open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
TV Marjan

**TV Marjan** je bivša televizijska kuća iz Splita. Prva je hrvatska privatna televizijska postaja. Otvorila je put drugim postajama. 

Počela je emitirati još za vrijeme socijalizma 1984. godine, prije nego što je bilo ikakvih naznaka o promjeni društveno-političkog sustava u Hrvatskoj i raspada Jugoslavije. Postaju je utemeljio Goran Franić Futa. Program je emitirala s odašiljača na Marjanu. Prvotno je reemitirala satelitski program inozemnih postaja poput Super Channela te poslije MTV-a. Republički su inspektorati pravili probleme ovoj postaji koja je unatoč svemu emitirala i izrađivala svoj program. Naposljetku su svi dokumenti sređeni i takvo je emitiranje počelo 20. veljače 1990. godine. Postaja je sudjelovala u praćenju prvih hrvatskih izbora 1990. godine.

Za vrijeme rata u Hrvatskoj, bila je jedan od hrvatskih mostova prema svijetu, budući da je zrakoplovstvo JNA bombardiralo odašiljače Hrvatske televizije. Budući da je TV Marjan imala satelitsku opremu, bila je jedna od postaja koja je prenosila HTV-ov program gradu Splitu i okolici, jer je HTV mogao Hrvatskoj prenositi program samo preko satelita. Novinari TV Marjana su također izvješćivali s bojišta, pri čemu su zabilježili neke od najdramatičnijih snimaka iz rata.

Godine 1997. je postala je dijelom mreže hrvatskih malih televizijskih postaja, Mreže. Ista je zbog lošeg vođenja i veza s optuživanim poslovnjakom Miroslavom Kutlom propala godinu dana poslije, povukavši TV Marjan za sobom. Preko TV Marjan su se afirmirala neka hrvatska televizijska (Branko Nađvinski) te glazbena imena koja su svoje prve značajne minutaže i promicanja doživjela na ovoj televiziji.

## Izvori
Girl (film, 2018)

***Girl*** () je belgijsko-nizozemski igrani film snimljen 2018. godine u režiji Lukasa Dhonta. Po žanru je drama, a inspirirana je slučajem Nore Mansecour, transdjevojčice koja je bezuspješno pokušala pohađati školu za balerine.  Protagonistica, čiji lik tumači baletan Victor Polster je 16-godišnja transdjevojčica koja se uspije upisati u baletsku školu, ali, zato što još uvijek nije prošla kroz postupak kirurške promjene spola, prolazi kroz strahovite probleme vezane uz rodnu disforiju. *Girl* je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je osvojio nagradu za najbolju kameru. Iako je dobio vrlo dobre ocjene među kritičarima, dio transeksualnih aktivista ga je optužio da promovira transfobične i cisnormativne stereotipe.

## Uloge
* Victor Polster ... Lara Verhaeghen 
* Olivar Bodart ... Milo Verhaeghen 
* Arieh Worthalter ... Mathias
* Katelijne Damen ... Dr. Naert
* Valentijn Dhaenens ... Dr. Pascal
* Tijmen Govaerts ... Lewis

## Reference

## Vanjske veze
*
Kraljevina Dahomej

**Kraljevina Dahomej** bila je monarhija u Zapadnoj Africi, na teritoriju suvremenog Benina, koja je postojala od otprilike 1600. godine sve do 1894. godine, kada je posljednji dahomejski kralj, Béhanzin, poražen od strane Francuza, a Dahomej je anektiran u sklopu Francuske Zapadne Afrike kao kolonija. Dahomejsko kraljevstvo osnovali su Foni početkom XVII. vijeka, a isto se razvijalo oko Abomeyja, gdje je bilo sjedište kraljeva, kroz XVIII. vijek, kada je, osvajanjem ključnih obalnih naselja (posebice Ouide), postalo regionalna sila. 

Dobar dio XVII. vijeka, Dahomej je bio regionalna sila sve dok sredinom istog perioda nisu postali vazalna država Carstva Oyo. Dahomej je imao dobro organiziranu nacionalnu ekonomiju te je imao plodnu trgovinu robljem s Europljanima kroz transatlantsku rutu, čiji je važan centar bio upravo Ouidah; trgovinom su Dahomejci dobivali raznorazno oružje, tkanine i alkohol od Europljana. Dahomej je također imao i bogatu kulturu, a značajna je bila i potpuno ženska vojna jedinica koju su Europljani nazvali dahomejskim Amazonkama; vudu religija je također imala bogatu tradiciju štovanja, pri čemu su se poseno isticali godišnji običaji, koji su uključivali slavljenje vladara i ljudske žrtve. Kralj (fon: *Ahosu*) je, prema izvornim europskim zapisima, bio apsolutistički despot, međutim tu se vjerojatno radi o pretjerivanjima; svi su vladari pripadali dinastiji Alladaxonou, a izabirali su se na Velikom vijeću, s tim da sam proces izbora ni danas nije u potpunosti jasan; najčešće je nasljednik bio najstariji sin, mada to nije uvijek bila praksa. Kralj je uz sebe imao i Kraljevsko vijeće, koje su sačinjavali ključni savjetnici vladara.

Godine 1894., Francuska je porazila dahomejsku vojsku te na području kraljevine formirala protektorat, koja je inkorporiran u Francusku Zapadnu Afriku. Iako više nije imao nezavisnost, Dahomej je i dalje nastavio postojati te je formalno izabirao vladare sve do 1904. godine, kada je svaka autonomija potpuno ukinuta, a protektorat je pretvoren u koloniju.

## Reference

## Literatura
* In-depth description of the fighting methods of these warriors.
* A historical study of how royal power maintained itself in Dahomey. Bay and Alpern disagree in their interpretation of the women warriors.
* Dahomean artistic and cultural history seen through the development (up to the present day) of a single ceremonial object, the *asen*.
* An academic study of the commercial role of Ouidah in the slave trade.
* Folktales of the Fon people, including legends of old Dahomey.
* Heavily-illustrated volume describing the royal palace in Abomey and its bas-reliefs, with a lot of information on the cultural and social history of Dahomey.
Manbiki kazoku

, u međunarodnoj distribuciji prikazan pod naslovom engleskim naslovom ***Shoplifters*** () je japanski igrani film snimljen 2018. godine u režiji Hirokazua Kore-ede. Po žanru je drama, a protagonisti su članovi porodice koje su teške financijske prilike prisilile da za život dodatno zarađuju krađama u samoposlugama. Radnja prikazuje kako se toj porodici priključi djevojčica pobjegla od kuće. Film, djelomično inspiriran novinskim člancima o stvarnim razmjerama sitnog kriminala i socijalnim problemima u modernom Japanu, je prikazan na Kanskom festivalu gdje je osvojio Zlatnu palmu.

U Srbiji je prikazan pod naslovom ***Kradljivci***.

