open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marin Črnja

**Marin Črnja** (Rijeka, 3. IX. 1949 - ) je hrvatski pravnik i političar, bio ministar u prvoj i drugoj hrvatskoj vladi između 30.5.1990. i 4.3.1991. godine  , ali je poznat zbog svojih poslova s Miroslavom Kutlom.

## Karijera
Marin Črnja se prvi put pojavljuje u javnom životu Republike Hrvatske krajem jugoslavenskog razdoblja kada postaje sudac u Rijeci  . Kako u Rijeci nije nitko od domaćih stanovnika ući u vodeću nacionalističku partiju, Črnja to koristi pa ulazi u HDZ i nakon pobjede na izborima 1990., unatoč njegovom kroničnom alkoholizmu postavlja ga se na položaj ministra rada, boračkih i invalidskih pitanja. Tu ostaje do ožujka 1991. godine nakon čega svoju poslovnu sudbinu veže s Miroslavom Kutlom čiji postaje glavni medijski strateg i za početak nakon privatizacije Slobodne Dalmacije njen predsednik (predsednik upravnog odbora) gde koristi svoj položaj za izbacivanje nepodobnih novinara te za organizaciju novinarskih napada na protivnike svog gazde. Između 1995 i 1998 godine obavlja posao direktora TV Marjan u vezi s čim se pokreću policijske istražne radnje 2000. godine zbog suradnje u krađi 22 miliona kuna iz Tiska . Dizanje optužnice se poklapa s porazom HDZa na izborima i svađi nekadašnjih nerazdvojivih prijatelja .Bez obzira na sve događaje iz devedesetih godina režimsko Državno sudbeno vijeće u Rijeci ga u srpnju 2002. godine postavlja za suca na otoku Krku. 

## Kontroverze
Marin Črnja se tijekom svoje karijere našao upleten u nekoliko velikih afera potresle hrvatsko sudstva, ali bez da je ikada došlo do konkretne presude. Neupitno najveća od tih afera postaje Marinovo protuzakonito postavljanje za suca na Rijeci da se protiv njega ne vodi istražni postupak iako se on vodio još od listopada 2000. godine, a mediji su u doba njegovo izbora ukazali na postojanje postupka. Kako je došlo do izdavanja ove potvrde i činjenice da nitko nije primjetio natpise u medijima Irena Bonifačić-Kraljić predsjednica suda na Krku 2010. godine nije mogla objasniti pošto tada (2002. godine) nije bila na dužnosti. Kako bi na kraju ipak počelo suđenje Marinu Črnji za ovaj kriminalni slučaj iz 2000. godine na kraju mu se trebao skinuti sudački imunitet kojeg je dobio protupravnim postavljanjem na poziciju suca 2002. .

Druga hrvatska sudska farsa u kojoj se našao upleten Marin Črnja je ona povezano s građevinskom prevarom na otoku Krku gdje je bio jedan od osumnjičenih. U gotovo jedinstvenoj sudskoj parodiji Marin Črnji je sam sebi sudio za prevaru pa je na kraju potpuno očekivano optuženik proglašen nevinim. 

Marin Črnji je početkom 2011 godine skinut sudački imunitet kako bi se mogao pokrenuti sudski slučaj protiv njega zbog gospodarske prevare teške 23 miliona kuna o kojoj se vodio istražni postupak još iz 2000. godine.

## Zanimljivost
Suci koji su 2002 godine postavili Marina Črnu za suca na Krku bez obzira na sva upozorenja da se protiv njega vode istražne radnje su napredovali u sljedećih 8 godina do položaja suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske. 

## Reference

## Vanjske veze
* Marin Črnja na web-stranici Politopedia
Luštica

**Luštica** je poluostrvo u Crnoj Gori na ulazu u Boku kotorsku. Širina Boke između kraja poluostrva i rta Kobila je široka jedva 1,5 km. Administrativno je podijeljen između opština Herceg Novi i Tivat.

Poluostrvo je dugo 13 kilometara, a površina mu je 47 km². Dužina obale, izuzetno razvedene, s mnogo malih draga i rtova, iznosi skoro 35 -{km}-. Najveći vrh je Obosnik (586 m). U istorijskim izvorima Luštica se spominje od trinaestog vijeka, a o bogatoj prošlosti svjedoče brojni sakralni objekti. Poluostrvo je slabo naseljeno, pošto su veliki kompleksi zemljišta bili u vlasništvu vojske. Oko 400 stalnih stanovnika raspoređeno je u desetak ruralnih naselja (Rose, Zembelići, Mitrovići, Mrkovi, Mardari, Zabrđe, Klinci, Begovići, Radovanići, Marovići, Eraci, Tići).

## Galerija

Datoteka:Plava spilja by Klackalica.JPG|Plava špilja
Datoteka:Krasici.jpg|Krašići
Luštica (Herceg-Novi)

**Luštica** je naselje u opštini Herceg Novi u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 338 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 341 stanovnika).

Naselje **Luštica** obuhvata veći dio istoimenog poluostrva i ima dvanaest sela i zaseoka smještenih iznad zaravni obradive zemlje, raštrkanih po sredini i obodu poluostrva.

## Stanovništvo
Stanovništvo je nekad živjelo od stoke, vinogradarstva i proizvodnje kvalitetnog maslinovog ulja koje je nadaleko bilo poznato (luštičko ulje i sir iz ulja), tako da je najveći prosperitet ovog kraja ostvaren tokom XVII i XVIII vijeka. Godine 1933. na Luštici je bilo zasađeno oko 100.000 stabala maslina, a ona je kao i u cijeloj Boki smatrana svetim drvetom. Maslinovom grančicom kitile su se kuće, slavska pogača i svetila se vodica. Svaka kuća imala je mlin za masline. Danas su mnoge od njih zapuštene ili zatvorene. U prošlosti je Luštica imala veliki broj kapetana i brodovlasnika koji su sa svojih putovanja donosili razne predmete, pa su bogatije kuće bili pravi mali etno-muzeji.

## Građevine
Radovanići su centralno, najveće i glavno selo Luštice. Tu se nalazi crkva Svetog Nikole - zaštitnika putnika i pomoraca. Ovaj hram je izgrađen 1111godine (prvobitno) po predanju ga je osveštao Sveti Sava. Zanimljivo je da je njena fasada bila obojena u crveno. u osnovi to je jednobrodni krstoobrazni hram, sa zvonikom na preslicu sa tri zvona. Hram Svetoga Nikolaja je Saborni hram. Zvona na hramu su dar kapetana Miževića. U selu Mrkovi se nalaze dva hrama a posvećeni su Vaskrsenju Lazarevom izrađen 1605. godine i Svetoj prepodobnomučenici Paraskevi izgrađen po predanju u drugoj polovini devetog vijeka. U Luštici postoji 18 crkava i dvije rimokatoličke. U priobalju poluostrva stotinjak metara od uvale Mirišta na malom školju podignut je žanjički manastir, posvećen Vavedenju presvete Bogorodice.

U neposrednoj blizini ostrva Mamula, na rtu Arza se nalazi jedna od najljepših tvrđava južnog Jadrana iz doba Austrougarske. Nadomak Arze je plaža Žanjic, a u blizini je i Plava špilja jedinstvena na ovom dijelu Jadrana.

