Frritt-Flacc

"***Frritt-Flacc***" je horor pripovijetka Julesa Vernea. Prvi put je objavljena u decembru 1884. u časopisu *[[Le Figaro|Le Figaro illustré]]*, a zatim 1886. godine zajedno s romanom *[[The Lottery Ticket]]* kao dio serije *[[Voyages Extraordinaires]]*. Prvi engleski prijevod objavljen je 1892. godine u časopisu *[[The Strand Magazine|The Strand]]*.

## Mjesto radnje
Priča se odvija u izmišljenom lučkom gradu Luktropu, koji se sastoji od oko "stotinu kuća" i "četiri ili pet brdovitih ulica". Grad se nalazi na Volsinskoj obali, između planina Crimma i "ogromnog Megalokridskog mora". U blizini grada nalazi se Vauglor, aktivni vulkan. "Tokom dana izbacuje sumporne pare; noću, s vremena na vrijeme, velike izlive plamena." Plamenovi vulkana služe kao gradski svjetionik, omogućavajući putnicima da lociraju luku.

Grad je okružen ruševinama, za koje se pretpostavlja da "datiraju iz krimarijskogskog doba". Ima svoje predgrađe, s bijelim zidovima, kupolastim krovovima i terasama obasjanim suncem. Predgrađe je izgrađeno u stilu Kasbe, a neimenovani narator opisuje njegov izgled kao sličan arapskoj arhitekturi.

Najviša građevina u Luktropu je kvadratni zvonik, posvećen Svetoj Filfileni. Grad i zvonik ponekad su pogođeni uraganima, a uragani pokreću zvona. Mještani su smatrali ta neplanirana zvonjenja zvona lošim znakom.

Okolina Luktropa ima "raštrkana naselja", koja narator opisuje kao slična onima u Bretanji. Narator objašnjava da se Luktrop ne nalazi u Bretanji, ali tvrdi da ne zna da li se nalazi u Francuskoj ili u Evropi.

## Sažetak radnje
*Frritt* izražava zvukove uragana, a *flacc* zvuk padajućih mlazova vode tokom kiše.

Dr. Trifulgas, ljekar, živi u Luktropu, u zgradi poznatoj kao "Šest-četiri", zbog šest otvora s jedne i četiri s druge strane. "Šest-četiri" je opisana kao jedna od najbogatijih i najudobnijih kuća u Luktropu. Zbog svoje medicinske karijere, Trifulgas posjeduje bogatstvo koje se sastoji od "miliona fretzera" (lokalne valute). Navodno mu nedostaje saosjećanja i insistira na primanju avansnih uplata prije liječenja bilo kojeg pacijenta. Živi sam sa svojim kućnim ljubimcem Hurzofom, mješancem.

Jedne olujne noći, Trifulgasa posjećuje mlada djevojka i moli ga da se brine o njenom ocu, koji je na samrti. Trifulgas se raspituje o imenu njenog oca. Kada sazna da je u pitanju Vort Kartif, čovjek koji trguje slanom haringom na mjestu zvanom Val Karnion, odbija pomoći djevojci. Trifulgas poznaje Kartifa i zna da je siromašan. ​​Ne očekuje da će od njega dobiti dovoljnu naknadu, pa odlučuje da se ne trudi i vraća se na spavanje.

Dvadeset minuta kasnije, Trifulgasa posjećuje žena koja tvrdi da je Vort Kartifova supruga. Ona želi da on otputuje s njom u Val Karnion i brine se o njenom mužu, te nudi isplatu od dvadeset fretzera. Trifulgas odbija njenu ponudu, jer smatra da je ponuđena isplata nedovoljna. Ne želi putovati po oluji i riskirati da se prehladi ili pati od lumbaga. Također očekuje da će uskoro posjetiti Edzingova, bogatog pacijenta koji pati od gihta, i naplaćuje mu pedeset frezera za svaku posjetu. Trifulgas se vraća na spavanje.

