open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Američka srpska eparhija

**Američka srpska eparhija** je nekadašnja eparhija Srpske pravoslavne crkve.

Njena jurisdikcija je obuhvatala Sjedinjene Američke Države. Prvi srpski hram u Sjedinjenim Američkim Državama je podignut u Kaliforniji 1894. godine. Sva srpska crkva u Americi bila je ranije pod vrhovnom duhovnom vlašću ruskog arhiepiskopa u Njujorku iako je praktično bila potpuno samostalna. Nazivana je Srpskom pravoslavnom misijom, ali nije imala nikakve središnje organizacije. Godine 1906. javio se prvi pokret da Srbi u Americi dobiju svog episkopa, pod vrhovnom vlašću nekog samostalnog srpskog mitropolita u Evropi. Poslije Prvog svjetskog rata u tome se uspjelo, i 1922. godine srpska crkva u Sjedinjenim Američkim Državama organizovana je u jednu eparhiju, koja je ušla u sastav Srpske patrijaršije.

## Povezano
* Srpska pravoslavna crkva u Severnoj i Južnoj Americi
Etničke grupe Irana

**Etničke grupe Irana** (72,212.000 stanovnika u 2008.)

* Afšari 327.000		
* Aimaq, Džamšidi 26.000			
* Aimaq, Timuri	177.000		
* Ajsori	94.000		
* Alviri-Vidari nepoznato		
* Armenci, Ermini	204.000			
* Astiani	23.000			
* Aynallu, Inallu	5600			
* Azerbajanci, 	14,150.000			
* Baharlu	8500		
* Bakhtiari	1,078.000			
* Baludži, južni	437.000			
* Baludži, zapadni	648.000		
* Bashkardi	7700			
* Brahui, Kur Galli	16.000		
* Britanci	3000					
* Dezfuli	nepoznato		
* Eshtehardi nepoznato			
* Fars, sjeverozapadni	7700		
* Fars, jugozapadni	7700			
* Francuzi	8500		
* Gabri, Dari	13.000		
* Galeshi	2400			
* Gazi	7700		
* Gilaki	3,906.000		
* Gozarkhani nepoznato			
* Gruzi	57.000			
* Gudžarati	31.000			
* Gurani, Hawrami	25.000		
* Harzani	31.000		
* Hazara	339.000			
* Herki	19.000			
* Horasanski Turci	815.000		
* Iranski Arapi	1,335.000			
* Jadgali	nepoznato		
* Jharawan	16.000		
* Kabatei	nepoznato		
* Kajali	nepoznato		
* Karakalpaci	46.000			
* Karingani	19.000			
* Kazahi	5500		
* Khalaj	46.000		
* Khoini	nepoznato		
* Khunsari	23.000			
* Korejci	16.000		
* Koresh-e Rostam nepoznato		
* Koroshi	300		
* Kurdi, Sjeverni	428.000			
* Kurdi, Južni	3,264.000			
* Kurdi, Centralni	485.000		
* Laki	1,068.000		
* Larestani, Lari	103.000	
* Lasgerdi 1,000			
* Luri, sjeverni	1,617.000			
* Luri, južni	881.000		
* Mamasani	109.000			
* Mandaean	24,000		
* Maraghei nepoznato			
* Mazanderani, Tabri	3,908.000			
* Moqaddam	1100		
* Mussulman Tati	8200		
* Nafar, Nafar Turk	3900		
* Natanzi	7700		
* Nayini	7700		
* Nijemci	800			
* Parsee	359.000			
* Paštunci, južni, Afghan	135.000			
* Perzijanci, Dari	2,192.000		
* Perzijanci 24,782.000		
* Pishagchi	1100		
* Pandžapci	31.000		
* Qajar	3400		
* Qaragozlu	2300		
* Qashqai, Kashkai	1,690.000		
* Razajerdi nepoznato			
* Romi, Domari	1,456.000		
* Romi, Balkanski	31.000		
* Rudbari	nepoznato		
* Rusi	2300		
* Salchuq	nepoznato		
* Sangisari	37.000			
* Semnani	61.000	
* Senaya	70		
* Shahmirzadi nepoznatro			
* Shahrudi nepoznato			
* Shahsavani	146.000				
* Sivandi	7700		
* Soi	7700			
* Sorkhei	10.000
* Šikaki, Shikaki 25.000			
* Tadžici, 	77.000		
* Takistani	344.000			
* Talijani	6200		
* Tališi, Talish	134.000		
* Taromi, gornji nepoznato			
* Turci	7000		
* Turkmeni, Turkomani	2,253.000		
* Ujguri	5400		
* Urdu, Islami	77.000		
* Vafsi	19.000	
* Zaljevski Arapi	239.000		
* Židovi, Hulaula	300		
* Židovi, Judeoperzijski 14.000	
* krščani svetog Ivana

## Izvori
Bazar

**Bazar** (, , ,  [*pazari*]) je trajno trgovačko područje, trgovište ili ulica s trgovinama gdje se razna roba prodaje ili razmjenjuje. Pojam se također koristi i za "mrežu trgovaca, bankara i obrtnika" koji djeluju na tom području. Riječ *bāzār* potječe iz perzijskih riječi *baha-čar* (بهاچار) u značenju "mjesto cijena". No, riječ se proširila svijetom i prihvaćena je u mnogim drugim jezicima gdje se obično koristi kao sinonim za "buvljak", tj. trgovinu raznom pa i rabljenom robom po niskim cijenama.

Znameniti bazari su: 
* Baščaršija u Sarajevu (Bosna i Hercegovina)
* Kan el-Kalili u Kairu (Egipat)
* Kapali čaršija u Istanbulu (Turska)
* Moči portal u Utvrdi Lohore (Pakistan)
* Bazar oko trga Nakš-e Džahan u Isfahanu (Iran)
* Tabriški bazar (Iran) - najveći natkriveni bazar na svijetu
* Veliki bazar u Teheranu - najveći bazar na svijetu

## Galerija

Kapali Carsi-Grand Bazar-Istanbul-Sep08.jpg|Kapali čaršija u Istanbulu
Esfahan bazaar entrance.jpg|Portal Isfahanskog bazara
Sarajevo-bascarsica at night2.JPG|Sarajevska Baščaršija noću
Mostar 04.jpg|Kujundžiluk u Mostaru
Minarets masjed-e-jomeh tabriz.jpg|Džamija Džameh u dvorištu Tabriškog bazara
Зелёный базар в Алматы (Казахстан).jpg|Zeleni bazar u Almati (Kazahstan)


## Povezano
* Novi Pazar
* Sokak
Kino Klub Zagreb

**Kino Klub Zagreb** ili skraćeno **KKZ**, je filmski kino klub u Zagrebu. Kao udruga osnovana je 1928. godine kao Kino sekcija Foto kluba Zagreb, što ga čini najstarijim amaterskim kinoklubom u jugoistočnoj Europi. KKZ za svoju osnovnu zadaću ima različite načine približavanja audiovizualne kulture.

Kinoklub Zagreb je na taj način postao središte u kojem su svoje filmove pored mnogih zaljubljenika proizveli i mnogi budući filmski profesionalci. Rad Kinokluba se sastoji u organiziranju raznih stručnih radionica, projekcijama i produkciji nezavisnih filmova, koje su za sve članove kinokluba besplatne. Član KKZ-a postaju polaznici koji polože tečaj "Radionice scenarija, režije, kamere, rasvjete i montaže", koji se održava svake godine.