## Naselja
Naselju Luštica pripadaju zaseoci:Miževići, Mardari, Brguli, Begovići, Zambelići, Radovanići, Eraci, Tići, Mrkovi, Klinci, Rose, Zabrđe i Žanjic. Rose i Žanjic su jedina mjesta u Luštici smještena uz more u koja se može doći brodom iz Herceg-Novog ili putem Tivat - Krtoli - Rose. Rose ima izgled tipičnog mediteranskog mjesta sa redom kuća na sprat uz more u stilu bokeljske arhitekture.

## Demografija
U naselju Luštica živi 275 punoljetnih stanovnika, a prosječna starost stanovništva iznosi 45,2 godina (44,4 kod muškaraca i 45,9 kod žena). U naselju ima 120 domaćinstava, a prosječan broj članova po domaćinstvu je 2,78.

Stanovništvo u ovom naselju veoma je heterogeno, a u posljednja tri popisa, primijećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
Osmijeh (album)

***Osmijeh*** prvi je EP zagrebačkog rock sastava Grupa 220, koji izlazi 1967.g. Na albumu se uz veliku hit "Osmijeh" nalaze još dvije Mlinarčeve skladbe "Kad ostanem sam" i "Grad" i obrada polke "Večer na Robleku", koju. Prodaje se u preko 50.000 primjeraka, a sastavu donosi veliku popularnost na prostoru bivše Jugoslavije. Redatelj Fadil Hadžić u jesen 1967.g. za film "Protest" koristi skladbu "Grad". EP objavljuje diskografska kuća Jugoton

## Popis pjesama
#### A-strana
# "Osmijeh"
# "Večer na Robleku"
* Aranžer - P. Gotovac
* Napisao - V.S. Avsenik

#### B-strana
# "Uvijek kad ostanem sam"
# "Grad"

## Izvođači
* Vojislav Mišo Tatalović - bas gitara 
* Ranko Balen - bubnjevi
* Drago Mlinarec - ritam gitara, vokal
* Vojko Sabolić - prva gitara

## Vanjske veze
* Diskografija Grupe 220
Atelje

**Atelje** (francuski Atelier - *gomila iverica*) je radionica umetnika gde umetnik često i stanuje. Atelje je smenio radionice u poznom srednjem veku. Kao sredstvo samopredstavljanja umetnika oprema ateljea dobija na značaju krajem 19. veka (na primer ateljei slikara F. fon Lenbaha i F. fon Štuka). Štafelaj je najkarakterističniji deo opreme ateljea. Radi optimalne svetlosti ateljei se često nalaze u potkrovlju.

## Prikazi ateljea

Datoteka:Adriaen van Ostade 006.jpg
Datoteka:Platzer Atelier des Malers.jpg
Datoteka:Heaven_above_%28by_Peter_Klashorst%29.jpg
Inspiracija

**Nadahnuće** ili **inspiracija** (lat: *inspiratio*; in + spiro) je, u psihologiji, faza u toku stvaralačkog mišljenja, u kojoj se do rešenja dolazi iznenada. Tada se neočekivano ukazuje celo rešenje do tada nerešivog problema. Naziva se još i uviđanje ili iluminacija.

Kao emocionalni koncept, ovo je stanje tipično obilježje i sastavni element kreativne aktivnosti. Često se doživljava kao fenomen koji postoji odvojeno od svog nositelja, koji mu dolazi izvana. Kao dar viših sila, njegova jedinstvenost objašnjava rijetkost i kratkotrajnost nadahnuća koja nije dostupna običnom smrtniku, osim nekolicine odabranih.

Osnova nastanka ovog stanja je dominantni fokus uzbuđenja u moždanoj kori, koji potiskuje druge aktivne centre. Žarišta uzbuđenja posljedica su kao reakcija na vanjske podražaje. Najčešće postoji nekoliko takvih žarišta, jer osoba opaža mnogo različitih predmeta.

## Napomene

## Povezano
* Bogonadahnutost
Hanibalijan

**Flavije Hanibalijan** (lat: *Flavius Hannibalianus*, ubijen septembra 337.), poznatiji samo kao **Hanibalijan**, je bio sinovac rimskog cara Konstantina Velikog i muž njegove ćerke Konstantine. Iako je imao važnu ulogu u Konstantinovim planovima, ubijen je 337. posle stričeve smrti u Konstantinopolju u pobuni vojnika.

Hanibalijan je bio sin Konstantinovog polubrata Flavija Dalmacija. Ime je dobio po Dalmacijevom bratu Hanibalijanu koji je umro kao dečak. Nakon što je preuzeo presto 306. godine, Konstantin je svoju polubraću i polusestre, potomke Konstancija Hlora i Teodore, ćerke cara Maksimijana, stavio pod nadzor. Dalmacijeva porodica je poslata u grad Tolosu u Galiji (danas Tuluz) gde su se verovatno rodili i Hanibalijan i njegov brat Dalmacije Mlađi. Poznato je da je obrazovanje dečaka povereno izvesnom retoru Eksuperiju.

Konstantin je 324. godine ujedinio čitavo Rimsko carstvo pod svojom vlašću, ali je 326. iz nepoznatih razloga pogubio svog sina cezara Krispa. Pošto je najstariji od preostale trojice Konstantinovih sinova, Konstantin II, imao jedva devet godina u to vreme. Car je doveo svoju polubraću i njihove porodice u Carigrad i poverio im prvi put važne uloge u upravljanju carstvom. Konstantin je 335. godine proglasio Dalmacija za cezara, a Hanibalijana za kralja nad kraljevima pontskih plemena (*Rex Regem et Ponticarum Gentium*). Uz to, Hanibalijan je oženjen Konstantinom, ćerkom Konstantina i Fauste, svojom sestrom od strica. U to vreme, Konstantin Veliki je pripremao pohod na Persiju i moguće je da je Hanibalijana želeo da dovede na Sasanidski presto ili da ga proizvede u kralja istočnih krajeva koje bi oteo od Persijanaca.

Car Konstantin je umro 22. maja 337. godine, a već u septembru iste godine u Carigradu je izbila pobuna vojnika koji su zahtevali da presto pripadne isključivo Konstantinovim sinovima. Po svoj prilici pobunu je organizovao Konstancije II koji je u to vreme bio u prestonici. Vojnici su pobili sve Konstantinove muške srodnike uključujući i Hanibalijana, njegovog oca i brata.

## Literatura
* *The Prosopography of the Later Roman Empire I*: A.D. 260 - 395, Eds. A.H.M. Jones, J.R. Martindale, J. Morris, Cambridge 1971, str. 407.
Julije Konstancije

**Julije Konstancije** (*Julius Constantius*, ? - septembar 337) bio je rimski plemić i velikodostojnik rodom iz Konstantinove dinastije. Rođen je iza 289. kao sin Konstancija Klora i njegove druge supruge Flavije Maksimijane Teodore. Car Konstantin mu je bio stariji polubrat. 

