open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tuthalija IV

**Tudhaliya IV** bio je vladar Hetitskog Carstva (Novo kraljevstvo) i mlađi sin Hattusilija III. Vladao je cca. 1237. pne.&ndash;1209. pne..

Tudhaliya je najvjerojatnije rođen na očevom dvoru u Hattusi, nakon brata i prijestonasljednika Nerikkailija, ali najvjerojatnije kada mu je otac još uvijek bio guverner pod vlašću svog brata Muwatallija II. Bio je dobar prijatelj Kurunte, a Hattusili je zapovijedio da obojica ostanu dobri prijatelji. Kada Hattusili kao kralj sastavio ugovor s "Ulmi-Tessupom" te tako potvrdio Kuruntino gospodstvo nad Tarhuntassom, Hattusili je Tudhaliyu imenovao za prijestonasljednika. Tudhaliya je kao kralj sastavio brončanu ploču potvrđujući veze između njega i Kurunte. Za vrijeme njegove vladavine je izbila velika suša, pa je Tudhaliya dao sagraditi čak 13 brana, od kojih jedna dan-danas stoji u Alacahöyüku.http://www.thenewanatolian.com/tna-15106.html
Nešto kasnije je doživio ozbiljan vojni poraz od asirskog kralja Tukulti Ninurte u bitci kod Nihriye.

## Vanjske veze
* Reign of Tudhaliya IV
Kurunta

**Kurunta** je bio hetitski princ, sin kralja Muwatallija II i rođak kralja Tudhaliye IV. "Kurunta" je luvijsko ime, ali je također koristio i hurijsko ime Ulmi-Tessup.

Izvori za njegovu biografiju su dva ugovora između gradova Hattuse i Tarhuntasse, spominjanje u Pismu iz Tawaglave, brojni pečati i natpis na stijeni.

Muwatalli je Kuruntu povjerio svom bratu Hattusiliju da ga odgoji u svom domaćinstvu. Hattusilijev sin Tudhaliya kasnije u svom pismu tvrdi da ga je od tog vremena s Kuruntom vezivalo veliko prijateljstvo.

Najvažniji događaj Kuruntinog života je bio prijenos hetitske prijestolnice iz Hattuse u Tarnhutassu.

U brobi za prijestolje između Mursilija III i Hattusilija, Kurunta se opredijelio za Hattusilija. Za to je bogato nagrađen - Hattusili mu je dao vazalno kraljevstvo sa sjedištem u Tarhuntassi, bivšoj očevoj prijestolnici. Međutim, u to je doba veći dio nominalne teritorije već pao u ruke lukkanskih ratnika s podrškom iz Ahhiyawe. Kurunta je u doba Hattusilijeve vladavine bio prisiljen vraćati kontrolu nad tom teritorijom.

Brončana ploča pronađena u Hattusi bilježi sporazum između Tudhaliye IV i Kurunte, a njime je Tudhaliya ponovno priznao Kuruntinu vlast nad Tarhuntassom. U to je doba Kurunta još osvajao zapad, je se spominje kako će Parha (klasični Pergam u Pamfiliji) svaki čas pasti u njegove ruke. Ovaj je ugovor od velike važnosti za historičare, jer je riješio mnoge sporove o anadolijskim lokacijama u tom periodu.

S vremenom se ispostavilo kako Kurunta nije bio zadovoljan svojim feudom, te je na svojim pečatima i na natpisu u Hatipu počeo koristiti titulu 'Veliki kralj'. Pečati su pronađeni u samoj Hattusi, a brončana ploča s prethodnim ugovorom je zakopana ispod velikih južnih Vrata sfinge, što sugerira prekid odnosa između dvije zemlje.

Pretpostavlja se da je Kurunta uzurpirao ili pokušao uzurpirati prijestolje od Tudhaliye ili njegovog nasljednika Arunawande III, iako točan tok događaja nije utvrđšen. Neki, pak, smatraju da je Kurunta jednostavno proglasio nezavisnost. Hijeroglifski luvijski natpis na zidu južne akropole u Hattusi spominje kako je Suppiluliuma II, sin Tudhaliye IV, napao Tarhuntassu.

## Vanjske veze
* Reign of Kurunta
Ninurta-apal-Ekur

**Ninurta-apal-Ekur** bio je kralj Asirije. Postoji spor o tome kako je vladao, koji se temelji na sporovima vezanim uz različite kopije Asirskog popisa kraljeva. Nassouhijev popis kraljeva, ponekad smatran starijim popisom od ostalih, pripisuje mu 13 godina vladavine, dok mu ostali popisi kraljeva daju samo tri. Suvremena istraživanja uglavnom podržavaju kraću vladavinu, u kom slučaju je vladao od 1182 do 1180. pne. (dok je u drugom slučaju vladao od 1192. do 1180. pne.) Bio je uzurpator, ali i čukunuk kralja Adad-nirarija I. Preuzeo je prijestolje od Enlil-kudurri-usura, sina moćnog kralja Tukult-Ninurte I. Nakon vladavine od tri ili trinaest godina, naslijedio ga j eisn Ashur-dan I.
Ašur-dan I

**Ashur-dan I** *(Aššur-dān I)* bio je jedan od najdugovječnijih kraljeva Asirije, odnosno vladar koji je vladao 46 godina prema Asirskom popisu kraljeva. Prema jednoj od danas češće korištenih kronologija srednjoasirskog perioda, vladao je od 1179. pne. do 1133. pne. 

Naslijedio je oca, Ninurta-apil-Ekura, a njega je naslijedio sin Ninurta-tukulti-Ashur. Osim toga, malo se zna o njegovoj dugoj vladavini.
Mutakil-Nusku

**Mutakkil-Nusku** bio je kratkotrajni kralj Asirije godine 1133. pne. Bio je sin kralja Ashur-dana I, a na vlast je došao uzurpiravši prijestolje od svog brata Ninurte-tukulti-Ashura, i to vjerojatno vrlo kratko nakon očeve smrti. Mutakkil-Nusku je nakon te uzurpacije brzo umro, ostavivši prijestolje svom sinu Ashur-resh-ishiju I.
Ašur-reš-iši I

**Ashur-resh-ishi I** je bio kralj Asirije od 1133. do 1115. pne. Naslijedio je svog oca Mutakkil-Nuskua, a naslijedio ga je sin Tiglath-Pileser I.
Tadeusz Wolanski

**Tadeusz Wolański** ili **Tadeuš Volanjski**/**Тадеуш Волањски** (* 17. 10. 1785, † 16. 2. 1865) je poljski arheolog, slavenofil, autor je hipoteze o slavenskomu postanku Etruščana.

## Stavovi
Tadeusz Wolański je istražio arheološke spomenike Evrope i Severne Afrike. On je pretpostavio, da su u razdoblju od 7. do 4. veka pne. postojali trgovački odnosi između Drevnog Egipta i slavenskim zemljama.

Wolański je tvrdio da je pomoću slavenskih jezika dešifrirao većinu etruščanskih natpisa, uključujući spomenik kod Kreccia . Njegove knjige su bile unešene u Index Librorum Prohibitorum i osuđeni na spaljivanje. Naučnici su njegove teze odbacili.

Sada istraživanje runske pismenosti nastavlja ruski naučnik Valerij Čudinov.

## Povezano
* Alternativne teorije slavenske povijesti

## Vanjske veze
* Joachim Śliwa, Tadeusz Wolański (1785-1865)
Zoran Tošić

Zoran Tošić - Zoki (28. april 1987.) je fudbaler iz Zrenjanina. Karijeru je započeo u Banatu iz Zrenjanina a trenutno nastupa za CSKA Moskva. Prešao je u FK Partizan na leto 2007. Bio je u sastavu Fudbalske reprezentacije Srbije na svetskom prvenstvu 2010. Spada u najbrže fudbalere. Za reprezentaciju je odigrao 76 utakmica i postigao 11 golova.