## Reference

## Vanjske veze
*  
* 
*
Car-ptica

**Car-ptica** (jakutski: *Тойон кыыл*; ) je ruski igrani film snimljen 2018. godine na jakutskom jeziku u režiji Eduarda Novikova. Po žanru je drama, a radnja se odvija u Jakutiji 1930-ih. Protagonist, čiji lik tumači Stepan Petrov, je ostarjeli Jakut u čiju kuću nenadano dolazi orao, a nakon čega starac postaje uvjeren da je razlog taj što je nekoć davno bio razbio orlovsko gnijezdo. *Car-ptica* je premijerno prikazan na Moskovskom filmskom festivalu gdje je osvojio glavnu nagradu.

## Vanjske veze
*
Carstvo Oyo

**Carstvo Oyo** (joruba: **Ilú-ọba Ọ̀yọ́**) bilo je moćno carstvo naroda Joruba na teritoriju današnjeg Benina i Nigerije, koje je postojalo od kraja XIII. ili početka XIV. vijeka pa sve do 1896. godine, kada je njegov teritorij postao dio kolonijalnih posjeda Francuske i Ujedinjenog Kraljevstva. 

Priče o nastanku Carstva Oyo imaju svoje mitološke korijene; osnivačem se smatra Oranyan, sin jorupskog boga Oduduwe, koji je pratio čarobnu zmiju do područja na kojemu je ova ušla pod zemlju i nestala. Na tom je području Oranyan osnovao Carstvo Oyo. Kako su stoljeća napredovala, a zahvaljujući odličnim organizacijskim vještinama Joruba, Oyo je brzo napredovalo te je u periodu od sredine XV. do kraja XVIII. vijeka bila najmoćnija i najuglednija zapadnoafrička država. Uz to je imala i zavidnu vojnu moć te je u određenom trenutku držala kontrolu nad većinom okolnih područja, poput Jorubalenda ili Dahomeja. Razvoju je uvelike doprinijela i trgovina robljem, koja je upravo na teritoriju Oyja imala svoju važnu trgovačku postaju. 

Početkom 1820-ih godina, Oyo je doživjelo težak udarac nakon što su prihodi od trgovine robljem počeli opadati zbog ranije zabrane iste u Britaniji. Uz to, 1823. godine, Dahomej je podigao ustanak te je ponovo stekao potpunu autonomiju od Oyja. Desetak godina kasnije, Fulani su pokrenuli vojni pohod na Oyo i potpuno uništili glavni grad, Oyo-Ile, nakon čega je sjedište preseljeno južnije, u Ago d'Oyo. Međutim, taj se rizik nije isplatio jer Oyo nikada nije povratio ugled i moć što ih je uživao u regiji. Carstvo je postojalo još do 1896. godine, kada je njegov teritorij raspodijeljen među tadašnjim kolonijalnim silama. 

## Literatura
*

*

*

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*Easley, Dr. Larry. "The Four Forest States of Africa." Oyo Empire. Southeast Missouri State University, Cape Girardeau. 2 Mar. 2009.
*Kehnide Salami, Yunusa Ph.D. "The Democratic Structure of Yoruba Political-Cultural Heritage." Department of Philosophy Obafemi Awolowo University Ile-Ife. 29 Apr. 2009.
*Shillington, Kevin. History of Africa. 2nd ed. New York: Macmillan Limited, 1995
*Fasanya, Akin (2004). "The Original Religion of the Yorubas". http://www.laits.utexas.edu/africa/2004/database/fasanya.html

*
Neighbormind

**"Neighbormind"** je singl japanskog indie benda Ling tosite sigure, objavljen premijerno 3. srpnja 2019. godine u sklopu dvostrukog singl izdanja zajedno s ranije objavljenom pjesmom "laser beamer". Pjesma je korištena kao tema za japansku sinkronizaciju filma *[[Spider-Man: Far From Home]]*. Singl je izdao Sony (AICL-3720 ～ AICL-3721), a sadržavao je dva diska. Prvi disk sadržavao je dvije naslovne pjesme i njihove instrumentalne verzije, dok je drugi disk sadržavao spot za pjesmu "laser beamer" i verziju pjesme korištenu za dramu *[[Psycho-Pass: Virtue and Vice]]*.

Izdavanje ovog singla bilo je specifično zbog nekoliko razloga. Prvo, bio je to prvi put da je bend izdao dvostruko singl izdanje, dakle s dvije naslovne singlice, a ne sa naslovnom singlicom i dodatnom pjesmom; uz to, bio je to prvi put da je jedan raniji singl reizdan u takvom dvostrukom izdanju s drugim, novim singlom. Također, izdavanje ovog singla tokom iste godine kao i singla "laser beamer" je prvi put od 2008. godine da je bend tokom jedne godine izdao dva singla; tada su kao odvojeni singlovi izašle pjesme "Telecastic fake show" i "moment A rhythm".

## Popis pjesama
Jakutski jezik

**Jakutski jezik** (jakut. *саха тыла*) je nacionalni jezik Jakuta. Zajedno sa ruskim, predstavlja jedan od dva državna jezika Republike Jakutija (Saha). Pripada grupi turkijskih jezika. Broj izvornih govornika, prema popisu od 2010, iznosi 450.140 ljudi, koji žive uglavnom u Jakutiji, zatim u Irkutskoj i Magadanskoj oblasti, te u Krasnojarskom i Habarovskom kraju.

Jakutski jezik se veoma razlikuje od ostalih iz turkijske grupe jezika zbog istorijske izolovanosti, te prisustva jezika nepoznatog porijekla (najvjerovatnije paleo-sibirskih jezika). Jezik je takođe obogaćen mnogim mongolskim pozajmicama.

Danas, na jakutskom jeziku, koristi se ćirilična abeceda, koja sadrži čitavu rusku abecedu, plus pet dodatnih slova: Ҕҕ, Ҥҥ, Өө, Һһ, Үү i dva digrafa: Дд, Ни.

Takođe se koriste 4 diftonga: уо, ыа, иэ, үө (oni nisu deo abecede).
Masakr u Odesi 1941.

**Masakr u Odesi 1941. godine** označava prije svega masovno ubistvo jevrejskog stanovništva ukrajinskog grada Odese koga su u jesen 1941. godine počinile rumunjske trupe i paravojne formacije nedugo nakon zauzimanja tog grada u Drugom svjetskom ratu. Likvidacije su započele 22. oktobra, u znak odmazde za eksploziju mine koju su prilikom povlačenja sovjetski inženjerci bili postavili u tadašnjem sjedištu NKVD-a, a prilikom koje je poginuo rumunjski vojni zapovjednik grada Ioan Glogojeanu. Za eksploziju su optuženi komunisti i Jevreji, te je tokom dva dana pohapšeno i masovno ubijeno između 5000 i 10000 ljudi. Preživjeli Jevreji su nakon toga od novembra 1941. do 20. februara 1942. bili pohapšeni te potom prisilno odvedeni u koncentracione logore.

