open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baranja Tambura Aid

**Baranja Tambura Aid** (BTA), grupa od 15 hrvatskih pjevača iz svijeta tamburaške muzike (Željko Ergotić, Stjepan Jeršek Štef, Vlatka Kopić Tena, Viktorija Kulišić, Željko Lončarić Žec, Mario Nikolić, Blaženka i Pero Nikolin, Marta Nikolin, Mirjana Primorac, Stjepan Rudinski, Krunoslav Kićo Slabinac, Stanko Šarić, Miroslav Škoro i Željko Witovsky) koja je 2004. godine snimila pjesmu Oj Baranjo, ponosita mati i videospot za nju u sklopu humanitarne akcije Nek' Baranja uskrsne za pomoć siromašnim baranjskim obiteljima i studentima te za obnovu župnih crkava Baranjskog dekanata.

Muzika za tu pjesmu napisao je Aleksandar Homoky, a tekst su napisali Mato Martinković i Stipo Golubov.

## Izvor
* S(aša) Matijević: *"Tamburaška humanost prži!"*, Osječki dom, V, 528, 28 - Osijek, 3-5. IV. 2004.
CCO

**CCO** ili punim nazivom **Center for Complex Operations** je odjel osnovan 2007. godine od strane ministarstva obrane i vanjskih poslova SAD-a kao i američke državne agencije USAID te je zadužen za povezivanje američkog obrazovanja i drugih institucija za stvaranje državnog jedinstva u operacijama "stabilizacije", protugerilskih akcija i specijalnog rata. Te sve operacije se zajedničkim imenom zovu kompeksne operacije po čemu je centar i dobio ime. CCO je jedan od osnovnih dijelova nove američke vojne doktrine *cijela vlada, cijelo društvo* ().

## Zadaci
U specifičnom pogledu CCO se bavi:
* 1) Centar djeluje kao središnja baza podataka o područjima kao što su obuka i životopis, treniranje i edukaciju institucija o kompleksnim operacijama događajima. 
* 2) Razvija dio kompleksnih operacija koji se bavi treniranjem, edukacijom i praktičnim radom da se iskoriste moderne tehnologije, otkriju nove i da se dijeli dosadašnje znanje.
* 3) Služi da se šalju podaci ministarstvu obrane i širem državnom političkom vrhu kako bi se pomoglo u praktičnom rješavanju problema društva
* 4) Da se omogući efikasnija internet veza, koordinacija i sinkronizacija kako bi se podržala priprema ministarstva obrane i državnih službenika za kompleksne operacije
* 5) Podržavanje do sada naučenih lekcija iz kompleksnih operacija
* 6) Identifikacija edukacijskih grešaka ministarstva obrane i drugih državnih odjela.

## Izvršni komitet
Izvršni komitet CCO čine:
* 1) pomoćnik ministra vanjskih poslova
* 2) koordinator ministra vanjskih poslova
* 3) pomoćnik direktora USAID
* 4) zamjenik direktora američke vojske zadužen za strateško planiranje i politiku

## Povezano
* Specijalni rat

## Vanjske veze
* Službene stranice CCO-a
Hibridni rat

**Specijalni rat** ili **hibridni rat** () je izraz kojim se opisuju neprijateljske aktivnosti jedne suverene države ili više njih prema drugoj suverenoj državi koje po svojim ciljevima odgovara ratu, ali koje ne uključuju element neposrednog oružanog, odnosno konvencionalnog sukoba, odnosno u kome je direktna akcija zamijenjena širokim rasponom ekonomskih, obavještajnih, propagandnih i sličnih operacija kojima se posredno ciljana država nastoji uništiti ili oslabiti kroz subverziju.

## Etimologija

Izraz "specijalni rat" se na prostoru bivše Jugoslavije prvi put počeo koristiti u udžbenicima i priručnicima za Općenarodnu obranu i društvenu samozaštitu kojima su vlasti SFRJ nastojale njene građane "upozoriti" na stvarne ili navodne neprijateljske aktivnosti stranih država. Nakon raspada te države se taj izraz nastavio koristiti u Hrvatskoj u doba vladavine Franje Tuđmana.

Izraz "hibridni rat" je postao popularan u zapadnom svijetu sredinom 2010-ih, prije svega kao opis nekonvencionalnih aktivnosti koje Rusija (i, u manjoj mjeri NR Kina) stvarno ili navodno poduzimaju protiv SAD, EU i drugih vodećih zapadnih država kroz propagandu, ekonomske i medijske manipulacije, odnosno kibernetsko ratovanje, a u kontekstu Novog hladnog rata.

## Podjela

Specijalni rat ima nekoliko svojih jasno određenih verzija. One su:
* 1) Psihološki rat koji se koristi i u doba mira i u doba rata kako bi se podigao vlastiti, a snizio neprijateljski moral. Medijski rat među država ili protiv neke države kako bi se dobilo "javno mijenje" na vlastitu stranu je trenutačno najpoznatiji oblik ovog rata,a njegovo najpopularnije oruđe su postala "kršenja ljudska pravaljudskih prava". 
* 2) Ekonomski rat u kojem jedna država svojim akcijama nanosi ekonomsku štetu drugoj državi bez objave rata. Primjeri takvog rata su sabotaža iranskih nuklearnih pogona 2010. godine, ekonomska blokada Kube od strane SADa i ciljane sankcije SAD s ciljem rušenja socijalističkog poretka u Jugoslaviji
* 3) Paravojne akcije s ciljem rušenja vlade neke države. Primjer za njih je rat u Nikaragvi protiv sandinističke vlade tijekom osamdesetih godina dvadesetog veka.
* 4) Tajne operacije s kojima se organizira i izvršava državni udar kao onaj u kojemu je ubijen predsjednik Čilea Salvador Allende.

Osim ovih osnovnih grupa specijalnog rata postoje i one kada se za njega koristi edukacijska ili humanitarna pomoć, ali te vrste nisu posebno grupirane u vlastite podgrupe. Primjeri tih oblika su američka direktiva NSDD 54 u kojoj se kao jedan od ciljeva navodi jačanje kulturnog i edukacijskog programa s komunističkim državama kako bi se "ojačalo" prozapadno gledište u njima  i odluka USAID da javno sudjeluje u projektu CCO

## Povezano

* Rat preko posrednika
* CCO

## Reference

## Vanjske veze

* NSDD 54
Soundtrack

**Soundtrack** izvorno prevedeno s engleskoj znači zvučna traka; tonski zapis glazbene pratnje filma, scenskog djela, televizijske serije itd.

Danas se pod tim pojmom najčešće podrazumijeva samo glazba iz filmova i računalnih igara (Final Fantasy), koja se često objavljuje izdvojeno na soundtrack CD-ovima.