Pored toga KKZ je osnivač međunarodnog One Take Film Festivala te sudjeluje u koordinaciji NISI MASA programa. Trenutni predsjenik kluba je Mladen Burić. Potpredsjednik kluba, Vedran Šuvar, napisao je manifest koji je izašao u časopisu *Zarez* 2012. godine. u 2015. godini, produkcija KKZ-a zabilježila je rekordan broj snimljenih filmova, bilo kratkometražnih, animiranih ili eksperimentalnih, njih točno 111. 2018. godine Kinoklub Zagreb slavi 90. godišnjicu postojanja.
## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice
* ''Kinoklub Zagreb'' na Internet Movie Databaseu
* Intervju s Vedranom Šuvarom na kulturpunkt.hr
Ehsan Lašgari

**Ehsan Lašgari** (perz. احسان لشگرى; Kazvin, Iran, 30. 8. 1985.) je iranski hrvač slobodnim stilom koji je na Olimpijskim igrama u Londonu 2012. osvojio broncu u težinskoj kategoriji do 84&nbsp;kg. Tamo je u polufinalu poražen od azerskog predstavnika i kasnijeg olimpijskog pobjednika Šarifa Šarifova. Također, Lašgari je trostruki azijski hrvački prvak do 84&nbsp;kg.

## Karijera
### OI 2012. London

## Vanjske veze
*  Ehsan Naser Lašgari
Farah Pahlavi

**Farah Pahlavi** (فرح دیبا), (Teheran, 14. 10. 1938.), udovica i treća supruga Muhamed-Reze Pahlavija (posljednjeg iranskog šaha) i jedina šahbanu (kraljica) modernog Irana.

Iako su naslovi iranske kraljevske obitelji nakon revolucije pravno ukinute, Farah Pahlavi se i danas često u medijima oslovljava kao kraljica ili na perzijskom *[[šahbanu]]*. 

## Rođenje

Rodila se u Teheranu kao Farah Diba, jedino dijete Sohrab Dibe i njegove supruge Faride Gotbi. Njen otac, koji je umro dok je još bila dijete, bio je časnik u kraljevskoj vojsci.

## Odrastanje i brak

Farah Diba je studirala u francuskoj školi u Teheranu i na École Spéciale d'Architecture u Parizu. Kao studentica predstavljena je skoro razvedenom šahu Muhamed Reza Pahlaviju. Vjenčali su se 21. 12. 1959. i imaju četvero djece:

* Reza Cyrus Pahlavi (30. 10. 1960.),
* Farahnaz Pahlavi (12. 3. 1963.),
* Ali Reza Pahlavi II. (28. 4. 1966. – 4. 1. 2011.),
* Leila Pahlavi (27. 3. 1970. – 10. 6. 2001.).

Njen glavni zadatak je bio osigurati potomstvo, no kasnije se pojavljivala i u javnosti, za razliku od svojih prethodnica. Bila je predsjednica nekoliko humanitarnih organizacija.

## Revolucija i bijeg
U januaru 1979., Farah i vladar Pahlavi pobjegli iz zemlje u Egipat gdje su ostali do šahove smrti 1980. godine kada on umire od posljedica leukemije. Farah Pahlavi trenutno živi u Greenwichu u SAD-u i Parizu i Kairu, gdje posjeduje palaču.

Godine 2004. izdala je svoje memoare pod nazivom *An Enduring Love: My Life with the Shah*, u kojoj govori o svom bračnom životu sa carem. Memoari su izazvali veliko zanimanje medija.

Iako su naslovi iranske vladarske obitelji pravno ukinute, Farah Pahlavi se i danas u medijima oslovljava kao kraljica (na perzijskom *šahbanu*) te i sama rabi taj naslov. Njena djeca ne rabe svoje vladarske naslove, iako njen najstariji sin podupire restauraciju ustavne monarhije u Iranu.
Banjska episkopija

**Banjska episkopija** je bila eparhija Srpske pravoslavne crkve.

## Istorijat

Banjska episkopija je sedište episkopa, na ušću Banjske reke u Ibar, blizu Kosovske Mitrovice. Ima je dobila po manastiru Banjska (Hram Svetog Stefana). Zvala se još *Ibarska episkopija*, jer se prostirala u slivu te reke, a zatim *Zvečanska episkopija* po imenu grada Zvečana.

Osnovana je sredinom 13. veka. Od njenih arhijereja najznačajniji je episkop (potonji arhiepiskop) Danilo, srednjovekovni pisac i biograf, koji je na njenu upravu došao 1312. ili 1313. godine. Posle odlaska episkopa Danila u Hilandar, kralj Milutin je Banjsku episkopiju pretvorio u povlašćenu igumaniju i Svetostefanskom ili Banjskom hrisovuljom obdario svoju zadužbinu velikim vlastelinstvom sa preko 80 dela i odredio je za svoju grobnicu.

Posle smrti kralja Milutina (1321) Danilo je preneo njegovo telo iz Nerodimlja i sahranio ga u toj grobnici.

Isto su ime nosile episkopija sa sedištem u manastiru Svetog Nikole na reci Dabru (*Dabrobosanska*) i episkopija u Banji kod Velbužda {*Đustendilska*}.

## Literatura

* M. Purković, Srpski episkopi i mitropoliti srednjeg veka, Skoplje 1938.
* Tekst Svetozara Dušanića, upravnika Muzeja Srpske pravoslavne crkve u Beogradu u Enciklopediji Jugoslavije JLZ Zagreb 1980
Bitoljska eparhija

**Bitoljska eparhija** je nekadašnja eparhija Srpske pravoslavne crkve.

## Historija
Prvi pomen Bitoljske episkopije nalazi se u povelji vizantijskog cara Vasilija II. Godine 1018, pod imenom Pelagonijske episkopije, u kojoj je ranije bio glavni grad Linkestijska Herakleja, zatim možda Pelagon i najzad Bitolj. U to doba je Bitoljska episkopija pored Pelagonije obuhvatala i gradove Prilep, Debret i Veles. Kasnije je otpao Veles, a možda i nepoznati Debret, te je episkop bitoljski oko 1600. nosio naziv pelagonijski i prilepski, a kasnije, sve do pred kraj 19. vijeka, samo pelagonijski.

Godine 1897. uspjela je Bugarska egzarhija da, pored episkopa Carigradske patrijaršije, pošalje u Bitolj i svog episkopa, koji je nazvan bitoljskim episkopom. Kada su 1913. egzarhijski i patrijaršijski episkopi uklonjeni iz Južne Srbije, organizovana je Bitoljska episkopija, kao srpsko vladičanstvo pod upravom veleško-debarskog mitropolita Varnave. Godine 1922. dobila je Bitoljska episkopija, kao prvog svog srpskog redovnog episkopa, Josifa Cvijovića.

## Ustrojstvo
Po podacima iz 1927, Bitoljska episkopija ima dvadeset i devet manastira (Bukovski, Berešanski, Beranski, Brajčinski, Donjo-Dupenski, Velušinski, Dragoški, Žitoški, Žirečki, Zašljenski, Zrzevski, Jankovački, Kruševski, Kičevski, Lisolajski, Maloviški, Markov-Gradski, Melnički, Paralovski, Prilepački, Slepčanski, Stepanački, Smiljevski, Slivnički, Treskavac, Hristoforski, Caparski i Čembrenski), jedan protoprezviterat (Bitoljski) sa 4 namesništva (Kruševsko, Kičevsko, Prilepsko i Prespansko), 227 crkava i kapela, 108 parohija, 100 sveštenika i 106.543 duše.

