open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dugi marš 5

**Dugi marš 5** je familija kineskih raketa-nosača trenutno u fazi razvoja. Planira se razvoj ukupno šest konfiguracija rakete za različite misije, dok će najmoćnija verzija moći da lansira 25.000 kg u NZO, i 14.000&nbsp;kg u GTO. Prvo lansiranje rakete planirano je najranije za 2015. godinu iz novog svemirskog centra Venčeng na ostrvu Hajnan.

## Slične rakete-nosači

## Reference

## Vanjske veze

* Nova generacija raketa-nosača
Kosmodrom Pleseck

**Kosmodrom Pleseck** () je ruski kosmodrom lociran u Arhangelskoj oblasti, Rusija, oko 800&nbsp;km sjeverno od Moskve i 200&nbsp;km južno od Arhangelska.

Pleseck kosmodrom se naročito koristi za lansiranje vojnih vještačkih satelita koji se postavljaju u orbite visoke inklinacije, uključujući polarne. Položaj je pogodan i stoga što je teren sjeverno od kosmodroma nenaseljeni subpolarni i polarni teren.

Trenutno rakete Sojuz, Kosmos, Molnija, Rokot i Ciklon se lansiraju iz Plesecka. Proton i Zenit se lansiraju samo sa Bajkonura.

## Povezano
* Kosmodrom Bajkonur
* Kosmodrom Kapustin Jar

## Vanjske veze

* Pleseck
Kapustin Jar

**Kapustin Jar** (, često skraćeno Кап-Яр) je raketni vojni poligon i kosmodrom u sjeverozapadnom dijelu Astrahanske oblasti, Rusija.

Površina poligona iznosi oko 650&nbsp;km². Administrativni centar je grad Znamensk sa oko 32000 stanovnika (2005).

Poligon je osnovan 1946. radi ispitivanja prvih sovjetskih balističkih raketa. Naziv je dobio po obližnjem selu. Na poligonu je tokom godina isprobavan čitav niz raketa vojne namjene. Osim toga vršena su i intenzivna lansiranja raznih vještačkih satelita i raketa za ispitivanje viših slojeva atmosfere.

## Povezano
* Kosmodrom Bajkonur
* Kosmodrom Pleseck

## Vanjske veze
* Kapustin Jar veb sajt 
* Istorija i mapa
* Na ruskom avio sajtu 
* Lansirni kompleksi
Maurice Gamelin

**Maurice Gustave Gamelin** (Pariz, 20. rujna 1872. – Pariz, 18. travnja 1958.) je bio francuski general u dvama svjetskim ratovima. Gamelin je bio vrhovni zapovjednik francuske vojske na početku Drugog svjetskog rata te je uglavnom zapamćen po svojoj neuspjeloj obrani Francuske od njemačkog napada, zbog čega je 17. svibnja 1940. godine i smijenjen.

Rođen u Parizu, Gamelin je 1893. godine diplomirao na Saint-Cyru kao najbolji u svojoj klasi. Tokom Prvog svjetskog rata, Gamelin je uspješno služio pod Josephom Joffreom te se danas smatra kako je upravo on zaslužan za nacrt francuskog kontranapada tokom prve bitke na Marni. Rat je završio s činom general-brigadira. Nakon rata, Gamelin se postepeno uspinjao u vojnoj hijerarhiji. Godine 1933. postaje zapovjednik vojske te nadzire njezinu modernizaciju i mehanizaciju, kao i izgradnju Maginotove linije.

Gamelin je bio snažan pobornik defenzivne strategije bazirane na Maginotovoj liniji tako da, kada je Drugi svjetski rat započeo, nije poduzimao nikakve ofenzivne poteze, iako je većina njemačke vojske tada bila angažirana u Poljskoj. Istu plahu taktiku slijedio je i tokom Lažnog rata. Kada su Nijemci krenuli u napad preko Ardena i razdvojili savezničke snage na dva dijela, Gamelin je se našao u problemu. U svibnju je smijenjen, a na njegovo je mjesto došao Maxime Weygand, koji je ubrzo kapitulirao.

Gamelin je tokom 1942. godine izveden pred sud u Riomskom procesu, montiranom suđenju koje je organizirala Višijevska Francuska. Gamelin se na procesu branio šutnjom. Nakon što je proces propao, Gamelin je zatvoren od strane Nijemaca u dvorcu Itter, odakle su ga oslobodili Amerikanci tokom 1945. godine.

Premijer Édouard Daladier je strašno cijenio Gamelina zbog činjenice da je odbijao pustiti politiku u vojsku, ali i zbog njegovih uvjerenih republikanskih ideala. Gamelin je umro u vojnoj bolnici Val-de-Grâce u Parizu, 18. travnja 1958. godine.
Meksički crveni ris

**Meksički crveni ris** (lat. *Lynx rufus escuinapae*) je podvrsta crvenoog risa iz porodice mačaka. Najudomaćeniji je u meksičkim državama Sinaola i Nayarit.

## Opis
Najmanja je podvrsta crvenog risa, i naraste oko dvije veličine domaće mačke. Po izgledu je slična običnom risu, samo joj je rep tamnije boje. Odrasla jedinka teška je 4-13 kilograma. Boja mu varira od svjetlo-sive do crvenkasto-smeđe. Ima karakteristične crne pruge na prednjm nogama i crni vrh na repu, zajedno s crnim vrhovima ušiju i zalizaka na licu. 

## Način života
Mesožder je, hrani se zečevima, glodavcima, ogrličastim pekarijem, nosatim rakunima, pticama i jelenima. Osamljena je, noćna životinja koju rijetko viđaju ljudi. Samo tijekom sezone parenja dosta se jedinki skupi. Sezona parenja može biti u bilo koje doba godine, nije nužno u proljeće.

## Izvori
Afrička divlja mačka

**Afrička divlja mačka** (lat. *Felis silvestris lybica*) je zbirni naziv za podvrste divlje mačke iz porodice mačaka koje žive u Africi. Danas se smatra, da se s velikom vjerojatnoćom može reći da je ona jedini predak današnje domaće mačke.

Postoji devet podvrsta divljih mačaka koje odgovaraju tipu falb mačke. Neke od njih su:
* *Felis silvestris lybica*, Afrika, sjeverno od Sahare
* *Felis silvestris brockmani*, istočnoafričke savane
* *Felis silvestris cafra*, južna Afrika
* *Felis silvestris sarda*, Sicilija, Sardinija

## Osobine

Afrička divlja mačka svojim izgledom jako podsjeća na domaću (kratkodlaku) mačku. Dlaka joj je boje pijeska i vitka je. Od glave do početka repa dugačka je oko 50 cm, a rep ima oko 25&nbsp;cm. U pravilu je teška oko 5-6 kg, ali može doseći i do 8&nbsp;kg.

## Rasprostranjenost

Osim u pustinjskim predjelima, afrička divlja mačka naseljava sva područja Afrike, a osim toga i talijanske otoke Siciliju i Sardiniju. Žive u vrlo različitim životnim okolinama, od polupustinja preko savane pa sve do tropskih kišnih šuma. Od poznatih devet podvrsta afričke divlje mačke, njih čak pet žive u tropskim kišnim šumama zapadne i središnje Afrike, ali su upravo radi toga puno manje istražene i poznate od podvrsta čije su životne okoline na "otvorenom".

## Prehrana

Ove mačke se prije svega hrane s malim glodavcima, ali jedu i manje ptice, vodozemce, a ponekad i pauke pa čak i škorpione.