## Vanjske veze

* Profil Zorana Tošića na sajtu BeliOrlovi.net
Villanovanska kultura

**Villanovanska kultura** bila je najstarija kultura Željeznog doba u centralnoj i sjevernoj Italiji. Ona je slijedila kulturu Terramare iz Bronačnog doba, a nestala je u 7. vijeku pne. pred orijentalnim utjecajima koje su donosili grčki trgovci, a odmah iza toga i etruščanskom civilizacija. Villanovanski kulturni izvori, ali ne i narodi, potječu iz Istočnih Alpa, gdje su postojale veze s Halstattskom kulturom. Villanovanci su donijeli obrau željeza na Italijanski poluotok; prakticirali su kremiranje i pokapali pepeo svoji umrli u urnama karakterističnog dvostožastog oblika.

Kultura se općenito dijeli na **proto-Villanovansku kulturu** (Villanovanska I) od 1100. pne. do 900. pne. i **pravu Villanovansku kulturu** (Villanovan ska II) od 900. pne. do 700. pne., kada su se počeli osnivati etruščanski gradovi.

## Izvori i literatura
* S. Gozzadini: *La nécropole de Villanova*, Fava et Garagnani, Bologna, 1870
* J. P. Mallory, "Villanovan Culture", *[[Encyclopedia of Indo-European Culture]]*, (Fitzroy Dearborn), 1997.
* G. Bartoloni, "The origin and diffusion of Villanovan culture." in M. Torelli, (editor) *The Etruscans*, pp 53–74. (Milan), 2000.
* M.E. Moser, *The "Southern Villanovan" Culture of Campania*, (Ann Arbor), 1982.
* D. Ridgway, "The Villanovan Cemeteries of Bologna and Pontecagnano" in *Journal of Roman Archaeology* 7: pp 303&ndash;16 (1994)

## Vanjske veze
* Museo Archeologico di Verucchio: Villanovan necropolis  (in English)
* Ashmolean Museum: ''Ancient Italy Before the Romans''
Ninurta-tukulti-Ašur

**Ninurta-tukulti-Ashur** *(Ninurta-tukultī-Aššur)* bio je kratkotrajni kralj Asirije godine 1133. pne. Naslijedio je svog oca, dugovječnog kralja Ashur-dana I, ali mu je prijestolje brzo uzurpirao brat Mutakkil-Nusku. Ninurta-tukulti-Ashur je bio prisiljen otići u egzil u Babiloniju, državu s kojom je bio imao dobre odnose.

## Povezano
* Tukulti-Ninurta
Tukulti-Ninurta

**Tukulti-Ninurta** se može odnositi na:

* Tukulti-Ninurta I
* Tukulti-Ninurta II
* Epi o Tukulti-Ninurti
* Ninurta-apal-Ekur
* Ninurta-tukulti-Ashur
* Ninurta
Sjeverna Italija

**Sjeverna Italija** (italijanski: ***Italia Settentrionale***, ***Italia del Nord*** ili jednostavn ***il Nord***) spaja dva područja koja pripadaju Italiji: 
* Sjeverozapad (Nord-Ovest): Dolina Aoste, Pijemont, Lombardija, Ligurija 
* Sjeveroistok (Nord-Est): Furlanija-Julijska krajina, Veneto, Trentino-Južni Tirol, Emilija i Romanja

Furlanija-Julijska krajina, Trentino-Južni Tirol i Dolina Aoste su regije sa *[[Autonomne regije sa specijalnim statutom (Italija)|specijalnim statutom]]*.

## Vezane kategorije
* Centralna Italija
* Južna Italija
* Otočna Italija
* Sjeveroistočna Italija

## Povezano
* Grupe regija
* Cisalpinska Galija
* Sjevernotalijanski jezik

## Napomene
Ramzes VIII

Usermare Akhenamun **Ramzes VIII** (također pisan **Ramses** i **Rameses**) ili Ramesses Seth-her-khepshef (ili Sethirkhopshef) Meryamun ('Set je njegova snaga, voljen od Amuna') (1130. pne.-1129. pne.) bio je sedmi faraon Dvadesete dinastije Novo egipatsko kraljevstvo Drevnog Egipta te jedan od posljednjih preživjelih sinova Ramzesa III. Majka mu je bila Iset Ta-Hemdjert. Činjenica da je na vlast došao nakon smrti Ramzesa VII—sina Ramzesa VI—ukazuje na nastavak problema s nasljeđivanjem prijestolja. Ramzes VIII je najopskurniji vladar ove dinastije i trenutne informacije o njegovoj kratkoj vladavini sugeriraju da je na prijestolju u najboljem slučaju ostao samo godinu dana. iako mu neki naučnici pripisuju vladavinu od dvije godine. Spomenici iz doba njegove vladavine su rijetki i uključuju natpis na Medinet Habu, spomen ovog vladara u jednom dokumentu—Berlinskoj steli 2081 Horija i Abydosu—i jednog skarabeja. Njegov jedini datum je grafit s natpisom **Godina 1, I Peret dan 2** u grobu Kyenebua u Tebi.

On je jedini faraon Dvadesete dinastije čiji grob nije bio identificiran u Dolini kraljeva, iako su neki naučnici sugerirali da je grob princa Mentuherkhepshefa, KV19, sina Ramzesa IX, bio originalno započet za Ramzesa VIII, ali postao neprikladan kada je on sam postao kralj.

## Reference

* *[[:fr:Référence:Nos ancêtres de l'Antiquité (Christian Settipani)|Nos ancêtres de l'Antiquité]]*, 1991, Christian Settipani, p.&nbsp;169, 173 and 175

## Vanjske veze
Ramzes IX

**Ramzes IX** (ili **Ramses**) (originalno ime 'Amon-her-khepshef Khaemwaset' (1129. &ndash; 1111. pne.) bio je osmi kralj Dvadesete dinastije starog Egipta. Bio je treći najdugovječniji kralj ove dinastije, iza Ramzesa III i Ramzesa XI. Danas je vjeruje da je na prijestolje stupio na 21. dan I mjesca Akheta, što se temelji na studiji von Beckeratha iz 1984. godine. Prema *Torinskom papirusu 1932+1939*, Ramzes IX je vladao 18 godina i 4 mjeseca te umro u 19. godini vladavine u prvom mjesecu Pereta između 17. i 27. dana  Njegovo prijestolno ime, Neferkare Setepenre, znači "Lijepa je duša Re, izabran od Re."

## Pljačke grobova
Vladavina mu je najpoznatija po seriji pljački grobova koja se zbila u 16. godini vladavine, a koja je zabilježena u Abbotovom papirusu, papirusu Leopold II-Amherst i Mayerovim papirusima. Tada se otkrilo da je nekoliko kraljevskih i plemenitaških grobnica u zapadnoj tebanskoh nekropoli opljačkano, uključujući grob kralja 17. dinastije Sobekmsafa I. Paser, gradonačelnik Istočne Tebe ili Karnaka, optužio je svog potčinjenog Pawerau, gradonačelnika Zapadne Tebe zaduženog za sigurnost nekropole, da je ili surađivao s pljačkašima ili nedovoljno brinuo o zaštiti Doline kraljeva od pljačkaša grobova. Paweraa je bio važan član vezirske komisije koja je ispitivala slučaj, i, kao što se moglo očekivati, bilo je nemoguće Pawerau službeno optužiti za bilo koji zločin zbog nedostatka dokaza. Paser je ubrzo nakon podnošenja izvještaja nestao. Ramzes IX je ipak nakon tog vala pljački donio neku stabilnost Egiptu. Obratio je pažnju na Donj Egipat i sagradio veliki spomenik u Heliopolisu.