## Povezano
* Ohridsko-bitoljska eparhija
* Ohridska eparhija

## Literatura
*
Fawzia Egipatska

**Fawzia Egipatska** (poznata i kao **Fawzia Fuad** ili **Fawzia Širin**) (arapski: فوزية بنت الملك فؤاد) (Aleksandrija, 5. 11. 1921. &mdash; Aleksandrija 2. 7. 2013), egipatska princeza i iranska kraljica. Bila je prva žena posljednjeg šaha na iranskom tronu, Muhamed-Reze Pahlavija, najstarija kćer egipatskog kralja Fuada I. i kraljice Nazli Sabri. Lišena je kraljevskih naslova nakon rastave od šaha i ukidanja monarhije u Egiptu.

Njezin brak s perzijskim šahom, trajao je od 1939. do 1948., kada su se službeno razveli, zbog toga što nije rodila muško potomstvo (samo se rodila kći Szachnaz Pahlavi).

Udala se opet 28. 3. 1949. za egipatskog ministra Ismaila Husseina Shirina Shirina, uzimajući ime Fauzi. Par je imao dvoje djece: Nadiu (rođenu 1950.) i Muhameda (rođenog 1955).

Fawzia je slovila za za najljepšu ženu u Egiptu, a nakon što se udala za svog prvog muža, pojavila se na naslovnici magazina "Life" kao "azijska Venera".
Humska eparhija

**Humska eparhija** je nekadašnja eparhija Srpske pravoslavne crkve.

## Episkopi

Humsku eparhiju je osnovao Sveti Sava za Humsku oblast i Trebinje (današnju Hercegovinu) 1219, sa sjedištem u manastiru Sv. Bogorodice u Stonu, u dubrovačkom primorju. Prvi episkop Humske eparhije bio je Ilarion, a od njegovih nasljednika poznati su:

* Sava, sin kralja Stefana Prvovenčanog (do 1264),
* Jevstatije (oko 1300),
* Jovan (oko 1305) i
* Danilo (1316—1324), hagiograf i potonji arhiepiskop pećki.

## Arondacija

Poslije smrti kralja Milutina (1321), za vrijeme borbe između Stefana Dečanskog i Konstantina oko prestola, uspio je bosanski ban da zavlada Humom, te je Danilo izbjegao iz Stona i nastanio se u manastiru Sv. Apostola, zvanom Petrov manastir, kod današnjeg Bijelog Polja na Limu, gdje je dobio i potrebne zemlje za izdržavanje. Poslije Danila postavljen je za episkopa humskog Stefan (1324), ali on nije mogao zauzeti svoj presto u Stonu, koji je ostao u bosanskim rukama. Stoga je njemu kralj Stefan Dečanski ustupio na uživanje Petrov manastir na Limu, gdje je osnovana Limska episkopija kasnije nazvana i Petrovskom. Za prvog bosanskog kralja Tvrtka I, kada je i manastir Mileševo došao pod bosansku vlast, osnovana je za Hum i Bosnu posebna mitropolija u Mileševu, kojoj je neko vrijeme pripadala i Dabarska episkopija.

U 15. vijeku, kada je Stefan Vukčić Kosača dobio naziv „hercega od Svetog Save“ i Hum je dobio ime Hercegovina, od tada se i ova eparhija naziva Hercegovačka. Prije pada Hercegovine pod tursku vlast, poznata su imena dva humska (mileševska) episkopa. Prvi je onaj što je 1377. godine krunisao Tvrtka I u Mileševi, a drugi je David koji se pominje 1466. i 1471. godine.

## Povezano
* Eparhija zahumsko-hercegovačka i primorska
* Episkop humski

## Literatura
* Narodna enciklopedija (1927 g.), članak Radoslava Grujića
Hadi Saei

**Hadi Saei Bonehkohal** (perzijski: هادی ساعی بنه كُهل) (Raj, Iran 10. 6. 1976.) bivši je iranski taekwondo sportaš, koji je nakon osvajanja zlata na Olimpijadi u Pekingu 2008. postao najuspješniji iranski sportaš na Olimpijskim igrama.

Uspjeh na Olimpijskim igrama započeo je u Sydneyju 2000. osvajanjem brončane medalje u kategoriji do 68&nbsp;kg. Četiri godine kasnije u Ateni osvaja zlato u istoj težinskoj kategoriji, dok na Olimpijadi u Pekingu 2008. osvaja zlato u kategoriji do 80&nbsp;kg. Sa dva olimpijska zlata i jednom broncom s pravom se može nazivati jednim od najboljih iranskih sportaša uopće.

## Karijera
Hadi Saei počije trenirati taekwondo u dobi od šest godina. Karijeru je započeo u lakšim težinskim kategorijama (67 – 72&nbsp;kg), ustalio se u kategoriju do 72&nbsp;kg u kojoj je osvojio većinu medalja.
Bio je dvostruki olimpijski i svjetski prvak te je sa sva tri azijska natjecanja (Azijske igre, Azijsko prvenstvo i Zapadnoazijske igre) uspio osvojiti zlato.

Svoju ljudsku veličinu Saei je pokazao prilikom potresa koji je zadesio iranski grad Bam 2003. godine. Tada je Hadi Saei da svoje osvojene medalje na aukciju s ciljem prikupljanja novca za žrtve. Trenutno radi na jednom iranskom univerzitetu na sportskoj katedri. Svoj završetak sportske karijere objavio je 8. 11. 2008.

### OI 2000. Sydney

### OI 2004. Atena

### OI 2008. Peking
U prvoj borbi protiv nepalca Deepak Bista, Saei je na desnoj ruci zadobio prijelom. Ipak, Saei nije htio odustati od natjecanja iako je trpio veliku bol na desnoj ruci. Nakon osvajanja zlata u finalu protiv talijana Maura Sarmienta, ruka mu je stavljena u gips.
Iako se namjeravao oprostiti od aktivnog bavljenja sportom odmah nakon pobjede u finalu, njegov trener Reza Mehmandoust savjetovao mu je da to ipak ne učini.

Općenito, Hadi Saei je svojim sveukupnim uspjesima na Olimpijadi prikazao Svijetu da je Iran u sportovima "teške atletike" osim u hrvanju i dizanju utega, može konkurirati i u taekwondou za sam vrh.

## Osvojeni trofeji

## Privatni život
Hadi Saei pretrpio je veliku osobnu tragediju, izgubivši oca i brata u istoj godini, dok je mlađi brat podlegao od raka sljedeće godine.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena web stranica sportaša  
* Svjetski Tae Kwon Do online magazin 
* Tae Kwon Do sportaši (Tae Kwon Do fan site)
* Tae Kwon Do Club / Kauno Taekwondo Klubas
* Saei's Finalna borba na Olimpijadi u Pekingu 
* Fotografije sa finalne borbe 
;Ostali projekti
Ohridska eparhija

**Ohridska eparhija** je nekadašnja eparhija Srpske pravoslavne crkve.

## Nikolaj Velimirović

Vladika Nikolaj je iz Eparhije žičke krajem 1920. godine premješten u drevnu Ohridsku episkopiju. Tek kao episkop ohridski i žički, vladika Nikolaj razvija svoju punu misionarsku i jevanđelsku delatnost. Iako pod teškim uslovima, on svakodnevno putuje po eparhiji, poučava narod i propovijeda, kao nekada Sveti Sava. Obnavlja je ratom porušene crkve i manastire i osniva sirotišta za nezbrinutu decu.

Ohrid sa svojim drevnim svetinjama na obalama Ohridskog jezera, susjedna pravoslavna Grčka i Sveta gora, izvršili su ogroman uticaj na Nikolaja. On se sav okrenuo Svetim ocima i pravoslavnoj vizantijskoj klasici i duhovnosti. U ovom ohridskom periodu nastaju njegova sjajna dela: *„Reči o Svečoveku“, „Molitve na jezeru“, „Omilije“* i *„[[Ohridski prolog]]“* – čudesna i jedinstvena knjiga u cijelom pravoslavnom i hrišćanskom svijetu.