## Značenje, povijest, kultura

Novija istraživanja smatraju, da je afrička divlja mačka udomaćena vjerojatno u Mezopotamiji već prije oko 8.000 godina (6000 pr. Kr.)

Falb mačka je navedena u Washingtonskom sporazumu o zaštiti životina u prilogu B. Time je trgovina ovom mačjom vrstom strogo ograničena. Najveća opasnost za ovu vrstu nije, kao kod drugih vrsta, čovjek ili smanjivanje njenog prirodnog okoliša, nego mogućnost parenja s domaćom mačkom, koje je više nego često.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Afrička zlatna mačka

**Afrička zlatna mačka** (lat. Caracal aurata; sinonim: *Profelis aurata*) – vrsta mačke srednje veličine, koja živi u prašumama u ekvatorijalnoj Africi. U prošlosti je bila svrstana u rod *[[Mačka (rod)|Felis]]*, pa u rod *[[Karakal (rod)|Caracal]]*, a sada u poseban rod *Profelis*.

Ima težinu od 11 do 14 kg. Dužina tijela je od 60 do 102&nbsp;cm, uz dodatak 16–46&nbsp;cm dužine repa. Visina je od 38 do 51&nbsp;cm.

Afrička zlatna mačka je oko dva puta veća od domaće mačke. To je snažna mačka, dugih nogu. Javlja se u dvije osnovne boje: sivoj i zlatnoj. Trbuh, vrat, brada i obrazi su uvijek svjetliji od ostatka tijela. Mogu biti i bijele boje. Rep je tamniji i završava crnim vrhom. Oko 4% populacije je potpuno crno. U zapadnoj Africi, mogu imati mrlje na cijelom tijelu ili samo na leđima, nogama i vratu.

Afrička zlatna mačka živi u prašumama ekvatorijalne Afrike: u Senegalu, Nigeriji, Nigeru, Kongu, Demokratskoj Republici Kongu i Ruandi, a najjužnije živi u Angoli. Šteti joj negativno djelovanje čovjeka, npr. smanjivanjem površina prašuma.

Afrička zlatna mačka živi pojedinačno, aktivna je noću, u zoru ili sumrak. Tijekom dana odmara se na drveću. U zatočeništvu, trudnoća traje 75-78 dana, okoti jednog ili dva mačića, koji rastu brzo i već su odbijeni od sise sa 6 tjedana starosti. Spolno su zreli s oko 18 mjeseci. Žive do 15 godina.

Aktivni su lovci. Lako se mogu popeti. Love glodavce i ptice, također mogu uhvatiti male antilopu, ponekad love male majmune. Prema nekim izvješćima, čak napadaju stoku i perad.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Azijska zlatna mačka

**Azijska zlatna mačka** (lat. *Pardofelis temminckii*) je zvijer iz porodice *[[Felidae]]*, koja naseljava istočnu i jugoistočnu Aziju.

## Ugroženost
Ova vrsta je na nižem stupnju opasnosti od izumiranja i smatra se skoro ugroženim taksonom.

## Rasprostranjenje
Areal azijske zlatne mačke obuhvaća veći broj država u Aziji. Vrsta je prisutna u Kini, Indiji, Tajlandu, Laosu, Vijetnamu, Mijanmaru, Maleziji, Indoneziji, Bangladešu, Butanu, Kambodži i Nepalu.

## Izgled
Azijska zlatna mačka snažno je građena, s tipičnim izgledom mačke. Dužina glave i tijela iznosi 66–105&nbsp;cm, a repa 40–57&nbsp;cm. Težina varira od 9 do 16 kg, što je oko dva ili tri puta više od domaće mačke.

Dlaka je jedinstvena u boji, ali vrlo promjenjiva u rasponu od crvene do zlatnosmeđe, tamnosmeđe, sive do crne. Prijelazni oblici između različitih nijansi također postoje.

## Stanište
Staništa vrste su: šume, travna vegetacija i brdoviti predjeli.

## Reference

## Vanjske veze
Geoffroyeva mačka

**Geoffroyeva mačka** (čita se: Žofrojeva) (lat. *Leopardus geoffroyi*) je divlja mala mačka s juga Južne Amerike.

Dobila je ime po francuskom prirodoslovcu, koji se zvao Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (1772. - 1844).

Geoffroyeva mačka ima žuto-smeđe do srebrno-sivo krzno. Njena dlaka ima po sebi mnogo nepravilnih raspršenih crnih mrlja i pruga. Lice je nepravilno prugasto. Duga je između 42 i 70 centimetara i teška 2-6 kilograma. Rep je 24-36 cm dug.

Geoffroyeva mačka lovi uglavnom noću te se hrani malim glodavcima, pticama i gušterima. Dobar je penjač i teži tome, da plijen potjera na ​stabla. Ne boji se vode i lovi životinje poput riba i žaba. 

Odmara na granama stabala. Uglavnom živi usamljeno. Ženka okoti jednog do četiri mladunčeta, obično jedno ili dva.

Obitava u Boliviji, južnom Brazilu, Argentini, Urugvaju i Paragvaju. Dolazi u nekoliko tipova staništa, ali preferira različita područja u planinskim predjelima, poput šikara i otvorenih šuma. Izbjegava otvorene travnjake i guste bjelogorične šume. Može se naći i na visini od 3 300 metara.

Između 1960.-ih i 1980.-ih lovila se zbog dragocjenoga krzna.
Bornejska mačka

**Bornejska mačka** (lat. *Pardofelis badia*) je vrsta male mačke, koja je endem otoka Bornea. Klasificirana je kao ugrožena vrsta zbog velikog pada populacije uzrokovanog gubitkom staništa.

## Opis

Izgledom nalikuje azijskoj zlatnoj mački, ali je mnogo manja od nje. Krzno joj je blijedo kestenjaste boje. Rep je dug i pri kraju zašiljen, te se na njemu nalazi velika bijela pruga. Uši su okruglaste.

U razdoblju između 1874. i 2004. samo dvanaest primjeraka je izmjereno. Duljina tijela im je varirala od 49,5 do 67 centimetara, dok je rep dug 30-40,3 centimetara. Pretpostavlja se da odrasle jedinke imaju masu 3-4 kilograma, ali je premalo jedinki izvagano da bi se dobila pouzdanija procjena... .

Kratka, zaobljena glava je tamnosive boje, te ima dvije tamne pruge koje se pružaju iz kuta svakog oka. Također, na stražnjoj strani glave je tamna mrlja u obliku slova "M".   Proporcije tijela i vrlo dugi rep ovoj mački daju izgled koji podsjeća na jaguarundija.

## Ekologija i ponašanje
Tajnoviti i noćni način života, te možda niska gustoća populacije bornejske mačke su mogući razlozi toga što ju je vrlo teško vidjeti. Ništa se ne zna o njezinoj ishrani i reproduktivnom ponašanju.

U razdoblju između 2003. i 2006. snimljena je samo jedna fotografija bornejske mačke tijekom 5034 noći. Prema nepotvrđenoj anegdoti iz Sarawaka, bornejska mačka je promatrana na grani visine 1 metar iznad zemlje blizu rijeke tijekom noćne ekspedicije. Lokalni skupljač životinja tvrdi da je slučajno susreo dvije bornejske mačke u odvojenim navratima u prosincu 2003. Kazao je da su bornejske mačke ušle u njegov kavez za ptice, te napale njegove fazane. Jedna mačka je uginula u zatočeništvu,a druga je otpuštena.