## Vanjske veze
* (PDF)
*
* 
* 

* E. Bloshtein. Features of the Holocaust in Odessa
* Official site of the Museum of the Holocaust in Odessa
* 
* Book-trailer literary and documentary novel "The Ways of Death. Notes ghetovtsa »IA Alexandrovich about the Holocaust in Odessa
Zamišljena zemlja

***Zamišljena zemlja*** () je singapursko-francusko-nizozemski kriminalistički film snimljen 2018. godine u režiji Yeo Siew Hue. Protagonist, čiji lik tumači Peter Yu, je policijski detektiv koji istražuje sumnjivu smrt kineskog radnika-migranta, a potom otkriva da je isti bio prijatelj indijskog radnika koji je također bio stradao u sličnim okolnostima. *Zamišljena zemlja* je premijerno prikazana na festivalu u Locarnu gdje je osvojio nagradu Zlatni leopard.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* *[https://www.locarnofestival.ch/pardo/program/archive/2018/film.html?fid=1037057&eid=71 A Land Imagined] * at Locarno Film Festival
* *[https://www.rottentomatoes.com/m/a_land_imagined/ A Land Imagined]* at Rotten Tomatoes
Kralj Dahomeja

**Kralj Dahomeja** (fon: *Ahosu*) je bio vladar Kraljevstva Dahomej, zapadnoafričkog kraljevstva koje je postojalo na teritoriju današnjeg Benina od oko 1600. do 1894., odnosno 1900. godine. Kralj Dahomeja uživa velik ugled u obrednom folkloru naroda Fon te je bio nositelj i voditelj poznatih, ceremonijalnih godišnjih običaja; iako su Francuzi 1894. godine osvojili Dahomej i pretvorili ga u protektorat, ceremonijalna i simbolična funkcija kralja opstala je sve do 1900. godine, kada je Dahomej pretvoren u koloniju. Međutim, značaj kralja za Fone je bio toliki da su Francuzi 1910. godine vratili protjeranog kralja iz egzila i dopustili mu da obavlja svoju ceremonijalnu funkciju unutar svoje etničke skupine. Iako je monargija u Dahomeju ukinuta, Foni i dalje imaju svoga kralja; od 2000. godine se čak javljaju i sporovi oko titule, koji ni danas nisu politički riješeni. Svi vladari Dahomeja pripadaju dinastiji Aladaxonou.

Aktualni ceremonijalni vladar je Dah Sagbadjou Glele. 

## Historija

Historijski izvori nisu potpuno složni oko kronologije dahomejskih vladara; različiti izvori navode različite inauguracijske nositelje ove funkcije, a postoje i sporovi oko kasnijih vladara. Ono što pouzdano znamo jest da je prvi *Ahosu*, kao vladar Fona, postojao prije formalnog osnivanja Kraljevstva Dahomej, a vladao je iz Abomeyja već oko 1600. godine. Prvi *Ahosu* je, prema većini izvora, bio Gangnihessou, međutim on nikada nije bio formalno okrunjen niti priznat kao kralj, isto kao ni njegov sin, Dakodonou, koji se smatra osnivačem kraljevstva i utemeljiteljem kraljevske palače. Izvori, ali i usmena predaja, većinom se slažu kako je prvi kralj Dahomeja bio Houegbadja, koji je priznanje svoje titule dobio i tokom prvih godišnjih običaja. 

Rani historijski izvori prikazivali su dahomejskog kralja kao autokratskog, gotovo tiranskog despota, međutim radilo se o ranim izvještajima Europljana koji su trgovali u Zapadnoj Africi, a koji su danas uvelike relativizirani. Suvremeni izvori navode kako su postojali snažni politički mehanizmi ograničenja i kontrole kraljevih ovlasti. Uz to, rani izvori bili su skloni izbacivati kraljicu Hangbe, jedinu kraljicu Dahomeja, s popisa, isto kao i Adandozana, koji je jedno vrijeme vladao kao regent.

## Spisak kraljeva Dahomeja

Izvori: 

### Vladari Dahomeja

### Kraljevi Dahomeja

## Reference
Camarón de la Isla

**El Camarón de la Isla ** (pravim imenom José Monge Cruz Cádiz, 5. prosinca 1950. – 2. srpnja 1992.) bio je poznati španjolski pjevač romskog podrijetla.

Rođen je u naselju San-Fernando u gradu Cádizu u Španjolskoj. Još u djetinjstvu odrastao je u flamenco okruženju. Otac mu je radio u kovačkoj radionici a majka je pravila korpe. Dječak José je zbog svoje mršavosti i svoje plave kose dobio nadimak *Camarón*, što na španjolskom jeziku znači račić. Ostatak imena "de la isla" asocira na rodno mjesto pjevača San Fernando, koje je poznato pod nazivom "otok".

Prerana smrt njegovog oca uzrokovala je ekonomske probleme u obitelji Joséa Monge, kada on, iako tek desetogodišnjak, počinje pjevati po ugostiteljskim objektima po San Fernandu da bi zaradio novac.  Kao dvanaestogodišnjak dobio je prvu nagradu na flamenco natjecanju u Montilli a kada kao šesnaestogodišnjak kada dobiva prestižnu nagradu na festivalu Mairena del Alcor, u pokrajini Sevilla odlučuje se do kraja posvetiti zanimanju pjevača flamenca.

Odlazi u Madrid kao član flamenco sastava Miguel de los Reyes i Dolores Vargas. Pjevao je u najpoznatiem flamenco baru u Madridu,  "Torres Bermejas", gdje je upoznao gitaristu  Paca de Lucíu, s kojim je surađivao na objavljenim albumima u periodu od 1969. do 1977. Svoj najpoznatiji album "La leyenda del tiempo" objavljuje 1979., na kojem unosi novi zvuk u flamenco glazbu mješajući je s jazzom i rock and rollom. 
Tijekom svoje karijere objavio je 19 albuma, među kojima je "Soy gitano" (Ciganin sam) 1989. godine, koji je najprodavaniji album flamenco glazbe u povijesti. Svoj zadnji album objavio je 1992. godine a iste godine umire u 41. godini života.
Entre dos aguas

***Entre dos aquas*** () je španski igrani film snimljen 2018. godine u režiji Isakija Lacueste. Po žanru je drama, a predstavlja neslužbeni nastavak filma *[[La leyenda del tiempo]]*. Protagonisti su dvojica braće nakon dugog izbivanja - jedan kao kriminalac u zatvoru, a drugi kao pripadnik ratne mornarice - ponovno sreću. Premijerno je prikazan na Festivalu u San Sebastianu gdje je osvojio Zlatnu školjku.

## Vanjske veze
*
Synonymes

***Synonymes*** () je izraelsko-francusko-njemački igrani film snimljen u režiji Nadava Lapida i premijerno prikazan na Berlinskom festivalu 2019. godine. Po žanru je drama, a protagonist, čiji lik tumači Tom Mercier, je mladi Izraelac koji dolazi u Pariz sa željom da postane Francuz. Film je Berlinskom festivalu osvojio Zlatni medvjed.

