open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Međunarodni festival komornog teatra Zlatni lav

**Međunarodni festival komornog teatra Zlatni lav** je međunarodni kazališni festival profesionalnog komornog teatra koji se održava svake godine u Umagu u razdoblju od tjedan dana. 

## O festivalu

Festival je utemeljen na ideji trianguluma - convivenze triju naroda koji žive uz granicu: hrvatskog, slovenskog i italijanskog. Na festivalu nastupaju i umjetnici iz drugih zemalja regije, a u izbor selektora ulaze različiti oblici profesionalnog komornog teatra - od komornih scena velikih kazališnih kuća do neinstitucionaliziranih kazališnih ansambala i eksperimentalnih kazališnih formacija. Ocjenjivački sud najboljoj predstavi festivala dodjeljuje **Grand Prix**.

## Historija

Festival se prvi put održao 2000. godine. Osnivač i umjetnički direktor festivala je Damir Zlatar Frey.

## Nagrade

**Grand Prix festivala**
* 2000. Martin McDonagh: **Lepotna Kraljica Leenana**, r. Mateja Koležnik, Slovensko narodno gledališče, Ljubljana
* 2001. Paula Vogel: **Kako sem se naučila voziti**, r. Mateja Koležnik, Prešerenovo gledališče, Kranj
* 2002. Odon Von Hotvath: **Vera ljubezen upanje**, r. Eduard Miller, Prešerenovo gledališče, Kranj
* 2003. Sarah Kane: **Razmadežna**, r. Jernej Lorenci, Slovensko narodno gledališče, Ljubljana
* 2004. Tomi Janežič: **Bez glume, molim!**, r. Tomi Janežič, Teatar ITD, Zagreb
* 2005. Edoardo Erba: **Maratona di New York**, r. Neva Rošić, HNK Ivana pl. Zajca, Rijeka
* 2006. Pero Kvrgić za glumačko ostvarenje u predstavi **U posjetu kod Gospodina Greena**, r. Aida Bukvić, Planet Art, Zagreb
* 2007. Ksenija Zec: **Nos vamos a ver**, r. Ksenija Zec, Novi Život, Zagreb
* 2008. Oliver Frljić: **Turbo folk**, r. Oliver Frljić, HNK Ivana pl. Zajca, Rijeka
* 2009. Tatjana Gromača: **Crnac**, r. Tomi Janežič, HNK Ivana pl. Zajca, Rijeka
* 2010. Patrick Marber: **Od blizu**, r. Dino Mustafić, SNG Maribor, Maribor
* 2011. Anton Pavlovič Čehov: **Jaz vas ljubim**, r. Nikola Zavišić, Slovensko narodno gledališče, Celje
* 2012. David Mamet: **Mirka, Živka in Dadakice**, r. Mirjana Šajinović i Aleksandra Blagojević, KUD Moment i Slovensko narodno gledališče, Maribor
* 2013. Falk Richter: **Do tu sega gozd**, r. Nataša Matjašec Rošker, Slovensko narodno gledališče, Maribor

## Vanjske veze
* Službene stranice festivala
Međunarodni festival dječjih kazališta Maslačak

**Međunarodni festival dječjih kazališta [[Maslačak]]** je kazališni festival koji se održava svake godine u Sisku.

Prvi se održao 1999. godine, kojeg je organizirao Dom kulture Kristalna kocka vedrine i Matica hrvatska Sisak. Umjetnički direktor i pokretač festivala je Đurđica Lasić Vuković.

Organizira ga Dom kulture *Kristalna kocka Vedrine*, pokrovitelji su Ministarstvo kulture RH, Upravni odjel društvenih djelatnosti Sisačko-moslavačke županije te Odjel društvenih djelatnosti Grada Siska.

Na ovom su festivalu, pored kazališta iz Hrvatske, sudjelovala i kazališta iz susjednih zemalja: BiH, Slovenije, Srbije, Mađarske, ali i udaljenijih, kao što su Njemačka, Poljska, Litva, Latvija, Francuska, Indija i Rusija.

Ciljevi ovog festivala su razmjene umjetničkih i pedagoških iskustava te poticanje djece na dramski i stvarateljski rad.

## Vanjske veze
* Dom kulture ''Kristalna kocka Vedrine''
* Sisak: Međunarodni festival dječjih kazališta ''Maslačak''
Kazališni susreti u Zagvozdu

**Kazališni susreti u Zagvozdu** (ili **Glumci u Zagvozdu**) je hrvatska kazališna manifestacija koja se održava od 1998. godine.

Ovaj ljetnji kazališni festival se održava svake godine u srpnju i kolovozu u zabiokovskom mjestu Zagvozdu.

Otkako se počeo održavati, ovaj festival je ugostio brojne poznate glumačke družine i dramske glumce.

Utemeljitelj, organizator i dugogodišnji umjetnički ravnatelj festivala je glumac Vedran Mlikota.

## Vanjske veze
* Službene stranice
* HRT (21. 10. 2002.): ''Ante Žužul uručio je danas dramskom umjetniku Vedranu Mlikoti nagradu za promicanje festivala Kazališni susreti u Zagvozdu'', Zagreb: Hrvatska radiotelevizija, pristupljeno 4. 1. 2014.
* Ćosić, Braco (29. 6. 2013.): ''Vedran Mlikota: Tko dođe, ostane na Trgu glumaca'', Split: Slobodna Dalmacija, pristupljeno 4. 1. 2014.
FFRIK! festival

**FFRIK! festival** (kratica od **F**estival **fr**ankofonog **i**nternacionalnog **k**azališta) je bivši godišnji festival koji se održavao u Zagrebu od 2004. do 2008. godine.

Cilj festivala bio je približavanje frankofonih kultura putem izvedbenih umjetnosti. Festival je svake godine imao tematsku odrednicu, a od 2006. nije bio žanrovski određen.

Tokom postojanja bio je jedini i najveći festival ovakve vrste izvan Francuske, a ugostio je umjetnike i kazališne družine iz 12 afričkih zemalja, Japana, Koreje, Kine, Rumunjske, Francuske, Slovenije, Mađarske, s Korzike i Hrvatske.

## Tematske odrednice
* 2004.: nema tematske odrednice, praksa tematskih odrednica započela je s drugim izdanjem festivala
* 2005.: kulturna raznolikost kroz pojam tolerancije 
* 2006.: kulturni dijalog 
* 2007.: tako daleko, tako blizu
* 2008.: identitet pojedinca kao kulturni identitet

## Vanjske veze
* Dnevni Kulturni Info (5. 5. 2008.): ''Peti i posljednji FFRIK''
Festival plesa i neverbalnog kazališta

**Festival plesa i neverbalnog kazališta Svetvinčenat** je kulturna manifestacija koju organizira Zagrebački plesni ansambl s ciljem okupljanja plesnih stručnjaka i ljubitelja plesne umjetnosti koji ciljano dolaze popratiti festivalski međunarodni program sastavljen od suvremenog plesa, fizičkog teatra, mime, cirkuserije, uličnog teatra, te edukativnih seminara i radionica. Osnovan je 2000. godine i ugostio je više od 150 domaćih i inozemnih plesnih odnosno kazališnih trupa sa preko 190 radova, ostvario kvalitetnu suradnju sa lokalnom zajednicom odnosno inicirao otvaranje turističke zajednice općine Svetvičenat kao i otvaranje Kulturnog centra Svetvinčenat u čije prostore implementira programaciju budućeg Mediteranskog plesnog centra.

