open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trbuhozborenje

**Trbuhozborenje** ili **ventrilokvija** je umijeće govora bez micanja usana. Uključuje razgovor s lagano otvorenim ustima, promjene glasa i stvaranje iluzije dijaloga s lutkom.

Trbuhozborac manipulira svoj glas tako da se čini kao da njegov/njezin glas dolazi od negdje drugdje. Jezikoslovci tvrde da je tehnika prikrivenog proizvođenja zvuka otkrivena prije nekoliko tisuća godina i koristili su je poglavice i plemenske vođe, koji su služili kao medij između čovjeka i nadprirodnih sila.

Najpoznatiji oblik trbuhozborenja danas su izvedbe u noćnim klubovima, gdje izvođač sjedi na stolcu s drvenom lutkom na svojoj ruci. Taj komični stil trbuhozborenja je uveden prije najviše sto godina. Verzija trbuhozborenja koju ljudi najbolje poznaju je trbuhozborenje kao zabava, koja je započeta u kasnom 19. stoljeću, dobu Vaudevillea. Njegovi nastupi su fokusirani na humor kao i na demonstraciju izvođačeve sposobnosti da prevari publiku i njegovu vještinu mijenjanja glasa. Iz tog razloga, mnogi izvođaći rabe više figura, mijenjajući glas iz jednog tona u drugi. Englez Fred Russell koristio je samo jednu figuru sa svojim lutkom Coster Joe-om. Možda najpoznatiji trbuhozborci su The Great Lester, Frank Byron, Jr.

Trbuhozborenje postalo je vrlo popularno sredinom 20. stoljeća, zahvaljujući velikoj ulozi učenika The Great Lestera, Edgaru Bergenu. Bergen je popularizirao ideju komičnog trbuhozborca, i zajedno sa svojim najdražim lutkom, Charlijem McCarthyijem, vodio je radijsku emisiju koja je puštana kroz 1930-te i 1940-te. Bergen je nastavio izvoditi predstave sve do svoje smrti 1979., a njegova popularnost je nadahnula mnoge druge trbuhozborce koji su ga pratili, uključujući Paula Winchella, Jimmyja Nelsona, i Senor Wencesa i Jaya Johnsona koji je glumio u sitcomu Soap sa svojim lutkom Bobom.

## Izvori

## Vanjske veze
*Vent Haven Museum - muzej trbuhozborstva
Córdoba (departman)

**Córdoba** (španjolski: *Departamento de Córdoba*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Córdoba se prostire na sjeverozapad zemlje. Sa sjevera je omeđena Karipskim morem, sa istoka graniči sa departmanima Sucre i Bolívar i i sa zapada i juga sa Departmanom Antioquia.

Teren Departmana Córdoba sastoji se od dva velika područja, jedan uz obalu i po dolininama rijeka Sinú i San Jorge, u kom živi većina stanovnika.
Drugi na jugu gdje se prostiru Zapadni Kolumbijski Kordiljeri je brdovit i planinski.

Departman ima površinu od 25,087 km², na kojoj je 2020. živilo 1,828,947 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 28 općina.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Montería.

## Historija

Deparman Córdoba osnovan je 1951., kad se odvojio od Departmana Bolívar.

## Privreda i transport

Privreda se prvenstveno bazira na stočarstvu. Ratarstvo je razvijeno po dolinama rijeka; uzgaja se pamuk, krumpir, kukuruz, sirak, riža, trputac i kasava.
Rudarstvo i metalurgija koncentrirani su kod grada Montelíbano, gdje se iskapa i prerađuje nikl.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Córdoba''
Montería

**Montería** je općina od 505,334 stanovnika i grad od 388,499 stan. na sjeverozapadu Kolumbije u 
Departmanu Córdoba čiji je administrativni centar.

## Geografija
Montería se prostire duž obala rijeke Sinú, udaljena pedesetak km jugozapadno od Karipskog mora.

U Kolumbiji je zovu *Biser Sinúa*, danas je poznat kao Prijestolnica stočarstva i jedan od nabrže rastućih gradova.

## Historija

Španjolski konkvistador Juan de Torrezal zauzeo je 1744 indijansko selo plemena Zenú, i nazvao ga *San Jerónimo de Buenavista*. 
Isprva je korišteno kao sastajalište lovaca, vremenom je postalo poznato pod imenom *San Jerónimo de Montería* ili samo - *Montería* (lov).