## Ohridsko-bitoljska eparhija

Posle donošenja prvog Ustava Srpske pravoslavne crkve (1931), stvorena je Ohridsko-bitoljska eparhija, sa sjedištem u Bitolju. Za episkopa nove eparhije izabran je vladika Nikolaj. Područje ove eparhije bilo je mnogo veće, a Ohrid je postao samo jedno arhijerejsko namjesništvo.

## Povezano
* Ohridsko-bitoljska eparhija
* Bitoljska eparhija

## Izvori
* Kratka istorija na Ohridskata Arhiepiskopija
Hamed Hadadi

**Hamed Hadadi** (perzijski: **حامد حدادی**; Ahvaz, 19. 5. 1985.) iranski je profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra, a trenutačno je član NBA momčadi Memphis Grizzliesa. Hadadi je postao prvi Iranac koji će zaigrao u NBA ligi.

## Karijera

### Iran
Hadadi je igrao u Iranskoj košarkaškoj Superligi za Pajkan i Saba Battery. U augustu 2007. dok je još igrao u Iranu, Hadadi je odbio ponudu srpskog prvoligaša Partizana. Sa Saba Battery osvojio je naslov azijskog klupskog prvaka 2008. godine.

### NBA
Hadadi nije izabran na NBA draftu 2004. godine, ali je pažnju NBA klubova počeo plijeniti prije početka Olimpijskih igara u Pekingu 2008.. Naime, odigrao je sjajan pripremni turnir u Salt Lake Cityu uoči Olimpijade. Iako je njegov Iran izgubio sve utakmice, Hadadi je oduševio sve skaute koji su se tada zatekli u Utahu, a dobre igre u Pekingu samo su upotpunile dojam. Bio je uvjerljivo najbolji igrač Irana u Pekingu, dok je Iran s druge strane bio uvjerljivo najgora momčad. Hadadi je imao 16,6 koševa, 11,2 skokova i 2,6 blokada u pet utakmica na Olimpijadi. Statistički je vjerojatno bio i najbolji igrač turnira, prvi skakač i bloker.

Memphis Grizzliesi su najbrže regirali od svih momčadi. U potrazi za pojačanjem ispod obruča potpisali su ugovor s Hadadijem, ali detalji ugovora nisu objavljeni u javnosti. Međutim, zbog loših odnosa vlasti u njegovoj zemlji s Amerikancima, došlo je do komplikacija, ali uspio je ishoditi dozvolu za privremeni rad u SAD-u. Na kraju su se komplikacije razriješile i Hadadi je ostao u Grizzliesima. Time je postao prvi Iranac koji je zaigrao u NBA ligi.

U prvoj pripremnoj utakmici Grizzliesa protiv Houston Rocketsa, Hadadi je postigao 4 poena za 17 minuta. U šest pripremnih utakmica prosječno je postizao 1,7 poena i 3,3 skoka po utakmici. U svojoj prvoj utakmici u NBA ligi protiv Phoenix Sunsa igrao je 4 minute, te s linije slob. bacanja postigao oba koša i sakupio jedan skok. Krajem studenoga Grizzliesi su Hadadija poslali u razvojnu D-League momčad Dakota Wizardse, da bi ga već početkom prosinca natrag vratili u svoju momčad. Sa 10 koševa, 8 skokova i jednom blokadom odigrao je utakmicu karijere i odveo svoju momčad do pobjede nad Golden State Warriorsima. U lipnju 2006. odbio je ponudu španjolskog euroligaša Barcelone u želji da se dokaže u NBA ligi, a Grizzliesi su mu ponudili novi ugovor od 1,5 milijuna dolara po sezoni koji vrijedi do 2013. goidne. Od 2013. igra za momčad Phoenix Sunsa.

## NBA statistika

### Regularni dio

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil na NBA.com
* Profil  na FIBA.com
* Profil u D-League
* Profil na ESPN.com
Alviri-Vidari jezik

**Alviri-Vidari jezik** (ISO 639-3: avd) je iranski jezik kojim govori nepoznat broj ljudi u iranskoj pokrajini Markazi oko grada Sava.

Postoje dva dijalekta, alvir (alviri) i vidar (vidari). Srodan je sa jezicima gozarhanskom [goz] i vafsi jeziku [vaf].

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Carl Gustaf Emil Mannerheim

Baron **Carl Gustaf Emil Mannerheim** (Askainen, 4. lipnja 1867. - Lausanne, 27. siječnja 1951.) je bio finski vojskovođa i državnik, šesti predsjednik Republike Finske. Mannerheim se danas uvelike smatra ocem moderne, nezavisne Finske, a osim predsjedničkog mandata, Mannerheim je služio kao vođa Bijelih tokom Finskog građanskog rata, regent Finske, vrhovni zapovjednik finske vojske u Drugom svjetskom ratu te Maršal Finske.

Mannerheim je rođen u tadašnjem Velikom Vojvodstvu Finske, koje je bilo dio Ruskog Carstva (ime na ruskom glasi mu **Gustav Karlovič Mannerhejm**; rus. **Густав Карлович Ма́ннергейм**), u plemićkoj obitelji švedskog porijekla koja se u Finskoj nastanila jop u XVIII. stoljeću. S očeve strane vuče njemačko porijeklo, a s majčine švedsko, iz pokrajine Södermanland.

Mannerheim je svoju vojnu karijeru izgradio u Ruskoj carskoj vojsci, gdje je dosegao čin general-pukovnika. Imao je i važnu ulogu u krunidbenoj cermoniji cara Nikole II., a kasnije je imao nekoliko osobnih susreta s Carem. Nakon Boljševičke revolucije, Finska je proglasila nezavisnost, ali je ubrzo upala u građanski rat između proboljševičkih "Crvenih" i "Bijelih", koji su zastupali Senat Finske. Mannerheim je imenovan zapovjednikom snaga Bijele Finske. Dvadeset godina kasnije, kada je Finska bila u ratu sa Sovjetskim Savezom, Mannerheim je, kao vrhovni zapovjednik vojske, uspješno vodio obranu svoje zemlje od 1939. do 1944. godine. Godine 1944., kada je poraz Hitlerovog ''Reicha'' bio evidentan, Mannerheim je izabran za predsjednika te je nadgledao mirovne pregovore sa Sovjetskim Savezom i Ujedinjenim Kraljevstvom (Finska nikada, formalno, nije bila u ratu s Sjedinjenim Državama).

Ostavku je podnio 1946. godine, navodeći slabo zdravlje i ispunjenje svih zadataka koje si je postavio kao predsjednik. Povukao se u gradić Lohju, ali je nakon dvije operacije (čir na želucu i čir na dvanaesniku) otišao u Švicarsku kako bi se oporavio i pisao memoare. Umro je u bolnici u Lausannei, 27. siječnja 1951. godine. Pokopan je s najvišim državnim počastima te danas uživa ugled najvećeg finskog državnika.
Monsinjor

**Monsinjor** je vjerska titula koja se dodjeljuje svim biskupima ili češće nadbiskupima koji nisu uzdignuti na rang kardinala.

Monsinjor je skraćenica od italijanske riječi *„-{monsignore}-“* ili francuske *„-{mon seigneur}-“* što znači *„moj gospodine“*. Prvobitno ova titula je bila počasno zvanje, a bila je ravna viteškim zvanjima sera i kavalira. Te titule je dodjeljivao rimski papa na prijedlog mjesnog biskupa. Po pravilu, titula monsinjor se dodjeljivala titularnim biskupima i nadbiskupima, tj. biskupima i nadbiskupima bez svoje biskupije odnosno nadbiskupije. Davala se takođe župnicima i prelatima za posebne zasluge.

