učestvuju u cikličnom povlačenju jona (-{K}-<sup>+</sup>) kroz sito cijevi. 

Održavanje električnog polja na elektrodama dovodi do toga da se na njima odvija elektroliza, na primjer elektroliza vode pri čemu se stvara vodonik-peroksid, hidronijum joni, kao kiseonik i vodonik u obliku gasa.
Vodonik peroksid i promjene |pH vrijednosti mogu uticati na ćelije i biomolekule kao što su proteini, dok mjehurići gasa mogu da zakrče mikrofluidne kanale. Ovi problemi mogu biti izbjegnuti tako što se koriste alternativni materijali za elektrode kao što su konjugovani polimeri, na kojima se mogu odvijati Faradejeve reakcije i tako se redukuje elektroliza. 

## Reference
Miroslav Gerenčer

**Miroslav Gerenčer**, pseudonim **Gero** (Osijek, 1948), samostalni umjetnik, karikaturist. 

## Karikature
Član je Hrvatskog društva harikaturista, HZSU-a, evropskog društva FECO te svjetske organizacije za karikaturu WITTYWORLD. Karikaturom se bavi više od trideset godina. Specijalnost mu je portretna karikatura. Za vrijeme boravka u Njemačkoj 1973. surađivao je s "Bild Zeitungom". Stalni je suradnik riječkih enigmatskih časopisa "Feniks" i "Skandi Feniks". Za "Skandi Feniks" radi prepoznatljive naslovnice s portretnom karikaturom neke poznate osobe. Povremeno objavljuje u švicarskom "Nebelspalteru". Imao je mnoge samostalne i grupne izložbe u Hrvatskoj. Sudjeluje na gotovo svim festivalima karikature u svijetu. Neki njegovi radovi nalaze se u muzejima kao što su Tolentino (Italija), Omiya (Japan) itd. 

## Nagrade
Do sada je osvojio 57 inozemnih i 5 domaće nagrade, od kojih treba izdvojiti: druga nagrada Daejeon, Južna Koreja 1995, treća nagrada Skoplje, Makedonija 1996, prva nagrada 
Seoul, Južna Koreja 1997, treća nagrada Sveti Ivan Zelina 1999, druga nagrada :sr:Haifa, Izrael 2000, druga nagrada Slavonski Brod 2001, treća nagrada Daejeon, Južna Koreja 2002, peta nagrada Buenos Aires, Argentina 2002, počasna nagrada Kina 2003, posebna nagrada Brazil 2004. na temu AIDS-a, prva nagrada Kalaraš, Rumunjska 2006.

Dobitnik je županijske nagrade grada Osijeka za posebne zasluge na polju umjetnosti 1998. te zlatne plakete "Grb Grada Osijeka" također za zasluge na polju umjetnosti 2004. godine. Dobitnik je godišnje nagrade Hrvatskog društva karikaturista "Mladen Bašić - Bibi" 2006. godine.

## Knjiga
Objavio je knjigu portretnih karikatura "Faca do face" 1995. godine.
CP/M

**CP/M** je skraćenica engleske složenice **C**ontrol **P**rogram for **M**icrocomputers i ime je za operacijski sustav kojeg je bila razvila američka tvrtka Digital Research. CP/M je bio jako raširen u kasnim 70-im i 80-im godinama 20. stoljeća te je bio proglašen prvim industrijskim standardom za operacijske sustave. CP/M-ova osnovna inovacija bilo je rasčlanjivanje operacijskog sustava na tri osnovna funkcijska dijela: 
* CPP (komandni procesor) - ASCII zaslon 
* BDOS (basic disk operating system - osnovni operacijski sustav za diskove i datoteke)
* BIOS (Basic I/O system - osnovni sustav za ulazno/izlazne jedinice).

Rastavljanjem CP/M na tri osnovne abstrakcije omogućilo je da se CP/M proširi na mnoga računala; tvorci novog računarskog sistema nisu više trebali više razviti novi operacijski sustav, već su samo trebali napisati BIOS, dok su ostale dvije komponente CPP i BDOS samo je bilo potrebno ponovno prevesti s programom-prevodiocem (kompajlerom).

