open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Abulhasan Banisadr

**Abulhasan Banisadr** (perz. ابوالحسن بنی‌صدر, Hamadan, Iran, 22. 3. 1933 – Pariz, Francuska, 9. 10. 2021.) bio je iranski političar i prvi predsjednik Islamske Republike Iran. Rođen je u Hamadanu na zapadu Irana i studirao je na Univerzitetu u Teheranu i Sorboni u Parizu. Iako je sin ajatolaha koji je podržavao puč iz 1953. godine, Banisadr je podržavao ideje svrgnutog premijera Muhameda Mosadeka i bio je aktivan u antimonarhističkim organizacijama kao što su Nacionalni Front i Pokret za oslobođenje. Nakon revolucije, Banisadr je 4. 2. 1980. kao nezavisan kandidat izabran za prvog predsjednika Irana. Sredinom sljedeće godine došlo je do unutarnjih političkih sukoba prilikom kojih su marksisti predvođeni MEK-om pokušali srušiti vladu, a Banisadrova podrška neuspješnom puču rezultirala je oduzimanjem predsjedničkih ovlasti od strane parlamenta i rahbara (Homeinija). Banisadr potom uz pomoć MEK-a odlazi u Francusku gdje se angažira kao protuvladin aktivist u Iranskom nacionalnom vijeću otpora. Njegov nasljednik na mjestu predsjednika Muhamed-Ali Radžai ubijen je u MEK-ovom terorističkom napadu niti mjesec dana nakon preuzimanja dužnosti. Umro je 9. 10. 2021. godine u Parizu nakon duge i teške bolesti.

## Povezano
* Predsjednik Irana

## Literatura
*  

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Lampedusa

**Lampedusa** (sicilijanski: *Lampidusa*, za antike znana grčkom imenu: *Λοπαδοῦσσα* / *Lopadùsa*) je najveći otok talijanskog arhipelaga **[[Pelagijski otoci|Pelagi]]** u Sredozemnom moru bliža Africi nego Siciliji 
## Geografija
*Lampedusa* je udaljena 205 km od obale Sicilije, i oko 113&nbsp;km od Tunisa. To je vulkanski otok izduženog oblika u smjeru istok - zapad 10,8 km, maksimalne širine 3,6 km, ukupne površine od 20,2 km², sa najvišim vrhom *Albero del Sole* od 133 m na zapadu otoka. Većina stanovnika živi na jugoistoku otoka - koncentrirana oko istoimenog gradića *Lampedusa*. Taj dio otoka je niži, sa prisupačnijom obalom - gdje su smještene i najljepše plaže, dok je obala zapadnog dijela vrlo strma i nepristupačna.

*Otok Lampedusa* zajedno sa otokom Linosa administrativno podpada pod komunu Lampedusa i Linosa koja ima 6 137 stanovnika,, sa administrativnim centrom u *Lampedusi*, ona je dio provincije Agrigento.

*Lampedusa* je najužniji talijanski otok, pa je od 1990-ih postala poznata kao odredište brojnih afričkih imigranata koji sa malim brodićima bježe prema Evropi.

## Historija
Otok je bio naseljen još u neolitu, o tome svjedoče brojne kamene nastambe iz brončanog doba, pored toga ima i ostataka megalitskih građevina, slični onima u Malti.

Za vrijeme Drugog svjetskog rata fašistička Italija pretvorila je *Lampeduzu* u snažnu utvrdu zbog njenog strateškog značenja, kao osiguranja plovnog puta za konvoje do Afrike. tako da je 1943. otok snažno bombardirala Savezničke snage zauzele su otok 12. jula 1943. u Operaciji Corkscrew, zajedno sa ostalim pelagijskim otocima i Pantelleria u sklopu priprema za desant na Siciliju.
## Privreda i transport
*Lampedusa* je siromašna izvorima pitke vode, i vrlo je suh kraj oskudne vegetacije, postoji nekoliko polja gdje se uzgaja nešto žitarica i grožđa. Tako da se danas ekonomija otoka bazira na ribarstvu i tvornici ribljih konzervi, uz turizam koji se razvio zahvaljujući izuzetno čistom moru.

Iz luke u *Lampedusi* postoje redovne trajektne linije za luke Porto Empedocle na Siciliji i prema otoku Linosa.

*Lampedusa* ima i aerodrom (IATA: **LMP**, ICAO: **LICD**) izgrađen 1968., sa stalnim linijama prema Palermu i Cataniji, i sezonskim ljetnim linijama prema ostalim većim talijanskim gradovima, i čarter letovima prema brojnim evropskim gradovima.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice otoka  
* ''Lampedusa'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana
Muhamed-Ali Radžai

**Muhamed-Ali Radžai** (perz. محمدعلی رجایی, Kazvin, Iran, 15. 6. 1933. – Teheran, 30. 8. 1981.), iranski političar, prvi premijer i drugi predsjednik Islamske Republike Iran. Rođen je u Kazvinu na sjeveru Irana i studirao je za učitelja na Univerzitetu Tarbijat Moalem u Teheranu. Nakon revolucije, Radžai je od 12. 8. 1980. obnašao dužnost prvog premijera, a nakon što je Abulhasan Banisadr razrješen predsjedničkih dužnosti zbog potpore pobunjenim marksističkim frakcijama kandidirao se za predsjednika i pobjedio sa 91% glasova. Nakon svega 28 dana predsjedničkog mandata, Radžai i novi premijer Muhamed-Džavad Bahonar poginuli su u terorističkom napadu 30. 8. 1981. godine. Napadač koji je postavio aktovku s eksplozivom identificiran je kao Masud Kašmiri, operativac marksističke grupe MEK. Sljedeći predsjednik Irana bio je Ali Hamenei.

## Veze
* Predsjednik Irana

## Literatura
*  

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Muhamed Hatami

**Muhamed Hatami** (perz. محمد خاتمی, Ardakan, Iran, 29. 9. 1943.), iranski političar, sajed, pisac i akademik, šesti predsjednik Islamske Republike Iran. Rođen je u Ardakanu u centralnom Iranu i studirao je teologiju u Komu i filozofiju na Univerzitetu u Isfahanu. Uz perzijski aktivno se služi engleskim, arapskim i njemačkim jezikom, a jedno vrijeme živio je u njemačkom Hamburgu. Predavao je političke znanosti na Univerzitetu u Teheranu. Godine 1997. izabran je za predsjednika Irana premoćnom pobjedom od 69,6% glasova u prvom krugu, označivši pritom kraj 18-godišnje dominacije konzervativnih političkih struja. Na prijelazu u 21. vijek proveo je niz liberalnih reformi koje su ga učinile popularnim u narodu, no relativno neuspješna ekonomska politika rezultirala je povratkom konzervativnih struja odnosno pobjede Ahmadinežada prilikom isteka dva Hatamijeva mandata. Hatami je poznat po teoriji o *dijalogu civilizacija* nastale kao odgovor na Huntingtonove teze o *[[Sukob civilizacija|sukobu civilizacija]]*.

## Veze
* Predsjednik Irana

## Literatura
*  

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Linosa

**Linosa** (sicilijanski: *Linusa*, za antike znana grčkom imenu: *Ἀλγοῦσσα* / *Algusa* ili *Aethusa*) je drugi po veličini otok talijanskog arhipelaga Pelagi u Sredozemnom moru južno od Sicilije.

