open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Le Locle

**La Locle** je glavni grad distrikta La Locle u kantonu Neuchâtel, na sjeverozapadu Švicarske, nekoliko kilometara od Francuske.

Grad se nalazi na Jurskim planinama, na 1000 metara nadmorske visine, i treći je najmanji grad po veličini u Švicarskoj, s većinskim stanovništvom koje govori francuski jezik. Gradovi La Chaux-de-Fonds i Le Locle su 2009. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi kao "izvanredan primjer gradova koji su svoju industriju temeljili na proizvodnji satova, te su urbanizirani prema načelima urarske racionalne organizacije".

## Znamenitosti

U ovom gradu su nastale brojne tvrtke koje su proizvodile satove i koje su unaprijedile njihovu proizvodnju, izumom mikrotehnologije, ali i izvoz satova. Urbanistički plan La Loclea, s početka 19. stoljeća, je utjelovio načela urarskog ceha grada koja počivaju na racionalizaciji i preciznosti. Takav plan je omogućio prirodan prijelaz iz manufakturne u industrijsku proizvodnju u 19. stoljeću. To je izvanredan primjer jednoindustrijskog manufakturnog grada koji je još uvijek živ i aktivan. Najpoznatije tvrtke iz Le Loclea su Terrasse Watch Co., Tissot, Ulysse Nardin i Zenith.

U La Locleu se nalazi Internacionalni muzej proizvodnje satova (*Musée International d'Horlogerie*), u zgradi iz 19. stoljeća *Château des Monts* na vrhu sjevernog brda.

Obnovljeni povijesni podzemne vodenice (mlinice, preše za ulje i pilane) se nalaze oko 1&nbsp;km zapadno od središta grada.


File:Le Locle Kath Kirche.jpg|Katolička crkva
File:Villa Favre-Jacot 1.JPG|Vila Favre-Jacot
File:Le Locle Trois Rois.jpg|Hotel *Le Trois Rois*
File:Le Locle, usine Tissot.JPG|Sjedište tvrtke *Tissot*
File:Le Locle, Zenith 1.JPG|Sjedište tvrtke *Zenith*


## Gradovi prijatelji
Le Locle ima ugovore o partnerstvu sa sljedećim gradovima:

* Sidmouth, Ujedinjeno Kraljevstvo
* Gérardmer, Francuska

## Izvori

## Vanjske veze
* La Locle, službena stranica grada 
* Svjetski dan urarstva, 7. studenog 2009., u La Locleu  
* La Chaux-de-Fonds / Le Locle: Galerija fotografija
Avebury

**Avebury** je arheološki lokalitet koji se sastoji od nekoliko kamenih krugova ili kromleha (engleski: *henge*), kamenih putova i tumulusa, koji okružuju selo Avebury u engleskoj županiji Wiltshire, na pola puta od Malborougha do Calnea. On je jedan od najbolje sačuvanih neolitskih spomenika u Europi, star oko 5.000 godina. Iako je malo stariji od Stonehengea, koji se nalazi 32&nbsp;km južnije, oni zajedno tvore jezgru iste kulture, te su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi 1986. god.

## Historija

Kružno svetište (*henge*) je sagrađeno oko 2600. do 2500. prije Krista, tako da s ostalim svetištima iz tog doba (Marden, Durrington Walls i Mount Pleasant) prema velikim neolitskim svetištima (Stonehenge) čini svojevrsnu svetu cestu.

Od 14. stoljeća kršćani su počeli uništavati spomenike prema uputama Crkve. Kamenje je pokopano tako da se samo obaralo i ukapalo na mjestu gdje je stajalo, a najslavniji, "brijačev kamen" je iskorišten kao nadgrobni spomenik jednom putujućem brijaču. U 17. i 18. stoljeću, više kamena je uklonjeno kako bi stvorio prostor za poljoprivredu i izgradnju kuća. Kako bi uništili veliko teško kamenje, grijali su ga na vatri, a zatim polijevali hladnom vodom, kako bi ga popucalog lakše razbili čekićima.

Znanstvenik John Aubrey je 1648. god. prepoznao značaj lokacije i velikog kamenja u krajoliku kao prapovijesni kameni krug, koji se pogrešno pripisivao druidima koji su došli 2000 godina nakon izgradnje kamenih krugova. Znanstvenik William Stuckeley opisao je 1720. god. kameni krug kao utočište britanskih druida (*Temple of British Druids*) od rimskih progona. Iskapanja je započeo Alexander Keiller 1920-ih, a 1930-ih je ustanovljeno Državno vijeće koje je podignulo mnoge zakopane kamene.

## Odlike

Danas stoji 154 originalna kamena od oko 600 koliko ih je izvorno bilo, no mnoga mjesta na kojima su bili su obilježena betonskim stupovima.

Vanjski kameni krug iz oko 2500. pr. Kr. ima promjer od 427 m, a na 6 m visokom zemljanom humku podignuta su originalna 98 kamena visine od oko 2,1 do 5,5 m i težine do 40 tona.

Unutarnji sjeverni krug iz oko 2600. pr. Kr. ima promjer od 98 m i 4 originalna od izvorno 27 kamena koja su ga činila.

Unutarnji južni krug od 104 m promjera ima 5 originalnih kamena od 29 koja su bili izvorno postavljeni.

Cijelo područje je slobodno za posjet, a u obližnjem selu se nalazi muzej Alexander Keiller gdje je smješten i turistički biro i informacije. Desno od kraja avenije Avebury nalaze se tumulusi *[[West Kennet Long Barrow]]*, humak Silbury Hill i drugi arheološki lokaliteti.

## Pripadajući lokaliteti
Zaštićeni spomenik svjetske baštine nije samo Avebury, nego i njegovi pripadajući arheološki lokaliteti:

## Vanjske veze

* Nacionalni spomenik Avebury
* Avebury
Al-Fatiha

**Al-Fatiha** ili **el-Fatiha** ( - "Otvaranje" ili "Pristup"), također i "Majka knjiga" ili "Lijek", je prva sura u Kur'anu. Ima sedam ajeta, u kojima se iskazuje molba Allahu za upućivanje na pravi put i zaštita od zla. Ova sura ima posebnu ulogu u životu vjernika muslimana, jer se uči na svakom rekatu namaza. Objavljena je u Mekki.

## Vrijednosti Fatihe
Jedne prilike je Muhamed pozvao Ubeja ibn Ka'aba i rekao mu: " Hoćeš li da te upoznam sa surom koja nije objavljena nikad prije ni u Tevratu (Tora) ni u Inđilu (Evanđelju) ni u Zeburu (Psalmima) ni u Furkanu (Kur'an)"? "Da" Rekao je Ka'ab. "Ona što je učiš u namazu". Ka'ab mu je proučio Fatihu a on je rekao "Tako mi Onog u čijoj je ruci moja duša, Allah nije objavio ni jednu suru sličnu ovoj ni u Tevratu (Tora) ni u Inđilu (Evanđelju) ni u Zeburu (Psalmima) ni u Furkanu (Kur'an). To je "seb'a semani" (sedam ajeta koji se ponavljaju)

## Izvorni tekst i prijevod

## Reference
Dvije sirotice

***Dvije sirote***  je hrvatski crno-bijeli nijemi film proizveden 1918. u režiji Alfreda Grünhuta, a u produkciji tvrtke Prvo hrvatsko kinematografsko poduzeće "Croatia" iz Zagreba. Predstavlja adaptaciju istoimene kazališne predstave Adolphea d'Enneryja i Eugenea Cormona (1874) koja se prije toga nekoliko desetljeća u više navrata s uspjehom prikazivala u zagrebačkom kazalištu.