Ponekad se glazba snima samo za film (Groznica subotnje večeri), a često sadrži glazbu raznih izvođača kako bi tematski pratila film.
Henry Mancini, koji je osvojio nagradu Emmy i dva Grammyja za svoj soundtrack televizijske serije Peter Gunn bio je prvi skladatelj koji je postigao veliki uspjeh među širim gledateljstvom. I danas mnogi prepoznaju "Peter Gunn temu" iako im je izvorna televizijska serija nepoznata.

## Povezano
* Filmska glazba

## Vanjske veze

*
Logo

**Logo** (od grčke reči *λογότυπο* [*logótipo*]) je konglomerat grafičkih elemenata, simbola ili trejdmark i brend ikona i njihovog **logotipa**, koji je, po mogućstvu, urađen jedinstvenim tipografskim stilom ili aranžiran na neki specifičan način. Krajnji rezultat bi trebalo biti njegovo trenutno prepoznavanje. Oblici, boje, fontovi i slike su uglavnom drugačije od ostalih na sličnom tržištu. Logo je jedan vid brenda kompanije ili neke institucije.
USAID

**USAID** ili punim imenom **United States Agency for International Development** je američka državna agencija osnovana 1961. godine s ciljem pružanja ekonomske, razvojne i humanitarne pomoći u skladu s vanjskom politikom SADa, a s ciljem pružanja pomoći ljudima koji se bore za bolji život, oporavljaju od prirodnim ili ljudskih katastrofa ili samo žele živjeti u slobodnoj i demokratskoj državi.

## Povezano
* CCO

## Reference

## Vanjske veze
Gabriele Falloppio

**Gabrijele Falopio** (, rođen 1523. u Modeni, umro 9. oktobra 1562. u Padovi) je bio italijanski hirurg, anatom i botaničar. Dao je veliki doprinos poznavanju uha i polnih organa. Opservacije prilikom seciranja leševa zabeležio je u delu *Observationes anatomicae* iz 1561. godine. 

Medicinu je studirao na univerzitetu u Ferari, u to vreme jednoj od najboljih medicinskih škola u Evropi. Nakon što je diplomirao radio je u raznim medicinskim školama, da bi kasnije postao profesor anatomije u Ferari 1548. godine.

Otkrio je Falopove tube (jajovod) koji povezuju jajnike s matericom i nekoliko glavnih nerava glave i lica. Opisao je polukružne kanale uha i dao je nazive za vaginu, placentu, klitoris, nepce i puž (šupljina u unutrašnjem uhu).
Robert Koch

**Hajnrih Herman Robert Koh** () (11. decembar 1843 – 27. maj 1910) je bio lekar i mikrobiolog. Otkrio je bacil antraksa i tuberkuloze. Na teorijskom planu, razvio je Kohove postulate. Dobitnik je Nobelove nagrade za medicinu i fiziologiju 1905.

Uz Luja Pastera, smatra se osnivačem bakteriologije.

## Počeci istraživačkog rada
Robert Koh je rođen u Klaustalu (Nemačka) 1843. Studirao je filologiju i medicinu na Univerzitetu u Getingenu. Najznačajniji profesor mu je bio Jakob Henle, čija su naučna dela nagoveštavala postojanje mikroskopskih izazivača bolesti. Lekar je postao 1866.

Prva Kohova istraživanja su se ticala antraksa. Otkrio je metode da izdvoji čiste kulture bacila iz uzorka krvi. Zaključio je da antraks gradi endospore da bi dugo opstao u spoljnoj sredini. Prisustvo ovih endospora u zemljištu, bilo je uzrok, do tad neobjašnjivih, epidemija antraksa. Koh je objavio ove rezultate istraživanja 1876, i kasnije dobio posao u Carskom ministarstvu zdravlja.

## Revolucionarna otkrića
Koh je počeo da koristi napredne tehnike za analizu bacila, kao što su agar medijum za rast bacila i Petri posude. Ovo ga je dovelo do otkrića bacila tuberkuloze (Mycobacterium tuberculosis), koje je objavio 24. marta 1882.

To je bilo izuzetno značajno otkriće, jer tada, sredinom 19-og veka, tuberkuloza je bila uzrok svake sedme smrti.

Radio je na istraživanju kolere u Egiptu i Indiji. Identifikovao je bakteriju uzročnika ove bolesti. Istine radi, ovu bakteriju je ranije pronašao Filipo Paćini, ali je to otkriće palo u zaborav.

Počev od 1885, bio je profesor na Univerzitetu u Berlinu i radio u univerzitetskoj bolnici Šarite (Charité).

Takođe je putovao po dalekim zemljama istražujući malariju i tropske bolesti.

Jednako bitan je njegov rad na razvoju Kohovih postulata.

## Epilog

Kohova kasnija istraživanja nisu bila tako uspešna. Potencijalni lek za tuberkulozu, Tuberkulin, bio je promašaj.

Međutim, njegovi učenici, koristeći njegove metode, pronašli su organizme izazivače difterije, tifusa, pneumonije, gonoreje, meningitisa, lepre, bubonske kuge, tetanusa, sifilisa i drugih bolesti.

Umro je u Baden-Badenu, u Nemačkoj, 1910.

Svetska Zdravstvena Organizacija proglasila je 24. mart za Svetski dan borbe protiv tuberkuloze.
Neuronauka

**Neuronauka** je široka oblast koja se bavi naučnom studijom nervnog sistema, uključujući strukturu, funkcije, istoriju evolucije, razvoj, genetiku, biohemiju, fiziologiju, farmakologiju i patologiju nervnog sistema. Tradicionalno je svrstavana u biologiju. Skorašnja presijecanja interesovanja mnogih naučnih oblasti i disciplina, uključujući kognitivnu i neuropsihologiju, računarstvo, statistiku, fiziku i medicinu, dovela su do širenja zadataka neuronauke, i danas uključuje svako naučno i sistematsko, eksperimentalno i teorijsko istraživanje centralnog i perifernog nervnog sistema bioloških organizama. Metodologije koje koriste neuronaučnici obuhvataju analizu biohemijskih procesa i genetičke analize dinamike individualnih nervnih ćelija i njihovih molekularnih sastojaka, do vizuelnog predstavljanja perceptualnih i motornih procesa u mozgu. 

Neuronauka se nalazi na granici između istraživanja mozga i uma. Analiza i studija mozga je od velike važnosti za razumijevanje i shvatanje načina na koje percipiramo i obavljamo interakcije sa okolinom i posebno, na koje se sve načine ljudsko iskustvo i ljudska biologija međusobno uslovljavaju.
Paul Ehrlich

**Paul Erlih** (; 14. mart 1854 - 20. avgust 1915) bio je nemački naučnik, dobitnik Nobelove nagrade za medicinu 1908. Poznat je po svojim radovima iz hematologije, imunologije i hemoterapije. Erlih je predvideo otkriće autoimuniteta i nazvao ga "*horror autotoxicus*". Autor je termina "*hemoterapija*". Takođe je autor koncepta "*magičnog metka*", i prvi je u svojim radovima opisao barijeru krv-mozak.