## Hardverski model
Osnovni 8-bitni CP/M sistem trebao je sadržavati sljedeće komponente:
* ASCII terminal
* Mikroprocesor Intel 8080
* Najmanje 16 KB osnovne memorije
* Jednu disketnu jedinicu

Ovo je bio jedini sklopovni sustav za CP/M koje je podržavala tvrtka Digital Research, sve druge tvrtke koje su proizvodile CP/M kompatibilne sustave trebale su same mjenjati i napisati dijelove CP/M operacijskog sustava za svoje sklopovlje. Ovaj posao modificiranja bio je olakšan zbog toga što je CP/M imao tri osnovne abstrakcije: CPP, BDOS, i BIOS. Dok je većina promjena za tvrtke koje su proizvodile CP/M kompatibilna računala događala u BIOS-u, tj. u programima koji su imali izravni dodir sa sklopovljem.

## Poznati kompjuteri s CP/M operativnim sistemom
* Altair
* IMSAI 8080
* Osborne I
* Atari ST
* Amstrad PPC
* Commodore 128
* ZX Spectrum +3
* Ivel Ultra (građen u Jugoslaviji)
* Iskra Delta Partner (građen u Jugoslaviji)

## Propast CP/M
Nakon donošenja zaključka o stvaranju IBM PC kompjutera 1980. godine korporacija IBM je krenula tražiti kompaniju od koje će kupiti operativni sistem. Prvi cilj im je bio Digital Research koji će odbiti poslovni dogovor nakon čega ga IBM sklapa s Microsoftom koji po sklopljenom dogovoru nabavlja MS-DOS čiju praktički osnovu čine programerske postavke, naredbe iz CP/M operativnog sistema, koji nakon ove svoje propale šanse počinje gubiti tržište i nestajati tako da je njegova posljednja verzija dovršena 1986. godine. Gary Kildall vlasnik i glavni programer Digital Research će uvidjevši posljedice svoje katastrofalne odluke koja je Microsoftu dala kompjuterski monopol postat alkoholičar i poginuti u barskoj tučnjavi 1994. godine.
Saturnin

**Saturnin ** () je bio ranohrišćanski gnostik iz Antiohije u Siriji, koji je živeo krajem I i početkom II veka. Smatra se prvom velikom figurom razvijenog gnosticizma.

Glavni izvor o njegovom životu i učenju je Hipolitovo delo "*Pobijanje svih jeresi*".

## Život
Saturnil je živeo u Antiohiji u Siriji. Nema mnogo podataka o njegovom životu. Po delima drugih autora možemo zaključiti da je rođen negde krajem 1. veka a da je svoje učenje izlagao oko prve polovine II veka.

Njegov učitelj je bio Menandar iz Samarije, koji je došao u Antiohiju oko g. 70—100. Menandar je učio da njegovi sljedbenici neće umrijeti, što se očito veže uz mesijanizam, i predstavljao se kao spasitelj, poslan od nevidljivih eona da spasi ljude.

Saturnin je živeo asketski. Djeluje u Antiohiji oko g. 100—130. Hipolit ga povezuje sa gnosticima: Vasilidom, Valentijanom i drugima iz tog perioda. Osnivač je sirijske škole gnosticizma. Njegovi sledbenici su Vasilid i Markion.

## Učenje
Po Saturnilovom učenju, židovski Bog je stvorio sedam anđela, koji su potom stvorili zemlju i čoveka (vidi arhonti). Anđeli su stvorili čovjeka na svoju sliku. Čovjek pod njihovom vlašću puže po zemlji dok mu istinski Bog ne dade dio svoga svjetla.

Isus Hrist je po njemu imao samo prividno a ne ljudsko telo (vidi: doketizam). Saturnil je smatrao da je Hrist gospodar vekova (*eona*), da je nerođen (*agenneton*), bestelesan (*asomaton*) i bez oblika (*aneideon*) i da samo izgleda kao čovek.