## Festivalski ciljevi
Ciljevi festivala sastoje se od prezentiranja recentnih inozemnih i domaćih ostvarenja iz područja plesa, edukacije novih generacija publike, promocije interkulturalnog dijaloga i transnacionalne mobilnosti, sudjelovanja u izgradnji aktivnog, demokratskog i kulturno obrazovanog društva, poticanja kreativnosti, ideja i stavova, solidarnosti među umjetnicima i publikom, te poticanje lokalnog turizma.

## Organizacijski tim
* Umjetnička voditeljica: Snježana Abramović Milković
* Producentica: Petra Glad

## Vanjske veze
* Svetvinčenat Festival
* Zagrebački plesni ansambl
Festival novog cirkusa

**Festival novog cirkusa** održava se tokom 11. mjeseca u Zagrebu od 2005. godine. Naglasak festivala je na suvremenoj dramaturškoj uporabi cirkuskih tehnika (žongliranje, akrobatika, klauniranje...) u kontekstu kazališta. *Novi cirkus* kao dramaturški pojam u Hrvatskoj je prvi put predstavljen na Eurokazu, a ovaj festival je nuspojava dotičnog predstavljanja.

## Vanjske veze
* Službena stranica Ivan Kralj
Marulićevi dani

**Marulićevi dani** (ili **Marulovi dani**) su kulturna manifestacija međunarodnog karaktera posvećena hrvatskoj dramskoj riječi i djelu Marka Marulića.

Utemeljena 1991., manifestacija se održava u mjesecu travnju, oko 22. 4., u spomen na datum kada je Marulić 1501. godine završio pisanje Judite. Manifestaciju čine Festival hrvatske drame i autorskog kazališta, te znanstveni, književni i nakladnički program.

## Festival hrvatske drame i autorskog kazališta
Organizator festivala je HNK Split. Festival je natjecateljska smotra uprizorenih hrvatskih dramskih tekstova u izvedbi kazališta iz Hrvatske i svijeta. Osnovno uporište festivala je *promicanje suvremene dramske riječi*.

## Festivalske nagrade

* Nagrada za dramsko djelo "Marin Držić", dodjeljuje Ministarstvo kulture Republike Hrvatske
* *Marul*, dodjeljuje ocjenjivački sud za najbolja ostvarenja, i to u 9 kategorija:
** Nagrada Marul za izvedeni dramski tekst
** Nagrada Marul za dramaturšku obradu teksta
** Nagrada Marul za najbolju predstavu u cjelini
** Nagrada Marul za režiju
** Nagrada Marul za glumačka ostvarenja (muška, ženska i epizodna uloga)
** Nagrada Marul za scenografiju
** Nagrada Marul za kostimografiju
** Nagrada Marul za oblikovanje svjetla
** Nagrada Marul za skladanu scensku glazbu
** Nagrada Marul za najuspješnijeg mladog autora
* Nagrada "Milan Begović", nagrada publike za najbolju predstavu po ocjeni posjetitelja
* Nagrada lista Slobodna Dalmacija za najbolje glumačko ostvarenje, dodjeljuje se na osnovi izbora žirija čitatelja

## Znanstveni, književni i nakladnički program
Organizator programa je Književni krug *Split – Marulianum*. Program je posvećen istraživanju Marulićeva opusa, a okuplja znanstvenike iz Hrvatske i Europe.

## Vanjske veze
* Hrvatsko narodno kazalište u Splitu 
* Književni krug Split – Marulianum
Festival alternativnog kazališnog izričaja

**Festival Alternativnog Kazališnog Izričaja** (**FAKI**) od svog je nastanka 1998. godine zamišljen kao međunarodni susret umjetnika i skupina koje djeluju izvan institucionaliziranih komercijalnih kazališta, potiču mlade izvođače i prikazuju kvalitetan umjetnički doseg. U praksi: FAKI je festival alternativnog, uličnog, *off* i *low budget* teatra, a njeguje i alternativne kazališne forme (performans, instalacija, hepening, video art...).

Osim izvedbenog dijela programa, FAKI ima i bogat popratni sadržaj: radionice, koncerte, (ne)formalne diskusije, audicije, itd. Organizator FAKI-ja je ATTACK.

## Vanjske veze
* Službena stranica festivala
Eurokaz

**Međunarodni festival novog kazališta EUROKAZ** održava se svake godine u Zagrebu u drugoj polovici lipnja. Nakon prvog EUROKAZA koji je održan 1987. kao dio kulturnog programa Univerzijade, festival je postao redovnom godišnjom manifestacijom. Na njemu je do sada nastupilo preko 300 kazališta iz cijeloga svijeta i smatra se jednim od najznačajnijih kazališnih događaja na Balkanu.

EUROKAZ nije žanrovski ograničen. Na njemu su zastupljeni kazalište, ples, performans i ostale srodne umjetnosti. Programski koncept naglašava inovaciju i impulse koji mijenjaju perceptivne običaje i sudjeluju u stvaranju novih kazališnih jezika. Dijelovi programa često su posvećeni određenim temama koje se bave važnim teatarskim fenomenima kao npr. ikonoklastičko kazalište, post-mainstream, body art, nova dramaturgija, novi cirkus i mnoge druge. Ponekad teme odražavaju kazališnu i plesnu situaciju u nekim kazališno zanimljivim geografskim područjima (novo talijansko kazalište, suvremeni ples u Africi, Latinskoj Americi, Japanu, tradicionalno kazalište Azije, nova generacija francuskih redatelja, tehnološki teatar Zapadne američke obale, itd.).

Uz međunarodni program, EUROKAZ redovito prati i hrvatsku scenu, od produkcije neovisnih skupina do inovativnih predstava nastalih u repertoarnim i nacionalnim kazalištima.

Program EUROKAZA često je popraćen diskusijama, simpozijima, filmskim i video projekcijama, radionicama, koncertima i izložbama. Prije dvije godine EUROKAZ je započeo izdavačku djelatnost. Prva objavljena knjiga (Milko Valent - "Vatreni suncostaj") daje opširan pregled 15 godina festivala (1987. - 2001.). U pripremi su publikacije posvećene segmentima alternativne kazališne scene šezdesetih i sedamdesetih godina (IFSK, Kugla glumište).

EUROKAZ financiraju Gradski ured za kulturu i Ministarstvo kulture Republike Hrvatske.

## Vanjske veze
* Službena stranica Eurokaza
BOK fest

**BOK fest** (punim nazivom **Bjelovarski odjeci kazališta**) je kazališna smotra, koja se održava u Bjelovaru od 2003. godine.

BOK fest je smotra najznačajnijih kazališnih ostvarenja profesionalnih kazališnih kuća Hrvatske i njihovih gostiju iz zemlje i inozemstva, najčešće iz Makedonije, Srbije, Bosne i Hercegovine te Slovenije. Umjetnički direktor i utemeljitelj festivala je Goran Navojec, glumac rođen u Bjelovaru. Većina kazališnih predstava održava se u Domu kulture u Bjelovaru te u zgradi Bjelovarskog kazališta i sportskoj dvorani. Svake godine festival otvara Mila Elegović parafrazom čestitke koju je svojedobno J. F. Kennedyju uputila Marilyn Monroe. Osim predstava za odrasle, održavaju se i kazališne predstave za djecu.

