Anton Čehov

**Anton Pavlovič Čehov** (rus. **Ант́он П́авлович Ч́ехов**, Taganrog, 29. januara 1860. - Badenvajler, Nemačka, 15. jula 1904.) je bio ruski novelist, pripovedač i dramski pisac.

U književnosti se pojavio kratkim humoreskama, sažetog izraza i karakterizacije, zatim prelazi na novele i pripovetke, gde se njegov tužni humor postepeno pretvara u rezignaciju i očaj. Istu tematiku obrađuje i u dramama, u kojima nema ni tradicionalnog zapleta ni raspleta, kao ni pravih junaka ili jakih strasti, nego je u njima naglašena lirskim elementima sugestija atmosfere u kojoj se odvija život njegovih junaka. Smatra se, uz Mopasana, najvećim novelistom evropskog realizma, dok je svojim dramama izvršio, a i danas vrši, jak uticaj na evropsko pozorište.

## Biografija
Rođen je kao treće od šestero djece trgovca Pavela Jegoroviča i Jevgenije Jakovlevne Morozove. Od 1876. do 1879. Čehov pohađa osnovnu i srednju školu u Taganrogu, često posjećuje kazalište, objavljuje tekstove i uređuje školske novine. 1876. godine Čehovljev otac bankrotira i seli s obitelji u Moskvu, dok Pavlovič ostaje u Taganrogu. U to vrijeme Čehov piše svoju prvu dramu *Bez oca*, koja nije pronađena do danas. 1879. godine Anton P. Čehov završava srednju školu i odlazi u Moskvu, gdje upisuje medicinu na Moskovskom sveučilištu. Tokom studija objavljuje anonimne članke u studentskim časopisima, ubrzo izabire i pseudonim Antoša Čehonte pod kojim piše u časopisima *Peterburgajska gazeta*, *Nova vremja*, *Oskolki* i *Ruskaja mysl*. Između 1880. i 1887. piše još pod pseudonimima: *Doktor koji je izgubio svoje pacijente*, *Brat moga brata*, *Čovjek bez…* itd.

1881. godine Čehov piše dramu koja će kasnije postati poznata pod imenom *Platonov*, a zanimljivo je da je ta drama izdana tek 1923., skoro dvadeset godina nakon autorove smrti. Studirao je medicinu i bio kotarski liječnik, ali zbog nedovršenog diplomskog rada nije stekao liječničku titulu. Započinje praksu u Čikinu, a iste godine objavljuje zbirku priča *Melpomenine priče*, dok u prosincu prvi put pati od simptoma tuberkuloze. 1884. piše i jednočinku *Na glavnoj cesti*. Radnja jednočinke događa se u krčmi na glavnoj cesti, tekst nije prošao cenzuru i ocijenjen je nepodobnim za izvedbu, te je prvi put objavljen 1914. povodom desetogodišnje obljetnice Čehovljeve smrti. Godinu dana kasnije Čehov putuje u St. Petersburg, gdje upoznaje izdavača Alekseya Suvorina i slikara Isaca Levitana s kojima postaje blizak prijatelj, te ubrzo počinje pisati i objavljivati tekstove u Suvorinovim novinama *Novo vrijeme*. U travnju 1890. Čehov odlazi na putovanje kroz Sibir do otoka Sahalina gdje kao liječnik istražuje život u kažnjeničkim logorima, nakon toga plovi još Tihim i Indijskim oceanom, a na putovanju se zadržao do listopada iste godine. Putovanja su u Čehovljevom životu bila konstanta, pa tako već 1891. odlazi obići zapadnu Europu, a iste godine izlaze mu novele *Dvoboj* i *Žena sa sela*. Kupuje malo imanje u Melihovu u Serpuhovskom okrugu, gdje seli s obitelji.

Epidemija kolere izbija u razdoblju 1892./1893., a Čehov kao jedan od vodećih ljudi u pokrajinskoj sanitarnoj komisiji, besplatno liječi najsiromašnije seljake i bori se protiv gladi. Objavljuje jedanaest priča uključujući *Moju ženu*, *Skakavca* te jednočinku *Jubilej*.

1893. upušta se u ljubavnu avanturu s Likom Mizinovom, s kojom se neće vjenčati ali će mu ona poslužiti kao inspiracija za lik Nine u drami *Galeb*. Piše *Otok Sahalin*, izlaze mu tekstovi *Anonimna priča* i *Veliki Volođa i mali Volođa*. Zdravlje mu se pogoršava 1894. te putuje u Italiju i Pariz. Obajvljuje djela *Student', *Učitelj književnosti*, *Crni redovnik* i *Na ladanju*.