Saturnil osuđuje ženidbu, koja dolazi od Sotone, a neki njegovi učenici ne jedu meso. On je prvi (prema Ireneju) načinio podjelu ljudi na dvije vrste: jedni su dionici nebeskog svjetla, a drugi nisu. Njegov dualizam i asketizam imaju korijene u heterodoksnom židovstvu, u ezoteričkom komentiranju knjige Postanka.

## Izvori

## Povezano
* Markion
* Vasilid
* Gnosticizam

## Vanjske veze
* Saturninus
Mračno doba

**Mračni vijek** ili **mračno doba** izraz je kojim se, najčešće kolokvijalno, označava period pisane historije koji karakterizira nedostatak pisanih izvora, odnosno nedostatak tragova koji bi ukazivali na razvoj ili kontinuitet kulture i civilizacije na nekom području. Mračno se doba, stoga, najčešće koristi za opis situacija u kojima su civilizacije i države propale uslijed ratova i prirodnih katastrofa, a što je za posljedicu dovelo do "regresije" ljudske kulture na "nižu", odnosno "barbarsku" razinu i gubitka vještina kao što je pismenost. Izraz "mračno doba" prvi je u 14. vijeku koristio italijanski renesansni pjesnik Francesco Petrarca kako bi se požalio na nižu intelektualnu razinu srednjeg vijeka u odnosu na klasičnu antiku, i stoga se izraz mračno doba često koristi kao sinonim za "mračni srednji vijek". Historijska je nauka, međutim, nesklona korištenju tog izraza, te se od 20. vijeka, iako sve rjeđe, koristi prvenstveno za rani srednji vijek, i to uglavnom u zapadnim i sjevernim područjima Evrope.

Izraz "mračno doba" može značiti:
* Mračno doba - povijesno razdoblje zapadne Evrope od oko 500. (pad Rimskog Carstva) do oko 1000. godine (početak visokog srednjeg vijeka);
* Mračno doba Grčke - period historije Grčke i Anadolije o kojemu nema nikakvih pisanih izvora(oko 1000. p.n.e. - 770. p.n.e.);
* Mračno doba Kambodže - povijesno razdoblje Kambodže (oko 1450. - 1863.)
* *[[saeculum obscurum]]* - period historije papstva (904. - 960.);
* Digitalno mračno doba - hipotetska situacija u koju bi u budućnosti mogao dovesti prelazak na nove informatičke tehnologije koje današnja sredstva za pohranjivanje informacija čine nečitljivima.
Post-rimska Britanija

**Post-rimska Britanija** () je izraz koji se u modernoj historiji koristi za period historije Britanskih Otoka od prestanka rimske vlasti početkom 5. vijeka do uspostave anglosaksonske vlasti u 6. vijeku. Pod time se u užem smislu podrazumijeva područja nekadašnje rimske provincije, odnosno gradovi, naselja ili politički entiteti koji su predstavljali ili pokušavali održati kulturni kontinuitet sa Rimskim Carstvom, odnosno zadržati raniji britski (keltski) identitet. Taj je period, zbog relativnih nedostatka pisanih izvora, poznat kao svojevrsno "mračno doba" Britanije, i historičari većinu podataka o njemu temelje na osnovu arheoloških nalaza; iz istog razloga je taj period vezan uz kasnije stvorene legende o kralju Arthuru.

## Vanjske veze

* Vortigern Studies website - while Vortigern-focused, it is an in-depth resource for navigating the issues in sub-Roman British history.
* The History Files - An extensive collection of information covering all historical states, including comprehensive features, highly detailed maps, and lists of rulers for each state.
Kontinentalno pravo

**Kontinentalno pravo** ili **civilno pravo** je zajednički naziv za pravne sisteme koji svoj temelj imaju na institucijama nekadašnjeg rimskog prava, a čija je glavna karakteristika da svoj izvor imaju u pisanim zakonima i kodifikacijama nauštrb sudske prakse i presedana. Njegovi glavni koncepti potiču od *[[Corpus iuris civilis]]*, odnosno Justinijanove kodifikacije tadašnjeg rimskog prava na koju su se u sljedećih 1500 godina nadovezale institucije crkvenog prava, lokalnih običaja i pravnih teorija u zapadnoj Evropi.