U njemačkom jeziku skraćenica je *„Msgr.“*, italijanskom *„Mons.“*, engleskom *„Msgr“*, *„Mgr“* ili *„Mons“*, a u hrvatskom i srpskom jeziku *„mons.“*

## Veze
* Kardinal
Mula (islam)

**Mula** (}, Hebrejsko-persijski/Bukori: mullo/מולא) je persijska verska titula koja dolazi iz reči *maula* (učitelj) i obilježava najniže šiitske verske predstavnike.

Mula ima dovoljno teološkog znanja da može posredovati u raspravama, ali nije školovan u 15 do 18 godina dugom kursu (dvanaestnika), koji je značajan u šiitskom Iranu i otvara vrata u višu hijerarhiju - hijerarhija mudžehida, koji su ovlašćeni, kao ajatole, da samostalno odlučuju u pravno-verskim rečima. Ovlašćenje mule je slično ovlašćenjima sunitskih ulema.

Iranska revolucija 1979. godine je djelimično posledica djelovanja mula.

## Povezano
* Imam
* Kalif
* Ulema
* Kadija
* Muftija
* Šeik
* Ajatolah
Abrevijator

**Abrevijator** je položaj u Rimokatoličkoj crkvi, čija je načelna dužnost bila pripremanje pisama i spisa za podelu imovine crkvenih velikodostojnika. On je bio tako nazivan po širokoj abrevijaturi službenika za papske dokumente. Papa Pije II je uzdigao abrevijatore u koledž prelata podeljene u tri razreda (1463). Godine 1848. Pije VII je ukinuo niže razreda, a 1908. Pije X je reorganozovao sud i koledž je u celini pretvoren u grupu protonotoriosa (protonotarii apostolici participantes).
Sicilijanska večernja

**Sicilijanska večernja** (talijanski: *Vespri siciliani*) je naziv za masakr, nad Francuzima, kojim je počela pobuna na Siciliji 1282. godine protiv anžuvinskog kralja Karla I. i njegove vlasti nad Kraljevinom Sicilijom. Masakr i pobuna se zove **večernja** jer je počela za večernje mise na uskrsni ponedjeljak 30. marta 1282 u .palermskoj crkvi Santo Spirito. U samoj crkvi ubijen je neki francuski vojnik Drouet koji se nedolično ponašao prema ženi nekog mladog sicilijanskog aristokrata, našto je ovaj izvukao mač i ubio ga.

Nakon tog su stanovnici Palerma slijedili njegov primjer i u istoj noći i u ranim jutarnjim satima 31. marta, krenuli u lov na Francuske stanovnike Palerma i pobili 2 000 ljudi i žena.

## Pozadina pobune
Uzroci pobune ležali su s jedne strane u stalnim sukobima tadašnjih careva Svetog Rimskog Carstva - Hohenstaufena sa papama oko kontrole nad Apeninskim poluotokom. Kad je - 1266. sa sicilijinaskog trona svrgnut zadnji Hoenštaufovac, Manfred Sicilijanski, papa Urban IV. je okrunio Karla I. Anžuvinca za kralja Sicilije 1266.

S druge strane aragonski kralj Pedro III, koji je bio Manfredov zet bio je direktni rival Karla I. i želio je Siciliju za sebe, pa je tajnim kanalima poticao lokalno stanovništvo na pobunu protiv Francuza.

Sam Karlo I. doveo je sa sobom gomilu Francuza, da upravljaju njegovom novom kraljevinom. Radikalno povećanje poreza, nepoznavanje jezika i običaja, navukli su gnjev stanovnika na Francuze.
## Legende oko početka pobune
Oko same pobune iznikle su brojne sicilijanske legende, koje se uglavnom svode na to da su francuski vojnici često silovali domaće djevojke.

Tako još i danas kola priča da je masakr počeo kad je neka žena krenula u crkvu tražiti svoju kćer, koja se u crkvi molila. Našla je kćer, koju je silovao francuski vojnik, pa je na to majka izletila na ulicu i vikala *Ma fia! Ma fia!*, što na sicilijanskom znači *moja kći, moja kći*, na to su skočili prisutni pronašli silovatelja i ubili ga. Iz tog se događaja rodila riječ - mafija, ipak razumni tvrde da je to samo narodna legenda.
## Posljedice
Nakon tog masakra, koji se proširio na cijelu Siciliju, Pedro III iskrcao se sa svojom vojskom u Trapaniju 30. augusta  i uz veliku podršku lokalnih stanovnika svrgnuo Karla I., koji je izbjegao u Napulj i nastavio vladati nad tim dijelom dotadašnjeg kraljevstva kao novim Napuljskim kraljevstvom sve do svoje smrti 1285.
## Povezano
* Kraljevina Sicilija
* Napuljsko kraljevstvo
## Reference

## Vanjske veze

* ''Sicilian Vespers'' na portalu Encyclopædia Britannica
Vladičanski dvor u Novom Sadu

**Vladičanski dvor** se nalazi samom kraju Zmaj Jovine ulice u Novom Sadu. Dvor predstavlja jedno od najvrednijih arhitektonskih dela u Novom Sadu.

Prvi episkopski dvor u Novom Sadu sagradio je vladika Visarion Pavlović 1741. godine u neposrednoj blizini tek izgrađene Saborne crkve. Glavna fasada bila je okrenuta ka jednom zabarenom rukavcu Dunava, u pravcu današnje Riblje pijace. O velikom «smradu i dreki» mnogobrojnih žaba i nedostatku čistog vazduha i Sunca, kao o velikom problemu gospode bačkih episkopa, pisao je kasnije, krajem 19. veka, u svojim sećanjima, hroničar varoši Mihajlo Polit-Desančić. Utisak je da upravo zbog navedenih problema i nije bilo nekog većeg žaljenja kada je dvor srušen u bombardovanju juna 1849. godine.

Pitanje gradnje novog dvora pokrenuto je odmah 1849. godine. Projekat je izradio čuveni arhitekta Vladimir Nikolić 1899. godine, ali ga nije potpisao, što umesto njega čini Ferenc Rajhl. Ovo je urađeno zbog prašine koja se digla oko toga što je navodno patrijarh Georgije Branković protežirao svoje kumče Nikolića. Da bi se prašina slegla, Nikolić je ustupio svoj plan Rajhlu. Sam je to vrlo jednostavno prokomentarisao: «Napravio sam plan, Rajhl je potpisao, dvor se gradi i mirna Bačka».

Tako Novi Sad dobija jednu veoma atraktivnu, ali za građane i danas tajnovitu, palatu. Njen neobičan izgled nastao je kao posledica uticaja pravila koja su bila uspostavljena u bečkom klubu profesora Teofila Nanzena čiji je Nikolić bio član. Tako je fasada pored simbioze vizantijskih i istočnjačkih arhitektonskih i dekorativnih elemenata, poprimila i elementa srpskih srednjovekovnih manastira (bifore i trifore).

Velika rezidencija bačkog episkopa završena je 1901. godine prilikom čega je vladika Mitrofan Šević upriličio prigodnu svečanost. Kao gosti, pored mnogih uvaženih ličnosti, bili su i patrijarh srpski, njegovo prvosveštenstvo gospodin Georgije Branković, zatim Pavle Peter kao predstavnik austrougarskih vlasti i Ilarion Ruvarac, veliki srpski književnik, duhovnik i istoričar.

Danas fasada Vladičanskog dvora privlači poglede prolaznika. Bifore na prozorima podsećaju na one čuvene studeničke, a romantični duh fasade upotpunjuje ambijent starog gradskog jezgra. Danas se u ovom zdanju nalazi sedište episkopa bačkog gospodina Irineja Bulovića, jednog od najškolovanijih sveštenika Srpske pravoslavne crkve i profesora na Bogoslovskom fakultetu u Beogradu. 