Godine 1921. je na osnovu istog predloška, vrlo popularnoga i u SAD-u, američki redatelj D. W. Griffith snimio daleko poznatiji film *[[Orphans of the Storm]]* (*Siročad oluje*).

## Izvori

## Vanjske veze
*
Artakserks

**Artakserks** ili **Artakserkso** (staroperz. *Artaxšaçrā*, grč. *Ἀρταξέρξης*, engl. *Artaxerxes*), često je ime perzijskih vladara iz iranske dinastije Ahemenida. Izvedenica imena *Artakserkso* koristila se i u doba dinastije Sasanida, kao *Ardašir*.

## Ahemenidski perzijski vladari
* Artakserks I *Macrocheir* (465. – 424. pne.), sin Kserksa I
* Artakserks II *Mnemon* (404. – 358. pne.), sin Darija II
* Artakserks III *Ocho* (358. – 338. pne.), sin Artakserksa II
* Artakserks IV *Arz* (338. – 336. pne.), sin Artakserksa III
* Bes (satrap), koji se proglasio perzijskim vladarom i okrunio kao *Artakserks V*

## Ostali
Les Deux Orphelines

***Les Deux Orphelines*** () je drama u pet činova francuskih književnika Adolphea d'Enneryja i Eugènea Cormona, premijerno izvedena 1874. Radnja je smještena u Francusku neposredno pred i u vrijeme Revolucije, a protagonistice su dvije siromašne sestre od kojih je jedna oslijepila od kuge, a druga joj nastoji pomoći odlaskom u Pariz gdje će obje doživiti brojne pustolovine. Predstava je doživjela ogroman uspjeh, a 1877. je izdana u obliku knjige. D'Ennery i Cormon su je godine 1892. preuredili kao roman u nastavcima, objavljen u časopisu La Nation, a potom 1894. i kao knjiga.

Predstava je doživjela i veliki uspjeh izvan francuskih granica, a početkom 20. vijeka privukla pažnju prvih sineasta. Postoji najmanje 15 ekranizacija, među koje spada i *[[Dvije sirotice]]*, jedan od najranijih hrvatskih igranih filmova iz 1918. godine, ali i mnogo poznatije Griffithovo ostvarenje *[[Orphans of the Storm]]*.

Godine 1876. je u Brooklynu upravo prilikom izvedbe ove predstave izbio Požar u Brooklyn Theateru, jedna od najvećih katastrofa u historiji američkog kazališta.

## Izvori

## Literatura
* Eithne O’Neill, « Les Deux Orphelines : deux pour tous », *Positif*, septembre 2006, no. 547, p.&nbsp;74-5, 
* Peter Brooks, « Body and Voice in Melodrama and Opera », *Resonant Themes : Literature, History, and the Arts in Nineteenth- and Twentieth-Century Europe*, Chapel Hill, U of North Carolina P, 1999, p.&nbsp;95-111.
Adolphe d'Ennery

***Adolphe Philippe d'Ennery*** (17. jun 1811 - 26. januar 1899) bio je francuski književnik jevrejskog porijekla, poznat po izuzetno bogatom književnom opusu, s više od 200 naslova. Među njima su uglavnom bile drame, najčešće adaptacije tada popularnih romana, kao i libretoi za opere i operete. Najuspješnije djelo od svih je drama *[[Les Deux Orphelines]]*.

## Vanjske veze
* Adolphe d'Ennery at Internet Movie Database
Eugène Cormon

**Eugène Cormon** (pravim imenom Pierre-Etienne Piestre; Lyon, 5. maj 1810 - Pariz, mart 1903) bio je francuski pisac, poznat po izuzetnom bogatom opusu u kome se ističu drame i libreti za opere. Često je surađivao s drugim piscima. Najpoznatije djelo mu je drama *[[Les Deux Orphelines]]* iz 1874.

Od 1838. je bio u braku s glumicom Charlotte Furais, koja mu je rodila sina, poznatog slikara Fernanda Cormona.
Az egymillió fontos bankó

***Az egymillió fontos bankó*** () je mađarski crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1916. u režiji Sandora (Alexandera) Korde. Predstavlja najraniju poznatu adaptaciju istoimene priče američkog književnika Marka Twaina.

## Literatura
* Kulik, Karol. *Alexander Korda: The Man Who Could Work Miracles*. Virgin Books, 1990.

## Vanjske veze
* }
Magi

**Magi** (perz. *Maguš*, lat. *Magus*, grč. μάγος; *Magos*) je naziv za drevne stručnjake iranske religijske tradicije (npr. zoroastrizam), no potrebno ih je razlikovati i od svećenika kao i čarobnjaka ili magičara s kojima ih se ponekad pogrešno poistovjećuje. Sudeći prema pisanju Herodota, magi su pripadali jednom od sedam medijskih plemena i prvi se put pojavljuju na dvoru Astijaga, vladara Medijske Monarhije. Jedan od najpoznatijih maga bio je Gaumata, uzurpator perzijskog prijestolja koji je kratkoročno vladao kao nasljednik Kambiza II. Prema pronađenim pločicama iz perzijske prijestolnice Perzepolisa saznajemo kako su magi u vrijeme Darijeve vladavine osim religijskih obavljali i administrativne dužnosti poput skupljanja poreza. Magi su zadržali značajnu ulogu i tokom partskog i sasanidskog razdoblja kada se također pojavljuju kao skupljači poreza, dvorski savjetnici i suci. U kršćanskoj tradiciji najpoznatiji magi su sveta tri kralja koji su prema evanđelju došli u Betlehem pokloniti se tek rođenom Isusu.

## Veze
* Medijci
* Sveta tri kralja

## Literatura
*  
*  
*  
*
Darije (razvrstavanje)

**Darije** se može odnositi na tri ahemenidska perzijska vladara:
* **[[Darije Veliki|Darije I Veliki]]**, osvajač, organizator, graditelj i zakonodavac, vladao od 522. do 486. pne.
* **[[Darije II]]**, vladao od 423. do 404. pne.
* **[[Darije III]]**, vladao od 336. do 330. pne., poražen u Aleksandrovim pohodima
Korito Ironbridgea

**Korito Ironbridgea** (engleski: *Ironbridge Gorge*) je duboko korito (*gorge*) rijeke Severn u Shropshireu, Engleska. Ime je dobilo po najstarijem željeznom mostu na svijetu, danas spomeniku industrijske revolucije koja je nastala u ovom kraju. 