## Projekti
Većina njegovih građevinskih pothvata je vezan uz centar hrama sunca u Heliopolisu u Donjem Egiptu, gdje se nalazi najvažniji spomenii njegove vladavine. Osim toga je ukrasio i zid sjeverno od Sedmog stupa Hrama Amun-Rea u Karnaku. Konalčno je njegovo ime pronađeno u Oazi Dakhla u Zapadnom Egiptu te u Gezeru u Palestini što sugerira nastavak egipatskog utjecaja u Aziji; većina posjeda Novog kraljevstva u Kanaanu i Siriju su do tada bili izgubljeni u najezdi Morskih naroda. Također je poznat po nizu spomenika u počast svojih prethodnika Ramzesa II, Ramzesa III i Ramzesa VII.

## Grob

Sin Ramzesa IX **Mentuherkhepeshef** nije živio dugo da bi mogao naslijediti oca, iako je imao jednu od naljepših grobnica u Dolini kraljeva (KV19). Prijestolje je umjesto toga preuzeo Ramzes X čije je srodstvo s Ramzesom IX nejasno. Mogao je biti sin Ramzesa IX, možda u braku s kasnijom suprugom Baketwernel s obzirom da je u egipatskim izvorima Baketwernel spomenuta kao Kraljevska supruga, sestra i majka. Grob Ramzesa IX, (KV6), bio je otvaran od antičkih vremena, o čemu svjedoče rimski i grčki grafiti na zidinama grobnice. Prilično je dug u tradiciji 'injekcijskih' tunela kasne 19. i 20. dinastije te se nalazi nasuprot grobnice Ramzesa II u Dolini kraljeva; moguće je da je to inspiriralo Ramzesa IX da na toj lokaciji sagradi grobnicu, kako bi bio blizu velikom kralju. Godine 1881. mumija Ramzesa IX je pronađena u zbirci Deir el-Bahri (DB320).

## Reference

## Vanjske veze
* The Tomb of Ramesses IX, Valley of the Kings, Egypt
Andrea Luchesi

**Andrea Lukezi ** (; Motta di Livenza, 23.12.1741.-Bon, 21.3.1801.) bio je italijanski kompozitor i orguljaš u ere klasicizam. 

Andrea Luchesi je živeo u Veneciji u Bonu. Bio je izabran za glavnog dirigenta () Bona (1774.). Učenik mu je bio mladi Betoven.
Ramzes X

** Khepermare Ramesses X** (također **Ramses** i **Rameses**) (vladoa cca. 1111. &ndash; 1107. pne.) bio je deveti vladar 20. dinastije Drevnog Egipta. Rodno ime mu je bilo Amonhirkhepeshef. Nije jasno da li mu je vladavina trajala 3 ili 4 godine, ali danas postoji snažan konsenzus među egiptolozima da je trajala kraće od 9 godina, kao što se prethodno pretpostavljalo. Njegov *prenomen* ili prijestolno ime, Khepermaatre, znači "Pravda Re ostaje." Moguće je da je bio sin Ramzesa IX i njegove supruge Baketwernel.

Ramzes X nije iza sebe ostavio mnogo dokumenata. Sve što se pouzdano zna o njegovom kraljevanju jest da su sveopća nesigurnost kao i val pljački grobova - koji su mučili njegove prethodnike - nastavili rasti pod njegovom vladavinom. 1. i 2. godina vladavine su atestirane **Torinskim papirusom 1932+1939** dok je treća godina dokumetirana dnevnikom koji su vodili radnici u Deir El edini. Dnevnik spominje sveopće ljenčarenje i izležavanje radnika na nekropoli, jer je postojala prijetnja od libijskih pljačkaša u Dolini kraljeva. Također spominje kako su radnici u Deir El-Medini bili odsutni s gradilišta u 3. godini, odnosno III mjesecu Pereta (zima) - i to 6, 9, 11, 12, 18, 21. i 24. dan u strahu od "stanovnika pustinje" (Libijaca ili Meshwesha) koji su očigledno prolazili kroz Gornji Egipat i Tebu kako ih je bila volja. To je vjerojatno posljedica masovnog priliva Libijaca u zapadnu regiju Delte u Donjem Egiptu. Ramzes X je također posljednji vladar Novog kraljevstva čija je vlast prostirala na Nubiju—što je atestirano natpisom u Anibi.

Njegov grob u Dolini kraljeva - KV18 - je ostaljen nedovršen.

## Reference

* *[[:fr:Référence:Nos ancêtres de l'Antiquité (Christian Settipani)|Nos ancêtres de l'Antiquité]]*, 1991, Christian Settipani, p.&nbsp;153, 169 and 173

## Vanjske veze
* KV18: The Tomb of Ramesses X
David (razvrstavanje)

**David** može biti:

* David, kralj
* , muško ime
* David (Michelangelo)
* David, Văleni, naselje u Rumuniji u okrugu Neamț u opštini Văleni
* , naselje u Meksiku u saveznoj državi Nuevo León u opštini Apodaca
MUL.APIN

**MUL.APIN** je zbirka astronomskih zapažanja koja se tiče mnogih važnih aspekata babilonske astrologije. Tekst navodi imena 66 zvijezda i konstelacija, te daje brojne idikacije kao što su izlazak, silazak i datumi kulminacije, a temeljem kojih se može rekonstruirati babilonska zvjezdana karta.

Vjeruje da su brojna sazvježda navedena na tim pločicama poslužile za katalog Eudoksa iz Knida. Sredinom 2000-ih astrofizičar Brad Schaefer analizirao je podatke i ustanovio da su se pločice odnosile na astronomska zapažanja u oblasti Assura oko godine 1370. pne. Njegova analiza Eudoksovih podataka pokazuje i da su se drevi grčki astronomi koristili istim podacima.

Najstarija trenutno otkrivena kopija teksta je datirana u godinu 686. pne., ali većina naučnika vjeruje da je tekst sastavljen između 1400. i 1100. pne. Najkasnije kopije Mul-Apina su datirane oko 300. pne.

## Napomene

## Izvori
* "The Origin of the Greek Constellations": Bradley Schaefer; Scientific American, November 2006
* "The Latitude and Epoch for the Origin of the Astronomical Lore in MUL.APIN": Bradey E. Schaefer; 2007, AAS/AAPT Joint Meeting, American Astronomical Society Meeting 210, #42.05

## Vanjske veze
* Explanation of MUL.APIN tablets by Gary D. Thompson 
* "The Mul.Apin Tablets" by Dr. Shepherd Simpson
* Star lists of Mul.Apin and their locations by Gavin White
11. vijek pr. n. e.

**Jedanaesti vijek <small>pne.</small>** pokriva vremenski period od 1100 <small>pne.</small> do 1001 <small>pne.</small>.