Kolonijalni oficir  Antonio de La Torre y Miranda uzdigao je naselje 1784. u rang općine, ali su ubrzo nakon tog Zenúesi napali Monteríu i zapalili. 
Španjolski]] guverner izabrao je franjevačkog redovnika Pedra Parda, da nadgleda obnovu naselja. Izgleda da je Parda bio zaslužan što je naselje nakon tog izabrano za sjedište biskupije, što mu je omogućilo brzi rast.

Kad je 1952. osnovan Deparman Córdoba, Monteria je postala njegova prijestolnica.

Montería je od 1966. univerzitetski grad, tad je osnovan *Univerzitet Córdoba*.

## Privreda
Montería je danas centar stočarsko-ratarsko-rudarskog kraja poznata po proizvodnji kinina.
Za ekonomiju grada važna je luka na rijeci i šumarstvo, sadnja i eksploatacija palmi slonovača.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Montería'' (Službene stranice grada)
Sinú (rijeka)

**Sinú** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 415 km, koja je količinom vode 3 po veličini nakon Magdalene i Cauce.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima planine Paramillo u Zapadnim Kolumbijskim Kordiljerima na nadmorskoj visini od 3,960 metara u Departmanu Antioquia.

Od tamo teče prema sjeveru preko grada Montería do ušća u Karipsko more gdje uvire velikom deltom.

Dolina rijeke je zbog aluvijalnog tla među najplodnijim na svijetu, po mnogima uz bok Nilu.

Porječje rijeke prostire se na površini od 14,700 km² po departmanima Antioquia i Córdoba, sa prosječnim protokom od 383 m<sup>3</sup>/s.
Rijeka je plovna do grada Montería, koji planira izgraditi novu luku.

Na rijeci je kod mjesta Santa Ana, 276 km od ušća između 1992.-2000. podignuta brana sa hidroelektranom snage 340 MW i akumulaciono jezero volumena 1,600 miliona m³.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Sinú'' (na portalu Mapcarta)
Montelíbano

**Montelíbano** je općina od 85,885 stanovnika i grad od 61,589 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Córdoba.

## Geografija

Montelíbano se prostire na desnoj obali rijeke San Jorge, na 55 metara nadmorske visine, udaljen 112 km jugoistočno od svog administrativnog centra Monteríe.

Smješten u kraju tropskih vlažnih šuma ima prosječnu temperaturu od 28 ºC.

## Historija
Računa se da je Montelíbano osnovao siromašni seljak Anastasio Sierra Palmett koji se u potrazi za boljim životom 1863. naselio u tom kraju sa ženom i rođacima.

Službeno je osnovan 1953. kad je dekretom proglašen općinom.

Montelíbano je i univerzitetski grad, u njemu djeluje filijala Univerziteta iz Córdobe.

## Privreda
Privreda Montelíbana bazira se na rudarstvu, u okolici ima rudnika zlata, srebra, platine, ugljena i nikla. koji je najvažniji. 
Njega iskapa i prerađuje u feronikl kompanija Cerro Matoso (jedna od 10 najvećih u zemlji).
Pored nje kompanija Argos ima cementaru.

Okolica je ratarski kraj.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcadia Municipal de Montelíbano Córdoba''
San Jorge (rijeka)

**San Jorge** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 368 km, pritoka rijeke Cauce.

## Hidrologija
Rijeka izvire u Nacionalnom parku Paramillo u Departmanu Antioquia. 
Od tamo teče prema sjeveroistoku po Departmanu Córdoba pored planina San Jerónimo i Ayapel, do ušća u deltu Cauce i Magdalene u Sucre.

Delta se nalazi u depresiji Momposina, a tu se nalaze i velike močvare San Marcos i Ayapel.

Porječje rijeke prostire se na površini od 96,500 km² po departmanima Antioquia, Córdoba i Sucre. Protok na ušću je od  24 m<sup>3</sup>/s, do 697 m³/s.

## Historija

U pretkolumbovsko doba porječje rijeke bilo je naseljeno od 9. vijeka pne. do 15 -17. vijeka domorodačkim indijancima.

Počevši od 6. vijeka, narod Narod Zenú koji je živio unutar delte sagradio je čitav niz kanala da regulira vodostaj rijeka. Za poplava kanali bi višak voda odvodili u močvaru, zadržavajući hranjive sedimente, koje su za suša koristili za usjeve.

