Halid Ziya Uşaklıgil

**Halid Ziya Uşaklıgil** (ili *Halit U.* i isto *H. Z. Uşakizâde*; Istanbul, 1866. – 27. mart 1945.) bio je turski knjizevnik, pjesnik i dramaturg.

## Život
Rodjen je 1866. u pozno-otomanskom Istanbulu, gdje je dobio prvo obrazovanje prije nego što je se njegova porodica preselila u Izmir 1879. Tu je nastavio školovanje na današnjem İzmir Atatürk Lisesi. Zatim je pohađao Jermensku katoličku skolu da bi učio francuski. Jedno vrijeme radio je kao bankovni službenik. U tom razdoblju pojavljuju se njegovi prvi prijevodi francuskih romana koji su odigrali važnu ulogu u europeizaciji turske književnosti. 

U 1886. osnovao je list *Hizmet* in 1886. Sudjelovao je u pokretu *Edebiyat-ı Cedide* (Nova književnost) pri kraju Osmanzkog carstva i bio je početnik nekoliko knjizevnih pokreta i ustanova, kao na primjer književni časopis *Servet-i Fünun* (Bogatstvo znanja), poznat po europskim stilskim postupcima, i na kojem će od 1896. objaviti mnoga svoja djela. Bio je vrlo kritičan prema vladavini sultana Abdulhamida II., koji je nauzvrat cenzurirao većinu njegovih djela. Među ostalim, najpoznatoji su ljubavni roman *Aşk-ı Memnu* (Zabranjena ljubav, 1899), koja će kasnije bit adaptirana u jednu vrlo popularnu tv-seriju. Kada je njegov roman *Kırık Hayatlar* (Slomljeni životi) cenzuriran od strane osmanskog režima Abdulhamida II 1901., prestao je objavljivati ​​romane. Slomljeni životi mogli su biti objavljeni tek 1923. nakon uspostave moderne Republike Turske. Služio je kao glavni komornik (1909-1912) i član carskog senata (*Meclis-i Âyan*) za vrijeme vladavine predzadnjeg sultana Mehmeda V.

Uşaklıgilov rani stil je vrlo blizak francuskom romantizmu i većina njegovih romana govore o neispunjenoj ljubavi. Njegov rad se zatim razlikuje od njegovih suvremenika po vrlo konkretnom postupku i po stvaranju zasebnog jezičnog oblika koristeći posuđenice iz perzijskog i arapskog jezika.

Tijekom razdoblja narodne borbe, uglavnom je slao članke novinama *İkdam* Ahmeta Cevdeta. Najviše je pisao o jeziku i književnosti. Poslije rata potpuno je se posvetio književnosti. U prvim godinama Republike izdaleka je promatrao nastanak države a spisateljskom životu je vratio s velikom snagom 1930-ih. Njegovi članci su izlazili novinama *Cumhuriyet* i *Son Posta*, i postao je poznato ime u svijetu književnosti, posebice po svojim spisima u memoarskom stilu. Mnogo buke su izazvale neke njegove izjava o jeziku i o jezičnoj revoluciji.

Godine 1937. njegov život je ogorčen zbog samoubojstva sina Halila Vedata, zaposlenog u veleposlanstvu u Tirani. Bolove je odlučio ublažiti pisanjem. U zadnjim godinama nastanio je se u selo Santo Stefano pokraj Istanbula. Kada je 1926. zakon u Republici Turskoj ukazao nužno tursko ime za sva društva i sve toponime u zemlji, on je predložio sa mjesto današnji naziv Yeşilköy (doslovno, *Zeleno Selo*). Umro je 27. marta 1945. nakon duge bolesti zbog koje je odbijao bilo kakvo liječenje. Pokopan je pored svog sina Halila Vedata na groblju Bakırköy u Istanbulu.

Uşaklıgil je bio stric žene Mustafe Kemala Atatürka Latife Uşşaki.

## Djela
### Romani
* *Nemide* (1889)
* *Bir Ölünün Defteri* (1889)
* *Ferdi ve Şürekâsı* (1894)
* *Mai ve Siyah* (1897)
* *Aşk-ı Memnu* (1900)
* *Kırık Hayatlar* (1923)

### Kratka proza
* *Bir Muhtıranın Son Yaprakları* (1888)
* *Bir İzdivacın Tarih-i Muaşakası* (1888)
* *Heyhat* (1894)
* *Solgun Demet* (1901)
* *Sepette Bulunmuş* (1920)
* *Bir Hikâye-i Sevda* (1922)
* *Hepsinden Acı* (1934)
* *Onu Beklerken* (1935)
* *Aşka Dair* (1936)
* *İhtiyar Dost* (1939)
* *Kadın Pençesinde* (1939)
* *İzmir Hikâyeleri* (1950) (postumo)

### Drame
* *Kabus* (1918)

### Memoari
* *Anı: Kırk Yıl* (1936)
* *Saray ve Ötesi* (1942)
* *Bir Acı Hikâye* (1942)

### Poezija
* *Mensur Şiirler* (1889)

### Eseji
* *Sanata Dair* (1938–1955) (in tre volumi)