open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Severjani

**Severani** ili **Severjani** (, , ) su staro slovensko pleme koje je naseljavalo obale reka Dnjepar, Desna, Sejm i Sula. U istorijskim spisima nalaze se i po imenu: Severi, Severci i sl, što upućuje da su naseljavali severne delove Evropskog kontinenta.

Prvi pisani pomen Severana nalazi se u spisima Teofan koji ih pominje kao *Severci* (), koje su Bugari proterali iz naselja oko Varne. Takođe se pominju i u Nestorovoj Hronici kao pleme Severjani „po Desni, po Sami i po Suli“, daleko na severu, koje je 883. godine pokorio knez Oleg. Deo ovog plemena dopro je do Grčke, u Epiru.

Glavni centri su Severana bili su: Černigov, Novgorod Severski i Kursk. Bavili su se ratarstvom, stočarstvom i zanatima.

Tokom VIII i početkom IX veka plaćali su danak Hazarima, da bi, zajedno sa svojim slovenskim susedima Poljanima, negde oko 884. godine ušli u sastav drevnoruske rane države i sa njima činili jezgro buduće Kijevske Rusije.

Pominju se još i u letopisu Povest minulih leta 1024. godine, a nazivi *Severa*, *severska zemlja*, *severski gradovi* pojavljuju u izvorima sve do kraja XVIII veka.

## Reference

## Literatura
* Daniel Ziemann: Vom Wandervolk zur Grossmacht. Die Entstehung Bulgariens im frühen Mittelalter (7.–9. Jahrhundert). Böhlau, Köln/Wien 2007, , S. 168 und 223.
* Vasil Gjuzelev: Forschungen zur Geschichte Bulgariens im Mittelalter. Bulgarisches Forschungsinstitut in Österreich, Verein Freunde des Hauses Wittgenstein, Wien 1986, S. 4.
* Alexander Avenarius: Die Awaren in Europa. Hakkert, Amsterdam 1974, , S. 171.
* Vasil Gjuzelev: Forschungen zur Geschichte Bulgariens im Mittelalter. Bulgarisches Forschungsinstitut in Österreich, Verein Freunde des Hauses Wittgenstein, Wien 1986, S. 17f.
* Daniel Ziemann: Vom Wandervolk zur Grossmacht. Die Entstehung Bulgariens im frühen Mittelalter (7.–9. Jahrhundert). Böhlau, Köln/Wien 2007, , S. 172.
* Hanswilhelm Haefs: Das goldene Reich der Pamir-Bulgaren an Donau und Wardar + Skyten-Gold. Books on Demand, Norderstedt 2009, , S. 225.
Smoljani

**Smoljani** ili **Smolani** () su bili južnoslovensko pleme, koje je tokom 7. veka naseljavalo Rodopske planine, dolinu reka Mesta i Pirinske Makedonije.
 
837. godine zajedno sa ostalim slovenskim plemenima na Balkanu podigli su ustanak protiv Vizantijskog Carstva u savezu sa bugarskim kanom Presijanom I.

Vremenom su se utopili među Bugare. Grad Smoljan na jugu Bugarska je najverovatnije dobio ime po Smoljanima.

## Vanjske veze
V. V. Sedov, Slavяne v rannem srednevekovьe, M., 1995: Rasselenie slavяn na Balkanskom poluostrove i Peloponnese
Smoljani (Prilep)

**Smoljani** () su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Smoljani pripadaju opštini Prilep.

## Prirodni uslovi
Naselje Smoljani je smešteno u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 20&nbsp;km istočno.

Smoljani se nalaze u istorijskoj oblasti Rajec, koja obuhvata sliv istoimene Raječke reke, pritoke Crne reke. Istočno od sela uzdiže se planina Dren, a zapadno Selečka planina. Nadmorska visina naselja je približno 550 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

## Historija

## Stanovništvo
Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Smoljani su bili bez stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju bili su etnički Makedonci.

Većinska veroispovest u naselju bilo je pravoslavlje.

## Povezano
* Opština Prilep

## Izvori
* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

## Vanjske veze
* www.prilep.gov.mk Zvanična stranica opštine Prilep
Strumljani

**Strumljani** ili **Strimonci** su bili južnoslovensko pleme, koje je u ranom srednjem veku naseljavalo područje Istočne Republike Makedonije i Pirinske Makedonije. Poreklo Strumljana je venetsko tj, pripadaju grupi Zapadnih Slovena i u srodstvu su bili sa Šlezijcima.

Pleme je nazvano po reci Strumici čije obale je naseljavalo pleme. Pradomovina Strumljana je Šlezija (u današnjoj Poljskoj). U ovoj oblasti postoji još uvek veliki broj toponima sa prefiksom „struma - struga“, što na poljskom jeziku znači „reka“. Šlezija je tokom istorije bila pod vlašću austrijske monarhije, što je dovelo do germanizacije slovenskih naroda u Šleziji.

## Reference

## Vanjske veze
* Sbornik 'Istoriя Vizantii. Tom 1, Akademik Skazkin S.D. (otv.redaktor) - Moskva: Nauka, 1967 - s.524
Ljutići (plemenski savez)

**Ljutići**, **Vilci** ili **Veleti** su bili savez plemena Polapskih Slovena, koji su u periodu od 10. do 12. vijeka naseljavali područje sjeveroistočne Njemačke, od srednjeg toka rijeke Labe na zapadu sve do Odre na istoku i na sjever do Baltičkog mora uključujući i ostrvo Rigen, na jugu su graničili sa Lužičkim Srbima.

Živjeli su istočno od Bodrića, a njihov savez su sačinjavala sledeća plemena: Kišani, Prekopjenci ili Circipani, Dolenčani ili Dolenci, Retari, Rujanci ili Ranci, Ukrani, Riječani, Stodorani ili Havoljani, Brežani, Sprevljani i Moričani (Moračani) koji su imali dva plemena. Smatra se da im je ime izvedenica od slovenske riječi ljut, zbog žestokog otpora koji su pružali osvajačima. Politički i vjerski centar ovog plemenskog saveza bio je grad Retra. Tokom svoje istorije ratovali su protiv susjeda, kako germanaskih tako i slovenskih. Bili su često u sukobima sa Bodrićima, a za vrijeme vojevanja Bodrića za franačkog kralja Karla Velikog, Ljutići su napadali i pljačkali njihove zemlje. Karlo Veliki ih je u savezu sa Bodrićima i Lužičkim Srbima kaznio za taj napad i prisilio na plaćanje danka. Godine 808. u vrijeme danske invazije na zemlju Bodrića u napadu su učestvovali i Ljutići, a Karlo Veliki je ponovo vodio ratove sa njima 818. i 819. godine. Polovinom 9. vijeka Oton I ih je pokorio ali oni su zajedno sa ostalim Polapskim Slovenima 983. godine digli ustanak i oslobodili se. Posle skoro 150 godina slobode konačno su ih pokorili njemački feudalci Albreht Medved i Henrik Lav. Tokom narednih vijekova su prisilno pokršteni i u potpunosti germanizovani.