Ispred dvora, na mestu nekadašnjeg krsta od ružičastog mermera (premešten u portu Saborne crkve) nalazi se spomenik Jovanu Jovanoviću Zmaju postavljen 1984. godine. Pesnik je predstavljen u prirodnoj veličini u trenutku svoje šetnje koju je za života obavljao rutinski svaki dan baš ovim sokakom. Danas se oko spomenika organizuje centralna poslava Zmajevih dečjih igara.

## Vanjske veze

* Vladičanski dvor u Novom Sadu
Buta-ul

**Buta-ul** ("sin Bute“, u nekim izvorima i **Butaul**) je, prema jednom od tumačenja natpisa sa avarskog blaga nađenog u severnom Banatu, bio veliki župan, avarski dostojanstvenik, vladar Banata i Bačke u 8. veku.

## Arheologija
Prema autoru Milanu Tutorovu, veliki župan Buta-ul je zakopao veliko blago u severnom Banatu (između današnjeg sela Nakovo, u opštini Kikinda i naselja Veliki Semikluš u Rumuniji). Ovo blago je iskopano 1799. godine i danas se čuva u kulturno-istorijskom muzeju u Beču.

Ljudi koji su 1799. godine iskopali blago Buta-ula mislili su da je to u stvari blago hunskog vođe Atile, ali je istraživanje pokazalo da je blago avarskog porekla.

## Tumačenje natpisa
Blago sadrži jedan natpis, koji nam je omogućio da saznamo ko je bio njegov vlasnik. Prema jednom od tumačenja ovog natpisa, vlasnik blaga je bio „Veliki župan Buta-ul, vladar dve getske zemlje, Targorske i Eciske, i preko Tise".

"Veliki župan" je tradicionalna slovenska vladarska titula, dok se, prema Tutorovu, termin „Getska zemlja“ upotrebljavao kao oznaka za današnji Banat. Zemlja „preko Tise“ je očigledno današnja Bačka.

Natpis je pisan grčkim pismom, ali na ne-grčkom jeziku i u originalu glasi:

ΒΟΥΗΛΑ·ΖΟΑΠΑΝ·ΤΕΣΗ·ΔΥΓΕΤΟΙΓΗ·ΒΟΥΤΑΟΥΛ·ΖΩΑΠΑΝ·ΤΑΓΡΟΓΗ·ΗΤΖΙΓΗ·ΤΑΙΣΗ

Prema drugom tumačenju, u natpisu se pominju dva župana, Bujla i Buta-ul.

## Istorijski kontekst
Blago Buta-ula je verovatno zakopano 796. godine, kada je Pipin, sin franačkog vladara Karla Velikog, upao sa svojom vojskom u središte avarskog kaganata blizu reke Tise. Buta-ul je verovatno zakopao svoje blago u velikoj žurbi pre dolaska franačke vojske, jer je ono bilo zakopano samo pola metra duboko u zemlji.

## Literatura
* Milan Tutorov, *Banatska rapsodija - istorika Zrenjanina i Banata*, Novi Sad, 2001.

## Izvori


## Povezano
* Bujla
* Banat
* Bačka
* Evroazijski Avari
* Istorija Vojvodine

## Vanjske veze

* ZLATNOTO SЪKROVIЩE NA BЪLGARSKITE HANOVE OT ATILA DO SIMEON (a n o t a c i я), prof. Ivan Dobrev 
* ON PROBABLE TUNGUS-MANCHURIAN ORIGIN OF THE BUYLA INSCRIPTION FROM NAGY-SZENTMIKLÓS  (PDF)
Irán Eory

**Irán Eory** (rodnim imenom **Elvira Teresa Eory Sidi**; Teheran, Iran, 21. 10. 1937. – 11. 3. 2002, Mexico City, Meksiko) bila je iransko-meksička glumica koja je glumila u filmovima i telenovelama.

## Biografija
Eory je rođena 21. 10. 1937. u Teheranu, glavnom gradu Irana. Njezin je otac bio Austrijanac, a majka Turkinja jevrejskog porijekla. Po državi u kojoj je rođena uzela si je ime Irán (španjolski način pisanja imena države Iran).

Odgojena je u Španjolskoj, gdje je naučila španjolski, a bila je i na natjecanju u ljepoti u Monaku. Poslije se preselila u Meksiko.

Umrla je u Mexico Cityju 11. 3. 2002. i pokopana je na groblju Panteón de Las Lomas.

## Filmografija
Irán je glumila u mnogim filmovima i telenovelama. Neki filmovi:
* *Tres huchas para Oriente* (1954.)
* *Ensayo general para la muerte* (1963.) 
* *Esa pícara pelirroja* (1963.) 
* *Rogelia* (1962.) 
* *Vuelve San Valentín* (1962.) 
* *Sabían demasiado* (1962.) 
* *Accidente 703* (1962.) 
* *Fray Escoba* (1961.)

Neke telenovele:
* *Aventuras en el tiempo* (2001) - Violeta
* *Por un beso* (2000) - Carmen
* *Por tu amor* (1999) - Mama Paz
* *[[La usurpadora]]* (1998) - Lourdes
* *Gotita de amor* (1998) - časna majka
* *Sin ti* (1997) - Mercedes
* *[[Esmeralda (telenovela)]]* (1997) - Sestra Piedad
* *[[María la del Barrio]]* (1995) - Victoria Montenegro de De la Vega
* *Vuelo del águila, El* (1994) - Agustina de Romero Rubio
* *Prisionera de amor* (1994) - Eloisa
* *Entre la vida y la muerte* (1993) - Aída
* *Carrusel de las Américas* (1992) - Doña Marcelina Rochild
* *Pícara soñadora, La* (1991) - Doña Marcelina Rochild

## Vanjske veze
* Irán Eory
Muftija

**Muftija** (‎) je predstavnik verske vlasti i pravosudni tumač šerijata, islamskog zakona, priznat zbog svoje čestitosti, verskog i pravnog znanja. Muftija može izreći fatvu kada treba riješiti još nepoznat pravni problem.

Poznata je fatva izrečena nad indijskim piscem Salmanom Rušdijem.

U nekim zemljama, u kojima je politički sistem zvanično zasnovan na islamu, kao na primer u Iranu i Saudijskoj Arabiji, ili gde se pravni sistem zasniva na šerijatu, kao u Egiptu, muftije, a naročito veliki muftija, savetuju pravne i sudske organe. Međutim, s obzirom na decentralizaciju karakterističnu za islam, izvršenje fatve koju je izdao muftija nije obavezno ni za jednog muslimana, osim za samog muftiju i za one koji se dobrovoljno stavljaju pod njegovu zaštitu.

Kod šiita, funkciju muftije obavljaju ajatolasi.

## Veze
* Imam
* Ulema
* Kadija
* Kalif
* Mula
* Šeik
* Ajatolah
Bujla

**Bujla** (ili **Buila**) je, prema jednom od tumačenja natpisa sa avarskog blaga nađenog u severnom Banatu, bio avarski dostojanstvenik sa slovenskom vladarskom titulom župana. Na avarskom blagu iskopanom 1799. godine između naselja Nakovo i Veliki Semikluš pronađen je sledeći natpis: ΒΟΥΗΛΑ·ΖΟΑΠΑΝ·ΤΕΣΗ·ΔΥΓΕΤΟΙΓΗ·ΒΟΥΤΑΟΥΛ·ΖΩΑΠΑΝ·ΤΑΓΡΟΓΗ·ΗΤΖΙΓΗ·ΤΑΙΣΗ. Prema jednom od tumačenja ovog natpisa, u njemu se pominju dva župana, Bujla i Buta-ul, koji su vladali područjem Banata i Tise. U jednom tumačenju se Bujla naziva županom donje Tise.