Sve do 16. vijeka otok se zvao po svom antičkom imenu, tad se pojavilo ime *Lenusa*, a *Linosa* tek - 1845
## Geografija
*Linosa* je udaljena 42 km od Lampeduse, i oko 114&nbsp;km jugoistočno od Pantellerije. To je vulkanski otok dug 3,4 km, i širok 2,7 km, ukupne površine od 5,3 km², sa najvišim vrhom *Monte Vulcano* od 195 m .

Otok je nastao prije 300 000 godina, erupcijom vulkana koji je svoju bazu imao na oko 800 m ispod razine mora. *Linosa* ima dobro očuvanu mediteransku vegetaciju.

*Otok Linosa* zajedno sa otokom Lampedusa administrativno podpada pod komunu Lampedusa i Linosa koja ima 6 137 stanovnika, ona je dio provincije Agrigento, sa administrativnim centrom u *[[Lampedusa|Lampedusi]]*. 

## Historija
*Linosu* su kao svoju bazu koristili Rimljani za Punskih ratova, na to podsjeća 150 cisterni za skupljanje kišnice. Nakon Antičkog Rima otokom su vladali Saraceni, Normani, Anžuvinci i Aragonci. Nakon tog je ostao napušten, i služio je samo kao sklonište za gusare.

Otok je ponovno naseljen u 18. vijeku kad je postao vlasništvo porodice *Tomasi*, koji su dobili čitav Pelagijski arhipelag od Napuljskog krljevstva.
## Privreda i transport
Stanovnici *Linose* bave se poljoprivredom, ribarstvom i turizmom.

Iz luke u *Linosi* postoje redovne trajektne linije za Lampedusu i Porto Empedocle.na Siciliji.
## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice otoka
Narcizam

**Narcizam** je pojam koji se odnosi na osobinu samoljublja. Označava pretjerano divljenje samom sebi s bahatim ponašanjem i nedostatkom razumijevanja za druge ljude, koje vidi samo kao alat za postizanje vlastitih ciljeva.

Strukturni je poremećaj ličnosti, u kojem narcis zahtijeva i od svoje okoline (koju nastoji kontrolirati i koristiti) da budu zavidni primjerice na njega i na njegova dostignuća.

Primijenjen na društvenu skupinu ponekad pojam *narcizam* koristi za označavanje elitizma ili ravnodušnosti prema položaju drugih ljudi.

## Povezano
*Dunning-Krugerov efekt
*Megalomanija
*Ponos

## Vanjske veze
* farmaceuti.com
* psiha.com
Lampedusa i Linosa

**Lampedusa i Linosa** (sicilijanski: *Lampidusa e Linusa*) je gradić i komuna (općina) u talijanskoj provinciji Agrigento, u regiji Sicilija od 6 137 stanovnika stanovnika.

U sklopu *[[općina|Komune]] Lampedusa i Linosa* su svi otoci arhipelaga Pelagi, a to su Lampedusa, Linosa i nenaseljeni Lampione.
## Geografija

Administracija *Komune Lampedusa i Linosa* smještena je u naselju *Lampedusa* na istoimenom otoku Lampedusa, najvećem u arhipelagu . Otok je udaljen 205 km od obale Sicilije, i oko 113&nbsp;km od Tunisa.
## Povezano
* Otok Lampedusa
* Pelagijski otoci
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Akbar Hašemi Rafsandžani

**Akbar Hašemi Rafsandžani** (, Bahreman, 25. 8. 1934. – Teheran, 8. 1. 2017), iranski političar i četvrti predsjednik Islamske Republike Iran. Rođen je pokraj Rafsandžana na jugu Irana i potječe iz jedne od najbogatijih iranskih porodica. Studirao je zajedno s Homeinijem u Komu, a tokom 1960-ih godina zatvaran je zbog političkih aktivnosti protiv Pahlavijevog apsolutizma. Godine 1968. objavio je knjigu u kojoj veliča Amira Kabira, kadžarskog ministra iz 19. vijeka čije su reforme industrijalizacije osnažile Iran protiv Britanskog i Ruskog Imperija. Rafsandžani je nakon revolucije obnašao više visokih političkih pozicija poput čelnika Vijeća probitačnosti, Vijeća stručnjaka i parlamenta, a smatra ga se najutjecajnijim čovjekom u državi nakon Alija Hameneija. Od 3. 8. 1989. do 2. 8. 1997. obnašao je dužnost predsjednika Irana. Predsjednikom je pokušavao postati još tri puta: 2005. kada je izgubio utrku protiv Ahmadinežada, te 2009. i 2013. kada su mu kandidature odbijene zbog izbornih pravila o starosti (>75 g.).

## Povezano
* Predsjednik Irana

## Literatura
*  

## Vanjske veze
*  Službena stranica Akbara Hašemija Rafsandžanija 
;Ostali projekti
Nebrodi

**Nebrodi** (sicilijanski: *Munti Nèbbrudi* od grčkog: *νεβρός* / *nevrós* = jelen) je planinski masiv, koji se proteže duž sjeveroistoka Sicilije.

Masiv se zove još i **Caronie** on zajedno sa masivima Madonie i Peloritani formira Sikulske Apenine, koji su prirodni nastavak kontinentalnih Apenina. 
## Geografija
*Masiv Nebrodi* je centralni dio Sikulskih Apenina dug 80 km, sa najvišim vrhom Monte Soro od 1847 m.

On se na istoku nadovezuje na masiv Peloritani, a na zapadu na Masiv Madonie, i tako okružuje Tirensko more. Na jugu mu je granica Etna, koja razdvaja tokove rijeka Simeto i Alcantara koje obje uzviru u *Nebrodima*

*Nebrodi* su dobro pošumljeni, zbog tog je 1993. velik dio masiva proglašen parkom prirode.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nebrodi'' na portalu Treccani 
* ''Guida ai Comuni dei Nebrodi''
Katanijska ravnica

**Katanijska ravnica** (talijanski: *La Piana di Catania*, sicilijanski: *La Chiana di Catania*) je najveća ravnica na Siciliji.
## Geografija
*Katanijska ravnica* se prostire na površini od oko 430 km², preko provincija, Catania, Enna i Siracusa na istoku Sicilije.

*Katanijsku ravnicu* formirala je rijeka Simeto i njene pritoke. To je jedan od najtoplijih krajeva Evrope sa tempereturama koje dosežu skoro do 50&nbsp;°C, najviša temperatura zabilježena je 1999. i iznosila je 48,5&nbsp;°C.
Ravnicu nadvisuje vulkan Etna sa svojih 3 340 metara.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''La piana di Catania e la sua storia fin dalle origini'' na portalu Arancia Rosaria
Prostorija

**Prostorija** je prostor unutar građevine. Najčešće je odvojena zidom i vratima. U povijesti, prostorije su se gradile još u minojskoj kulturi. Postoji mnogo prostorija, od kojih su najvažnije dnevna soba, kuhinja, spavaća soba, kupaonica i dvorana. Mnoge kuće i stanovi imaju odvojene manje prostorije (najčešće jednokrevetne sobe i ostave).

## Dnevna soba

Dnevna soba (poznata i kao dnevni boravak) je soba za goste, zabavu, gledanje televizije i druge aktivnosti. Najćešće se sastoji od kutne garniture, stola i regala s televizijom i knjigama.

## Kuhinja

Kuhinja je prostorija ili dio prostorije koji se koristi za kuhanje i pripremu hrane. Najćešće se sastoji od štednjaka, hladnjaka, sudopera i kuhinjskih ormara. Mnoge moderne kuhinje imaju mikrovalnu pećnicu, perilicu posuđa i druge električne aparate.