## Povezano
* Polapski Sloveni
* Lužički Srbi

## Literatura
* Slaveni u davnini-Tomo Maretić-naklada „Matice hrvatske“ Zagreb 1889;
* Opšta enciklopedija Prosveta - Beograd 1969;
Aleksandar Eladije

**Aleksandar Eladije** ili **Aleksandros Eladios** (, ; 1686-?) bio je grčki učenjak i humanista poreklom iz Larise u Tesaliji. Studirao je na Grčkom koledžu pri Oksfordskom univerzitetu i objavio nekoliko dela o grčkom jeziku i tradiciji.

Bio je učenik krfskog jerođakona Frangiskosa Prosalentisa. U Englesku je došao 1709. kao pratilac lorda Vilijama Padžeta, engleskog ambasadora u Osmanskom carstvu. Doživljavajući sebe kao istinskog baštinika neprekinute klasične tradicije, suprotstavljao se zapadnjačkim zabludama o helenizmu. Zbog izvrsnog pozvavanja grčkog jezika stekao je dragocene veze, naročito na Uverzitetu u Altdorfu. Godine 1712. objavio je u Nirnbergu stariju grčku gramatiku od Visariona Makrisa kojoj je pridodao i izmišljeni dijalog u kojem odbacuje argumenti koji idu u korist Erazmovog izgovora starogrčkog. U delu „Sadašnji položaj grčke crkve“ () odbacuje tvrdnje nekih zapadnjačkih naučnika da Grci govore varvarskim grčkim jezikom (), a starogrčki ne razumeju. Nastojeći da dokaže kontinuitet kulture grčkog naroda, Eladije se revnosno suprotstavljao prevođenju Novog Zaveta na vernakularni jezik.

## Reference

## Literatura

*
Tiverci

**Tiverci** ili **tiverjani** () su drevno slovensko pleme, koje je u 9. veku naseljavalo jug današnje Ukrajine i Moldavije uz obalu Crnog mora. Živeli su na prostoru između reka Dnjestar i Prut i ušća Dunava u Crno More, uz današnju granicu sa Rumunijom. Imali su bliske veze sa svojim susedima Ulićima.

Bavili su se uglavnom poljoprivredom. Učestvovali su u pohodima Olega od Novgoroda na Carigrad 907. i Igora Rjurikoviča 944. godine.
Tokom 10. veka Tiverci su postali deo Kijevske Rusije. Učestvovali su u ratovima sa susednim evroazijskim plemenima.

Tokom 13. veka ujedinili su se sa ostalim ukrajinskim plemenima. Nakon pada Kijevske Rusije njihovo političko središte predstavlja grad Galič u sklopu Galičko-Volinjskog Kraljevstva. Veliki broj Tiveraca asmilirali su naknadno pridošli Vlasi i Rumuni na prostoru srednjovekovne Moldavije.

Najraniji sačuvani dokument u kome se pominju Tiverci je Povest minulih leta 

## Reference
Drobeta-Turnu Severin

**Drobeta-Turnu Severin** (mađarski *Szörényvár*) je grad u Okrugu Mehedinţi u Rumunjskoj, na lijevoj obali Dunava, nizvodno od Željeznih vrata. Pogranični je grad, glede činjenice da se s druge strane Dunava nalazi Srbija.

Stari slavenski naziv za ovaj grad je *Siverin* (vojvoda Radoslav Siverinac iz narodne pjesme).

## Stanovništvo
* 1900: 18.628
* 2000: 104.000
* 2002: 104.557

## Historija
Grad su stari Rimljani izvorno zvali Drobetae. Svoje kasnije ime, Turnu Severin, odnosno Severov toranj, dobio je po tornju koji je stajao na brežuljku okruženim dubokim jarcima. Taj toranj je bio sagrađen u spomen na pobjedu rimskog cara Aleksandra Severa (222-235) nad Kvadima i Markomanima.

Blizu Turnu Severina su ostatci slavnog Trajanovog mosta, najvećeg u Rimskom Carstvu, sagrađenog 103. godine. Sagradio ga je arhitekt Apolodor Damašćanski. Rijeka je oko 1200 metara široka na ovom mjestu. Most se sastojao od dvadeset lukova, poduprtih kamenih stupovima, od kojih je nekoliko još uvijek vidljivo za nižeg vodostaja Dunava.

## Izvor

## Vanjske veze
* Službena stranica grada 
;Ostali projekti
Hemijska energija

**Kemijska energija** se može definirati kao rad koji obave električne sile prilikom preslagivanja električnih naboja – protona i elektrona – u kemijskim procesima. To je energija koja je pohranjena u kemijskim vezama i jedna je od oblika potencijalne energije, a proizlazi iz različitih načina vezivanja atoma u molekule.

Ako se kemijska energija sustava smanji u kemijskoj reakciji to znači da je razlika emitirana u okolinu u obliku svjetlosti ili topline, a ako se kemijska energija poveća to znači da je sustav iz okoline uzeo određenu količinu energije i to najčešće u obliku svjetlosti ili topline.

Kemijska se energija oslobađa u različitim kemijskim reakcijama. Ona ovisi o kemijskom sastavu tvari, odnosno o njenoj molekularnoj građi. 
Tako fosilna goriva mogu goriti, tj. spajati se s kisikom. Tim se postupkom oslobađa energija sadržana u njihovim molekulama

## Povezano
* Potencijalna energija
* Kinetička energija
* Energija

## Reference
Ventil

**Ventil** je uređaj koji regulira protok tekućina ili plinova. Radi tako da parcijalno ili potpuno zatvara prolaz kroz cijev. Postoje razne konstrukcije za različite primjene.

Uz to, postoje i takozvani kontrolni ventili, koji se ne aktiviraju ručno, već akcijom kontrolnog sistema, obično električnom strujom ili pneumatskim ili hidrauličkim sistemom.

Sigurnosni ventil je posebna vrsta ventila. Njegova namjena je da spriječi eksploziju kotla ako pritisak pare ili drugog medijuma prijeđe određeni nivo. Nalaze se po propisu na svim uređajima sa plinovima i tekućinama pod povišenom temperaturom i/ili pritiskom. U kući se može naći u bojleru (grijaču vode). Pri prevelikom pritisku se sam otvara, čime pritisak pare kotla pada na dozvoljeni nivo, a sigurnosni ventil se tada ponovno sam zatvara.

Ventili su izuzetno česti. U kućama se nalaze na slavinama za vodu, u vodokotlićima, radijatorima, bocama za plin i drugdje.

## Tipovi ventila

Mogu se klasificirati na razne načine. Osnovni tipovi ventila su ventili sa:
* diskom
* vratima
* čepom
* dijafragmom
* loptom
* iglom
* nepovratni ventil
* leptir-ventil

Po načinu pokretanja ventili mogu biti:
* ručno pokretani
* električno pokretani (sa solenoidom)
* hidraulički
* pneumatički (pneumatski)

## Dijelovi ventila
Osnovni dijelovi su:
* tijelo ili kućište ventila,
* ulaz(i) i izlaz(i), koji dopuštaju ulaz i izlaz medijumu čiji se protok kontrolira,
* prekidač toka (rotor, disk, kugla, vrata...), koji preprečava i omogućuje protok medijuma,
* sjedište, koje sa prekidačem toka obrazuje nepropusan spoj pri zatvorenom stanju. Može biti integrirano sa tijelom,
* pokretač, kojim se ručno ili indirektno pokreće prekidač toka.