Od iskopane zemlje gradili su brdašca na kojima su živjeli i pokapali svoje mrtve.

Taj sistem kanala i danas je vidljiv na fotografijama snimljenim iz aviona.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio San Jorge'' (na portalu Mapcarta)
Armenia, Kolumbija

**Armenia** je općina od 446,160 stanovnika i grad od 405,234 st. na zapadu Kolumbije u Departmanu Quindío, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Armenia se prostire u kotlini rijeka Espejo i Quindío u Centralnim Kolumbijskim Kordiljerima na nadmorskoj visini od 1,483 metara.

Nalazi se na trasi željezničke pruge Popayán-Puerto Berrío-Popayán i ceste N° 40 Bogota - Ibagué- Armenia.

Grad je dio - *Zlatnog trokuta [[kava|kave]]*.
UNESCO je grad 2011. uvrstio kao kolektivni lokalitet pod imenom Kolumbijski kultivirani krajolici kave na 
Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

## Historija
Armeniu su osnovali u oktobru 1889. Jesús María Ocampo, Alejandro Arias Suárez, Jesús María Arias Suárez i 27 drugih kolonista.

Brzo se razvio kao rudarski centar i trgovište za stoku i kavu.

Armenia je od 1960. univerzitetski grad, jer je tad osnovan Univerzitet Quindío.

## Privreda
Armenia je centar poljoprivrednog kraja, poznatog prvenstveno po kavi, pored tog uzgaja se kukuruz, grah i šećerna trska.

U samom gradu ima nešto pogona lake industrije, a u okolici rudnik ugljena.

Grad ima *Internacionalni [[aerodrom]] El Eden* (ICAO: *SKAR*, IATA: *AXM*) koji se nalazi 13 km jugoistočno od centra kod gradića La Tebaida.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcadia de Armenia''
Quindío (rijeka)

**Quindío** je rijeka na zapadu Kolumbije duga 65,35 km, pritoka rijeke Vieja (pritoka Cauce).

## Hidrologija

Rijeka izvire u Centralni Kolumbijski Kordiljeri kod mjesta Salento na nadmorskoj visini od 3,780 metara u 
Departmanu Quindío.

Od tamo teče prema jugu preko grada Armenia do spoja sa rijekom Barragán, čime nastaje rijeka Vieja.

Porječje rijeke prostire se na površini od 268 km² po Departmanu Quindío.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Quindío'' (na portalu Mapcarta)
Zenú

**Zenú** zvani i **Sinú** su danas samo potomci domorodačkih indijanaca u Kolumbiji kojih po procjenama ima oko 200,000 - 250,000. 
Oni danas žive po kolumbijskim departmanima Córdoba, Sucre i Bolívar.

Zenú su gotovo izgubljeno pleme, iako potječu iz civilizacije koju su sistematski slabili i izrabljivali španjolski konkvistadori i drugi destruktivni postkolonijalni akteri. Međutim postoje historijski zapisi koji pokazuju da je njihova civilizacija bila u padu i prije dolaska Španjolaca.

Iako ima pokušaja da im se oživi jezik, tradicija i običaji, još uvijek postoje samo rukotvorine.

## Zenú kultura

Pretkolumbovska kultura Zenú bila je moćna drevna civilizacija. 
Zna se da su negdje oko 200. pne. zauzeli teritorije sjeverozapadne Kolumbije, od obala Karipskog mora i duž rijeka San Jorge i Sinú.
Kao i to da su od 1. milenija pne. bili su jedno od najmoćnijih i najorganiziranijih plemena Amerike. 
Drevni Zenúi su danas poznati po simboličnim skulpturama i nakitu koje su izrađivali od zlata i visokokvalitetnog tekstila.

Dokaz njihove visoke organiziranosti je sistem kanala koje su izgradili u delti San Jorge, Cauce i Magdalene.

Za poplava kanali bi višak voda odvodili u močvare, zadržavajući hranjive sedimente, koje su za suša koristili za usjeve. 
Od iskopane zemlje gradili su brdašca na kojima su živjeli i pokapali svoje mrtve.

Taj sistem kanala i danas je vidljiv na fotografijama snimljenim iz aviona.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Zenú'' (na portalu Unbounded World)
Contemporary European History

***Contemporary European History*** recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa savremenom evropskom istorijom. Časopis od 1992. objavljuje Cambridge University Press i u njemu su pokrivene teme vezane za razdoblje posle 1918. godine.