Uz kazališne predstave, održavaju se i druga popratna događanja, poput glazbenih koncerata i projekcija filmova. Drugi dan nakon otvorenja, tradicionalno se u salonu namještaja kod bjelovarske tržnice, glumci druže s prolaznicima. U športskoj dvorani održava se svake godine Humanitarni rukometni turnir na kojem nastupaju: članovi zlatne generacije ORK Partizana (danas RK Bjelovar), ekipa glumaca, ekipa političara, ekipa novinara te ekipa Opće bolnice Bjelovar. Od 2012. godine, uvedena je i glumačka moto alka, natjecanje glumaca u gađanju alke prilikom vožnje na motociklu, koja se održava na bjelovarskom Korzu.

## Povezano
* Kazališni festivali u Hrvatskoj

## Reference
BIT

**BIT** (kratica od **''B**lind **i**n **T**heatre'') je jedini svjetski kazališni festival za slijepe i slabovidne osobe, a pokrenuo ga je studio za slijepe i slabovidne osobe Novi Život. Prvo izdanje je održano u listopadu 1999. godine i od tada se redovno održava svake druge godine sa sve više nastupa kazališnih udruga i družina slijepih i slabovidnih osoba sa svih strana svijeta. Vremenom se u festival ravnopravno uključuju i druge umjetničke grane kojima se bave slijepe i slabovidne osobe (film, performans...). Na 8. festivalu održanom 2013. nastupili su međunarodni izvođači iz Slovenije, Ujedinjenog Kraljevstva i Sjedinjenih Država.

## Vanjske veze
* Službena stranica
Karbokatjon

**Karbokatjon** ili **karbokation** je jon sa pozitivno naelektrisanim atomom ugljenika. Naelektrisani atom ugljenika karbokatjona je "sekstet", i.e. on ima samo šest elektrona u svojoj spoljašnjoj valentnoj ljusci umesto osam valentnih elektrona (oktetno pravilo). Is tog razloga su karbokatjoni često reaktivni. Oni teže da popune oktet valentnih elektrona i da postanu neutralni. Smatra se da karbokatjon ima sp3 hibridizaciju sa jednom praznom sp3 orbitalom koja daje pozitivno naelektrisanje, mada reaktivnost karbokatjona podseća na sp<sup>2</sup> hibridizaciju sa trigonalnom planarnom molekularnom geometrijom, npr. metil karbokatjon (CH3+).

## Definicije
Karbokatjon se ranije često nazivao *karbonjum jon*. U današnje vreme karbokatjonom se smatra bilo koji pozitivno naelektrisani atom ugljenika. Postoje dva specijalna tipa: karbenijum joni su trivalentni i karbonijum joni su pentavalentni ili heksavalentni. Univerzitetski udžbenici obično navode jedino karbokatjone kao karbenijum jone.

## Reference

## Vanjske veze
* Nobelova nagrada za hemiju 1992. - Saopštenje za javnost
Viktor Černov

**Viktor Mihajlovič Černov** (; Hvaljinsk, Saratovska gubernija, 7. decembar 1873 - New York, 15. april 1952) bio je ruski socijalistički političar i revolucionar, poznat kao jedan od osnivača i istaknutih članova Partije socijalista revolucionara (esera) u prvim decenijama 20. vijeka.

Odrastao je u porodici bivšeg oslobođenog kmeta koji je postao niži državni činovnik. Tokom školovanja se priključio opoziciji prema carističkom režimu, te je nekoliko puta zatvaran. 1899. je emigrirao u Švicarsku, a od 1902. je postao jedan od vodećih ideologa esera. Odbacivao je marksizam te je bio čest predmet kritika u teoretskim spisima boljševičkog vođe Lenjina. U Rusiju se vratio nakon Revolucije 1905. godine, te je izabran za člana drugog saziva carske Dume, gdje je postao vođa eserske frakcije. Nakon Februarske revolucije 1917. se priključio Privremenoj vladi kao ministar poljoprivrede. Nakon Oktobarske revolucije je početkom 1918. izabran za predsjednika Sveruske konstitutivne skupštine, ali su to tijelo ubrzo ukinuli boljševici i lijevi eseri. Poslije toga se priključio antiboljševičkoj opoziciji te je tokom građanskog rata sudjelovao u radu antiboljševičke vlade u Samari. Poslije poraza kontrarevolucije je živio kao emigrant u Estoniji, Njemačkoj, Čehoslovačkoj i Francuskoj, odakle je tokom drugog svjetskog rata emigrirao preko Lisabona u SAD, gdje je i umro.

## Vanjske veze
* Victor Chernov website  chernov.sstu.ru
Republika Srednja Litva

**Republika Centralna Litvanija** ili **Srednja Litva** (, , ) ili **Centralna Litvanija** (, , ), bila je kratkotrajna međunarodno nepriznata država sa sjedištem u današnjem Vilniusu koja je postojala od 1920. do 1922. Predstavljala je marionetsku državu, stvorenu 1920. kada je inscenirana pobuna pripadnika 1. litvansko-bjeloruske divizije Poljske vojske, smještene na području Vilniuske oblasti, a koju je zrakoplovstvom, artiljerijom i konjicom podržala susjedna Poljska. Vođa pobunjenika Lucijen Želigovski je proglasio novu državu, koja je obuhvaćala područje oko Vilne,(, ) nekadašnje prijestolnice Velikog Litvanskog Vojvodstva. Država je postojala sljedećih osamnaest mjeseci i služila kao tampon država između Poljske i Litve, koje su se sporile oko njenog područja. 8. januara 1922. su u Republici održani sporni izbori, a novoizabrana skupština je potom Republiku formalno pripojila Poljskoj.

Poljska je tokom postojanja države poricala svoju umiješanost u njeno stvaranje. Tek nekoliko godina kasnije je poljski vođa Józef Piłsudski priznao kako je pobuna bila operacija pod lažnom zastavom, odnosno kako je lično naredio Żeligowskom da okupira područje pod krinkom "odmetnutog" i pobunjenog poljskog oficira.

Aneksijom stvorena poljsko-litvanska granica je priznata od strane sila Antante, kada ju je potvrdila Konferencija ambasadora a potom Liga naroda,, mada je nije priznala Republika Litva. Godine 1931. je Međunarodni sud pravde u Haagu izdao saopćenje kojim tvrdi da je poljsko zauzimanje grada predstavljalo kršenje međunarodnog prava.

## Izvori i literatura

## Vanjske veze
* Lithuanian-Belarusian language boundary in the 4th decade of the 19th century 
* Lithuanian-Belarusian language boundary in the beginning of the 20th century 
* State symbols of Central Lithuania
* Repatriation and resettlement of Ethnic Poles
* From "Russian" to "Polish": Vilnius-Wilno 1900–1925 
*  Kampf um Wilna – historische Rechte und demographische Argumente 
* Mixed ethnic groups around Wilno / Vilnius during inter-war period, after Norman Davies, *God's Playground: A History of Poland: Volume II, 1795 to the Present*; Columbia University Press: 1982.
* Stamps of ROC
Branislav Mojićević

**Branislav Mojićević - Bane** rođen je 20. avgusta 1986. godine u Kraljevu. U trećoj godini gimnazije je otišao na audiciju Zvezde Granda gde je ubrzo prepoznat kao nova zvezda. Kao pobednik na takmičenju snimio je svoj prvi album za Grand Produkciju.

