Giacomo Puccini

**Giacomo Puccini** [ˈdʒaːkomo putˈtʃiːni] (puno ime **Giacomo Antonio Domenico Michele Secondo Maria Puccini**; Lucca, 22. decembra 1858. – Bruxelles, 29. novembra 1924.), talijanski kompozitor. Rođen u gradu Luka (*Lucca*) u italijanskoj pokrajini Toskani (*Toscana*), u porodici koja je vekovima bila tu nastanjena. Bio je drugi u porodici nazvan Đakomo, a takođe je bio i peti muzičar potekao iz nje. Svoje rano muzičko obrazovanje duguje lokalnom svešteniku koji mu je davao časove klavira. Ipak, za poziv muzičara se odlučio kada je u Pizi (*Pisa*) čuo Verdijevu „Aidu”.

Zahvaljujući posredovanju jedne dvorske dame, majčine prijateljice, dvadesetogodišnji Pučini dobija kraljičinu stipendiju. Živeći u Milanu (Milano) sa jednim bratom, upoznao se sa životom koji će kasnije prikazati u operi *„[[La Bohème|Boemi]]”*. Školovao se na konzervatorijumu u Milanu, gde je bio učenik i Amilkara Ponikijelija (Amilcare Ponicchielli – kompozitor nekada vrlo popularne opere *„[[Đokonda (opera)|Đokonda]]”*). U toku studija komponuje dve opere, *„[[Vilise (opera)|Vili]]”* (*„Le Villi”*) 1883. i *„[[Edgar (opera)|Edgar]]”* (*„Edgar”*) 1889., koje su postigle velik, ali kratkotrajan uspeh, što mu je obezbedilo finansijsku sigurnost i dalo volju da nastavi da se bavi kompozitorskim radom. Već sledeća njegova opera, *„[[Manon Lesko (opera)|Manon Lesko]]”* (*„Manon Lescaut”*) iz 1893. bila je zavidnog kvaliteta i održala se na repertoaru operskih scena do današnjih dana. Zahvaljujući ovoj operi, bio je u mogućnosti da u okolini rodne Luke kupi zemlju i na njoj izgradi najpre skromnu kuću, a kasnije i velelepnu vilu u kojoj je proveo veći deo svog života. Strastveni zaljubljenik u lov i prirodu ovde je imao mir potreban za njegov stvaralački rad.

Svetsku slavu i veliko bogatstvo je stekao dvema operama koje se ubrajaju među nekoliko najboljih opera ikada napisanih, a to su *„[[La Bohème|Boemi]]”* (*„La Bohème”*) i *„[[Toska (opera)|Toska]]”* (*„Tosca”*). Ipak, pošto je bio perfekcionista koji je želeo da stvara savršena dela, jako teško je podneo kada je opera *„[[Madama Butterfly|Madam Baterflaj]]”* (*„Madamme Butterfly”*) izviždana na premijeri u milanskoj Skali 1904. godine. Sam Pučini je ovaj neuspeh pripisao preteranoj dužini drugog čina i prerađuje operu koja doživljava svoju novu premijeru 1905. godine. Od tog trenutka opera, kao i *„[[La Bohème|Boemi]]”* i *„[[Toska (opera)|Toska]]”*, postaje deo 'stalnog operskog repertoara'. No, možda se neuspeh može i pripisati tome što je komponovana pod uticajem francuskog kompozitora Debisija, odnosno, njegove opere *„[[Peleas i Melisanda (opera)|Pelej i Melisanda]]”*, i kao takva bila previše 'moderna' za italijanski ukus.