## Reference

## Vanjske veze
*  IUCN Cat Specialist Group: ''Bornean Bay Cat'' 
*  Indian Tiger Welfare Society 
*  BBC 2008: ''Bay cat, Bornean red cat, Bornean marbled cat''
;Ostali projekti
Indijska pustinjska mačka

**Indijska pustinjska mačka** (lat. *Felis silvestris ornata*) ili **azijska stepska mačka** je podvrsta  divlje mačke koja živi u Aziji. 

Od slične afričke divlje mačke razlikuje se drugačijim uzorkom na krznu, koje je više pjegasto, dok je kod afričkih prugasto. Nastanjuje područja od Bliskog istoka sve do zapadne Indije, pa dalje do sjeverozapadne Kine i Mongolije. Granica između europske i ove divlje mačke je Kavkaz. 

Veličine je kao domaća mačka. Blijedožutog je tijela s crnim točkama. Trenutno se ovu vrstu mačaka smatra ugroženom do mjere da je uvrštena u Washingtonski sporazum o zaštiti vrsta, djelomice iz razloga zbog potražnje za njenim cijenjenim krznom.

## Izvori
* Nobuyuki Yamaguchi et al.: *Craniological differentiation between European wildcats (Felis silvestris silvestris), African wildcats (F. s. lybica) and Asian wildcats (F. s. ornata): implications for their evolution and conservation.* Biological Journal of the Linnean Society, tom 83, strana 47 - rujan 2004.
Jaguarundi

**Jaguarundi** (lat. *Puma yagouaroundi*) vrsta je male mačke, koja živi u Sjevernoj i Južnoj Americi.

## Obilježja

Jaguarundi ima kratke udove i dugi rep. Dužina tijela je 65 cm, a osim toga, otprilike 45 cm dug je rep. Što se tiče dlaka ima dvije inačice. Prva inačica je siva, a druga smeđe-crvenkasta. Ranije su se ove dvije inačice računale kao dvije različite vrste, a samo siva inačica zvala se jaguarundi. Obje inačice pojavljuju se u istom omjeru i međusobno su u kontaktu. 

## Rasprostranjenost

Jaguaraundi se nalaze u tropskim i suptropskim dijelovima Sjeverne i Južne Amerike, od Teksasa preko Srednje Amerike do Urugvaja i Bolivije. Žive u različitim staništima, ali uglavnom u šumama i na rubovima šuma. Rijetko se viđaju na čistinama i usred prašume. 

## Način života

Ove mačke su noćne životinje i love: glodavce, zečeve, ptice i gmazove. Pomoću svog vitkog tijela, mogu se kretati i kroz gustu vegetaciju. Dobri se snalaze u penjanju te plivanju. 

Skotnost traje oko 65 dana, a zatim ženka rađa dva ili tri mladunca. Obično se pare dva puta godišnje.

## Sistematika

Prethodno je vrsta uvrštena u zaseban rod *Herpailurus*. Genetske studije pokazale su, da je jaguarundi usko povezan s pumom i zato su danas klasificirani u jedan rod puma. Zajedno, su usko povezani i s gepardom.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Kodkod

**Kodkod** (lat. *Leopardus guigna*), poznat i kao guiña, najmanja je mačka obje Amerike. Jedna je od ugroženih vrsta mačaka.

## Rasprostranjenost i stanište
Kodkod živi u kišnim šumama umjerenih područja na prostoru južnih Anda, pretežno na teritoriju Argentine i Čilea. Ponekad je prisiljen živjeti u degradiranim šumama i makiji, zbog gubitka prirodnog staništa.

### Podvrste
Postoje dvije podvrste kodkoda:
* *Leopardus guigna guigna* - rasprostranjen u južnom Čileu i Argentini
* *Leopardus guigna tigrillo* - u središnjem Čileu

## Izgled
Odrasla jedinka kodkoda duga je 37-51 cm s repom duljine oko 20&nbsp;cm. Može težiti 2-2.5 kilograma. Visina odrasle jedinke iznosi oko 25&nbsp;cm.
Izgledom sliči Geoffroyevoj mački, ali ima deblji rep i manju glavu. Kodkodovo krzno je žuto-smeđe boje s crnim točkama te crnim prstenovima na repu. I kod ove vrste mačaka prisutna je pojava melanizma.

## Način života
Kodkod je pretežno noćna životinja, ali zna biti aktivan i danju. Mesožder je, hrani se pticama, gmazovima, glodavcima i manjim domaćim životinjama. Teritorijalna je vrsta. Mužjački teritoriji su površine 1-2.5 km², dok su teritoriji ženki manji tj. od 0.5 do 0.7&nbsp;km². Trudnoća traje 72-78 dana, kada se koti jedan do tri mačića. Životni vijek kodkoda je otprilike 11 godina.

## Ugroženost
Prema IUCN-u, kodkod je klasificiran kao *osjetljiva vrsta* s manje od 10 000 jedinki u divljini. Smatra se da se u posljednjih 30 godina dogodio pad brojnosti populacije od čak 30%, a trend pada brojnosti se nastavlja i danas. Uzroci tomu su gubitak prirodnog staništa (sječa šuma) i ubijanje od strane seljaka koji ovu vrstu smatraju štetočinom zbog napada na domaće životinje.

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Kolokolo

**Kolokolo** (lat. *Leopardus colocolo*) je divlja mala mačka iz Južne Amerike.

Kolokolo obitava u zapadnoj Južnoj Americi, na području od Ekvadora i Čilea, preko Anda u Argentini i nekoliko susjednih zemalja. Malo je poznato o načinu lova i reprodukciji kolokolo mačke, ali vjeruje se, da lovi noću i hrani se najviše malim sisavcima i pticama.

Kolokolo je malena, samo 55 do 70 cm, a teži prosječno 3-7 kg. Boja krzna varira od sive i žute do tamnosmeđe te je prekriveno tamnosmeđim prugama. Obično okoti dva mačića po leglu. Može živjeti između 9 i 16 godina.

U prošlosti su se pampaska mačka i pantanalska mačka smatrale podvrstama kolokolo mačke, ali sada su zasebne vrste.

## Reference
Leopard mačka

**Leopard mačka** (lat. *Prionailurus bengalensis*) je divlja mala mačka južne i istočne Azije.

Nije ugrožena, jer je široko rasprostranjena, ali prijete joj lov i gubitak staništa u nekim dijelovima njenog rasprostiranja. Postoji dvanaest podvrsti leopard mačke, koje se razlikuju po izgledu.  Ime „leopard mačka“ dolazi od krzna sličnog leopardu, ali nije u bliskom srodstvu s leopardom.

## Opis
Leopard mačka je veličine domaće mačke, ali vitkija s dužim nogama. Na maloj glavi ima dvije istaknute tamne pruge. Kratka i uska njuška je bijela. Krzno tijela i udova ima crne točke različitih veličina i boja. Rep je oko pola duljine tijela i poprskan s nekoliko nejasnih prstenova u blizini crnog vrha. Krzno je žućkasto-smeđe boje kod južnih populacija leopard mačke, a blijedo srebrno-sive kod sjevernih populacija.

U tropima, leopard mačke teže 0,5-3,8&nbsp;kg, imaju duljinu tijela 38–66&nbsp;cm s 17–31&nbsp;cm dugim repom. U sjevernoj Kini i Sibiru, teže do 7&nbsp;kg, a dužina tijela je do 75&nbsp;cm. Općenito, dobivaju na težini prije zime, a mršave do proljeća. Ramena visina je oko 41&nbsp;cm.