## Povezano
* Buta-ul
* Banat
* Evroazijski Avari

## Izvori
Anglo-sovjetska invazija na Iran

**Anglo-sovjetska invazija na Iran** (engl. *Operation Countenance*, rus. *Операция Согласие*) bila je invazija britanskih i sovjetskih postrojbi na Iran za vrijeme Drugog svjetskog rata. Trajala je od 25. 8. do 17. 9. 1941. godine. Cilj invazije je bilo osigurati iranska nalazišta nafte i uspostaviti opskrbu liniju za Sovjetski Savez, koji je tada bio napadnut od njemačkog Wehrmachta. Iako je Iran službeno neutralna država, njegov vladar Reza-šah Pahlavi bio prijateljski raspoložen prema osovinskim silama i odbijao je savezničke zahtjeve za izgonom njemačkih državljana. Svrgnut je tokom okupacije i zamijenjen svojim mladim sinom Muhamed-Rezom Pahlavijem. Invazija je ostala upamćena po relativno vrlo malom broju žrtava: manje od 1000 s iranske odnosno manje od 100 sa savezničke, s obzirom da je vladar uživao uglavnom negativnu reputaciju i iranska vojska nije mu bila lojalna. Dana 29. 1. 1942. sklopljen je anglo-sovjetsko-iranski sporazum koji je savezničke sile obvezivao na poštivanje iranske nezavisnosti i teritorijalnog integriteta odnosno povlačenje trupa u roku od šest mjeseci nakon što rat bude okončan, dok se Iran prema sporazumu obavezao prepustiti neograničenu uporabu, nadzor i održavanje ključnih transportnih objekata u zemlji čime je stvoren perzijski koridor. Nakon svršetka rata u Evropi britanske trupe su se povukle, dok su sovjetske na sjeverozapadu zemlje odbile to učiniti čime je počela Iranska kriza.

## Veze
* Anglo-sovjetsko-iranski sporazum
* Perzijski koridor
* Iranska kriza 1946.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Vladičanski dvor u Vršcu

**Vladičanski dvor u Vršcu** je dvor (boravište) vladike banatskog, ranije vladike vršačkog. U neposrednoj je blizini eparhijske Saborne crkve.

Vladičanski dvor u Vršcu jedna od najvelelepnijih građevina u gradu Vršcu, a takođe je jedan od najlepših primera vladičanskih dvorova u Srpstvu. To je istovremeno i najstariji Vladičanski dvor Srpske pravoslavne crkve i jedini je ove namene iz razdoblja baroka.

Vladičanski dvor u Vršcu je Spomenik kulture od izuzetnog značaja.

## Istorijat

Zdanje vladičanskog dvora je izgrađeno između 1750. i 1757. godine, dok je vladika bio Jovan Georgijević. Izgrađen je kao reprezentativna spratna građevina za potrebe episkopa vršačkih, nakon preseljenja eparhije iz Karansebeša u Vršac. U prizemlju dvora je kapela posvećena Svetim arhangelima Mihajlu i Gavrilu, sa ikonostasom, oslikanim između 1761. i 1765. godine. Ikonostas spada u retke sačuvane ikonostase iz 18. veka.

Radikalnu obnovu, koja je u potpunosti izmenila izgled građevine, izvršio je vladika Gavrilo Zmejanović 1904. godine, kada je izmenjen ulazni deo i obnovljen krov. U to vreme je glavna fasada dobila neobarokni i neorenesansni dekorativni program, pilastre i nove prozore, dok osnova zgrade nije bitno izmenjena. Kasnije obnove nisu suštinski menjale izgled građevine.

## Značaj
Jednostavna arhitektura baroknog dvorca, sa simetrijom i ritmičnim nizom prozorskih otvora, dopunjena je naglašenim središnjim rizalitom koji u visini atike ima balustradu i posebno izvedeno mansardno krovište ukrašeno raznobojnim crepom. Ograda parka sa bogatom baroknom kombinacijom zidne mase i kovanog gvožđa je autentična. Zgrada je živeća, jer se u dvoru se nalazi sedište banatskog episkopa, a zgrada predstavlja spomenik kulture od izuzetnog značaja.

U dvoru se nalaze vredne zbirke ikona, portreti najznačajnijih vladika vršačke eparhije i velika biblioteka. Zbirka ikona sakupljene u Banatu obuhvata razdoblje od tri veka, pri čemu su najvrednije ikone slikara Zogofa iz prve polovine 18. veka. Ikone u zbirci su dela: Zogofa Petra, Prvula, Šerbana Popovića, Nedeljka Popovića, Jovana Četirevića Grbovana i nepoznatih majstora. Grupa ikona baroknog razdoblja srpske umetnosti predstavljena je delima slikara iz druge polovine 18. veka, poput Teodora Ilića Češljara, Dimitrija Popovića i drugih.

## Povezano
* Saborna crkva u Vršcu
* Eparhija banatska
* Vladičanski dvor u Novom Sadu	

## Izvori
* http://www.dvorci.info/dvorci/vrsac/infoc.php
Gaulhofer

**Gaulhofer** je jedan od najvećih industrijskih proizvođača prozora i ulaznih vrata u Austriji. Firma ima sjedište u štajerskom Übelbachu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena web stranica firme Gaulhofer 
* '''''Visionäres für Visionäre''''' - Facebook stranica firme Gaulhofer
* Henning Mankell's DOORS
Iranski rijal

**Iranski rijal** (ISO 4217: **IRR**) je službeno sredstvo plaćanja u Iranu. Dijelio se na 100 dinara koji su danas izvan upotrebe, a ima i svoju nad-valutu: toman, koji sadrži 10 rijala.

Izdaje ga Iranska centralna banka i to u apoenima novčanica od 100, 200, 500, 1000, 2000, 5000, 10&nbsp;000, 20&nbsp;000, 50&nbsp;000 i 100&nbsp;000 rijala. S obzirom na malu vrijednost jednog rijala uz regularne novčanice u opticaju su čekovi od 200&nbsp;000, 500&nbsp;000, 1&nbsp;000&nbsp;000, 2&nbsp;000&nbsp;000 i 5&nbsp;000&nbsp;000 rijala.

## Veze
* Ekonomija Irana

## Vanjske veze

* Centralna banka Islamske Republike Iran
Kadžari (pleme)

**Kadžari** su maleno turkijsko pleme iz skupine Oguza u Iranu, koje danas broji oko 3400 ljudi (2008.). Kadžari govore jednim od dijalekata južnoazerskog jezika. Odigrali su značajnu ulogu u iranskoj historiji kada se njihov komadant Muhamed-han Kadžar iz klana Kuvanlu 1796. okrunio za šaha u Teheranu, nakon čega je Kadžarska dinastija vladala sve do 1925. kada ih je svrgnuo Reza-šah Pahlavi.

## Kadžarska dinastija

## Izvori

## Literatura
* Lambton, Ann K. S. Qajar Persia: Eleven Studies. Austin: University of Texas Press, 1987.
* Amanat, Abbas. Pivot of the Universe: Nasir al-Din Shah Qajar and the Iranian Monarchy, 1831 - 1896. Berkeley: University of California Press, 1997.

## Vanjske veze
* Origins of the Qajars (Kadjars)
* Genealogy and History of Qajar (Kadjar) Rulers and Heads of the Imperial Kadjar House
Karen

**Karen** (*Karen-Pahlevi, Karan-Vand, -Karan, -Kiran, -Qaran, -Qaren*) je bila plemenitaška porodica iranskog porijekla, jedna od sedam velikih partskih klanova.