## Život i otkrića
Rođen u jevrejskoj porodici 14. marta 1854. u Štrelenu (Šlezija). Kao učenik i student medicine zanimao se za proučavanje tkiva pod mikroskopom.

Doktorirao je na Univerzitetu u Lajpcigu na temu istraživanja bojenih tkiva ("*Beiträge zur Theorie und Praxis der histologischen Färbung*"). Radeći na klinici Šarite u Berlinu, dobio je poziv od Roberta Koha da pređe na Institut za zarazne bolesti u Berlinu. U institut je prešao godine 1891.

Erlih je proveo dve godine u Egiptu, oporavljajući se od tuberkuloze. Kasnije je radio na razvoju seruma protiv difterije.

Ove delatnosti inspirisale su ga da definiše „teoriju bočnih lanaca“ (*Seitenkettentheorie*) iz 1897. Ova teorija je objasnila dejstvo seruma i omogućila merenje količine antigena. Godine 1896 Erlih je postao direktor novoosnovanog Instituta za proučavanje seruma (*Institut für Serumforschung und Serumprüfung*). Tu je Erlih proučavao hemoterapiju i zarazne bolesti.

Godine 1906. otkrio je strukturnu formulu atoksila, jedinjenja koje je predstavljalo lek za bolest spavanja. Zajedno sa svojim učenikom Sahaćiro Hatom, 1909. je razvio Salvarsan, lek protiv sifilisa. Ovo je bilo epohalno otkriće koje je utrlo put ka otkriću drugih lekova, poput penicilina i drugih antibiotika.

Umro je od šloga 1915, u 62-oj godini.

### Teorija ''magičnog metka''
Koncept magičnog metka proistekao je iz prakse nemačkih hemičara 19. veka, koji su selektivno bojili različita tkiva različitim bojama (kontrastima), u svrhu analize tkiva i bakterija. Erlih je smatrao da ako bi mogao da se izdvoji organizam izazivač bolesti, onda bi toksin za uništenje tog organizma mogao da se uvede uz pomoć kontrasta koji se prima za taj organizam. Otuda, magični metak bi selektivno uništio samo izazivača bolesti.

Problem sa ovim konceptom je u tome što boja agensa nema uvek veze sa njegovim biološkim delovanjem.

U današnjoj medicini, ovaj koncept je dobio ekvivalent uvođenjem u praksu monoklonalnih antitela.

## Vanjske veze

* Nobelov muzej: Biografija Paula Erliha 
* Tekst o Paulu Erlihu
Santiago Ramón y Cajal

**Santiago Ramón y Cajal** (1. svibnja 1852. - 17. listopada 1934.), španjolski histolog, liječnik i dobitnik Nobelove nagrade. Smatra se jednim od osnivača moderne neuroznanosti.

## Biografija
Rođen je u Petilla de Aragon enklavi u Aragoniji, Španjolska. Otac mu se zvao Justo Ramon, a majka Antonia. Kao dijete često je mijenjao škole zbog lošeg vladanja i stava protiv autoriteta. Ekstremni primjer njegovo pobunjeničkog ponašanja je zatvaranje u dobi od 11 godina zbog uništavanje ulaznih vrata grada pomoću topom kućne izrade. 
Bio je također i entuzijastični slikar, umjetnik i gimnastičar. Neko vrijeme čak je radio kao postolar i brijač, i bio je poznat po svojoj svadljivosti.

Pohađao je medicinsku školu u Zaragozi u kojoj je diplomirao 1873.g. Služio je kao medicinski časnik u španjolskoj vojsci. Sudjelovao je u ekspediciji na Kubu (1874-75.g.) gdje je obolio od malarije i tuberkuloze. Poslije povrataka u Španjolsku oženio se (Silveria Fananas Garcia) i imao četiri kčeri i tri sina. Imenovan je sveučilišnim profesorom u Valenciji 1881.g. i 1883.g. dobio je titulu doktora znanosti u Madridu. Kasnije je bio profesor u Barceloni i Madridu. Bio je ravnatelj Muzeja u Zaragozi (1879.g.), Nacionalnog Instituta Higijene (1899.g.) i osnivač "Laboratorio de Investigaciones Biológicas" 1922.g. koji je kasnije preimenovan u "Instituto Cajal", ili Cajalov Institut. Umro je u Madridu in 1934.

## Rad i teorije
Ramón y Cajal najpoznatiji je po svom istraživanju finih struktura središnjeg živčanog sustava. Koristio se tehnikama bojanja koje je razvio njegov suvremenik Camillo Golgi. Zaključio je sa se živčani sustav sastoji od milijardi neurona i da su te stanice polarizirane. Predložio je da neuroni komuniciraju jedni s drugima pomoću sinapsi (izraz koji je iskovao 1897.g. Sherrington). Ta hipoteza postala je temelj za doktrinu koja kaže da je pojedinačna jedinica živčanog sustava jedan neuron. Elektronski mikroskop kasnije je pokazao da membrana potpuno zatvara pojedini neuron u korist Cajalove teorije protiv Golgijeve (Golgi je tvrdio da je živčani sustav kontinuirana mreža povezanih stanica nešto poput krvotoka).

## Počasti i knjige
Počasni doktorat iz medicine Sveučilišta u Cambridgeu i Würzburgu, te počasni doktorat iz filozofije na Sveučilištu Clark. 
Izdao je preko 100 knjiga, udžbenika i članaka na francuskom, španjolskom i njemačkom. 1905.g. izdao je 5 znastvenofantastičnih priča (španj: “Cuentos de vacaciones”) pod pseudonimom "Dr. Bakterija". Asteroid 117413 Ramonycajal nazvan je njemu u čast.

## Vanjske veze

* Nobelova nagrada za fiziologiju ili medicinu 1906.g.  
* Život i otkrića Cajala
* Ramon y Cajal, aragonski dobitnik Nobelove nagrade
Biomehanika

**Biomehanika** proučava artikulacije koštanih i mišićnih sistema, kao da je riječ o mehaničkim strukturama podređenim različitim silama i kretanjima. To uključuje analizu načina ljudskog hoda i istraživanje sila koje utiču na deformacije ljudskog tijela prilikom različitih nesreća (na primjer, saobraćajna nesreća). Biomehanika takođe proučava druge sisteme organizma kao i organe, na primjer, ponašanje krvi kao tečnosti koja je u konstantnom kretanju, mehaniku disanja i razmjenu energije u ljudskom tijelu.