## Uloge
* Tom Mercier : Yoav
* Quentin Dolmaire : Émile
* Louise Chevillotte : Caroline
* Jonathan Boudina : Aurélien
* Uria Hayik : Yaron
* Olivier Loustau : Michel
* Gaël Raes : Hugo
* Léa Drucker : la professeure d'éducation civique

## Vanjske veze
*
Îmi este indiferent dacă în istorie vom intra ca barbari

***Îmi este indiferent dacă în istorie vom intra ca barbari*** () je rumunjsko-njemačko-bugarsko-francusko-češki igrani film snimljen 2018. godine u režiji Rauda Judea. Po žanru je mješavina historijskog filma, satirične drame i crne komedije, a radnja se bavi masakrom koju su za vrijeme Drugog svjetskog rata u Odesi rumunjske trupe provele nad jevrejskim stanovništvom nakon zauzimanja grada. Protagonistica, čiji lik tumači Ioana Iacob, je teatarska režiserka u suvremenoj Rumunjskoj koja odlučuje rekonstruirati te događaje u obliku spektakularne ulične predstave te se suočava sa šovinizmom, historijskim revizionizmom i antisemitizmom u suvremenom rumunjskom društvu. Film je premijerno prikazan na festivalu u Karlovym Varyma gdje je osvojio Kristalni globus.

## Vanjske veze
*
La leyenda del tiempo

***La leyenda del tiempo*** ( je španski igrano-dokumentarni film snimljen u režiji Isakija Lacueste i premijerno prikazan početkom 2006. godine. Posvećen je djelu Camarona de la Isle, legendarnog muzičara i autora flamenco muzike, a sastoji se od dva dijela - u prvom mladić po imenu Israel nakon nasilne smrti oca, iako je talentiran, odbija nastaviti pjevačku karijeru; u drugom dijelu mlada Japanka po imenu Makiko dolazi u Španiju učiti flamenco pjevanje.

Godine 2018. je snimljen neformalni nastavak pod naslovom *[[Entre dos aguas]]* gdje se kao jedan od likova pojavljuje Israel, a koji je nagrađen Zlatnom školjkom.

## Vanjske veze
* 
* Web oficial de la película
* Crítica de la película en la revista de cine Extraños en el paraiso
Palata SANU

**Palata SANU** (Srpska akademija nauka i umetnosti) se nalazi u Beogradu, u Кnez Mihailovoj ulici i predstavlja nepokretno kulturno dobro kao spomenik kulture.

Palata Srpske akademije nauka i umetnosti sagrađena je 1924. godine po projektima nastalim 1912. godine, arhitekata Andre Stevanovića i Dragutina Đorđevića. Predstavlja monumentalnu arhitekturu Beograda i domet domaćeg građevinarstva sa početka 20. veka.

Sa fasadama na tri ulice, koncepcijski je složena, stilski oblikovana u eklektičnom duhu sa elementima neobaroka i secesije, na četiri nivoa.

Glavna fasada palate naglašena je središnjim širokim rizalitom koji se završava kupolom. U veoma bogatoj fasadnoj dekoraciji korišćeni su različiti motivi, od skulpturalnih formi do secesijski floralne ornamentike. Enterijer objekta odlukuje vredan umetnički sadržaj.

Srpska akademija nauka i umetnosti osnovana je 1. novembra 1886. godine na tradicijama Društva srpske slovesnosti (1841-1864) i Srpskog učenog društva (1864-1892) kao Кraljevska akademija, zatim Srpska kraljevska akademija od 1892, a posle Drugog svetskog rata dobija današnji naziv. Кao najviša naučna i društvena institucija u Srbiji, SANU je dala najviši doprinos unapređenju naučne misli, ne samo u našoj sredini, okupljajući u svoje redove mnoga istaknuta imena srpske, jugoslovenske i svetske nauke i umetničkog stvaralaštva.

## Povezano
* Srpska akademija nauke i umetnosti
* Spisak spomenika kulture u Beogradu

## Reference

## Vanjske veze

* ZD prezentacija
* Republički zavod za zaštitu spomenika kulture - Beograd
* Nepokretna kulturna dobra
* Lista spomenika
Dakodonou

**Dakodonou** (alternativno i **Dakodonu** ili **Dako Donu**) bio je, prema predaji i dostupnim izvorima, drugi vladar Dahomeja, a vladao je od oko 1620. do 1645. godine. Usmena predaja naroda Fon navodi kako je Dakodonou bio sin vladara Gangnihessoua, prvog vladara Fona na području abomejskog platoa. Dakodonou formalno nikada nije bio kralj, ali se navodi kako je ubio lokalnog plemenskog vođu u Abomeyju i tu utemeljio sjedište fonske države te dao izgraditi prvu vladarsku palaču u gradu. Pripisuje mu se i izgradnja podzemnog naselja Agongointo-Zoungoudo.
 
Iako se tradicionalno smatrao pretečom dahomejskih kraljeva, postoje teorije da je Dakodonou zapravo bio pripadnik lokalnog plemena, a ne Fon, koji je tek kasnije, vjerojatno za vladavine Agaje, dodan na spisak vladarske kronologije i to kako bi se dodatno legitimirala nasljedna linija koja je kretala od Gangnihessoua i učvrstila vlast na lokalnim stanovništvom. Njegov sin i nasljednik, Houegbadja, prema ovoj je teoriji usvojeni, a ne biološki sin Dakodonoua.

Dakodonou je umro 1645. godine, a naslijedio ga je Houegbadja, koji je formalno utemeljio Kraljevstvo Dahomej i postao njegovim prvim kraljem.

## Reference

## Literatura
* Victor-Louis Maire, « Dachko (1625-1650) », in *Dahomey : Abomey, décembre 1893 – Hyères, décembre 1903*, A. Cariage, Besançon, 1905. (ouvrage ancien)
Houegbadja

**Houegbadja** (alternativno i **Wegbaja** ili **Aho**) bio je prvi službeni kralj Dahomeja i prema predaji formalni utemeljitelj Kraljevstva Dahomej, a vladao je od 1645. do 1685. godine. Houegbadja je bio sin vladara Dakodonoua i naslijedio je prijestolje nakon očeve smrti 1645. godine. 

Prema usmenoj predaji naroda Fon, Houegbadja inicijalno nije imao dobre odnose sa svojim ocem (prema nekim teorijama mu je bio u usvojeni sin), nakon što je napravio dijete lokalnoj ženi imena Adanon, koja je bila obećana njegovom ocu. Bijesan, Dakodonou je razbaštinio Houegbadju i nisu se pomirili sve dok Houegbadja kasnije nije pobijedio Dakodonouovog snažnog rivala, nakon čega ga je otac imenovao prijestolonasljednikom. Kada je Dakodonou umro 1645. godine, Houegbadja je preuzeo prijestolje i formalno utemeljio Kraljevstvo Dahomej. Houegbadja se danas smatra velikim reformatorom te se vjeruje da je postavio temelje dahomejske monarhije, iako je vjerojatno da sve te elemente nije uspostavio sam; dovršio je izgradnju kraljevske palače, uveo poreze i izvršio prve ekspanzije Dahomeja na obližnja područja. 

Tokom ceremonije godišnjih običaja, Houegbadja je službeno okrunjen i priznat kao prvi kralj Dahomeja. Nakon četrdeset godina vladavine, godine 1685. naslijedio ga je njegov najstariji sin, Akaba. 