## Literatura
* Robert N. Bateson, Introduction to Control System Technology, 6th edition, Prentice Hall, str. 336-343., 

## Vanjske veze

* Animacije rada raznih ventila
Zagrijač vode

**Zagrijač vode** ili **ekonomajzer** je ustvari izmjenjivač topline koji se koristi kod generatora pare, a spada u naknadne ogrjevne površine generatora pare, u kojima se se napojna voda prije ulaza u parni bubanj (ili vodni bubanj kod dvodomnih ili trodomnih kotlova) zagrijava, a katkad i djelomice isparava. Voda se grije obično do temperature koja je od 20 do 50 °C niža od temperature isparavanja (vrelište). Ako u zagrijaču vode dolazi i do djelomičnog isparavanja vode, tada se on naziva predisparivač. 
 
Zagrijači vode se sastoje od cijevi koje čine njihove ogrjevne površine i sabirnih (razdjelnih) komora koje mogu biti okruglog ili pravokutnog poprečnog presjeka. Za niže tlakove (do 30 bara) ogrjevne površine često čine rebraste lijevane cijevi, da bi se povećala učinkovita površina prijelaza topline na strani dimnih plinova, gdje je on znatno manji u odnosu na unutarnju (vodnu) stranu. Za više radne tlakove i novije izvedbe zagrijači vode češće se rade od čeličnih cijevnih snopova, na koje se katkad posebno navlače rebra radi povećanja ogrjevne površine. Cijevi su u cijevnom snopu nošene i međusobno ukrućene cijevnim pločama, lamelama ili trakastim obujmicama. 

Gornja komora zagrijača vode mora imati priključak za odzračivanje pri punjenju, odnosno pokretanju generatora pare, a na donjoj komori treba da bude predviđen priključak za ispuštanje vode radi pražnjenja. Prostor u kojem su smještene komore i cijevi je toplinski izoliran i opremljen poklopcima koji se lako mogu skinuti radi pristupa pri popravku ili pregledu. Zagrijački snop cijevi je obično podijeljen u tri dijela, a na određenim razmacima smješteni su otvori s poklopcima za ulaz čovjeka (održavanje) i priključci za propuhivanje čađe. Komore imaju na jednoj strani čvrst oslonac, dok je on na drugoj strani klizni radi osiguranja toplinskog istezanja (dilatacije). 

## Regenerativno zagrijavanje napojne vode

Regenerativno zagrijavanje napojne vode naziva se predgrijavanje napojne vode prije ulaza u generator pare, pomoću pare koja se oduzima iz parne turbine na jednom ili više stupnjeva. Regenerativnim zagrijavanjem postiže se:
* povišenje toplinske iskoristivosti kružnoga parnog procesa zbog povišenja srednje temperature dijela procesa na kojemu se dovodi toplina,
* sniženje topline koja se iz parnog kondenzatora odvodi u okolinu, budući se smanjuje protok pare kroz parni kondenzator za količinu koja se iz parne turbine oduzima za regenerativno zagrijavanje,
* smanjuje se potrebna količina rashladne vode za hlađenje parnog kondenzatora, a time i manji utrošak energije za pogon crpki rashladne vode.

## Izvori
Nepovratni ventil

**Nepovratni ventil** dozvoljava protok fluida samo u jednom smjeru (poput diode u elektronici), uz minimalno mogući pad tlaka (mali otpor). Taj pad tlaka je kriterij kvalitete nepovratnog ventila. Pladanj ventila može imati oblik kugle, stožca, tanjura ili čahure. Ventil može biti neopterećen ili opterećen (s oprugom). 

## Zaporni ventil
Nepovratni ventil spada u grupu zapornih ventila. Zaporni ventili ne dopuštaju protok u jednom smjeru (zatvaraju), a propuštaju u suprotnom smjeru. Povećanje tlaka na izlaznoj strani potpomaže zapornu funkciju (brtvljenje).

Dvije su vrste zapornih ventila:
* za zatvaranje potreban pad tlaka *Δp* na ventilu u nedozvoljenom smjeru (bez opruge) i
* zatvara već kad izostane pad tlaka na ventilu (s oprugom koja zatvara ventil).

Zaporni ventili se mogu podjeliti na:
* nepovratni ventili
* uvjetno zaporni ventili (logički I)
* naizmjenično zaporni ventili (logički ILI)
* brzoispusni ventili

### Uvjetno zaporni ventil (I-ventil)
Uvjetno zaporni ventil ostvaruje logičku I-funkciju. Ventil se zatvara (poput nepovratnog) ako tlak djeluje na bilo kojem ulaznom priključku, ali se ne može zatvoriti kad djeluje na oba. Ista funkcija može se ostvariti pomoću 3/2 razvodnika u pasivnom ili serijskom spoju. I-funkcija koristi se npr. pri upravljanju prešama (2 tastera za dvije ruke, da se izbjegnu ozljede ruku). Tijekom izlaska klipnjače nije dozvoljeno otpustiti niti jedan razvodnik za start, inače se klipnjača odmah vraća u polazni položaj.

### Naizmjenično zaporni ventil (ILI-ventil)
Naizmjenično zaporni ventili ostvaruju logičku ILI funkciju. Tlak se prenosi na izlazni priključak, kad tlak djeluje na jedan (bilo koji) ulazni priključak, a istovremeno se drugi (odzračeni) ulazni priključak zatvara. Ako tlak djeluje na oba ulazna priključka, otvoren je kroz jedan od njih (ili kroz oba) prolaz prema izlaznom priključku. 

### Brzoispusni ventil
Brzoispusni ventili koriste se za ubrzanje pražnjenja cilindra, čime se povećava brzina kretanja klipa. Cilindar se ne prazni preko upravljačkog razvodnika, nego preko brzoispusnog ventila. Brzoispusni ventil ima relativno veliki protočni presjek i predstavlja manji otpor strujanju medija koji izlazi iz cilindra nego razvodnik. Također, u slučaju pražnjenja cilindra kroz razvodnik, na razvodniku se javlja buka zbog prigušivanja zraka.

## Izvori

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Napojna pumpa parnog generatora

**Napojna pumpa parnog generatora** je posebna vrsta pumpi koja se koriste za pumpanje vode u generator pare. Napojna voda može biti svježe nadomještena ili povratni kondenzat nastao kao rezultat kondenzacije pare nastale u generatoru pare. Ove pumpe su obično visokotlačne, koriste usisni sustav kondenzatnog povratnog sustava centrifugalnog ili pozitivnog istisnog tipa pumpi.