Biomehanika je veoma važna naučna disciplina u ergonomiji koja je multi i interdisciplinarna primenjena naučna disciplina koja se bavi istraživanjem i projektovanjem sistema čovek-mašina. Bez poznavanja biomehaničkih svojstava čoveka teško je ili nemoguće oblikovati tehnička sredstva a da budu podobna za efikasno, bezbedno i produktivno korišćenje.
Rudolf Virchow

**Rudolf Ludvig Karl Virhov** (; 13. oktobar 1821 – 5. septembar 1902) je bio veliki nemački naučnik i političar, druge polovine 19. veka, lekar, patolog, histolog, fiziolog, osnivač ćelijske teorije u biologiji i medicini, jedan od osnivača socijalne medicine. Mnogi lakari u svetu nazivaju ga i *"ocem moderne patologije."*

## Dala
* ''De rheumate praesertim corneae'' Dissertation (lat.)
* *Die krankhaften Geschwülste. Dreissig Vorlesungen, gehalten während des Wintersemesters 1862–1863*. A. Hirschwald, Berlin 1863–1865. 3 Bände.
* *Canalisation oder Abfuhr?* 1869.
* *Die Einheitsbestrebungen in der wissenschaftlichen Medicin*. Berlin 1849.
* *Die öffentliche Gesundheitspflege*. In: *Die Medicinische Reform.* Band 1, Nr. 5, 1848, S. 21–22; Nr. 7, S. 37–40; Nr. 8, S. 45–47; Nr. 9, S. 53–56.
* *Gesammelte Abhandlungen auf dem Gebiete der öffentlichen Medicin und der Seuchenlehre*. 2 Bände. Berlin 1879.
* *Gegen den Antisemitismus.* 1880.
* *Die Cellularpathologie in ihrer Begründung auf physiologische und pathologische Gewebelehre*. Verlag von August Hirschwald, 1871 (online digital , dort auch weitere digitalisierte Schriften ).
* *Die Gründung der Berliner Universität und der Uebergang aus dem philosophischen in das naturwissenschaftliche Zeitalter*. Rede am 3. August 1893 in der Aula der Aula der Königlichen Friedrich-Wilhelms-Universität zu Berlin, gehalten von dem zeitigen Rector Rudolf Virchow. Verlag August Hirschwald, Berlin 1893.

## Izvori

* Robinson, Victor, Ph.C., M.D. (patnugot). (1939). "Rudolf Virchow". The Modern Home Physician, A New Encyclopedia of Medical Knowledge. WM. H. Wise & Company (New York)., pahina 757-758.
Endokrinologija

**Endokrinologija** je grana medicine koja se bavi poremećajima endokrinog sistema i njegovim specifičnim izlučevinama - hormonima.

## Povezano
* Dečja endokrinologija
* Neuroendokrinologija
* Reproduktivna endokrinologija
* Hormon

## Vanjske veze

* Endokrinologija (Britanski onlajn udžbenik) 
* Endotekst (Američki onlajn udžbenik) 
* Američko udruženje kliničkih endokrinologa 
* Udruženje posvećeno endokrinologiji
Nasljeđivanje

**Nasljeđivanje** može označavati:
* nasljeđivanje (biologija), prijenos određenih karakteristika organizma s pretka na potomka;
* nasljeđivanje (pravo), prijenos imovinskih i drugih prava sa ostavitelja na nasljednika.
Neurologija

**Neurologija** je medicinska disciplina koja istražuje strukturu, funkcije i bolesti nervnog sistema. Posebno se bavi opisom i objašnjenjem kliničke slike bolesti prouzrokovane patološkim procesima i lezijama u određenim strukturama nervnog sistema ili poremećajima u njegovom funkcionisanju. Neurologija i psihijatrija se delom prepliću. Predmet interesovanja neurologa su centralni nervni sistem (mozak i kičmena moždina), kao i njima bliske strukture krvnih sudova, perifernih nerava i veza nerava sa muskulaturom.

Postoji posebna grana veterinarske neurologije koja se bavi neurologijom životinja.

## Patologija nervnog sistema

## Vanjske veze

* Evropsko udruženje neuroloških društava
* Nemačko udruženje neurologa
* Američka akademija neurologije
* Američki nacionalni institut za neurološka oboljenja i šlog
Farmakologija

**Farmakologija** (grč. **φάρμακον** - lek, otrov; **λόγος** - nauka) je grana medicine koja proučava lekove, njihove fizičke i hemijske karakteristike, primenu u lečenju, u farmakoterapiji, kao i metabolizam leka.
Slobodno se može reći da se ona bavi uzajamnim dejstvima lekovitih supstanci i živog organizma s osnovnim ciljem da se unapredi lečenje bolesnog čoveka. Pored toga što je značajna za medicinu, značajna je i za farmaciju te predstavlja i jednu od ključnih dodirnih tačaka medicine sa farmacijom.
NJenu osnovu čine farmakokinetika koja izučava dejstvo (reakciju) organizma na lek i hemijske promene leka i farmakodinamika koja se bavi delovanjem leka na organizam.

## Podela
Farmakologijom kao medicinskom disciplinom se bave farmakolozi. Među njenim poddisciplinama su: 
* *[[klinička farmakologija]]* - uticaj lekova na ljude
* *[[neurofarmakologija|*neuro-*]] i *psihofarmakologija* (uticaj lekova na ponašanje i funkcionisanje nervnog sistema), 
* *farmakogenetika* (kliničko testiranje genetskih varijacija koje dovode do različitih reakcija na lekove)
* *farmakogenomika* (primena genomičkih tehnologija na otkrivanje novih lekova i dalju karakterizaciju već postojećih)
* *farmakoepidemiologija* (proučavanje uticaja lekova na veliki broj ljudi)
* *toksikologija* proučavanje štetnih uticaja lekova
* *teoretska farmakologija*
* *posologija* - doziranje lekova
* *farmakognozija'' - dobijanje lekova iz biljaka

Poddiscipline su: 
* Klinička farmakologija 
* Psihofarmakologija 
* Toksikologija
* Teorijska farmakologija

Farmakologija nije isto što i farmacija, iako se ova dva termina vrlo često miješaju.

## Historija
Prvi put se kao naučna disciplina pominje u 19. vijeku. U početku, farmakologija se isključivo bavila proučavanjem djelovanja uglavnom biljnih ekstrakta. Naime, prvi farmakolozi su se bavili najviše biljnim lijekovima (strihinin, digitalis) od kojih se mnogi i danas koriste. Početkom 20. vijeka dolazi do revolucije u farmakologiji odkrićima koja su imala ogroman značaj. Pojavljuju se novisintetski lijekovi. Paul Ehrlich je odkrio da se neka jedinjenja arsena mogu koristiti u tretmanu sifilisa, Gerhard Domagk odkriva prve antibakterijske lijekove, sulfanomide, potom razvoj penicilina u drugom svjetskom ratu i mnoga drua otkrića. 
Danas je farmkologija moderna i razvijena nauka, sa velikim brojem poddisciplina, a farmakološka industrija predstavlja jedan od unosnijih poslova.