U materijalnom smislu kontinentalno pravo se temelji na apstraktnim institutima i općim načelima, od kojih se tek posredno izvode pojedinačna pravila i odluka. U procesnom smislu kontinentalno pravo inzistira na inkvizitornom postupku, odnosno odlučivanje daje u ruke profesionalnih sudija kojima je dano malo ili nimalo slobode da na svoj način tumače zakonski tekst; kontinentalno pravo također ograničava korištenje porote osim u rijetkim slučajevima ili kroz alternativni sistem sudaca prisjednika.

## Vanjske veze
* A collection of Roman Law resources maintained by professor Ernest Metzger.
* ''The Roman Law Library'' by Professor Yves Lassard and Alexandr Koptev
* A Primer on the Civil Law System  from the Federal Judicial Center
* Brasil Law Articles in English
* A Civil Law to Common Law Dictionary  by N. Stephan Kinsella, *Louisiana Law Review* (1994)
* Brehon Law (King Ollamh Fodhla)
Odnos između Katoličke crkve i Nezavisne Države Hrvatske

Od 1941. do 1945. vodeće ličnosti Katoličke crkve na području Hrvatske i BiH iskazivali su simpatije prema novonastaloj Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Pripadnici nižeg svećenstva eksplicitno su iskazivali podršku ustaškom pokretu i njegovoj fašističkoj politici sudjelujući u njegovim aktivnostima, bilo kao državni službenici bilo kao pripadnici oružanih formacija. U nekim slučajevima aktivno su sudjelovali u progonu i istrebljenju etničkih grupa kao što su Srbi, Jevreji i Romi. S druge strane, u pojedinim slučajevima vodeći katolički velikodostojnici implicitno su osuđivali zločine ustaša i pomagali njihovim žrtvama.

## Povezano
* Srpska pravoslavna crkva u Drugom svetskom ratu
* Islamska zajednica Bosne i Hercegovine u NDH
* Klerofašizam
* Holokaust

## Vanjske veze
* Uloga rimokatoličke crkve u NDH (Peter Wiener)
* Veze katoličke crkve sa nacizmom 
* The Vatican's Holocaust - Avro Manhattan

## Reference
Masakr na Daksi

**Pokolj na Daksi**, rjeđe ***Daksa 1944/45.*** je naziv za masovno pogubljenje 53 građana Dubrovnika, koje su za vrijeme drugog svjetskog rata, u listopadu 1944. na otočiću Daksi počinili pripadnici Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije. Među streljanima, koji su optuženi zbog suradnje sa okupatorom, nalazio se i okupacioni gradonačelnik Dubrovnika Niko Koprivica.

Likvidacije su se dogodile nakon ulaska partizanskih jedinica u grad, nakon kojih je došlo do masovnog hapšenja osoba koje su nove vlasti smatrali kolaborantima. Pohvatane osobe su odvedene na Daksu gdje su se likvidacije dogodile između 25. i 27. listopada. Vijest o njima je objavljena preko letaka u gradu, u kojima se navode imena 35 osoba koje je "u ime naroda Jugoslavije" sudsko vijeće "Vojnog suda Komande Južnodalmatinskog područja" osudilo na smrt po optužbama za kolaboraciju s okupatorima i domaćim izdajnicima. Među pogubljenima je bio i poznati svećenik Padre Perica, autor pjesme *Zdravo Djevo Kraljice Hrvata*.