## Reference

## Literatura
*« Oueckbadia (1650-1680) » (Victor-Louis Maire, *Dahomey : Abomey, décembre 1893 – Hyères, décembre 1903*, A. Cariage, Besançon, 1905, p. 19-20, en ligne sur Gallica)
Hangbè

**Hangbè** (alternativno i **Ahangbe** ili **Na Hangbe**) je, prema dostupnim izvorima, bila vladarica ili regentica Dahomeja u kratkom periodu do dolaska Agaje na vlast 1718. godine, vjerojatno nakon iznenadne smrti svoga brata Akabe 1716. godine. Sukladno toj priči, bila je jedina žena na dahomejskom prijestolju.

Hangbè je bila sestra blizanka vladara Akabe i kći prvog dahomejskog kralja, Houegbadje. Njezin mlađi brat bio je Agaja. Hangbè je, iako je bila žena, imala važnu ulogu na dahomejskom tronu kao Akabina sestra blizanka. Usmena predaja uglavnom navodi da je Akaba umro tokom borbi u dolini rijeke Ouémé tokom 1716. godine (izvori navode da je poginuo u borbi ili umro od bolesti) te da je Hangbè u tom periodu preuzela tron, bilo kao regentica, bilo kao punopravna kraljica, mada, koliko je poznato, nikada nije okrunjena. Predaja također navodi da je Hangbè nastavila vojne pohode svog brata u dolini rijeke Ouémé.

Tokom 1718. godine, došlo je do sukoba oko nasljeđivanja prijestolja. Hangbè je preferirala da na tron dođe Akabin najstariji sin, Agbo Sassa, što je osporavao njezin mlađi brat Dosu, koji će uzeti vladarsko ime Agaja. Prema jednoj teoriji, plemstvo je preferiralo Agaju jer im se nije sviđao dekadentni vladarski stil regentice Hangbè, a koji bi se nastavio dolaskom njezina sina na tron, dok se prema drugoj plemstvo bojalo cijepanja dinastije na dva ogranka, zbog čega su preferirali Dosua kao nasljednika. Neovisno o teoriji, Dosu je 1718. godine preuzeo prijestolje kao kralj Agaja.

Historija ne pamti puno detalja o Hangbè jer su gotovo svi zapisi o njoj izbrisani, a ona se ne navodi ni na jednom službenom vladarskom popisu.

## Reference

## Literatura
* Sylvia Serbin, « Tassin Hangbe, éphémère reine du Dahomey », in *Reines d'Afrique et héroïnes de la diaspora noire*, Sépia, Saint-Maur-des-Fossés, 2004, str. 50-56 
*  Stanley B. Alpern, « On the Origins of the Amazons of Dahomey », in *History in Africa*, 1998, no. 25, str. 9–25
*  Edna G. Brien, « The Authority of Princesses: The Succession Struggle between Hangbe and Agaja », in *Wives of the leopard: gender, politics, and culture in the Kingdom of Dahomey*, University of Virginia Press, Charlottesville, 1998, str. 51-56
Agaja

**Agaja** ili **Agadja** (alternativno i **Trudo Agaja** ili **Trudo Audati**) bio je, prema službenom popisu, treći kralj Dahomeja, a vladao je od 1718. do svoje smrti 1740. godine. Rođen kao **Dosu**, Agaja je bio mlađi sin kralja Houegbadje te mlađi brat blizanaca Akabe i Hangbè. Nakon što je Akabe 1716. godine umro tokom borbi u dolini rijeke Ouémé, došlo je do vakuuma na vlasti jer je Akabin jedini sin, Agbo Sassa, imao samo deset godina.

Prema suvremenim izvorima, vlast je tada kao regentica preuzela Akabina i Agajina sestra, Hangbè, kao prva i jedina žena u na čelu Dahomeja. Tokom 1718. godine je došlo do sukoba oko nasljeđivanja iz kojeg je kao pobjednik izašao Agaja, a ne Agbo Sassa; regentica Hangbè je navodno bila toliko bijesna odlukom dahomejskog plemstva (i navodnim pogubljenjem Agba Sasse, iako postoje sporovi je li se to uopće dogodilo), da se svukla pred plemenskim vijećem i prala si genitalije u znak prijezira prema njima.

Agaja se inicijalno pokazao kao vješt vojskovođa; značajno je proširio teritorij Dahomeja prema jugu, osvojivši Alladu (1724.) i Ouidu (1727.), čime je Dahomej postao središte transatlantske trgovine robljem u Africi; Agajina uloga u trgovini robljem i danas izaziva velike debate među historičarima. Međutim, tokom sukoba s Oyjom na istoku zemlje, Agaja je došao u nepovoljan položaj te je morao prihvatiti vazalni status Dahomeja u odnosu na jorupsko carstvo. Nakon ovoga, Agaja je nastojao ojačati i konsolidirati svoju poziciju pojačanom centralizacijom kraljevstva (uključujući i godišnje običaje) i gušenjem lokalnih pobuna.

Tokom 1740. godine, Agaja je poginuo u još jednom konfliktu s Oyjom, a naslijedio ga je njegov peti najmlađi sin, Tegbessou, koji je prema predaji dobio tron ispred svoje braće jer je ranije pomogao u zaštiti Dahomeja od Oyja.

## Reference

## Literatura
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

### Izvještaji tadašnjih suvremenika iz Europe
*Atkins, John (1735). *[https://archive.org/stream/voyagetoguineabr00atki#page/n7/mode/2up A Voyage to Guinea, Brazil, and the West Indies].* 
*Norris, Robert (1789). *[http://docsouth.unc.edu/neh/norris/menu.html Memoirs of the Reign of Bossa Ahadee].*
*Smith, William (1744). *[https://web.archive.org/web/20150128023651/http://www.yale.edu/glc/aces/lambe.htm A New Voyage to Guinea].*
*Snelgrave, William (1734). *[https://web.archive.org/web/20120505103354/http://www.yale.edu/glc/aces/snelgrave3.htm A New Account of Some Parts of Guinea and the Slave-Trade].*
Stadio Friuli

**Stadio Friuli** (danas *Dacia Arena*) je višenamjenski talijanski stadion koji se nalazi u Rizzi, 4&nbsp;km od gradskog središta Udina. Stadion je izgrađen 1976. godine te je imao kapacitet od 41.652 mjesta. Renoviran je 2015. godine te sada prima 25.144 gledatelja. Trenutno se najviše koristi za nogometne utakmice, a dom je nogometnog kluba Udinese Calcio.

Tokom Svjetskog nogometnog prvenstva 1990. kojem je Italija bila domaćin, Stadio Friuli je ugostio tri utakmice iz skupine E.

## Historija
Stadion se počeo graditi 1971. a otvoren je 1976. godine kao zamjena za Stadio Moretti. Dio stadiona je djelomično natkriven te je kao i većina talijanskih nogometnih stadiona u gradskom vlasništvu, odnosno njegov vlasnik je grad Udine.

Osim travnjaka na kojem se odigravaju nogometni i ragbi susreti, Stadio Friuli ima i objekte za mačevanje, gimnastiku, borilačke sportove i atletiku, uključujući i teretanu koja se nalazi u sklopu tribina.