## Kupaonica

Kupaonica je prostorija koja ima mnogo funkcija. Najčešće se sastoji od kade ili tuša, WC-a i umivaonika. Moderne kupaonice imaju i tuš i kadu, perilicu rublja i ormarić. Najčešće se koristi za kupanje. U nekim kućama je u cilju uštede prostora WC odvojen od kupaonice.

## Spavaća soba

Spavaća soba je prostorija gdje ljudi najčešće spavaju ili se opuštaju. Najčešće imaju ormar i krevet. Moderne sobe najćešće imaju televizor i razne komode i regale. Moderne sobe u Sjevernoj Americi, Australiji i Europi imaju dvije spavaće sobe (najćešće dječje sobe ili sobe za goste). 

## Dvorana

Dvorana je javna prostorija u kojoj se najčešće održavaju razni skupovi i koncerti. Dvorane su najćešće koncertne ili sportske. U prošlosti dvorane su se nalazile u sklopu dvoraca, a koristili su ih kraljevi za razne raskošne zabave. Dvorane su također prostorije na sveučilištima i fakultetima u kojima se održavaju predavanja, sastanci velikih tvrtki, prostorije u kinima, kazalištima, muzejima i školama.

## Historijske prostorije

U početku su se razlikovale spavaće sobe, kuhinje, kupaonice i recepcije. Neke sobe su bile građene na prvoj etaži, a bile su povezane stubištem. Postojali su umivaonici, kade i WC-i, a postojale su i vodovodne instalacije od keramičkih cijevi za toplu i hladnu vodu. U drevnom Rimu kuće su gradile vrlo složeno pa su prostorije bile složene. Neke kuće imale su i prve sobe za zatvoreno kupanje. Civilazacija Anasazi imala je također vrlo složenu strukturu (vjerojatno najstariju u Sjevernoj Americi), dok su u Srednjoj Americi indijanske Maje također imali vrlo složenu strukturu. U doba dinastije Han počele su se graditi prostorije za vjerske i javne svrhe.
Cementara

**Cementara** je tvornica koja se bavi proizvodnjom cementa. U Hrvatskoj postoje 4 cementare.

Tvornice Cemex (bivši Dalmacijacement), Našicecement i Holcim (Hrvatska) proizvode sivi (standardni) portland cement različitih vrsta, dok Istra cement proizvodi specijalni aluminatni cement. Kapaciteti cementnih peći u Hrvatskoj su od 1500 do 3000 tona cementnog klinkera na dan.
Orod I od Partije

**Orod I od Partije** je bio arsakidski vladar Partske Monarhije. Vladao je od oko 90. pne. do oko 80. pne.. Neke druge kronologije pretpostavljaju da je vladao od 80. pne. do 76. pne.. Njegov neposredni sljedbenik nije poznat, pa postoji prekid u historijskim zapisima. Prvi sljedbenik za kojeg se zna je Sanatruk I od Partije, koji je vladao od 77. pne. Iz tekstova pisanih klinastim pismom zna se za Orodovu suprugu Ispubarzu.

Naslijedio je Gotarza I. Do 88. pne. Orodova vladavina podudara se s vlašću Mitridata II, kralja takmaca protiv kojeg se je pobunio Gotarz. Kovanice koje nose Orodove likove su iskovane u medijskim kovnicama u gradovima Ekbatani i Raju. Nakon što je Orod odbojevao bitke s nekakvim uspjehom protiv Gotarza, morao se boriti protiv skitskih plemena koji su činili racije diljem sjevera i istoka Partije.

Historija Partije u ovom periodu je generalno vrlo zamagljena. Izgleda da je Orodova vlast skončala kao što je počela, građanskim ratom s nepoznatim protivnikom.

Orod se spominje kao kralj kraljeva arsakidske dinastije u babilonskom izvješću o pomrčini Mjeseca 11. 4. 80. pne.

## Reference

## Literatura
* Malcolm A. R. Colledge: *The Parthians*, Thames and Hudson, London 1967, str. 35.
* F. R. Stephenson, L. V. Morrison: *Long-Term Fluctuations in the Earth's Rotation: 700 BC to AD 1990*, Philosophical Transactions: Physical Sciences and Engineering, Vol. 351, Nr. 1695 (15. 4. 1995.), str.&nbsp;165–202
* André Verstandig, Histoire de l'Empire parthe (-250 - 227), Le Cri Histoire édition (Belgique), 2001 (), str. 123-128.
* Édouard Will, Histoire politique du monde hellénistique (323-30 av. J.-C.), Paris, Seuil, coll. « Points Histoire », 1967 (réimpr. 2003) (), str. 380-381.
Velika nagrada za književnost Francuske akademije

**Velika nagrada za književnost Francuske akademije** () je književna nagrada koju od 1911. dodjeljuje Francuska akademija za najzaslužnije francuske pisce. Dodjeljuje se za cjelokupni opus umjesto za pojedinačno djelo. Sve do 1979. godine se dodjeljivala jednom godišnje, a otada se dodjeljuje svake neparne godine, a financira je Fondacija Le Métais-Larivière. Od 1980. se svake parne godine dodjeljuje alternativna nagrada Grand prix de littérature Paul-Morand.

## Popis dobitnika
* 1912 : André Lafon
* 1913 : Romain Rolland
* 1914 : *nije dodijeljena*
* 1915 : Émile Nolly
* 1916 : M. Masson
* 1917 : Francis Jammes
* 1918 : Gérard d'Houville
* 1919 : Jean i Jérôme Tharaud
* 1920 : Edmond Jaloux
* 1921 : Anna de Noailles
* 1922 : Pierre Lasserre
* 1924 : Abel Bonnard
* 1927 : Joseph de Pesquidoux
* 1928 : Jean-Louis Vaudoyer
* 1929 : Henri Massis
* 1934 : Henry de Montherlant
* 1942 : Jean Schlumberger
* 1945 : Jean Paulhan
* 1948 : Gabriel Marcel
* 1950 : Marc Chadourne
* 1952 : Marcel Arland 
* 1953 : Marcel Brion
* 1954 : Jean Guitton
* 1955 : Jules Supervielle 
* 1956 : Henri Clouard
* 1957 : *non décerné*
* 1958 : Jules Roy
* 1959 : Thierry Maulnier 
* 1960 : Simone Porche 
* 1961 : Jacques Maritain 
* 1962 : Luc Estang
* 1963 : Charles Vildrac
* 1964 : Gustave Thibon
* 1965 : Henri Petit
* 1966 : Henri Gouhier
* 1967 : Emmanuel Berl
* 1968 : Henri Bosco
* 1969 : Pierre Gascar
* 1970 : Julien Green
* 1971 : Georges-Emmanuel Clancier
* 1972 : Jean-Louis Curtis
* 1973 : Louis Guilloux
* 1974 : André Dhôtel
* 1975 : Henri Queffélec
* 1976 : José Cabanis
* 1977 : Marguerite Yourcenar
* 1978 : Paul Guth
* 1979 : Antoine Blondin
* 1981 : Jacques Laurent
* 1983 : Michel Mohrt
* 1985 : Roger Grenier
* 1987 : Jacques Brosse
* 1989 : Roger Vrigny
* 1991 : Jacques Lacarrière
* 1993 : Louis Nucera
* 1995 : Jacques Brenner
* 1997 : Béatrix Beck
* 1999 : André Brincourt
* 2001 : Milan Kundera
* 2003 : Jean Raspail
* 2005 : Danièle Sallenave
* 2007 : Michel Chaillou 
* 2009 : Vincent Delecroix
* 2011 : Jean-Bertrand Pontalis
* 2013 : Michel Butor

## Vanjske veze
* Le Grand prix de littérature sur le site de l'Académie française
Velika nagrada za književnost Paul-Morand

**Velika nagrada za književnost Paul-Morand** (} je književna nagrada koju svake druge (parne) godine dodjeljuje Francuska akademija kao priznanje najzaslužnijim autorima frankofonske književnosti na svijetu za njihovo cjelokupno djelo djelo. Ustanovljena je 1977. kao svojevrsni nadomjestak za dotada godišnju Veliku nagradu za književnost koja se počela dodjeljivati svake neparne godine. Prvi put je dodjeljena 1980. 