## Rasprostiranje
Leopard mačke su najviše rasprostranjene azijske male mačke. Njihov raspon se proteže od Amurske oblasti u ruskom Dalekoistočnom saveznnom okrugu preko Korejskog poluotoka, Kine, Indokine, indijskog potkontinenta, na zapadu do sjevernog Pakistana, a na jugu do Filipina i Sundskih otoka u Indoneziji.

Najradije žive u šumskim staništima, ali i na poljoprivrednim površinama. Žive u tropskim prašumama, u suptropskim listopadnim i crnogoričnim šumama u podnožju Himalaje na visinama iznad 1000&nbsp;m.

Leopard mačke su mesojedi. Hrane se: raznim malim sisavcima, gušterima, vodozemcima, pticama i kukcima. Najviše se hrane miševima i štakorima. Za razliku od drugih mačaka, ne igraju se s plijenom. Jedan od razloga je što se više hrane pticama, nego druge mačke pa se ne igraju s pticama, koje ulove, kako im ne bi odletjele.

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Mačka ribič

**Mačka ribič** (lat. *Prionailurus viverrinus*) je životinja iz porodice mačaka, čije se stanište proteže kroz: Indokinu, Indiju, Pakistan, Šri Lanku, Sumatru i Javu. 

Krzno je maslinovo-sive boje s crnim točkama, raspoređenim u uzdužne pruge. Nos ove vrste je karakteristično spljošten. Veličina se razlikuje, ovisno o staništu: u Indiji, dužina je oko 80 cm, a težina oko 11,7 kg, dok je u Indoneziji, dužina oko 65 cm, a težina od oko 6 kg. Zdepaste su građe sa srednje-kratkim nogama i kratkim mišićavim repom, koji je dužine jedne do dvije polovine dužine ostatka tijela.

Kao i njen najbliži srodnik leopard mačka, mačka ribič živi pored rijeka, malih potoka i močvara sa šumom mangrova, a pošto često i vješto pliva, prilagođena je ovom staništu.

Glavna hrana ove mačke su ribe od kojih lovi oko 10 različitih vrsta. Također, lovi i druge vodene životinje, kao što su žabe ili riječni rakovi, ali i kopnene životinje, poput glodavaca i ptica. Kao i drugim sisavcima koji žive u poluvodenim sredinama, posebno građene šape joj omogućuju bolje kretanje u blatnjavom okruženju i vodi.
Margaj

**Margaj** (lat. *Leopardus wiedii*) je mala mačka iz reda zvijeri.

Areal vrste obuhvaća veći broj država u Južnoj i Srednjoj Americi. Vrsta je prisutna u Argentini, Belizeu, Boliviji, Brazilu, Venezueli, Gvajani, Gvatemali, Kolumbiji, Meksiku, Nikaragvi, Kostarici, Ekvadoru, Panami, Paragvaju, Peruu, Salvadoru, Surinamu, Urugvaju, Francuskoj Gvajani i Hondurasu. Staništa vrste su šume i riječni ekosustavi. Prisutna je na području rijeke Amazone u Južnoj Americi.

Ima dužinu tijela od 50-72 cm, rep je dugačak 35-49 cm, a teži 3-9 kg.

Margaj je privlačna izgleda, bliski rođak ocelota, ali je manji. Dlaka je kratka, glatka i smeđa, bijela na dnu tijela, prsima i vratu. Tamne mrlje slične su kao i kod ocelota i protežu se duž leđa i sa strane. Rep je prugast. 

Plijen margaja uglavnom su: štakori, miševi, vjeverice, oposumi, male ptice i beskičmenjaci. Povremeno se hrane plodovima.

Margaj provodi većinu svog života na stablima, gdje lovi, obično u sumrak. Živi skrovito, lako se skriva, često koristi mimikriju. Vrlo je spretan u penjaju zahvaljujući iznimno fleksibilnim stražnjim nogama. Tijekom silaska s drveća pomaže mu dugi rep. Zbog privlačna izgleda, ljudi su pokušali pripitomiti margaja s malo uspjeha, jer ne voli biti zatvoren u kući.

Trudnoća traje 76 - 85 dana, okoti jednog mladog, rijetko dva.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Ocelot

**Ocelot** (lat. *Leopardus pardalis*), poznat i kao **obojeni leopard**, **McKenneyeva divlja mačka** te **Manigordo** (u Kostariki), divlja je mačka sa staništem u Južnoj i Srednjoj Americi te Meksiku, iako je primjećena i u SAD-u, Trinidadu i Tobagu te Karibima. Naraste do jednoga metra uz prosječnu težinu od 10 do 15 kilograma što ga čini najvećim pripadnikom u rodu *Leopardus*. Istrebljivani su zbog svoga krzna što ih je dovelo na popis ugroženih vrsta u osamdesetim godinama dvadesetoga stoljeća, no od 2006. godine njihov status je, prema IUCN-u, vrlo siguran.

## Sistematika i ime

Ime *ocelot* dolazi od riječi *ōcēlōtl* (*[[Međunarodna fonetska abeceda|oːˈseːloːtɬ]]*) koja se ponajprije odnosi na jaguara.

### Podvrste

Navedene su podvrste ocelota i njihova staništa:

**Leopardus pardalis pardalis*, amazonska prašuma
**Leopardus pardalis aequatorialis*, sjeverne Ande te Srednja Amerika
**Leopardus pardalis albescens*, Meksiko, jugozapadni Texas
**Leopardus pardalis melanurus*, Venezuela, Gvajana, Trinidad i Tobago, Barbados, Grenada
**Leopardus pardalis mitis*, Argentina, Paragvaj
**Leopardus pardalis nelsoni*, Meksiko
**Leopardus pardalis pseudopardalis*, Kolumbija
**Leopardus pardalis puseaus*, Ekvador
**Leopardus pardalis sonoriensis*, Meksiko
**Leopardus pardalis steinbachi*, Bolivija

## Ponašanje

Ocelot je aktivniji noću. U borbama za teritorij borit će se i do smrti s drugim pripadnicima svoje vrste. Većinu godine živi usamljeno, a izuzetak je doba parenja. Dan provodi po drveću ili uzvisini povremeno dijeleći svoje stanište s drugim ocelotom istoga spola. Vrijeme potrebno da ženka okoti mladunčad procjenjuje se na 70 dana, pri čemu na svijet dolaze 2-4 ocelota.

Iako se vrlo dobro snalazi na drveću, primarno je životinja koja provodi vrijeme na tlu. Lovi životinje koje su manje od njega prateći njihov miris, iako ima vrlo razvijen vid.

## Ostalo

Oceloti se ponekad drže u kućanstvima kao ljubimci. Poznati slikar dvadesetoga stoljeća Salvador Dalí često je putovao sa svojim ocelotom, a vodio ga je i na luksuzne brodove tijekom dalekih putovanja. Pripadnici naroda Moche u Peruu klanjali su se životinjama te često prikazivali ocelote u svojoj umjetnosti.

## Reference

## Drugi projekti
Baldo Glavić

**Baldo Melkov Glavić** (Šipanska Luka, 30. studenog 1841. - Šipanska Luka, 8. srpnja 1910.), hrvatski svećenik i sakupljač narodnih pjesama. Skupio je 709 epskih i lirskih pjesama te ih popratio podacima o kazivačima. Dio je objavio u zbirkama Narodne pjesme (I–II, 1889–97), a osamdesetak pjesama uvršteno je u antologije Hrvatske narodne pjesme (I–X, 1896–1942) Matice hrvatske, kojoj je poklonio građu. Spjevao je veliku pjesmu *Remeta* koju je tiskao Antun Scholz u svesku "Tri pjesme" u Zagrebu 1904. godine. Zbornik Balda Glavića sadrži više od 100 000 stihova, a pjesme su skupljane u razdoblju od 1865. do 1885. godine. Zapisao je po kazivanju pučanke Anice Begin rođene Kalafato 1885. dugačak nerimovani ep o majkovskom hajduku Mići Papi koji je ubio i opljačkao bogatog Konavljanina Vida smještenog u Slanome, te izbjegao pravdi.