## Vanjske veze
*
Journal of Borderlands Studies

***Journal of Borderlands Studies*** recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s temama važnim za razumevanje pograničnih područja. Časopis se objavljuje od 1986. godine. Objavljuje ga izdavačka kuća Routledge za Udruženje za pogranične studije (ABS).

## Službena stranica
*
Journal of Cold War Studies

***Journal of Cold War Studies*** recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s istorijom, politikom i drugim temama vezanim za period Hladnog rata. Časopis objavljuje MIT Press za Harvardski projekt za hladnoratovske studije.

## Vanjske veze
*
Cold War History

***Cold War History*** recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s istorijom Hladnog rata. Časopis je pokrenut 2000. godine, a objavljuje ga Routledge.

## Vanjske veze
*
Central Asian Survey

***Central Asian Survey*** recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s temama važnim za centralnu Aziju. Časopis objavljuje Taylor & Francis, a prvi broj objavljen je 1982. godine.

## Vanjske veze
*
Slavic and East European Journal

***Slavic and East European Journal*** (**SEEJ**) recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa slavenskim i istočnoevropskim jezicima, literaturama, kulturama, lingvistikama, metodologiji istraživanja i pedagogiji. SEEJ je najstariji slavistički stručni časopis u SAD-u s obzirom na to što mu je istorija započela još 1945. godine. Tada je započeo da se objavljuje *Bulletin of the American Association of Teachers of Slavonic and East European Languages*, koji je 1947. preimenovan u *Bulletin of the American Association of Teachers of Slavic and East European Languages*. Godine 1954. grupa aktivna oko budućeg časopisa osnovala je *The AATSEEL Journal*, a savremeni časopis u svojoj sadašnjoj formi započet je 1957. godine.

## Vanjske veze
*
Slovo (časopis)

***Slovo*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s ruskim, evroazijskim, centralnoevropskim i istočnoevropskim temama na području antropologije, ekonomije, filma, geografije, istorije, međunarodnih odnosa, lingvistike, književnosti, medija, politike i sociologije. Vođenje i uređivanje časopisa u potpunosti je pod kontrolom poslediplomskih (magistarskih i doktorskih) studenata Londonskog univerzitetskog koledža. Prvi broj časopisa objavljen je u maju 1988. godine.

## Vanjske veze
*
The Journal of Belarusian Studies

***The Journal of Belarusian Studies*** (ranije ***Journal of Byelorussian Studies***) recenzirani je naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi s istorijom, politikom i sociologijom Belorusije. Ideja za pokretanje belorusističkog časopisa na engleskom jeziku pojavila se u emigrantskom Anglo-beloruskom društvu već 1954. godine, a časopis je i pokrenut 1965. godine. Časopis je objavljivan do 1988. godine, a nakon duge pauze časopis pod istim nazivom ponovo je pokrenut 2013. godine.

## Vanjske veze
*
Zgodovinski časopis

***Zgodovinski časopis*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u disciplini slovenistike. Časopis objavljuje *Zveza zgodovinskih društev Slovenije* (*Savez istorijskih društava Slovenije*) u Ljubljani. Časopis je formalno osnovan 1947. godine ali je prvi broj objavljen tek sledeće 1948. godine. Časopis je nasledio *Glasnik Muzejskega društva za Slovenijo* koji je objavljivan u periodu od 1919. do 1945. godine.

## Povezano
* Prispevki za novejšo zgodovino

## Vanjske veze
*
American Communist History

***American Communist History*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa istorijom komunizma u Sjedinjenim Američkim Državama. Časopis od 2002. godine objavljuje Routledge za asocijaciju *Istoričari američkog komunizma* (HOAC).

## Vanjske veze
*
Lista gradonačelnika Skoplja

Dolje se navodi popis gradonačelnika grada Skoplja od 1912. do danas.

## Vanjske veze
*  Претходни градоначалници на Град Скопје

## Napomene
Lista gradonačelnika Subotice

Dolje se navodi popis gradonačelnika grada Subotice od 1796. do danas.