Pogubljenja na Daksi su, slično kao i drugi slični događaji koji se vezuju uz partizanske snage, bili tabu tema koja se nije smjela spominjati za vrijeme postojanja Druge Jugoslavije. Tek sa stvaranjem nezavisne Hrvatske početkom 1990-ih se o tim događajima počelo otvoreno govoriti. Godine 2009. je provedena ekshumacija posmrtnih ostataka ubijenih, nakon koje je utvrđeno da je na Daksi ubijeno 53, a ne 35 osoba kako se ranije pretpostavljalo. Naknadnom DNK analizom je utvrđen identitet 18 osoba, dok je 35 ostalo nepoznato. 19. lipnja 2010. godine žrtve sa otočića Dakse su svečano pokopane.

## Izvori

## Vanjske veze
* Slobodna Dalmacija: Zašto se šuti o zločinu na Daksi?
* Dubrovački List
Grčko-rimska kultura

**Grčko-rimska kultura** je izraz pod kojim se podrazumijeva kultura i civilizacija postojala od oko 3. vijeka pne. do oko 5. vijeka n.e. odnosno predstavlja fuziju starogrčke i starorimske kulture i civilizacije. Područja za koja se vezuje taj pojam se uglavnom odnose na teritorije Rimskog Carstva, odnosno područja na obalama Mediterana i Crnog mora; za njih se koristi i izraz **grčko-rimski svijet**.

## Povezano
* Klasična antika
* Zapadni svijet

## Izvori
* Sir William Smith (ed). *Dictionary of Greek and Roman Geography*. London: Spottiswoode and Co, 1873.
* Simon Hornblower and Antony Spawforth (ed). *Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press, 2003.
Zapadna kultura

**Zapadna civilizacija** ili **zapadna kultura**, rjeđe **evropska civilizacija**  i/ili **američka civilizacija**, je izraz pod kojim se u najširem smislu podrazumijevaju naučna i umjetnička dostignuća, odnosno civilizacije koje potiču iz Evrope, odnosno koje u kulturnom smislu pripadaju zapadnom svijetu. Pod time se obično podrazumijevaju tradicije koje svoj temelj u većoj ili manjoj mjeri imaju u:

* grčko-rimskoj kulturi;
* kršćanstvu, prvenstveno zapadnog tipa;
* pred-kršćanskim kulturama i tradicijama, obično vezanim uz keltske, germanske narode;
* renesansi.

## Povezano
* Istočna kultura
* Okcidentalizam

## Literatura

* Stearns, P.N., *Western Civilization in World History*, Routledge (2003), New York
* Thornton, Bruce, *Greek Ways: How the Greeks Created Western Civilization*, Encounter Books (2002)
* Victor Davis Hanson, John Heath, *Who Killed Homer: The Demise of Classical Education and the Recovery of Greek Wisdom*, Encounter Books, 2001
Daksa

**Daksa** je najmanji otočić iz skupine Elafitskih otoka, kod Dubrovnika. Površine je 5ha, najviša točka je 24 metra, na sjeverozapadnom rtu Dakse je svjetionik.

Stoljećima je bio okupljalište religioznih ljudi i redovnika iz cijele Europe koji su boravili u samostanu Svete Sabine, što ga je dao sagraditi Sabo Getaldić 1281. godine. Mir i tišina su odgovarali franjevcima koji su tu živjeli do dolaska Napoleonove vojske 1806. godine. Danas su od ovog samostana ostale samo ruševine. Uz samostan se nalazila crkvica Svete Sabine, četverokatnakula koja je služila kao utvrda i zvonik.

Na Daksi se mogu vidjeti i ostatci kapelica, takozvanih oratorija, jedinstvenog križnog puta na Daksi. Otok su za vrijeme korizme masovno posjećivali građani Dubrovnika, Zatona, Vrbice, Lozice i Gruža, tako da je križni puts postajama u vidu kapelice bio značajan za cijelu okolicu Dakse.

Prije dolaska Napoleona, vojska gradi utvrde i nastambe za svoj smještaj. Nakon što su se izmjenile francuska i austrijska vojska, uništivši sakralne objekte na otoku, Daksu je kupio Aleksandar, knez Poninski, i na prilično opustošenom otoku počeo saditi borove, lovorike, limunova stabla, čemprese. Obnovio je čak i samostan opremivši ga vrijednom i starom bibliotekom s više od 4000 knjiga i 200 manuskripta.