## Historija

Duboka i široka rijeka Severn je omogućavala lagani transport industrijskih proizvoda od Coalbrookdalea do morskih luka u Bristolskom kanalu. No, problem je bio u transportu sirovina do rastućeg industrijskog središta, Coalbrookdalea. Željezni most je 1772. god. zamislio industrijalac Thomas Farnolls Pritchard kako bi se izbjegao nepouzdan transport trajektima, a kako bi se povezao industrijski grad Broseley s malim rudarskim mjestom Madeleyom i Coalbrookdaleom. Na taj način su sirovine (ugljen, željezna rudača, vapnenac i glina) iskapane u ovom klancu, mogle biti lakše dostavljene za proizvodnju željeza, keramike i porculana.

God. 1779., most težak 379 t izveo je kovač John Wilkinson iz Broseleya koji je, ne poznajući bolje, koristio oblike iz drvogradnje. Most se sastoji iz više od 800 od 12 vrsta dijelova, a svaki dio je iskovan u radionici i montažno spajan na lokaciji, što ga čini i najstarijom montažnom građevinom.

Kako je most postao turističkom atrakcijom, već u 18. st. je oko njegove naplatne kućice počelo nicati naselje koje je nazvano Ironbridge koje danas ima preko 2.400 stanovnika. God. 1934., most je presvučen asfaltom za automobilski promet, a sve do 1950. god. su vlasti naplaćivale prijelaz pješacima. Danas je u njegovoj naplatnoj kućici muzej povijesti mosta i njegove izgradnje.

## Odlike

Krajolikom oko korita rijeke Severn, veličine 260 hektara, a koji čine uglavnom šume, livade i željezni most, upravlja Nacionalno povjerenstvo za korito Severna (*Severn Gorge Countryside Trust *). U mjestu Ironbridge 1967. god. osnovano je i Muzejsko povjerenstvo Korita željeznog mosta (*Ironbridge Gorge Museum Trust*) koji slavi rođenje industrijske revolucije.

Danas je polazna točka "Europskog puta industrijske revolucije" (ERIH), a sastoji se od 35 industrijskih postrojenja i 10 muzeja:

# Viktorijanski grad Blists Hill
# Broseley Pipeworks
# Muzej željeza u Coalbrookdaleu gdje je 
# Muzej porculana u Coalportu
# Tunel katrana u Coalportu, izvor prirodnog bitumena
# Kuće obitelji Darby, Rosehill i Dale, kvakerskih metalurga 
# Interaktivni muzej inovativnosti (*Enginuity*)
# Željezni most i naplatna kućica (*Tollhouse*) u Ironbridgeu
# Muzej Jackfield keramike
# Muzej korita

## Poveznice

* Arhitektura industrijske revolucije

## Vanjske veze
* Ironbridge Gorge.com
Gračanka

**Gračanka** je reka na Kosovu koja protiče pored manastira Gračanice, kroz naselje Gračanicu, kroz Laplje Selo, Preoce, Gornje Dobrevo i uliva se u Sitnicu na izlazu iz Donjeg Dobreva. Izvire ispod same brane Gračaničkog jezera i teče pored jalovišta Rudnika Kišnica. Dok nije bilo jezera, Gračanka je bila bogatija vodom, a nastajala je od rečica i potoka ispod sela Labljana i sela Mramora. Izgradnjom Gračaničkog jezera (1963 - 1966) raseljeno je Novo Selo. Gračaničko jezero se koristi za snabdevanje vodom Prištine i okolnih naselja.

## Literatura
* *[[Mala enciklopedija Prosveta]]*, Treće izdanje (1985); Beograd: „Prosveta“; 
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije* Sarajevo: „Svjetlost“;
Favignana (komuna)

**Favignana** (čita se **Favinjana**, sicilijanski: *Faugnana*) je gradić i komuna (općina) na istoimenom otoku u talijanskoj provinciji Trapani, u regiji Siciliji. Favignana broji 4394 stanovnika. U sklopu komune Favignana su i otoci Marettimo i Levanzo.

## Etimologija
Ime mjesta je dolazi od latinske riječi *favonius* kojom su Rimljani zvali prohladni zapadni vjetar s mora.

## Geografija
Favignana leži na istoimenom otoku Favignana, najvećem u arhipelagu Egadi udaljena 7 km od zapadne obale Sicilije, u Sredozemnom moru.

## Historija
Nakon pobjede u pomorskoj Bitci kod Egadskih otoka 241. pne., nad Kartagom, arhipelagom Egadi i Favignanom zavladao je Rim.
Nakon propasti Zapadnog Rimskog Carstva arhipelagom su vladali Vandali, Goti i Saraceni, sve do 1081. kad ga je osvojio i utvrdio normanski vođa Roger I od Sicilije. Nakon tog je Favignana slijedila sudbinu Sicilije sve do kraja 16. vijeka, kad je postala zajedno sa arhipelagom vlasništvo genoveške porodice Pallavicini-Rusconi, a od 1874. porodice Florio, koji su se osobito angažirali na razvoju ribarstva (lov na tune).

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti Favignana su katedrala Madonna dell'Immacolata Concezione i neogotička Villa Florio izgrađena između 1876. i 1878. po projektu arhitekta Giuseppe Damiani Almeyde.

Najpoznatija atrakcija Favignana je tradicionalna pomalo atavistička i previše krvava, ritualna fešta ubijanja ulovljenih tuna mačetama i ostima u moru, zvana *mattanza* (masakr).

## Privreda
Glavna privredna aktivnost stanovnika Favignana je turizam od kog danas živi većina otočana.

## Povezano
* Favignana (otok)
* Egadski otoci

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Favignana'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana
Sonja Biserko

**Sonja Biserko** (rođena 1948. u Beogradu) je osnivač i predsednica Helsinškog odbora za ljudska prava u Srbiji.

Rodila se u Beogradu gde je diplomirala na Ekonomskom fakultetu. Od 1974. do 1991. je radila kao diplomat u saveznoj administraciji bivše Jugoslavije, te je od 1974. do 1979. služila u jugoslovenskoj ambasadi u Londonu, a od 1984. do 1989. kao predstavnik SFRJ u organizacijama UN sa sedištem u Ženevi. U Saveznom sekretarijatu za spoljne poslove bila je zadužena za evropske poslove. Diplomatsku karijeru je završila 1991. podnevši ostavku nezadovoljna politikom srpskog predsednika Slobodana Miloševića i njegovim uticajem na tadašnju saveznu administraciju. Za vreme raspada Jugoslavije i na samom početku rata u Hrvatskoj je u Ženevi organizovala susret ratu suprostavljenih političara i aktivista na kome je sa hrvatske strane učestvovao Danijel Ivin.

Godine 1994. je osnovala Helsinški odbor za ljudska prava u Srbiji, čiji je dosadašnji predsednik. Nakon petooktobarskih promena je postala jedan od najistaknutijih kritičara nove vlasti, za koju je držala da nastavlja Miloševićevu nacionalističku politiku te da je njihova nespremnost za potpunu saradnju za Haškim sudom kao i suočenje Srbije kao države sa odgovornošću za zločine glavna prepreka srpskim integracijama u EU. U tom smislu je posebno kritična prema Srpskoj pravoslavnoj crkvi i SANU. Često je bila predmetom pretnji od strane srpskih nacionalista.

