open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marko Burin

**Marko Burin** je poduzetnik i dobrotvor rođen 1941. u Osojniku, selu u dubrovačkom zaleđu. 

Godine 1958. je emigrirao u južnoameričku državu Peru. Jedan je od najvećih peradara u Peruu. Aktavan je član hrvatske zajednice u Peruu, a bio je i predsjedenik *Kluba Hrvata Dubrovnik* u Limi. Marko Burin je i dobrotvor, što se najviše pokazalo za vrijeme i nakon Domovinskog rata kada je novčano pomagao stanovnike sela Osojnika i okolice koji su u ratu potpuno uništili agresori. Godine 2009. otvoren je vodovod za Osojnik čiju je izgradnju Burin pomogao donacijom. U Peruu se posebno ističe Burinova novčana pomoć pri izgradnji mosta *Osoynik* preko rijeke Chillón. Taj je most uvelike popravio kvalitetu života lokalnoga stanovništva. Burin je samostalno objavio jednu knjigu pod nazivom *Hrvatska obitelj u Peruu* (*La familia croata en el Peru* u španjolskoj inačici), a u dvjema je knjigama (*Stručak vrijesa i pelina* i *Osojnik i okolica*) objavio pjesme i zapise svoga oca **Pera Burina** (1908.-1991.). Marko Burin je oženjen i otac dvoje djece.

Dana 26. svibnja 1998. odlukom predsjednika RH odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Katarine Zrinske.

## Izvori
Vlaho Paljetak

**Vlaho Paljetak** (Dubrovnik, 7. kolovoza 1893. - Zagreb, 2. listopada 1944.), hrvatski šansonijer i skladatelj 

Završio je učiteljsku školu u Arbanasima, te radio kao učitelj u Hvaru i Visu, a usporedno je učio pjevanje i violinu, te kao samouk gitaru. Preko Splita, gdje je neko vrijeme bio član malog orkestra koji su vodili Jakov Gotovac i Ivo Tijardović, stigao je u Zagreb. Želio je postati operni tenor. Slučaj je htio da je u Zagrebačkoj operi bilo slobodno mjesto šaptača, a Vlahu je bio potreban stalni posao. Nastupao je pjevajući uz gitaru svoje popijevke i šansone, skladane često na vlastite tekstove. Snimio je 60-ak popijevki, od kojih su najpopularnije: Ajme meni, Na Jadranu plavom, Od one divne noći, Pod starim čempresom, Adio Mare, Popevke sem slagal, Fala, a Marijana (koautor S. Šišić) je stekla svjetsku popularnost.

## Vanjske veze
* Vreme, 24. dec. 1939, str. 13. digitalna.nb.rs
Petar Trifunović

**Petar Trifunović** (Dubrovnik, 31. kolovoza 1910. - Beograd, 8. prosinca 1980.), hrvatski šahist i pravnik.

## Biografija
Petar Trifunović bio je najjači hrvatski igrač u razdoblju od 1945. do početka 1960-ih godina. (vidi: Šah u Hrvatskoj).
 
Rođen u Dubrovniku, ali je djetinjstvo i mladost proveo u Šibeniku. Sa 19 godina, igrao je simultanku na 17 pločâ naslijepo. Zatim studira pravo u Zagrebu i postaje doktor prava 1933. godine.

Naslov majstora osvojio je na turniru u Banjoj Luci 1931. godine. Sljedećih godina zbog službe u malim mjestima (Oplencu, Bajinoj Bašti) malo igra na turnirima, ali uspješno nastupa na olimpijadama 1935. i 1937. godine. Godine 1938. nastanjuje se u Beogradu. Uređivao je časopis *Šahovski pregled* (izlazio 1938.-1940.).

Nakon Drugog svjetskog rata intenzivnije nastupa na međunarodnim turnirima. U razdoblju 1945-1965. na jakim međunarodnim turnirima 14 puta se plasirao između 1. i 3. mjesta. Godine 1948. u Kopenhagenu je odigrao simultanku naslijepo na 50 pločâ. Naslov velemajstora (koji je onda bilo daleko teže osvojiti nego danas) osvojio je 1953. godine. Pet puta je bio prvak Jugoslavije. Godine 1949. odigrao je neriješeno susret sa Najdorfom (6-6). Sedam je puta nastupao za reprezentaciju Jugoslavije na šahovskim olimpijadama i osvojio nekoliko medalja.

Veliki uspjeh bilo mu je osvojeno treće mjesto na velikom turniru u Beogradu 1964. godine. Igrali su tada, među ostalima: tadašnji svjetski prvak Tigran Petrosjan, budući svjetski prvak Boris Spaski i sudionici susreta za svjetsko prvenstvo David Bronštajn i Viktor Korčnoj.

Odlikovao se izrazito opreznom, pozicionom igrom, tražeći male prednosti, bez većih rizika i obveza. Povremeno je međutim zaigrao i sasvim drugačije, npr. na turniru u Havani 1963. godine pobijedio je velikog kombinatorika Talja, crnim figurama, igrajući vrlo oštri Falkbeerov protugambit (1.e4 e5 2.f4 d5!?).

Bio je poznati šahovski pedgog i trener, organizator (bio je predsjednik Šahovskog saveza Srbije), kapetan ekipe. Živio je u Beogradu više od 40 godina, pa i tamo čuvaju uspomenu na njega. Postoji šahovski klub "Dr. Petar Trifunović", igra se memorijalni turnir, itd. U izdanju Šahovskog kluba "Politika" tiskana je 1995. godine knjiga *Izabrane partije velemajstora Petra Trifunovića*.

## Djela
Autor je više šahovskih knjiga. 
* *Kodeks šahovskih otvaranja* u dvije knjige (suautor sa Poljakovom). Priručnik teorije otvaranja, doživio više izdanja.
* *Fišer ante portas* (suautor sa Dimitrijem Bjelicom). Knjiga o putu Roberta Fischera do naslova izazivača svjetskog prvaka.
* *Za šahovsku krunu. Spaski-Fišer* (1972). Knjiga o šahovskom "meču stoljeća" između Borisa Spaskog i Roberta Fischera.

## Literatura
Knjige koje se mogu naći u knjižnicama u Zagrebu:
* Dimitrije Bjelica: *Velemajstori izbliza*, Sarajevo, Svjetlost, 1986.: Tekst o Trifunoviću: str. 441.-444.
* Petar Trifunović i dr.: *Jugoslovensko šahovsko stvaralaštvo*, Beograd, Šahovski informator, 1976.: Biografija Petra Trifunovića na str 25.-26., te veći broj partija.