## Reference

## Vanjske veze

* American Society for Pharmacology and Experimental Therapeutics.
* British Pharmacological Society.
* Pharmaceutical company profiles at NNDB.
* International Conference on Harmonisation.
* US Pharmacopeia.
Infektivne bolesti

**Infektivne bolesti** su vrsta oboljenja ljudi i životinja izazvanih spoljnim biološkim izazivačem; mikroorganizmom (bakterija, parazit, gljivica, virus), ili belančevinom (prion). Infekcija sama po sebi nije bolest, jer ona samo ponekad dovodi do oboljenja. Infektivne bolesti iskazuju široki spektar mogućih simptoma i kliničkih slika razvoja bolesti. Simptomi se mogu javiti u roku od nekoliko dana, nedelja, ili čak godina od zaraze. Zavisno od ličnog imuniteta i vrste infekcije, infektivne bolesti mogu da izazovu samo neznatne simptome i prođu bez posebnog lečenja. Neke infekcije brzo izazivaju dramatične zdravstvene smetnje. U slučaju sepse, organizam reaguje obrambenom reakcijom koja izaziva groznicu, ubrzani puls i ritam disanja, žeđ i umor. Za prognozu infektivne bolesti odlučujuća je sposobnost imunog sistema da eliminiše uzročnika bolesti. Medicinska nauka je razvila efikasne metode za borbu protiv mnogih infektivnih bolesti (antibiotike za eliminisanje bakterija, antimikotike za borbu protiv gljivica i virostatike protiv virusa). Protiv nekih bolesti razvijene su vakcine. Za jedan broj infektivnih bolesti ni danas ne postoji efikasan lek. 

Proučavanjem infektivnih bolesti bavi se infektologija, a mehanizmima odbrane ogranizma bavi se imunologija. 

## Najznačajnije infektivne bolesti
(grupisane po izazivačima)

### bakterijske

### parazitske
* izazivač: protozoe
** malarija
** toksoplazmoza
** bolest spavanja
* izazivač: crvi - helmintijaze
** trihineloza
* izazivač: spoljni paraziti - ektoparazitoze
** infekcija vašima

### gljivične

### virusne
* prehlada (rinitis)
* grip
* hepatitis (A, B, C, D, E, F, G)
* poliomijelitis
* besnilo
* ebola
* žuta groznica
* herpes
* boginje
* ospice
* rubeola
* sida

### prionske
Alpersova bolest &ndash; Gerstman-Štrojsler-Šajnkerov sindrom &ndash; kuru &ndash; Krojcfeld-Jakobova bolest &ndash; fatalna porodična insomnija 

## Reference
Nefrologija

**Nefrologija** je grana interne medicine i pedijatrije koja se bavi izučavanjem rada i bolesti bubrega.

Termin nefrologija je kovanica nastala od grčkih reči nefro (-{νεφρό}-), koja označava bubreg, i logos (-{λόγος}-), u značenju nauka.

## Vanjske veze

* Nefrologija u kliničkoj praksi
489.

__NOTOC__
Godina **489.** (**[[rimske brojke|CDLXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Probina i Euzebija ** (ili, rjeđe, **godina 1242. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 489. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Teodorik Veliki, kralj Ostrogota, uz blagoslov bizantskog cara Zenona započinje invaziju Italije kojom vlada germanski gospodar rata Odoakar.
* Zenon naređuje zatvaranje nestorijanske akademije u Edesi.
* 28.8. &ndash; Bitka na Soči tokom koje Teodorik nanosi poraz Odoakru i svojim trupama krći put u Italiju.
* 27.9. &ndash; Bitka kod Verone u kojoj Teodorik nanosi još jedan poraz Odoakru.
* U sjevernoj Kini prvi put izgrađen Konfucijev hram izvan Qufua.


## Rođenja
* Car Buretsu od Japana

## Smrti
* Akakije, patrijarh Konstantinopola (ili 488)
* januar - Fravita, patrijarh Konstantinopola (ili 490)
* Petar, koptski patrijarh Aleksandrije
* Wang Jian

## Reference
Gerijatrija

**Gerijatrija** je grana medicine, koja se bavi promovisanjem zdravlja i prevencijom i lečenjem oboljenja starijih lica. Izraz dolazi od reči "geron" (starac; grč. γέρων) i "jatros" (lekar). Gerijatrija se razlikuje od gerontologije, koja proučava sam proces starenja. U Srbiji postoji Gerijatrijska sekcija Srpskog lekarskog društva i Klinika za gerijatriju KBC Zvezdara. Postoji i katedra za gerontologiju Medicinskog fakulteta u Beogradu.

## Vanjske veze
*  Katedra za gerontologiju Medicinskog fakulteta u Beogradu
Car Ankō

bio je 20. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu.

Za njegov život i vladavinu se ne mogu vezati čvrsti datumi, ali se tradicionalno uzima da je vladao u periodu 453-456.

Prema *[[Kodžiki|Kojikiju]]* i *[[Nihon Šoki|Nihonshokiju]]*, Ankō je bio drugi sin prethodnog cara Ingyom. Prijestolje je trebao naslijeditti njegov stariji brat princ Kinashi no Karu, ali je zbog incestuozne veze sa sestrom Karu no Ōiratsume, izgubio naklonost dvora, a krunski princ, a poslije i car postao Anko. Kinashi je brata pokušao svrgnuti oružanom pobunom, nakon koje je prognan i poslije izvršio samoubistvo.

Ankō je u trećoj godini vladavine ubijen od strane Mayowe no Ōkimija (princ Mayowa), koji se time osvetio za pogubljenje Mayowinog oca.

Anka je na prijestolju naslijedio njegov mlađi brat Yuryaku.

## Reference
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842

## Reference
Car Seinei

je bio 22. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu.

O njegovom životu i vladavini ne postoje pouzdani datumi, ali mu se vladavina tradicionalno smješta u period 480-484.

Prema *[[Kodžiki|Kojikiju]]* i *[[Nihon Šoki|Nihonshokiju]]*, bio je sin prethodnog cara Yuryakua. Rodno ime mu je bilo *Shiraka*. Navodi se kako mu je od rođenja kosa bila sijede boje, što je neke historičare navelo da pretpostave kako je bio pogođen albinizmom. Usprkos toga, nakon smrti oca je pobijedio svog brata princa Hoshikawu u borbi za vlast te naslijedio prijestolje.