## Bibliografija

* *Yugoslavia. Collapse, war, crimes*, 1993 ()
* *In the name of humanity. Collection of documents*, 1996 ()
* *Politics of Ethnic Cleansing*, in: *Vertreibungen europäisch erinnern?*, hrsg. v. Dieter Bingen, 2003 (), S. 188-
* *Srbija na Orijentu* (Serbien auf dem Weg in den Orient), 2004 ()
* *Serbia: A Continued Source of Instability in the Balkans?*, in: *Conflict and renewal. Europe transformed*, Festschrift für Wolfgang Petritsch, hrsg. v. Hannes Swoboda, 2007 (), S. 289-
* *Serbia’s European Potential Crumbles*, in: *Serbia matters. Domestic reforms and European integration*, hrsg. v. Wolfgang Petritsch, 2009 (), S. 77-
* *Yugoslavian's Implosion - The fatal attraction of Serbian nationalism*, hrsg. v. Internationale Helsinki-Föderation für Menschenrechte für Bjørn Engesland, 2012 ()

## Reference
Belice

**Belice** (čita se **Beliče**, grčki:*Υψας*, sicilijanski: *Bèlici*) je treća po veličini rijeka na Siciliji, duga 76,5 km.

## Hidrografija
Rijeka Belice nastaje spojem dva vodotoka: Belice Destro dugog 45,5&nbsp;km i Belice Sinistro dugog 42&nbsp;km.

Belice Destro izvire u brdima Provincije Palermo kod gradića Piana degli Albanesi, a Belice Sinistro na obroncima planine Rocca Busambra u masivu Monti Sicani također u Provinciji Palermo.

Od spoja Belice teče nekih 31&nbsp;km u pravcu jugozapada sve do svog ušća u Sredozemno more, kod antičkog Selinunta.

Belice sa svojim pritokama ima sliv velik oko 964 km², koji obuhvaća dobar dio zapadne Sicilije, jer protječe kroz tri provincije; Agrigento, Palermo i Trapani.

Zbog regulacije vodotoka i za potrebe navodnjavanja, opskrbe stanovništva pitkom vodom, na Beliceu i njegovim sastavnicama podignute su 2 brane sa akumulacionim jezerima u gornjem planinskom dijelu.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Belice'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana
Jean Evrard Kouassi

**Jean Evrard Kouassi** (N'Damien, 25. rujna 1994.) je profesionalni nogometaš iz Obale Bjelokosti koji trenutačno igra za hrvatski nogometni klub Hajduk. Većinom igra kao vezni igrač na poziciji desnog krila.

## Nogometna karijera
Svoj nogometni put Jean započinje 2004. u mlađim kategorijama Jeunessea, a nastavlja 2011. u Moossou.
U Europi dolazi sa 16 godina i ide na probu u njemačkog prvoligaša Hoffenheim gdje prolazi, ali ne uspijeva riješiti dokumente. Poslije Njemačke odlazi na probu u Club Brugge, a kasnije i u Monaco. U klubu iz kneževine dobija priliku ostati, ali tada ga i poziva splitski Hajduk. U Hajduku zadovoljava na probi, u prijateljskim utakmicama postaje miljenik navijača splitskog kluba. Službeno za Hajduk potpisuje 20. siječnja 2013. godine. Svoje prve minute upisuje u prvenstvenom ogledu protiv Slaven Belupa ušavši u 85. minuti kao zamjena za Ivana Vukovića i ubrzo postaje neizostavan član prve jedanaestorice. Svoj prvijenac u bijelom dresu u HNL-u (poslije 4 pogotka na pripremama) postiže 21. travnja protiv Slaven Belupa. Ujedno je to i 4000. gol Hajduka u prvenstvenim utakmicama od osnutka 13. veljače 1911. godine pa se tako Jean zauvijek upisuje u klupsku povijest.

## Izvori
Kserks (razvrstavanje)

**Kserks** ili **Kserkso** može se odnositi na:
* **[[Kserks I|Kserks I Veliki]]**, vladar Ahemenidske Perzijske Monarhije od 486. do 465. pne.
* **[[Kserks II]]**, 45-dnevni vladar Ahemenidske Perzijske Monarhije 424. pne.
* **[[Kserks od Armenije]]**, sofrenski kralj iz 3. vijeka pne.
* **[[Kserks (opera)]]**, opera Georg Friedrich Händela
Melendy Britt

**Melendy Britt** američka je filmska i televizijska glumica. Rodila se u gradu Charlotte a odrasla u Houstonu, u Teksasu. Ima dvije kćeri.

Započela je karijeru u reklamama a poslije u serijama i filmovima. 2005. otišla je u mirovinu. Njene najpoznatije uloge su u animiranoj seriji She-Ra i Dobro došli, gospodine Chance.

## Poznate uloge
* *[[Kojak]]* - Joan Marly 
* *[[Tony Randall Show]]* - Gđa. Jenkins
* *[[Starsky i Hutch]]* - Janice Drew
* *[[Tarzan i super sedam]]* - Batgirl
* *[[Plastic Man]]* - Penny
* *[[Being There|Dobro došli, gospodine Chance]]* - Sophie
* *[[Nevjerojatni Hulk]]* - Joan
* *[[Flash Gordorn: najveća pustolovina]]* - Princeza Aura
* *[[The Secret of the Sword|He-Man i She-Ra: Tajna mača]]* - Adora/ She-Ra
* *[[She-Ra (TV serija)|She-Ra]]* - Adora/ She-Ra
* *[[Cheers|Kafić uzdravlje]]* - Roxanne Gaines
* *[[Gilmore Girls|Gilmoreice]]* - Gloria
* *[[Jack i Jill]]* - Cecilia Barrett

## Vanjske veze
* ''Melendy Britt'' na Internet Movie Databaseu
Zamkovi i gradske zidine kralja Edwarda u Gwyneddu

**Zamkovi i gradske zidine kralja Edvarda u Gwyneddu** su skupina od četiri fortifikacijske građevine engleskog kralja Edvarda I. u Walesu koji su, kao iznimni primjerci vojne arhitekture iz 13. st., 1986. god. upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi.

Zaštićeni spomenici su:

Pored njih, Edvard I. je u potpunosti izgradio ili obnovio još osam zamkova u Walesu: Aberystwyth, Beaumaris, Builth, Caernarfon, Conwy, Flint, Harlech, Rhuddlan. Također je dao obnoviti velške zamke Castell y Bere, Criccieth, Dolwyddelan, i Hope.

## Povezano
* Razvoj fortifikacijske arhitekture
* Povijest Ujedinjenog Kraljevstva
* Engleska umjetnost

## Vanjske veze

* Nicola Coldstream, "Architects, Advisers and Design at Edward I's Castles in Wales" (engl.)
Palača Blenheim

**Palača Blenheim** je veliki monumentalni ljetnikovac koji se nalazi u Woodstocku, u blizini Oxforda u Oxfordshireu (Engleska). Taj jedini ne-biskupski ljetnikovac u Engleskoj koji ima titulu palače, je jedna od najvećih engleskih kuća, a izgrađena je između 1705. i oko 1724. god. Upisana je na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi 1987. god. zbog eklektične arhitekture smještene u fantastičnom romantičarskom parku, što je čini savršenim primjerom plemićke palače iz 18. st.