## Popis dobitnika

* 1980 : Jean-Marie Le Clézio
* 1982 : Henri Pollès
* 1984 : Christine de Rivoyre 
* 1986 : Jean Orieux 
* 1988 : Emil Cioran 
* 1990 : Jean-François Deniau 
* 1992 : Philippe Sollers 
* 1994 : Andrée Chedid 
* 1996 : Marcel Schneider 
* 1998 : Daniel Rondeau 
* 2000 : Patrick Modiano 
* 2002 : Jean-Paul Kauffmann 
* 2004 : Jean Rolin
* 2006 : Jean Echenoz
* 2008 : Jacques Roubaud
* 2010 : Olivier Rolin
* 2012 : Patrick Grainville

## Izvori
Académie française

**Francuska akademija** (), je institucija koju je 1635. osnovao kardinal Rišelje, za vreme vladavine Luja XIII. Njena osnovna funkcija je bila da ujednači i usavrši francuski jezik, i ovu funkciju je zadržala do danas.

Sastoji se od 40 doživotnih članova koje u sastav biraju dotadašnji članovi. Postoji izuzetno pravilo da se akademici mogu smeniti ako počine neki ozbiljan prekršaj. Strancima je takođe omogućen prijem u akademiju. Francuska akademija je integrisana u Francuski institut od njegovog osnivanja, i najznačajnija je i najstarija od njegovih pet akademija. Od osnivanja kroz Akademiju je prošlo oko 700 članova (719 članova do 2009). Među njima su: pesnici, književnici, dramaturzi, filozofi, istoričari, lekari, naučnici, etnolozi, kritičari umetnosti, generali, državnici, sveštenici i drugi znameniti ljudi.

Akademici nose popularno ime „besmrtnici“ jer je kardinal Rišelje dao Akademiji krilaticu „Za večnost“ (*À l’immortalité*). Kardinal, u stvari, nije imao u vidu članove akademije, već je mislio na francuski jezik.

Zvanična uniforma članova Akademije je zelene boje i usvojena je u vreme Napoleonove reorganizacije Francuskog instituta. Uniforma je bogato izvezena motivima zlatnog i zelenog lišća. Članovi akademije dobijaju i ceremonijalni mač, koji se ne dodeljuje ženama i sveštenicima. Ova uniforma se nosi samo u retkim ceremonijalnim prilikama.

Književnica Margerit Jursenar je bila prva žena izabrana u Francusku akademiju 1980.

## Funkcije
Akademija je osnovana kao kraljevska, odnosno državna institucija. Njeno osnivanje je bilo deo procesa u kojem je francuski jezik proglašen za zvanični jezik Francuske države, osnovana je državna štamparija i Kraljevski, kasnije Francuski kolež (*Collège de France*). Ovaj proces je započeo kralj Fransoa I, što mu je donelo laskavo ime „Otac književnosti“ (*Père des Lettres*).

Član XXIV statuta akademije precizira da je osnovna funkcija Akademije rad na uspostavljanju pravila francuskog jezika, očuvanju njegove čistoće i vitalnosti, što je preduslov za razvoj nauke i umetnosti. Stoga zadatak jezičkog normiranja nije čisto administrativan i ocenjivački, već se zasniva na striktnoj primeni naučne i tehničke metodologije.

Akademija izdaje Rečnik francuskog jezika i dodeljuje Nagradu za književnost na francuskom jeziku. Njene odluke imaju veliki prestiž i značaj za regulisanje francuskog jezika, ali nisu po sebi obavezujuće.

### Znameniti Francuzi koji nisu bili članovi Akademije
Žan Žak Ruso, Žozef de Metr, Onore de Balzak, Rene Dekart, Deni Didro, Gistav Flober, Molijer, Marsel Prust, Žil Vern, Emil Zola

### Povezano
* Spisak članova Francuske akademije

### Vanjske veze

* Zvanična internet prezentacija
* Istorija Rečnika Francuske akademije
Juraj Janošik

**Juraj Janošik** ili **Juro Janošik ** (;* 25. januar 1688., Terhova -† 17. mart 1713., Liptovski Mikulaš obešen) bio je slovački razbojnik i narodna legenda.
U originalnu pisca Janka Kralja se javlja kao **Janošjak**. Slovaci svih zemalja, ujedinite se!

## Život
Odrastao je u Terhovoj osamljen kod Janoševih u porodici čije ime se pojavljivalo u spiskovima koji su pisali o ljudima koji su se ogrešili o tadašnje zakone. Služio je u carskoj armiji. Upoznao je u vojsci sa razbojničkim vođom Tomašom Uhorčikom kojem je pomogao u bekstvu i 1711. godine je preuzeo vođenje njegove grupe. Liptovska Stolica je imala u svom cilju da uhvati Janošika jer je orobljavao groficu Šardonovu i Stolica joj je morala to nadoknađivati kao i trgovca sa suknom i plemića Ladislava Zmeškala. Bio je okrivljen i za ubistvo Juraja Vertika sveštenika koje nije priznao ni posle mučenja.. Bio je ubijen i obešen a ne okačen za kuku kako je često navođeno 1713. godine u Liptovskom Mikulašu i možda na mestu na kome su se ovo izvršavalo u Šibenčikima.

## Značaj
Po slovačkoj narodnoj legendi Juraj Janošik je sa svojom družinom živeo u šumama između Žiline i Liptovskog Mikulaša i tu je prepadao na putevima. Po poljskim legendama je bio aktivan i u Poljskoj. Od ukradenog je davao siromašnima i bio je slovački Robin Hud i proslavio se i mimo Slovačke u Češkoj i Poljskoj i oni ga smatraju za svoga Tatranskog heroja.

## Reference

## Vanjske veze

* Pravda o Jurajovi Jánošíkovi
* Odpočíva Jánošík na dne Liptovskej Mary?
* Jánošík na humanitas.net 
* Dokumentárny film - Po stopách Jánošíka (v príprave) autori: Secret studio - Peter Leibitzer Zuzana Hudáková 
* O Jánošíkovi v Terchovskej sieni slávy
* Projekt „Jánošíkovská tradícia ako jedinečný fenomén spoločného kultúrneho dedičstva na slovensko – poľskom pohraničí“ 
* Jánošík vo filme - filmovi o Janošiku
Alcantara (rijeka)

**Alcantara** (sicilijanski: *Alcàntara*) je rijeka u Siciliji duga 48 km.
## Etimologija
Za antike Grci su je zvali *Ακεσίνης* / *Akessines*, a Rimljani *Assinus* i *Onobola*, današnje ime rijeke vuče porijeklo od arapskog: *Al qantar* = most.
## Geografija

*Rijeka Alcantara* izvire u masivu Nebrodi na nadmorskoj visini od 1 395 m kod lokaliteta *Serra Baratta* u Provinciji Messina na sjeveroistoku Sicilije.