## Događaji

* 1089. pne. — Melant, legendarni kralj Atene, umire nakon 37 godina i nasljeđuje ga sin Kodro.
* 1079. pne. — Umire kralj Cheng od Zhoua, kralj dinastije Zhou u Kini.
* 1078. pne. — Zhou kang wang postaje kralj dinastije Zhou u Kini.
* 1069. pne. — Ramzes XI umire, okončavši tako Dvadesetu dinastiju u Egiptu. Nasljeđuje ga Smendes I, koji osniva Dvadeset prvu dinastiju.
* 1068. pne. — Kodro, legendarni kralj Atene, umire u borbi protiv dorskih osvajača nakon vladavine od 21 godinu. Atenska tradicija ga smatra posljednjim kraljem koji je imao apsolutnu vlast. Moderni historičari ga smatraju posljednjim kraljem čiji je život predmet grčke mitologije. Nasljeđuje ga sin Medon.
* 1053. pne. — Smrt kralja Kanga od Zhoua, vladara dinastije Zhou u Kini.
* 1052. pne. — Kralj Zhao od Zhoua postaje kralj dinastije Zhou u Kini.
* 1051. pne. — Saul postaje prvi kralj Izraela.
* 1050. pne. — Filistejci u bitci zarobljavaju Zavjetni kovčeg od Izraelaca. (približni datum)
* 1048. pne. — Medon, kralj Atene, umire nakon vladavine od 20 godina i nasljeđuje ge sin Akast.
* 1046. pne. — Zhou Wu Wang svrgava kineskog kralja Di Xina i osniva dinastiju Zhou (1046. pne. — 249. pne.).
* 1044. pne. — Umire Smendes I, kralj Egipta, i nasljeđuju ga dva ko-regenta, Psusennes I i Neferkare Amenemnisu.
* 1039. pne. — Neferkare Amenemnisu, kralj Egipta, umire.
* 1027. pne. — Tradicionalni datum za završetak dinastije Shang u Kini.
* cca. 1020. pne. — uništenje Troje VIIb2.
* 1020. pne. — Kralj Saul postaje prvi kralj Izraelita.
* 1012. pne. — Akast, kralj Atene, umire nakon vladavine od 36 godina i nasljeđuje ga sin Arhip.
* 1006. pne. — David nasljeđuje Saula.
* 1002. pne. — Smrt kralja Zhaoa od Zhoua iz dinastije Zhou u Kini.
* 1001. pne. — Kralj Mo od Zhoua postaje vladar dinastije Zhou u Kini.
* 1000-e pne. — Najstariji dokazi o poljodjelstvu na visoravnima Kenije.
* cca. 1000. pne. — Latini dolaze u Italiju iz oblasti Dunava.
* cca. 1000. pne. — Arheološki dokazi s natpisa iskopanih godine 2005. datiraju tamilski jezik, klasični jezik Indije. 
* 1000-e pne. — pronađeno Feničansko pismo.
* Dinastija Zhou (1122. pne.–256. pne.) ustanovljena u Kini.

## Decenije i vijekovi
Matricid

**Matricid** predstavlja čin ubijanja vlastite majke.

U historiji se jedan od najpoznatijih slučajeva matricida onaj koji se pripisuje rimskom caru Neronu koji je godine 59. dao ubiti vlastitu majku Agripinu.

## Povezano
* Patricid
* Fratricid
* Sororicid
* Filicid
* Uksoricid
* Mariticid
* Suicid
* Infanticid
Algebra

**Algebra** (*Algebra*), arap. *al-gabr*, u stvari „uzglobljavanje (polomljenih) delova“, vaspostavljanje ravnoteže, oblik jednačine. 

Geneza naziva vodi do knjige arapskog matematičara Muhameda Al Horezmija *Hisab al džabr val mukabala* što se u slobodnijem prevodu može biti *Knjiga o svođenju i dvostrukom oduzimanju*. Postupak se prvo odnosio na uređivanje leve i desne strane kod jednačina ali je kasnije, razvojem matematike, značajno proširen.

Izvorno se pod „algebrom“ podrazumevala teorija „algebarskih“ jednačina, u kojima su pomoću „algebarskih“ računskih operacija (sabiranje, oduzimanje, množenje, deljenje itd.) povezane poznate i nepoznate veličine. Danas ovaj pojam označava i opštiju teoriju matematičkih struktura, u kojoj se posebno istražuju strukturne jednakosti između tako različito usmerenih oblasti kao što su teorija brojeva, geometrija ili algebra u tradicionalnom smislu. 

Važne algebarske strukture su, recimo, grupe, prsteni, tela i asocijacije. Sve tvorevine koje pokazuju neku određenu strukturu nazivajy se „modeli“ ove strukture. Rezultati na koje se smera istraživanjima apstraktnih struktura pokatkad važe i za njihove modele. 

Nadovezujući se na *Mathematical Analysis of Logic* (1847.) Džordža Bula, algebarska istraživanja su postala značajna i za formalnu logiku. Važnu ulogu tu igraju posebno „bulovske asocijacije“ ili „bulovske algebre“. Pored algebarskih struktura, govori se još i ο „strukturama uređenja“ i „topološkim strukturama“. 

**Algebra** se deli na:
Linearnu algebru,
Apstraktnu algebru,
Univerzalnu algebru,
Elementarnu algebru,
Apstraktna algebra

**Osnovna** ili **apstraktna** algebra je disciplina matematike koja se bavi primjenom logike za građenje formalne osnove za matematiku. Današnja se algebra može gledati kao pokušaj uopćavanja već tisućljećima znanih svojstava brojeva i aritmetičkih operacija (zbrajanja, oduzimanja, množenja, i dijeljenja) uz njih, a i postavljanjem istih već poznatih pravila na tvrdi temelj u današnoj formalnoj logici.

= Povijest =
Formalna algebra počinje u osamnaestom stoljeću. U to vrijeme Leonard Euler pokreće svoje sistematsko istraživanje svojstava brojeva, posebno prim brojeva. Njegovi su rezultati postali osnovom discipline teorije brojeva. Kasnije se, u bližim istraživanjima poopćenih algebarskih struktura, pokazalo da prim brojevi igraju vodeću ulogu, jer je puno tih struktura u svojim osnovnim crtama identično malom broju "osnovnih", koje proizlaze iz dijeležnih svojstava cijelih brojeva.

Veliki doprinos algebri dao je mladi francuski genij Évariste Galois, koji je prvi sistematski uveo pojam grupe. Njegov je rad doprinio slavljenom teoremu o nerješivosti jednadžbi stupnja višljeg od 5 pomoću radikala i četiriju aritmetičkih operacija.

Od vremena Galoisa pa do naših dana, moderna algebra je prošla dugu evoluciju. Danas se algebra koristi u teoretskoj fizici, u informatici te kao osnova za izgradnju ostalih ogranaka matematike, kao što su analiza, geometrija, kombinatorika, i teorija brojeva.

## Strukture algebre
Algebra se bavi istraživanjem skupova i funkcija koje su definirani uz njih. Najčešće je funkcija binarna (s dvama argumentima) i odlikuje se zatvorenošću: naime, svaki par argumenata daje ishod u izvornom skupu. (Primjer zatvorene operacije: zbrajanje na skupu cijelih brojeva većih od nule \N. Primjer nezatvorene operacije: oduzimanje na istom skupu (jer, naprimjer, 1 - 1 nije veći broj od 0, makar i 1 i 3 jesu).

## Poveznice
* Linearna algebra
* Booleova algebra
Diskretna matematika

**Diskretna matematika**, još zvana i **finitna matematika** ili **decizijska matematika**, je proučavanje matematičkih struktura koje su fundamentalno diskretne, u smislu da ne podržavaju ili zahtijevaju notaciju kontinuiranosti. Većina, ako ne i svi, objekata proučavanih u finitnoj matematici su prebrojivi skupovi, kao što su cijeli brojevi, konačni grafovi i formalni jezici.

Diskretna je matematika postala popularna u nedavnim desetljećima zbog svoje primjene u računarstvu. Koncepti i notacije iz diskretne matematike su korisne za proučavanje ili opis objekata ili problema u računalnim algoritmima i programskim jezicima. U nekim matematičkim programima, kolegiji **finitne matematike** pokrivaju diskretne matematičke koncepte za biznis, dok kolegiji iz diskretne matematike naglašavaju koncepte za diplomande računarstva.