## Izvori

## Vanjske veze
*  Šahovske partije Petra Trifunovića
Benedikt Stay Stojković

**Benedikt Stay Stojković** (Dubrovnik, 1714. - Rim, 25. veljače 1801.), hrvatski pjesnik latinist.

Bio je isusovac, profesor retorike povijesti na *Visokoj papinskoj školi* u Rimu (Sapienza) te obavljao razne službe u Vatikanu. Objavio je spjevove u Descartesovoj i Newtonovoj filozofiji, s bilješkama i komentarima Ruđera Boškovića. Iako je bio više učenjak i filolog nego pjesnik, po tim je spjevovima proglašen Lukrecijem XVIII. st.
Ivana Marija Vidović

**Ivana Marija Vidović** (Dubrovnik, travanj 1974.), hrvatska pijanistica i pjesnikinja. 

**Klavir** je počela učiti u najranijoj dobi (s četiri godine) u svom rodnom gradu u klasi L. Cobenz i V. Miletić. U njenoj klasi maturira u ratnom Dubrovniku 1992. godine. No, prije završenog srednjeg školovanja primljena je na Akademiju za glazbu u Ljubljani. U klasi Tatjane Ognjanović diplomira s najvišim uspjehom 2002. godine. Nastupa redovito za vrijeme studija solistički, te s Dubrovačkim simfonijskim orkestrom. Nakon teške automobilske nesreće Ivana ustraje i ne odustaje od umjetnosti. Godine 1997. vraća se na dubrovačku pozornicu, te uz suradnju Dubrovačkog Simfonijskog Orkestra uspješno interpretira Mozartov koncert za klavir i orkestar u F-duru, KV 459. Za isti koncert dodijeljena joj je "Prešernova nagrada" Ljubljanske Akademije 1998. godine. Osim nastupa u Kneževom dvoru, Revelinu važno je još istaći: Hrvatski glazbeni zavod u Zagrebu, Beethovenhaus u Bonnu, Regent i Steinway hall, St-Martin-in-the-Fields, St James Piccadilly, London. Često gostuje i na svjetski renomiranim festivalima kao što su Dubrovačke ljetne igre, Sorrento festival, Termoli "Due sponde un mare", Querceto Festival i dr. 2003. snimila je svoj prvi nosač zvuka u Velikoj Britaniji.

Nekolicina slovenskih i hrvatskih suvremenih skladatelja posvetilo joj je skladbe kao npr. Primož Ramovš, Gregor Pirš, Žiga Stanič, hrvatski skladatelj Pero Šiša, britanski skladatelj Peter Seabourne posvetio joj je svoj Drugi klavirski koncert, Michael Denhoff svoju skladbu "Springtime". 
Nastupala je s velikim imenima iz svijeta glazbe kao što su Alberto Portugheis, Tonko Ninić, Pavel Berman, Fatos Qerimi i dr.

Posebno su na stvaralaštvo I. M. Vidović utjecali susreti s imenima kao što su: Evgenij Timakin (Moskva), Alberto Portugheis (London), Eugen Indjić (Paris). Godine 2004. bila je pozvana raditi s velikom legendom svjetskog pijanizma, Lazarom Bermanom do iznenadne smrti maestra u veljači 2005. godine. Trenutno se povremeno usavršava u Barceloni kod Alicije de Larroche. 

Pored glazbeničkog rada, Ivana Marija Vidović je pisala stihove od ranog djetinjstva. Godine 2003. izdala je prvu zbirku poezije na hrvatskom jeziku - osebujni izbor njenih stihova koji izražavaju raznolikost literarnog izričaja, razigranog i živahno, slikovitog stiha do najdubljih osobnih i ljubavnih poema. Autorica je zbirku prevela na slovenski i talijanski jezik, te izdala i svoju drugu knjigu na slovenskom jeziku pod nazivom "Srečno otroštvo" u veljači 2006. godine. Treća knjiga tiskana je u rujnu 2006. u Našicama, posvećena velikoj hrvatskoj skladateljici Dori Pejačević prema njenom ciklusu minijaturi "Život cvijeća" pod istim naslovom.

Od 2007. inicijator je i umjetnički direktor Epidaurus festivala u Cavtatu. 

## Zbirke poezije
* "Izabrane pjesme" (2003.),
* "Srečno otroštvo" (2006.),
* "Život cvijeća" (2006.),
* "Felice infanzia" (2007.),
* "Četveronožna trilogija" (2008.),

## Vanjske veze

* http://www.ivanavidovich.com 
* http://www.epidaurusfestival.com
Ivica Prlender

**Ivica Prlender** (Dubrovnik, 1957.) je hrvatski historičar.

## Biografija
Filozofski fakultet (studij povijesti i kroatistike) završio je u Zagrebu. Na istom je fakultetu magistrirao i doktorirao. Glavni istraživački interes su mu povijest Dubrovnika i povijest srednje i istočne Europe u srednjem vijeku. 

Od 1986. godine zaposlen na Odsjeku za povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu. Od 1992. nositelj je predmeta "Povijest srednje i jugoistočne Europe u srednjem vijeku" te kolegija iz povijesti Dubrovačke Republike. 

Više je godina bio ravnatelj Dubrovačkih ljetnih igara.
Antun Sorkočević

**Antun Sorkočević** (*tal: Antonio Sorgo*) (Dubrovnik, 24. prosinca 1775. - Pariz, 14. veljače 1841.), hrvatski diplomat, književnik i skladatelj. Bavio se i političkom poviješću, jezikom i narodnim običajima. Posljednji je poslanik Dubrovačke republike u Parizu.

Bio je sin i učenik Luke Sorkočevića, dubrovačkog patricija, glazbenika i diplomata europskog ugleda. Od 1794. bio je član Velikog vijeća u Dubrovniku.

Studirao je u Rimu, a od 1806. vodio je dubrovačko diplomatsko zastupstvo u Parizu. Zastupao je ideju o stvaranju posebne dubrovačke pokrajine s Bokom kotorskom u sklopu Austrije. Književni radovi su mu okupljeni u djelu "Fragmenti o političkoj i književnoj povijesti stare Dubrovačke republike i o slavenskom jeziku". Ostavio je i pet simfonija, nekoliko komornih djela. U "Četvrtoj sonati" za glasovir četveroručno (prva u hrvatskoj glazbenoj literaturi) pokušao je glazbi dati nacionalno obilježje.

## Izvori
Branko Radović

**Branko Radović** "Otac splitske muške košarke" (Dubrovnik, 5. prosinca 1933. - Split, 18. studenog 1993.), hrvatski košarkaš i košarkaški trener, osnivač moderne splitske košarke. 

Rođen je u Dubrovniku 1933., djetinjstvo je proveo u Splitu. 

## Igračka karijera

Studirao je i igrao košarku u Beogradu i Zagrebu. Klubovi su mu bili Crvena Zvezda, Partizan i KK Industromontaža. Igrao je i za reprezentaciju Jugoslavije, te je 1959. godine bio najbolji strijelac prvenstva ispred legendarnog Koraća, sa 30.5 koševa po utakmici.

Dugo je vodio na listi strijelaca s najvećim brojem koševa na jednoj utakmici (64), dok ga nije prestigao Dražen Petrović, s time da je Radović svoj rekord postigao u polufinalnoj utakmici prvenstva Jugoslavije! 

Početkom šezdesetih godina vraća se u Split kao igrač, reprezentativac i trener. Postavlja temelje tadašnje ''Jugoplastike'', počevši od treće, zatim druge i na kraju prve jugoslavenske lige. 

Jedno vrijeme je bio usporedno igračem i trenerom. 1963. godine na odlučujućoj utakmici vodi svoju momčad do pobjede protiv beogradske Slobode. Ušao je u igru u posljednje četiri minute i postigao gotovo nevjerojatnih 16 koševa i tako uveo KK Split u Prvu Jugoslavensku Ligu. 1964. godine, koncem "Splitove" prve prvoligaške sezone, ostavio se aktivnog igranja, posvetivši se isključivo trenerskom poslu.

## Trenerska karijera

Od 1964. je bio isključivo trenerom u "Splitu". Za nekoliko godina postaje prvak Jugoslavije, te kao naš predstavnik u Kupu prvaka dolazi do legendarnog prvog finala za Jugoplastiku protiv *Ignisa* (*Varese*), te gubi pola koša razlike. Ostao je zapisan u analima jugoslovenske i hrvatske košarke kao jedan od najtrofejnijih igrača i trenera.

Zbog zdravstvenih razloga, 1972. se ostavio trenerskog mjesta.