Bio je oženjen dva puta. Prvi put je bio oženjen za rimsku plemkinju Galu, sa kojom je imao dva sina - od kojih je jedan postao kasniji car Konstancije Gal - te jednu kćer. Drugi put se oženjio za Bazilinu, kćer Julija Julijana s kojom je imao sina, budućeg cara Julijana Apostata.

Pred kraj Konstantinovog života je bio u dobrim odnosima sa polubratom. Konstantin ga je pozvao na dvor u Konstantinopolju i imenovao konzulom za 335. godine. Međutim, nedugo nakon Konstantinove smrti je zajedno sa jednim od svojih sinova ubijen u velikoj vojničkoj pobuni, prilikom koje su stradali mnogi članovi carske porodice, a za koje se sumnjičilo careve Konstansa I i Konstancija II. 

## Izvori
Kad bih bio Petar Pan

***Kad bih bio Petar Pan*** drugi je EP zagrebačkog rock sastava Grupa 220, koji izlazi 1967.g. Na albumu se nalazi šest skladbi od kojih je tri napisao Drago Mlinarec, "Sreća", "Dobro došla, draga" i "Kad bih bio Petar Pan", dok je skladbu "To već i vrapci fućkaju" napisao Alfi Kabiljo. EP objavljuje diskografska kuća Jugoton.

## Popis pjesama
#### A-strana
# "Sreća"
# "To već i vrapci fućkaju"
#* Napisao - Alfi Kabiljo
# "Dobro došla, draga"

#### B-strana
# "Ljubav Je Kao Cvijet"
# "Kad bih bio Petar Pan"
# "To već i vrapci fućkaju" (Repriza)

## Izvođači
* Drago Mlinarec - napisao skladbe A1, A3 i B2
* Alfi Kabiljo - aranžer i dirigent

## Vanjske veze
* Diskografija Grupe 220
Biserka Radišić

**Biserka Radišić** (Osijek, 13. XI. 1957), baranjska slikarica. Od rođenja živi u Belom Manastiru.

## Biografija
Osnovnu školu i srednju ekonomsku školu završila je u Belom Manastiru. Trenutno se bavi udomiteljstvom djece.

## Umjetničko djelovanje
* Za slikarstvo se zanima još iz osnovne škole, a intenzivno slika od 1999. godine.
* Omiljena tehnika joj je akvarel, a motivi pejzaži i cvijeće.
* Atelje ima na Puškašu, gdje i nalazi inspiracije.
* Sudjelovala je na dvadesetak skupnih likovnih izložbi i likovnih kolonija.

## Likovna izložba "Baranjske bisernice"
Biserka Radišić bila je jedna od 22 baranjske likovne umjetnice koje su učestvovale na velikoj likovnoj izložbi "Baranjske bisernice", koju su od 4. do 31. III. 2011. godine u izložbenom prostoru belomanastirskog kina organizovali Mirovna grupa Oaza, Udruženje "Baranja" iz Bilja i belomanastirski Centar za kulturu.

Na toj izložbi Biserka se predstavila slikama "Cvijeće I" i "Cvijeće II" iz 2010. godine u kombiniranoj tehnici akvarel-pastel i samo akvarel. Obje njene slike uvrštene su i u reprezentativni katalog s te izložbe.

## Vanjske veze

* ''2008. - LIKROB - Likovna kolonija u Donjem Miholjcu''
Pavle I od Konstantinopola

**Arhiepiskop Pavle I Ispovjednik** ({{lang-el|Νέας Ρώμης Παύλος the A, ? - 350) je bio arhiepiskop Konstantinopolja, čije je stolovanje nekoliko puta prekidano zbog borbi sa arijancima.

Prije izbora na mjesto arhiepiskopa je bio episkop Soluna. Na mjesto arhiepiskopa je izabran godine 337. nakon smrti arhiepiskopa Aleksandra. U to je vrijeme rimski car Konstancije II, pristaša arijanstva koji je vladao istočnim dijelom Carstva, bio u Antiohiji. Bijesan što ga nitko nije pitao za mišljenje, organizirao je sinod arijanskih episkopa, koji su svrgnuli Pavla i na njegovo mjesto 339. postavili Euzebija Nikomedijskog. Pavle se sklonio u Rim koji nije bio pod Konstancijevom vlašću, te za svoje stavove primio podršku od pape Julija I. 

Nakon Euzebijeve smrti 342. se Pavle, uz podršku pape Julija i vratio u Konstantinopolj gdje je preuzeo arhiepiskopsku dužnost, ali ga je Konstancije ponovno prognao i za novog arhiepiskopa postavio Makedonija. Četiri godine kasnije ga je Konstancije na pritisak svog suvladara Konstansa I vratio na mjesto arhiepiskopa.

Međutim, kada je Konstans I ubijen, Euzebije je izgubio zaštitu. Tada je svrgnut i prognan u grad Kukuz u Armeniji. Tamo su ga, prema predaji, arijanci zadavili prilikom liturgije.

## Sources
* Socrates Scholasticus, H. E. ii. 6, etc.
* Sozomenus, H. E. iii. 3, etc.
* Athanasius, Hist. Arian. ad Monach. 275;
* Mansi, *Concil*. i. 1275.
Fú Jiān

**Fú Jiān** (苻堅) (337–385), kurtoazno ime **Yonggu** (永固) or **Wenyu** (文玉), formalno **Car Xuanzhao od (Ranijeg) Qina** ((前)秦宣昭帝), bio je car (iako je za svoje vladavine sam koristio tek titulu "Nebeski princ" (*[[Tian Wang]]*)) kineske/Di države Raniji Qin, koja je za vrijeme njegove vladavine bila na vrhuncu moći. Uz pomoć svog darovitog premijera Wang Menga je Fu Jian uspio poraziti, uništiti i anektirati suparničke sjevernokineske države Raniji Yan, Raniji Liang i Dai te od južne kineske dinastije Jin preoteti jugozapadnu provinciju Yi (益州, suvremeni Sichuan i Chongqing). Njegov plan da dokrajči dinastiju Jin i tako ponovno ujedini Kinu je doživio fijasko u bitci na rijeci Fei 383. Nakon toga je država Raniji Qin naglo oslabila, a što je iskoristio Fu Jianov vojskovođa Yao Chang, koji je digao ustanak, porazio i ubio Fu Jiana, a na ruševinama njegove države osnovao 385. državu Kasniji Qin.

## Reference
Lü Guang

**Lü Guang** (呂光) (337–400), kurtoazno ime **Shiming** (世明), formalno **Car Yiwu od (Kasnijeg) Lianga** ((後)涼懿武帝), bio je car i osnivač kineske/Di države Kasniji Liang (iako je za vladavine koristio titulu "Nebeski princ" (*[[Tian Wang]]*)). Karijeru je započeo kao vojskovođa države Raniji Qin, ali je, uvidjevši kako se ona raspada, godine 384. osnovao vlastitu državu, koja se na početku prostirala na području današnje provincije Gansu. Međutim, ubrzo nakon toga su se od nje otcijepile države Južni Liang i Sjeverni Liang. Umro je 400. ostavivši državu u lošem stanju, te je ona propala 403.

|- style="text-align: center;"

|- style="text-align: center;"

|-

|-

|-
Faxian

**Fa Xian** (; također latiniziran kao *Fa-Hien* ili *Fa-hsien*) (337. – oko 422) bio je kineski budistički redovnik koji je između 399. i 412. putovao današnjim Nepalom, Indijom i Šri Lankom kako bi dobavio budističke spise. Putovanje je opisao u knjizi *Zapis o budističkim kraljevstvima*.