Kao suprotnost, vidi kontinuum, topologija i matematička analiza.

Diskretna matematika uključuje sljedeće teme:
* Logiku - proučavanje zaključivanja
* Teoriju skupova - proučavanja kolekcija elemenata
* Teoriju brojeva
* Kombinatoriku, uključujući
** Teoriju dizajna
** Enumerativnu kombinatoriku
** Teoriju grafova
* Algoritmiku - proučavanje metoda računanja
* Teoriju informacije
* Digitalnu geometriju
* Izračunljivost i teorije složenosti - koje barataju teoretskim i praktičnim ograničenjima algoritama
* Elementarnu teoriju vjerojatnosti i Markovljeve lance
* Linearnu algebru - proučavanje povezanih linearnih jednadžbi
* Funkcije
* Parcijalno uređene skupove
* Dokaze
* Prebrojavanja i relacije
* Kolekcije

### Primjene

* Atonalna glazba
* Analiza računalne slike
* Kriptoanaliza
* Kriptografija
* Kriptologija
* Konačni automati

* Formalni jezik
* Teorija igara
* Teorija grafova
* Kombinatorna geometrija
* Kombinatorna topologija

* Linearno programiranje
* Analiza glazbe
* Operacijska istraživanja
* Teorija redova
* Teorija računanja

## Izvori
* Donald E. Knuth, *[[The Art of Computer Programming]]*
* Kenneth H. Rosen, *Handbook of Discrete and Combinatorial Mathematics* CRC Press. .
* Kenneth H. Rosen, *Discrete Mathematics and Its Applications* 5th ed. McGraw Hill. . Prateći web site: http://www.mhhe.com/math/advmath/rosen/
* Richard Johnsonbaugh, *Discrete Mathematics* 6th ed. Macmillan. . Prateći Web site: http://wps.prenhall.com/esm_johnsonbau_discrtmath_6/ 
* Norman L. Biggs, *Discrete Mathematics* 2nd ed. Oxford University Press. . Prateći Web site: http://www.oup.co.uk/isbn/0-19-850717-8 uključuje pitanja i odgovore..
* Neville Dean, *Essence of Discrete Mathematics* Prentice Hall. . Nježni uvod koji ne ide toliku u dubini kao prethodni naslovi.
*  Također o (digitalnoj) topologiji, teoriji grafova, kombinatorici, aksiomatskim sustavima.
* Matematički arhivi, poveznice na sadržaje diskretne matematike, tutoriali, programi itd. http://archives.math.utk.edu/topics/discreteMath.html 
* Ronald Graham, Donald E. Knuth, Oren Patashnik, *[[Concrete Mathematics]]*
Integral

**Integral** je ključna koncepcija više matematika, napose područja infinitezimalnog računa i matematičke analize. Za danu funkciju *f*(*x*) realne varijable *x* i interval *a*,*b* realne crte, integral

: \int_a^b f(x)dx 

predstavlja površinu područja u *xy*-ravnini ograničenu grafom od *f*, *x*-osi, i vertikalnim crtama *x*=*a* i *x*=*b*.

Ideju su integriranja oblikovali u kasnom sedamnaestom stoljeću Isaac Newton i Gottfried Wilhelm Leibniz. Skupa s konceptom derivacije, integral je postao osnovni alat infinitezimalnog računa, s brojnim primjenama u znanosti i inženjerstvu. Integriranje i deriviranje su povezani osnovnim stavkom integralnog računa.

Jednu od prvih rigoroznih matematičkih definicija integrala dao je Bernhard Riemann. Zasnovana je na postupku limesa koji aproksimira površinu kurvilinearnog područja razbijanjem u vertikalne odsječke. Počevši od devetnaestog stoljeća, pojavljuju se složenije oznake integriranja, pri čemu se poopćuje tip funkcije i domena integracije. Krivuljni integral je definiran za funkcije dvije ili tri varijable, i interval integracije *a*,*b* je zamijenjen određenim krivuljama koje spajaju dvije točke ravnine ili prostora. U plošnom integralu, krivulja je zamijenjena dijelom plohe trodimenzionalnog prostora.
Integrali diferencijalnih formi igraju fundamentalnu ulogu u suvremenoj diferencijalnoj geometriji. Ova su poopćenja integrala prvotno iznikla iz potreba fizike, i igraju značajnu ulogu u oblikovanju fizikalnih zakona, napose u elektrodinamici. Apstraktnu matematičku teoriju poznatu kao Lebesque integracija je razvio Henri Lebesgue.

Naziv "integral" se također može odnositi sinonimno na značenje onoga od antiderivacije, funkcije *F* čija je derivacija dana funkcija *f*. U ovom se slučaju zove neodređenim integralom, dok su integrali o kojima se raspravlja u ovom članku naslovljeni određenima. Osnovni stavak integralnog računa tvrdi da se antiderivacija može rabiti za računanje integrala nad intervalom. Neki autori, primjerice Tom Apostol, razlikuju između antiderivacija i neodređenih integrala.

## Povezano
* Tablični integrali
* Površinski integral
* Zapreminski integral
:Spisak integrala racionalnih funkcija
:Spisak integrala iracionalnih funkcija
:Spisak integrala eksponencijalnih funkcija
:Spisak integrala logaritamskih funkcija
:Spisak integrala trigonometrijskih funkcija
:Spisak integrala hiperboličkih funkcija

## Vanjske veze

* Rimanovi redovi - Integracija funkcija (Džava simulacija)
* Funkcija, izvod i integral (Džava simulacija)
* Integrator Volfram risrča
* Kalkulator funkcija od WIMS
Teorija vjerovatnoće

**Teorija verovatnoće** je grana matematike koja se bavi analizom slučajnih fenomena. Ključni objekti koji se razmatraju u teoriji verovatnoće su slučajne promenljive, stohastički procesi, i događaji: matematičke apstrakcije nedeterminističkih događaja ili merljivih količina. Iako je bacanje novčića ili numerisane kocke slučajan događaj, ako se ponovi mnogo puta, niz ovih slučajnih događaja će ispoljiti određene statističke pravilnosti, koje se mogu proučavati i predviđati. Dve ključne matematičke teoreme koje opisuju ovakvo ponašanje su zakon velikih brojeva i centralna granična teorema.

Kao matematička osnova statistike, teorija verovatnoće je od velike važnosti za mnoge ljudske aktivnosti koje uključuju kvantitativnu analizu velikih skupova podataka. Metode teorije verovatnoće se takođe primenjuju i na opisivanje kompleksnih sistema na osnovu samo delimičnog poznavanja njihovog stanja, kao u statističkoj mehanici. Veliko otkriće u oblasti fizike u 20. veku je bila probabilistička priroda fizičkih fenomena na atomskom nivou, koju opisuje kvantna mehanika.

## Napomene
1080-e pr. n. e.

## Događaji i trendovi
* 1089. pne. – Melant, legendarni kralj Atene, umire nakon 37 godina i nasljeđuje ga sin Kodro.

## Značajne osobe
*
Kodro

**Kodro** (grčki **Κοδρος**)(vladao cca. 1089-1068. pne.) je bio, prema grčkoj legendi, posljednji od legendarnih kraljeva Atene.

Za vrijeme dorske invazije Peloponeza (cca. 1068. pne.), Dorani su konzultirali Proročište u Delfima, koje je proreklo da će im invazija uspjeti dok god kralj nije ozlijeđen. Vijest o ovom proročanstvu, da će jedino smrt atenskog kralja osigurati bezbjednost Atene, brzo je došla do Kodrovih ušija. Vjeran svom narodu, Kodro se prerušio u seljaka i došao u blizinu dorskog logora na rijeci, gdje je počeo izazivati dorske vojnike. Prilikom svađe su ga Dorani, ubili, ali čim su shvatili da je Kodro ubijen, odlučili su se povući u strahu od proricanog poraza.