## Reprezentativna karijera

Za jugoslavensku reprezentaciju je odigrao 32 utakmice, postigavši 224 koša. Sudjelovao je na EP-ima 1957. i 1959..

Umro je u Splitu u 60. godini života nakon duge i teške bolesti, dana 18. studenog 1993. godine.

## Zanimljivosti

Bio je prvi igrač u bivšoj državi koji je postizao koševe i zakucavanjem.
Lovro Skaramuca

**Lovro Skaramuca** (Dubrovnik, 22. travnja 1986.), hrvatski nogometni vratar.

Nakon početaka u HNK Dubrovniku, kadetski i juniorski staž odradio je u splitskom Hajduku, gdje su ga trenirale vratarske legende Zoran Varvodić i Tonči Gabrić. Za seniore splitskog prvoligaša nije zaigrao, već za GOŠK AC iz Kaštel Gomilice. Potom je sezonu odigrao u Imotskom da bi se potom vratio u GOŠK.

Nakon toga na preporuku istaknutog vaterpolskog trenera Vida Bogdana otišao je na probu u talijanskog prvoligaša Cagliari. Tri mjeseca nakon odlučeno je kako će potpisati ugovor s klubom sa Sardinije. 

Nakon godinu dana provedenih na Sardiniji vraća se u  Dubrovnik, gdje potpisuje ugovor s GOŠK-ovim gradskim rivalom Konavljaninom.
Đuro Pulitika

**Đuro Pulitika** (Bosanka, selo iznad Dubrovnika, 26. siječnja 1922. - Dubrovnik 14. prosinca 2006.), hrvatski slikar.

## Biografija

U slikarstvo ga uvodi Kosta Strajnić. Studirao je na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu, ali je napušta i vraća se u rodni Dubrovnik, kojemu slikarski ostaje vjeran cijeli život. Zajedno s Antunom Maslom i Ivom Dulčićem čini poznati dubrovački slikarski trio.

Osamdesetih godina 20. stoljeća u velikim krajolicima žarkoga kolorizma postiže monumentalnost izraza. Čest su mu motiv i plošni akti.

Samostalno je izlagao u Dubrovniku, Splitu, Zagrebu, Rijeci, Gentu, Londonu, New Yorku, Rimu, Milanu, Napulju i Parizu.

## Povezano
* Dubrovačko slikarstvo
Jelena Perčin

**Jelena Perčin Babić** (Dubrovnik, 19. siječnja 1981.), je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Biografija
Rođena je 19. siječnja 1981. u Dubrovniku. Gimnaziju pohađa u Zagrebu, gdje je i nastupala u dramskoj grupi. 2000. godine upisuje Akademiju dramske umjetnosti u Zagrebu. U ljeto 2001. godine, nakon završene prve godine, prvi put se pojavljuje u predstavi *Četvrta sestra* u režiji Ivice Boban na Dubrovačkim ljetnim igrama. Godine 2002. igra u *Povezanim interesima*, u režiji V. Taufera. Iste godine u jesen angažirana je u Gradskom kazalištu Požega, u predstavi *[[Pipi Duga Čarapa]]*, u režiji T. Pavkovića. 2003. godine započinje suradnju s Istarskim narodnim kazalištem u Puli, u predstavi *Ne grizi nokte Lidija*, u režiji Olivera Frljića i sa zagrebačkim ITD-om u predstavi *Top* redatelja Roberta Raponje.

U ljeto iste godine ponovno igra na Dubrovačkim ljetnim igrama u *Radionici za šetanje, izmišljanje i pričanje* B. Jelčića i *Grižuli* Paola Magellia. Od 2003. stalni je član ansambla kazališta u Virovitici za čiju je predstavu *Ženidba* dobila 2004. godine nagradu koja se dodjeljuje mladim glumcima na 7. Festivalu pučkog teatra Omišalj – Čavle. Trenutno, uz *Ženidbu*, igra u predstavama *Dug put kući*, *Arapska noć* i *Višnjik*.

Televizijskoj je publici najpoznatija po dvjema ulogama, sramežljivoj slikarici Ani Fijan u sapunici *[[Zabranjena ljubav]]* te vamp voditeljici Nini Deverić u kriminalističkoj seriji *[[Dobre namjere]]*. Nakon završetka te serije dobiva ulogu mlade stažistice u liječničkoj seriji *[[Hitna 94]]*.

Govori engleski i talijanski jezik.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* *[[Kud puklo da puklo (TV serija)|Kud puklo da puklo]]* kao Miranda Žeravica (2015.-2016.)
* *[[Zora dubrovačka]]* kao Deša Šimunović Marković (2013.-2014.)
* *[[Ples sa zvijezdama]]* kao Jelena Perčin (2011.)
* *[[Najbolje godine (TV serija)|Najbolje godine]]* kao Dunja Dizdar-Lehner (2010.-2011.)
* *[[Hitna 94]]* kao Ivona Zlatar (2008.)
* *[[Dobre namjere]]* kao Nina Deverić (2007.-2008.)
* *[[Bitange i princeze]]* kao Lana (2008.)
* *[[Zabranjena ljubav]]* kao Ana Fijan (2005.-2007.)
* *[[Bibin svijet]]* kao Snježana "Snješkica" (2006.)
* *[[Naša mala klinika]]* kao Šemsina djevojka (2005.)
* *[[Villa Maria]]* kao Majda Polovanec (2005.)

### Filmske uloge
* *[[Priprema (film)|Priprema]]* kao Lena (2012.)
* *[[7 seX 7 (2011)|7 seX 7]]* kao Lada (2011.)
* *[[Duga mračna noć (2004)|Duga mračna noć]]* (2004.)
* *[[Kako loš san (2002)|Kako loš san]]* (2002.)
* *[[Veliko spremanje (2000)|Veliko spremanje]]* kao Korina (2000.)

## Vanjske veze
* 
* Intervju iz "Nacionala" s glumicom 

## Izvori
Frano Vićan

**Frano Vićan** (Dubrovnik, 24. siječnja 1976.), hrvatski vaterpolist.

Igra za vaterpolski klub Primorje iz Rijeke, na poziciji vratara. Potekao je u dubrovačkom Jugu, igrao je u talijanskoj ligi i ponovno se vratio u Jug. 2012./13. prešao je u Primorje s kojim je iste sezone osvojio hrvatski kup i Jadransku ligu (proglašen najboljim igračem završnog turnira JVL). Nastupio je 129 puta za Hrvatsku vaterpolsku reprezentaciju. Sudjelovao je na Olimpijskim igrama 2000. i 2004. Osvojio je dvije srebrne medalje na Europskim prvenstvima 1999. u Firenzi i 2003. u Kranju. Na Svjetskom prvenstvu u Melbourneu 2007. osvojio je prvo mjesto s Hrvatskom. Posebno se istakao kao jedan od najboljih igrača. Branio je odlično od početka, a posebno u polufinalu i finalu.
Marko Rašica

**Marko Rašica** (Dubrovnik, 13. studenoga 1883. – Koločep, 27. siječnja 1963.), hrvatski slikar.

Ostvario je niz prozračnih akvarela s motivima mora, kao i više monumentalnih slika. Istaknimo i to da je Rašica značajna spona između Bukovca i Medovića, te suvremenih dubrovačkih slikara.
Vice Stjepović-Skočibuha

**Vice Stjepović-Skočibuha** bio je dubrovački pučanin, rođen 1534. godine. Rano je djetinjstvo proveo u Suđurđu. Još je u mladosti postao brodski pisar, a potom i kapetan koji je plovio Jadranom i Sredozemljem. Godine 1555. ploveći s bratom Ruskom doživio je težak okršaj s alžirskim gusarima u kojem su mu brat i veći dio posade poginuli.