## Historija

Njena izgradnja je izvorno trebala biti dar za Johna Churchilla, prvog vojvode od Marlborougha iz zahvalnosti naroda za vojnu pobjedu protiv Francuza i Bavaraca u bitci kod Blenheima. Međutim, uskoro je postala predmetom političke borbe, što je dovelo do Marlboroughova progonstva, pada njegovog vojvodstva, i nepopravljive štete za ugled arhitekta Sir Johna Vanbrugha.

Nakon završetka palače, postao je domom obitelji Churchill sljedećih 300 godina, a razni članovi obitelji su u tom razdoblju unijeli različite promjena, u interijeru, parku i vrtovima. Krajem 19. stoljeća, palača i obitelj Churchill su spasila od propadanja bračne veze s Amerikancima. Tako je vanjski izgled palače ostao u dobrom stanju i izgleda kao kad je dovršena. Palača je i rodno mjesto i predaka premijera Sir Winstona Churchilla.

## Odlike

Dizajniran u rijetkom i kratkotrajnom engleskom baroknom stilu, uvažavanje arhitekture palače je podijeljeno danas kao što je bilo i 1720. god. Ona je jedinstvena u jedinstvu uporabe kao obiteljska kuća, mauzolej i nacionalni spomenik.

U svom materijalnu obliku Blenheim je izvanredan primjer rada Johna Vanburgha i Nicholasa Hawksmoora, dva najznačajnija engleska arhitekata tog vremena. Interijer u Velikoj oslikanoj dvorani (*Great Drawing Room*) slikama Louisa Laguerrea (1719–20) ističe razlog svog nastanka kao spomenik pobjede vojvode od Malborougha.

Palača i park su, negiranjem klasicizma francuskog baroka, snažno utjecali na razvoj arhitekture i hortikulture u Engleskoj, potaknuvši romantizam i povratak nacionalističkim izvorima ljubavi prema prirodi.

Njezin park uredio je slavni dizajner krajolika Lancelot Capability Brown, a smatra se "naturalističkim" Versaillesom. On je preokrenuvši tok rijeke Glyme, stvorio dva vještačka jezera.


Datoteka:Grand Bridge and Blenheim Palace from the North-west. - geograph.org.uk - 138101.jpg|Veliki most i palača sa sjeverozapada
file:Blenheim3.jpg|Istočna fasada iz parka
file:Blenheim Column of Victory.JPG|Pobjednički stup u dvorištu palače
file:Blenheim Palace IMG 3676.JPG|Grobnica Johna Churchilla u kapeli palače
file:Blenheim Palace 6-2008 3.jpg|Knjižnica palače


## Vanjske veze

* Službena stranica
* Blenheim Palace information
Prva hrvatska nogometna liga 2012/2013.

**Prva hrvatska nogometna liga 2012./13.** (službeno *MAXtv Prva Liga*) bila je 22. sezona Prve hrvatske nogometne lige koja je započela 21. srpnja 2012. i završila 26. svibnja 2013. Sezona se sastojala od 2 dijela: jesenskog i proljetnog. Jesenski dio je trajao od 21. srpnja do 8. prosinca 2012. (prvih 19 kola prvenstva), a proljetni od 16. veljače do 26. svibnja 2013. (zadnjih 14 kola).

## Konačna ljestvica nakon 33. kola:

### Rezultati:

## Vanjske veze
* Prva HNL
Kir (razvrstavanje)

**Kir** (perzijski کوروش – *Kurosh*, grčki Κύρος - *Kyros*, engleski *Cyrus*) je često iransko osobno ime.

Najčešće se odnosi na perzijskog vladara Kira Velikog, no ima i mnoga druga značenja.

## Perzijski vladari i prinčevi
* **[[Kir I]]**, kralj Anšana
* **[[Kir Veliki|Kir II od Perzije]]**, poznatiji kao **[[Kir Veliki]]**, unuk Kira I, vladar ahemenidske Perzije i osnivač prve Perzijske Monarhije
* **[[Kir Mlađi]]**, brat perzijskog kralja Artakserksa II

## Ostali
Crkva sv. Margarete u Westminsteru

**[[Engleska crkva|Anglikanska crkva]] [[Sveta Margareta mučenica|sv. Margarete]]** nalazi se unutar Westminsterke opatije na Parlamentarnom trgu i župna je crkva Britanskog parlamenta u Londonu.

## Historija

Crkvu su u 12. st. izgradili Benediktinci kako bi se građani Ossulstonea (u Middlesexu) mogli odvojeno moliti u svojoj župnoj crkvi. Crkva je obnovljena od 1486. do 1523. god. u stilu kasne engleske gotike (*Tudor style*), a župnom crkvom Westminsterske palače postala je 1614. god. jer je Puritancima smetala previše "liturgijsko" održavanje mise u opatijskoj crkvi. Od tada je upravitelj ove crkve i kanon Westminsterske opatije.

Sjeverozapadni toranj je obnovio arhitekt John James od 1734. do 1738. god., i u isto vrijeme crkva je obložena portlandskim kamenom, a dodani su istočni i zapadni trijem. God. 1877., crkvu je značajno obnovio i dijelom promijenio Sir George Gilbert Scott, ali sačuvavši odlike Tudor arhitekture iz 15. st.

## Odlike

Najznamenitije u crkvi je flamanski vitraj iz 1509. god. kojim se slave zaruke Katarine Aragonske s Kraljevićem Arturom, starijim bratom Henrika VIII.

U crkvi su sahranjene mnoge značajne osobe iz engleske povijesti kao što su parlamentarac Walter Raleigh te pjesnik John Milton.

## Vanjske veze

* Vodič kroz Crkvu sv. Margarete u Westminsteru
Rip Van Winkle

***Rip Van Winkle*** je kratka fantastična priča američkog književnika Washingtona Irvinga originalno objavljena 1819. godine. Radnja je smještena u 18. vijek u Sjevernu Ameriku pod britanskom vlašću, a naslovni protagonist je seljak nizozemskog porijekla koji tokom šetnje po šumi zaspe i nakon buđenja otkrije da je spavao dvadeset godina. Rip Van Winkle je jedno od najpoznatijih Irvingovih djela i jedan od prvih značajnijih likova američke književnosti. Priča o njemu je ušla u američki folkor, a postala je predmetom brojnih adaptacija, uključujući jedan od najranijih igranih filmova iz 1896.

## Vanjske veze

### Izvori
* "Rip Van Winkle", illustrated by N. C. Wyeth (1921).
* "Rip Van Winkle", e-text from Bartleby.
* "Rip Van Winkle" , audio version from 1946.
* "Rip Van Winkle", 1896 film.
* "Karl Katz", a comparison.
* 1948 ''Theatre Guild on the Air'' radio adaptation at Internet Archive

### Ostalo
* Rip Van Winkle Study Guide
* Irving in Birmingham 
* "Rip Van Winkle" and "The Legend of Sleepy Hollow" – Irving's Fictions of Revolution
Washington Irving

**Washington Irving** (3. april 1783 - 28. novembar 1859) bio je američki književnik, historičar i diplomat, najpoznatiji po fantastičnim pričama *[[The Legend of Sleepy Hollow]]* i Rip Van Winkle koje su ga učinile prvim međunarodno uspješnim autorom mlade američke književnosti. Irving je također pisao o historiji Španije gdje je od 1842. do 1846. služio kao američki ambasador. Njegova djela su postala dio američkog folklora, posebno u rodnom New Yorku gdje je njegov izraz "Gotham" postao nadimak za grad, a "Knickebockers" (po jednom njegovom izmišljenom liku) za tamošnje stanovnike. Sklonost da historijske tekstove "krasi" s "pikantnim", ali nepotvrđenim deteljima, ga je učinila jednim od najzaslužnijim ličnosti za mit o ravnoj Zemlji.