Seinei nije imao djece; međutim, pronađeni su unuci 17. cara Richūa — Princ Oke i princ Woke. Seinei ih je posvojio i učinio svojim nasljednicima, te su ga obojica nakon smrti naslijedila kao carevi Ninken i Kenzo.

## Izvori

* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Nippon Gakujutsu Shinkokai (1969). *The Manyōshū: The Nippon Gakujutsu Shinkokai Translation of One Thousand Poems.* New York: Columbia University Press. 
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Car Kenzō

, također izgovaran kao Ghen-so*-tennō*, bio je 23. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu.

Ne postoje pouzdani datumi o njegovom životu i vladavini, ali se tradicionalno uzima da je vladao u periodu 485-487.

Prema legendi se rodio kao princ Oka, odnosno sin princa po imenu Ichinobe-no Oshiwa. koji je bio sin Richua, 17. cara. Njegov stariji brat se zvao princ Ōka (Woka). Dok su bili mala djeca, njihovog oca je prilikom jednog lova strijelom ubio car Yūryaku. Dječaci su to vidjeli te, preplašeni za svoj život, pobjegli u Akashi u provinciji Harima te nastavili živjeti kao obični pastiri.

Mnogo godina kasnije je princ od Harime posjetio Akashi, gdje su mu dječaci odali svoj pravi identitet. Princ im je povjerovao i doveo caru Seineiu, koji nije imao djece te ih je pozvao na dvor, potom posvojio i obojicu proglasio svojim nasljednicima. Nakon Seinejeve smrti je Oka htio da njegov stariji brat postane car; Woka je međutim to odbio te inzistirao da Oka preuzme prijestolje; dugotrajno natezanje je prestalo kada je Oka popustio, te je proglašen carem po imenu Kenzo.

Kenzo je vladao samo dvije godine, a njegova vladavina je ostala upamćena samo po tome što je dao dostojno pokopati oca, koji je bio "sin jednog i otac drugog cara". Umro je u dobi od 36 godina, a naslijedio ga je brat koji će uzeti ime Ninken.

## Napomene

## Izvori
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Murray, David. (1906). ''Japan.'' New York: G.P. Putnam & Sons. OCLC 52763776
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Bitka na Soči (489)

**Bitka na Soči** se odigrala godine 28. augusta 489. u sjeveroistočnoj Italiji između ostrogotske vojske pod kraljem Teodorikom Velikim na jednoj, i snaga germanskog kralja Italije Odoakra na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što je Teodorik, uz blagoslov istočnorimskog cara i svog nominalnog sizerena Zenona, krenuo u pohod na Italiju kako bi se obračunao sa germanskim gospodarom rata Odoakrom koji je, poslije pada Zapadnog Carstva vladao Italijom i odatle ugrožavao istočnorimske posjede na Balkanu. Bitka je završila ostrogotskom pobjedom, nakon koje su Odoakar i njegove pristaše prisiljene na povlačenje na zapad gdje su još jednom pružili otpor u bitci kod Verone mjesec dana kasnije.
Bitka kod Verone (489)

**Bitka kod Verone** se odigrala u sjevernoj Italiji 30. septembra 489. između ostrogotske vojske pod kraljem Teodorikom Velikim na jednoj, i vojske germanskog kralja Italije Odoakra na drugoj strani. Predstavljala je dio pohoda koji je Teodorik uz blagoslov istočnorimskog cara i svog nominalnog sizerena Zenona poduzeo na Italiju kako bi uklonio Odoakrovu državu koja je ugrožavala istočnorimske posjede na Balkanu i Italiju formalno vratio pod carsku vlast. Mjesec dana ranije je Teodorik pobijedio Odoakra Soči, a i bitka kod Verone je završila pobjedom. Ostrogoti su nakon toga zauzeli Paviju, Mediolanum i druga područja u sjevernoj Italiji, odnosno na lijevoj obali rijeke Po. Poraženi Odoakar se prvo povukao na jug prema Rimu, da bi potom s pojačanjima došao u Ravennu koja mu je služila kao baza u kasnijim operacijama. Sljedeće godine je Odoakar pokušao izvršiti protivnapad, ali je poražen u bitci na Addi.
490-e

**490-e** su decenija koja je počela 1. januara 490. i završila 31. decembra 499. 

## Događaji i trendovi
* Xiaowen, kineski car iz dinastije Sjeverni Wei provodi program intenzivne sinizacije svojih podanika, uključujući i članove vlastite Xianbei porodice Tuoba, koji su prisiljeni promijeniti ime u kinesko Yuan. 
* 496 - Bitka kod Tolbiaca u kojoj franački kralj Klodvig I nanosi odsudan poraz Alemanima te nakon čega prelazi na katoličanstvo.

## Reference
Faure Gnassingbé

**Faure Essozimna Gnassingbé** (Afagnan, 6. lipnja 1966.) je sadašnji predsjednik afričke države Togo. Njegov otac također je bio predsjednik Toga, Étienne Eyadéma.

## Biografija
Rođen je 1966. godine u mestu Afagan. Srednju školu završio je u Lomeu, nakon čega je studirao u Parizu, gde je diplomirao na finansijskom menadžmentu, a doktorirao u Vašingtonu.

Oktobra 2002, izabran je za poslanika u Nacionalnoj skupštini Togoa i bio koordinator komisije za privatizaciju. Dana 29. jula 2003, dodeljena mu je funkcija ministra za rudarstvo, poštu i telekomunikacije, funkcija na kojoj je bio dok nije izabran za predsednika države 5. februara 2005. godine, nakon iznenadne smrti dotadašnjeg predsednika Nasingbea Ejademe.

Nakon perioda nadmetanja za vlast, raspisao je izbore na kojima je osvojio preko 60 % glasova. Drugi predsednički mandat preuzeo je 4. maja 2005. godine. Opozicija je organizovala proteste protiv izbornih rezultata, jer je verovala da su namešteni. Policija je u protestnim neredima ubila preko 400 građana.

## Reference
Wilhelm Cuno

Dr. **Wilhelm Carl Josef Cuno** (Suhl, 2. srpnja 1876. - Hamburg, 3. siječnja 1933.), njemački političar koji je bio i njemački kancelar od 1922. do 1923. 

Cunova vlada posebno se isticala po otporu koju je pružala Francuzima koji su htjeli okupirati njemačku pokrajinu Ruhr (1922.-1923.). Cunova vlada bila je isto odgovorna za loše ophođenje prema velikim novčanim problemima. Naime umjesto da pokušaju otplatiti ratne dugove, Cunova vlada počela je tiskati ogromne svote novca, što je dovelo do hiperinflacije koje je kulminirala 1923.