Međutim, prvi i drugi svjetski rat onemogučili su ovaj posljednji pokušaj da se vrati ugled i značaj otoku.

Hrvat Matan Galjuf, južnoamerički bogataš i gimnazijski (Dubrovnik) prijatelj Srbina katolika Petra Kolendića je bio vlasnik ovog otoka.

Na otoku je koncem Drugog svjetskog rata izvršeno masovno pogubljenje nekoliko desetaka istaknutih građana Dubrovnika, poznato kao pokolj na otoku Daksi.
Joanis Metaksas

**Ioannis Metaxas** (grč. **Ιωάννης Μεταξάς**, Itaka, 12. travnja 1871. - Atena, 29. siječnja 1941.), grčki general i državnik.

Kao premijer i ministar vojske 1936. raspustio je Parlament i uspostavio osobnu diktaturu. U Drugom svjetskom ratu u listopadu 1940. odbio ultimatum fašističke Italije i organizirao otpor talijanskoj agresiji. Vladao je do smrti 1941.

## Povezano
* Metaxasova linija
Louis Franchet d'Espèrey

**Louis Félix Marie François Franchet d’Esperey** (Mostaganem, 25. svibnja 1856. - Saint-Amancet, 3. srpnja 1942.) bio je maršal Francuske i počasni (peti po redu) vojvoda srpske vojske.

Stupio je u vojničku školu 15. listopada 1874., i po završetku ove dobio je čin pješadijskog potporučnika 1. listopada 1876., u kapetana unaprijeđen je 28. listopada 1885., za pukovnika 12. srpnja 1903., brigadnog generala 23. ožujka 1908., divizijskog generala 23. ožujka 1912., za maršala Francuske 19. veljače. 1921.

Kao pješadijski časnik bio je vodnik, komandir čete i komandant bataljona u pješadiji do 1899. Za to vrijeme završio je ratnu Akademiju (1882.), i bio je u generalštabu divizije, koja je okupirala Tonkin (1886.) i u generalštabu guvernera Pariza (1889.). Zapovijedao je pukom i brigadom u pješadiji, divizijom (1912.). Član višeg ratnog Savjeta od 1920. Sudjelovao je u kolonijalnim ratovima u zapadnoj Africi, Tunisu, Alžiru. Tonkinu i Ananiu, Kini i Maroku. U prvom svjetskom ratu (10. rujna 1914. do 31. ožujka 1916) zapovijedao je francuskom armijom (5), do 29. travnja 1918. grupom armija na francuskom frontu, a od 9. lipnja 1918 do kraja rata bio je vrhovni zapovjednik savezničkih armija na Solunskom frontu. Pod njegovim zapovijedanjem izvršen je proboj Solunskog fronta, izvedeno je proganjanje njemačko-austrijsko-bugarske vojske, zaključen je ugovor o kapitulaciji bugarske vojske i oslobođena Srbija.

Bio je član Francuske akademije, na poziciji 14, u periodu 1934.-1942.
Zakletva zastavi Sjedinjenih Američkih Država

**Pledge of Allegiance**, zakletva zastavi Sjedinjenih Američkih Država, je uobičajena zakletva naciji i zastavi Sjedinjenih Američkih Država. Obično se izgovara na javnim manifestacijama, a česti je deo svakodnevnog jutarnjeg rituala u američkim školama.

Zakletva je prvi put objavljena 1892. na 400-godišnjicu otkrića Amerike. Zakonski je priznata 1942. Pojam *pod Bogom* je dodat 1954, za vreme predsedništva Dvajta D. Ajzenhauera, da bi se kopromitovali domaći komunisti.

Trenutno se zakletva očekuje (nije obavezna) u 25 saveznih država SAD, a preporučuje se u još 6.

Vrhovni sud Sjedinjenih Američkih Država je u predmetu Odbor za obrazovanje Zapadne Virdžinije protiv Barneta presudio da učenici u školama nisu obavezni da salutiraju i izreknu zakletvu američkoj zastavi.