## Renoviranje
### 1990.
Glavna obnova Friulija je izvršena za potrebe Svjetskog nogometnog prvenstva 1990. budući da je stadion bio jedan od domaćina. Ukupni troškovi su iznosili 5 milijardi lira. Ta sredstva su uložena u izgradnju parkirališta od 5.000 parkirnih mjesta, nove komentatorske tribine, postavljena su nova sjedala, obnovljen je sustav rasvjete te je ispred stadiona postavljen vanjski šator pod nazivom "lopta". Također, velik dio tih financijskih sredstava je utrošen i na obnovu tršćanskog stadiona Stadio Nereo Rocco.

### 2005.
Drugo renoviranje stadiona je izvršeno 2005. godine te je Stadio Friuli dobio odobrenja UEFA-e da se na njemu mogu održavati utakmice Lige prvaka budući da je Udinese u sezoni 2005./06. sudjelovao u tom natjecanju.

### 2010.
Pet godina nakon posljednjeg renoviranja, na Stadio Friuli je mijenjana tehnička struktura tako da su postavljeni novi veliki LCD ekran i zvučnici. Obnova je uključivala i čišćenje zidova oko stadiona te postavljanje naovih sanitarnih čvorova.

## Važniji događaji
### Nogometne utakmice
#### Utakmice sa SP 1990. - skupina E
Italija je 1990. bila domaćin Svjetskog nogometnog prvenstva te su se neke utakmice skupine E odigrala na Friuliju.

#### Utakmice talijanske reprezentacije
Talijanska reprezentacija je do sada na Stadio Friuli odigrala šest utakmica, što prijeteljskih, što kvalifikacijskih za europska i svjetska prvenstva.

### Koncerti
Na Stadio Friuli su se održavali koncerti koje su izvodili Sting, Deep Purple, Pink Floyd, Eros Ramazzotti, Britney Spears, Madonna, Coldplay, Red Hot Chili Peppers, AC/DC, Bruce Springsteen, Bon Jovi i dr. Primjerice na koncertu Bon Jovija održanom 2011. u sklopu turneje Open Air Tour se okupilo 40.000 obožavatelja.

### Misna slavlja
Dana 3. svibnja 1992. papa Ivan Pavao II. je na Stadio Friuli održao misu zbog koje se na stadionu okupilo 30.000 vjernika.

## Izvori
Waldspirale

**Waldspirale** (*šumska spirala*) naziv je kompleksa stambene zgrade u njemačkom gradu Darmstadtu.

Oblikovao ju je bečki arhitekt Friedensreich Hundertwasser. Zgrada je dovršena u 2000. godini, i posljednje je njegovo djelo prije smrti.

Zgrada obuhvaća 105 stanova, podzemnu garažu, caffe bar i kiosk. U unutrašnjem dvorištu se nalazi dječje igralište. Zgrada je izgrađena u obliku slova 'U'. Najviša točka objekta doseže 12. kat.

Na zgradi se nalazi više od 1.000 prozora a svi su različitih oblika i veličina. Ručke na vratima i prozorima su također različiti. Kutovi zidova u stanovima su zaobljeni, kao i kutovi zgrade. Osim nepravilnosti prozora, vanjština zgrade ima i druge arhitektonske elemente karakteristične za Hundertwassera: 
* zlatne kupole, 
* stabla koja rastu na krovu i u nišama,
* nedostatak ravnih linija i oštrih kutova, 
* višebojni valovi koji su oslikani na zgradi i 
* stupci pokriveni keramičkim pločicama.

## Vanjske veze

* Stranica Waldspirale
Béhanzin

**Béhanzin** (alternativno i **Gbêhanzin** ili **Gbèhin azi bô ayidjlè Ahossou Gbowelé**; oko 1845. – Alger, 10. prosinca 1906.) bio je deseti i formalno posljednji kralj Dahomeja, koji je vladao od 1889. (ili siječnja 1890.) do francuske okupacije Dahomeja 1894. godine. 

Béhanzin se rodio oko 1845. godine kao princ **Ahokponu**; njegov otac, kralj Glélé, imenovao ga je prijestolonasljednikom i odredio mu vladarsko ime **Kondo**. Vrlo rano se uključio u politiku te je djelovao kao diplomat na očevom dvoru; svjestan kako su Europljani, odnosno Francuzi, usmjereni prema Dahomeju, Béhanzin se kao princ, malo prije očeve smrti, odbio sastati s francuskim izaslanikom, doktorom Bayolom, navodeći kao razlog ceremonijalne obveze. Shvativši to kao konačni čin odbijanja, Bayol se vratio u Cotonou i počeo pripremati vojsku protiv Béhanzina, koji je imenovan kraljem nakon očeve smrti. 

Prvi sukob odvio se već 1890. godine, međutim Dahomej je, iako je izgubio dijelove teritorija, zadržao svoju nezavisnost; njihova vojska nije imala prevelike šanse protiv dobro opremljene i utrenirane francuske vojske, iako je konflikt trajao više od pola godine. Poražen, Béhanzin se vratio u Abomey, dok je Bayol nakratko otišao natrag u Francusku. Primirje je trajalo dvije godine, a onda su Francuzi 1892. godine pokrenuli novi sukob, koji je trajao dvije godine i koji je rezultirao potpunim krahom Kraljevstva Dahomej i njegovom inkorporacijom u Francuski kolonijalni imperij.  

Francuzi su svoje napade na Dahomej pravdali činjenicom da su Dahomejci bili divljaci koji žrtvuju svoje ljude u godišnjim običajima, iako se tu zapravo radilo o čistoj propagandi koja je služila kolonijalnim interesima Pariza; dio te propagande može se i danas vidjeti u francuskim muzejima. 

Nakon potpunog vojnog kraja, Béhanzin se predao francuskoj vojsci bez da je ikada potpisao ikakvu kapitulaciju. Dahomej je pretvoren u protektorat s ograničenom autonomijom, a sam Béhanzin je protjeran iz zemlje. Jedno je vrijeme živio na Martiniku, a onda u Alžiru, gdje je i umro 1906. godine, gdje je inicijalno i pokopan, prije nego su posthumni ostaci (kremiran je) preneseni u Abomey. 

## Literatura
* Joseph E. Harris *Africans and Their History* Penguin 1998.
* Unesco *General History of Africa. Vol. VII: Africa under Colonial Domination, 1880-1935* University of California 1990.
* A. Adu Boahen, Jacob F. Ade Ajayi, Michael Tidy *Topics in West African History* Addison-Wesley 1987.
* Maryse Condé *Last of the African Kings* University of Nebraska Press 1997
Agoli-Agbo

**Agoli-Agbo** bio je posljednji ceremonijalni kralj Dahomeja, vladajući od 1894. do 1900. godine. Agoli-Agbo je bio, prema dostupnim izvorima, brat (iako neki navode da mu je bio tek daleki rođak) posljednjeg formalnog kralja, Béhanzina, koji je pristao potpisati sporazum s Francuzima o predaji Dahomeja nakon što su svi drugi pretendenti na titulu odbili taj sporazum. 

Iako su ga Francuzi, koji su uspostavili protektorat 1894. godine, priznali za kralja, Agoli-Agbo nije imao nikakvih stvarnih ovlasti te je svoju ceremonijalnu funkciju izvršavao uz kontrolu francuskog vicekralja. Takvo je stanje trajalo sve do 1900. godine, kada su Francuzi uspostavili potpunu kontrolu nad Dahomejom, koji je pretvoren u koloniju; Agoli-Agbo je smijenjen i protjeran u Gabon. Vratio se tek 1910. godine na inzistiranje Fona te je nastavio vršiti ograničene ceremonijalne dužnosti kao pretendent na tada već dugo nepostojeće prijestolje. 

Umro je 1940. godine.

## Literatura
*Joseph Adrien Djivo, *Le protectorat d'Abomey : Ago-Lí-Agbó, 1894-1900 (la fin de la monarchie du Danxome)*, Université nationale du Bénin, Département d'histoire et d'archéologie, Abomey-Calavi, R.P.B., 1985, 122 p.

}}
Toffa I

**Toffa I.** (Porto-Novo, cca. 1850. – Porto-Novo, 7. veljače 1908.) bio je posjednji vladar (*dă*) tada autonomne kraljevine Hogbonou, čije je sjedište bilo u današnjem Porto-Novu u Beninu. 

Toffa je na vlast došao 16. rujna 1874. godine nakon što je uz pomoć dahomejske vojske protjerao prijestolonasljednika, princa Sogningbéa, koji je trebao naslijediti kralja Mésija. Njegova vladavina obilježena je otvorenom suradnjim s kolonijalnim silama, posebice Francuzima, koji su mu čak i pomagali u vojnim pohodima, što je stvaralo probleme u odnosima sa susjednim Dahomejom.

Loši odnosi su 1889. godine prerasli u otvoreno neprijateljstvo, nakon što je Dahomej neuspješno pokušao osvojiti Porto-Novo. Toffa se tada konačno priklonio Francuskoj te im je dopustio da koriste Porto-Novo kao svoje sjedište tokom ratnih sukoba s Dahomejom. Iste godine utemeljio je i odlikovanje Red Crne zvijezde, koje se i danas dodjeljuje u Beninu. Nakon što su Francuzi očekivano porazili Dahomej i pretvorili ga u svoj protektorat, Toffa I. je svojoj tituli dodao i naslov "Béhanzinov gospodar", referirajući se na svrgnutog i protjeranog posljednjeg kralja Dahomeja. 

Nakon što su Francuzi Dahomej pretvorili u svoju koloniju 1900. godine, Hogbonou (Porto-Novo) je zadržao svoju nezavisnost, međutim je s godinama postepeno gubio autonomiju; Toffa je u nekoliko navrata protestirao Francuzima zbog smanjivanja autonomije, ali i zbog uvođenja novih poreza. Nakon njegove smrti 1908. godine, Kraljevstvo Hogbonou je također pripojeno Francuskom Dahomeju i tako formalno ukinuto. 

Njegova vladarska palača u Porto-Novu danas je pretvorena u muzej.

## Reference

## Literatura
* Mathurin C. Houngnikpo et Samuel Decalo, « Toffa, King (1874-1908) », in *Historical Dictionary of Benin*, The Scarecrow Press, Lanham, Toronto, Plymouth, 2013 (4th ed.), 337 str.
Dahomejski godišnji običaji

**Dahomejski godišnji običaji** (fon: *xwetanu*) su bili glavna godišnja kraljevska ceremonija koja se održavala u Dahomeju u čast tamošnjih vladara i njihovih obitelji; ceremonija je održavana u Abomeyju, glavnom gradu kraljevstva. Ceremonija je uključivala vrlo bogatu proslavu koja se s vremenom popunjavala, a na svom je vrhuncu trajala čak 30 dana; prilikom ceremonije, kraljevska je obitelj skupljala darove i znakove poštovanja, dio kojih je bio i s ciljem popunjavanja državne blagajne. Kako je Dahomej postajao sila na području lokalne trgovine robljem, robovi su postajali sve važniji segment ceremonije, a s njima i ljudske žrtve, koje su, zajedno sa životinjskima, dodane ceremoniji u XVIII. vijeku; kralj Ghézo je jedno vrijeme zabranio ljudske žrtve, što je izazvalo bijes tamošnjih svećenika. Vojska je također imala ulogu u ceremoniji, što kroz vojnu paradu, što kroz participaciju slavnih Dahomejskih Amazonki u samoj ceremoniji u vidu simulirane bitke. Uz sve to, politički dužnosnici koristili su ceremoniju za stvaranje i jačanje političkih veza, dok bi vlastodršci održavali duge razgovore o stanju u monarhiji i budućima aktivnostima. 

Godišnji običaji prisutni su među Fonima još u XV. i XVI. vijeku, međutim radilo se o neformalnim i necentraliziranim ceremonijama. Na jednoj takvoj ceremoniji okrunjen je i potvrđen prvi kralj Dahomeja, Houegbadja. Houegbadja je također značajno reformirao i normirao ceremoniju. Najveća promjena dogodila se za vladavine Agaje u XVIII. vijeku; Agaja je centralizirao cijeli proces i stavio ga pod kraljevu kontrolu, dodajući neke elemente istoj. Njegovi nasljednici su također mijenjali neke elemente, ali sukus ceremonije ostao je nepromijenjen do kraha monarhije krajem XIX. vijeka. 

John Yonder navodi da je ceremonija, po danima, izgledala ovako: 

#Procesija iz Cane
#Privatne audijencije (*levées*)
#Parada kroz glavni trg u Abomeyju, nastavak audijencija
#Dvorski pjevači izvode historijske pjesme
#Paradno slavlje kraljeva bogatstva
#Preraspodjela dobara, uključujući i ubijene te zarobljene
#Kralj pregledava vojsku
#Prezentacija kraljevog bogatstva 
#Audijencije
#Velika vijeća počinju sa sastancima tokom jutra
#Velika vijeća završavaju sastanke
#Vojska priseže na vjernost Kralju
#Dahomejske Amazonke izvode simuliranu borbu
#Dvorski pjevači pjevaju u čast kraljevstva
#Podjela darova službenicima 
#Kralj odgovara na upite i molbe

## Reference
Disney Channel (Srbija)

**[[Disney Channel]] Srbija** američki je televizijski kanal koji se emituje u Srbiji, Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini i Severnoj Makedoniji od aprila 2012. godine. Kanal se emituje na engleskom, sa titlovima na srpskom.

## Reference

## Vanjske veze

*
The World's Greatest Athlete

***The World's Greatest Athlete*** () je američka filmska komedija snimljena 1973. godine u režiji Roberta Scheerera. Radnja prikazuje kako glavni sportski trener jednog američkog koledža (čiji lik tumači John Amos), nastojeći regrutirati najbolje talente za svoj tim, odlazi u Zambiju i pronalazi mladića (čiji lik tumači Jan-Michael Vincent), dijete bijelih misionara koejg su nakon smrti roditelja odgojili domoroci, i za koga se ispostavlja da predstavlja vrhunski talent. Napravljen u produkciji Disneya za porodičnu publiku, *The World's Greatst Athlete* je postigao izuzetan komercijalni uspjeh i od Vincenta učinio zvijezdu.

## Uloge
* John Amos ... Trener Sam Archer
* Tim Conway ... Milo Jackson
* Jan-Michael Vincent ... Nanu
* Roscoe Lee Browne ... Gazenga
* Dayle Haddon ... Jane Douglas
* Billy De Wolfe ... Dekan Maxwell
* Nancy Walker ... Mrs. Petersen
* Danny Goldman ... Leopold Maxwell
* Don Pedro Colley ... Morumba
* Vito Scotti ... Gledatelj igara
* Liam Dunn ... Dr. Winslow
* Ivor Francis ... Dean Bellamy
* Leon Askin ... Dr. Gottlieb
* Joe Kapp ... Najavljivač Buzzer Kozak 
* Clarence Muse ... Gazengin pomoćnik
* Virginia Capers ... Domorotkinja
* Philip Ahn ... Stari Kinez
* John Lupton ... Starter
* Sarah Selby ... Žena na safariju
* Russ Conway ... Sudac sa štopericom
* Al Checco ... Dr. Checco
* Dick Wilson ... Pijanac u baru

## Reference

## Vanjske veze
*  
* 
* 
*
Jan-Michael Vincent

**Jan-Michael Vincent** (15. jul 1944 - 10. februar 2019) bio je američki glumac, najpoznatiji po ulozi helikopterskog pilota Stringfellowa Hawkea u TV-seriji *[[Airwolf]]*. Vincent je prije toga imao nekoliko zapaženih uloga u filmovima 1970-ih te se smatrao jednom od najperspektivbijih zvijezda. Od 1980-ih su mu na karijeru znatno uticali problemi sa alkoholizmom i drogom.

## Vanjske veze
* 
* Whatever Happened To: Jan Michael Vincent
The Thief Who Came to Dinner

***The Thief Who Came to Dinner*** () je američka kriminalistička filmska komedija snimljena 1973. godine. Temelji se na istoimenom romanu Terrencea Lorea Smitha. Protagonist, čiji lik tumači Ryan O'Neal, je kompjuterski programer u velikoj korporaciji koji, zgađen korupcijom i monotonijom posla, odlučuje započeti karijeru kradljivca dragulja. Radnja prikazuje kako se preko lijepe žene (čiji lik tumači Jacqueline Bisset) uspije infiltrirati u otmjeno društvo, ali mu je za petama agent osiguravajućeg društva (čiji lik tumači Warren Oates).

## Zloge

*Ryan O'Neal ... Webster McGee
*Jacqueline Bisset ... Laura Keaton
*Warren Oates ... Dave Reilly, Texas Mutual
*Jill Clayburgh ... Jackie Johnson
*Charles Cioffi ... Gene Henderling
*Ned Beatty ... Deams
*Austin Pendleton ... Zukovsky
*Gregory Sierra ... Hector alias Dynamite
*Michael Murphy ... Ted
*John Hillerman ... Lasker
*Alan Oppenheimer ... Čovjek iz osiguravajućeg društva
*Margaret Fairchild ... Mrs. Donner
*Jack Manning ... Tom Preston
*Richard O'Brien ... Narednik Del Conte
*George Morfogen ... Rivera

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
*''This Thief Who Came to Dinner'' at TCMDB
Ryan O'Neal

**Ryan O'Neal** (rođen kao *Charles Patrick Ryan O'Neal*, Los Angeles, Sjedinjene Države, 20. travnja 1941. - 8. prosinca 2023.), američki glumac.

Rođen je u Los Angelesu u Kaliforniji, kao najstariji sin Patricije i Charlesa O'Neala, hollywoodskog scenariste i glumca. Njegov brat, Kevin, također je glumac i scenarist. Dio djetinstva proveo je u inozemstvu, posebno u Njemačkoj. Pohađao je srednju školu *University High School* u Los Angelesu i u to doba se bavio boksom.

Kao glumac, isprva nastupa u manjim ulogama u tv serijama (*The Many Loves of Dobie Gillis*, *Bachelor Father*, *Leave It to Beaver*, *Westinghouse Playhouse* i *Wagon Train*). 1961., zajedno s Leonardom Nimoyem gostuje u epizodi vestern  serije *Two Faces West*. 1962.-1963., redovno glumi u NBC vestern seriji *Empire*. 1962., gostuje u premijernoj epizodi ABC serije *Our Man Higgins*. Veliku popularnost postiže 1964.-1966. hit sapunicom *[[Peyton Place (TV serija)|Peyton Place]]*.

O'Nealova filmska karijera doživljava uzlet ulogom u drami 
*[[Ljubavna priča (1970)|Ljubavna priča]]*, koja mu donosi nominaciju za Oscara. 1973., bio je iza Clinta 
Eastwooda, drugi na popisu najkomercijalnijih filmskih zvijezda. Status zvijezde potvrđuje nizom komedija redatelja Petera Bogdanovicha, započevši sa *screwball* komedijom Zašto te tata pušta samu? (*What's Up, Doc?* 1972.), zajedno s Barbrom Streisand, potom u *[[Mjesec od papira (1973)|Mjesecu od papira]]*, (*Paper moon* 1973.) zajedno sa svojom kćerkom Tatum O'Neal, za tu ulogu nagrađenu oscarom, i *[[Kino za groš (1976)|Kino za groš]]* (*Nickelodeon* 1976.), također zajedno s Tatum O'Neal. Druge su značajne uloge u filmovima *[[Barry Lyndon]]* Stanleya Kubricka, (1975.), *Nedostižni most* Richarda Attenborougha (1977.), *Oliver's Story* (1978., nastavak *Ljubavne priče*), i *The Driver* Waltera Hilla, (također 1978.). 

Krajem 1970-ih doživljava pad u karijeri, te kasnije rjeđe glumi u filmovima, među kojima *Irreconcilable Differences* (1984.), i povremeno u tv serijama: *Good Sports* (1991.) i *Bones* (2007.-2010.).

## Izabrana filmografija
* *[[Ljubavna priča (1970)|Ljubavna priča]]* (1970.)
* *[[Zašto te tata pušta samu? (1972)|Zašto te tata pušta samu?]]* (1972.)
* *[[Mjesec od papira (1973)|Mjesec od papira]]* (1973.)
* *[[Barry Lyndon]]* (1975.)
* *[[Kino za groš (1976)|Kino za groš]]* (1976.)
* *[[Nedostižni most (1977)|Nedostižni most]]* (1977.)
* *[[The Driver (1978)|The Driver]]* (1978.)
* *[[Irreconcilable Differences (1984)|Irreconcilable Differences]]* (1984.)

## Izvori

## Vanjske veze

* Official website 
* 
* 
*
Cocciglia, Lucca

**Cocciglia** je naselje u Italiji u provinciji Lucca, u regiji Toscana.

Prema proceni iz 2016. u naselju je živelo 100 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 332 m.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* by the CIA Factbook 
* Italian Railways
* Italian National and Regional Parks
* History of Italy: Primary Documents
* List and maps of archaeological sites in Italy
* WWW-VL: History: Italy  at IUE