## [[Konstrukcija]] i [[rad (fizika)|rad]]
Napojne pumpe mogu biti u rasponu veličina i do mnogo konjskih snaga. Električni motor obično je odvojen od pumpe nekom vrstom mehaničke spojke. Velike industrijske kondenzatne pumpe mogu se također koristiti kao napojne pumpe. U oba slučaja da bi se voda dovela u generator pare, pumpa mora postići dovoljan tlak za savladavanje tlaka koji uzrokuje para nastala u generatoru pare. Ovaj problem obično se rješava upotrebom centrifugalnih pumpi.

Napojne pumpe ne uključuju se u pravilnim vremenskim razmacima, uključuje ih plovak ili neki drugi sličan uređaj koji prati razinu tekućine u generatoru pare i uključuje pumpu kada razina tekućine padne ispod određene točke. Pumpa tada radi sve dok se razina tekućine u generatoru pare znatno ne poveća. Neke pumpe imaju prekidač s dvije faze. Kako se razina tekućine smanjuje prema točci pokretanja prve faze, pumpa se uključuje. Ako razina tekućine nastavi padati (zbog kvara pumpe, prestanka dostave tekućine), druga faza će se pokrenuti. U ovoj fazi može doći do isključivanja opreme generatora pare (sprječava da se generator pare isuši i pregrije), pokretanje alarma ili oboje.

## Pumpe na parni pogon
Parne lokomotive, parni strojevi korišteni na brodovima ili u nepomičnim pogonima kao što su elektrane, također su zahtijevali napojne pumpe. Pumpe su često bile pogonjene korištenjem malog parnog stroja koji je radio koristeći paru proizvedenu u generatoru pare. Trebao je biti pronađen način kako da se stavi početno punjenje vode u generator pare (prije nego što je para bila dostupna za rad pumpe na parni pogon). Pumpa je najčešće bila pozitivna istisna pumpa koja je imala parne ventile i cilindre na jednom, a napojne cilindre na drugom kraju te radilica nije bila potrebna.
Škotski kotao

**Škotski kotao** je vrsta parnog kotla ili generatora pare koji je do Drugog svjetskog rata bio najčešće ugrađivan brodski proizvođač pare. Tako je na primjer putnički brod RMS Titanic imao 29 škotskih kotlova, od toga 25 velikih i 5 manjih. Veliki škotski kotao na Titanicu imao je promjer 4,8 metra i duljinu 6,1 metar, dok je manji imao duljinu 3,6 metara; svi skupa su imali 159 ložišta i stvarali radni tlak od 14,8 bara. Škotski kotao je vrsta vatrocijevnog kotla.

## Historija

Prvi škotski kotao datira još iz 1830., kada se koristio za parne lokomotive. U početku su se izrađivali sa zakovicama i uglavnom loženi ugljenom, dok se kasnije prešlo na zavarene konstrukcije i loženje tekućim gorivom. Primjena tekućih goriva omogućila je veće učinke i snagu škotskog kotla, povećanje stupnja iskorištenja ogrjevnih površina, a zavarena konstrukcija omogućila je da se smanji masa ugrađenog materijala, što je bilo vrlo značajno za primjenu na brodu. Zamjenom klasične skretne komore vodenim cijevima proizašli su moderniji generatori pare poznati kao "Howden – Johnson" i "Capus", kod kojih je znatno povećan jedinični učinak, pospješeno je kruženje vode (cirkulacija), smanjena masa, te poboljšani elastičnost konstrukcije i sigurnost u pogonu. Škotski kotao uglavnom se rabio za pogon parnih stapnih strojeva, dok se danas može pronaći kao pomoćni generator pare izvedbe "Steam-bloc" (ima slične konstruktivne dijelove kao škotski kotao: plamene cijevi ili plamenice, dimne cijevi i skretne komore).

Pojavom parne turbine, kao propulzijskog stroja, nastaje drugi korak u razvoju i gradnji brodskih generatora pare, čija konstrukcija sve više gubi oblik klasičnih škotskih kotlova, pa im je stoga primjereniji naziv generatori pare.

## Cilindrični generatori pare

Cilindrični generatori pare najstarije su konstrukcije parnih kotlova, a uglavnom su se koristili za brodske uvjete rada. Izvedbe su im bile uglavnom vatrocijevne ili kombinirane (vatrocijevne/vodocijevne). Osnovni im je nedostatak velik sadržaj vode, zbog čega su prestavljali znatnu opasnost od eksplozije, jer se naglo mogla osloboditi velika količina akumulirane topline. Osim toga, sporo su se dovodili pod radni tlak koji zbog konstrukcije nije mogao biti visok, obično je bio manji od 15 bara, a imali su i prilično loše kruženje vode. Konstrukcija im je masivna, kruta i glomazna. Ali prednost je bila da su manje bili osjetljivi na kakvoću vode, bili su jednostavni i elastični kod naglih promjena opterećenja. U početku su bili loženi kvalitetnim vrstama ugljena, a kasnije su izvedbe prilagođene korištenju tekućeg goriva. Temperature pregrijanja bile su u granicama od 250 do 300 °C (najviše 350&nbsp;°C).

## Izvori
Održavanje

**Održavanje** je generalno govoreći postupak kojim se nastoji održati istim neko stanje ili neka sposobnost. Održavanje kao takvo najveću primjenu ima u tehničkim znanostima, gdje postoji i cijelo jedno područje koje se bavi teorijom održavanja.

## Održavanje u tehnici
Održavanje u tehnici podrazumjeva postupak pregleda, popravka ili poboljšavanja nekog uređaja čime mu se otklanja kvar, poboljšava postojeće stanje ili samo produžava radni vijek. Teorija održavanja temelji se na dva sukobljena zahtjeva:
* Troškovi održavanja moraju biti što manji,
* Uređaj mora raditi što pouzdanije.
Kako je nemoguće pomiriti ova dva zahtjeva cijela teorija održavanja se zasniva na kompromisu odnosno na pokušaju da se postigne što veća sigurnost uz što manju cijenu. Pri tome važnu ulogu imaju zakoni i pravila koja se moraju poštovati pri radu pojedinih uređaja koja nameću minimume standarda koji moraju biti zadovoljeni za pojedine grane tehnike.

## Strategije održavanja
Postoje dvije strategije održavanja. To su:
* Korektivno održavanje,
* Preventivno održavanje.

**Korektivno održavanje** je održavanje kod kojeg se uređaj održava tek nakon što je nastupio kvar odnosno zastoj. Ovaj način održavanja je najzastupljeniji usprkos cijelom nizu negativnih svojstava koje sa sobom nosi. Ovaj način održavanja naziva se i *ne diraj dok radi*.

**Preventivno održavanje** je održavanje prilikom kojeg se uređaj održava prije nego nastupi kvar. Ovaj način dokida negativna svojstva korektivnog održavanja, ali sa sobom nosi neka druga negativna svojstva. Preventivno održavnje se može vršiti na nekoliko načina. Može biti izvedeno kao Planirano održavanje, koje se vrši u zadanim vremenskim intervalima (engleski: Time Based Maintenance) ili na temelju broja prijeđenih kilometara, na temelju broja radnih sati, nakon određenog broja izvršenih radnih operacija, itd; ili kao prediktivno održavanje (održavanje po stanju) kod koje se aktivnosti održavanja realiziraju na temelju stanja dijelova i sustava.