Kareni su bili iz Hirkanije. Glavni im je grad bio Nahavand, 65 km južno od Ekbatane, današnjeg Hamadana u Iranu.

Ogranci ove obitelji su plemenitaške porodice Kamsarakan (armenska) i Pavlenišvili (gruzijska).

## Veze
* Sedam partskih klanova
* Partska Monarhija
Nihon Ōdai Ichiran

***Nihon Ōdai Ichiran*** (japanski: **日本王代一覧**; srpskohrvatski: "Velika panorama vladara Japana") je kronika iz XVII. vijeka koja donosi popis japanskih careva uz kratke bilješke o važnim događajima ili drugim događanjima. Knjigu je 1662. godine sastavio Gahō Hajashi, po naredbi koju je izdao Minamoto no Tadakatsu.

Prema enciklopediji *[[American Cyclopaedia]]*, izdanje iz 1871. godine, prijevod kronike *Nihon Ōdai Ichiran* (*Annales des empereurs du japon*) na francuski jezik smatra se jednom od prvih knjiha o Japanu na Zapadu uopće, a napisao ju je jedan od najvažnijih autora o Japanu toga doba. 

## Reference

## Vanjske veze
* Manuscript scans, Waseda University Library
Azarski jezik

**Azarski jezik** (perz. آذری; *āḏarī*, [ɑːzæri], arap. *al-āḏarīya*‎, azer. *Azəri*, poznat i kao **adarski** tj. *adari* ili **staroazerski**) spada u iransku jezičnu porodicu, a njime su se služili Azeri iz iranskog Azarbajdžana sve do sredine 2. milenijuma kada je završen proces turkizacije. Zbog toga se danas azarski smatra izumrlim jezikom, no zapravo se razvio u moderni azerski jezik koji se kategorizira pod turkijske jezike. 

## Kratka usporedna tablica

## Povezano
* Azerski jezik

## Literatura
*
Severinski banat

**Severinski banat** je bio pogranična provincija srednjovekovne Kraljevine Ugarske, koja je imala ulogu u anti-osmanskom odbrambenom sistemu kraljevine. Provincija je obuhvatala zapadnu Olteniju i istočni Banat, a upravno sedište je bio grad Drobeta-Turnu Severin. Oko kontrole nad ovom regijom sporile su se Vlaška i Ugarska. Severinski banat je formiran 1228. godine i postojao je do 16. veka, kada je njegova teritorija podeljena između vazalnih osmanskih kneževina Vlaške i Transilvanije. U političkom smislu, pokrajinu je nasledio Lugoški i karansebeški Banat u okviru Kneževine Transilvanije, koji je formiran na zapadnom delu područja nekadašnjeg Severinskog banata (zapadno od grada Oršave). Danas je celo područje nekadašnjeg Severinskog banata u sastavu Rumunije.

## Vanjske veze
* Mapa Severinskog banata
Čagatajci

**Čagatajci** ili **Čagatajski Tadžici**, jedna od skupina Tadžika iz jugoistočnog Uzbekistana i južnog Tadžikistana čije porijeklo, kao ni kod Hardura, nije razjašnjeno, iako je naziv «*čagataj*» mongolskog porekla, a sam Čagataj (1183-1242) je sin Džingis-kana (1162-1227). Njihov jezik ne smije se miješati izumrlim turkijskim čagatajskim jezikom iz Centralne Azije. Ima ih nekoliko desetaka tisuća, a većina živi u pokrajini Surxondaryo u Uzbekistanu.

Stanovništvo je brojalo oko 63.500 u periodu 1924-25. godine. 

## Povezano
* Čagatajski kanat
* Harduri narod
* Surhandarinska oblast

## Literatura
*
Sljedećih jedanaest

**Sljedećih jedanaest** (eng. **Next Eleven**, kr. **N-11**) je niz od jedanaest država, koje imaju potencijal, da postanu ponajveća svjetska gospodarstva u 21. vijeku. To su: Bangladeš, Egipat, Filipini, Indonezija, Iran, Južna Koreja, Meksiko, Nigerija, Pakistan, Turska i Vijetnam. 

Pojam je 2005. prvi uveo Jim O'Neill, ekonomist investicijske banke Goldman Sachs u znanstvenom radu. Ove države imaju obećavajuće mogućnosti za ulaganja i dalji razvoj. Na kraju 2011., četiri glavne države iz ove grupe (Meksiko, Indonezija, Južna Koreja i Turska) također poznate kao MIKT, činile su 73 posto BDP-a svih država Grupe jedanaest država. BDP BRIC država (Brazil, Rusija, Indija i Kina) bio je 13,5 bilijuna dolara, dok je BDP MIKT bio gotovo 30 posto toga: 3,9 bilijuna USD.

Obilježja Grupe jedanaest država su: makroekonomska stabilnost, politička zrelost, otvorenost trgovini, investicijska politika i kvaliteta obrazovanja. 

Slična pojam je CIVETS: (Kolumbija, Indonezija, Vijetnam, Egipat, Turska, Južna Afrika), koji je skovao ekonomist Robert Ward 2009. godine.
Hut

**Hut** (perzijski حوت, dosl. *kit*) iranski je superkavitacijski torpedo brzine 360 km/h, što ga uz ruski Škval čini najbržim torpedom na svijetu, višestruko bržim od svih drugih vrsta torpeda. Uspješno testiranje obavljeno je lansiranjem s vojnog broda protiv makete podmornice, prilikom vojnih vježbi *Veliki poslanik* u aprilu 2006. godine.

General Ali Fadavi, predstavnik iranske mornarice izjavio je: "*Čak i ako neprijateljski brod detektira torpedo, nijedan ratni brod ne može mu pobjeći zbog njegove velike brzine*". Brzina *Huta* od 100&nbsp;m/s čini ga sedmerostruko bržim od američkih ili europskih modela poput Mark 46 odnosno MU90 Impacta.

Službena iranska novinska agencija IRNA tvrdi kako je torpedo razvijen i konstruiran u industrijskim kompleksima iranske Revolucionarne garde. Zapadni izvori tvrde kako je torpedo napravljen reverznom tehnikom od ruskog superkavitacijskog torpeda sličnog tipa VA-111 Škval koji putuje sličnom brzinom, no za to nema dokaza. Ruski dužnosnici opovrgnuli su navode o opskrbljivanju Irana navedenom tehnologijom.

## Veze
* Oružane snage Irana

## Izvori

## Vanjske veze
* Rusija negira tehnološku pomoć 
* BBC: Iran testirao "super-brzi" torpedo
Karagozlu

**Karagozlu** (Karagozlu, Karagözlü), turkijsko pleme iz skupine Oguza nastanjeno na sjeverozapadu Irana. Populacija im broji oko 2300 ljudi (2008). Govore dijalektom južnoazerskog jezika. 

## Izvori
Braki

**Braki** (Ormuri, Baraki, Burki, Urmuri), zapadnoiransko pleme iz Afganistana i Pakistana koje broji između 2000 i 5000 pripadnika. Većina danas živi u Waziristanu u Pakistanu, dok ih u afganistanskoj pokrajini Logar danas ima svega pedesetak u Baraki Baraku. Blizu Peshawara imaju tri sela: Urmar Miana ili Manz-Kalaj (Srednje Selo), Urmar-Pajan ili Kuz (Hkata-Kalaj; Donje Selo) i treće Bala ili Bar-Kalaj; Gornje selo), na afganistanskoj strani. Jezično su najsrodniji Paračima. Sami sebe nazivaju Brakee. Asimiliraju se u Paštunce (Afgance).

## Vanjske veze
* PASHTO, WANECI, ORMURI
* Ormuri