## Vanjske veze

* [Works by or about Washington Irving](http://www.archive.org/search.php?query=mediatype%3A(texts)%20-contributor%3Agutenberg%20AND%20(subject%3A%22Irving%2C%20Washington%2C%201783-1859%22%20OR%20creator%3A%22Irving%2C%20Washington%2C%201783-1859%22)) at Internet Archive (scanned books original editions color illustrated)
* Works by Washington Irving at Project Gutenberg (plain text and HTML)
* Famous Quotes by Washington Irving 
* Washington Irving's Sunnyside 
* Timothy Hopkins' Washington Irving collection, 1683–1839(5 volumes) is housed in the Department of Special Collections and University Archives  at Stanford University Libraries
* Index Entry for Washington Irving at Poets' Corner
* Washington Irving Cultural Route  in Spain
Crkva sv. Martina u Canterburyu

**Crkva sv. Martina** u Canterburyju, Kent (Engleska) je najstarija župna crkva u Engleskoj koja je u kontinuiranoj uporabi od 6. st. God. 1988., upisana je na UNESCOv popis mjesta svjetske baštine u Europi zbog velikog uznačaja kao prethodnica kršćanstva u Anglosaksonskom kraljevstvu.

## Historija

Koncem 6. st., prije pokrštenja kralja Ethelberta od Kenta, njegova žena, kraljica Bertha, franačka princeza, je prakticirala svoju vjeru u svojoj privatnoj kapeli sa svojim kapelanom, biskupom Liudhardom. Sveti Bede je spominje u 7. st. kao crkva sv. Martina. To je potvrđeno 1844. god. kada je u crkvenom dvorištu pronađen pehar pun zlatnika od kojih je na nekima bio lik s dijademom i latinskim imenom biskupa Liudharda.

U crkvi su sahranjene mnoge važne osobe kao što su: Thomas Sidney Cooper (umjetnik) i Mary Tourtel, spisateljica i autorica Rupert Beara. Crkva ima i dugu glazbenu tradiciju od opata iz opatije sv. Augustina do danas kada se svake nedjelje izvode renesansni napjevi uz pratnju pjevačkog kvarteta.

## Odlike
Crkva je građena od opeke (*spolia*) s ranijih rimskih građevina, uključujući i pločice. Greda na najstarijem zidu je najvjerojatnije bila greda ulaza u Berthinu crkvu, dok je ostatak crkve izgrađen za vrijeme pape Grgura I. koji je poslao misiju u 7. i 8. st., uključujući većinu glavnog broda. istočna apsida je uklonjena, a toranj je izgrađen mnogo kasnije u engleskom gotičkom strmom stilu (*perpendicular*). Danas je crkva nacionalni spomenik I. klase.


Datoteka:St Martin's church, Canterbury, lych gate - geograph.org.uk - 1404710.jpg|Natkrivena vrata u crkveni posjed
Datoteka:Canterbury St Martin and Cathedral.jpg|Canterburyjska katedrala iza crkve sv. Martina
Datoteka:St Martins Church graveyard.JPG|Crkveno groblje
Datoteka:Tower of St Martin's - geograph.org.uk - 925702.jpg|Crkveni toranj
Datoteka:St Martin's church, Canterbury, font - geograph.org.uk - 1404702.jpg|Krstionica kralja Ethelberta


## Povezano
* Engleska umjetnost
* Gotička arhitektura

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica crkve (engl.)
Hamlet (film, 1900)

***Hamlet***, također poznat kao ***Le duel d'Hamlet*** () je francuski kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1900. u režiji Clémenta Mauricea, najpoznatiji kao prvi filmski nastup znamenite glumačke dive Sarah Bernhardt. Temelji se na istoimenoj drami Williama Shakesperearea, te prikazuje scenu dvoboja naslovnog protagonista sa Laertom na kraju predstave. Bernhardt, koja je isti lik prethodne godine bila tumačila u kazalištu, je kao tada najpoznatija kazališna glumica na svijetu nastupom pred filmskim kamerama načela predrasude koje su prema filmu gajile njene etablirane kolege, smatrajući je "bezvrijednom sajamskom atrakcijom" za "prostačke mase" i nespojivom s glumačkom umjetnošću i visokom kulturom. Usprkos toga, Bernhardt će sljedeći put pred kamerama nastupiti tek 1912. godine. *Hamlet* predstavlja njen jedini filmski nastup prije nego što joj je zbog nesreće morala biti amputirana noga.

## Izvori
*
Andrew Carnegie

**Andrew Carnegie** (/ kɑrneɪɡi / kar-Nay-gee, ali najčešće / kɑrnɨɡi / KAR-nə-gee ili / kɑrnɛɡi / kar-neg-ee,  25. studenog 1835. – 11. kolovoza 1919.) bio je škotsko-američki industrijalac koji je vodio ogromnu ekspanziju američke industrije čelika u kasnom 19. stoljeću. On je također bio jedan od najistaknutijih dobrotvora svog doba. Njegov članak "Bogatstvo" iz 1889. (poznat i kao "evanđelje bogatstva") ostaje formativno savjetodavni tekst za one koji teže voditi filantropske živote .

Carnegie je rođen u Dunfermlineu, u Škotskoj, a odselio se sa roditeljima u SAD godine 1848. Carnegie je započeo kao telegrafist te oko 1860. počeo je ulagati u željeznice, željezničke spavaće vagone, mostove i naftnih samarica. Sagradio je daljnje bogatstvo kao prodavač obveznica prikupljajući novac za američke poslove po Europi. U Pittsburghu je izgradio Carnegie Steel Company, koja je godine 1901. prodana JP Morgan-u za 480 milijuna dolara, stvarajući US Steel Corporation. Carnegie posvetio ostatak svog života dobrotvornim aktivnostima, s posebnim naglaskom na lokalne knjižnice, svjetski mir, obrazovanje i znanstvena istraživanja. Uz bogatstvo od poslovanja, izgradio je Carnegie Hall, i osnovao Carnegie Corporation u New Yorku, Carnegie zakladu za međunarodni mir, Carnegie Institut za znanost, Carnegie zakladu za sveučilišta u Škotskoj, Carnegie Hero fond, Carnegie Mellon i Carnegie muzeje u Pittsburghu, među ostalima. Njegov život je često spominjan kao prava priča "od krpa do bogatstva". 

Časopis Forbes je 2007. procijenio njegovo bogatstvo u trenutku smrti na 298.3 milijardi današnjih američkih dolara što ga čini jednim od najbogatijih Amerikanaca, kao i najbogatijih osoba uopće u povijesti.

## Izvori
Farma (Srbija, sezona 1)

**Prva sezona [[Farma (Srbija)|Farme]]** počela je početkom septembra, a završila se krajem decembra 2009. godine, tačnije 5 dana pred Novu godinu. Održala se u seoskoj kući u selu Lisovići. Pobedu je odneo Milan Topalović, koji je imao najviše glasova publike.