Završio je teologiju u Zadru te bio župnik na Mljetu i Korčuli, profesor sjemeništa u Dubrovniku. Zapisivao je pjesme na Šipanu, Mljetu, Korčuli i u Dubrovniku.

## Izvori
Oncila

**Oncila** (lat. *Leopardus tigrinus*) je sisavac iz reda zvijeri i porodice *[[Felidae]]*.

Oncila je mala mačka, koja živi u prašumama Južne i Srednje Amerike (samo u Panami). Srodna je ocelotu i margeju. Noćna je životinja. Hrani se glodavcima i pticama.

Naraste 38 do 59&nbsp;cm, plus 20 do 42&nbsp;cm dug rep. Iako je to nešto više od prosječne domaće mačke, oncila je općenito lakša, teži 1,5 - 3 kg.

Krzno je gusto i mekano, u rasponu od svijetlo smeđe do tamno oker boje, s brojnim tamnim rozetama preko leđa i bokova. Donje krzno je blijedo s tamnim pjegama, dok je krzno repa s kolutovima.

Ova vrsta se smatra ranjivom glede ugroženosti vrste od izumiranja.

Područje rasprostiranja ove vrste obuhvaća veći broj država u Južnoj Americi kao što su: Argentina, Bolivija, Brazil, Venezuela, Gvajana, Kolumbija, Panama (Srednja Amerika), Paragvaj, Peru, Kostarika, Ekvador, Surinam i Francuska Gvajana.

Staništa vrste su: prašume, planine i travnjaci. Oncila je prisutna na području rijeke Amazone.

Broj mladunaca, koje ženka donosi na svijet je obično 1-4, prosječno 1,12.

Podvrsta je *Leopardus tigrinus ssp. oncilla*.

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Antoine-Laurent de Jussieu

**Antoine Laurent de Jussieu** (Lyon, 12. 4. 1748. – 17. 9. 1836.) je bio francuski botaničar iz poznate francuske botaničarske obitelji de Jussieu.

Istakao se kao prva osoba koja je predložila razvrstavanje biljaka cvjetnjača. Veći dio sustava kojeg je on predložio je u uporabi do današnjeg dana. U biologiji se rabi kratica **Juss.** kad se citira botaničko ime.

Rodio se u Lyonu. Bio je nećak francuskog botaničara Bernarda de Jussieua. U Parizu je studirao medicinu, a diplomirao je 1770. godine. Posao je našao iste godine. Predavao je  od 1770. do 1826. botaniku u botaničkom vrtu Jardin des Plantes. Njegov sin Adrien-Henri je također postao botaničarom.

U svojoj studiji o cvjetnjačama *Genera plantarum* iz 1789., Jussieu je usvojio metodologiju koja se temelji na uporabi višestrukih znakova radi određivanja skupina. To je izvedena zamisao francusko-škotskog prirodoslovca Michela Adansona. To je bio značajni pomak od izvornog Linnéovog sustava, u kojem se biljke razvrstavalo u razrede i redove prema broju prašnika i tučaka. Jussieu je zadržao Linnéovo dvojno nazivlje, što je rezultiralo u radu koji se pokazao dalekosežna učinka; brojne današnje biljne porodice se i dalje pripisuju Jussieuu.

Mortonova *History of botanical science* (Povijest botaničke znanosti) iz 1981. navodi 76 biljnih porodica po Jussieuu u Međunarodnom kodeksu botaničke nomenklature, dok primjerice za Linnéa navodi samo 11. Pišući o prirodnim sustavima, Sydney Howard Vines je primijetio 

U 1788. su ga izabrali za inozemnog člana Švedske kraljevske akademije znanosti.

Bio je članom masonske lože Les Neuf Sœurs.

## Radovi
*Jussieu, Antoine Laurent de (1789.). Genera Plantarum, secundum ordines naturales disposita juxta methodum in Horto Regio Parisiensi exaratam. Paris. OCLC 315729.
*Jussieu, Antoine Laurent de. Antonii Laurentii de Jussieu Genera plantarum :secundum ordines naturales disposita, juxta methodum in Horto regio parisiensi exaratam, anno M.DCC.LXXIV.
*Jussieu, Antoine Laurent de. Opuscules de botanique.

## Izvori
Na Wikisourceu ima još o ovome autoru.
*Ovaj članak sadrži prevedni tekst izdanja koje je danas javno vlasništvo: Chisholm, Hugh, ed (1911). Encyclopædia Britannica (11. izd.). Cambridge University Press. 

* Duane Isely, *One hundred and one botanists* (Iowa State University Press, 1994.), str.&nbsp;118.–120.
*["De Jussieu"](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/De_Jussieu). Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. 1913.
Papaveraceae

***Papaveraceae***, **makovi** ili **makovke** su porodica biljaka iz reda žabnjakolika koja uključuje 44 rodova odnosno oko 770 vrsta iz reda *[[Ranunculales]]*. Naziv je dobila po najvažnijem rodu papaver ili makovima. Porodica je kozmopolitski rasprostranjena i to uglavom u suptropskom i umjerenom pojasu sjeverne hemisfere. *Papaveraceae* su prvenstveno dvosupnice odnosno jednogodišnje ili višegodišnje zeljaste biljke, a ostatak otpada na grmlje i nisko raslinje. U porodici postoji 55 rodova od kojih 14 nema nijednu priznatu vrstu, to su: *[[Boothia]]*, *[[Capnites]]*, *[[Cathcartia]]*, *[[Chiazospermum]]*, *[[Closterandra]]*, *[[Cryptoceras]]*, *[[Cucularia]]*, *[[Diclytra]]*, *[[Mnemosilla]]*, *[[Mosenthinia]]*, *[[Platystigma]]*, *[[Pteridophyllum]]*, *[[Rupicapnos]]* i *[[Sarcocapnos]]*. Cvjetovi su dvospolni, a plod može biti višesjemeni tobolac ili jednosjemeni nepucavac. Porodici makovka pripadaju i biljke dimnjače (Fumarioideae) koje nemaju mliječnog soka uključujući i rod cunjica ili *[[Hypecoum]]*. Rodovi *[[Pteridophyllum]]* (Siebold & Zucc.), *[[Rupicapnos]]* (Pomel) i Sarcocapnos (DC.), nemaju zasada nijedne priznate vrste, klasificiraju se u dimnjače. Porodica trenutno uključuje i dvije skupine koje su dugo vremena smatrane zasebnim porodicama – *[[Fumariaceae]]* i *[[Pteridophyllaceae]]*.