Korektivno održavanje se najčešće realizira neplanski i urgentno, a preventivno održavanje se realizira planski, odnosno kada se za to ukaže potreba.

Prilikom održavanja uređaja koriste se oba navedena načina, vitalni dijelovi se većinom održavaju aktivnim načinom, odnosno preventivno, a manje bitni pasivno, odnosno korektivnim načinom.

## Literatura
* Dr. Stipe Belak: *Terotehnologija*, Šibenik, 2005., 
* Dr. Željko Novinc, Amir Halep: *Tehnička dijagnostika i monitoring u industriji*, Kigen, Zagreb, 2010.
* Dr. Ivo Čala: *Održavanje opreme* (9. poglavlje: *Proizvodno strojarstv*o) Školska knjiga, Zagreb, 2002.
* Dr. Josip Lovrić: *Osnove brodske terotehnologije*, Pomorski fakultet Dubrovnik, Dubrovnik, 1989.

## Vanjske veze

* Hrvatsko društvo održavatelja 
*  Studija o organizaciji održavanja
Dubovačko-žutobrdska grupa

**Dubovačko-žutobrdska grupa** je kulturna grupa bronzanog doba, zastupljena u južnom Banatu, delu srpskog Podunavlja i istočnoj Srbiji.

U Rumuniji je ova grupa poznata kao Girla Mare, a u Bugarskoj Orsoa ili Novo Selo. Termin dubovačko-žutobrdska grupa uveo je arheolog Milutin Garašanin.

Nalazi ove grupe su vrlo rano ušli u evropsku arheološku literaturu, zbog izuzetne estetske vrednosti keramike i plastike. Krajem 19. veka u Narodni muzej u Beogradu stiže poznati idol iz Kličevca, koji je uništen u bombardovanju Beograda u 1. svetskom ratu. O kličevačkoj nekropoli je pisao Miloje Vasić.

Dupljajska kolica, takođe čuveni nalaz ove kulture, otkrivena su u periodu između dva svetska rata.

## Periodizacija
Vremenski ova grupa pripada periodu ranog i srednjeg bronzanog doba, a jednim delom i periodima BrD (po hronologiji D. Garašanina) i Halštat A1.

## Lokaliteti
Lokaliteti ove kulturne grupe su:
* Dubovac kod Kovina, 
* Žuto Brdo,
* Dupljaja, 
* Orešac, 
* Kostol, 
* Klićevac, 
* Mala Vrbica, 
* Korbovo, 
* Velesnica u istočnoj Srbiji.

## Naselja
Naselja se nalaze na rečnim terasama Dunava i pritoka i uglavnom su jednoslojna. Nema pouzdanih podataka o oblicima zgrada.

## Sahranjivanje
Praktikovana su oba rituala sahranjivanja: kremacija (sa urnama poklopljenim zdelama) i inhumacija (sporadično).
U grobovima pored urni često su nalažene i druge keramičke posude, negde i figurine zvonastog tipa. 
Javljaju se dva tipa urni:
* etažne sa dve ili četiri drške 
* kruškolike sa belom inkrustacijom

## Keramika
Keramika je fine fakture, od dobro prečišćene zemlje. Sudovi su glačani nakon pečenja.
Od oblika, najčešći su:
* bikonične urne sa konkavnim vratom i razgrnutim obodom koje na trbuhu imaju četiri naspramno postavljene ušice
* manje bikonične amfore sa cilindričnom nogom i dvema ušicama
* duboke zdele
* bikonične šolje sa trakastom drškom koja prelazi obod 
* dvojne posude 
Ornament je rađen oštrim i tankim urezivanjem sa belom inkrustacijom i žigosanjem. Motivi su trouglovi, koncentrični krugovi, rombovi, meandri, girlande, simetrično raspoređeni.

## Plastika
Ova kulturna grupa se odlikuje bogatom plastikom ukrašenom istim motivima kao keramika.
Najčešći oblici plastike su: 
* Antropomorfne figurine su zvonastog tipa.
Veća pažnja je posvećena dekoraciji odeće nego lica.

## Najpoznatiji nalazi
Najpoznatiji nalazi ove grupe su:
* **[[Kličevački idol]]** - uništen u Prvom svetskom ratu. 
* **[[Kolica iz Dupljaje]]** - oba sačuvana primerka prikazuju božanstvo na kolima koja vuku barske ptice. Božanstvo je muškog pola odeveno u zvonastu suknju. Uz kolica je nađen i glineni poklopac.

## Metalni nalazi
Od metalnih nalaza izdvajaju se sekire.
Sekire ugarskog tipa su retke, zamenjuju ih sekire novog tipa Keltovi. Novina su koplja sa plamenastim vrhom, srpovi, noževi sa krivim sečivom.

## Povezano
* Dupljajska kolica
* Bronzano doba

## Vanjske veze

* Dupljajska kolica, Narodni muzej, Beograd
* Gradski muzej Vršac 

## Literatura
* Praistorija Jugoslovenskih zemalja, Bronzano doba, Sarajevo, 1986.
Kenai, Alaska

**Kenai** je grad u američkoj saveznoj državi Aljaska od 7 115 stanovnika.
## Geografija
*Kenai* leži na Poluotoku Kenai, na ušću istoimene rijeke Kenai u Zaljev Cook, udaljen oko 241 km južno od Anchoragea.
## Etimologija
*Ken* ili *kena*, na jeziku naroda Athapaskan znači ravna poljana sa par drva.
## Historija
Kad su prvi ruski istraživači došli u taj kraj 1741. na mjestu budućeg grada zatekli su selo - *Shk’ituk*, izvornih stanovnika toga kraja indijanaca Athapaskan.

Rusi su u tom naselju 1791. podigli utvrdu sv. Nikola (to je bila njihova peta utvrda na Aljasci) i počeli trgovati krznom i ribama sa lokalnim stanovnicima. Kad je 1794. George Vancouver doplovio do tog kraja, u naselju je živjelo samo 40 Rusa. Naselje je tokom 19. vijeka raslo pa je i nakon što su Amerikanci kupili Aljasku 1867. u *Kenaju* živjelo dosta pravoslavnog stanovništva, oni su 1886. podigli vladikin stan, a 1895. i crkvu - Uspenja Bogorodice, to su danas najstarije građevine.

Nakon kupnje Aljaske i američka vojska podigla je vlastitu utvrdu - 1869., ali ju je vrlo brzo napustila 1871. U to vrijeme glavna ekonomska aktivnost bila je ribarstvo (lososi), tako da je - 1888. osnovana je prva tvornica ribljih konzervi Northern Packing Company, od tad najmanje jedna, a kojiput i po dvije- tri rade isti posao.