Učestovao je na polufinalnoj večeri Beovizije 2007, gde je sa Tanjom Savić izvodio pesmu *Simpatija* (12. mesto; 8. mesto u glasanju publike). Pobednik je druge sezone emisije Tvoje lice zvuči poznato. Trenutno je jedan od članova žirija u dečjoj emisiji Neki novi klinci zajedno sa Milicom Todorović, Radom Manojlović, i Topalkom.

Oženio se Milicom Mićović krajem avgusta 2013. godine.

### Diskografija
* Stara ljubav (2005)
* Zlato moje (2008)

## Reference

## Vanjske veze
* Video spot pesme „Stara ljubav“ na Youtube.com
* Tekstovi pesama
George Andrew Olah

**George Andrew Olah** (rođen kao **Oláh György**; 22. maj 1927 -) je mađarsko-američki kemičar, najpoznatiji po istraživanju stvaranja i reaktivnosti karbokationa preko superkiselina. Za svoja dostignuća je godine 1994. dobio Nobelovu nagradu za kemiju. Također je dobio i Priestleyevu medalju, najveću počast Američkog kemičarskog društva i Medalju F.A. Cottona za izvrsnost u kemijskim istraživanjima godine 1996.

## Izvori

## Literatura

* 

## Vanjske veze
* Biography and Bibliographic Resources, from the Office of Scientific and Technical Information, United States Department of Energy
* Methanol as an alternative fuel Recording of a discussion with George Olah broadcast on NPR.
* My Search for Carbocations and Their Role in Chemistry Nobel Lecture, December 8, 1994 by George A. Olah
* The Institute for the Analysis of Global Security
Kazališni festivali u Hrvatskoj

**[[Kazalište|Kazališni]] [[festival]]i u [[Hrvatska|Hrvatskoj]]**:
* Amadeoff festival
* BIT (Blind In Theatre)
* BOK fest
* Dani Hvarskog kazališta
* Dani satire
* Dubrovačke ljetne igre
* Eurokaz
* Festival alternativnog kazališnog izričaja
* Festival dječjih kazališta Maslačak
* Festival glumca
* Festival hrvatske drame za djecu
* Festival malih scena
* Festival novog cirkusa
* Festival plesa i neverbalnog kazališta
* Festival svjetskog kazališta
* FFRIK! festival
* Gavelline večeri
* Gavranfest
* Kazališna revija Akademije Dramske Umjetnosti (KRADU)
* Kazališni susreti u Zagvozdu
* Marulićevi dani
* Naj, naj, naj festival
* Ogulinski festival bajke
* PIF (Pupteatra Internacia Festivalo)
* Pulski festival
* Riječke ljetne noći
* Splitsko ljeto
* Susreti kazališnih amatera Hrvatske
* Susret profesionalnih kazališta za djecu i mlade
* Teatar studentima!
* Tjedan suvremenog plesa
* Zadar snova
* Zlatni lav
Bitka kod jezera Hasan

**Bitka kod jezera Hasan**, također poznata i kao **Hasanska bitka** (), odnosno kao **Changkunfenški incident** (kineski i Japanski japanski: 張鼓峰事件; kineski Pinyin: Zhānggǔfēng Shìjiàn; japanski Romaji: Chōkohō Jiken) bio je kratkotrajni oružani sukob koji se u ljeto 1938. godine na sjeveroistoku Azije vodio između Sovjetskog Saveza na jednoj, te Japana na drugoj strani. Uzrok mu je bilo različito tumačenje odredbi Pekinške konvencije iz 1860. o razgraničenju tadašnje carske Rusije i carske Kine na području rijeke Amur, a čije su granice su naslijedili SSSR, odnosno Japan nakon invazije Mandžurije i uspostave pro-japanske države Mandžukuo 1931. godine. Poticaj za izbijanje sukoba je bio spektakularni bijeg Genriha Ljuškova, šefa sovjetske tajne službe NKVD za Daleki istok, na japansku stranu, a koji je Japancima odao niz dragocjenih obavještajnih podataka te stvorio dojam da je Crvena armija u potpunom rasulu izazvanom Velikom čistkom. Neposredni povod je, pak, bilo sovjetsko zauzimanje dva sporna brda - Bezimjanaja i Zazornaja - na Changkunfenškim visovima zapadno od jezera Hasan, na tromeđi Mandžurije, Koreje i ruskog dalekog Istoka, koje se zbilo 6. jula. Nakon što je Japan 15. jula formalno uložio protest preko svog ambasadora u Moskvi, japanske trupe su 29. jula otpočele operaciju sa ciljem izbacivanja sovjetskih snaga sa sporne teritorije. Prvi napad je odbijen, ali su 31. jula sovjetske snage prisiljene na povlačenje, nakon iznenadnog noćnog napada koji je osmislio pukovnik Kotoku Sato. Nakon toga su mobilizirane snage sovjetskog Dalekoistočnog fronta pod maršalom Vasilijem Bljuherom koje su 2. augusta krenule u kontranapad. Nakon sedam dana žestokih borbi, japanske trupe, koje su pretrpile velike gubitke, povukle su se sa spornih brda. 10. augusta je japanska strana preko posrednika ponudila primirje, što je na kraju prihvaćeno. Tako je sukob završio sovjetskom pobjedom. Usprkos toga, Staljin je iskoristio sovjetske gubitke u sukobu da Bljuhera optuži za nesposobnost, odnosno za izdaju, što je dovelo do njegove smjene i pogubljena. Japanci su sljedeće godine pokušali pomaći granicu na drugoj strani Mandžurije, sa Mongolijom, što je dovelo do daleko spektakularnijeg Nomonhanskog incidenta.

Iako relativno minoran po svom značenju i dalekosežnim posljedicama, Hasanski konflikt je ostavio snažan trag u sovjetskoj, a kasnije i ruskoj popularnoj kulturi. *[[Tri tankista]]*, pjesma koju su braća Pokras sljedeće godine napisala za popularni mjuzikl *[[Traktoristi (film)|Traktoristi]]*, a čiji tekst opisuje te događaje, kasnije je postala jedna od neslužbenih "himni" Crvene armije, a kasnije i ruskih oružanih snaga.

## Izvori

## Vanjske veze
* Soviet viewpoint map of Russian-Japanese Changkufeng/Lake Khasan Incident
* Topographic map of the Lake Khasan area
Festival FIST

**Festival internacionalnog studentskog teatra FIST** osnovan je 2005. godine kao studentska inicijativa. Tokom postojanja FIST je prerastao u značajan pozorišni i festivalski događaj na kulturnoj mapi Beograda, kao i celokupne balkanske regije.

Prepoznat od strane Univerziteta umetnosti u Beogradu kao primer dobre prakse, uvršten je 2007. godine u nastavni plan i program studija na Fakultetu dramskih umetnosti.

Osnovna ideja i misija FIST-a je razmena znanja, iskustva i veština, novih pozorišnih tendencija između zemalja učesnica i Srbije.

