Queen Elizabeth 2

***Queen Elizabeth 2*** [kwiːn əˈlɪzəbəθ tuː] (skr. ***QE2***), bivši britanski prekooceanski brod. Izgrađen je 1967. u brodogradilištu *John Brown and Company* u Škotskoj za kompaniju *[[Cunard Line]]*, a povučen je iz prometa 2008., nakon 40 godine službe što ga čini jednim od najdugovječnijih putničkih brodova u povijesti pomorstva. Bio je glavni brod *Cunard Linea* 1969. - 2004., korišten za transatlantske prelaske i krstarenja. Nakon povlačenja iz aktivne službe biti će preuređen u ploveći hotel u Dubaju.

## Historija
### Koncept i izgradnja
Sredinom 1960-ih zračni putnički promet preoteo je brodarskim kompanijama većinu interkontinentalnog putničkog prometa. Veliki transatlantici kao *[[RMS Queen Mary|Queen Mary]]* i *[[RMS Queen Elizabeth|Queen Elizabeth]]* postaju sve teže isplativima i neovisno o tome, zastarjelima. Unatoč tome *Cunard Line* nije se želio odreći tradicije velikih oceanskih brodova. S prijeratnim "krajicama" neminovno na zalasku karijere, odlučuje se na gradnju novog, 80 milijuna dolara vrijednog broda, koji je morao uz iste brzine i dimenzije stvarati znatno manju potrošnju goriva, opće troškove održavanja, i zadovoljiti mogućnost konverzije u brod za krstarenje. Kobilica je u škotskom brodogradilištu *John Brown and Company*, u Clydebanku položena 5. rujna 1965., porinut je 20. rujna 1967., a pokusne vožnje započele su 19. studenoga 1968. 22. travnja 1969. isplovljava na neslužbeno prvo putovanje za Las Palmas de Gran Canaria.

### Aktivna služba
Na službeno prvo putovanje Southampton - New York, isplovio je 2. svibnja 1969. 1971. sudjelovao je u spašavanju 500 putnika iz gorućeg francuskog broda *Antilles*. 17. svibnja 1972. dojava o postavljenoj bombi, koja se pokazala lažnom, inspirirala je 1974. snimanje filma *[[Juggernaut (film)|Juggernaut]]*, redatelja Richarda Lestera. Iduće godine sudjelovao je u Izraelu na proslavi 25 godina osnivanja te zemlje. 

Po izbijanju falklandskog rata 1982., *QE2* je modificiran za prevoz trupa. Između ostaloga ugrađeni su helidromi i sistem za nadolijevanje goriva u vožnji. Do Južne Georgije, s 3000 vojnika, plovio je bez radara i modernih navigacijskih pomagala da izbjegne otkrivanje. 7. kolovoza 1992. teško je oštećen nasukavanjem kod otoka Cuttyhunk, blizu Martha's Vineyard, država Massachusetts, SAD. 1994. za vrijeme dokovanja u Hamburgu, prolazi potpunu obnovu interijera. U Southamptonu 1999. obilježava 30 godina službe. U tri desetljeća obavio je 1159 putovanja, preplovio 4&nbsp;648&nbsp;050 nautičkih milja (8&nbsp;605&nbsp;209 km) i prevezao preko 2 milijuna putnika. 1990. i 1999. prolazi veće obnove interijera i eksterijera. Uvođenjem u promet novog broda *Cunard Linea*, *[[Queen Mary 2]]*, sa tradicionalne transatlantske rute preusmjeren je u krstarenja, ali nastavlja i s godišnjim putovanjima oko svijeta. 5. studenoga 2004. postao je najdugovječniji brod u povijesti kompanije Cunard, prestigavši 35 godina službe transatlantika *[[RMS Aquitania]]*.

U Sydneyu, 20. veljače 2007., susreće se sa *Queen Mary 2*, događaj koji je izazvao veliko zanimanje u tom gradu. Nakon oproštajne plovidbe oko britanskih otoka, 11. studenoga 2008., uz veliki vatromet i pratnju mnoštva manjih plovila, ispraćen tisućama ljudi na obali posljednji put isplovljava iz Southamptona. Ukupno je u karijeri preplovio 6 milijuna milja, prevezao 2,5 milijuna putnika i 806 puta preplovio Atlantik.

### Nakon povlačenja iz službe
Iako su se gradovi Southampton i Clydebank ponudili primiti brod nakon povlačenja iz prometa, *Queen Elizabeth 2* prodan je za 100 milijuna dolara investicijskoj kompaniji Istithmar iz Dubaja, koja će bivši britanski transatlantik preurediti u plutajući hotel i turističku atrakciju u Dubaju.