Konstantin Sergejevič Stanislavski i Vladimir Nemirovič Dančenko otvaraju [[1897]]. Moskovski hudužestveni [[teatar]], što će ubrzo imati veliki utjecaj na Čehovljev daljnji rad. Čehovu [[Smrt|umire]] otac, a on sam boravi u [[Bolnica|bolnici]] zbog prvog akutnog napadaja plućne tuberkuloze. U [[septembar|rujnu]] putuje u [[Francuska|Francusku]] na liječenje, te su mu objavljene drame *Ujak Vanja*, *Ivanov*, *Galeb* i jednočinke kao i priče *Seljaci*, *Kod kuće*, te *Divljak*. U [[maj|svibnju]] [[1898]]. Antun Pavlovič Čehov vraća se iz inozemstva i živi neko vrijeme na [[Jalta|Jalti]], gdje preživljava drugi napadaj tuberkuloze.

Čehov prodaje sva [[autorsko pravo|autorska prava]] na svoj rad izdavaču A.F. Marksu za 75 000 [[Ruski rubalj|rubalja]], što bi u današnoj vrijednosti bilo oko 80 000 [[Američki dolar|dolara]], te počinje uređivati svoja sabrana djela. Iste je godine nagrađen Ordenom sv. Stanislava za rad u [[Obrazovanje|obrazovanju]]. Piše i objavljuje tekstove *Na službenom poslu*, *Draga*, *Dama s psićem*. To [[leto|ljeto]] prodaje imanje u Melihovu i gradi kuću na Jalti.

[[25. 5.|25. svibnja]] [[1901]]. Čehov se oženio glumicom Olgom Knipper, koja je igrala Mašu u *Tri sestre*, a evo što je jednom prilikom zapisao o braku: 

[[1902]]. godine Čehov objavljuje *Biskupa* i izlaze mu sabrana djela u jedanaest tomova.

Umjetnik [[1903]]. objavljuje svoju posljednju priču *Zaručena*, te mu izlazi drugo izdanje sabranih djela u šesnaest tomova. U [[jun|lipnju]] [[Cenzura|cenzori]] zabranjuju izvedbu Čehovljevih drama u niskobudžetnim [[teatar|kazalištima]] za radničku klasu, a u [[septembar|rujnu]] završava *Višnjik* i započinje odlaziti na probe u MHAT.

Nakon toga [[zdravlje]] Antuna Pavloviča Čehova se pogoršava. Početkom [[jun|lipnja]] Čehov putuje s Olgom Knipper na liječenje u [[Nemačka|Njemačku]] gdje [[15. 7.|15. srpnja]] umire u [[Badenweiler]]u. Pokopan je [[22. 7.|22. srpnja]] na groblju Novo-deviči u Moskvi.

Antona P. Čehova nazivaju začetnikom psiholiškog [[Realizam (književnost)|realizma]]. U njegovim dramama ne postoji tipičan dramski sukob već sve što se događa u drami proizlazi iz [[Psihologija|psiholoških]] stanja, osjećaja i unutarnjih sukoba likova. Čehov u svojim dramama također inzistira na protoku [[Vrijeme|vremena]] koji je jedan od mehanizama zbivanja u kojem se događaju promjene. U Čehovljevim dramama su vrlo detaljno ispisane [[didaskalije]] te opisana mjesta radnje što pridonosi općem razumijevanju likova i njihovih psiholoških stanja.

Drame Antona Pavloviča Čehova još su uvijek vrlo popularne na repertoarima različith kazališta, ali i kao predlošci za [[film]]ske adaptacije. Do danas je snimljeno preko 285 filmova nastalih prema njegovim djelima, poput *Ujaka Vanje u New Yorku* iz [[1994]]. godine u režiji Louisa Mallea te *Galeba* ([[Vrijeme|1968]]., Sidney Lumet) i *Tri sestre* ([[Vrijeme|1970]]., Laurence Olivier).

== Izabrana bibliografija ==

==== Drame ====
* *O štetnosti duhana* ([[1886]]., [[1902]].)
* *Ivanov* ([[1887]].)
* *Medvjed* ([[1888]].)
* *Prosidba* (c. [[1888]]. - [[1889]].)
* *Šumski duh* ([[1889]].)
* *Svadba* ([[1889]].)
* *Jubilej* ([[1891]].)
* *Galeb* ([[1896]].)
* *Ujak Vanja* ([[1897]].)
* *Tri sestre* ([[1900]].)
* *Višnjik* ([[1903]].)

==== Proza ====
* *Melpomenine bajke*
* *Šarene priče* ([[1886]].)
* *Nevine priče* ([[1887]].)
* *U sutonu* ([[1887]].)
* *Novele i pripovijetke* (zbirka izdana [[1894]].):
** *Dama s psetancetom*
** *Čovjek u futroli*
** *Stepa*
** *Ogrozd*
** *Dočasnik Prišibjejev*
** *O ljubavi*
** *Odjel br. 6*
** *U jaruzi*
** *Nevjesta*
* *Otok Sahalin'' (1895.)