Kasnije te noći, Trifulgasa posjećuje žena koja tvrdi da je Vort Kartifova majka. On je ljut i želi da Kartifova kćerka, supruga i majka umru s njim. Žena tvrdi da ima novac, od nedavne prodaje svoje kuće "camondeuru Doutrupu". Trifulgas traži isplatu od dvjesto frezera, ali žena ima samo sto dvadeset frezera. Trifulgas u početku odbija ponudu, ali se predomisli nakon što shvati da je "mala zarada" bolja nego ništa.

Trifulgas prima svoju uplatu unaprijed i pješice prati staricu. Njegov dresirani pas nosi fenjer da im osvjetljava put. Trifulgas čuje zvonjavu zvona, ali ignoriše loš znak. Ne vjeruje u praznovjerja. Neposredno prije nego što stignu do Kartifove kuće, vulkan eksplodira i Trifulgas je bačen na zemlju. Kada se podigne sa zemlje, fenjer je ugašen, a starica je nestala. Trifulgas hoda sam prema Kartifovoj kući. Nakon što je već primio svoju uplatu, odlučan je ispuniti svoj dio dogovora.

Kada Trifulgas stigne do Kartifove kuće, shvata da ona na mnogo načina podsjeća na "Šest-četiri". Čudno se osjeća kao da ulazi u vlastitu kuću. Ulazi sam, kroz otključana vrata. Hurzof, njegov pas, ostaje ispred kuće i počinje zavijati. U kući, Trifulgas prepoznaje sobe, namještaj i knjige iz "Šest-četiri". Čak pronalazi knjigu otvorenu na stranici 197, istu knjigu koju je ostavio otvorenu na toj stranici ranije u priči. Trifulgas iznenada osjeća strah. Prilazi krevetu i nađe se kako leži tamo. Njegov pacijent nije Vort Kartif, već sam Trifulgas.

Trifulgas brzo prepoznaje simptome kod pacijenta: zatajenje srca, moždani udar, paralizu tijela. Ubrzo dolazi do zatajenja organa, i srce i pluća prestaju funkcionirati. Očajan za lijekom za svog pacijenta, Trifulgas odlučuje pokušati puštanje krvi, ali krv ne teče iz otvorenih vena. Dok se doktor brine o pacijentu, on počinje pokazivati ​​znakove lošeg zdravlja. Prvo umire pacijent, a zatim doktor. Obje verzije Trifulgasa su mrtve, jer nije uspio da se sam izliječi.

Sljedećeg jutra, Trifulgasov leš je otkriven u "Šest-četiri". Mještani organizuju njegovu sahranu na groblju Luktrop, gdje je sahranjen pored bivših pacijenata čije živote nije uspio spasiti. Pas Hurzof je nestao, ali narodna predaja Luktropa i Volsinije govori o psu koji proganja zemlju, dugo nakon smrti svog vlasnika. Hurzof još uvijek nosi Trifulgasov fenjer i navodno zavija kao izgubljeni pas.

## Historija objavljivanja
kao "Dr. Trifulgas: Fantastična priča" (prev. nepoznat)
* juli–decembar 1892. – časopis *[[The Strand Magazine|Strand]]* br. 19
* 1975. – u *[[Before Armageddon|Prije Armagedona]]*, ur. Michael Moorcock, New York: W.H. Allen
* 1999. – u Jules Verne *Vječni Adam i druge priče*, ur. Peter Costello, London: Phoenix
* 1999. – u *Zagonetne priče*, ur. L. H. Maynard i M. P. N. Sims, Maynard Sims Productions

kao "Iskušenje dr. Trifulgasa" (prev. Willis T. Bradley)
* juli 1957. – u časopisu *[[Saturn (časopis)|Saturn]]*

kao "Frritt-Flacc" (prev. I.O. Evans)
* novembar 1959. – *[[The Magazine of Fantasy & Science Fiction|Časopis za fantastiku i naučnu fantastiku]]*
* 1965. – u Jules Verne, *Jučer i sutra*, ur. I.O. Evans, London: Arco

kao "Oluja" (prev. Alberto Manguel)
* 1983 – u *[[Black Water: The Book of Fantastic Literature|Crna voda: Knjiga fantastične književnosti]]*, New York: Clarkson N. Potter

## Vanjske poveznice

* Ilustracije  od strane Georgesa Rouxa (1886)
* "Frritt-Flacc"  dostupno na Kolekciji Jules Verne  (na francuskom)