## [[Habsburška Monarhija]] / [[Habsburška Monarhija]] / [[Austro-Ugarska]]
* Janoš Sučić (1796 – 1798) 
* Antal Milodanović (1798 – 1800)
* Janoš Sučić (1800 – 1802) 
* Jakov Sarić (1802 – 1804)
* Đerđ Kopunović (1804 – 1809) 
* Ferenc Czorda (1809 – 1813) 
* Antal Milodanović (1813 – 1816) 
* Toma Kulunčić (1816 – 1820)
* Ferenc Czorda (1820 – 1828)
* Šimun Mukić (1828 – 1834)
* Jožef Sarić (1834 – 1847)
* Ištvan Kulunčić (1847)
* Đerđ Vilov (1847 – 1848)
* Ištvan Kulunčić (1848 – 1849)
* Frigyes Arnold (1849)
* Jovan Dimitrijević (1849)
* Pal Antunović (1849 – 1858)
* Endre Flatt (1858 – 1861)
* Janoš Mukić (1861 – 1862)
* Endre Flatt (1862 – 1867)
* Máté Lénárd (1867 – 1872)
* Janoš Mukić (1872 – 1884)
* Mihalj Pertić (1884)
* Lazar Mamužić (1884 – 1902)
* Károly Bíró (1902 – 1918)

## [[Kraljevina Jugoslavija|Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca / Kraljevina Jugoslavija]]
* Lukač Plesković (1918)
* Stipan Matijević (1918 – 1920)
* Vranje Sudarević (1920)
* Andrija Pletikosić (1920 – 1922)
* Nikola Tabaković (1922)
* Mirko Ivković Ivandekić (1923)
* Albe Malagurski (1924 – 1926)
* Dragoslav Đorđević (1926)
* Dragutin Stipić (1927 – 1929)
* Selimir Ostojić (1929 – 1931)
* Frano Vukić (1931 – 1933)
* Ivan Ivković Ivandekić (1933 – 1938)
* Marko Jurić (1938 – 1939)
* Ladislav Lipozenčić (1939 – 1941)

## [[Mađarska okupacija Bačke, Baranje, Prekomurja i Međimurja|Mađarska okupacija]]
* Dezső Bitó, János Völgyi (1941 – 1943)
* Jenő Székely (1943 – 1944)

## [[Демократска Федеративна Југославија|DF Jugoslavija]] / [[Федеративна Народна Република Југославија|FNR Jugoslavija]] / [[Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija|SFR Jugoslavija]]
* Lajčo Jaramazović (1944 – 1945)
* Milan Milanković (1945 – 1947)
* Alojzije Mihaljčević, Géza Tikvicki (1947 – 1948)
* Alojzije Mihaljčević, Marko Bačlija (1948 – 1952)
* Marko Horvacki (1952 – 1953)
* Vinko Lendvai (1953 – 1954)
* Miklós Kalmár (1954 – 1955)
* István Budai (1955 – 1960)
* Ivan Vuković (1960 – 1963)
* Marko Poljaković (1963 – 1965)
* Marko Poljaković, Matija Sedlak (1965 – 1968)
* Károly Bagi (1968 – 1974)
* József Dékány (1974 – 1978)
* Béla Vass (1978 – 1982)
* Stjepan Milašin (1982 – 1983)
* Janko Pejanović (1983 – 1984)
* György Szórád (1984 – 1985)
* József Palencsár (1985 – 1989)
* József Kasza (1989 – 1992)

## [[Srbija i Crna Gora|FR Jugoslavija / Srbija i Crna Gora]]

* József Kasza (1992 – 2001)
* István Ispánovics (2001 – 2003)
* Géza Kucsera (2003 – 2006)

## [[Srbija|Republika Srbija]]
* Géza Kucsera (2006 – 2008)
* Saša Vučinić (2008 – 2012)
* Modest Dulić (2012 – 2013)
* Jenő Maglai (2013 – 2016)
* Bogdan Laban (2016 – 2020)
* Stevan Bakić (2020 – )

## Vanjske veze
* Za 212 godina 59 gradonačelnika prošlo kroz gradsku kuću

## Napomene
Journal of Women's History

***Journal of Women's History*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa ženskom istorijom. Časopis je pokrenut 1989. godine, a objavljuje ga Johns Hopkins University Press.

## Vanjske veze
*
European History Quarterly

***European History Quarterly*** (do 1984. *European Studies Review*) je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa evropskom istorijom. Časopis je pokrenut 1971. godine, a današnji naziv dobio je 1984. godine. Objavljuje ga američka izdavačka kuća SAGE Publications. Časopis tematski pokriva široko područje od srednjeg veka do perioda nakon 1945. godine.