Od izvora gotovo pravolinijski teče u pravcu istoka, duž sjevernih obronaka vulkana, Etna do svog ušća u Jonsko more, kod rta Schisò, na mjestu gdje se nalazio grčki grad Naksos.

U donjem dijelu svog toka prolazi kroz uski kanjon Etne, dubok 20 metara, koji je danas atrakcija za turiste.
*Alcantara* sa svojim pritokama ima sliv velik oko 573 km², koji obuhvaća teritorij provincija Messina i Catania.

Na *Alcantari* je još na početku 20. vijeka izgrađena hidroelektrana.

Čitav tok rijeke je 2001 proglašen parkom prirode - *Parco fluviale dell'Alcantara*.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcantara'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana
Razbojništvo

**Razbojništvo** u najširem smislu predstavlja zakonom i običajima protivno oduzimanje tuđe imovine korištenjem prinude, tj. nasiljem ili ozbiljnom prijetnjom nasilja protiv osoba od koje se imovina oduzima. Korištenje nasilja, odnosno činjenica da je žrtva odmah svjesna oduzimanja svoje imovine ga razlikuje od obične krađe; neposredno korištenje fizičke sile ili nedvosmislena prijetnja ga razlikuje od iznude ili ucjene koja ne mora uvijek imati nasilnu komponentu ili prijetnju po nečiji fizički integritet.

Razbojništvo predstavlja jedan od najstarijih oblika kriminala, koji se razvio od pljačkaških pohoda na suparnička plemena u prahistorijskom dobu. Prve države, kao i njihov represivni i kaznenopravni aparat, su velikim dijelom nastali upravo u nastojanju da se razbojništvo ukloni i suzbije; tokom najvećeg dijela pisane historije je razbojništvo predstavljalo ozbiljan problem po razvoj trgovine, kao i čest povod za izbijanje ratova i oružanih sukoba. S druge strane su razbojnici, pogotovo kada su njihove žrtve bili pripadnici "tlačiteljskih" tuđina i pripadnika viših klasa bili veličani kao borci za slobodu i socijalnu pravdu, a što je posebno došlo do izražaja u 19. vijeku.

Danas se razbojništvo javlja u nizu oblika - od običnog uličnog razbojništva, preko otmica automobila (carjacking), pomorske piraterije, otmica aviona, kao i možda najspektakularnijeg u obliku pljački vlakova i banaka.

## Veze
* Hajduci
* Barun-razbojnik
* Odmetnik

## Literatura

* Allen, Michael. (2005). *Textbook on Criminal Law*. Oxford: Oxford University Press. .
* Criminal Law Revision Committee. 8th Report. Theft and Related Offences. Cmnd. 2977
* Griew, Edward. *Theft Acts 1968 & 1978*. London: Sweet & Maxwell. 
* Ormerod, David. (2005). *Smith and Hogan Criminal Law*, London: LexisNexis. 
* Smith, J. C. (1997). *Law of Theft*. London: LexisNexis.
Vardan II od Partije

**Vardan II od Partije** je bio vladar Partske Monarhije. Pobunio se protiv očeve vlasti od 55. do 58. te je nakratko zavladao partskom državom. Vjerojatno je zauzeo Ekbatanu i Seleukijiu na Tigrisu budući da je ondje kovao novac iz tamošnjih kovnica. Novac je prikazivao kralja koji nosi dijademu s pet parožaka. Ništa se više ne zna o njemu. 

## Reference
* Tacit, *[[Anali (Tacit)|Anali]]* xiii, 7.
Velika nagrada za roman Francuske akademije

**Velika nagrada za roman Francuske akademije** () je godišnja književna nagrada koju od 1915. godine dodjeljuje Francuska akademija. Prve tri godine se dodjeljivala najboljim romanopiscima za njihovo cjelokupno djelo, da bi se od 1918. dodjeljivala za pojedinačni roman. Trenutno iznosi 7500 eura. Uz Veliku nagradu za književnost se smatra jednom od najprestižnijih priznanja institucije. 

## Popis dobitnika Velike nagrade za roman
Katanijski zaljev

**Katanijski zaljev** (talijanski: *Golfo di Catania*) je veliki zaljev na istoku Sicilije u Jonskom moru.
## Geografija
*Katanijski zaljev* se prostire na površini od oko 4 300 km², u dužini od 31 km od rta Muluni kod Acirealea na sjeveru (Provincija Catania), do rta Campolato kod grada Augusta na jugu u Provinciji Siracusa. Zaljev nije duboko uvučen u Katanijsku ravnicu ima samo 9.8&nbsp;km.

U zaljevu leže brojni gradovi metropolitanske Catanije i utječe nekoliko rijeka i potoka, od kojih su najveći; Simeto (najveća rijeka Sicilije), San Leonardo i Gornalunga.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Uccelli marini nel Golfo di Catania''
Die Bergkatze

***Die Bergkatze*** () je njemačka crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1921. u režiji Ernsta Lubitscha. Protagonist je mladi oficir-ženskar (čiji lik tumači Paul Heidemann), koji dolazi u izoliranu planinsku tvrđavu čiji komandant nastoji iskorijeniti lokalne razbojnike. Radnja pokazuje komplikacije koje nastanu kada se u njega zaljubi kćer vođe razbojničke bande (a čiji lik tumači Pola Negri). *Die Bergkatze* je predstavljao prvi ozbiljniji komercijalni promašaj u dotada uspješnoj Lubitschevoj karijeri. Sam Lubitsch ga je tumačio nesklonošću tadašnje njemačke publike za humor kojim se ismijavala vojska i militarizam. Kasniji kritičari drže da je tome razlog i Lubitschevo pretjerano inzistiranje na "uramljivanju" kadrova na crnu podlogu.

## Vanjske veze
* 
*
The Kid (film, 1921)

***Mališan*** (eng. *The Kid*) je film Charlieja Chaplina iz 1921. u kojem se Jackie Coogan pojavljuje kao njegov posvojeni sin. Film je postigao veliki uspjeh te bio drugi najuspješniji film 1921., iza *[[Četiri jahača apokalipse]]*.

*Mališan* govori o Skitnici (Chaplin) koji pronalazi napuštenu bebu u uličici i počne se brinuti za njega. Kako dijete odrasta, dvojica održavaju savršen odnos, a počinju raditi sitne podvale kako bi nasamarili ljude.

*Mališan* je poznat po tome jer je bio prvi dugometražni film koji je spojio komediju i dramu. Najslavnija i najpotresnija sekvenca filma je kad Skitnica očajno po krovovima počinje progoniti socijalnog radnika koji mu je uzeo dijete, i njihovo emocionalno ujedinjenje. Publika je u to vrijeme bila duboko dirnuta filmom i odnosom Mališana s omiljenim likom Skitnice, od kojeg do tada nisu doživjeli toliko emocionalnog naboja.

Chaplin i Coogan ostvarili su nezaboravne izvedbe u *Mališanu*. Film je učinio Coogana, tada glumca u vodviljima, prvom velikom dječjom filmskom zvijezdom. Mnogi Chaplinovi biografi su naglasili da je nepatvoreni bliski i dirljivi odnos prikazan u filmu bio rezultat smrti Chaplinova prvorođenog sina, koji je umro kao novorođenče malo prije početka produkcije. Portret siromaštva i okrutnosti socijalnih radnika je direktna uspomena na Chaplinovo vlastito djetinjstvo u Londonu.