Wilhem Cuno je pohađao pravnu školu u Berlinu i Heidelbergu. Zaposlio se u carskoj državnoj blagajni 1907. Tijekom Prvog svjetskog rata Cuno se uključio u postrojbu za zalihe hrane njemačkim vojnicima, no 1917. je odustao od civilne službe kako bi se pridružio brodskoj tvrtci *Hapag*. U prosincu 1918. Cuno je bio promaknut u Hapagovog vrhovnog direktora. Kao ekonomski stručnjak Cuno je sudjelovao u poslijeratim pregovorima u vezi ratne naknade i mirovnih ugovora. Zbog njegovog važnog položaja u njemačkoj politici njegova tvrtka *Hapag* postala je jedna od najjačih njemačkih brodskih tvrtki, koja je prenosila namirnice i potrepštine između SAD-a i Njemačke. 

Informalno reprezentirajući interese Reichove vlade van države, Cuno je odbio nekoliko ponuda da preuzme poziciju ministra vanjskih poslova, no prihvatio je formirati kabinet nakon ostavke Josepha Wirtha. Cuno je bio izabran za njemačkog kancelara 22. studenog 1922. predsjedničkim dekretom i stvorio većinom nestranačku vladu ekonomista i članova Njemačke narodne stranke, Njemačke demokratske stranke, Njemačke stranke centra i Bavarske nacionalne stranke.

Nakon pada njegove vlade, povukao se iz politike i nastavio sa rukovođenjem Hapaga. 

Bio je član K.D.St.V Arminia Heidelber, katoličkog društva koje je član *Cartellverbanda*.
Wilhelm Marx

**Wilhelm Marx** (Köln, 15. siječnja 1863. - Bonn, 5. kolovoza 1946.), njemački katolički političar koji je kao član središnje partije odslužio 2 neuzastopna mandata na poziciji njemačkog kancelara Weimarske republike (1923. - 1925. i 1928.-1930.).

## Vanjske veze

* http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/MarxWilhelm/
Car Buretsu

bio je 25. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu.

Za njegov život i vladavinu se ne mogu vezati pouzdani datumi, ali se tradicionalno uzima da je vladao u periodu 498-506.

Prema legendi je rođen kao Ohatsuse no Wakasazaki no Mikoto (小泊瀬稚鷦鷯尊), a otac mu je bio prethodni car Ninken. Majka mu je bila *Kasuga no Ōiratsume no Kōgō* (春日大郎皇后). Poznat je prije svega kao posljednji car iz ogranka dinastije koja potiče od cara Nintokua, a dio historičara špekulira da je bio posljednji car prve carske dinastije koja je izumrla , odnosno da je sljedeći car Keitai u stvari uzurpator koji ga je svrgnuo, ustanovio novu dinastiju te brakom sa njegovom sestrom i "kreativnom" genealogijom, odnosno izdavanjem za unuka cara Ojina (Nintokuova oca), pokušao steći legitimitet.

Glavna podloga za te špekulacije jest japanska kronika *Nihonshoki* u kojoj je opisan kao "izopačena" ličnost, odnosno gdje ga se uspoređuje sa Di Xinom iz drevne kineske dinastije Shang; zapisi u *Kojikiju* međutim, ništa ne govore o tome. Japanski historijski udžbenici prije drugog svjetskog rata su, u skladu s tada važećim carskim kultom, namjerno izostavljali "problematične" detalje o njegovoj vladavini.

## Napomene

## Izvori
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Gustav Stresemann

**Gustav Stresemann** (Berlin, 10. svibnja 1878. - Berlin, 3. listopada 1929.) je bio državnik i najznačajnija ličnost za stabilizaciju Njemačke u međuratnom periodu i vraćanje povjerenja međunarodne zajednice u nju.

Obrazovao se na sveučilištima u Berlinu i Leipzigu. Godine 1907. postao je najmlađi poslanik parlamenta. Tijekom Prvog svjetskog rata podržavao je njemačku carsku politiku. Poslije poraza, Stresemann je usvojio republikanske oblike vladavine, ali se žestoko protivio odredbama Versajskog ugovora. Kao vođa Narodne stranke - *[[Volkspartei]]* (čiji je bio i osnivač) Stresemann je postao kancelar koalicijskog kabineta (1923.), kratko nakon francuske i belgijske okupacije Ruhra. U nekoliko sljedećih kabineta bio je ministar vanjskih poslova (1923. - 1929.) i preorijentirao je njemačku vanjsku politiku putem pomirenja sa Saveznicima. Evakuirao je Ruhr 1924. godine, potpisao Lokarnski pakt 1925. (kojim je potvrđena nepromjenjivost granica između Njemačke, Francuske i Belgije) i ustanovio Rajnsku oblast kao neutralni teritorij. Narednih godina vršio je pritisak na saveznike da evakuiraju prvu zonu Rajnske oblasti i radio na uključenju Njemačke u Ligu naroda. Za svoj rad, zajedno sa francuskim kolegom Aristideom Briandom, dobio je 1926. godine Nobelovu nagradu za mir. Stresemann je bio potpisnik Briand-Kelloggovoga (1928.), kojim je rat stavljen van zakona, i upravo je prihvatio Jangov plan kada ga je smrt zadesila u Berlinu, 1929. godine.

## Vanjske veze
* Hitler, Stresemann and the Discontinuity of German Foreign Policy  by Edgar Feuchtwanger
* Nobel biography
Louis Barthou

**Jean Louis Barthou** (Oloron-Sainte-Marie, 25. kolovoza 1862. – Marseille, 9. listopada 1934.) je bio francuski političar i ministar. 

Rodio se u mjestu Oloron-Sainte-Marie, Aquitaine, i 1913. postao je premijer Francuske.

Za vrijeme atentata u Marseilleu 9. listopada 1934., u kojem je ubijen zajedno sa kraljem Aleksandrom, bio je ministar vanjskih poslova. Bio je primarna figura iza Franko-sovjetskog pakta, kojeg je potpisao njegov nasljednik Pierre Laval.

## Vanjske veze

* Louis Barthouov grob
Lutz Graf Schwerin von Krosigk

**Johann Ludwig (Lutz) Graf Schwerin von Krosigk** (Rathmannsdorf, 22. kolovoza 1887. - Essen, 4. ožujka 1977.) je bio njemački političar.

Rođen je u mjestu Rathmannsdorf u Saskoj. Studirao je pravo i političke znanosti u Halleu, Lausannei na Oxfordu. Za vrijeme Prvog svjetskog rata služio je njemačkoj vojsci i nagrađen je Željeznim križom. Godine 1918. von Krosigk se oženio barunicom Ehrengard von Plettenberg, s kojom je imao pet kćeri i četiri sina.

Nestranački konzervativac, Schwerin von Krosigk je postavljen na mjesto ministra financija od Franza von Papena 1932. i na molbu predsjednika von Hindenburga ostao na tom mjestu i za von Schleicherove vladavine, a i za vrijeme nacističkog režima.