## Tekst zakletve

## Izvori
Pavle Jurišić Šturm

**Pavle Jurišić Šturm** (njem. *Paulus Eugen Sturm*, srp. Pavle Evgenije Jurišić „Šturm“; Zgorželc, 22. kolovoza 1848. - Beograd, 14. siječnja 1922.) je bio general srpske vojske tijekom Balkanskih ratova te u prvom svjetskom ratu. (1912-1918).

## Život

Rodio se 22. kolovoza 1848. godine u Zgorželcu (Lužica), dok je Vojnu akademiju završio u Wrocławu (Šleska). Po završenoj vojnoj školi kao časnik Pruske sudjeluje u francusko-pruskom ratu (1870.-1871.).

### Pavle Jurišić kao časnik vojske Srbije

Po izbijanju neprijateljstava između kneževine Srbije i Osmanskog Carstva, dolazi u Srbiju i kao dobrovoljac sudjeluje u srpsko-turskim ratovima (1876.-1878.) sa činom zapovjednik bataljuna, da bi kraj rata dočekao sa činom zapovjednika puka. Tijekom balkanskih ratova zapovijeda drinskom divizijom, koja se posebno istakla u Kumanovskoj bitci probivši tursku obranu. Prvi svjetski rat dočekao je na čelu III. armije. Velikim zalaganjem njegove III. armije spriječen je prodor austrougarskih trupa u Srbiju čime je generalu Stepi Stepanoviću i njegovoj I. armiji omogućeno da izvrši raspoređivanje i odnese prvu pobjedu Antante nad Središnjim silama u Cerskoj bici. Kao zapovijendik III. armije sudjelovao je u operacijama srpske vojske tijekom jeseni 1914. godine, čija je posljedica bila odlučna pobjeda u Kolubarskoj bici. Tijekom združenog napada na kraljevinu Srbiju 1915. godine u kome su sudjelovale Austro-Ugarska, carevina Njemačka i kraljevina Bugarska trupe pod njegovom komandom pružale odlučan otpor XI. njemačkoj armiji sprječavajući njen prodor na Moravsku dolinu.

Pavle Jurišić Šturm umro je u Beogradu 1922. godine.
Kazaški jezik

**Kazaški jezik** () je turkijski jezik kojim se uglavnom govori u Kazahstanu.

## Rasprostranjenost
Kazaški jezik se uglavnom govore Kazahi i to na teritoriji od Tian Šan planina do Urala. Kazaški je oficijalni jezik Kazakhstana, a govori ga gotovo 10 miliona ljudi. Gotovo milion ljudi živi u Kini. U Rusiji živi oko 560.000 ljudi koji govore ovim jezikom. Takođe veći broj govornika kazaškog živi u centralnoj aziji i to u Uzbekistanu ali i u Afganistanu, Iranu, turskoj i drugom državama. Nakon 1970. veći broj ljudi koji govori ovim jezikom emigrirao je u Nemačku.

## Glasovi
### Samoglasnici

### Soglaski

-->

## Pismo
Danas se Kazaški piše ćirilicom u Kazakkhstanu i Mongoliji, dok u Kini piše se arabskim.

Najstariji pisani zapis Kazaškog je pisan na Orkonskom pismu. Međutim nije sigurno da li su ga pisali predaci današnjih Kazaha. Moderni Kazaški se piše ćirilicom, latinicom i arabskim pismom.

U oktobru 2006. u Kazakhstanu je stupio na snagu zakon zamene pisma latinicom.