## Vanjske veze
*
The American Historical Review

***The American Historical Review*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa opštom istorijom. Časopis od 1895. godine objavljuje Američka istorijska asocijacija (AHA) kao jedan od najprestižnijih časopisa u svojoj disciplini, posebno u domeni američke istorije. Sa faktorom efekta od 2.188, godišnji *Journal Citation Reports* (lista citiranosti časopisa) klasificira ovaj časopis kao najcitiraniji časopis za istoriju.

## Vanjske veze
*
Historische Zeitschrift

***Historische Zeitschrift*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa opštom istorijom. Smatra ga se najstarijim, a dugo vremena i najprestižnijim istoriografskim časopisom na svetu čije je pokretanje direktno inspirisalo i pokretanje drugih časopisa kao što su *[[Revue historique]]* 1876, *[[The English Historical Review]]* 1886. ili *[[The American Historical Review]]* 1895. godine.

## Vanjske veze
*
Cesar (departman)

**Cesar** (španjolski: *Departamento de Cesar*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Cesar se prostire na sjeveru zemlje. Sa sjevera graniči sa Departmanom La Guajira, sa istoka Republikom Venecuelom i Departmanom Norte de Santander, sa juga sa |Departmanom Santander i zapada sa departmanima Magdalena i Bolívar.

Teren Departmana Cesar sastoji se od četiri područja; Prvo se nalazi na sjeveru to je visok Masiv Sierra Nevada de Santa Marta. Drugo se nalazi na istoku to je Masiv Serranía del Perijá koji razdvaja Republiku Venecuelu od Departmana Santander.
Treće područje nalazi se u močvarnom slivu Rijeke Magdalene na zapadu. 
Četvrto područje je široka plodna dolina rijeke Cesar na jugu.

Departman ima površinu od 22562 km², na kojoj je 2020. živilo 1,295,400 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 25 općina.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Valledupar.

## Historija

Deparman Cesar je osnovan 1967., kad se odvojio od Departmana Magdalena. Ime je dobio po rijeci Cesar koju su domoroci zvali *Pompatao*, što znači *Gospodar svih rijeka*.

## Privreda i transport

Privreda se bazira na ratarstvu, stočarstvu i rudarstvu. Ratari uzgajaju; kakao, pamuk, sezam, kukuruz, sirak, rižu, trputac i palme uljarice. Ti se proizvodi prerađuju u lokalnim tvornicama prehrambene industrije.

Od ruda ima ugljena koji se iskapa u rudnicima; La Jagua de Ibirico, Chiriguaná, Becerril i El Paso i nešto nafte kod grada Aguachica.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Cesar''
Valledupar

**Valledupar** je općina od 532,956 stanovnika i grad od 431,794  st. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Cesar, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Valledupar se nalazi u dolini rijeke Cesar, između masiva Sierra Nevada de Santa Marta i Serranía del Perijá.
Prostire se duž desne obale rijeke Guatapuri, na nadmorskoj visini koja se kreće od 220 metara sjeveru, do 150 m na jugu.

## Historija

Valledupar je osnovao 1544. kapetan *Francisco Salguero* pod imenom *La Ciudad de los Reyes del Valle de Upar* (Grad kraljeva doline Upar), ali kako on nije imao nikakav službeni nalog da to uradi, to mu je kasnije na saslušanju u Santo Domingu zamjereno. 
Tako je osnivanje pripisano kapetanu *Hernandu de Santani* koji je to obavio 1550. sa svećenicima i misom.

Dominikanci su 1555. osnovali svoj prvi samostan, pa je od 1560. Valledupar postao sjedište parohije.

Od 1850. je regionalni administrativni centar, a od 1967. centar vlastitog departmana.

Valledupar je od 1977. univerzitetski grad, odtad u njemu djeluje *Universidad Popular del Cesar*.

## Privreda i transport
Privreda Valledupara bazirala se sve do sredine 1990-ih na pamuku (najveći proizvođač u zemlji) i stočarstvu (velika stada goveda).
Tad je potražnja za pamukom pala, pa je i grad zapao u krizu, povećanu naglim demografskim rastom.

Odtad se razvija sektor usluga (bankarstvo, telekomunikacije, trgovina, zdravstvo) ali još uvijek ima puno nezaposlenih.
Od industrije ima samo mliječnu industriju firme; Dairy Partners Americas, Coolesar, Klaren's i Lácteos La Primavera.