Spisak učesnika Farme 1:
Hozroje III

**Hozroje III** je bio nećak kralja Hozroja II, nakon čije je smrti u Perziji zavladala anarhija tako da su se svi Hozrojevi nasljednici samo kratko vrijeme održali na prijestolju. O tome razdoblju zbog nedostatka izvora ima vrlo malo sigurnih podataka. 

Hozroje III proglašen je godine 630. na istoku Perzije za kralja. No nije se uspio nametnuti cijeloj državi pa je nakon nekoliko mjeseci ubijen.
Azarmedukt

**Azarmedukt** (također *Azarmigdut*; † vjerojatno 631./632.) je bila kći sasanidskog kralja Hozroja II. Na prijestolju je krajem 631. naslijedila svoju sestru Boran.

Nakon smrti njena oca Hozroja II. u Perziji je praktički zavladala anarhija. Svi Hozrojevi nasljednici mogli su se samo relativno kratko vrijeme održati na vlasti te im zbog nedostatka izvora često znamo samo ime. Zbog toga je također nesigurno datiranje vremena Azarmeduktine vladavine, niti je o njoj uopće bilo što sigurnoga poznato. 

Prema Tabariju, Azarmedukt je navodno vladala nekoliko mjeseci 630. godine, što se međutim ne poklapa s dobom vladavine njene sestre Boran koju je ona naslijedila. Gotovo je sigurno da je vladala nekoliko mjeseci, ali u razdoblju 631. - 632. Tabari dalje izvještava da ju je general Farrok htio oženiti jer je bila veoma lijepa, ali ga je ona dala ubiti, na što je generalov sin zauzeo glavni grad Ktezifont. Prema Tabariju riječ je o Rostamu, kasnijem generalu kralja Jezdegerda III, koji je poginuo u borbi protiv Arapa. On je, dakle, zauzeo grad, a Azarmedukt je bila oslijepljena i zatim ubijena. 

Nakon nje su u kratkim vremenskim razmacima vladali Hormizd V i Hozroje IV, a nakon njega Jezdegerd III, posljednji kralj sasanidske Perzije prije negoli su je osvojili Arapi. 

## Literatura

* John Martindale: *The Prosopography of the Later Roman Empire IIIa*. Cambridge 1992, str. 160.
* Antonio Panaino: *Women and Kingship. Some remarks about the enthronisation of Queen Boran and her sister Azarmigduxt*. U: Josef Wiesehöfer - Philip Huyse (Hrsg.): *Eran ud Aneran. Studien zu den Beziehungen zwischen dem Sasanidenreich und der Mittelmeerwelt*. Stuttgart 2006, str. 221. – 240.
Hormizd V

**Hormizd V** je bio Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida (630. - 632.).

U godinama nakon smrti kralja Hozroja II (628.) u sasanidskoj Perziji vladao je kaos: nijedan vladar nije se mogao dugo održati na prijestolju, a više njih je vladalo istovremeno. Hormizd je vjerojatno bio unuk Hozroja II te o njemu ništa više nije poznato. Vjerojatno ga je svrgnuo Hozroje IV koji je neko vrijeme vladao paralelno s njim. 

Neki grčki izvori miješaju ga s posljednjim vladarom sasanidske Perzije Jezdegerdom III.
Hozroje IV

**Hozroje IV** je bio perzijski kralj iz dinastije Sasanida (oko 630./631. - 632./633.). 

O njemu zbog nedostka izvora gotovo ništa nije poznato osim da je svrgnuo svoga prethodnika Hormizda V. 

## Literatura
* Richard Nelson Frye: *The political history of Iran under the Sasanians*, u: Ehsan Yarshater (ur.): *[[The Cambridge History of Iran]]*, vol. 3, Cambridge: Cambridge University Press, 1983, str. 171.
Gunjevac

**Gunjevac** je naselje u Srbiji u opštini Ub u Kolubarskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 497 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 467 stanovnika).

## Demografija
U naselju Gunjevac živi 405 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 39,4 godina (39,2 kod muškaraca i 39,7 kod žena). U naselju ima 136 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,65.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (-{Fallingrain}-)
* Satelitska mapa (-{Wikimapia}-)
* Gugl satelitska mapa (-{Maplandia}-)
* Plan naselja na mapi (-{Mapquest}-)
Gilbert M. Anderson

**Gilbert M. Anderson**, poznatiji pod umjetničkim pseudonimom **Broncho Billy** (21. mart 1880 - 20. januar 1971) bio je američki glumac, scenarist, režiser i producent poznat kao prva zvijezda vestern filmova.

Rodio se pod imenom Maxwell Henry Aronson u jevrejskoj porodici u Little Rocku u državi Arkansas. U dobi od 18 godina je otišao u New York gdje je okušao sreću u vodvilju pod umjetničkim imenom "Gilbert M. Anderson", te se povremeno uzdržavao kao maneken i ulični prodavač novina. Godine 1903. ga je Edwin S. Porter angažirao za svoj znameniti film *[[The Great Train Robbery (film, 1903)|Velika pljačka vlaka]]*; u njemu je Anderson tumačio tri različite uloge. Kada je Anderson prvi put film pogledao u kino-dvorani, reakcije publike su ga uvjerile da novi medij filma ima budućnost, te je postao stalni Porterov suradnik, radeći kao glumac i pomoćnik scenarista.

Godine 1907. je zajedno sa Georgeom Kirkeom Spoorom u Chicagu osnovao znamenitu kompaniju Essanay Studios. Ona se prva specijalizirala za proizvodnju filmskih vesterna. Anderson je nastupio u preko 300 njih, i s vremenom stvorio lik, odnosno svojevrsni alter ego "Broncho Billy" koji će mu postati nadimak. Anderson je zbog vesterna, odnosno velikog broja sunčanih dana i raznolikih pejzaža, često sa filmskom ekipom odlazio na snimanje u Kaliforniju gdje je na kraju podigao i studio u gradu Niles. Iz Essanaya se povukao 1916. godine, kada je prestao sa glumom i vratio se u New York pokušavši postati kazališni glumac. Ti pokušaji nisu uspjeli, kao ni pokušaji da se povremeno vrati u Hollywood 1920-ih. Konačno se povukao 1950-ih, a 1958. je dobio počasni Oscar za životno djelo.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Minamoto no Yoritomo

**Minamoto no Joritomo** (japanski: **源頼朝**; 9. svibnja 1147. - 9. veljače 1199.), japanski vojskovođa i državnik iz klana Minamoto, prvi šogun u povijesti Japana i osnivač Kamakura šogunata. Vladao je od 1192. do 9. veljače 1199. godine. Ime Minamota no Joritoma veže se uz kraj jedne epohe u japanskoj povijesti, Heian perioda, te početak jedne nove epohe, Kamakura perioda.