Nakon ovakvog događaja, nitko se nije smatrao dostojnim naslijedti Kodra, te je titula kralja ukinuta, a umjesto toga uvedena titula arhonta. Prvi takav arhont bio je Kodrov sin Medon.
1070-e pr. n. e.

## Događaji i trendovi
* 1079. pne. — Smrt Zhou cheng wanga, kralja kineske dinastije Zhou.
* 1078. pne. — Zhou kang wang postaje kralj kineske dinastije Zhou.
* cca. 1075. pne. — Novo kraljevstvo prestaje u Drevnom Egiptu (Drugi je datum 1200. pne.).

## Značajne osobe
*
Vojvoda od Zhoua

**Vojvoda od Zhoua** () bio je brat kralja Wua od Zhoua u drevnoj Kini. Samo tri godine nakon što je pobijedio dinastiju Shang kralj Wu je umro, ostavivši zadatak konsolidacije vlasti nove dinastije Vojvodi od Zhoua, koji je vladao kao regent. Vojvoda od Zhoua je ratovao protiv vladara istočnih država koji su se udružili s ostacima dinastije Shang kako bi se suprotstavili Zhoua. Te istočne oblasti su osvojene u pet godina.

Prema kineskoj legendi, nadipunio je 64 heksgarama i dovršio klasično djelo *[[I Ching]]*, ustanovio *[[Rituali Zhoua|Rituale Zhou]]* i stvorio *[[Yayue]]* kineske klasične muzike.

Godine 2004. kineski arheolozi su javili mogućnost da su iskopali grobni kompleks Zhou Gonga u Okrugu Qishan u provinciji Shaanxi.

## Bog Snova

Vojvoda od Zhoua je također poznat i kao 'Bog Snova'. Ime mu dolazi od Konfucijeve izreke: 'Više ne sanjam Vojvodu od Zhoua' (što znači: Ne sanjam dobru vladavinu Vojvode od Zhou). Prema narodnoj predaji, ukoliko se nekome treba dogoditi važna stvar, Vojvoda od Zhoua će o tome tu osobu obavijestiti kroz san. Odatle dolazi kineski izraz 'Sanjanje Zhou Gonga' ili 'Viđenje Zhou Gonga' (npr. G. Zhou, 周公) što znači spavanje/drijemanje.

## Zhou Gongova Knjiga povoljnih i nepovoljnih snova (周公解梦)

Postoji knjiga zvana 'Zhou Gongova Knjiga povoljnih i nepovoljnih snova' (周公解梦), koja govori o snovima u tradicionalnoj kineskoj kulturi. Narod ih koristi kako bi analizom snova predskazao budućnost. 

## Vanjske veze
* Tomb of Zhou Gong
* Explanation of Zhou Gong's Book of Auspicious and Inauspicious Dreams
1090-e pr. n. e.

## Događaji i trendovi
* 1090. pne. – Posljednja godina kada je Dolina kraljeva u Egiptu korištena za kraljevske i plemenitaške pogrebe.

## Značajne osobe
* Kralj Wen od Zhoua
Kralj Kang od Zhoua

**Kralj Kang od Zhoua** (ch 周康王 zhōu kāng wáng) ili **Kralj K'ang od Choua** bio je treći vladar kineske dinastije Zhou. 

Kralj Kang je nastavio politiku svog oca kralja Chengovu politiku i proširio teritoriju Zhoua na sjever i zapad. Također je suzbio pobunu na istoku. Narod je prosperirao pod vladavinom kralja Kanga. 

## Osobne informacije

  
    Porodično ime
    Ji (姬 jī) na kineskom
  
    Osobno ime
    Zhao (釗 zhāo) na kineskom
  
    Ime ere
    none
  
    Otac
    Kralj Cheng od Zhoua
  
    Majka
    nepoznata
  
    Supruga
    nepoznata
  
    Djeca
    Kralj Zhao od Zhoua
  
    približno trajanje vladavine
    1021-996. pne.
  
  Grob
    nepoznat
  
    Hramsko ime
    nepoznato
  
    Kurtoazno ime
    nepoznato
  
    Posthumno ime
    Kang 康 (pinyin kāng wáng), doslovno: "zdrav"
Pinehesy

**Pinehesy**, **Panehesy** ili **Panehasy**, ovisno o različitim transliteracijama, bio je potkralj Kuša za vrijeme vladavine Ramzesa XI, posljednjeg kralja egipatske 20. dinastije. 

Karijera mu je započela kada je napao Amenhotepa, Visokog svećenika boga Amuna u tebanskom Karnaku, koga je uspio otjerati na sjeveru. Pinehesy je potom ustanovio vlast nad većim dijelom južnog Egipta i odbio zapovijed Ramzesa XI da se povuče. Bezakonje njegovih vojnika, glad i neredi u Gornjem Egiptu su završili kada je u 19. godini vladavine Ramzesa XI novi Visoki svećenik Amuna Herihor uspio otjerati Pinehesyja natrag u Nubiju. Paiankh, novoimenovani potkralj Kuša, ga međutim nije uspio poraziti, te je umro kao star čovjek držeći pod svojom vlašću veći dio južne Nubije .

## Literatura
* Lynn Meskell, *Private Life in New Kingdom Egypt*, Princeton University Press 2002
* L&aacute;zlo T&ouml;r&ouml;k, *The Kingdom of Kush: Handbook of the Napatan-Meriotic Civilization*, Brill Academic Publishers 1997

## Reference
Herihor

**Herihor** je bio egipatski vojni oficir i Visoki svećenik Amuna u Tebi (1080. pne. do 1074. pne.) za vrijeme vladavine faraona Ramzesa XI. Dok mu je porijeklo nepoznato, pretpostavlja se da su mu roditelji bili Libijci. Posljednje studije Karl Jansen-Winkelna u ZAS 119 (1992) sugeriraju da je Piankh—za koga se smatralo da je Herihorov nasljednik—u stvari bio Herihorov tast i prethodnik.

Herihor je napredovao kroz vojsku za vrijeme vladavine Ramzesa XI i bio ključna ličnost u uspostavljanju reda nakon što je Pinehesy, potkralj Nubije, izbačen iz Tebe. Njegova supruga Nodjmet je mogla biti kći Ramzesa XI. Nakon toga je preuzeo sve više i više titula, od visokog svećenika do vezira, da bi na kraju otvoreno preuzeo kraljevsko prijestolje u Tebi iako je još uvijek nominalno kao suverena priznavao Ramzesa XI, tadašnjeg egipatskog kralja. Herihor zapravo nije imao previše vlasti izvan okolice Tebe, a Ramzes XI ga je nadživio za dvije godine. Dok su Herihor i Nodjmet dobili kraljevske kartuše na natpisima svoje grobne opreme, ime Ramzesa XI se nastavljalo spominjati u službenim dokumentima u ostatku zemlje. Dva vladara su se prešutno sporazumjela o novom političkom ustrojstvu u kome će Visoki svećenik biti jednako važan kao i faraon. Iz njegovog perioda potječe i znameniti Wenamunov izvještaj, koji je napravljen u 5. godini Herihorove vladavine.

De facto podjela vlasti između Ramzesa XI i njegovih nasljednika iz 21. dinastije s jedne, te Visokih svećenika Amuna u Tebi (koja se u drevnim egipatskim izvorima spominje pod nazivom Wehem Mesut) dovela do je političke podjele Egipta na Gornji i Donji Egipat, pri čemu su taniski kraljevi vladali iz Tanisa. U stvarnosti je ta podjela bila pomalo umjetna, s obzirom da su vladari i jednog i drugog dijela Egipta bili rodbinski povezani - tako je Herihorov praunuk okrunjen kao Psusennes I u Tanisu.