FIST predstavlja drugi u svetu pozorišni festival koji je u potpunosti organizovan od strane studenata.

## Vanjske veze
* Festival FIST
FIST

**FIST** može značiti:
* Festival internacionalnog studentskog teatra, beogradski studentski teatarski festival od 2005.
* Fantasy Interactive Scenarios by Telephone, britanska igra uloga
* Fugitive Investigative Strike Team, serija operacija za hvatanje kriminalaca u SAD
* Future Integrated Soldier Technology, britanski vojni projekt
* FIST (Sony), Sonyjeva računalna igra
* *[[F.I.S.T.]]*, američki igrani film iz 1978. godine, ul. Sylvester Stallone
* Fakultet za informacione sisteme i tehnologije
* Fist for Fight, album švedskog metal benda Sabaton
King Vidor

**King Vidor** (Galveston, Teksas, Sjedinjene Države, 8. Veljače 1894. - Paso Robles, Kalifornija, Sjedinjene Države, 1. studenoga 1982.) bio je američki filmski redatelj.

Karijeru započinje kao snimatelj filmskih novosti i kino-operater. Godine 1913., redateljski debi ostvaruje kratkim filmom *Hurricane in Galveston*. U Hollywoodu od 1915., bavi sa raznim poslovima vezanim uz kinematografiju prije režije filma *The Turn in the Road* (1919.). Kvalitetna montaža u filmu *Peg o' My Heart* (1922.) donosi mu ugovor s MGM-om. 1925. realizira melankolični ratni film *The Big Parade*, čiji ga veliki komercijalni uspjeh etablira kao jednog od vodećih studijskih redatelja MGM-a. Postiže uspjeh kod kritike i čuvenim filmom *The Crowd* (1928.), koji se smatra Vidorovim remek-djelom i jednim od najboljih američkih nijemih filmova, istaknut inovativnim korištenjem kamere. 1930-ih snima filmove raznih žanrova, kao drame 
*The Champ* (1931.) i *The Citadel* (1938.), film socijalne tematike *Our Daily Bread* (1934.), i vestern *Stella Dallas* (1937.). 1940-ih, redatelj je uspješnog epskog vesterna *Duel in the Sun* (1946.), dok 1959., nakon povijesnog spektakla *Solomon and Sheba* napušta film. 

Nakon što je pet puta nominiran za Oscara, 1979., dodijeljen mu je počasni Oscar kao priznanje karijeri. 1980. režira svoj posljednji film dokumentarac *The Metaphor*. Bio je predsjednik udruženja redatelja (*Screen Directors Guild*) od 1936. do 1938.

## Djelomična filmografija
* *[[Peg o' My Heart (1922)|Peg o' My Heart]]* (1922.)
* *[[The Big Parade (1925)|The Big Parade]]* (1925.)
* *[[The Crowd (1928)|The Crowd]]* (1928.)
* *[[The Champ (1931)|The Champ]]* (1931.)
* *[[The Citadel (1938)|The Citadel]]* (1938.)
* *[[Duel in the Sun (1946)|Duel in the Sun]]* (1946.)
* *[[Solomon and Sheba (1959)|Solomon and Sheba]]* (1959.)

## Vanjske veze
* 
* sensesofcinema.com
Tri tankista

***Na granice tuči hodjat hmuro*** (), poznatija pod naslovom ***Tri tankista*** (Tri tenkista), je ruska patriotska pjesma, za koju su muziku komponirali braća Pokras, a tekst napisao Boris Laskin. Napravljena je za sovjetski filmski mjuzikl *[[Traktoristi (film)|Traktoristi]]* 1939. godine. Tekst je inspiriran sovjetsko-japanskim graničnim sukobom prethodne godine, i opisuje kako su pripadnici Crvene armije porazili japanske napadače. Pjesma je, kao i film, stekla popularnost, te je postala neslužbena himna sovjetskih, a nakon raspada SSSR-a i ruskih graničnih i oklopnih jedinica.

## Povezano
* *[[Marš sovjetskih tenkista]]*

## Vanjske veze
* Евгений Долматовский Рассказы о твоих песнях 
* Песня «Три танкиста»
Gradisca d'Isonzo

**Gradisca d'Isonzo** (furlanski: *Gardiscja* ili *Gardiscje*, slovenski: *Gradišče ob Soči*) je grad i komuna od 6623 stanovnika u Sjevernoj Italiji.

## Geografija
Gradisca d'Isonzo leži na desnoj obali rijeke Soče, pored granice sa Slovenijom.

## Historija
Njeno talijansko ime *Gradisca* jasno ukazuje na staroslavensko ime naselja (*grad*), budući da su tako stari Slaveni zvali svako utvrđeno mjesto. Prvi put se spominje u ranom srednjem vijeku odnosno 1176. godine, a značenje je dobila za
Mletačke Republike 1473. kada su oni tu napravili utvrdu koja ih je trebala štititi od osmanskih prodora. Car Maksimilijan I. zauzeo je Gradiscu 1511. i od tada je stalno u habsburgškim rukama, iako su je Venecijanci u više navrata htjeli ponovno zauzeti. Najveći napor poduzeli su za Uskočkog rata (1615–1617) kada je utvrda Gradisca bila meta njihovih napada, ali im zauzimanje nije uspjelo.

Od 1647. je sjedište grofova Eggenberg koji su njome vladali kao svojim feudalnim lenom sve do 1717. kad je grofovija ukinuta. Sve do 1754. godine, kada je postala dio Goriške grofovije, razvijala se kao samostalna komuna. U tom periodu bila je trgovački centar poljoprivrednog kraja, čak je i kovala vlastiti novac i razvila se kao manufakturni centar za tekstil. Za napoleonskih ratova zauzeli su je Francuzi, ali je za Bečkog kongresa 1815. vraćena Austriji. Nakon Prvog svjetskog rata postala je dio Kraljevine Italije.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost Gradisce je njena utvrda koju su podignuli Venecijanci u 15. vijeku, na temeljima starije utvrde iz 12. vijeka koja je kasnije u više navrata obnavljana i dograđivana.

## Gradovi prijatelji
*  Kastav
*  Ibrány

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* Gradisca d'Isonzo na portalu Treccani
Dani komedije

**Dani komedije** su kulturna manifestacija koja se svake godine održava u Jagodini od 20. do 27. marta. Na festivalu se takmiče najbolje komedije u izvođenju pozorišta Srbije. Na završnoj svečanosti uručuju se statuete „Jovanča Micić“ za najsmešniju predstavu i „Ćuran“ za najbolje uloge i režiju. Festival je 1996. godine proslavio srebrni jubilej tj. 25 godina postojanja. Dodeljuje se i Zlatni ćuran za životno delo, od 2001. godine.

Prvi „Festival komedije“ održan je 1971. godine i imao je revijalni karakter. Već sledeće 1972., održan je Festival sa sadašnjim nazivom i karakterom. Održan je u vremenu od 20. marta do 12. aprila zbog iznenadnog izbijanja epidemije velikih boginja. Prikazano je sedam predstava u konkurenciji i jedna (Sarajevo) van konkurencije. Statuetu „Jovanča Micić“ kao najsmešnija dobila je predstava „Buba u uhu“ koju je režirao Ljubiša Ristić a žiri je nagradio Branka Plešu za režiju predstave „Razvojni put Bore Šnajdera". Glumačke nagrade dobili su Nikola Simić, Jelisaveta Sablić, Mira Banjac i Petar Radovanović. Sablićeva je kasnije postala dobitnica čak četiri *Ćurana*.