Pod dojmom tog događaja ostavio je plovidbu te se posvetio upravljanju poslova s kopna. U tom ga je periodu otac podučavao brojnim tajnama trgovanja, a nakon njegove smrti 1559. godine, Vice preuzima svu opsežnu obiteljsku trgovačku djelatnost.
 
Imao je desetero djece od kojih je četvero umrlo vrlo rano. Sve njegove bilješke i oporuka potomstvu sačuvane su do danas. U oporuci 17. prosinca 1588. g. potomcima savjetuje da žive skladno i u miru, međusobno se poštujući i uvažavajući. Mir, sreća i blagostanje bili su mu motivi življenja i fundamentalna misao.

Vlada Dubrovačke Republike nudila je tom trgovcu pučaninu prijem u vlastelinski stalež, no on je ponudu odbio jer nije uključivala njegovo potomstvo. Sinovi mu nisu imali potomaka pa je obiteljsko ime Stjepović-Skočibuha prestalo postojati početkom 17. stoljeća.
 
Bio je najugledniji predstavnik trgovačkog staleža svog vremena, oličenje najboljih kvaliteta poslovnog, uglednog, kulturnog, bogatog i radišnog pučanina koji se svojim ponašanjem i sposobnostima izdigao visoko iznad prosjeka svog vremena.
Umro je 1588. godine, iza sebe je ostavio vrijedno zdanje - ljetnikovac na otoku Šipanu koji je očuvan sve do danas.
Mato Vodopić

**Mato Vodopić** (Dubrovnik, 13. prosinca 1816. - Dubrovnik, 13. ožujka 1893.), hrvatski teolog, biskup, književnik i prirodoslovac.

## Biografija
Studirao je filozofiju i teologiju u Zadru. Bio je dubrovački biskup od 1882. do 1893. godine. Jedan je od prvih hrvatskih pripovjedača koji je tematski i stilski blizak realizmu. Djelovao je i kao amater prirodoslovac, prikupljajući narodna imena biljaka koje je slao B. Šuleku. Nakon 1849. godine kuća braće Pucić je postala središte okupljanja dubrovačke inteligencije, u kojoj su se često navraćali (osim braće Pucić i Mate Vodopić) Antun Kaznačić, Ivan August Kaznačić, Antun Pasko Kazali, Mato Natali, Pero Marinović, Ivo Vojnović, Frano Supilo i mnogi drugi.

Njegov prvi rad, roman *[[Marija Konavoka]]* pisan prema istinitom događaju, ostao je nedovršen, a objavljen je u dijelovima od 1863. Za ovaj roman je zanimljivo da su ga završili Niko Vodopić (Matov brat), Juraj Carić i Marcel Kušar. Njegov drugi rad, kratki roman, *[[Tužna Jele]]* je završen 1868. godine, i bio je iznimno popularan među Dubrovčanima i Konavljanima, mnogo puta se ovaj rad i igrao na sceni Dubrovačkih ljetnih igara. Treći njegov rad, nezavršen isto kao prvi, Na doborskijem razvalinam , objavljen je 1881. godine.

Od 1878. do 1884. godine Mato Vodopić je pisao u časopisu *[[Slovinac]]*. Još dvije knjige koje je poslije napisao su *[[Đenevrija]]*, tiskana u časopisu *Srđ*.

## Djela
* "Marija Konavoka", roman
* "Tužna Jele" (1868.), roman
* "Robinjica" (1875.), romantična poema

## Povezano
* Popis dubrovačkih biskupa

## Reference
Milovan Stanić

**Milovan Stanić** (Omiš, Hrvatska 3. 5. 1929. - Santa Barbara, SAD 19. 7. 1989.), hrvatski slikar.

## Biografija

Rane godine proveo je u rodnome Omišu. Obitelj se kasnije seli u Dubrovnik gdje Milovan 1950. završava srednju Pomorsko-tehničku školu. Potom upisuje Akademiju likovnih umjetnosti u Zagrebu koju napušta nakon prve godine. Nakon putovanja po cijelome svijetu i vječne ljubavi prema Dubrovniku, umire u Santa Barbari u Kaliforniji, SAD, 1989. godine. Proživio je buran život kao umjetnik, slikar kakav se viđa na filmu. Uvijek okružen lijepim ženama, s čašicom pića u jednoj i cigaretom u drugoj ruci. Retrospektivnu izložbu u Umjetničkoj galeriji Dubrovnik priredila mu je mr. sc. Sanja Žaja Vrbica 1999. godine, a 2007. upriličena je izložba njegovih portreta pod nazivom "Portreti Igara". Autor je dr. sc. Tonko Maroević, a tematski je vezana za vrijeme trajanja Dubrovačkih ljetnih igara pa tako portreti najčešće pripadaju poznatim hrvatskim glumcima kao što su Pero Kvrgić, Milka Podrug-Kokotović i drugi.
Godine 2007. je snimljen dokumentarni film u sklopu serijala "Dubrovački likovni umjetnici", autori su Marin Ivanović i Nikša Spremić.

## Povezano
*Dubrovačko slikarstvo
Boris Raič

**Boris Raič** (Dubrovnik, 12. ožujka 1976.) je hrvatski nogometaš.

Trenutačno igra na poziciji stopera. Za Šibenik, u kojem je igrao do ljeta 2009., odigrao je više od 100 službenih utakmica.

Do sada je nastupao za:

*  GOŠK Dubrovnik
*  NK Široki Brijeg
*  NK Finvest Drvar
*  HNK Čapljina
*  NK Neretva
*  Bucheon SK 
*  HNK Šibenik 
*  **KF Tirana**
*  HNK Župa Dubrovačka

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil na hnl-statistika 
* Profil na službenim stranicama Šibenika
Nikola Prkačin

**Nikola Prkačin** (Dubrovnik, 15. studenog 1975.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra, a trenutačno je član košarkaškog kluba Zagreb CO.

## Karijera
Sezonu 2008./09. u dresu hrvatskog prvaka Cibone Zagreb završio je s prosjekom od 9.6 poena, 3.8 skokova i 1.9 asistencija za 20 minuta po utakmici. Iste godine u glasovanju čitatelja i suradnika portala Kosarka.hr, Prkačin je dobio nagradu za najboljeg košarkaša sezone. Nakon isteka ugovora s Cibonom napustio je klub. Iako je za nastavak karijere Prkačin imao i ponude iz inozemstva, odlučio se ostati kod kuće. Iz Cibone je otišao tek nekoliko kilometara dalje u KK Zagreb.

## Hrvatska košarkaška reprezentacija
Kapetan je Hrvatske košarkaške reprezentacije za koju redovito nastupa od debija 1997. Kao član Hrvatske košarkaške reprezentacije, sudjelovao je na Europskom prvenstvu 1997.,1999., 2001., 2003., 2005., 2007. i 2009.. Sa sedam nastupa na Europskim prvenstvima postao je tek drugim igračem u povijesti kojemu je to uspjelo.

## Trofeji
***[[Kup Krešimira Ćosića]]**: 1993./94., 1996./97., 1998./99., 2000./01., 2001./02., 2008./09.
***[[Prva hrvatska košarkaška liga|A1 Liga]]**: 1998/99., 1999./00., 2000./01., 2001./02., 2008./09.
***[[Turska košarkaška liga|Tursko prvenstvo]]**: 2003./04. 
***Turski nacionalni kup**: 2005./06., 2006./07. 
***[[Prva hrvatska košarkaška liga|A1 Liga]] - [[MVP]]**: 2001./02.
***[[Grčki košarkaški kup|Grčki kup]]**: 2007./08.
***[[A1 Ethniki|Grčko prvenstvo]]**: 2007./08.