## Izvori
Piankh

Visoki svećenik Amuna **Piankh** (također **Paiankh**) je, po donedavnim pretpostavkama, bio zet Herihora i nasljednik tebanskog prijestolja koje su držao Visoki svećnik Amuna. Međutim, posljednja studijaKarl Jansen-Winkelna temeljena na hramskim natpisima i građevinskim projektima Herihora i Piankha u Gornjem Egiptu sugerira kako je Piankh zapravo bio Herihorov prethodnik i tast. Bilo kako bilo, Piankhova supruga Hrere je bila Herihorova kći, dok mu je sin bio Pinedjem I. Piankh vodio pohod protiv Pinehesyja, potkralja Kuša, oslobodio od njega veliki dio Gornjeg Egipta i protjerao ga u Nubiju . 

Piankh je imao niz važnih titula kao što je Visoki svećenik Amuna, Kraljev pisar, Kraljev sin Kuša, Nadglednik stranih zemalja na Jugu, Nadglednik žitnica i komandant strijelaca (šef policije) za Gornji Egipat.. Naslijedio ga je Pinedjem I. 

## Reference
Pinedjem I

**Pinedjem I** je bio Visoki svećenik Amuna u Tebi u Drevnom Egiptu od 1070. pne. do 1032. pne. i *de facto* vladar južnog dijela Egipta od 1054. pne. 

Podlogu za vlast u Tebi je naslijedio od svog oca Piankha, a potom je proširio na velike dijelove egipatske teritorije, i to nauštrb slabih vladara Dvadeset prve dinastije smještene u Tanisu. Oženio je **Henuttawy**, Kraljevsku kći faraona Ramzesa XI, kako bi cementirao odnose s drugim velikaškim porodicama. Njihov sin Psusennes I je kasnije postao faraon u Tanisu te tako izbrisao jaz između dvije frakcije koje, po svemu sudeći, i nisu bile tako udaljene jedna od druge. 

Pinedjema I su na svećeničkom mjestu naslijedili sinovi Masaherta i Menkheperre. Kći Maatkare je postala Božanska obožavateljica Amuna. 

Pinedjemova mumija je pronađena u zbirci mumija u Deir el-Bahriju.

## Reference
* *[[:fr:Référence:Nos ancêtres de l'Antiquité (Christian Settipani)|Nos ancêtres de l'Antiquité]]*, 1991, Christian Settipani, p.173
Pascal

**Pascal** može biti:

* **[[Blaise Pascal]]**, francuski matematičar, fizičar i filozof
* **[[Jean-Claude Pascal]]**, francuski pjevač i glumac,
* **[[paskal]]**, jedinica za tlak
* **[[Pascal (programski jezik)]]**
* **Pascal** je muško ime koje se pojavljuje u francuskom govornom području.
Metak

**Metak** je naziv za kombinaciju eksplozivnog punjenja i puščanog ili pištoljskog zrna komprimiranih u jednu cjelinu uz pomoć čahure. 

Meci se ubrojavaju u vrstu municije i koriste se danas u kalibrima od .17 (4,3 mm) do 125 mm u topovskim cijevima tenkova i oklopnih vozila. 

## Historija
Sve veća potreba za oružjem koje ima mogućnost brže uzastopne paljbe nekoliko metaka, dovelo je 1812. godine do pronalaženja danas poznatih metalnih metaka u Francuskoj. 

### Papirni Metak

Prethodnik modernog metalnog metka su bila eksplozivna punjenja umotana papirom. Prva generacija ove vrste metka je služila za doziranje određene količine baruta. Kako se do 17. vijeka koristilo uglavnom oružje punjeno od naprijed, strijelci su za punjenje uzimali ili punjače kojima su u cijev ubacivali nedoziranu količinu baruta, ili kasnije u papir umotan i doziran barut. Da bi se puška ili pištolj napunili, bilo je neophodno zubima (druga ruka je morala držati oružje) otvoriti papirni omot i njegov sadržaj sasuti u cijev. Nakon toga, sa šipkom u kalibru oružja, bi se barut nabio. Ovakvom naboju u cijevi slijedi olovno zrno, koje se putem iste šipke nabija u cijev. Pri inicjalnom paljenju, na početku putem kremena a kasnije putem perkuzijskih kapsula, nabijeni barut putem oksidacione reakcije i energije koja nastaje tjera zrno napolje. Ovaj princip vrijedi i za današnje vrste oružja koja energiju za pokretanje metka vuku iz oksidacionih reakcija punjenja. 

Ovakav način punjenja je vremenski bio zahtjevan, tako da su i dobro obučeni strijelci mogli opaliti samo nekoliko zrna u minuti. Promjenom taktike ratovanja u 19. vijeku, pojavila se i potreba za većom brzinom paljbe te tako i za bržim načinom punjenja.

Samim tim, krajem 18. i početkom 19. vijeka se sve više prelazi na oružje koje se puni sa zadnje strane, tako da strijelac prilikom punjenja ne mora mijenjati položaj te cijev ostaje usmjerena prema cilju.

### Moderni metak
Prvi metak u smislu današnjeg modernog metka je konstruisao švicarki oružar Samuel Pauli 1812. godine u Parizu. Bio je sastavljen od kartonskog omota, punjenja, nasađenog zrna i inicijalnog punjenja koje se nalazilo na dnu metka u metalnoj kapsuli. 
Kasnije, od 1870. godine, ovaj koncept je usavršen i metak dobija svoj današnji oblik.

## Konstrukcija

:# Projektil
:# Čahura
:# Punjenje (barut ili kordit)
:# Usjek za izvlačenje iz cijevi
:# Metalna kapsula sa inicijalnim punjenjem

## Vanjske veze

## Reference
Zlatousti ili tužni dom hrvatski

**Zlatousti ili tužni dom hrvatski : Povijesno-politička drama u 14 slika**, dramsko djelo Stjepana Tomaša, objavljeno u knjizi "Drame" 1999. godine, skupa s dramama Smrtna ura : dramska kronika, Lov na vješticu i Srpski bog Mars. Prvi put drama je objavljena u osječkoj "Književnoj reviji" pod naslovom, prema katalogu Nacionalne i svečilišne knjižnice, "Zlatousti ili tužni dom hrvatski : (drama u 14 slika - dva dijela)", u godištu 35 (1995), broj 1/2 ; stranice 25-69. Tomaš je napisao i roman Zlatousti o životu J. J. Strossmayera (objavljen 1993. i 2005).

## Podaci o drami
* Tema: Josip Juraj Strossmayer
* Broj likova: 29 (21 muški, 8 ženskih)
* Broj činova: 2
* Mjesta zbivanja: Đakovo, Zagreb, Beč, Vatikan, Rim, Krapinske Toplice
* Vrijeme zbivanja: 1849-1892.
* Godina nastanka djela: 1997.

## Kratak sadržaj
Drama o biskupu Josipu Jurju Strossmayeru, jednom od nekolicine najznačajnijih ljudi druge polovice 19. stoljeća, ne samo u Hrvatskoj, nego i u Evropi. On je u drami u središtu pažnje, kao kamen ubačen u vodu koja se potom širi koncentričnim krugovima, pa se uz njega javljaju i druge, za hrvatske prilike, kulturu, obrazovanje, vjeru i sl. izuzetno značajne osobe, kao što su: Josip Jelačić, Ante Starčević, Ivan Mažuranić, Franjo Rački, papa Pio IX, car Franjo Josip, Isidor Kršnjavi, Eugen Kvaternik, Josip Šokčević, Franc List, Franjo Krežma...