## Reference

## Vanjske veze

* Karta geografske rasprostranjenosti turkijskih jezika
* Internet prezentacije o turkijskim jezicima
Mile Budak

**Milan "Mile" Budak** (1889 - 7. lipanj 1945) je bio hrvatski književnik i fašistički političar, najpoznatiji kao glavni ideolog ustaškog pokreta koji je nedugo nakon stvaranja NDH javno formulirao plan o eliminaciji Srba s područja NDH koje je trebalo *trećinu pokrstiti, trećinu protjerati i trećinu pobiti*. Poslije propasti NDH je 1945. od strane jugoslavenskih komunističkih vlasti osuđen na smrt i pogubljen. Od 1990-ih u Hrvatskoj traju pokušaji njegove rehabilitacije, odnosno slavljenja kao velikog književnika, a što je uzrokom brojnih kontroverzi.

## Bibliografija
* *Pod gorom : Ličke priče*. Zagreb : Matica hrvatska, 1930. - Uključuje: *Pod gorom*, *Zmijar*, *Pravi čovjek*, *Privor*, *U snijegu i ledu*, *Zemljice majko*, *Grgičine gusle*
* *Raspeće*. Zagreb : Matica hrvatska, 1931.
* *Na ponorima*. Zagreb : Matica hrvatska, 1932.
* *Opanci dida Vidurine : Ličke novele*. Zagreb : Matica hrvatska, 1933. - Uključuje: *Opanci dida Vidurine*, *Jolino oranje*, *Vuk šeponja*
* *Direktor Križanić : Rodoljub i dobrotvor*. Zagreb : Matica hrvatska, 1938.
* *Ognjište : Roman iz ličkog seljačkog života*. I-IV. Zagreb : Matica hrvatska, 1938.
* *Na Veliki petak : Pripovijetke*. Zagreb : Matica hrvatska, 1939.
* *Rascvjetana trešnja : Roman iz suvremenog života*. I-IV. Zagreb : Matica hrvatska, 1939.
* *San o sreći : Stara priča na nova pokoljenja*. I-II. Zagreb : Matica hrvatska, 1940.
* *Musinka : Posebno poglavlje romana »Ognjište«*. Zagreb : Matica hrvatska, 1941.
* *Na vulkanima*. I-II. Zagreb : Matica hrvatska, 1941-42.
* *Privor. Vučja smrt*. Zagreb : Matica hrvatska, 1941.
* *Ratno roblje : Albanski križni put austrougarskih zaroblenih časnika*. Zagreb : Matica hrvatska, 1941.
* *Vučja smrt, i druge pripovijesti*. Zagreb : Jeronimska knjiga, 1941.
* *Izabrane pripoviesti*. Zagreb : Matica hrvatska, 1943. - Uključuje: *Opanci dida Vidurine*, *Čiji je Velebit*, *Jolino oranje*, *Na Veliki petak*, *E lʼ vira?!*, *Vučja smrt*, *Pod gorom*, *Adamović d.d.*, *Zmijar*, *Privor*, *Zemljice, majko!*, *Grgičine gusle*
* *Kresojića soj : Roman grozd iz ličkog seljačkog života*. I : *Kresina*; II : *Gospodin Tome*; III : *Hajduk*. Zagreb : Matica hrvatska, 1944-45.

## Povezano
* Vlada Nezavisne Države Hrvatske
* Zločini nad Srbima u drugom svjetskom ratu

## Reference
Ko čuva život izgubiće ga

**Ko čuva svoj život izgubiće ga** je čuvena Isusova izreka zabeležena u svim evanđeljima Novog zaveta. Zavisno od prevoda, javlja se i varijanta „*Ko čuva svoju dušu izgubiće je*“.

## Po Mateju
Evanđelje po Mateju beleži sledeće Isusove reči svojim učenicima:

## Po Marku

## Po Luki

## Po Jovanu
Evanđelje po Jovanu daje donekle različitu verziju u odnosu na sinoptička evanđelja. Ovde izreci prethodi poređenje sa zrnom pšenice:

## Tumačenja
Isus je ovo govorio kada je pozivao učenike da ga slede, objašnjavajući da će izgubiti život svako ko pokušava da ga sačuva, a da će ga sačuvati samo onaj koji ga se odrekne zarad Isusa i evanđelja. Tada iako izgubi život na ovom svetu „sačuvaće večni život.“

## Reference

## Povezano
* Isusove parabole