## Izvori

## Vanjske veze
* Profil na Panathinaikos
Hrvoje Perić

**Hrvoje Perić** (Dubrovnik, 25. listopada 1985.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Visok je 2,03 i težak 99&nbsp;kg. Igra na poziciji krilo, a trenutačno je član Unicaje.

## Karijera
Karijeru je započeo u KK Dubrovnik a ubrzo prelazi u KK Solin. Tamo ostaje dvije sezone, kada odlazi u KK Split, u Splitu je proveo 5 sezona. 2008. godine Perić iz Splita prelazi u KK Zadar. Bio je član juniorske reprezentacije koja je igrala na SP 2003, te član B reprezentacije 2008. 2010. godine potpisuje za španjolskog prvoligaša Unicaju koja ga šalje na jednogodišnju posudbu u Benetton iz Trevisa.

## Trofeji
Osvojio je prvenstvo Hrvatske 2003. godine i Kup Krešimira Ćosića 2004. godine sa Splitom.

## Vanjske veze
*Profil  na NLB.com
*Profil na KK Zadar.hr
*Profil  na Unicajabaloncesto.com
Mirko Nižić

**Mirko Nižić** (Dubrovnik, 24. siječnja 1990.), hrvatski vaterpolist.

Igra za VK Jug iz Dubrovnika na poziciji vratara. Od sezone 2008./09. je rezervni vratar prve momčadi Juga i član je hrvatske reprezentacije. Jedan je od najtalentiranijih mladih vaterpolskih vratara u Europi.
Ana Sršen

**Ana Sršen** (Dubrovnik, 24. prosinca 1973.) hrvatska je plivačica koja se natjecala u disciplinama 100 m slobodno, 400 m slobodno i 100 m prsno. Natjecala se u kategorijama osoba sa invaliditetom.

## Početak karijere
Kad je imala 12 godina Ani Sršen je zbog sarkoma amputirana noga. Počela je trenirati plivanje a sa ozbiljnijim natjecanjima je započela 1995. godine. Ana Sršen je 2000. pokrenula obuku neplivača i plivačku školu za djecu s posebnim potrebama kroz Plivački klub Natator iz Zagreba.

## Medalje i sportski uspjesi
Prva je vrhunska sportašica s invaliditetom u Hrvatskoj. Višestruka je državna prvakinja u kategoriji S 9. Ana Sršen osvajačica je brojnih medalja sa raznih međunarodnih plivačkih natjecanja. Najveće je uspjehe postizala na svjetskim i europskim plivačkim prvenstvima.

Na svjetskom plivačkom prvenstvu 1996. godine Ana je u disciplini 100 m prsno osvojila srebrnu medalju, a na svjetskom prvenstvu 2002. koje se održavalo u argentinskoj Mar del Plati u disciplini duge staze (5&nbsp;km) osvojila je brončanu medalju.

Na europskom plivačkom prvenstvu 1997. godine Ana Sršen je u disciplini 100 m prsno osvojila srebrnu medalju, a u disciplini 100 m slobodno brončanu.

Na europskom plivačkom prvenstvu 2001. u njemačkom Braunschveigu u disciplini 100 m slobodno Ana osvaja još jednu srebrnu, a u disciplini 100 m prsno i brončanu medalju.

Na XIV Mediteranskim igrama u Tunisu 2001., Ana je u disciplini 100 m slobodno osvojila srebrnu medalju, a na XV Mediteranskim igrama u španjolskoj Almeriji u istoj disciplini je osvojila brončanu medalju. Veliki je to uspjeh s obzirom da se natjecala u mješovitoj kategoriji sa plivačicama koje su imale manji stupanj invaliditeta.

Ana Sršen je bila sudionica na četiri Paraolimpijade i to u Atlanti 1996., Sydneyu 2000., Ateni 2004. i Pekingu 2008. U Atlanti je osvojila 4. mjesto u disciplini 100 m prsno, a u Ateni je bila također četvrta u disciplini 400 m slobodno.

Od 1998. do 2005 Ana Sršen je na raznim natjecanjima šest puta rušila svjetske i tri puta europske rekorde.

## Nagrade i priznanja
Ana Sršen je 1997. dobila državnu nagradu za šport "Franjo Bučar".

2008. godine je dobila priznanje Zagrebačkog športskog saveza osoba s invaliditetom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Pokretljivost bez ograničenja - Razgovor sa Anom Sršen
* Ana Sršen sportašica 2001. godine
* Adventure sport - Ana Sršen: Sport ne smije biti ekskluziva pojedinaca!  
* Plivački klub Natator
Emir Spahić

**Emir Spahić** (Dubrovnik, 18. kolovoza 1980.) je  bivši bosanskohercegovački nogometaš i član bosanskohercegovačke nogometne reprezentacije. Tijekom karijere nosio je dres NK Zagreba, Šinnika iz Jaroslavlja, moskovskih Torpeda i Lokomotive, Bajera iz Leverkuzena i Hamburga. Igračku karijeru je okončao 2017. godine

## Karijera

Na klupskom nivou, Spahić je nastupao za NK Zagreb, ruski nogometni klub Krylja Sovetov u Premijer ligi te za ruske klubove Torpedo iz Moskve i Šinnik iz Jaroslavlja. Dana 24. lipnja 2009. godine, Emir je izjavio da će se pridružiti novom francuskom prvoligašu, Montpellier HSC te je uskoro potpisao jednogodišnji ugovor s tim klubom. U svom prvom nastupu protiv PSG-a postigao je zgoditak glavom u 94. minuti. Drugi zgoditak za Montpellier HSC postigao je u utakmici protiv FC Lorienta.

### Klubovi
* Bayer Leverkuzen
* Anzhi
* Sevilla FC
* Montpellier
* Lokomotiva Moskva
* Torpedo Moskva			
* Dynamo Moskva	
* FC Shinnik Yaroslavl
* NK Zagreb

## Međunarodni nastupi

Trenutno nastupa za bosanskohercegovačku nogometnu reprezentaciju kao kapetan reprezentacije. Svoj prvi zgoditak za reprezentaciju Emir Spahić je postigao u utakmici protiv Japana dana 28. veljače 2006. godine na stadionu Signal Iduna Park u Dortmundu, Njemačka. Vodio je BiH kao kapetan na svjetskom prvenstvu u Brazilu 2014. godine. Prvi je Dubrovčanin koji je nastupio na svjetskom prvenstvu.

## Sevilla

Bosanskohercegovački reprezentativni branič Emir Spahić, koji je bio u pregovorima s zagrebačkim Dinamom, u srijedu je i službeno objavio da napušta francuskog prvoligaša Montpelliera i odlazi u FC Sevillu.

## Reference
Nikola Primorac

**Nikola Primorac** (Dubrovnik - ?) hrvatski pustolov, kapetan i istraživač.

Dne 2. lipnja 1870. godine za okladu od 1000 funti sterlinga sa svojom jedrilicom imena „City of Ragusa“ koja je bila dužine 6 metara za 92 dana preplovio je Atlantik od Liverpoola do Bostona. Istim putem se je i vratio. To je tada bio podvig bez premca.