## Dizajn
### Eksterijeri

Za razliku od *Queen Mary* i *Queen Elizabeth*, čiji se izgled čak i u vrijeme njihove izgradnje smatrao staromodnim, posebno u odnosu na francuske transatlantike *[[Normandie]]* iz 1935. i *[[France (brod)|France]]* iz 1962., *Cunard* je za novi brod tražio od projektanata moderan dizajn, u skladu sa estetikom 1960-ih, kao i najnovija dostignuća u pogledu hidrodinamike. Jedan od inovativnih dijelova broda bio je dimnjak čija je konstrukcija strujanje zraka preusmjeravala na svoje bokove što je ispusne plinove udaljavalo od paluba. Kontroverznom se smatrala bijelo-crna boja dimnjaka, u sukobu sa stoljetnom tradicijom *Cunardovih* crvenih dimnjaka. 1983. dimnjak je ipak obojen u crveno, a nakon promjene strojeva 1986.-1987. zamijenjen je novim radi većeg broja ispusnih cijevi.

### Interijeri
Konfiguraciju interijera karakterizirao je horizontalni raspored raznih klasa, umjesto vertikalnog na starijim brodovima, te pozicija prve klase ispod turističke. Originalni dizajn interijera bio je inspiriran tehničkim dostignućima i popularnom kulturom kraja 1960-ih: Prvim letom *[[Concorde]]a*, misijama *[[Projekt Apollo|Apolla]]* na mjesec, filmom *[[2001: Odiseja u svemiru (1968)|2001: Odiseja u svemiru]]*, te su uglavnom korišteni moderni materijali kao plastika, aluminij, pleksiglas, modularni namještaj, a prostori su dekorirani apstraktnom umjetnošću. Također su korišteni tradicionalni materijali kao drvo, posebno u hodnicima i luksuznim apartmanima. Tijekom 40 godišnje službe izvedeno je više renoviranja interijera. Više umjetničkih djela i predmeta iz bogate *Cunardove* povijesti krasilo je interijere.

## Tehničke karakteristike
Pri izgradnji nadgrađa obilno je korišten aluminij, radi uštede na težini i potrošnji goriva, ali to je stvorilo probleme u spajanju aluminijskih i čeličnih djelova broda, problem riješen posebnom vezivnom smjesom. Nisko talište aluminija bilo je izvor zabrinutosti za vrijeme falklandskog rata, u aspektu mogućeg argentinskog raketnog napada.

Prilikom izgradnje brod je bio opremljen s tri Foster Wheeler E.S.D II parna kotla, koji su pokretali dvije turbine *Brown-Pametrada* ukupne snage 110&nbsp;000 Ks, i dva šesterokraka propelera nepromjenjivog nagiba. 

Potrošnja od 600 tona goriva dnevno i generatori pare bili su izvor problema od samih početaka. S napretkom tehnologije održavanje pogonskih strojeva pokazalo se sve težim, te je nakon 17 godina plovidbe Cunard Line odlučio potpuno promijeniti pogon. Za vrijeme remonta 1986.- 1987. stari turbinski pogon je uklonjen iz strojarnice i na njegovo mjesto instalirani su novi diesel-električni strojevi. Novi pogon sastojao se od devet *[[MAN AG|MAN]]* L58/64 9-cilindrična, 120 tona teška diesel motora koji pokreću devet G.E.C. generatora električne energije, svaki snage 10,5 MW., ukupno 94,5 MW, količina dovoljna za svu brodsku potrošnju i dva glavna pogonska elektromotora, svaki težak 400 tona. Standardna brzina od 28,5 čvorova mogla se održavati i uz samo 7 diesel-električnih garnitura, a ukupna snaga novog pogonskog stroja bila je 130&nbsp;000 Ks. uz 35% manju potrošnju goriva. Istom prilikom propeleri su zamijenjeni novim, sa promjenivim nagibom listova.

## Galerija

Datoteka:RMS Queen Elizabeth 2 Trondheim.jpg|Trondheim 2006.
Datoteka:Queen Elizabeth 2 à Québec.jpg|Québec City 2006.
Datoteka:QE2Southampton.jpg|Southampton 2000.
Datoteka:Qe2.750pix.jpg|Southampton 1976.


## Izvori

## Vanjske veze

* Sajt QE2 Org 
* www.greatoceanliners.net 
* Neslužbena stranica  
* Tehnički podaci i fotografije o promjeni pogona 1986. - 1987. 
* ocean-liners.com/ 
* roblightbody.com/liners/qe-2/