## Izvori

* Legge, James 1886. *[http://etext.library.adelaide.edu.au/f/fa-hien/f15l/ A Record of Buddhistic Kingdoms: Being an account by the Chinese Monk Fa-Hien of his travels in India and Ceylon (A.D. 399-414) in search of the Buddhist Books of Discipline] *. Oxford, Clarendon Press. Reprint: New York, Paragon Book Reprint Corp. 1965. 
* Beal, Samuel. 1884. *Si-Yu-Ki: Buddhist Records of the Western World, by Hiuen Tsiang*. 2 vols. Translated by Samuel Beal. London. 1884. Reprint: Delhi. Oriental Books Reprint Corporation. 1969. (Also contains a translation of Faxian's book on pp. xxiii-lxxxiii).

## Vanjske veze

* A RECORD OF BUDDHISTIC KINGDOMS Being an Account by the Chinese Monk Fa-Hien of his Travels in India
* 
* Extracts from James Legge's translation http://depts.washington.edu/uwch/silkroad/texts/faxian.html
Julije I

**Julije I.** je bio trideset peti papa, nasljednik Marka, od 6. veljače 337. do 12. travnja 352. Njegov pontifikat su obilježili sukobi sa arijancima, koji su, uz podršku rimskih careva, dominirali crkvom u istočnim provincijama Carstva. Pružio je utočište i podršku prognanom carigradskom arhiepiskopu Pavlu I.
Fu Jian

**Fu Jian** se može odnositi na:
* Fú Jiàn (苻健) (317–355, vl. 351–355), car i osnivač države Raniji Qin, posthumno ime Car Jingming
* Fú Jiān (苻堅) (338–385, vl. 357–385), vladar države Raniji Qin, posthumno ime Car Xuanzhao

## Povezano
* Fujian, NR Kina
* Fujian (provincija Republike Kine) (Tajvan)
Aleatorika

**Aleatorika** je muzički pravac 20. veka. Ime je nastalo od latinske reči 'aleo' sto znaci kocka. U izvođenju ove vrste muzike najbitniji deo je improvizacija koju izvođač sam osmišlja. Kao kada bacite kocku ne znate koji ce broj ispasti, tako je u aleatorici kraj kompozicije uvek različit. Najpoznatiji kompozitor ovog pravca je John Cage.

Aleatorika u muzici je tehnika u kojoj je određen dio procesa stvaranja muzičkog djela, a rad elemenata i parametara prepušten je manje ili više slučajnosti. Time je postignuta velika sloboda u stvaralaštvu skladatelja. Klice aleatorike leže u melizmima, ukrasima i s njima povezanim osobitostima uobičajnog notnog pisma. Relativno i promjenjivo značenje imaju i oznake dinamičkih stepena i odnosa, obilježja tempa, izvođenje glisanda, itd. 
Rodonačelnik aleatorijske muzike je John Cage, koji je već oko 1952. godine primjenjuje u svojim skladbama, npr. U klavirskom koncertu „Muzika promjena“. 
Prijelomni trenutak u širenju takvih metoda skladanja bio je koncert američkog pijanista Pola Džekobsa u Darmstatu, 28.7.1957. godine u kojem je na kraju prvog dijela izveo pravu verziju Stochauzerova „Klavirskog komada XI“ te odmah poslije po drugi put ali potpuno drugačije. 

U aleatorici treba razlikovati: 
 -     apsolutnu aleatoriku, čistu,pravu, ortodosknu; 
 -     relativnu, dirigiranu aleatoriku. 

U prvu spadaju estremni eksperimenti i zamisli, zasnovani na čistoj slučajnosti, bacanju kocke ili metalnog novca i slično. 

Nadalje treba razlikovati: 
-	aleatoriku stvaralačkog procesa; 
-	aleatoriku izvođačkog i reprodukcijskog procesa. 
Oba ova postupka se većinom kombiniraju i primjenjuju istovremeno i izvode se eksperimenti koji ne spadaju u muzičku umjetnost nego u atrakcije koje se ne mogu nazvati muzičkim. 

Pravi umjetnici se koriste isključivo relativnoj aleatorici u kojoj treba razlikovati: 
-	aleatoriku spoljnog oblika (nazvana još i velika ili neograničena)
-	aleatorika unutarnjeg oblika (mala ili ograničena)

Pri upotrebi male,ograničene aleatorike skladatelj sebi ostavlja kontrolu nad dramaturgijom skladateljske cjeline. 

U aleatorici postoje brojni postupci kao i kombinacije, ali najvažnija je sloboda skladatelja kao i izvođača.
Ablabije (konzul 331)

**Flavije Ablabije** (Flavius Ablabius) ili **Ablavije** (? - 338) bio je rimski političar i velikodostojnik iz vremena Konstantinove dinastije. Rodio se u siromašnoj paganskoj porodici na Kreti. Kasnije se preobratio na kršćanstvo i ušao u državnu službu, u kojoj je napredovao sve do mjesta *vicariusa* istočnih provincija. Stekao je naklonost cara Konstantina, koji ga je 331. imenovao konzulom. Godine 337. je optužio poganskog neoplatonskog filozofa Sopatera iz Apameje da je magijskim činima spriječio dostavu žita u Konstantinopol, na što je car dao pogubiti Sopatera. Međutim, nakon Konstantinove smrti je zbog bliskosti sa pravovjernim (katoličkim) episkopom Atanazijem došao u nemilost novog, arijancima sklonog cara Konstancija II. Godine 338. ga je Konstancije, pod optužbom - po navodima Libanija lažnom - dao pogubiti.

Ablabije je imao kćer po imenu Olimpija, koja je bila vjerena za Konstansa I. Međutim, Konstans je razvrgnuo zaruke i umjesto toga je dao udati za Arsaka II od Armenije.
Gleđ (zubi)

**Gleđ** () je čvrsto mineralno tkivo, koje prekriva dentin u predelu anatomske krune zuba. Sadrži 4-6% organskih i 94-96% neorganskih materija, i najbolje je razvijena na griznoj površini. To je najtvrđi deo zuba i najtvrđe tkivo u organizmu uopšte, upravo zbog visokog sadržaja mineralnih materija.

## Formiranje i maturacija
Gleđ stvaraju posebne epitelne ćelije nazvane ameloblasti. Produkcija gleđnog matriksa počinje nakon inicijalne mineralizacije dentinskog matriksa, a vrše je proksimalni delovi ameloblasta. Kada se stvori dovoljna količina gleđi ameloblasti involviraju i stvaraju tanak organski pokrivač, gleđnu košuljicu (), koja ima ulogu da zaštiti gleđ od okolnog vezivnog tkiva i da omogući nesmetano nicanje zuba. Stvaranje gleđi je ritmički neujednačen proces, usled čega dolazi do stvaranja slojeva u njenoj strukturi. Sazrevanje ovog dela zuba se odigrava pre erupcije, ali i dve godine nakon njegovog nicanja, tako da pljuvačka sa svojim jonima igra značajnu ulogu u određivanju konačnog kvaliteta gleđi. Nakon završene maturacije gleđ postaje potpuno acelularna, nevaskularizovana i neinervisana tvorevina, koja ipak putem razmene jona umereno komunicira sa okolnom sredinom.