## Literatura
* Bautovic, Ante. “Čamcem Preplovio Atlantik-Nikola Primorac.” Matica, velj. 1975. About Nikola Primorac, 1870, Liverpool to New York.
*Eterovich, Adam S. “Sailing and Rowing the Atlantic Ocean.” Croatian American Times, June 19, 2002. About Nikola Primorac and Nenad Belic.
*Eterovich, Adam S. “Sea Captain Nikola Primorac.” Croatian American Times, May 16, 2000.Went from England to America in 1870's in smallest boat record.

## Izvori
Feliks Petančić

**Feliks Petančić** (oko 1455. – nakon 1517.), hrvatski humanist, turkolog, diplomat i minijaturist; bio je u službi Matijaša Korvina i Vladislava II. Jagelovića. Napisao i ilustrirao raspravu Povijest vladara Turskoga Carstva.

## Biografija

Dubrovčanin, diplomat europske slave, poznat kao miniturijalist na dvoru Vladislava II, i najčitaniji turkološki pisac 15. stoljeća uz Bartola Đurđevića.-1487.na dvoru Matijaša Korvina bio je voditelj skriptorija, te putuje na relacijama Rim-Napulj-Turska.

Piše spis o putovanjima u tursku: "De itineribus in Turciam libellus" što je svojevrsni priručnik za križarsku vojsku za ratovanje (bez čega bi ratovanje bilo gotovo nezamislivo), te savjetuje kojim putevima treba ići. Bio je i vrstan poznavatelj zemljopisa 
Godine 1527. piše Hrvatsku glagoljašku početnicu.
U rukopisu mu se nalazi djelo "Turcae descriptis" tj. "Opis Turskog carstva"

## Izvori
Sonja Tomić

**Sonja Tomić** (Dubrovnik, 29. svibnja 1947.) je hrvatska književnica, prevoditeljica i ilustratorica. Piše priče za djecu, putopise i drugo. Po struci je profesorica hrvatskog jezika i književnosti, njemačkog jezika i književnosti i teologije.

## Biografija
Rodila se u Dubrovniku. Studirala je na nekoliko fakulteta. Apsolvirala je matematiku, diplomirala hrvatski jezik i književnost i njemački jezik i književnost te teologiju. Predavala je na nekoliko škola. Na redovničkoj humanističkoj i u gimnaziji "Marianum" predavala je fiziku i matematiku. U Centru za strane jezike u Vodnikovoj, predavala je hrvatski (za strance). U XVIII. gimnaziji predavala je njemački i na njemačkom jeziku matematiku. Na Katoličkome bogoslovom fakultetu predavala je njemački.

Djeluje kao samostalna umjetnica. Prevodi djela, piše književna djela i ilustrira. Članicom je Društva hrvatskih književnika i Društva hrvatskih književnika Herceg-Bosne od 1994. godine.  Djela je objavila u raznim novinama i časopisima: Glasu Koncila, Spectrumu, Veritasu, Kani, Svjetlu riječi, Rhemi, Smibu, Zvrku, Bratu Franju, Maki i Kolu. Djela je objavila i u elektronskim medijima: na prvom programu Hrvatskog radija i Hrvatskome katoličkom radiju, na kojem objavljuje otkako je osnovan 1997. godine. Na HKR-u uređuje i vodi tri emisije za djecu. Jeseni 2008. uređuje i vodi jednu emisiju na Radiju Mariji.

## Djela
Objavila je ove knjige:
* Srce u nebu
* Božje blago (školska lektira za III. razred osnovne škole od 1993.)
* U iščekivanju Spasitelja
* Svjetiljčica (školska lektira od 1996.)
* Mar i Anata
* Božićne priče
* Uskrsnice (zajedno sa suprugom Stjepanom Tomićem) 
* Uskrišeno srce (zajedno sa suprugom Stjepanom Tomićem)

Knjiga *Uskrišeno srce* prevedena je na slovački jezik. Slovački prijevod zove se *Vzkriesené srdce* a objavljen je u Trnavi.

Napisala je hagiografije za djecu:
* Franjo mironosac i sestrica Neva
* Antun-Nani, manji brat
* Dnevnik rajske loptice 
* Lojzekov vrt

Objavila je ove slikovnice. Na hrvatskom su:
* Božić pauka Mreška (prevedeno na švedski i slovački)
* Zlatni dječak
* Lolek, sav Marijin
* Molitva za deset kilometara
* Ježeva molitva
* Sreća
* Priča o kardinalu Franji Kuhariću

Dvojezične su slikovnice (hrvatski i engleski ili njemački, francuski i talijanski): 
* Slanogorko vrijeme
* Ica lažljivica
* Čarobna pera

## Priznanja
2011. je godine dobila 1. nagradu za putopis *Od Zaljeva svetaca k Dolini kardinala* na Susretima hrvatskoga duhovnoga književnoga stvaralaštva Stjepan Kranjčić.

## Izvori
*Nova knjiga Glasa Koncila. Priča o kardinalu Franji Kuhariću , Događanja, Glas Koncila,
Džore Palmotić

**Džore Palmotić** (Dubrovnik, 1606. - Dubrovnik, 1675.), hrvatski barokni pjesnik i dramatičar.

Potječe iz stare dubrovačke plemićke obitelji Palmotića. Roditelji su mu bili Džore Palmotić i Ora Gradić. Ore i Džive, majka Ivana Gundulića, kćeri su braće Pava i Miha Gradića. Imao je dvojicu braće Junija Džona i Ivana, koji je umro u djetinjstvu.

Slavni ep *[[Christia]]s* talijanskog pisca Girolama Vide koji je njegov brat Junije Džono preveo na hrvatski i nazvao Kristijada, Džore je popratio pjesmom. U pjesmi veliča brata. Posvetio ju je kardinalu Francescu Barberiniju koji je bio dekan rimskoga kolegija i 
posebni zaštitnik Dubrovačke Republike.

Autor je poeme *Ero vila plačući nad Leandrom mrtvijem* i drame mitske provenijencije *Ači i Galatea*.

## Izvori
*Marko Dragić: Književnost katoličke obnove i prvoga prosvjetiteljstva (hrvatska barokna književnost) , fakultetski priručnik, Split, 2006.,
Antun Sasin

**Antun Bratosaljić Sasin** (oko 1518./1525. – ? 1595.) je bio hrvatski renesansni književnik iz Dubrovnika. Pisao je prigodne i pokladne pjesme, komedije, spjevove i drame. Bio je pučanin.

Najveći je dio života živio u Stonu, gdje je bio pisar u solani, kancelar, učitelj, justicijar, sudac.

Književni uzor mu je bio Marin Držić.
Napisao je mnoge komedije koje su poslije bile izgubljene. Preostale "obiluju kratkim lakunama". Napisao je tri drame: *Malahna komedija od pira, Filide i Flora* (potonje dvije su pastirske igre), zatim spjev Razboji od Turaka, nekoliko prigodnica, od kojih se ističu prigodnice *Drugi san * i *U pohvalu pjesnika dubrovačkijeh*, u kojima je nabrojao sve važne hrvatske književnike iz Dubrovnika. To je bio najveći do onda katalog hrvatske književnosti.

Autor je nadgrobnica *Antun Sassi u smrt gospodina Dživa Simova Bunića, svoga draga prijatelja, U smrt istoga, Antun Sassi u smrt Marina Držića, Žalos ljuvenice u smrt Pava Torellite*, maskerata (pokladnih pjesama) *Mužika od crevljara, Vrtari, tamašna pjesan, Robinjica, Robovi, Mrčari, Vrtari II, Od ljubavi poklisari, Drvoševi redovnici* te narativne pjesme *Mrnarica, San, Drugi san, U pohvalu pjesnika dubrovačkijeh* i *U slavu i hvalu lijepijeh od grada gospoja*.