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija Festivala Dani Komedije u Jagodini
Tarvisio

**Tarvisio** (furlanski: *Tarvis*, slovenski: *Trbiž*) je grad od 4916 stanovnika u Sjevernoj Italiji.

## Geografija
Tarvisio leži u alpskoj kotlini pored slovensko-austrijske granice, stoga je važan transportni centar za promet roba između Furlanije, Austrije i Slovenije.

## Historija
Tarvisio je poznat još od rimskih vremena po svojoj utvrdi, a u gradić se razvio u 15. vijeku kao manufakturni centar za metal.

## Privreda
Tarvisio je trgovački centar kraja, sa nešto pogona metalne industrije, rudnika i hidroelektrana. Također, za ekonomiju grada važan je i izletnički turizam koji je aktivan tokom čitave godine.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Tarvisio'' na portalu Treccani
Tolmin

**Tolmin** (talijanski: *Tolmino*, njemački: *Tolmein*) je grad u Sloveniji od 3.462 stanovnika, on je i administrativni centar Občine Tolmin.
## Geografske i klimatske karakteristike
Tolmin leži pored granice sa Italijom u kotlini gornje Soče (slovenski: *Zgornje Posočje*), nedaleko od ušća potoka Tolminke u Soču, ispod južnih padina Julijskih Alpa.
*Tolmin* je udaljen od Ljubljane oko 60 km.

## Historija
*Tolmin* je postao poznat za Prvog svjetskog rata, kad su se tu odigravale velike bitke između armija Kraljevine Italije i Austro-Ugarske. Iz njega su austrougari poveli veliku kontraofenzivu 1917.
## Gradovi prijatelji
* , Vicchio
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Tolmino'' na portalu Treccani
Kobarid

**Kobarid** (talijanski: *Caporetto*, furlanski: *Cjaurêt*, njemački: *Karfreit*) je mali gradić od 1.133 stanovnika.i administrativni centar Občine Kobarid na sjeverozapadu Slovenije.
## Geografija
Kobarid leži pored granice sa Italijom u kotlini rijeke Soče, ispod južnih padina Julijskih Alpa.

## Historija
Kobarid je postao poznat za Prvog svjetskog rata, kad su se tu odigravale velike bitke između armija Kraljevine Italije i Austro-Ugarske. Iz njega su austrougari poveli u oktobru 1917. veliku kontraofenzivu poznatu kao Bitka kod Kobarida, nakon koje su se Talijani u panici povlačili, pokušavavši prvo stabilizirati frontu kod Tagliamenta, a uspjeli tek na rijeci Piave.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Caporetto'' na portalu Treccani
Flota

**Flota** je općenito naziv za veću skupinu bilo kakvih brodova (trgovačkih, putničkih ili riječnih) ipak u užem smislu to je naziv za najveću formaciju ratnih brodova neke ratne mornarice.

Ekvivalent *floti* u kopnenoj vojsci je armija.

Velike mornarice u svom sastavu imaju više flota, koje raspoređuju po svijetskim oceanima. One se pak dijele na manje formacije *eskadre* i *flotile*. Flotom obično zapovjedaju admirali a rijeđe komodori i kontraadirali. 
Kako mnoge države imaju male mornarice sastavljene od samo jedne flote, naziv flota se često koristi i kao sinonim za mornaricu.

*Flotom* se kojiput zovu i svi brodovi u vlasništvu neke kompanije (brodara) ili države. 
## Avijacija
Termin *flota* koristi se i u avijaciji, gotovo u istom značenju, pa se *flotom* zovu svi avioni iste namjene (*zračna flota*), ili svi avioni u vlasništvu neke aviokompanije.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Flotta'' na portalu Treccani
Zabiokovlje

**Zabiokovlje** je geografska mikroregija unutar područja Splitsko-dalmatinske županije u kontinentalnom (sjeveroistočnom) zaleđu planinskog masiva Biokovo. 

Zabiokovlje obuhvaća područje Imotske krajine u selu Grabovac i općini Zagvozd, te Vrgorsku krajinu, tj. područje grada Vrgorca.
Postoje i druge, šire definicije kao;*zemljopisni prostor unutar područja Splitsko-dalmatinske županije u kontinentalnom (sjeveroistočnom) zaleđu planinskog masiva Biokovo* 
Originalna definicija je još šira, obuhvaća i pogranične dijelove Hercegovine od Posušja do Ljubuškog; *Izvorno, međutim, pojam Zabiokovlja, definiran početkom sedamdesetih godina XX. stoljeća, podrazumijevao je bitno širi, prostor koji se protezao i s drugu stranu hrvatske granice i u sebe uključivao općine Grude, Posušje i Tomislavgrad, te dijelove Ljubuškog i Širokog Brijega.* 

## Izvori
Vedran Mlikota

**Vedran Mlikota** (Zagvozd, 31. 7. 1969.), hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Biografija
Vedran Mlikota bio je stalni član drame HNK iz Zagreba do 2010. godine kada je dao otkaz. Nakon srednje škole u Splitu, upisuje studij glume na Zagrebačkoj akademiji za kazalište, film i televiziju, koju završava 1992. godine u klasi profesora Izeta Hajdarhodžića. U toku studija nagrađen je Rektorovom nagradom za predstavu "Hamletmashine", a 1993. je proglašen najboljim glumcem Festivala hrvatske drame Teatra ITD. Sljedeće godine dobiva nagradu "Veljko Maričić" kao najbolji glumac na prvom Festivalu malih scena u Rijeci.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Da sam ja netko" kao Aljoša (2015.)
* "Stipe u gostima" kao Ive Ivić (2008.-2014.)
* "Ah, taj Ivo!" kao Pero (2012.)
* "Periferija city" kao Pošteni (2010.)
* "Tito" (2010.)
* "Ples sa zvijezdama" kao Vedran Mlikota (2009.)
* "Naša mala klinika" kao Milosav Tomisavljević (2008.)
* "Bitange i princeze" kao Alajčaus (2008.)
* "Bibin svijet" kao Grga (2007.)
* "Kazalište u kući" kao Milivoj Šesto (2006.)
* "Cimmer fraj" kao Amerikanac (2006.)
* "Balkan Inc." kao Tvrtko (2006.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao bolesnik #2 (2006.)
* "Naša mala klinika" kao Božo Baržun (2005.-2006.)
* "Zlatni vrč" kao pater Nikola (2004.)
* "Naši i vaši" kao Jure Rašelić (2000.-2002.)
* "Naša kućica, naša slobodica" (1999.)
* "Smogovci" kao četnik (1996.)