*Kenai* ima poštanski ured od 1899., a 1951. izgrađena je cesta za Anchorage, američka vojska podigla je 1953. zračnu bazu - Wildwood Air Force Station, koja je imala veliku ulogu u doba hladnog rata sa nedalekim Sovjetskim Savezom

Veliki poticaj razvoju grada bilo je otkriće nafte u kotlini rijeke Swanson - 1957., tako da je 1960. *Kenai* dobio status grada. Posao sa naftom se proširio kad su 1965. otkrivene i velike količine nafte u Cookovu zaljevu.
## Privreda
Danas ekonomija grada počiva na ribarstvu nafti i turizmu. Kao i ostali gradovi Aljaske i *Kenai* ima aerodrom jer su udaljenosti ogromne.
## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Beli lavovi

**Beli lavovi** je srpska satirično-humoristična drama iz 2011. godine. Režirao ju je Lazar Ristovski, koji je napisao i scenario prema priči Gordana Mihića. Uz Ristovskog ostale uloge tumače Gordan Kičić, Hristina Popović, Zorica Jovanović, Vuk Kostić, Zorica Jovanović, Nikola Simić, Mira Banjac i Monika Kiš. Radnja je socijalne tematike te se odvija oko štrajkaša koji traži način da preživi nakon zatvaranje tvornice i sve teže ekonomske situacije u državi. Premijerno je prikazan 27. aprila 2011. godine u beogradskom Sava centru.

## Radnja

Radnici koji šest godina ne primaju platu legli su na prilazni put ispred svoje fabrike. Dile (Lazar Ristovski) je nezaposleni fabrički radnik i vođa sindikata. Njegov sin Gruja (Gordan Kičić), deset godina nezaposleni reditelj, igra striptiz i snima svadbe i sahrane kako bi preživeo i uštedeo dovoljno novca da snimi svoj prvi igrani film. Bela, nezaposlena operska pevačica i Grujina devojka, pokušava da zaradi pevajući operske arije po kućama. Film govori o propalim fabrikama i radnicima koje više nema ko da povede u neki bolji i pravedniji život.

## Glavne uloge

## Kritike

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Film "Beli lavovi" premijerno prikazan u Sava centru
Metal (razvrstavanje)

**Metal** može značiti:
* **[[Metal]]**, skup kemijskih elemenata sa sličnim osobinama.
* **[[Heavy metal|Metal]]**, vrsta muzike.
Sajla

**Sajla**, **čelik-čelo** ili **čelično uže** je savitljivo uže napravljeno od upletenih niti čelika. Sajle se razlikuju po materijalu, obliku, namjeni, zaštiti i svojstvima. 

Sajla se izrađuje uplitanjem čeličnih žica koje se proizvode u kupolnoj ili električnoj peći od čelika velike čvrstoće. Prilikom izvlačenja žica se termički obrađuje tako da je finalni proizvod žica jednake strukture, žilavosti i otpornosti prema torziji. Nakon toga žica se čisti u kiselini i ide na pocinčavanje, nakon čega slijedi poliranje, provlačenjem kroz sitna zrnca pijeska ili azbesta.
Monika Kiš

***Monika Kiš*** (24. septembar 1988., Novi Sad, Srbija, - ) je srpski model, glumica i voditeljka.

2008. stekla je slavu kada je pobedila u prvom takmičenju za Mis dekoltea Srbije koje je organizovao *Alo!* u Beogradu. Prijavila ju je njena prijateljica bez njenog znanja. Nakon takmičenja, dobila je ponudu da postane model te je u nekoliko navrata bila član žirija u narednim takmičenjima za Mis dekoltea Srbije.

2010. Lazar Ristovski joj je dao ulogu u filmu *[[Beli lavovi]]*, koji je premijerno prikazan u proleće 2011. Potom je imala malu ulogu u TV seriji *[[Folk (TV serija)|Folk]]* te 2012. nastupila u muzičkom spotu *Onu moju* za Tropico Band. Bila je i voditeljka TV emisije *VIP Puls*.

2013. nastupila je prvi put u hrvatskom filmu, kratkometražnoj romantičnoj komediji *[[Nikolina i Tomislav, Nikolina i Tomislav]]* u produkciji Kino Kluba Zagreba.

## Filmografija
* 2011. - *[[Beli lavovi]]*
* 2012. - *[[Folk (TV serija)|Folk]]*
* 2013. - *[[Nikolina i Tomislav, Nikolina i Tomislav]]* 
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Monika Kiš'' na Internet Movie Databaseu
* Intervju  za Gloriu 2012.
* ''Monika Kiš'' u emisiji *Veče s Ivanom Ivanovićem*
Aljaški unutrašnji prolaz

**Aljaški unutrašnji prolaz** (engleski: *Inside Passage*) kog još zovu i *Pomorski autoput* (Marine Highway), je prirodni - dobro zaštićeni pomorski pravac na sjeverozapadu sjevernoameričkog kontinenta.
## Geografija
*Unutrašnji prolaz* je dug 1 600 km od Seattla u američkoj saveznoj državi Washington do Skagwaya u Aljasci. To je prolaz između brojnih otoka i sjevernoameričkog kopna koji ga štite od pacifičkih oluja, pa se njime koristi većina brodova koji plove tom rutom. To je pravi splet morskih kanala i tjesnaca od Otoka Vancouver u Britanskoj Kolumbiji preko brojnih otoka američkog Arhipelaga Alexander u Panhandlu.

Duž čitavog *Unutrašnjeg prolaza* postoje brojne dobre prirodne luke i sidrišta, i brojni gradovi od Victorije i Princa Ruperta u Kanadi do Ketchikana, Wrangella, Petersburga i Junea na Aljasci, tako da se brodovi imaju gdje zakloniti za nevremena.

*Unutrašnji prolaz* ima i brojne prirodne ljepote, od velikih glečera do nacionalnih parkova, pa njime krstare i brojni kruzeri sa turistima. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Inside Passage'' na portalu Encyclopædia Britannica
Gudermes

**Gudermes** (ruski: *Гудермес*) je grad u Čečeniji u Rusiji. Nalazi se na rijeci Sunži, 36 km istočno od Groznog.

Broj stanovnika: 32.000 (1970).

Gudermes je bio selsko naselje do 1941.. Kasnije je postao željezničko čvorište pruga koje vode do Rostova na Donu, Bakua, Astrahana i Mozdoka.

U Gudermesu je naftna industrija.
Gavrilov-Jam

**Gavrilov-Jam** (ruski: *Гаври́лов-Я́м*) grad je u Rusiji, u Jaroslavljskoj oblasti.

## Geografija

Nalazi se na obalama rijeke Kotoroslja, 220 km sjeveroistočno od Moskve.

## Stanovništvo

Broj stanovnika: 17.792 (2010.).

## Historija

Osnovan je 1545. godine na mjestu Trojstvo-Sergijevskog samostana, 7 km od Rostovsko-Suzdaljskog trakta kao selo Gavrilov Jam. Sudeći po nazivu "jam", u njemu je bila postaja, gdje se držalo poštanske konje.

Status grada ima od 1938. godine.