## Izvori
*Milovan Tatarin: Rekonstrukcija drame Filide Antuna Sasina, Građa za povijest književnosti hrvatske, knjiga 37
*Skripte FFZG  Starija hrvatska književnost - renesansa
Ivan Stamać

**Ivan Stamać** (Dubrovnik, 1936.  Zagreb, 20. lipnja 2009.) je bio hrvatski diplomirani inženjer elektrotehnike, skladatelj, akustičar, član Nadzornog odbora Hrvatskoga društva skladatelja, glazbeni publicist.

## Biografija
Rodio se je u Dubrovniku 1936. godine. Glazbu je učio u Zadru, a zatim radio kao glazbenik u plesnim i jazz-sastavima. Od 1970. do umirovljenja bio je zaposlen na Radioteleviziji Zagreb kao stručnjak za glazbenu i prostornu akustiku.

Dobitnik je nekoliko nagrada na međunarodnim sajmovima izuma, a projektirao je pedesetak studija, kazališta i koncertnih dvorana. Najvažniji je njegov doseg sustav integrirane akustike za gradnju tonskih studija. Kao skladatelj dobitnik je brojnih nagrada na festivalima zabavne glazbe. Širokoj javnosti najpoznatiji je kao sutvorac urbane glazbene instalacije Morske orgulje, koja postoji na zadarskoj rivi od 2005., a koju je izradio s arhitektom Nikolom Bašićem.

Uz svoj stručni rad, Ivan Stamać bio je i glazbenik širokih interesa i velika znanja. Autor je zapažena ciklusa na Radiju Zagreb pod naslovom *Mali leksikon dobroga zvuka*, a niz je godina obnašao dužnost urednika edicije Zabavne melodije pri Hrvatskom društvu skladatelja. Godine 1986. bio je direktor ZagrebFesta. Bavio se i glazbenom publicistikom, a njegovi su tekstovi objavljivani u stručnim medijima u zemlji i inozemstvu. Od 1997. dopredsjednik je Audio Engineering Society za južno-europsku regiju.

## Izvori
*Sjećanje. Ivan Stamać (1936–2009) , Vijenac br. 400 - 2. srpnja 2009.
Mato Stanković

**Mato Stanković** (Dubrovnik, 28. rujna 1970.) hrvatski je malonogometni trener i bivši igrač. Izbornik je hrvatske malonogometne reprezentacije.

## Biografija
Mato Stanković je rođen u Dubrovniku. Prije nego je postao malonogometaš i malonogometni trener igrao je veliki nogomet za nogometni klub Konavljanin iz Čilipa. Odlaskom na Kineziološki fakultet u Splitu započeo je svoju malonogometnu karijeru u klubu Dalma. U sezoni 1996./97. s malonogometnim klubom Split 1700 osvojio je naslov prvaka Hrvatske malonogometne lige. Za isti klub je igrao sve do kraja igračke karijere, a potom je 2000. godine postao trener iste momčadi.

U razdoblju od šest godina na klupi MNK Splita (kasnije MNK Brodosplit inžinjering) osvojio je pet prvenstava i pet titula pobjednika hrvatskog malonogometnog kupa. Na Futsal kupu pod pokroviteljstvom UEFE 2002. godine je osvojio 3. mjesto. Godine 2002. postao je pomoćnik izbornika malonogometne reprezentacije Hrvatske. Na tome mjestu je ostao do 2004. godine, a nakon što je diplomirao na Kineziološkom fakultetu, Mato Stanković je završio i dvogodišnju malonogometnu trenersku školu.

Godine 2006. imenovan je izbornikom reprezentacije Libije s kojom je 2008. osvojio Afričko malonogometno prvenstvo. Iste godine je osvojio i Arapsko futsal prvenstvo, a već sljedeće 2009. godine s Libijom osvaja Sjevernoafričko malonogometno prvensto.

Izbornikom malonogometne reprezentacije Hrvatske postao je 2010. godine, da bi već u studenom iste te godine s reprezentacijom osvojio Mediteranski kup.

Najveći uspjeh s reprezentacijom Mato Stanković je ostvario na Europskom malonogometnom prvenstvu, koje se 2012. godine održalo u Hrvatskoj, gdje je nakon plasmana u poluzavršnicu osvojio 4. mjesto.

## Izvori
Bernard Stulli

**Bernard Stulli** (Dubrovnik, 1915. - Zagreb, 1985.) je bio hrvatski povjesničar i arhivist.
## Biografija
Rodio se u Dubrovniku 1915. godine. Studirao je u Zagrebu na Pravnom fakultetu na kojem je diplomirao 1941. godine.

Nakon studija vratio se u Dubrovnik. Ondje je radio kao odvjetnički i sudski pripravnik, a onda još za rata zaposlio se u arhivu. Poslije rata radio je kao društveno-politički radnik. Bio je zastupnik u Saboru NR Hrvatske. Godine 1947. postao je opunomoćenikom ministarstva pomorstva FNRJ, a djelovao je pri Vladi NR Hrvatske. Od 1949. tajnikom je u Jadranskom institutu HAZU (ondašnje JAZU) u Zagrebu. Za manje od desetljeća bio je direktorom u toj ustanovi. Osnovao je slične ustanove i muzeje u Dubrovniku, Kotoru i Splitu. Nakon direktorskog staža u Jadranskom institutu, 1958. prešao je u Državni arhiv Hrvatske u kojem je radio sve do umirovljenja, oko 20 godina.

Njegov je rad bio na području pravne i političke povijesti. Osobito je veliki njegov doprinos na području arhivistike: organizirao je arhivsku mrežu diljem Hrvatske (Varaždin, Bjelovar, Zagreb, Slavonski Brod, Osijek, Sisak, Karlovac, Rijeka, Pazin, Zadar, Split, Dubrovnik), zatim je mnogo pridonio zakonskim rješenjima i prijedlozima, elaboratima i sl.

Bio je članom raznih arhivističkih i povjesničarskih tijela i organizacija u Hrvatskoj, a u CK SKH bio je predsjednik *Komisije za historiju*.

Bio je članom uredništva raznih povjesničarskih i arhivističkih znanstvenih i stručnih časopisa, među ostalim Historijskog zbornika i Arhivskog vjesnika.

Mnogo je radio na povratu arhivske građe iz Austrije i Italije.

Područje njegovog znanstvenog interesa bio je Dubrovnik s okolicom, Istra, Zagora, razvitak željezničke mreže u Hrvatskoj u 19. st. i ina prometna pitanja, revolucionarna kretanja u Boki Kotorskoj i u Puli.

## Djela
*mnoštvo studija, članaka, publiciranje arhivskih materijala
*knjige:
**Borba oko ribolova u obalnom moru Istre. Rovinj i Chioggia u 18. st*
**Ustanak mornara u Boki Kotorskoj 1.-3. februara 1918.*
**Prijedlozi i projekti željezničkih pruga u Hrvatskoj 1825-1863*
**Istarsko okružje 1825-1860*

## Nagrade i priznanja
*Orden rada sa zlatnim vijencem 1961.

## Literatura
*Historijski zbornik 1985. In memoriam: Bernard Stulli, autor teksta Petar Strčić
*Historijski zbornik 1985. In memoriam: Bernard Stulli, autor teksta Petar Strčić

## Izvori
Maro Perak

**Maro Perak** (Dubrovnik, 23. rujna 1982.) je hrvatski borac mješovitih borilačkih vještina (engl. Mixed Martial Arts, MMA). Trenutno se bori u organizaciji **WFC**.