### Filmske uloge
* "Ti mene nosiš" kao Aljoša (2015.)
* "Fleke" kao barmen (2011.)
* "Vjerujem u anđele" kao poštar Šime (2009.)
* "Gdje pingvini lete" kao Velimir (2008.)
* "Nije kraj" kao svećenik (2008.)
* "Teško je biti fin" kao hrvatski graničar (2007.)
* "Libertas" kao Pantalone (2006.)
* "Dva igrača s klupe" kao Katranov kum (2005.)
* "Lopovi prve klase" kao policajac (2005.)
* "I galebovi su se smijali" (2005.)
* "Oprosti za kung fu" kao Veliki (2004.)
* "Svjedoci" kao svećenik (2003.)
* "Da mi je biti morski pas" kao Kristijan (1999.)
* "Bogorodica" kao Amir (1999.)
* "Treća žena" (1997.)
* "Cijena života" (1994.)

### Kazališne uloge
* "Čudo u Poskokovoj Dragi" kao Krešimir Poskok (2010.*-danas*)

### Sinhronizacija
* "Krš i lom" kao Ralph (2012.)
* "Shrek uvijek i zauvijek" kao Shrek (2010.)
* "Shrek 2, 3" kao Shrek (2004., 2007.)
* "Potraga za Nemom" kao Fric (2003.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na HNK.hr
Sjeverozapadna vlada

**Sjeverozapadna vlada** (), također poznata i kao **Vlada Ruske Sjeverozapadne oblasti** () bila je kratkotrajna vlada, odnosno državnopravni entitet koji je 1919. godine postojao na dijelu današnje Sjeverozapadne Rusije koji su tokom građanskog rata zauzele kontrarevolucionarne (belogardejske) snage. Formirana je 11. augusta u Revelu (Talin), u Estoniji, koja je u međuvremenu bila proglasila nezavisnost, a na poticaj generala Marcha, šefa britanske vojne misije koji je nastojao okupiti što širu koaliciju antiboljševičkih snaga pred veliku ofanzivu belogardejske Sjeverozapadne armije generala Judeniča. U sastav vlade su ušli predstavnici kadeta, desnih esera i menjševika, a kao svoj zadatak je navela "likvidaciju boljševizma" u Pskovskoj, Novgorodskoj i Petrogradskoj guberniji, odnosno formiranje civilne vlasti nad tim područjima. Na pritisak Britanaca, koji su Judeničevu armiju opskrbili oružjem, opremom i municijom, je Sjeverozapadna vlada priznala nezavisnost Estonije, a kasnije Latvije i Finske; pomoć tih država Sjeverozapadnoj vladi se, međutim, nije materijalizirala, a te odluke nije potvrdio admiral Kolčak, nominalni vođa ruskih kontraveolucionara u Omsku. Sjeverozapadna vlada je počela de facto funkcionirati tek nakon što je Judenič početkom oktobra pokrenuo ofanzivu i uspio prodrijeti do predgrađa Petrograda. Međutim, već krajem mjeseca su jedinice Crvene armije i radničke milicije pod Trockim krenule u kontraofanzivu i natjerati Judeniča na povlačenje. Suočena s vojnim porazom, Sjeverozapadna vlada je već 2. decembra objavila ukaz o prestanku rada. Jedino je zadržano njeno predstavništvo u Revelu, ali je ono zatvoreno nakon što su 2. februara 1920. Estonija i Sovjetska Rusija potpisale sporazum u Tartuu kojim se međusobno priznaju.
Jamaica Inn (roman)

***Jamaica Inn*** je roman engleske spisateljice Daphne Du Maurier objavljen 1936. godine. Autorica je inspiraciju za pisanje dobila kada je 1930. godine, prilikom jahanja u Cornwallu, zalutala u magli i slučajno nabasala na istoimeno prenoćište, te u njemu od lokalnog svećenika čula priče o krijumčarima i duhovima. Radnja romana se događa godine 1820. na obali Cornwalla, a protagonistica je mlada djevojka iz unutrašnjosti koja nakon smrti majke dolazi živjeti sa tetkom i njenim mužem, te postepeno otkriva kako su oni umiješani u pljačkanje nasukanih brodova. Roman je postigao veliki uspjeh, te je tri puta ekraniziran - godine 1939. kao igrani film u režiji Alfreda Hitchcocka, godine 1983. kao TV-serija u produkciji ITV, a 2014. će se prikazati i TV-serija u produkciji BBC-ja.

## Izvori

## Vanjske veze
* Review with extensive plot summary
Jamaica Inn (film)

***Jamaica Inn*** je britanski crno-bijeli film snimljen 1939. godine u režiji Alfreda Hitchcocka, poznat kao posljednje Hitchcockovo ostvarenje napravljeno u domovini, a prije njegovog odlaska u Hollywood.

Radnja se temelji na istoimenom romanu Daphne du Maurier, i smještena je na obalu Cornwalla oko 1820. godine. Protagonistica, čiji lik tumači Maureen O'Hara, je mlada djevojka iz Irske koja nakon smrti majke dolazi živjeti kod tetke, čiji je muž vođa bande krijumčara.

Hitchcock je tokom snimanja došao u sukob sa glumcem Charlesom Laughtonom, koji je istovremeno bio i producent filma. Scenario je već ranije bio značajno izmijenio radnju i likove u odnosu na roman, prije svega kako bi se neki "problematični" detalji vezani uz lik svećenika uskladili sa strogim cenzorskim kodeksom Hollywooda. Laughton je, međutim, išao još dalje, i inzistirao da se u film unese što više "šašavog" humora, te ga je to učinilo neprepoznatljivim u odnosu na mračni gotski predložak. Laughton je želio produbiti svoju ulogu i doveo dodatne dijaloge koje je napisao J. B. Priestley. Također je htio hodati na filmu na "svoj način", te je izmislio hod geganja i zviždanja njemačkog valcera koji mu je pao na pamet i koji je nadahnuo njegov ritam koraka. Redatelj je to smatrao strašno neozbiljnim i neprofesionalnim. Hitchcock je kasnije ovako opisao film:

Usprkos toga, doživio je ogroman komercijalni uspjeh i pomogao je ne samo Hitchcocku, nego i dotada relativno nepoznatoj irskoj glumici Maureen O'Sullivan da dobije angažman u Hollywoodu. Kasniji kritičari su ga, međutim, proglasili jednim od najgorih Hitchcockovih filmova, a 1978. ga je Michael Medved uvrstio u svoju knjigu *[[The Fifty Worst Films of All Time|Pedeset najgorih filmova svih vremena]]*.

Hitchcock se sljedeće godine vratio opusu Du Maurier kao inspiraciji, te je 1940. godine po njenom romanu snimio *[[Rebecca (film)|Rebeccu]]*, film koji će producentu Davidu O. Selznicku donijeti "Oscara".

## Uloge
* Charles Laughton – Sir Humphrey Pengallan
* Leslie Banks – Joss Merlyn
* Maureen O'Hara – Mary Yellen
* Robert Newton – James 'Jem' Traherne
* Marie Ney – Patience Merlyn
* Horace Hodges – Butler (Chadwick)
* Hay Petrie – Groom
* Frederick Piper – Agent
* Herbert Lomas – Najmoprimac
* Clare Greet – Najmoprimac
* William Devlin – Najmoprimac
* Emlyn Williams – Trgovac Harry 
* Jeanne De Casalis – Prijatelj Sir Humphreya
* Mabel Terry-Lewis – Lady Beston
* A. Bromley Davenport – Ringwood
* George Curzon – Kapetan Murray
* Basil Radford – Lord George

## Izvori

## Literatura

* 

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''Jamaica Inn'' Eyegate Gallery
Univerzitet u Širazu

**Univerzitet u Širazu** (, *Danešgah-e Širaz*, ranije imenovan kao **Pahlavijev univerzitet**) je javni univerzitet u gradu Širazu u Iranu. Osnovan je 1946. godine i na njegov rani ustroj bitno je utjecao Univerzitet Pennsylvanije. Univerzitet u Širazu je jedan od najprestižnijih univerziteta u zemlji, te se ističe kao jedna od institucija sa najkvalitetnijim studijem kemije i inženjerstva u regiji. Glavni kampus univerziteta drugi je najveći u zemlji i projektirao ga je američki arhitekt Minoru Yamasaki, slavan po Svjetskom Trgovačkom Centru (WTC). Početkom 2010-ih na univerzitetu je studiralo oko 21.000 studentata kod 700 nastavnika.