Nakon što je 1920. produkcija završena, Chaplin se razvodio od prve supruge Mildred Harris, koja je potraživala njegovu imovinu. Chaplin i njegovi suradnici prokrijumčarili su neobrađeni negativ u Salt Lake City, Utah (navodno upakiran u limenke kave), i montirali film u tamnošnjem hotelu. Prije objavljivanja filma, Chaplin je zatražio povišicu od distributera filma, First National Corporation, i dobio je na osnovi snage posljednjeg filma. Chaplin je ponovno montirao i objavio film 1971., te skladao novi glazbeni broj (koji mnogi smatraju jednim od njegovih najboljih).

Lita Grey, koja glumi zavodljivog anđela u filmu, postala je Chaplinova druga supruga od 1924. do 1927. Stariji Chaplin i Coogan susreli su se posljednji put 1972., tijekom Chaplinova kratkog povratka u Ameriku tijekom kojeg je primio Oscara za životno djelo.

## Glumci

* Charlie Chaplin - Skitnica
* Edna Purviance - Majka
* Jackie Coogan - Mališan
* Daryl Somers - Daryl Scroltch
* Tom Wilson - Policajac
* Henry Bergman - Impresario
* Lita Grey - Zavodljivi anđeo

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Free download on the Internet Archive
* Scene iz ''Mališana''
Godwinov zakon

**Godwinov zakon** (također **Godwinovo pravilo analogije s nacizmom** odnosno **Godwinov zakon analogije s nacizmom**) je šaljiva primjedba Mikea Godwina iz 1990. godine koja je postala internetska poslovica. Kaže: "*Što [[internetska rasprava]] postaje većom, toliko vjerojatnost da će se pojaviti usporedba s nacistima ili Hitlerom se [[limes|približava]] jedinici.*" Drugim riječima, Godwin je primijetio je dovoljno neka prođe dovoljno vremena, pa će neizbježno u *svakoj* internetskoj raspravi, neglede teme ili raspona, netko nešto iz rasprave usporediti sa stavovima Hitlera i nacista.

## Izvori
The Idle Class

***The Idle Class*** () je američka crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1921. u režiji Charlesa Chaplina. U njoj se Chaplin pojavio u dvostrukoj ulozi - kao Skitnica koji odlazi i odmaralište, te kao alkoholu sklon suprug zanamarne žene (čiji lik tumači Edna Purviance). *The Idle Class* je predstavljao Chaplinov povratak kraćoj formi (2 role filma) nakon cjelovečernjeg *[[The Kid (film, 1921)|The Kida]]* koji je, usprkos komercijalnog uspjeha, bio frustrirao studio i fanove zbog neuobičajeno dugotrajne produkcije. U maloj ulozi se pojavila tada 13-godišnja Lita Grey, koja će tri godine kasnije postati Chaplinova druga supruga.

## Uloge
* Charles Chaplin - Skitnica/muž
* Edna Purviance - Zanemarena supruga
* Mack Swain - Njen otac
* Henry Bergman - Spavajući skitnica/gost u policijskoj uniformi
* Al Ernest Garcia - policajac u parku/gost
* John Rand - gof igrač/gost
* Rex Storey - džepar/gost

## Vanjske veze
* 
*
Little Lord Fauntleroy (film, 1921)

***Little Lord Fauntleroy*** (u prijevodu, ***Mali Lord Fauntleroy***) je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji Alfreda E. Greena i Jacka Pickforda. Predstavlja ekranizaciju istoimenog popularanog romana za djecu anglo-američke književnice Frances Hodgson Burnett. U njemu se Mary Pickford pojavljuje u dvostrukoj ulozi - kao siromašni američki dječak Cedric Erroll te kao njegova majka. Radnja prikazuje kako Cedric doznaje da je postao jedini nasljednik bogatog engleskog aristokrata, odnosno njegove napore da smekša srce hladnog, čangrizavog starca. Pickford, koja je usprkos toga što je bila u kasnim 20-im bez velikih problema tumačila likove djevojčica, je i s *Fauntleroyom* postigla ogroman uspjeh.

## Vanjske veze
* 
* ''Little Lord Fauntleroy'' at SilentEra
Sikulski Apenini

**Sikulski Apenini** (talijanski: *Appennino siculo*) zvani tako po starosjediocima Sicilije - Sikulcima je planinski masiv, koji se proteže duž sjevera Sicilije. 
## Geografija
*Sikulski Apenini* sastoje se od tri planinska lanca; Madonie, Nebrodi i Peloritani, u njemu se nalaze najviši vrhovi Sicilije (ako se izuzme Etna), to su; Pizzo Carbonara (1 979 m.), Pizzo Antena (1 977. m.) i Pizzo Palermo (1 955 m.) 

*Sikulski Apenini* prostiru se od Mesinskog tjesnaca na istoku (Provincija Messina), sve do kotine rijeke Torto, na zapadu  (Provincija Palermo).

*Sikulski Apenini* su prirodni nastavak kontinentalnih Apenina. U *Sikulskim Apeninima* postoje dva parka prirode *Parco dei Nebrodi* i *Parco delle Madonie*.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Le Madonie, un gruppo montuoso dell'Appennino siculo'' na portalu Visitare la Sicilia
Madonie

**Madonie** (sicilijanski: *Li Marunìi*) od antičkog imena za taj dio Sicilije  **Maroneum** je planinski masiv, krajnji zapadni dio Sikulskih Apenina koji se protežu duž obala Tirenskog mora na sjeveru Sicilije.
## Geografija
*Masiv Madonie* se prostire od kotine rijeke Torto, na zapadu, sve do obronaka slijedećeg masiva Peloritani na istoku, po teritoriju Provincije Palermo. U *Masivu Madonie* se nalaze najviši vrhovi Sicilije (ako se izuzme Etna), to je *Pizzo Carbonara* od 1979 m. i *Monte San Salvatore* od 1 912 m.

U masivu izvire, najduža rijeka Sicilije
Salso.

*Madonie* su dobro pošumljene, zbog tog je 1989. velik dio masiva proglašen 
parkom prirode *Parco delle Madonie*. 
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Madonie'' na portalu Treccani
Uprava za specijalne operacije

**Uprava za specijalne operacije** (, SOE) je bila britanska obaveštajna organizacija iz vremena Drugog svetskog rata. Osnovao ju je odlukom ministra za ekonomsko ratovanje Hjua Daltona 22. jula 1940. da vrši špijunažu, sabotaže i izviđanje u delovima Evrope koju su okupirale sile Osovine i da pomaže lokalnim pokretima otpora. 

U početku je bila uključena u osnovanju Pomoćnih trupa, tajne organizacija otpora koja bi bila aktivirana u slučaju nemačke invazije Britanije Malo je ljudi znalo za postojanje Uprave. One koji su bili deo nje ili su povezani sa njom nazivali su „neregularci iz ulice Bejker“, po sedištu njenog štaba u Londonu. Takođe se nazivala i „Čerčilova tajna vojska“ ili „Ministarstvo nedžentlemnskog ratovanja“. Zbog bezbednosti, njeni ogranci, a ponekad i cela organizacija je bila sakrivana pod imenima kao što su „Združeni tehnički odbor“ ili „Međuslužbeni istražni ured“.