## Profesionalne borbe po pravilima mješovitih borilačkih vještina
Jasenka Roter-Petrović

**Jasenka Roter-Petrović** (Sarajevo, 1937.) bosanskohercegovačka je i hrvatska pijanistica i glazbena pedagoginja.

## Biografija
Jasenka Roter-Petrović rođena je u Sarajevu, ali je odrasla u Dubrovniku. Kći je Davorine-Dare i Rudimira-Rudija Rotera, uglednoga dubrovačkoga novinara koji je 2006. godine proglašen Pravednikom među narodima. U Dubrovniku je završila osnovnu školu i gimnaziju, te glazbenu školu. Potom je studirala i 1961. diplomirala glasovir na Muzičkoj akademiji u Zagrebu u razredu prof. Ladislava Šabana. Postdiplomski studij završila je kod Dubravke Tomšič na *Akademiji za glasbo* u Ljubljani. U Sarajevu je radila kao profesorica u Srednjoj muzičkoj školi te viši umjetnički suradnik na tamošnjoj Muzičkoj akademiji. Koncertirala je diljem bivše Jugoslavije te u Italiji, Portugalu, Grčkoj, Čehoslovačkoj, SSSR-u i Rumunjskoj. Umjetnica je široke opće i glazbene kulture s razvijenim osjećajem za stilske odrednice. Njezine su interpretacije obilježene visokim tehničkim umijećem i tonskom nijansiranošću.

Udata je za prof. Radu Petrovića i ima dva sina. Danas živi u Dubrovniku.

## Nagrade i priznanja
* 1973. – nagrada *Prešernovog sklada*, Slovenija
* 1973. – nagrada Republičke zajednice za kulturu Bosne i Hercegovine
* 1977. – *Zlatna značka* Muzičke omladine Jugoslavije 
* 1978. – *Šestoaprilska nagrada* Grada Sarajeva

## Reference

## Vanjske veze
* YouTube / Dubrovačka televizija – Građani o Gradu: Jasenka Roter-Petrović
* Discogs.com – Jasenka Roter-Petrović
Andrija Pauli

**Andrija Pauli** (1697.  1783.) je bio hrvatski književnik iz Dubrovnika. Pripada razdoblju klasicizma. Pisao je satirične pjesme.

Relativno je malo poznat. Sačuvano je samo nekoliko njegovih pjesama koja su uglavnom satirična sadržaja. Bavi se raznim temama. Najistaknutije mu je djelo pjesma Mužika.

## Izvori
*Tomislav Bogdan; Dunja Fališevac: Zaboravljeni dubrovački pjesnik Andrija Pauli , Hrvatska znanstvena bibliografija
Tihomil Vranješ

**Tihomil (Tiho) Vranješ** (Dubrovnik, 10. studenog 1977.), hrvatski vaterpolist

Vaterpolsku karijeru započeo je 1989. godine u VK Jug iz Dubrovnika, za koji je igrao sve do 2004. kada je prešao u HAVK Mladost iz Zagreba. Od 2006. igra za grčki Olympiakos. Za reprezentaciju Hrvatske prvi put je nastupio 1999. godine,

Dosadašnji uspjesi u klupskoj karijeri:
* 3x prvak Hrvatske, 
* 3x Kup Hrvatske,
* 1x prvak Europe, 
* 1x Kup LEN

Najveći uspjesi u reprezentativnoj karijeri:

* srebro na EP u Kranju 2003.
KK Metković

**KK Metković** je košarkaški klub iz Metkovića osnovan 11. kolovoza 2006.

U Metkoviću se košarka ozbiljnije igra od sredine šezdesetih godina prošlog stoljeća nakon što je izgrađeno prvo betonsko igralište. Zamah doživljava nakon Svjetskog prvenstva u Ljubljani 1970. kada je tadašnja državna reprezentacija osvojila prvo mjesto, što je mnogim mladima bio motiv za početak bavljenja košarkom.

Prvi klub osnovan je 1973. i djelovao je u okviru **Radničkog sportskog društva "Razvitak"**. Nakon njega je osamdesetih godina osnovan **KK "Mladost"** u kojem se košarka trenirala i igrala puno ozbiljnije. U tim vremenima novootvorena Sportska dvorana u Metkoviću dva puta je bila domaćin velikim košarkaškim utakmicama – Finalu Kupa i Superkupu.

KK Metković također ima i mlađe uzraste koji se natječu u svojim ligama.
Boćarski klub Metković

**BK Metković** je boćarski klub iz Metkovića.

Natječe se u 1. hrvatskoj boćarskoj ligi.

## Klupski uspjesi
Višestruki je državni prvak.

Plasmani po prvenstvima:

1991.:
1992.:
1993.:
1994.:
1995.:
1996.:
1997.:
1998.:
1999.:
2000.:
2001.:
2002.:
2003.:
2004.: 
2005.:      
2006.: 
2007.: 
2008.: ?
2009.: ?
2010.: 6. u ligi

### Povezano
Popis boćarskih klubova u Hrvatskoj
Boćarski klub Predolac

**BK Predolac** je boćarski klub iz Metkovića.

Sljednik je nekad uspješnih klubova BK Neretvanski partizan, kasnije BK MPT Metkovka.

Natječe u 3. hrvatskoj boćarskoj ligi, Dubrovnik-Neretva, a najbolji rezultat je bio natjecanje u 2. hrvatskoj boćarskoj ligi 2006/07.

### Povezano
Popis boćarskih klubova u Hrvatskoj
Viktor Šerbu

**Viktor Šerbu** (Dubrovnik, 15. rujna 1938.), hrvatski slikar.

## Biografija

Već od rana zapažen je njegov dar za crtanje. U toku školovanja u dubrovačkoj gimnaziji, počinje njegovo razmišljanje o slikarstvu kao svojoj budućoj profesiji. Naročito voli prirodu i pejzaže. Ljetne praznike redovito od djetinjstva provodi na Korčuli, u mjestu Smokvica, odakle potječu njegovi korijeni po majci. Već kao šesnestogodišnjak počinje se vračati s Korčule s mapom punom skica i crteža, napravljenih tokom ljeta. Kao osamnaestogodišnjak dolazi u kontakt sa prof. Kostom Strajnićem, nezaobilaznim Spiritus Movens-om dubrovačkog modernog slikarstva sredinom stoljeća.

Intenzivno se priprema za prijem na zagrebačku Akademiju Likovnih Umjetnosti, te uspijeva upisati smjer slikarstvo 1958. godine. Profesori su mu bili: V. Filakovac, K. Hegedušić, A. Mihičić, M. Peić, V. Parać, O. Postužnik, M. Detoni. Najduže je ostao kod prof. Postružnika.

Nakon diplomiranja 1963. (tada je akademija imala 10 semestara) vraća se nakratko u Dubrovnik. No želja da upozna djela svjetskog slikarstva nagnala ga je u svijet, gdje boravi 4 godine, upoznavši djela europskog slikarstva, najviše u muzejima Londona i Pariza.

U Dubrovnik se vraća 1969. godine, gdje nekoliko godina radi kao nastavnik likovnog odgoja, a potom kao profesionalni slikar. Izlaže povremeno samostalno i skupno u Dubrovniku, Splitu i Zagrebu, te drugim mjestima u Hrvatskoj i inozemstvu. I dalje živi i radi u Dubrovniku.

U kolovozu 2007. godine sudjeluje u projektu "Dubrovački likovni umjetnici" tijekom kojega je o njegovu životu i stvaralaštvu snimljen dokumentarni film. Autori su Marin Ivanović i Nikša Spremić.

## Povezano
Dubrovačko slikarstvo

## Vanjske veze
Službene stranice