U petogodišnjem sukobu protiv dominantnog klana Taira, porazom kod Dan-no-ure, u sklopu Genpei rata, uništena je moć Tairā. Nakon ovih događanja, Minamoto no Joritomo je 25. travnja 1185. godine postao najmoćniji čovjek u Japanu - svrgnuo je tadašnjeg cara i osnovao samurajsku državu, iako je, zapravo, sve njegove borbe vodio njegov brat, Minamoto no Yoshitsune. Godine 1192., car Go-Toba ga je imenovao šogunom, prvim u povijesti Japana, čime je osnovan Kamakura šogunat. U jeku političkih koflikata između središnje vlasti u Kjotu i lokalnih moćnika, Minamoto no Joritomo je donio konačnu prevagu na strani lokalnih šoguna, što je označilo i odredilo smjer japanske politike tokom sljedećih 700-ak godina (sve do kraha Tokugawinog šogunata i Meijijeve restauracije 1868. godine).

Minamoto no Joritomo je umro 9. veljače 1199. u dobi od 52 godine nakon što je podlegao ozljedama koje je zadobio nakon pada s konja dok se vraćao s javne ceremonije.
Paul Davidson (producent)

**Paul Davidson** (30. mart 1867 - 18. jul 1927) je bio njemački poduzetnik i filmski producent jevrejskog porijekla, koji se smatra jednim od osnivača njemačke kinematografije. 

Prije nego što se počeo baviti filmom radio je kao trgovački putnik u tekstilnoj industriji, a 1902. je postao direktor zaštitarske kompanije u Frankfurtu. Prilikom godišnjeg odmora u Parizu je prvi put posjetio kino i vidio film Georgesa Meliesa. To ga je potaklo da godine 1906. u Mannheimu otvori prvu njemačku stalnu kino-dvoranu. Ubrzo nakon nje je podigao niz sličnih kino-dvorana u Njemačkoj i susjednim državama, stvorivši prvi lanac kino-dvorana. Četiri godine kasnije je, kako bi priskrbio materijal za prikazivanje, osnovao Projektions-Aktiengesellschaft Union (PAGU), koja se smatra prvim filmskim poduzećem u Njemačkoj, odnosno prvom poduzeću koja je integrirala produkciju, distribuciju i prikazivanje filmova. Davidson je, nakon što je vidio danski film *[[Afgrunden (film, 1910)|Afgrunden]]* sa Astom Nielsen, zaključio kako je budućnost u dužim, odnosno cjelovečernjim filmovima te se PAGU nakon otvaranja studija u [Berlin]u počela orijentirati na njihovu proizvodnju. Kao direktor PAGU i jedan od prvih evropskih filmskih mogula, Davidson se smatra zaslužnim za početak karijere velikih sineasta kao [Ernst Lubitsch i Paul Wegener, odnosno stvaranje filmskih zvijezda kao što su Pola Negri, Ossy Oswalda i Emil Jannings. Nakon što je PAGU za vrijeme prvog svjetskog rata 1917. nacionaliziran i transformiran u Universum Film AG (UFA), Davidson je ostao na njegovom čelu kao direktor do 1920. Neko vrijeme je radio kao nezavisni producent, a od 1922. kao vanjski suradnik UFA. Godine 1927. je raskinuo ugovor sa UFA, a potom izvršio samoubistvo.

## Napomene

## Vanjske veze
* Paul Davidson at IMDB
Simeto

**Simeto** (sicilijanski: *Simetu*, grčki:*Σύμαιθος*, sicilijanski: *Simaethum*) je najveća rijeka Sicilije po količini voda i slivu, duga 113 km, iako ne i najduža, jer je to Salso sa svojih 144 km. 

## Hidrografija
Rijeka Simeto nastaje spojem dva vodotoka – Saracene i Cuto, u masivu Nebrodi na nadmorskoj visini od 1630 m kod grada Bronte u Provinciji Catania na sjeveroistoku Sicilije.

Od spoja teče u pravcu juga, zaobilazeći ogromnu masu vulkana Etna, tekući kroz Katanijsku ravnicu do svog ušća u Jonsko more, kod Katanijskog zaljeva, južno od grada Catania.

U svom donjem toku zovu je Giarretta, Simeto ima brojne pritoke, naročito sa desne strane, od kojih su najveće Salso, Dittaino i Gornalunga.

Simeto sa svojim pritokama ima sliv velik oko 4 186 km², koji obuhvaća dobar dio istočne Sicilije, jer protječe kroz tri provincije; Catania, Messina i Enna.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Simeto'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana
Aleksandar Hanžonkov

**Aleksandar Aleksejevič Hanžonkov** (; 8. august 1877 - 26. septembar 1945) bio je ruski i sovjetski filmski producent, režiser i scenarist, poznat kao jedan osnivača, odnosno najuticajnija ličnost ruske kinematografije u predrevolucionarnom periodu.

Kao mladić je završio vojnu akademiju i služio kao konjički oficir u carskoj vojsci. 1905. je zbog slabog zdravlja morao napustiti službu, ali je slobodno vrijeme iskoristio kako bi se posvetio filmskoj karijeri. Ispočetka je radio kao ruski predstavnik francuskog filmskog studija Gaumont, ali je već 1906. u Moskvi osnovao Torgovij dom Hanžonkova, prvu rusko filmsko poduzeće. Ubrzo se preorijentirao na igrane filmove te počeo kao režisere angažirati pionire kao što su Vasilij Gončarov, ali i ugledne sineaste kao Andrej Gromov i Pjotr Čardinjin te glumca Ivan Mozžuhin koji će postati najugledniji ruski glumac predrevolucionarnog perioda. Godine 1911. je producirao prvi ruski cjelovečernji film *[[Obrana Sevastopolja (film)|Obrana Sevastopolja]]*. Pokazao se kao uspješni poduzetnik i inovator, pri čemu mu nije smetalo suparništvo sa Aleksandrom Drankovim, pa ni izbijanje prvog svjetskog rata.

Međutim, revolucija 1917. godine ga je potakla da studije premjesti na Jaltu, koja je nakon izbijanja građanskog rata došla pod vlast kontraveolucionarnih belogardejaca. Tamo je, slijedeći primjer svojih kolega, neko vrijeme pokušao nastaviti snimati filmova. Nakon što su oni 1920. poraženi, Hanžonkov se priključio egzodusu svojih kolega koji su preko Carigrada emigrirali na Zapad. Nakon nekoliko godina je, potaknut Lenjinovom politikom NEP-a pristao vratiti se u domovinu, gdje ga je sovjetska vlast imenovala direktorom kompanije Proletkino. Međutim, nakon samo tri godine je uhapšen zbog pronevjere. Iako je ubrzo pušten, to je označilo kraj njegove karijere. Godine 1934. je službeno rehabilitiran te je kao invalid dobio državnu penziju od koje je živio do kraja života. Uspio je preživjeti drugi svjetski rat i nacističku okupaciju Krima, ali je nedugo potom umro.

## Literatura
* *Ханжонков А. А.* Первые годы русской кинематографии. — М., Л.: Искусство, 1937.
* *Кузнецова М.* Александр Ханжонков. Жизнь за кадром // Профиль. — 1997. — № 29.
* *Янгиров Р.* К биографии А. А. Ханжонкова: Новый ракурс // Киноведческие записки. — 2001. — № 55.

## Vanjske veze
* na
* Рассказ о дореволюционных московских кинофабриках и их владельцах.
* Биография А. А. Ханжонкова на сайте peoples.ru