Cestom Nº 80 povezan je sa gradovima u unutrašnjosti i uz Karipsko more.

Grad ima *[[Aerodrom]] Alfonso Lopez* (ICAO: *SKVP*, IATA: *VUP*) kojim se koristi i vojska i policija.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcadia Municipal de Valledupar Cesar''
Vasko Ševaljević

**Vasko Ševaljević** (ćir. Васко Шеваљевић; Cetinje, 21. lipnja 1988.), crnogorski rukometaš i reprezentativac koji igra kao vanjski igrač, a može igrati lijevo ili u sredini. Većinu svoje profesionalne karijere proveo je u Francuskoj, a od studenog 2022. godine igra za švedski Redbergslids IK. Trenutno je kapetan crnogorske reprezentacije, s kojom je nastupio na nekoliko međunarodnih natjecanja.
Cesar (rijeka)

**Cesar** je rijeka na sjeveru Kolumbije duga 280 km, pritoka rijeke Magdalene.

## Hidrologija

Rijeka izvire u planinama Masiva Sierra Nevada de Santa Marta, na nadmorskoj visini od 1,800 metara, u Departmanu La Guajira.

Isprva teče prema jugoistoku kao planinski brzak, zatim svija prema jugozapadu. Protiče pored grada Valledupara gdje nešto niže prima pritoku Guatapuri.

U dijelu toka kroz Deperman Cesar svojom dolinom razdvaja masiv Sierra Nevada de Santa Marta od Masiva Serranía del Perijá. Nakon tog utiče u depresiju Mamposina u Departmanu Magdalena gdje uvire u Magdalenu.

Porječje rijeke prostire se na površini od 268 km² po departmanima; La Guajira, Cesar i Magdalena.

Najveće pritoke rijeke su; Araguaní, Badillo, Guatapuri, Cesarito.

Velika deforestacija ozbiljno je ugrozila vodotok rijeke i prorijedila riblji fond i faunu u porječju.

I vode rijeke su jako zagađene nekontroliranim ispuštanjem otpadnih voda.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Cesar'' (na portalu Mapcarta)
Guatapuri

**Guatapurí** je rijeka na sjeveru Kolumbije duga 85 km, desna pritoka riijeke Cesar.

## Hidrologija
Guatapurí izvire na istočnim obroncima Masiva Sierra Nevada de Santa Marta, iz jezera Curigua na nadmorskoj visini od 4,400 metara. 

U svom gornjem toku gdje ima prosječni nagib od 20% teče kao planinski brzak, sve do doline kod grada Valledupara. Tu teče mirnije i obilazi grad sa lijeve strane, nizvodno ima ušće u riijeku Cesar.

Rijeka je ime Guatapurí dobila po indijancima Chimile, a ono znači *hladna voda*.

Porječje rijeke prostire se na površini od 836 km² po Departmanu Cesar, a prosječni  protok je 11 m<sup>3</sup>/s.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Río Guatapurí: ubicación, mapa...''
Generalni sekretar predsednika Jugoslavije

Spisak generalnih sekretara predsednika FNRJ i SFRJ, Josipa Broza Tita.

*  ( - 1958)
* Leo Mates (1958 – 1961)
*  (1961 – 1967)
* Vladimir Popović (1967 – 1972)
*  (1979 – 1982)

## Izvori
Yopal

**Yopal** je općina od 177,688 stanovnika i grad od 143,619 st. na istoku Kolumbije u 
Departmanu Casanare, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Yopal se nalazi na granici posljednjih obronaka obroncima Kolumbijskih Istočnih Kordiljera i Llanosa.

Prostire se na južnoj obali rijeke Cravo Sur, na nadmorskoj visini od 350 metara, udaljen 387 km od Bogote.

Ime je dobio od indijanske riječi - *yopos* (srce), kako su zvali plodove drva *Yopo*, koje su pržili, mljeli i pili kao alkoholno piće. 

## Historija
Historija tog grada seže do 1915. kad se prvi španjolski kolonist Elías Granados doselio u taj kraj i sagradio kuću na mjestu gdje je danas centar grada.
Njemu su se 1928. pridružila još šestorica, tako da je do 1932. naselje imalo prvu školu.

Yopal je 1936. dobio status niže administrativne jedinice (corregimienta).
Nakon tog je 1942. dobio status općine pa je od 1973. postao administrativni centar tadašnje *Indendature Casanare*.