## Rodovi

* Adlumia, obuhvaćaju i dimnjače.
* Arctomecon	
* Argemone	
* Bocconia	
* Canbya	
* Capnoides, obuhvaćaju i dimnjače.
* Ceratocapnos, obuhvaćaju i dimnjače.
* Chelidonium	
* Corydalis, obuhvaćaju i dimnjače.
* Cryptocapnos, obuhvaćaju i dimnjače.
* Cysticapnos	
* Dactylicapnos, obuhvaćaju i dimnjače.
* Dendromecon	
* Dicentra, obuhvaćaju i dimnjače.
* Dicranostigma	
* Discocapnos, obuhvaćaju i dimnjače.
* Ehrendorferia, obuhvaćaju i dimnjače.
* Eomecon	
* Eschscholzia	
* Fumaria, obuhvaćaju i dimnjače.
* Fumariola	
* Glaucium	
* Hesperomecon	
* Hunnemannia	
* Hylomecon	
* Hypecoum, obuhvaćaju i dimnjače.
* Ichtyoselmis, obuhvaćaju i dimnjače.
* Lamprocapnos, obuhvaćaju i dimnjače.	
* Macleaya	
* Meconella	
* Meconopsis	
* Papaver	
* Phacocapnos	
* Platycapnos, obuhvaćaju i dimnjače.
* Platystemon	
* Pseudofumaria, obuhvaćaju i dimnjače.
* Roemeria	
* Romneya	
* Sanguinaria		
* Stylophorum	
* Trigonocapnos, obuhvaćaju i dimnjače.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
*  In 
* 
* 
*  In 
*  In 
* 
* 
* 

;Ostali projekti
Bahía Blanca

**Bahía Blanca**  je grad u Argentini u pokrajini Buenos Aires. Prema proceni iz 2010. u gradu je živelo 365.509 stanovnika.

## Reference


## Vanjske veze

* Službena stranica grada
INSEE

**INSEE** () je francuski nacionalni institut za ekonomske i statističke studije. Sakuplja i objavljuje informacije o francuskoj ekonomiji i društvu, periodično organizuje popis stanovništva, objavljuje podatake o inflaciji. Nalazi se u Parizu. Deo je Eurostata. Osnovan 1946. 

Pripada Ministarstvu privrede. Trenutni direktor je Žan Mišel Šarpen (Jean-Michel Charpin)

## Brojevi i šifre INSEE
INSEE dodeljuje šifre administrativnim jedinicama (ne podudaraju se sa poštanskim brojevima). Periodično se menjaju usled sjedinjavanja opština ili promene njihovih naziva. 

Ova institucija takođe dodeljuje matične brojeve građanima. Svaki matični broj se sastoji od 13+2 cifre u obliku **pggmm/////ooo kk**
* p je pol. 1 je za muškarce a 2 za žene.
* gg su poslednje dve cifre godine rođenja.
* mm je mesec rođenja.
* ///// je petocifrena skraćena šifra opštine u kojoj je osoba rođena.
* ooo je broj po kom će se razlikovati osobe rođene u istom mestu, iste godine i meseca.
* kk je kontrolni broj

## Vanjske veze

*
Morfološka klasifikacija galaksija

Astronomi dele galaksije prema njihovom obliku (eliptične, spiralne i premošćene spiralne galaksije) i dalje prema osobinama pojedinačne vrste (zakrivljenost spirale, broja krakova i sl.). Sistem za klasifikaciju galaksija se naziva Hablov viljuškasti dijagram.

## Hablov dijagram

Hablov dijagram (ili Hablova sekvenca) je klasifikacija galaksija koju je razvio Edvin Habl 1925. godine. Takođe se naziva „viljuškasta klasifikacija“ zbog svog izgleda (kao zvučna viljuška)

Hablov dijagram počinje sa leve strane sa eliptičnim galaksijama. Eliptične galaksije se obeležavaju od E0 do E7. „E“ znači „eliptična“, dok broj označava koliko je „ovalna“ galaksija, gde je 0 loptasta galaksija a 7 galaksija u obliku diska. Tehnički, broj u oznaci je deset puta eliptičnost galaksije. Tako, na primer, galaksija E7 ima eliptičnost od 0,7.

Nakon eliptičnih galaksija dijagram se deli u dve grane. Na gornjoj grani su spiralne galaksije. Grana počinje sa „S0“, lentikularne galaksije. "S" znači „spiralna“ a "0" znači „galaksija bez krakova“. Na istoj grani se nalaze još četiri tipa spiralnih galaksija koje imaju krakove, "Sa" do "Sd". "S" takođe znači „spiralna“, a malo slovo označava koliko su rašireni krakovi:

* Sa – tesni kraci i svetao centralni disk
* Sb – bolje definisani kraci nego kod Sa 
* Sc – mnogo širi kraci nego kod Sb
* Sd – veoma širkoki kraci, najveći deo sjaja je u kracima a ne u centralnom disku

Na donjoj grani dijagrama su premošćene (prečkaste) spiralne galaksije sa oznakama SBa do SBc. Ova grana počinje sa SB0 galaksijama praćeno brojem koji pokazuje koliko je „most“ (prečka) definisan. Nakon toga nastavljaju SB galaksije sa dodatim malim slovima koja imaju sledeća značenja:

* SBa – svetao centar i uski kraci
* SBb – šire i bolje definisani kraci nego kod Sba galaksije
* SBc – još širi kraci i mnogo manje jasan centralni deo galaksije

Za našu galaksiju, Mlečni put, se veruje da je SBb galaksija.

Hablov dijagram nema nikakve veze sa evolucijom galaksija. Naime, S0 galaksije se ne dele u dve grupe (spiralne i premošćene), niti spiralne galaksije evoluiraju u eliptične. Zapravo, veruje se da su eliptične galaksije starije od spiralnih.

Osim navedenih, postoje i nepravilne galaksije - Irr-I, koje imaju spiralnu strukturu deformisanu na neki način, i Irr-II, koje ne spadaju ni u jednu drugu kategoriju.

## Povezano
* Edvin Habl

## Vanjske veze

* Galaxies and the Universe - Upoznavanje sa klasifikacijom galaksija
* Near-Infrared Galaxy Morphology Atlas, T. H. Džeret
* The Spitzer Infrared Nearby Galaxies Survey (SINGS) Hubble Tuning-Fork , SINGS Špicer Naučni Projkat Svemirskog Teleskopske Zaostavštine (Spitzer Space Telescope Legacy Science Project)
Program Kosmos

**Program Kosmos** je sovjetski i kasnije ruski vojni i naučno-istraživački program, u sklopu kojeg je lansirano više od 2400 vještačkih satelita pod nazivom *Kosmos*.

Prvo lansiranje je obavljeno 16. marta 1962. Sateliti su bili za vojne, naučne i medicinske namjene. Lansirani su sa kosmodroma Bajkonur i Pleseck, a do 1980-ih i iz baze Kapustin Jar. Planovi za nova lansiranja su i iz Amurske oblasti Rusije.

Naziv Kosmos je često dat i drugim satelitima koji nisu funkcionisali kako treba. Ovo je na primjer bio slučaj sa misijama na Mjesec i Veneru koje su bile neuspješne poslije lansiranja. Sa ovim se vjerovatno pokušavala postići tajnost namjene, i podići službeni broj uspjelih misija.

## Letovi programa Kosmos
Ime misije, godina lansiranja:

## Galerija

|Spomenik satelitima serije Kosmos.


## Literatura
* NASA, opisi misija serije Kosmos 

## Vanjske veze

* o programu Kosmos
Stepen (ugao)

**Stepen** ili **stupanj** (oznaka: **°**) je mjerna jedinica za ugao i predstavlja 1/360 kruga.

Stepen se dalje dijeli na **[[uglovna minuta|lučne minute]]** (oznaka: ' ) i **lučne sekunde**(oznaka: " ). 