Pučini odlazi na putovanje u SAD da bi prisustvovao postavljanju *„[[La Bohème|Boema]]”* u Metropoliten operi u Njujorku. Tamo dolazi na ideju, koja će se pokazati ne baš sjajnom, da komponuje operu kakva do tada nije postojala. On odabire temu sa Divljeg Zapada i tako nastaje opera *„[[Kći Zapada (opera)|Kći Zapada]]”* (*„La Fanciulla del West”*) [nekada se može sresti i kao *„Devojka sa zlatnog Zapada”* prema naslovu originalne drame], praizvedena 1910. godine u Metropoliten operi pod dirigentskom palicom Artura Toskaninija (Arturo Toscanini) i sa Enrikom Karuzom (Enrico Caruso) u glavnoj muškoj ulozi. Opera sjajno prolazi u SAD-u, najpre u Njujorku, a zatim i u Bostonu i Čikagu, ali drugde, posebno u Evropi, ona nikada nije postala popularna. Dugo godina nakon ovoga, Pučini traga za novim libretom. Godine 1914. dobija primamljivu ponudu da za bečku scenu piše operetu *„[[Lastavica (opera)|Lastavica]]”* (*„La Rondine”*). Ali, izbija rat i ovo delo doživljava praizvedbu tek 1917. i to, zbog tadašnjeg ratnog antigermanizma, u Monte Karlu. Iste godine Pučini se seli iz Luke i svoje vile *„Dvorac na jezeru”*, jer je u blizini vile podignuta fabrika koja ga ometala u radu. Seli se u Vijaređo kraj mora gde piše triptih jednočinki : *„[[Plašt (opera)|Plašt]]”* (*„Il Tabarro”*), *„[[Sestra Anđelika (opera)|Sestra Anđelika]]”* (*„Suor Angelica”*) i *„[[Đani Skiki (opera)|Đani Skiki]]”* (*„Gianni Schicchi”*), od kojih je ova treća njegova jedina komična opera.

Godine 1919. odlučuje se na komponovanje opere *„[[Turandot (opera)|Turandot]]”* (*„Turandot”*) prema jednom popularnom komadu, a radnja opere se odvija u Kini. Želi da stvori operu koja će biti vrhunac operskog stvaralaštva, veličanstveni spektakl. Naporno radi na ovome, dugo nezadovoljan libretom, ali uspeva da napiše dva čina i deo trećeg uprkos teškoj bolesti koja ga muči. Svestan da neće završiti delo, pada u tešku depresiju. U jednom pismu govori:

:*„Ova opera me prožima, muči dan i noć. Pored nje, sva moja do sada napisana muzika izgleda mi bleda i smešna. Ipak, bojim se da neću uspeti da je završim, a ako tako bude, svet će biti uskraćen za najlepši ljubavni duet svih vremena”*.

Tako je i bilo. Posle pet verzija libreta za duet Kalafa i Turandot, mnogih skica i nacrta melodija, opera ostaje nedovršena. Pučini umire u Briselu, pošto mu je otkazalo srce nakon operacije raka grla. Kompozitor koji je svetu podario neke od najlepših operskih arija, završio je svoj život bez glasa. Želja Pučinija je bila da „*[[Turandot (opera)|Turandot]]*” dovrši kompozitor Rikardo Zandonai. Njegov zet, jedan od najvećih dirigenata u istoriji, Arturo Toskanini, daje kompozitoru Franku Alfanu da dovrši operu na osnovu Pučinijevih nacrta, a kada ovaj to učini, sam Toskanini dorađuje završetak. Premijera je održana 1926. godine u milanskoj Skali. Toskanini je dirigovao, i nakon smrti robinje Liju u trećem činu prekida izvedbu, okreće se publici i kaže: *„Ovde se završava delo maestra.”*. Publika je shvatila i u tišini otišla iz pozorišta. Sutradan je opera izvedena u celini i od onda je stalni deo postavke mnogih operskih kuća. Mnogi muzikolozi i kritičari se slažu da je sa operom *„[[Turandot (opera)|Turandot]]”* završen period klasične opere.

## Opus Đakoma Pučinija

### Opere
* *[[Vilise (opera)|Vilise]]* (Le Villi) (1884.)
* *[[Edgar (opera)|Edgar]]* (Edgar) (1889.)
* *[[Manon Lesko (opera)|Manon Lesko]]* (Manon Lescaut) (1893.)
* *[[La Bohème|Boemi (opera)]]* (La Bohème) (1896.)
* *[[Toska (opera)|Toska]]* (Tosca) (1900.)
* *[[Madama Butterfly|Madam Baterflaj]]* (Madama Butterfly) (1904. / rev. 1905.)
* *[[Kći Zapada (opera)|Kći Zapada]]* (La Fanciulla del West) (1910.)
* *[[Lastavica (opera)|Lastavica]]* (La Rondine) (1917.)
* *Triptih* (Il Trittico)
** *[[Plašt (opera)|Plašt]]* (Il Tabarro) (1918.)
** *[[Sestra Anđelika (opera)|Sestra Anđelika]]* (Suor Angelica) (1918.)
** *[[Đani Skiki (opera)|Đani Skiki]]* (Gianni Schicchi) (1918.)
* *[[Turandot (opera)|Turandot]]* (Turandot) (1926.)