Uprava je delovala u svim država koju su napale ilo okupirale sile Osovine, osim onih gde su demarkacione linije dogovorene sa britanskim glavnim saveznicima, Sovjetskim Savezom i SAD. Povremeno je koristila neutralne države ili je činila planove i pripreme u slučaju da neutralne države napadnu sile Osovine. Organizacija je direktno zapošljavala više od 13.000 osoba, od kojih su oko 3.200 bile žene.

## Povezano
* Operacija Harling
* Misija Hidra

## Reference
Peloritani

**Peloritani** (sicilijanski: *Munti Piluritani*) je planinski masiv, krajnji sjeveoistočni dio Sikulskih Apenina  koji se proteže po sjeveru Sicilije.
## Geografija
*Masiv Peloritani* se prostire od rta Peloro (Punta del Faro) (krajnje sjeveroistočne točke Sicilije) do prijevoja Portella Mandrazzi na jugu. 

*Masiv Peloritani* je relativno uski niz planina, koje se spuštaju do obale Mesinskog tjesnaca, ali kako se protežu prema jugu, sve se više udaljuju od Tirenskog mora.

*Masiv Peloritani* ne prelazi 1 400 m. , najviši vrh masiva je Montagna Grande od 1 374 m.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Peloritani'' na portalu Treccani
Josip Kuže

**Josip Kuže** (rođen 13. studenog 1952., Vranje - Zagreb, 16. lipnja 2013.) bio je hrvatski nogometaš, nogometni trener i izbornik.

## Igračka karijera
Za vrijeme nogometne karijere bio je obrambeni igrač. Nastupao je u zagrebačkom Dinamu od 1971. godine do 1981. godine i u tom je periodu, 1980. godine, osvojio Kup maršala Tita. Ukupno je za Dinamo Zagreb odigrao 384 ligaške utakmice i postigao 14 golova. Bio je branič sa dobrim pregledom igre, striktnim pokrivanjima i točnim dugim dodavanjima.

## Trenerska karijera
Nakon igračke karijere ostao je u nogometu kao trener. Trenirao je sydneysku Croatiu (1982.-84.), BSK iz Slavonskiog Broda (1985.-86.), mladu momčad Dinama (1986.-88.), FK Borac iz Banje Luke (1988.-89.), zagrebački Dinamo 1989.-91., Rotweiss iz Erfurta (1991.-92.), 1. FSV Mainz 05 (1992-94), Gamba Osaka (1995.-98. i 2000.-02.), NK Zagreb (1998.-99.), FC Chemnitz (2000.), zaprešički Inter (2003.-04.) te ponovno Dinamo od srpnja 2005..

Nakon kratkog treniranja HNK Rijeke proglašen je trenerom varaždinskog Varteksa za sezonu 2007./08., međutim, nakon 4 poraza u prve 4 utakmice prekinuo je ugovor.

Nakon kraće stanke Josip Kuže je postao izbornik Ruande. Sa Ruandom ostvaruje 4 pobjede u 6 utakmica i nakon tog odličnog rezultata prelazi u japanski JEF United.

### Trenerski uspjesi
S zagrebačkim Dinamom je u sezoni 2005./06. osvojio hrvatsku Prvu ligu.

## Reference
The Love Light

***The Love Light*** () je američki crno-bijeli snimljen 1921. u režiji Frances Marion. Po žanru je melodrama, a radnja je smještena na obalu Italije u vrijeme prvog svjetskog rata. Glavnu ulogu tumači Mary Pickford kao usamljena svjetioničarka čija su braća otišla u rat. Radnja prikazuje njen susret sa tajanstvenim i privlačnim neznancem koji se izdaje za Amerikanca, i u koga će se zaljubiti ne znajući da je u pitanju špijun Centralnih sila. *The Love Light* je predstavljao jednu od najuspješnijih suradnji Pickford sa njenom bliskom prijateljicom Marion, te jedan od najgledanijih filmova godine u SAD.

## Uloge
* Mary Pickford ... Angela Carlotti
* Evelyn Dumo ... Maria
* Raymond Bloomer ... Giovanni
* Fred Thomson ... Joseph
* Albert Prisco ... Pietro
* George Regas ... Tony
* Eddie Phillips ... Mario Carlotti
* Jean De Briac ... Antonio Carlotti

## Izvori


## Vanjske veze
* 
*  ''The Love Light'' (1921) - Silent Era
Little Lord Fauntleroy

***Little Lord Fauntleroy***, ili, u prijevodu, ***Mali lord Fauntleroy*** je roman za djecu anglo-američke književnice Frances Hodgson Burnett objavljen 1886. godine. Naslovni protagonist je Cedric Erroll, dječak koji s obudovjelom majkom živi u sirotinjskoj njujorškoj četvrti prije nego što dozna kako mu je djed, u stvari, engleski aristokrat Earl od Dorincourta, te da je nakon smrti svojih stričeva postao njegov jedini nasljednik. Radnja prikazuje kako odlazi živjeti kod djeda koji ga nastoji pretvoriti u "pravog" Engleza, ali pri tome svojom prostodušnošću i dobrotom uspijeva omekšati hladno srce čangrizavog starca. *Fauntleroy* se postao jedna od najpopularnijih knjiga svog vremena, postavši fenomen koji današnji historičari ponekad uspoređuju s Harryjemn Potterom. Ilustracije Reginalda Bircha, kao i detaljni opisi odjeće i frizure koje u tekstu dala Burnett su značajno uticali i na dječju modu u tadašnjim SAD te, u manjoj mjeri, u ostatku svijeta. Zbog svog sentimentalnog sadržaja je postao privlačan i filmašima, te postoje brojne ekranizacije u obliku filmova, igranih i animiranih TV-serija.

## Reference

## Literatura
* 
* Rutherford, L.M. (1994), "British Children's Writers 1880-1914", in Laura M. Zaldman, *Dictionary of Literary Biography*, Volume 141, Detroit: Gale Research Literature Resource Center

## Vanjske veze
*
Petr Nečas

RNDr. **Petr Nečas** (; 19. novembar 1964. Uhersko Hradište) je češki političar, premijer Češke Republike, predsednik Građanske demokratske stranke.28. juna 2010. godine bio je imenovan od strane predsednika Vaclava Klausa za predsednika vlade Češke Republike.

## Biografija
Od 1979. do 1983. pohađao je gimnaziju u Uherskom Hradištu. 1988. godine je završio studije na naučnom prirodnom fakultetu na Masarikovom univerzitetu u Brnu i dobio titulu doktora prirodnih nauka iz oblasti fizike plazme.

Posle odsluženja vojne obaveze od 1988. do 1989. godine je radio u preduzeću *Tesla* u Rožnovu pod Radhoštom.

Oženjen je sa suprugom Radkom i ima dva sina, Ondreja i Tomaša i dve kćerke, Terezu i Mariju.

## Izvori

## Vanjske veze
* Zvanična internet stranica
Ljubomir Vranješ

**Ljubomir Vranješ** (Göteborg, 3. listopada 1973.), umirovljeni švedski rukometaš i reprezentativac srpskog porijekla, bivši trener kluba Telekom Veszprém i reprezentacije Mađarske. Od 2019. do 2020. godine bio je trener švedskog kluba IFK Kristianstad, a trenutno je izbornik reprezentacije Slovenije. Visok 166cm, Vranješ je dešnjak, a igrao je na poziciji srednjeg vanjskog. 