* 1°=60' (1 stepen = 60 lučnih minuta) 
* 1'=60" (1 lučna minuta = 60 lučnih sekundi)
* 1" = 1 lučna sekunda 

Stepen, lučne minute i lučne sekunde su jedine jedinice u SI sistemu koje se pišu bez razmaka između broja i jedinice, pa je pravilno "15° 30'", a ne "15 ° 30 '". Pored toga, ove su jedinice jedine na koje se ne mogu primijeniti prefiksi mjernih jedinica.

Broj 360 je vjerovatno odabran zbog broja dana u godini. Primitivni kalendari, kao npr. perzijski kalendar, imali su 360 dana u godini. U matematici, gdje podjela kruga na 360 dijelova ne daje nikakvo pojednostavljanje u računu, se često koriste i druge jedinice za ugao. 

Osim stepena, postoje i druge mjerne jedinice za ugao:

* radijan (rad)
* gradijan (grad)

## Povezano
* Kompas
* Geografske koordinate

## Reference
Stéphane Javelle

**Stefan Žavel** (; Lion, 16. novembar 1864. – 3. avgust 1917) je bio francuski astronom. Od 1888. radio je kao asistent Anri Perotena na Opservatoriji u Nici. Uočio je 1431 nebeski objekat koji su opisani u Indeks katalogu.

## Reference
Sloan Digital Sky Survey

**Sloan Digital Sky Survey** (SDSS) je najpoznatiji i najutjecajniji astronomski projekat koje se bavi pretraživanjem i kartografisanjem svemira.. Osnovan je od strane Alfred. P Sloanove fondacije zajedno sa mnoštvom američkih i institucija iz drugih zemalja. . 

## Pretraga neba

Pretraživanje se sastoji iz tri faze:

* SDSS-I (2000-2005)
* SDSS-II (2005-2008) 
* SDSS-III (2008- planirano do 2014) 

Do sada je oko jedna četvrtina neba  pretražena, s tim da je obuhvaćeno preko 930.000 galaksija i 120.000 kvazara.  Karte su u boji i trodimenzionalne. 

## Tehnologija

Dvije ključne tehnologije koje su omogućile napredak SDSS-a su optičko vlakno i CCD senzor. Za rad na tim poljima dodijeljena je 2009 Nobelova nagrada: Charles Kuen Kao, Willard S. Boyle, George E. Smith.

## Reference
Charles Wolf (razvrstavanje)

**Charles Wolf** može označavati:

*Charles Wolf (astronom) (1827&ndash;1918), francuski astronom
*Charles Wolf (košarka), američki košarkaški trener
*Charlie Wolf, britanski radio DJ
Charles Wolf

**Charles Joseph Étienne Wolf** (9. novembar, 1827. &ndash; 4. juli, 1918.) je bio francuski astronom.

Godine 1862., Urbain Le Verrier mu je ponudio mjesto asistenta na pariškoj opservatoriji.

U 1867. je ona sa Georges Rayet-om otkrio Wolf-Rayet zvijezde. Treba zapaziti da je bliskog crvenog patuljka Wolf 359 bio otkrio nejmački astronom Max Wolf, a ne Charles Joseph Étienne Wolf.

## Vanjske veze
* MNRAS '''79''' (1919) 235
*  (p.&nbsp;451)
* Obs '''41''' (1918) 365
* The Pulfrich Effect: Wolf (1865)
R-7 Semjorka

**R-7 Semjorka** (rus. R-7 Semёrka) je prva sovjetska i svjetska interkontinentalna balistička raketa uvedena u upotrebu. Ponešto izmijenjena korištena je za lansiranje prvog vještačkog satelita Sputnjik-1. Kasnije je postala osnova za rakete-nosače Vostoka, Voshoda, Sojuza, i raketu Molnija.

GRAU oznaka rakete je 8K71 a NATO oznaka SS-6 Sapwood.

## Opis

R-7 je dugačka 34 metra, prečnika 3 metra i težine 280 tona. Ima 2 stepena pogonjena tekućim kiseonikom i kerozinom. Domet je oko 8800 kilometara, tačnost na cilju 5&nbsp;km, sa nuklearnom bojnom glavom od 3 megatona.

Prvi stepen sačinjavaju 4 bočne rakete koje se po upotrebi odbacuju. Centralni stepen radi sve vrijeme i sačinjava drugi stepen rakete. Vođenje je inercijalno.

## Razvoj
Razvoj je počeo 1953. u OKB-1, Sergej Koroljov je bio glavni konstruktor.

Nasuprot nekim tvrdnjama da je raketa bila samo razvoj njemačke V-2, mnogi novi sistemi i rješenja su korišteni. Umjesto sktretanja mlaza kod V-2, korišteni su posebni motori za manevar. Umjesto alkohola je korišten kerozin, sistem vođenja je bio drugačiji, i tako dalje.

Poslije dugog razvoja, prvi test rakete je urađen 15. maja 1957. iz Bajkonura. Prvi uspješan let je izveden 21. avgusta 1957. Dana 4. oktobra 1957. Sputnjik-1 je lansiran sa izmijenjenom verzijom rakete R-7.

Poboljšana verzija rakete pod oznakom 8K74 (R-7A) je razvijena 1958-1959., sa dometom 12000&nbsp;km, većom nosivošću i poboljšanjima u sistemu vođenja. Ova raketa je uvedena u naoružanje sovjetske armije, ali ni u kojem trenutku više od 10-ak raketa nije bilo spremno za lansiranje, zbog komplikovanog i osjetljivog sistema punjenja tekućim gorivom.

## Upotreba

Prva jedinica naoružana sa R-7 je postala operativna 9. februara 1959., a potpuna borbena sposobnost je postignuta 1962.

Sistem je bio skup i težak za prikrivanje. Da bi rakete bile spremne za akciju, morale su biti napunjene isparljivim tekućim kiseonikom, a proces je trajao 20 sati. U stanju spremnosti za lansiranje su mogle ostati samo oko jedan dan, pa su bile potencijalna laka meta za američke bombardere prilikom punjenja gorivom.

Zbog ovih velikih mana, SSSR je ubrzao napore na dobijanju boljih raketa nosača nuklearnih bojnih glava. Do 1968. rakete R-7 su izbačene iz vojne upotrebe.

Iako nepodesna kao oružje, R-7 je postala osnova za razvoj sovjetskih raketa-nosača vještačkih satelita i kosmičkih letjelica.

## Vanjske veze

* Rakete i ljudi, iskazi naučnika koji je radio na razvoju R-7 (PDF)
* Istorija i razvitak R-7 
* R-7 Semjorka
R-14 Čusovaja

**R-14 Čusovaja** (rus. Чусовая) je balistička raketa srednjeg/intermedijernog dometa razvijena u bivšem SSSR. GRAU oznaka je 8K65, a NATO oznaka je SS-5 Skean.

Glavni konstruktor je bio Mihail Kuzmič Jangel u OKB-586. Raketa je dobila ime po rijeci u Rusiji.

Proizvodnja je tekla u fabrici broj 1001 u Krasnojarsku. Raketa je korištena i kao raketa-nosač nekih vještačkih satelita programa Kosmos, sa dodatnim stepenom.