Nekoliko članova njegove obitelji sudjelovalo je u pokušaju atentata na Adolfa Hitlera. Schwerin von Krosigk je rijetko viđan u javnim nastupima, a kako Hitler nije imao redovite sjednice kabineta, Schwerin von Krosigk je bio više apolitički ministar u svom ministarstvu.

Dana 1. svibnja 1945., tadašnji predsjednik Karl Dönitz postavio je von Krosigka na mjesto kancelara. Dönitz i Schwerin von Krosigk vodili su pregovore sa Zapadnim silama o privremenom primirju, dok su u isto vrijeme na istoku bili prisiljeni odbijati snažne sovjetske napade. No Dönitzova vlada nije priznata od strane Saveznika i ukinuta je kada su njezini članovi uhićeni od strane Britanaca 23. svibnja 1945. u Flensburgu. Schwerin von Krosigk držan je u pritvoru sve do njegova pomilovanja 1951.

U kasnijim je godinama Schwerin von Krosigk napisao mnoge knjige o ekonomskoj politici, kao i dvije verzije memoara. On je bio prva osoba koja je spominjala spuštanje *"[[Željezna zavjesa|Željezne zavjese]]"* preko Europe. Tu frazu pokupio je iz knjige Josepha Goebbelsa (*Godina 2000, Reich, 25. veljače 1945, str. 1-2*), a svjetski poznatom učinio ju je Winston Churchill u svojem govoru.

Schwerin von Krosigk umro je u Essenu u 89. godini života.

## Djela
* *Zbilo se u Njemačkoj* (*Es geschah in Deutschland*), 1951. 
* *Veliko vrijeme vatre - put njemačke industrije* (*Die große Zeit des Feuers - Der Weg der deutschen Industrie*), 1959.
* *Alles auf Wagnis - der Kaufmann gestern, heute und morgen*, 1963.
* *Persönliche Erinnerungen*, memoari, 1974.
* *Državni bankrot* (*Staatsbankrott*, Studie über die deutsche Finanzpolitik von 1920 bis 1945), 1975.
* *Memoiren* (krača verzija *Persönliche Erinnerungen*), 1977.

## Vanjske veze

* Biografija (Deutsches Historisches Museum Berlin)
Chiang Kai-shek

** Chiang Kai-shek** (kineski 蔣介石, pinyin: *Jiǎng Jièshí*, Wade-Giles: *Chiang Chieh-shih*; uobičajeno *Chiang Kai-shek*, prema južnjačkom izgovoru; Xikou, 31. listopada 1887. - Taipei, 5. travnja 1975.) je bio kineski vojskovođa i političar. 

Upisao vojnu akademiju 1906., a 1907. odlazi u Japan na Državnu vojnu akademiju. Od 1909. do 1911. služio u Japanskoj carskoj vojsci. Bio je jedan od suradnika vođe demokratske revolucije 1911. Sun Jat-sena. Nakon Sun Jat-senove smrti (1925.) postaje vođa Nacionalne stanke, Kuomintanga (KMT, pinyin Guomindang). U prvom građanskom ratu vodio je u savezu s komunistima sjevernu ekspediciju protiv ratnih vođa da ujedini Kinu iz koje je 1928. izašao kao pobjednik. 

Tijekom drugog i trećeg građanskog rata (1929.-1936. i 1946.-1949.) - s prekidom za vrijeme rata protiv japanskih okupatora (1937.-1945.) - pokušao je uništiti kineske komuniste, ali nacionalističke su snage poražene te su se morale povući na otok Tajvan, odakle je i dalje obavljao dužnost predsjednika Republike Kine i glavnog tajnika KMT-a do kraja života, nadajući se da će obnoviti vlast nad komunističkom Narodnom Republikom Kinom. Godine 1975., 26 godina nakon što je pobjegao na Tajvan, Čang Kai-šek umire u 87. godini života.
Eufemije od Konstantinopola

**Eufemije od Konstantinopola** (Ευφήμιος , ? - 515) bio je patrijarh Konstantinopola od 490. do 496. Naslijedio je patrijarha Fravitu te je, poput njega, bez uspjeha pokušavao okončati Akakijevu šizmu, odnosno raskol bizantske sa zapadnom Crkvom. U tu je svrhu osudio Petra Mongusa mijafizitskog patrijarha Aleksandrije te sazvao sinod na kome je, za razliku od patrijarha Akakija i kontroverznog *[[Henotikon]]a*, eksplicitno priznat kanon Halkedonskog sabora na kome su inzistirale rimske pape. Te odluke, zbog kojih je došlo do raskola za aleksandrijskom crkvom i njenim novim patrijarhom Atanazijem II, međutim, nisu bile dovoljne za pomirenje sa Rimom, iako je novi papa Gelazije priznao svećenike postavljene od Akakija i Fravite, što je Eufemije bio tražio. Eufemijevi napori za pomirenje sa Rimom su, međutim, izazvali sumnjičavost od strane cara Anastazija I, koji je počeo iskazivati sve više simpatija prema mijafizitima, a protiv koga se digao veliki ustanak poznat kao Izaurijski rat. Godine 496. je Anastazije patrijarha optužio da šuruje sa ustanicima te organizirao sinod sebi odanih episkopa koji su Eufemija ekskomunicirali i svrgnuli. Anastazije, koga je jedan od carevih vojnika već ranije pokušao ubiti, se u strahu za svoj život zabarikadirao u krstionici te iz nje izašao tek kada mu se nasljednik Makedonije II zakleo da će mu biti pošteđen život. Eufemije je nakon toga prognan u Malu Aziju gdje je umro u Ankiri 515.

## Reference
491.

__NOTOC__
Godina **491.** (**[[rimske brojke|CDXCI]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Olibrija bez kolege ** (ili, rjeđe, **godina 1244. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 491. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 11.4. &ndash; Anastazije I stupa na prijestolje kao istočnorimski (bizantski) car.
* Južnosaksonski poglavica Aelle zauzima utvrđeni grad Anderitum u južnoj Britaniji.


## Rođenja

## Smrti
* 9.4. &ndash; Zenon, istočnorimski car
* Petar Iberijac, gruzijski redovnik

## Reference
492.

__NOTOC__
Godina **492.** (**[[rimske brojke|CDXCII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Anastazija i Rufa ** (ili, rjeđe, **godina 1245. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 492. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 1.3. &ndash; Gelazije I nasljeđuje Feliksa III kao 49. papa.
* Izaurijci dižu veliki ustanak protiv bizantskog cara Anastazija I, poznat kao Izaurijski rat.


## Rođenja

## Smrti
* Xiao Ni, kineski velikodostojnik iz dinastije Južni Qi

## Reference