## Ekonomija
U gradu se nalaze željeznička postaja, pogoni za proizvodnju motora za vojne avione, laneni kombinat i proizvodnja građevinskih materijala.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službena stranica
Nacionalni park Bwindi

**Nacionalni park nedostupni Bwindi** (engl.: *Bwindi Impenetrable National Park*) je nacionalni park na rubu Doline velike rasjeline, na jugozapadu Ugande (županije Kabale, Kisoro i Rukungiri) u blizini granice s DR Kongo. Park je osnovan 1991. godine proširenjem Krunskog rezervata prirode (*Crown Forest Reserve*, osnovan 1932.), i ima površinu od 331&nbsp;km² (proširen 2003.). Osnovan je kako bi se zaštitila njegova jedinstvena planinska tropska prašuma koja je dom mnogim ugroženim vrstama kao što je planinski gorila. Zbog toga je 1994. godine upisan i na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi.

U žujku 1999. godine, 14 turista je otela paravojna skupina iz Ruande i naposlijetku je ubijeno njih 8, zajedno s jednim lovočuvarom.

## Odlike

U NP Bwindi obitava više od 160 vrsta drveća (možda najviše vrsta na ovoj visini u Istočnoj Africi) od kojih je 10 endema, i preko 100 vrsta paprati koje su se udomaćile tijekom pleistocena.
Od životinja, u prašumama Bwindija obitava oko 202 vrsta leptira (najveći broj u Istočnoj Africi i 84% ukupnih vrsta Ugande) od kojih je 8 endemskih vrsta (*[[Papilio leucotaenia]]*, ), te oko 347 vrsta ptica od kojih 78 vrsta živi samo u šumama Doline velikog rasjeda, a od njih su 22 endemske vrste (širokokljuni Grauer (*Pseudocalyptomena graueri*), . Gorska šuma je također dom ugroženim vrstama kao što su afrički šumski slon, divovska gorska svinja (*Hylochoerus meinertzhageni*), afrička cibetka, istočne čimpanze, crno-bijeli kolobus (*Colobus*) i L'Hoestov majmun (*Cercopithecus lhoesti*), ali je park najpoznatiji po populaciji planinskih gorila (*[[Gorilla beringei beringei]]*) kojih ima oko 340, što čini polovicu ukupne svjetske populacije (ostatak živi u Nacionalnom parku Virunga u DR Kongu).

Endemske vrste Bwindija:


Datoteka:Bwindi2.jpg|*[[Acraea grosvenori]]*
Datoteka:Bwindi4.jpg|*[[Hypolimnas]]*
Datoteka:Nordoublecllaredsunbird.jpg|*[[Cinnyris preussi]]*
Datoteka:White tailed blue flycatcher1.jpg|*[[Stenostiridae]]*
Datoteka:Pycnonotus_tricolor_Bwindi_NP,_Uganda.jpg|*[[Pycnonotus barbatus]]*


## Povezano
Ostala svjetska baština u Ugandi:
* Rwenzori
* Kasubi grobnice

## Izvori

## Vanjske veze

* Službena stranica nacionalnog parka Bwindi  Posjećeno 27. listopada 2011.
* The Bwindi-Impenetrable Great Ape Project , www-bcf.usc.edu
Kasubi grobnice

**Kasubi grobnice** ili **Ssekabaka grobnice** su grobnice kabaka (kraljeva Buganda) koje se nalaze na brdu Kasubi u Kampali, glavnom gradu Ugande.

Kružne grobnice prekrivene slamnatim krovom su otpočeli graditi kraljevi Buganda 1881. godine na kružnom lokalitetu, a nastavili su ih dodavati i drugi plemići. Ovaj lokalitet postao je važno duhovno i političko mjesto naroda Baganda, s tu su pokopana i četiri kralja Buganda:
* Muteesa I. (1835.–1884.)
* Mwanga II. (1867.–1903.)
* Daudi Chwa II. (1896.–1939.)
* Sir Edward Muteesa II. (1924.–1969.)

Zbog toga je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi 2001. godine, a na popis ugroženih mjesta svjetske baštine dospio je nakon požara u 16. ožujka 2010. godine kada je izgorjela središnja građevina, grobnica *Muzibu Azaala Mpanga*. Izvor požara je još uvijek nepoznat, ali se dogodio u vrijeme loših odnosa između Kraljevine Buganda s vladom Ugande, čija je jedna od upravnih jedinica. Kada su kralj Bugande, Muwenda Mutebi II., i predsjednik Ugande, Yoweri Museveni, dan poslije požara, posjetili lokalitet, izbili su neredi naroda Baganda pri kojima su policajci ubili dvojicu prosvjednika, a nekoliko pro-rojalističkih novinara je uhićeno. Ipak, vlada Ugande se obvezala pomoći Kraljevstvu Buganda u obnovi uništenih grobnica.

## Povezano
Ostala svjetska baština u Ugandi:
* Rwenzori
* Bwindi

## Izvori

## Vanjske veze

* Royal Kasubi Tombs Destroyed in Fire  blog  Posjećeno 25. ožujka 2011.
Mana Pools

**Mana Pools** (219.600 ha) je nacionalni park koji je dio šireg zaštićenog područja prirode (Mana Pools, Sapi i Chewore) u srednjem dijelu doline rijeke Zambezi, koji se prostire od brane Kariba (klanac Zambezi) do granice s Mozambikom. Ova područja su još 1984. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi zbog "iznimne koncentracije divljih životinja kao što su slonovi, bivoli, leopardi, gepardi i nilski krokodili".

Ime je dobio po riječi *mana* naroda Shona, što znači "četiri", i engleske riječi *pools*, što znači "bazeni", jer ovo područje svake godine tijekom sezona kiša poplavi rijeka Zambezi napunivši četiri plitka jezera. Kako se jezera isušuju i povlače tijekom zimskih suša, ovo područje privlači veliki broj velikih životinja u potrazi za vodom i postaje jedno od faunom najbogatijih područja cijele Afrike. Njegovih 25.000&nbsp;km² je ispresijecano vijugavim koritom rijeke Zambezi koja čini nekoliko otoka, pješčanih aluvijalnih obala i bazena, okruženih šumama mahagonija, divljih smokvi, ebanovine i baobaba.

Mana Pools se priznat kao jedan od najboljih parkova na jugu Afrike; najmanje je izgrađen i ima veliki broj svih domaćih vrsta sisavaca (pored ranije navedenih tu je i veliki broj zebri, vodenkonja, lavova i hijena) i obilje ptica (oko 450 vrsta).

## Vanjske veze
* Galerija fotografija Mana Poolsa 
* Karta Mana Poolsa 

### Ostali projekti
Amfiteatar u El Džemu

**Amfiteatar u El Džemu** iz 3. vijeka je najveći rimski amfiteatar u Africi koji je mogao primiti oko 60,000 posjetitelja. Nalazi se u El Djemu (antički *Thysdrus*), malom poljoprivrednom naselju, 60 km južno od Sousse. On je jedna od najkomplektnijih rimskih građevina, približivši se svom uzoru, Koloseju u Rimu. Samo postojanje ovako raskošne i komplicirane građevine u udaljenoj provinciji s malo stanovnika svjedoči o veličini i snazi carskog Rima.

Thysdrus je osobito bio uspješan za vladavine cara Hadrijana (117.-138.) kada je postao središte proizvodnje maslinovog ulja. Izgradnja amfiteatra je otpočela 238. godine za cara Gordijana I. koji je ovdje proglašen rimskim carem. No, zbog političkih sukoba i izostanka financijske podrške iz Rima, on nikada nije dovršen. Kasnije je služio kao utvrda i bio je posljednji bastion Berbera protiv arapskih osvajača. Dok je bio arapska citadela dva puta je bio napadnut topovima, posljednji put u 17. vijeku kada se stanovništvo sakrilo od osmanske vojske koja je zid raznijela topovima, a kamenje je poslužilo za izgradnju drugih građevina u gradu.

No, pored toga, amfiteatar u El Djemu je dobro sačuvan uz minimalne preinake i posljednji je spomenik ovog tipa iz rimskih vremena. On ima eliptični oblik, promjera 138 x 114 metara (arena ima promjer 64,5 x 38,8 metara), oko arene gdje se nalazilo 35,000 sjedećih mjesta, i izgrađen je od velikih kamenih blokova koji su morali biti donešeni s udaljenosti od 50 km jer je okolno kamenje bilo premekano za obradu. Izvorno je imao četiri kata i izgrađen je u potpunosti na ravnom terenu, za razliku od tadašnjeg običaja iskorištavanja padina brda kako bi se uštedjelo na materijalu. Zbog toga je morao biti sastavljen od složene mreže lučnih svodova, poput Koloseja. Ispod njega prolaze dva prolaza u kojima su životinje, zatvorenici i gladijatori čuvani prije nego bi nastupili u krvavoj areni.

file:Eljem col out.jpg|Panorama ulaza u amfiteatar
file:Amphitheater El Djem, Typhrus, Tunesia, from the outside 13 Sept 2004.jpg|Fasada amfiteatra
file:Plan and section views of the Amphitheatre of El Jem.svg|Tlocrt i presjek 
file:Amphitheatre of El Djem 02.jpg|Unutrašnjost amfiteatra
file:Arena of the El Jem Amphitheater.jpg|Arena amfiteatra
file:El Jem Amphitheatre cells.jpg|Podzemne ćelije


## Vanjske veze

* Fotografije Amfiteatra u El Džemu iz zraka
Lakrdija

**Lakrdija** (turski:. *lakirdi* = reč, govor) jeste termin kojim se u južnoslovenskoj književnoj istoriografiji označavaju različite vrste komedije nižeg reda. Ima mnogo dodirnih tačaka s farsom i karakterišu je grube šale, opsceni motivi i tipski likovi koji na groteskni način prikazuju neki prizor iz svakodnevnog života. Lakrdijaš je i česti južnoslovenski naziv za tipizirane komične likove u komedijama različitih naroda.

Ove grube narodske (pučke) šale, koje su prvobitno uvek improvizacije, često su kasnije prelazile u književnost, što je neretko dovodilo i do ublažavanja sirove komike. U grčkoj i rimskoj književnosti lakrdiji bi pripadali, na primer, razne faličke pesme, flijaci, mim, megarska farsa, atelanska igra i sl.

## Izvori

* Dragiša Živković (ur.), *Rečnik književnih termina*, Beograd, 1992, str. 414.
* Milivoj Sironić i Damir Salopek, "Grčka književnost", *Povijest svjetske književnosti*, Zagreb, 1977, str. 118.
Nacionalni park Ichkeul

**Nacionalni park Ičkeul** čini vlažno područje jezera Ičkeula (ar. بحيرة اشكل‎) koje se nalazi 30&nbsp;km od obale Sredozemnog mora u sjevernom Tunisu. Ovo područje je važna postaja za stotine tisuća ptica selica na njihovoj seobi svake godine, zbog toga je 1985. godine upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi.

Ono je posljednje slatkovodno jezero od nekada lanca jezera koja su se protezala sjevernom Afrikom. Kao takvo, ono je ključno za seobu 226 vrsta ptica, tj. više od 300,000 pataka, gusaka i liski koje ga posjećuju svake godine u isto vrijeme. Među njima tu su i tri ugrožene vrste: Bjeloglava patka (*Oxyura leucocephala*), Patka njorka (*Aythya nyroca*) i Pjegava patka (*Marmaronetta angustirostris*). Pored njih u parku obitava više od 500 vrsta biljaka i 200 vrsta životinja.

Od 1996. do 2006. godine park je bio i na popisu svjetske baštine u opasnosti jer je izgradnja brana na rijekama koje opslužuju jezero dovela do značajnih promjena u ekološkoj ravnoteži ovog područja. Naime, brane su smanjile pritok vode u jezero i zbog povećanja saliniteta močvarno bilje je počelo zamijenjivati morsko bilje, što je dovelo do smanjenja broja ptica selica koje su ovisile upravo o mješavini biljaka u svojoj prehrani. Tuniška vlada je učinila značajne korake kako bi se salinitet jezera umanjila i jezero je skinuto s popisa ugrožene svjetske baštine 2006. godine. No, neka izvješća udruženja za zašitu okoliša, poput IUCN-a, izvještavaju o ponovnom povećanju saliniteta i potrebi o ponovnom saniranju prije no što bude kasno.

## Vanjske veze
* WCMC datasheet  
* Jezero Ičkeul - fotografije
;Ostali projekti
Kerkuane

**Kerkouane** (ar.: كركوان, *Kerkuane*) je stari punski (feničanski) grad na poluotoku Cap Bon u sjeveroistočnom Tunisu. Grad je nastao u 5. stoljeću pr. Kr. i bio je jedan od najvažnijih punskih gradova u Africi, zajedno s Kartagom, Hadrametumom (današnja Susa) i Utikom. Napušten je tijekom Prvog punskog rata (oko 250. pr. Kr.) i Rimljani ga po osvajanju Kartage nikada nisu obnovili. Ostaci grada i njegove nekropole su jedini preživjeli ostaci feničanskog punskog grada, zbog čega su 1985. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi.

Iskapanja su otkrila razvijeni grad iz 4. i 3. stoljeća pr. Kr. čiji je plan vidljiv po ostacima zidova kuća i ukrasa na fasadama u obliku višebojne kermike. Sve kuće prate zajedničku organizaciju prostora sofisticiranog urbanizma.

Svetište ima mnogo stupova, a u malenom atriju su sačuvani i dijelovi mozaika. Pragovi, štokovi, stube i dijelovi jednostanih podnih mozaika su sačuvani diljem lokaliteta. Iako arheolozi još uvijek rade na Kerkouaneu, vjeruje se kako su najbolji dijelovi grada već otkriveni.

## Galerija

Datoteka:Kerkouane Plan du site 1.jpg|Model rekonstrukcije grada
Datoteka:Kerkouane vue.jpg|Ulica u gradu
Datoteka:Kerkouane1.JPG|Stupovi svetišta
Datoteka:Kerkouane signe de tanit 1.jpg|Mozaik i simbol božice u svetištu
Datoteka:Kerkouane salle eau.jpg|Kupaonica u jednoj kući


## Vanjske veze

* Lexicorient 
* Kerkounane Guide