## Osnovni podaci
* Masa: 86.3 t 
* Dužina: 24.4 m
* Promjer: 2.4 m
* Bojeva glava: 2 megatona
* Motor: RD-216
* Potisak: 1480 kilonjutna
* Nosivost: 1300&nbsp;kg
* Gorivo: UDMH, hidrazin i azot-tetroksid
* Domet: 3700&nbsp;km
* Vođenje: inercijalno
* Tačnost na cilju: 1.13&nbsp;km

## Vanjske veze
* R-14 na www.aviation.ru 
* R-14
Freie Wähler

**Freie Wähler** (; FW ili FWG) je izraz kojim se u Njemačkoj označava oblik političkog djelovanja, ili, preciznije, sudjelovanja u izborima u kome se određena lista natječe bez da je prethodno registrirana kao politička stranka. Pri tome se kao alternativni oblik koristi "registrirano udruženje" Eingetragener Verein (e.V.), odnosno "udruženje građana". FW se najčešće sreće na lokalnim izborima, odnosno izborima za gradska vijeća i gradonačelnike u, te je najviše uspjeha imala ruralnim sredinama Južne Njemačke, gdje birači preferiraju lokalne odluke donositi bez miješanja etabliranih političkih stranaka.

Posljednjih godina se koncept FW proširio i na višu razinu, odnosno biračima služi za antiestablishmentsko i antipolitičko protestno glasanje. Godine 2008. je na izborima za pokrajinsku skupštinu Bavarske 10,2 % glasova uspjela osvojiti FW lista na čelu sa bivšom članicom CSU Gabriele Pauli.

Na posljednjim izborima za Evropski parlament je FW lista u Njemačkoj osvojila 1,46 % glasova temeljem čega je u EP kao njena zastupnica ušla Ulrike Müller, koja se priključila liberalnoj grupi Savez liberala i demokrata za Evropu (ALDE).

## Povezano
*Nezavisni političar
Savez liberala i demokrata za Evropu

**Savez liberala i demokrata za Evropu** (engleski: *Alliance of Liberals and Democrats for Europe - ALDE*) je parlamentarna grupa u Evropskom parlamentu, koju čine poslanici Savez liberala i demokrata za Evropu (partija) i Evropske demokratske stranke.

ALDE je osnovana 13. jula 2004. ujedinjenjem liberalne grupe i tek formirane grupe EDP-a, iako su stranke ostale nezavisne jedna od druge.
ALDE je sa 67 poslanika četvrta parlamentarna grupa i njen predsednik je bivši belgijski premijer Gi Verhofstat.
Kalendar svetaca

**Kalendar svetaca** je izraz kojim se opisuje tradicionalni kršćansko organiziranje liturgijske godine tako da se svaki dan povezuje sa jednim ili više svetaca, te se po njemu naziva blagdan, **spomendan** ili **slava**. 

Sistem se razvio od ranokršćanskog običaja da se pojedini mučenik komemomira svake godine na dan njegove smrti odnosno "rođenja u nebo".

Kalendari svetaca variraju s obzirom na različite kršćanske denominacije. U Rimokatoličkoj crkvi se koristi Opći rimski kalendar, dok pravoslavne crkve koriste Menologion ("Mesecoslov" u Srpskoj pravoslavnoj crkvi). 

## Vanjske veze

*Today's Saints on the Calendar (Catholic Church)
*Greek Catholic Saints' Calendar  (Greek Catholic Church) 
*Calendar of Saints (Orthodox Church in America)
*''Butler's Lives of the Saints'' Bartleby.com
Mesecoslov

**Mesecoslov** (ek.) ili **mjesecoslov** (ijek.), odn. **menologij** (kasnogrč. μηνολόγιον, prema grč. μήν: mjesec [dana]), liturgijska knjiga Istočne crkve, sadrži po mesecima poredane živote svetaca i druga čitanja. On je sastavni deo većine bogoslužbenih Crkvenih knjiga, kao što su: Crkveni kalendari, psaltiri, trebnici i sl.

Tabele pokazuju raspored čitanja delova Svetog pisma po sedmicama, počev od prvog dana Vaskrsa, druga pokazuje raspored čitanja po danima i mesecima.

Psaltir i Služebnik takođe, sadrže kao dodatak Mesecoslov sa svim troparima i kondacima za sve dane bogoslužbene godine, a takođe za period Velikog posta sa pripremnim nedeljama i Strasnom sedmicom.

Za razvoj Mesecoslova u obliku u kome ga mi danas poznajemo, zaslužan je Sveti Jovan Damaskin.

## Reference

## Vanjske veze
Posthumno ime

**Posthumno ime** je počasno ime koje se vladarima i članovima njihovih porodica, plemićima, a ponekad i običnim ljudima u Istočnoj Aziji daje nakon njihove smrti, te poslije toga gotovo isključivo koristi umjesto njihovog ličnog ili službenog imena koje se koristilo za vrijeme njihovih života. Posthumno ime se najčešće koristi za imenovanje vladara Kine, Koreje, Vijetnama i Japana. 

Posthumna imena u Kini i Vijetnamu su se ponekad davala brojnim pučanima koji su se iskazali tokom državne službe, pri čemu je jedan od najčešćih primjera zaslužmni dvorjani

U japanskoj tradiciji, caru se danas redovno daje posthumno ime koje korespondira imenom njegove vladavine. Ličnost koja nije carskog roda može također redovno dobiti posthumno budističko ime poznato kao *kaimyo*, ali se u praksi koristi obično ime korišteno za života.

Posthumno ime valja razlikovati od imena ere i hramskog imena.

## Literatura
* *[[Yizhoushu]]* (逸周書), ch.  54 (značenje posthumnih imena).

## Vanjske veze
* More adjectives used
Univerzitet u Stavangeru

**Univerzitet u Stavangeru** () je javni univerzitet koji se nalazi u Stavangeru na jugozapadu Norveške. Univerzitet je osnovan 2005. godine i danas ga pohađa oko 9,000 studenata.

## Reference

## Povezano
*Lista univerziteta u Norveškoj

## Vanjske veze
* Universitetet i Stavanger
Pampaska mačka

**Pampaska mačka** (lat. *Leopardus pajeros*) je mala prugasta mačka.

Živi u pampasima i na području zapadne i središnje Južne Amerike, od juga Kolumbije, Ekvadora i Čilea preko Anda do juga [Argentine.

Pampaska mačka je malena, samo 55 do 70 [centimetara dužine i 3 do 7 kilograma težine. Boja krzna varira od sive do žute i tamno smeđe. U prosjeku ima dva mladunčeta po leglu i živi 9-16 godina..

Malo se zna o lovu i reproduktivnom ponašanju pampaške mačke, ali smatra se, da je noćni lovac, a glavni plijen su joj ptice i mali sisavci..

Nekada je imala podvrste: kolokolo mačka i pantanalska mačka, a sada su to samostalne vrste, a ne više podvrste pampaske mačke.

## Reference
Prionailurus

***Prionailurus*** je rod od pet vrsta pjegavih malih mačaka rasprostranjenih u Aziji, koje većinom nastanjuju šumovita područja. Najčešće mogu vrlo dobro plivati; neke vrste su ustvari poluvodene, te se uglavnom hrane ribom i drugim vodenim životinjama.

Otprilike su velike kao domaća mačka, ponekad čak i manje. Krzno im je smeđe ili sive boje, prošarano pjegama. Uši su im male, a udovi relativno kratki. Prema nekim genetskim analizama najbliži rođaci su im serval i karakal.

## Sistematika
Rodu *Prionailurus* pripadaju sljedeće vrste:
* Leopard mačka (*Prionailurus bengalensis*)
* Iriomote mačka (*Prionailurus iriomotensis*) - često se smatra podvrstom leopard mačke.
* Pjegava mačka (*Prionailurus rubiginosus*)
* Mačka ribič (*Prionailurus viverrinus*)
* Ravnoglava mačka (*Prionailurus planiceps*)

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti