Olimpska božanstva

**Olimpska božanstva** su u grčkoj mitologiji dvanaest glavnih božanstava u starogrčkom panteonu, obično Zevs, Hera, Posejdon, Demetra, Atena, Apolon, Artemida, Ares, Afrodita, Hefest, Hermes te ili Hestija ili Dionis. U popis olimpskih bogova ponekad se uključuju i Had i Persefona (uglavnom zbog njihove uloge u Eleusinskim misterijama), premda Hada na popisu uglavnom nije bilo jer je on stalno boravio u podzemnom svetu i nikad nije odlazio na Olimp. Na popisu su se ponekad nalazili i Herakle i Asklepije.

## Dvanaest božanstva

Dvanaest olimpskih božanstava, poznata i kao "Dvanaestoro" (*Dodekatheon*, , δώδεκα, dōdeka = "dvanaest"+ θεοί, theoi = "bogovi"), bila su glavna božanstva u antičkoj grčkoj religiji, za koje se smatralo da žive na vrhovima planine Olimpa. Olimpljani su, pod vodstvom Zevsa, pobedili Titane u titanomahiji.

Koncept "dvanaest božanstava" stariji je od svih postojećih grčkih ili rimskih izvora. U Homerovim epovima bogovi se sastaju na većanjima, no prvi antički spomen religijskih ceremonija za Olimpljane kao kolektiv nalazi se u homerskoj himni Hermesu. Grčki kult dvanaest Olimpljana može se pratiti unazad do 6. vek pne. i verovatno nema paralela u mikenskom periodu. Žrtvenik dvanaest Olimpljana u Atini obično se datira u razdoblje arhonta Pizistrata, tj. u 522/521. pne.

Premda je broj olimpskih božanstava uvek bio fiksiran na dvanaest, postojale su znatne varijacije u samom popisu tih božanstava. Međutim, dvanaest božanstava koja su najčešće predstavljena u grčkoj književnosti i umetnosti jesu Zevs, Hera, Posejdon, Demetra, Atena, Apolon, Artemida, Ares, Afrodita, Hefest, Hermes te ili Hestija ili Dionis.

Had, poznat u Eleusinskim misterijama kao Pluton, obično nije bio uključen na popis dvanaest Olimpljana jer je njegova sfera vladanja bio podzemni svet. Platon povezuje dvanaest Olimpljana s dvanaest meseci u godini te implicira da Plutona smatra jednim od njih, budući da predlaže da poslednji mesec bude posvećen tom bogu i dušama umrlih. U *[[Fedar (Platon)|Fedru]]* Platon sravnjuje dvanaest Olimpljana sa Zodijakom i Hestiju isključuje iz njihovog popisa. No bogove je sa znacima Zodijaka, kako se čini, prvi povezao Eudoks iz Kinda.

U starogrčkoj religiji "olimpska božanstva" i "kultovi dvanaest bogova" često su bili donekle različiti koncepti. Herodor iz Herakleje u popis dvanaestoro božanstava uključio je Zevsa, Heru, Posejdona, Hermesa, Atenu, Apolona, Alfeja, Krona, Reju i Harite. Istoričar Herodot kaže da su neki među dvanaestoro božanstava uključivali i Herakla. Na Kosu je popis uključivao Herakla i Dionisa, ali ne i Aresa i Hefesta. Pindar, Pseudo-Apolodorova Biblioteka i Herodor iz Herakleje ne smatraju Herakla jednim od dvanaest božanstava, nego onim koji je utemeljio njihov kult. Lukijan (2. vek) uključuje Herakla i Asklepija u svoj popis dvanaest božanstava, ali ne kaže koja je dva božanstva iz njega isključio.

Heba, Helije, Selena, Eja, Eros i Persefona takođe su smatrani važnim božanstvima. Eros je često predstavljen uz dvanaest Olimpljana, posebno uz svoju majku, Afroditu.

Rimski pesnik Enije donosi popis rimskih ekvivalenata *([[Dii consentes]])*, koje predstavlja u šest parova muških i ženskih božanstava i pri tom zadržava na popisu Vestu (grčku Hestiju), koja je imala ključnu ulogu u rimskoj religiji kao državna boginja čiji su kult održavale Vestalke.

## Popis Olimpljana

### Glavni Olimpljani


;Napomene
 Rimljani su Feba vezivali i za Helija i za samo Sunce, ali su koristili i grčko ime: Apolon *(Apollo)*.
 Prema jednoj verziji mita, Afrodita se rodila iz semena Urana, Zevsovog dede, nakon što je Kron bacio njegove odsečene genitalije u more. Ta teorija slaže se s etimologijom njenog imena, koje znači "rođena iz pene". Tako bi Afrodita pripadala istoj generaciji kao i Kron, Zevsov otac, i tehnički bi bila Zevsova tetka.


### Drugi Olimpljani
Ova se božanstva ponekad takođe uključuju u popis Olimpljana.

### Ostali žitelji Olimpa

Ova božanstva i polubogovi obično se nisu ubrajali među Olimpljane, ali su s njima bili usko povezani.

* Eol – kralj vetrova, čuvar Anemosa, gospodar sezonskih vetrova.
* Amfitrita – kraljica mora, majka Tritona i supruga Posejdonova.
* Anemoi – personifikacije četiri pravca iz kojih duvaju vetrovi (sever, jug, istok i zapad).
* Aura – boginja svežeg povetarca i svežeg vazduha.
* Bija – personifikacija snage.
* Kirka – manja boginja magije.
* Dejmos – bog straha, sin Aresov i brat Fobosov.
* Dijona – Okeanida; prema Homeru, Zevsu je rodila Afroditu.
* Ilitija – boginja porođaja; kći Here i Zevsa.
* Enio – boginja ratovanja, pratilja Aresova. U nekim verijama, bila je Aresova sestra. Prema nekim drugim izvorima, bila je kći Zevsa i Here.
* Eja – personifikacija zore.
* Erida – boginja nesloge i sukoba.
* Ganimed – Peharnik bogova na Olimpu.
* Harite – boginje lepote i pratilje Afrodite i Here.
* Harmonija – boginja sloge i harmonije, suprotnost Eridi, kći Afroditina.
* Hekata – boginja povezana s magijom, veštičarenjem i raskrnicama puteva.
* Helije – Titan; personifikacija Sunca.
* Hore – upraviteljice Olimpa.
* Hipnos – bog sna, otac Morfeja i sin Nikte ("Noći").
* Irida – personifikacija duge, takođe glasnica bogova uz Hermesa.
* Kratos – personifikacija moći.
* Leta – Titanka nepoznatog; majka Apolona i Artemide.
* Mojre – tri "Suđenice": Klota (započinje nit života), Laheza (prede) i Atropa (prekida nit života).
* Momo – bog smeha, komike, ismevanja i pesnika.
* Morfej – bog snova.
* Muze – devet boginja nauka i umetnosti: Kaliopa, Uranija, Klija, Polihimnija, Melopmena, Terpsihora, Talija, Euterpa i Erato.
* Nemeza – boginja osvete, kći Nikte. 
* Nika – boginja pobede.
* Nikta – boginja noći.
* Pean – lekar bogova.
* Persej – sin Zevsa, pobednik nad Gorgonom Meduzom, legendarni osnivač Mikene.
* Phobos – bog straha, sin Aresov i brat Deimosov.
* Selena – Titanka; personifikacija Meseca.
* Stiks – boginja reke Stiksa, u koju se bogovi kunu.
* Tanatos – bog smrti, ponekad personifikacija smrti.
* Tezej – sin Posejdonov, prvi heroj Atinjana i pobednik nad Minotaurom.
* Triton – Morski glasnik, sin Posejdona i Amfitrite. Predstavljan je sa spiračnom školjkom.
* Tiha – boginja sreće.
* Zelos – personifikacija nadmetanja, suparništva, revnosti i zavisti.

## Reference

## Izvori
* Burkert, Walter, *Greek Religion*, Wiley-Blackwell, 1991. .
* Chadwick, John, *The Mycenaean World*, Cambridge University Press, 1976. .
* Dowden, Ken, "Olympian Gods, Olympian Pantheon", in *A Companion to Greek Religion*, Daniel Ogden editor, John Wiley & Sons, 2010. .
* Evelyn-White, Hugh, *The Homeric Hymns and Homerica with an English Translation by Hugh G. Evelyn-White*. Homeric Hymns. Cambridge, MA.,Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1914.
* Hansen, William, William F. Hansen, *Classical Mythology: A Guide to the Mythical World of the Greeks and Romans*, Oxford University Press, 2005. .
* Morford, Mark P. O., Robert J. Lenardon, *Classical Mythology*, Eighth Edition, Oxford University Press, 2007. .
* Müller, Karl Otfried, *Ancient Art and Its Remains: Or, A Manual of the Archaeology of Art*, translated by John Leitch, B. Quaritch, 1852.
* Ogden, Daniel "Introduction" to *A Companion to Greek Religion*, Daniel Ogden editor, John Wiley & Sons, 2010. .
* Pache, Corinne Ondine, "Gods, Greek" in *The Oxford Encyclopedia of Ancient Greece and Rome, Volume 3*, Oxford University Press. 2010. .
* Pindar, *Odes*, Diane Arnson Svarlien. 1990.
* Rutherford, Ian, "Canonizing the Pantheon: the Dodekatheon in Greek Religion and its Origins" in [''The Gods of Ancient Greece: Identities and Transformations''](http://home.lu.lv/~harijs/Macibu%20materiali%20,teksti/Gramatas%20Seno%20Laiku%20Vesture%20(%20Elektroniski%20)/Antika%20Kultura/Antika%20Kultura/Gods%20of%20Ancient%20Greece.pdf) , editors Jan N. Bremmer, Andrew Erskine, Edinburgh University Press 2010. .
* Smith, Tyler Jo, Dimitris Plantzos, *A Companion to Greek Art*, editors Tyler Jo Smith, Dimitris Plantzos, John Wiley & Sons, 2012. .
* Thomas, Edmund, "From the pantheon of the gods to the Pantheon of Rome" in *Pantheons: Transformations of a Monumental Idea*, editors Richard Wrigley, Matthew Craske, Ashgate Publishing, Ltd., 2004. .