Klupsku karijeru proveo je u Švedskoj, Španjolskoj i Njemačkoj, a nakon umirovljenja 2009. postao je trener svog posljednjeg kluba, Flensburga. Za reprezentaciju je igrao 164 puta, postigavši 451 gol, postavši pritom svjetski i trostruki europski prvak.

Tokom 2013. nakratko je preuzeo reprezentaciju Srbije, koju je odveo na EHF Euro 2014. godine, međutim nakon manje od pola godine je morao napustiti klupu reprezentacije jer mu SG Flensburg-Handewitt nije dozvolio paralelno obnašanje izborničke dužnosti. Tokom 2017. godine postaje trener kluba Telekom Veszprém i reprezentacije Mađarske; s obe pozicije odstupio je 2018. godine. Godine 2019. preuzeo je švedski IFK Kristianstad, a nešto kasnije je objavljeno i kako je imenovan za izbornika reprezentacije Slovenije, koju bi trebao voditi do 2024. godine.
Søren Stryger

**Søren Stryger** (Køge, 7. veljače 1975.), umirovljeni danski rukometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji desnog vanjskog. Karijeru je završio 2008. godine, igrajući za SG Flensburg-Handewitt. 

Za reprezentaciju je igrao na nekoliko međunarodnih natjecanjima te osvojio jednu svjetsku i tri europske bronce.
Gotarz I od Partije

**Gotarz I od Partije** (perz. گودرز يکم‎) bio je vladar Partske Monarhije od oko 95. do 90. pne. Bio je unuk Frijapatija i došao je na prijestolje tokom teških vremena pred kraj vladavine Mitridata II. Detalji o Gotarzovoj vladavini poznati su s pronađenih kovanica i astronomskih pločica iz Babilona prema kojima je jedno vrijeme vladao u Babiloniji.

## Literatura

* Strassmaier, *Zeitschr. für Assyriologie*, vi, 216.
* Mahler in *Wiener Zeitschr. für Kunde des Morgenlands*, xv, 63.
Ustica

**Ustica** (talijanski: *Comune di Ustica*) je mali otok i istoimena komuna u talijanskoj provinciji Palermo, u regiji Sicilija od 1 325 stanovnika 

## Geografija
*Ustica* je vulkanski otok u Tirenskom moru, pored zapadne obale Sicilije, udaljena 52&nbsp;km od rta Gallo, ukupne površine 8,1 km². Otok ima ovalni oblik, fizički je podijeljen na dva dijela, lancem brda od kojih je najviše *Monte dei Guardia Turchi* (238 m). Obale su mu strme, osim na nekoliko manjih plaža. 

*Ustica* ima tipičnu mediteransku klimu, koja nije nesnošljiva, jer je stalno vjetrovito. Na čitavom otoku postoji samo jedno naselje - istoimena - *Ustica*, koje leži u zaljevu na istoku otoka.
## Etimologija
Stari Grci su otok zvali *osteodes* (oστεώδης) - mrtvačnica, zbog leševa najamnih vojnika pomrlih od gladi i žeđi, koje su tamo zatekli. Rimljani su otok zvali današnjim imenom *ustica* (od latinskog *ustum* = izgorio. 
## Historija
*Ustica* je najvjerojatnije bila fenička kolonija, prije nego što su je zauzeli Rimljani i organizirali je kao svoju koloniju. Nakon propasti Zapadnog Rimskog Carstva *Ustica* je prva pala pod Saracene koji su je koristili kao bazu za daljnju invaziju Sicilije. Oni su otok koristili sve do početka 18. vijeka kao bazu za svoje brodove kojima su kretali u gusarske napade po Mediteranu i Siciliji. Zbog tog je Kraljevina Sicilija pokušala u dva navrata 1737. i 1761. naseliti otok - Sicilijancima, ali su oba pokušaja propala zbog opasnosti od gusara. Na kraju im je to uspjelo kad su naselili koloniste sa Lipara.

Najnovija arheološka iskapanja otkrila su prahistorijsko naselje na lokalitetu Colombaia.

Za vrijeme fašističkog režim *Ustica* je korištena kao logor za eliminaciju političkih protivnika (najpoznatiji je bio Antonio Gramsci), a od početka Drugog svjetskog rata na otok su internirani i brojni zarobljenici iz dotadašnje Kraljevine Jugoslavije od kojih su mnogi pomrli zbog podhranjenosti i boleština.
## Privreda
Malobrojni stanovnici *Ustice* bave se turizmom i zanatsvom.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Ustica'' na portalu Trecani enciclopedia Italiana 
* Službene stranice grada
Tol'able David

***Tol'able David*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji Henryja Kinga. Temelji se na istoimenom proznom djelu Josepha Hergesheimera, a radnja je smještena u selo u Zapadnoj Virdžiniji. Protagonist, čiji lik tumači Richard Barthelmess, je dobrodušni farmerski sin koga zbog mladosti nitko ne shvaća ozbiljno sve do trenutka kada mu porodica strada od lokalnih naslinika, te je prisiljen preuzeti odgovornost kao odrasli čovjek. *Tol'able David* je nagrađen Medaljom časti za najbolji film časopisa *[[Photoplay]]*.

Godine 1930. je snimljen istoimeni zvučni remake, koji je imao daleko manje uspjeha.

## Uloge
* Richard Barthelmess ... David Kinemon
* Gladys Hulette ... Esther Hatburn
* Walter P. Lewis ... Iscah Hatburn
* Ernest Torrence ... Luke Hatburn
* Ralph Yearsley ... Saul "Little Buzzard" Hatburn
* Forrest Robinson ... Djed Hatburn

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Tol'able David'' at Virtual History
Photoplayeva nagrada za najbolji film

**Photoplayeva nagrada za najbolji film** () je bila filmska nagrada koju je od 1920. do 1968. dodjeljivao američki filmski časopis *[[Photoplay]]*. Ustanovljena je pod imenom *Photoplayeva medalja časti*, a kasnije se koristio i naziv *Photoplayeva zlatna medalja*. Predstavlja prvu važniju nagradu u historiji filma. Od 1920. do 1939. se dodjeljivala na osnovu ankete među čitateljima, a od 1944. do 1952. na osnovu ankete koju je sprovodila kompanija Audience Research Inc. Od 1953. do 1968. su najbolji film ponovno birali čitatelji.

## Popis dobitnika
Photoplayeva nagrada

**Photoplayeva nagrada** () je američka nacionalna filmska nagrada koju je od 1920. do 1968. dodjeljivao filmski časopis *[[Photoplay]]*. Nastala je kao *Photoplayeva medalja časti*, odnosno *Photoplayeva zlatna medalja*, i predstavljala je prvu važniju nagradu u historiji filma. Sve do 1944. se dodjeljivala samo u kategoriji za najbolji film. Godine 1944. su uvedene i kategorije za najpopularniju mušku i žensku zvijezdu.

## Vanjske veze
* Photoplay Award  in der Internet Movie Database
Photoplayeva nagrada za najpopularniju mušku zvijezdu

**Photoplayeva nagrada za najpopularniju mušku zvijezdu** () je bila godišnja filmska nagrada koju je od 1944. do 1968. dodjeljivao američki filmski časopis *[[Photoplay]]*. Dobivali su je najpopularniji hollywoodski filmski glumci na osnovu ankete koju je do 1952. godine sprovodila kompanija Audience Research Inc., a od 1953. na osnovu izbora samih čitatelja. Ceremonija dodjele se održavala u Los Angelesu.