## Sastav

Gleđ se sastoji iz dva dela: formiranog i neformiranog.

Formirani deo čine gusto zbijene šestougaone gleđne prizme, promera 3-6μm, tj. veliki kristali kalcijumhidroksiapatita za koji su vezani joni karbonata, Mg, Na, K itd. Prizme se protežu radijalno od granice sa dentinom do slobodne površine gleđi i idući ka površini njihov promer se povećava.

Neformirani deo čini lepljiva interprizmatična supstanca (matriks), koja povezuje gleđne prizme. Njena debljina iznosi oko 1μm. Organski matriks čini samo 1 % ukupne mase gleđi, a gradi ga fina mreža veoma čvrstih i gotovo potpuno nerastvorljivih proteinskih vlakana (sličnih keratinu kose).

Zahvaljujući svom sastavu, gleđ je veoma otporna na dejstvo enzima, kiselina i ostalih korozivnih materija i predstavlja prvu i glavnu liniju odbrane zuba od karijesa.

## Boja gleđi
Gleđ je translucentna (delimično providna), tako da boja zuba (koja varira od žućkaste do svetlo sive i beličasto-plave) zavisi od boje dentina i providnosti gleđi. Što je gleđ manje providna to su zubi belji, a na translucenciju utiču debljina, gustina, stepen kalcifikacije i homogenost gleđi.

Mlečni zubi su obično belji od stalnih, upravo zbog veće debljine gleđi. Boja zuba je važna i sa kliničkog aspekta, jer promena koloriteta može da ukaže na razne patološke procese u zubu.

## Izvori
339.

__NOTOC__
Godina **339.** (**[[rimske brojke|CCCXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Klaudija** (ili, rjeđe, **godina 1092. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 339. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Atanazije je svrgnut s mjesta patrijarha Aleksandrije.


## Rođenja
* Sveti Ambrozije
* Carica He Fani
* Shi Shi, car države Kasniji Zhao

## Smrti
* Euzebije, biskup Cezareje i prvi crkveni historičar (približan datum)
* Abaye, babilonski amora
* Wang Dao, kineski državnik

## Reference

## References
Ambrozije Milanski

**Ambrozije Milanski** ili **Sveti Ambrozije (**cca. 337/340 - 4. april 397.) bio je kršćanski biskup i crkveni naučitelj, poznat i kao vodeći pisac crkvenih himana.

Rodio se vjerojatno u gradu Trieru oko god. 339. Potjecao je iz veoma ugledne rimske obitelji. Otac mu je bio visoki carski činovnik u Galiji. Ambrozije je studirao u Rimu govorništvo i pravo. Oko god. 370. postao je guverner (*legatus consularis*) u sjevernoj Italiji sa sjedištem u Milanu.

Kad je u tom gradu umro arijanski biskup Auksencije, kler i narod jednodušno su izabrali Ambrozija za njegova nasljednika na biskupskoj stolici, premda je bio tek katekumen, tj. pripravnik za sveto krštenje.

Ambrozije se dao krstiti, a u roku od 8 dana primio je sve redove sve do biskupskoga. Pod vodstvom svećenika Simplicijana, koji će ga kasnije naslijediti, radio je ozbiljno oko toga da stekne što temeljitiju teološku izobrazbu studirajući osobito grčke svete oce. Kao biskup istakao se osobito u poučavanju svoga stada, u obrani Crkve protiv poganstva, arijanstva – naučavanja što je nijekalo Kristovo božanstvo – te protiv drugih hereza. Bio je vrstan i utjecajan savjetnik i pomoćnik careva: Gracijana, koji se prvi od rimskih careva odrekao naslova »vrhovni svećenik«, Valentinijana II. i Teodozija Velikog, koji je kršćanstvo proglasio državnom vjerom, a poganstvo zakonom zabranio.

Ambrozije je, također, bio velik pobornik neovisnosti Crkve o državnoj vlasti, izbjegavajući ipak sukobe s državom, no, kad se radilo o pravdi i zakonu, bio je neumoljiv. Tako je prisilio cara Teodozija da čini pokoru što je u naglosti skrivio strahovit pokolj u Solunu god. 390. Sam veliki car morao je priznati da je Ambrozije jedini prelat koji je dostojan imena biskup.

Svoju literarnu djelatnost razvio je sv. Ambrozije ponajviše u propovijedi i katehezi, kojima se posvećivao svim žarom svoga pastirskog bića. Mnogo je tumačio i Sveto pismo općenito u prenesenom i mističnom značenju, izvodeći iz njega moralne pouke za život. Pisao je i dogmatske te polemičke spise o vjeri, o Duhu Svetome, o otajstvima, o pokori, o sakramentima. 

Među značajna djela sv. Ambrozija valja spomenuti i nekoliko posmrtnih govora, kao što su njegovu bratu Satiru, caru Valentinijanu II. i Teodoziju Velikom. 
Sv. Ambrozije istakao se, napokon, i kao pjesnik himana, tako ga s pravom nazivaju *»ocem latinskoga himna«*. 

Sv. Ambrozije, koji je god. 374. bio posvećen za milanskog biskupa, umro je u istom gradu 4. travnja 397.
Shi Shi

**Shi Shi** (石世) (339–349) bio je kratkotrajni car Jie/kineske države Kasniji Zhao. Bio je najmlađi sin cara Shi Hua, a majka mu je bila Shi Huova treća supruga carica Liu. Nakon što je godine 348. Shi Hu dao pogubiti svog krunskog princa Shi Xuana, dvorski službenik Zhang Chai ga je nagovorio da Shi Shija proglasi novim krunskim princom, iako su od njega bili stariji prinčevi Shi Zun i Shi Bin. Nakon Shi Huove smrti Shi Shi je postao car, a carica Liu je postala regentica - po njenom naređenju je Shi Bin pogubljen, a Shi Zun protjeran. Međutim, Shi Zun je na svoju stranu stavio vojsku i organizirao puč u kome su svrgnuti, a potom pogubljeni njegov brat i carica Liu. Shi Shi je na prijestolju bio tek 33 dana.

## Reference
Pjesnik lavožder u kamenom skrovištu

**Pesnik lavožder u kamenom skrovištu** () je poznati primer prisilnog pisanja od Juen Ren Džaoa koji se sastoji od 92 znakova, sve sa zvukom *ši* u različitim tonovima kad se čita u mandarinskom jeziku. 

Tekst, iako je pisan u klasičnom kineskom, je lako razumljiv većini današnjih obrazovanih čitalaca. Međutim, promene u izgovoru preko 2500 godina su dovele do značajne homofonije u klasičnom kineskom, tako da pesma postaje potpuno neraэumljiva kad se govori u standardnom mandarinskom ili kada je pisana u latinizovanom standardnom mandarinskom jeziku.

## Tekst
Ovo je tekst u hanju pinjinu i kineskim znakovima. Pravopis pinjina preporučuje pisanje brojeva u arapskim brojevima, tako da bi se broj *ši* (**) pisao kao 10. Kako bi se sačuvala homofonija u ovom slučaju, broj 10 je takođe napisan u pinjinu.
338.

__NOTOC__
Godina **338.** (**[[rimske brojke|CCCXXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Ursa i Polemija** (ili, rjeđe, **godina 1091. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 338. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Nakon protjerivanja Pavla I novi arhiepiskop Konstantinopola postaje Euzebije Nikomedijski. 
* Rimski car Konstancije II sa vojskom intervenira u Armeniju protiv Perzijanaca.
* U Rimskom Carstvu počinju progoni ne-kršćana, odnosno pagana.
* Rimljani i Goti vode zajedničke operacije protiv drugih plemena na granici Carstva.
* U Rimu počinje izgradnja crkve Santa Constanza. (približni datum)


## Rođenja

## Smrti

* Li Qi, car kineske države Cheng Han
* Tuoba Yihuai, poglavica Xianbeija i vladar države Dai
* Ablabije, rimski konzul

## Reference

## References
Carica He Fani

**Carica He Fani** (何法倪) (339–404), formalno **Carica Muzhang** (穆章皇后, doslovno "ozbiljna i uljudna carica"), poluformalno **Carica Yong'an** (永安皇后), bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga cara Mua.

Bila je kćer He Zhuna, odnosno nećaka uticajnog dvorskog službenika He Chonga. Kada se udala za Mua, on je imao 14, a ona 18 godina. Nisu imali djece. Nakon Muove smrti je živjela u palači Yong'an. O njenom životu do 403. se malo i skoro ništa ne zna. Tek kada je te godine gospodar rata Huan Xuan nakratko svrgnuo cara Ana, protjerao je caricu He Fani iz palače. U prijestolnicu je vraćena za vrijeme kršenja pobune. Kineski izvori da je na putu inzistirala da joj se smanje obroci hrane, s obzirom da bi bilo neprilično da uživa u luksuzu dok je običan narod stradao u ratu.

|- style="text-align: center;"

|-

|-

|- style="text-align: center;"
Čanj

**Čanj** je turističko naselje u Crnoj Gori u Opštini Bar.

U Čanju se nalazi kompleks hotela i vikendica.Popularna je turisticka destinacija,sa velikim brojem smjestajnih jedinica,kako u samom srcu Canja(biserna obala..) ,tako i van guzve i vreve,u nedirnutoj prirodi(apartmani Danijela Canj. Čanj se prostire duž izolovane obale duge oko 1.200 metara, koja je zbog lepote šljunka kojom je prekrivena dobila ime Biserna obala.

## Vanjske veze
* http://www.vilascekic.com/
* http://www.canj-montenegro.com/
340.

__NOTOC__
Godina **340.** (**[[rimske brojke|CCCXL]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Acindina i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1093. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 340. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Konstantinopol, glavni grad rimskog cara Konstancija II, postaje najveći grad na svijetu, preuzevši primat od Rima, glavnog grada rimskog cara Konstansa I.
* Konstantin II, rimski car koji upravlja zapadnim provincijama, napada svog brata Konstansa u nastojanju da preuzme njegove teritorije, ali je poražen kod Akvileje.
* Akacije nasljeđuje Euzebija kao episkop na stolici Cezareje.
* Konstans i Konstancije II među sobom dijele Carstvo.


## Rođenja

* Ambrozije, crkveni otac (približan datum)
* Jeronim, prevodilac Biblije (približan datum)
* Kvint Aurelije Simah, rimski paganski političar (približan datum)

## Smrti

* Konstantin II, jedan od vladara Rimskog Carstva (poginuo u bitci)
* Sveta Makrina Starija
* Yu Liang, kineski političar

## Reference
Biskupska stolica

**Biskupska stolica** () je pojam koji u kršćanstvu označava kako sjedište, tako i simbol autoriteta biskupa. Kod dijela kršćana, pogotovo pravoslavaca, se također koristi izraz **episkopski presto** ili **episkopski tron**.

Najpoznatija od svih biskupskih stolica je Sveta Stolica, odnosno biskupska stolica biskupa Rima.

## Povezano
* Sveta Stolica
* Apostolska stolica
* Titularna stolica

## Izvori
Makrina Starija

**Sveta Makrina Starija** (prije 270 &ndash; cca. 340) je kršćanska svetica, poznata kao majka Vasilija Starijeg, te baka Vasilija Velikog, Svetog Grigorija Niskog, Svetog Petra od Sebaste i Svete Makrine Mlađe. O njenom životu se relativno malo zna. Bila je rodom iz Neocezareje u Pontu, a za vrijeme progona kršćana pod Galerijem, je, prema predaji, zajedno sa mužem pobjegla na obale Crnog mora i krili se po šumama sedam godina. Prema kršćanskoj predaji su se divlje koze spuštale sa planine kako bi ih hranile mlijekom. Poslije joj je umro muž. Kao svetica se smatra zaštitnicom udovica i zaštitnicom od siromaštva.

## Vanjske veze
* Ohridski prolog za 30. maj (12. jun)
Akacije od Cezareje

**Akacije od Cezareje**, poznat i kao **Akakije Jednooki** (, ? - 366/367) bio je kršćanski biskup, koji je godine 340. kao učenik Euzebija naslijedio njegovu stolicu. Bio je pristaša arijanstva, ali je u teološkim raspravama sa "pravovjernim" nicejancima pokušao pronaći kompromis. Njegovi sljedbenici su kasnije postali poznati pod nazivom akacijanci. Zbog svojih je stavova svrgnut na Sardičkom saboru 347. Bio je i jedan od glavnih teologa rimskog cara Konstancija II, ali je nakon njegove smrti svrgnut. Napisao je brojne teološke knjige, ali nijedna od njih nije sačuvana.
Kvint Aurelije Simah

**Kvint Aurelije Simah** (*Quintus Aurelius Symmachus*, cca. 340/345 - iza 402) bio je rimski političar, orator i intelektualac, poznat po svojim pokušajima da spriječi zatiranje tradicionalne (paganske) religije od strane kršćanskih careva. Služio je kao guverner Afrike 373, potom kao gradski prefekt Rima 384. i 385. Godine 382. je caru Gracijanu vodio delegaciju paganskih aristokrata i velikodostojnika koji su tražili da se u rimskoj Kuriji - sjedištu Senata - ponovno postavi uklonjeni paganski Oltar pobjede. Gracijan je to odbio. Dvije godine je isti zahtjev poslao caru Valentijanu II, na što je oštro reagirao biskup Ambrozije Milanski. Godine 387. je podržao uzurpatora Magnusa Maksima te je nakon Magnusovog poraza u na Savi optužen za veleizdaju. Intervencijom uticajnih prijatelja je ne samo pomilovan od strane Teodozija I, nego je 391. služio i kao carski konzul. Historičarima je poznat po izuzetno velikom broju pisama koje je objavio njegov sin sin Kvint Fabije, a koja su se očuvala do današnjih dana.

## Vanjske veze
* Symmachus's letter on behalf the Senate, petitioning the three emperors , at Medieval Sourcebook
* Ambrose, Epistle xvii and xviii 
* Relatio III of Symmachus, in Latin
* [''Encyclopaedia Britannica'' 1911:](http://www.1911encyclopedia.org/Symmachus_(Family)) "Symmachus (Family)"
340-e

**340-e** su decenija koja je počela 1. januara 340. i završila 31. decembra 349.

## Događaji i trendovi

* Konstantinopol, nova prijestolnica Rimskog Carstva, preuzima primat od Rima kao najmnogoljudniji i najveći grad na svijetu.
* 347 - Odmetnuta država Cheng Han na jugozapadu Kine ponovno stavljena pod vlast dinastije Jin.

## Reference
341.

__NOTOC__
Godina **341.** (**[[rimske brojke|CCCXLI]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Acindina i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1094. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 341. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Konstans I donosi ukaz kojim se paganski rituali i prinošenje žrtava proglašavaju vračanjem za koje je predviđena smrtna kazna. 
* U Antiohiji održan arijanski sinod. 
* Perzijske vlasti vrše masovni pokolj kršćana u Seleukiji na Tigrisu u Mezopotamiji.
* Konstans I poduzima pohod protiv Franaka. 
* Pavle I ponovno postavljen za arhiepiskopa Konstantinopola.


## Rođenja
* Car Ai od Jina

## Smrti
* Ge Hong (poznat i kao 'Ko Hung'), znameniti kineski ljekar (ili 343)
* Euzebije Nikomedijski, arhiepiskop Konstantinopola
* Carica Du Lingyang

## Reference
Car Ai od Jina

**Car Ai od Jina** (晋哀帝/晉哀帝, pinyin Jìn Aīdì, Wade-Giles Chin Ai-ti) (341 – 30. mart 365), osobno ime **Sima Pi** (司馬丕), kurtoazno ime **Qianling** (千齡), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je najstariji sin cara Chenga i Supruge Zhou. Godine 342. je njegov teško bolesni otac pristao prijestolje umjesto malodobnom Aiju dati svog bratu Sima Yueu koji je nakon Chengove smrti preuzeo prijestolje kao car Kang. Dvije godine kasnije Kang je umro i prijestolje prepustio sinu Sima Danu koji je poslije postao car Mu. S obzirom da Mu nije imao djece, Ai je na prijestolje došao 361. Za vrijeme njegove kratke vladavine, stvarnu vlast su imali njegov prastric Sima Yu, princ od Kuaijija i vrhovni vojskovođa Huan Wen. Prema historijskim izvorima, bio je opsjednut besmrtnošću, što je ironijom sudbine dovelo do njegove prerane smrti; godine 364. su mu čarobnjaci-šarlatani u svrhu postizanja besmrtnosti dali pilule od kojih se teško razbolio i umro 365.

## Reference
342.

__NOTOC__
Godina **342.** (**[[rimske brojke|CCCXLII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Acindina i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1095. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 342. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 15.2. &ndash; U Konstantinopolu posvećena crkva na mjestu današnje Aja Sofije.
* Xianbei poglavica Murong Huang napada korejsku državu Goguryeo.
* Cipar pogađa katastrofalan potres.
* Pavle I svrgnut s mjesta arhiepiskopa Konstantinopola, a na njegovo mjesto postavljen Makedonije I.
* Jin Kang Di nasljeđuje Jin Cheng Dija kao car Kine.


## Rođenja
* Jin Fei Di, car Kine

## Smrti
* Sveti Pavle Pustinjak
* Sadok, biskup Perzije
* Jin Cheng Di, car Kine
* 6.12. &ndash; Nikolaj Mirski (Djed Mraz) - u Miri (Likija u Anadoliji, današnja Turska)

## Reference
Mira (Likija)

**Mira** (antički grčki: *Μύρα* [*Mýra*], latinski: *Myra*) je bio drevni grad u antičkoj Likiji, smješten u današnjem gradiću Kale (*[[Demre]]*) u turskoj provinciji Antalija. Bio je smješten na rijeci Myros (*Demre Çay*), u plodnoj aluvijanoj ravnici između planine Alaca Dağ, i Egejskog mora.

U historijskim izvorima se prvi put pojavljuje kao član Likijskog saveza (168. pne. - 43), a prema Strabonu je bio najbogatiji grad. U antičko vrijeme su kraj grada u stijeni uklesani živopisni grobovi. Poznat je i kao rano kršćansko središte, a početkom 4. vijeku je tamo kao biskup stolovao Sveti Nikola. Grad su 809. zauzeli Abasidi, a potom ga preoteli Bizantinci, prije nego što je pao pod vlast Turaka Seldžuka krajem 11. vijeka, otkada je postepeno napušten.

## Povezano
* Crkva sv. Nikole u Demreu

## Vanjske veze

* Notes on Myra at Turkish Ministry of Culture site
* Sites in Myra 
* Numismatic Links
* Demre Guide
* Finally a mass in the church of Saint Nicholas in Myra article from AsiaNews.it
* 

### Fotografije i video-snimci
=
* QTVR fullscreen panoramas  of the Church of St. Nicholas and the Roman theatre
* Myra Guide and Photo Album 
* Demre – Kale  Guide and Photo Album
* Virtual tour of the ancient city 
* Livius.org: Myra  (Pictures)
343.

__NOTOC__
Godina **343.** (**[[rimske brojke|CCCXLIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Memija i Romula** (ili, rjeđe, **godina 1096. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 343. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Konstans I posjećuje Britaniju.
* Konstansov brat i suvladar Konstancije II napada Adijabenu u Mezopotamiji.


## Rođenja
* Fu Deng, car države Raniji Qin
* Car Mu od Jina
* Carica majka Xiao Wenshou, (u. 423)
* Xie Xuan, kineski vojskovođa

## Smrti

* Li Shou, car države Cheng Han

## Reference
Carica majka Xiao Wenshou

**Carica majka Xiao Wenshou** (蕭文壽) (343–423), formalno **Carica Xiaoyi** (孝懿皇后, doslovno "kćerinska i dobroćudna carica") bila je kineska carica majka, odnosno pomajka cara Wu (Liu Yu), osnivača dinastije Liu Song. Za Liu Yuovog oca Liu Qiao se udala nakon Liu Yuovog rođenja 363. godine, prilikom koga je umrla njegova biološka majka Zhao Anzong (趙安宗) . Prema svom posinku je pokazala veliku ljubav te joj je sin nakon stupanja na prijestolje 420. iskazao poštovanje ne samo titulom carice majke, nego i tako što ju je, bez obzira na državne poslove, posjećivao svaki dan.

## Izvori
* *[[Knjiga Songa]]*, vol. 41.
* *[[Historija Južnih dinastija]]*, vol. 11.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/ssh2.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 118, 119.
Car Mu od Jina

**Carica Mu of Jin** (晋穆帝/晉穆帝, pinyin Jìn Mùdì, Wade Giles Chin Mu-ti) (343 – 10. jul 361), osobno ime **Sima Dan** (司馬聃), kurtoazno ime **Pengzi** (彭子), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je sin cara Kanga i carice Chu Shuanzi. U jesen 344. ga je teško bolesni Kang, na savjet svog službenika He Chonga (何充) imenovao krunskim princom, pa je po očevoj smrti postao carem kao jednogodišnje dijete. Nakon toga je formalno vladao 17 godina, dok su kao regenti stvarnu vlast imali njegova majka, prastric Sima Yu, Yin Hao i vojskovođa Huan Wen. U tom periodu je, prvenstveno zahvaljujući Huan Wenovim pohodima i kolapsu sjeverne države Kasniji Zhao, dinastija Jin uspjela povratiti značajan dio teritorija izgubljenih početkom 4. vijeka, odnosno pokoriti odmetnutu državu Cheng Han i najveći dio oblasti južno od Žute rijeke. Godine 361. je umro bez djece, te ga je naslijedio rođak Sima Pi, koji će vladati kao car Ai.

## Reference
Xie Xuan

**Xie Xuan** (謝玄) (343–388), kurtoazno ime **Youdu** (幼度), formalno **Vojvoda Xianwu od Kanglea** (康樂獻武公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Jin najpoznatiji po velikoj pobjedi u na rijeci Fei kojom su sjeverna država Raniji Qin i njen car Fu Jiān zaustavljeni u pokušaju da unište dinastiju Jin i ponovno ujedine Kinu pod svojom vlašću.

## Reference
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 79.
Fu Deng

**Fu Deng** (苻登) (343–394) je bio car kineske/Di države Raniji Qin. Na prijestolje je došao godine 386. poslije smrti Fu Jiāna (cara Xuanzhao) i Fu Jiānovog sina Fu Pija (cara Aipinga), iako je bio tek njihov daleki rođak. U to je vrijeme teritorija Ranijeg Qina bila značajno smanjena. Najveći dio vladavine je proveo u borbi sa državom Kasniji Qin i njenim carem Yao Changom u kojoj nije bilo jasnog pobjednika. Godine 394. je nastojao iskoristiti Yao Changovu smrt te poduzeo veliki pohod na Kasniji Qin, pri čemu je potcijenio Yao Changovog sina i nasljednika Yao Xinga. Njegova je vojska poražena, a on sam zarobljen i pogubljen. Naslijedio ga je sin Fu Chong, sa čijom će smrću iste godine prestati država Raniji Qin.
344.

__NOTOC__
Godina **344.** (**[[rimske brojke|CCCXLIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Leoncija i Bonosa** (ili, rjeđe, **godina 1097. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 344. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* Biskup [[Eustorgije I]], prema legendi iz 12. vijeka, iz [[Konstantinopol]]a u [[Milano]] dovodi relikvije [[Sveta Tri kralja]]. 
* [[Bitka kod Singare]]: Rimska vojska pod [[Konstancije II|Konstancijem II]] spriječava napredovanje [[Sasanidsko Carstvo|perzijske]] vojske pod [[Šapur II|Šapurom II]].
* [[Car Mu od Jin Kine|Car Mu]] nasljeđuje [[Car Kang od Jin Kine|cara Kanga]] na prijestolju [[Kina|Kine]].
* Počinje izrada *Carska instruktorica kori dvorske dame'', slika iz doba Šest dinastija koja se pripisuje Gu Kaizhija i koja je dovršena 406. Danas se čuva u Britanskom muzeju u Londonu.


## Rođenja
* Wang Xianzhi, kineski kaligraf
* Kumarajiva, budistički redovnik
* Zhang Yaoling, vladar države Raniji Liang
* Marija Egipatska (približni datum)
* Gu Kaizhi, kineski slikar (u. 406) (približni datum).

## Smrti
* Biryu of Baekjea, kralj Baekjea
* Jin Kang Di, car Kine
* Heliodor od Bet Zabdaija, kršćanski mučenik
* Li Ban, car države Cheng Han

## Reference
Car Fei od Jina

**Car Fei od Jina** (晋废帝/晉廢帝, pinyin Jìn Fèidì, Wade-Giles Chin Fei-ti) (342 – 23. novembar 386), osobno ime**Sima Yi** (司馬奕), kurtoazno ime **Yanling** (延齡) bio je kineski car iz Istočne dinastije Jin. Bio je sin cara Chenga i mlađi brat cara Aija koga je naslijedio 365. nakon što je Ai umro bez djece. Na prijestolju nije imao nikakvu stvarnu vlast, koju je držao vojskovođa Huan Wen. Nakon što je Huanu godine 371. propao pokušaj da osvoji državu Raniji Yan, svoj uzdrmani autoritet je odlučio potvrditi svrgavanjem cara, te je proširio lažne glasine o carevoj impotenciji i homoseksualnosti kako bi stekao izgovor za puč. Carica majka Chu je pod Huanovim pritiskom pristala izdati ukaz o svrgavanju, ali je uspjela spriječiti Huana da sada bivšeg cara reducira na status pučanina. Umjesto toga je dobio titulu **Vojvoda od Haixija** (海西公) te je prognan sa dvora. Ostatak života je proveo u strahu od pogubljenja, odnosno nastojeći hedonističkim načinom života uvjeriti Hana da nema nikakve namjere vratiti se na vlast; kineski izvori da je u tu svrhu dao zadaviti vlastitu djecu. "Car Fei", ime pod kojim je poznat u historijskim izvorima, nije posthumno ime nego potiče od kineske riječi "Fei" (廢) za "svrgnuti".

## Reference

* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 8.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 97, 101, 102, 103, 106.
Makedonije I od Konstantinopola

**Makedonije I od Konstantinopola** (? - iza 360) bio je kršćanski vođa, odnosno arhiepiskop Konstantinopola, poznat kao začetnik arijanske doktrine koja je kasnije po njemu dobila ime makedonijanstvo. 330-ih je bio vođa arijanaca u Konstantinopolu a nakon izgona pravovjernog (nicejanskog) arhiepiskopa Pavla I je 338. novim arhiepiskopom, na Makedonijevo razočaranje, postao Euzebije Nikomedijski. Makedonije je na mjesto arhiepiskopa došao tek poslije Euzebijeve smrti 341. ali su njegovo stolovanje obilježili sukobi sa Pavlovim pristašama, u koje se umiješao i arijancima skloni car Konstancije II. Makedonije se na mjestu arhiepiskopa održao do 346. kada je Konstancije, nakon što mu je nicejancima skloniji brat i suvladar Konstans I zaprijetio ratom, pristao da na mjesto arhiepiskopa vrati Pavla. Konstansovo ubistvo je, pak, omogućilo Makedoniju da se vrati na mjesto arhiepiskopa. Njegovo stolovanje je i dalje bilo zabilježeno sukobima između kršćanskih vjernika, koji su često eskalirali do krvoprolića. Makedonije je, pak, stekao neprijatelje i među dijelom umjerenih arijanaca na čelu sa Akacijem, koji su 360. organizirali Sinod u Seleukiji nakon koga je Makedonije konačno svrgnut, nakon čega se povukao u privatni život.

## Izvori
* Socrates Scholasticus, H. E. ii. 7, 13, 16, 38, 40, etc..