## Vanjske veze
*  Službene stranice Univerziteta u Širazu 
*  Stranice na engleskom 
*  Establishment & History of Shiraz University 
;Ostali projekti
Jamaica Inn

**Jamaica Inn** je prenoćište u parohiji Altarnun u Cornwallu na jugozapadu Engleske. Nalazi se nadaleko autoputa A30, odnosno blizu sredine močvare Bodmin Moor nadeleko od zaseoka Bolventor. Originalno je sagrađeno 1750. kao specijalno prenoćište za putnike poštanskih kočija koji su prelazili preko močvare. Nedaleko od prenoćišta se nalaze brdo zvano *Tuber* ili *Two Barrows*, visine 332 m.

Najpoznatije po tome što je u prošlotsi služilo kao baza krijumčara, odnosno kao duhovima najopsjednutije mjesto u Velikoj Britaniji. Još veću mu je slavu donijela Daphne du Maurier, koja ga je 1930. godine, nakon što je jašući zalutala u magli, slučajno posjetila, i gdje joj je lokalni svećenik ispričao niz priča o duhovima i krijumčarenju. To je poslužilo kao inspiracija za istoimeni roman, objavljen 1936. godine Na osnovu romana je 1939. godine snimljen film *[[Jamaica Inn (film)|Jamaica Inn]]* u režiji Alfreda Hitchcocka, a 1983. godine i TV-serija *[[Jamaica Inn (TV serija)|Jamaica Inn]]* sa Jane Seymour u glavnoj ulozi. Također ga je spomenula i američka pop-kantautorica Tori Amos na svom albumu *[[The Beekeeper]]*.

## Izvori

## Vanjske veze

* Official website of the Jamaica Inn
* Most Haunted
* Jamaica Inn:Most Haunted Places To Visit
* Ghosts, The Jamaica Inn (a video history overview)
* Hitchcock's 1939 film "Jamaica Inn" 
* Reported Hauntings
Jesli zavtra vojna

***Da sutra bude rat*** (; na latinici:**Jesli zavtra vojna**) je sovjetski crno-bijeli snimljen 1938. u režiji Jefima Dzigana, Lazara Anci-Polovskog i Georgija Berezka. Radnja je smještena u blisku budućnost i prikazuje kako neidentificirana strana sila namjerava uništiti SSSR, ali je pri tome lako porazi Crvena armija. Film je nastao kao dio propagandnih nastojanja sovjetskih vlasti da vlastitu ali i stranu javnost pripreme za eventualni svjetski sukob. Nakon što je 1941. godine Operacija Barbarossa pokazala kako će Sovjeti daleko teže odbiti neprijatelja nego što je to sugerirala predratna propaganda, film je stavljen u "bunker". Istoimena pjesma, koju su za film napisali braća Dmitrij i Daniil Pokras je, međutim, široko prihvaćena za vrijeme Velikog domovinskog rata i danas se smatra jednom od najpopularnijom iz tog perioda sovjetske historije.

## Vanjske veze
* 
* «Если завтра война» на сайте Архива фильмов
* Федоров А.В. Советская кинофантастика о войне и космосе: герменевтический анализ // Вопросы культурологии. 2011. № 11
* Песня Если завтра война на SovMusic.ru
* Если завтра война
Vuk Krsto Frankopan

**Vuk Krsto Frankopan** (oko 1578. - 1652.) kog su Nijemci zvali *Wolff Christoph Frangipani*, bio je hrvatski plemić iz poznate porodice Frankopan i krajiški oficir, poznat kao karlovački general i otac Frana Krsta Frankopana. 
## Biografija
*Vuk Krsto* rođen je kao dijete ogulinskog kapetana - grofa Gašpara Frankopana Tržačkog (po mjestu Tržac, Bosna i Hercegovina), i Katarine Lenković, kćeri Ivana Lenkovića i sestre karlovačkog generala Jurja Lenkovića.
Nakon školovanja u Ljubljani i Italiji, radi kao krajiški oficir. Prvo kao zapovjednik utvrde Modruš od 1612., zatim od 1618. kao kapetan Ogulina, a od 1620. kao potpukovnik u Senju. 

Istakao se u Uskočkom ratu protiv Venecije vođenom od 1615.do 1617. kad je u jesen 1615. hrabro ušao u neprijateljsku pozadinu kod Monfalconea i poharao je,  a nakon tog i u bitci kod solana u Muggi 24. novembra 1615. 

Na vrhuncu svoje karijere postao je general u Karlovcu - 1626. štabu Vojne krajine. Upravo je tu pobjedio Turke - 1627. 

Nadživio je svoja dva brata Juraja i Nikolu, ženio se tiput, prva žena bila mu je Jelena, kći hrvatskog podbana Stjepana Berislavića, druga Uršula Inkofer, a treća Dora Haller, sa kojom je imao Frana Krsta Frankopana. 
## Izvori

## Vanjske veze
* Vrijednosti prošlosti na portalu Historia Viva
Eskadrila br. 5 (film)

***Eskadrila br. 5*** () je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1939. u režiji Abrama Rooma. Radnja je smještena (u tada) blisku budućnost, odnosno prikazuje hipotetski oružani sukob SSSR-a sa nacističkom Njemačkom. Protagonisti su dvojica sovjetskih pilota čiji je avion oboren nad Njemačkom, a koji se nastoje vratiti iza sovjetskih linija uz pomoć antinacističkog pokreta otpora. *Eskadrila* je napravljena neposredno pred izbijanje drugog svjetskog rata, kao dio propagandne kampanje kojom su sovjetske vlasti nastojale građane pripremiti za predstojeći sukob. Kao i niz sličnih ostvarenja eksplicitno ili implicitno anti-nacističkog karaktera je strpan u "bunker" nakon potpisivanja pakta Molotov-Ribbentrop u ljeto iste godine. Za razliku od većine sličnih ostvarenja, koja su iz "bunkera" izvađena i ponovno korištena u propagandne svrhe nakon početka operacije Barbarossa, *Eskadrila br. 5* se rijetko ili nikada nije prikazivala. To se tumači time da se u njemu sugerirala brza i laka pobjeda nad Njemačkom, a što je bilo teško pomiriti sa stvarnošću.

## Povezano
* *[[Desperate Journey]]*, američki igrani film iz 1942. godine sa sličnom radnjom

## Vanjske veze
* 
* Федоров А.В. Советская кинофантастика о войне и космосе: герменевтический анализ // Вопросы культурологии. 2011. № 11