Strossmayer je prikazan i kao punokrvna, "privatna" osoba sa svojim ljudskim vrlinama i slabostima. 

## Likovi (po redu javljanja)
* **Prva suđenica**
* **Druga suđenica**
* **Jelačić**, hrvatski ban
* **Strossmayer**, đakovački biskup
* **Sofija**, Jelačićeva supruga
* **Fra [[Nedić]]**, bosanski vikar
* **Tordinac**, biskupov tajnik
* **Rački**, biskupov bliski suradnik
* **Miladinov**, makedonski pjesnik
* **Adella**, vojvotkinja Castiglione-Collonna (samo u popisu likova, u drami: Adela)
* **Carollyna**, von Wittgenstein (samo u popisu likova, u drami: Carolyna)
* **Franz Liszt**
* **Gina**, prijateljica Carolyne i Adelle
* **Šokčević**, hrvatski ban
* **Vončina**, zastupnik u Saboru
* **Šuhaj**, zastupnik u Saboru
* **Kvaternik**, zastupnik u Saboru
* **Šagovac**, zastupnik u Saboru
* **Mažuranić**, poslanik, kancelar, pa hrvatski ban
* **Starčević**, zastupnik u Saboru
* **Car i kralj Franjo Josip I.**
* **Papa Pio IX.**
* **Franjo Krežma**, gudač
* **Ana Krežma**, njegova sestra
* **Kršnjavi**, profesor, slikar, predstojnik u banskoj vladi
* **Strossmayerova** majka
* **Šestak**, rektor đakovačke bogoslovije
* **Tajnik Kršnjavog**

## Izvođenje na sceni
Drama je praizvedena 4. februara 1995. u osječkom Hrvatskom narodnom kazalištu (HNK). Na repertoaru se nalazila tri sezone. Reditelj predstave bio je Petar Šarčević. 

## Izvori
* Anonim: *Zlatousti ili tužni dom hrvatski : Povijesno-politička drama* (Stjepan Tomaš )
* Anonim: *(Napomena)*, u: Stjepan Tomaš: *"Drame"*, Osijek, 1999, str. 133.
* Ana Lederer: *Četiri drame*', u: Stjepan Tomaš: *"Drame"*, Osijek, 1999, str. 239-245.
Lov na vješticu

**Lov na vješticu : Drama u dva čina**, dramsko djelo Stjepana Tomaša, objavljeno u knjizi "Drame" 1999. godine, skupa s dramama Smrtna ura : dramska kronika, Zlatousti ili tužni dom hrvatski i Srpski bog Mars. Drama je prvi put objavljena u osječkoj "Književnoj reviji" pod naslovom, prema katalogu Nacionalne i svečilišne knjižnice, "Lov na vještice : (drama)", u godištu 39 (1999), broj 1/2 ; stranice 3-40. U istom katalogu piše da Tomaševa knjiga "Drame" sadrži dramu *Lov na vješticE* iako je stvarni naslov u toj knjizi *"Lov na vješticU"*. Tomaš je objavio i pripovijetku *"Lov na vješticu"* u knjizi *"Noćni posao"* (2001).

## Podaci o drami
* Tema: progon tobožnjih vještica u Osijeku
* Broj likova: 13 (8 muških, 5 ženskih)
* Broj činova: 2
* Mjesta zbivanja: Osijek
* Vrijeme zbivanja: 1765.
* Godina nastanka djela: 1990-ih.

## Kratak sadržaj
Grof Ballogh, primjenjujući zakon o kažnjavanju vještica, optužuju nevinu ženu Margaretu Uršulić za *crna djelovanja*. Njegov nećak Gašpar, zapisivač montiranog procesa, "na kraju svojih skrivenih listina pridodao (je) kako je cijeli slučaj opisao da ti nesretni događaji ne bi ostali zaboravljeni u tami prošlosti, kao zastrašujući primjer, kako se takvi i slični slučajevi ne bi ponovili." Autor je dramu strukturirao "kao niz preciznih slika i u tom 'brzom montiranju progresije torture' (Davor Špišić) od početka je jasno kako žrtva nema nikakvog izlaza, ona je unaprijed osuđena: lomača je već zapaljena i Margareta zna da joj nema pomoći pa kad se ona uoči presude objesi i kad krvnici pomisle da je moguće zaboraviti taj mučni događaj, rezoner Gašpar zna da je obrano - 'ona je već i raju, mi ostajemo živjeti u paklu', a njihova je žrtva već spoznala da se đavo u čovjeku ne može ubiti." (Ana Lederer)
 
## Likovi (po redu javljanja)
* **Ballogh**, grof
* **Gašpar**, njegov nećak
* **Hunjady**, sudac
* **Margareta Uršulić, Sofija**, "vještica"
* **Martin**, svećenik
* **Jeka**, susjeda
* **Marija**, susjeda
* **Ignjo**, Margaretin sin
* **Zorka**, Ignjina žena
* **Veronika**, svjedokinja
* **Marko**, Margaretin muž
* **Glasnik**
* **Stražar**

## Izvođenje na sceni
Drama je 2002. godine bila uvrštena u program osječkog Hrvatskog narodnog kazališta (HNK).

## Izvori
* Anonim: *Biografija* (Stjepan Tomaš )
* Ana Lederer: *Četiri drame*', u: Stjepan Tomaš: *"Drame"*, Osijek, 1999, str. 239-245.
Dvadeset prva dinastija Egipta

**Dvadeset prva**, Dvadeset druga, Dvadeset treća, Dvadeset četvrta i Dvadeset peta **dinastija** drevnog Egipta se često zajedno navode pod nazivom Treći prijelazni period Egipta.

## Vladari
Poznati vladari, u historiji Egipta, za **Dvadeset prvu dinastiju** su:

Nakon vladavine Ramzesa III je uslijedilo dugo i postupno slavljenje kraljevske vlasti u Egiptu. Faraoni Dvadeset prve dinastije su vladali iz Tanisa, ali se njihova vlast uglavnom prostirala na Donji Egipat. Ova dinastija se zbog prijestolnica Tanisa naziva 'tanitskom'. U međuvremenu su Visoki svećenici Amuna u Tebi de facto vladali Srednjim i Gornjim Egiptom. Kasniji egipatski svećenik Manetho od Sebennytos as u svom Epitomu egipatske kraljevske historije piše da je "21. dinastija Egipta vladala oko 130 godina".

## Izvori

## Povezano
* Porodično stablo Dvadeset prve dinastije Egipta
* Visoki svećenici Amuna u Tebi
Enlil-nadin-apli

**Enlil-Nadin-Apli** bio je kralj Babilona od 1103. do 1100. pne. Ponekad se za njega koristi i ime **Enlil-Nadin-Ahhe**. Bio je sin Nabukadnezara I.
Marduk-nadin-ahhe

**Marduk-nadin-ahhe** je bio kralj Babilona u periodu 1100-1082. pne. iz Četvrte dinastije. Marduk-nadin-ahhe je poznat po tome što je podigao najmanje jedan Kudurru - kamen-međaš.

## Povezano
* Kudurru Marduk-nadin-ahhea

## Vanjske veze
* Kudurru Image
* Article discussing "Marduk-nadin-ahhe Kudurru", (Boundary Stone).
Ašarid-apal-Ekur

**Asharid-apal-Ekur** je bio kralj Asirije od 1076. do 1074. pne. Naslijedio je svog oca Tiglat-Pilesera I, a njega je naslijedio brat Ashur-bel-kala.

## Reference