## Privreda i transport
Privreda Yopala bazirala se do 1990-ih na stočarstvu, poljoprivredi i pogonima prehrambene industrije.

Kad je pronađena nafta duž rijeke Cravo Sur, pojavilo se puno firmi, koje opslužuju i servisiraju naftne platforme.

Grad ima *Internacionalni [[aerodrom]] El Alcaraván* (ICAO: *SKYP*, IATA: *EYP*) koji je najveći i najopremljeniji u departmanu.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Yopal''
Cravo Sur

**Cravo Sur** ili samo **Cravosur** (prevedeno: *Južni Kravo*) je rijeka na istoku Kolumbije duga 138 km, lijeva pritoka riijeke Mete.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima planine Páramo de Pisba u Kolumbijskim Istočnim Kordiljerima, na nadmorskoj visini od 3,800 metara u Departmanu Boyacá.

Isprva teče prema jugu kao planinski brzak, zatim svija prema istoku. Protiče pored grada Yopala, a nizvodno preko ravničarskog Llanosa gdje teče uz velike meandre i brojne rukavce prema ušću kod lokaliteta El Boral na granici departmana Casanare Meta u Rijeku Metu.

Porječje rijeke prostire se na površini od 5,651 km² po departmanima; Boyacá (35,47% ) i Casanare (64,53%). Kako izvire u pojasu tropskih kišnih šuma, kao i njene najveće pritoke Payero i Tocaría, donosi velike količine voda, prosječni protok na ušće je 151 m<sup>3</sup>/s.

U aluvijalnoj dolini kod Yopala su pronađene velike količine nafte, koja se danas intenzivno eksploatira.

Rijeka često plavi, posljednji put 2015. ostavila je 300 familija bez doma.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Cravo Sur: nacimiento, importancia y todo lo que necesita saber
Guainía

**Guainía** (španjolski: *Departamento de Guainía*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Guainía se prostire na istoku zemlje. Sa sjevera graniči sa Departmanom Vichada, sa istoka sa Republikom Venecuelom sa juga sa Brazilom i Departmanom Vaupés i sa zapada sa Departmanom Guaviare.

Fizičke granice departmana su Rijeka Guaviare, koja ga odvaja od Departmana Vichada i rijeke Atabapo, i Negro koje ga odvajaju od Republike Venecuele.

Teren departmana je ravan ili blago valovit, geološki pripada Gvajanskom štitu, sa brdima u centru visokim do 500 metara.

Departman ima površinu od 44,394 km², na kojoj je 2020. živilo 435,200 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 2 općine.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Inírida.

## Historija
Prvi kolonisti ušli su na taj teritorij krajem 19. početkom 20. vijeka, kao lovci i skupljači kaučuka.
Administrativna jedinica Komesarijat Guainía formiran je 1963. i odvojen od Departmana Vaupés. Nakon promjene Ustava 1991. komesarijat je proglašen deparmanom.

## Privreda i transport

Slabašna privreda bazira se na ekstenzivnom stočarstvu, ratarstvu i šumarstvu. 
Dobar dio poljoprivrednika a to su uglavnom domorodački indijanci, radi samo za vlastite potrebe, jedino malobrojni kolonisti rade za tržište.

Velike nade polažu se u iskapanje zlata u masivu Serranía del Naquén. 

U departmanu praktički nema cesta, pa se promet odvija rijekama i avionima u 2 mala aerodroma.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Guainía''
Inírida

**Inírida** službeno **Puerto Inírida** je općina od 33,683 stanovnika i grad od 20,279 st. na istoku Kolumbije u 
Departmanu Guainía, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Inírida se nalazi 25 km od granice sa Republikom Venecuelom.

Prostire se na južnoj obali rijeke Inírida, nedaleko od njena ušća u Rijeku Guaviare, na nadmorskoj visini od 95 metara.

## Historija

Mjesto je osnovano 1963. pod imenom *Obando*, nešto kasnije mu je ime promjenjeno u Inirida po cvijetu koji raste u tom kraju.
Status općine dobio je 1974., a od 1991. je administrativni centar vlastitog departmana.

## Privreda i transport

Privreda Iníride bazira se na poljoprivredi, ribarstvu i uslugama.
Velike nade polažu se nalazišta zlata i dijamanata nazvanih *El Dorado* pronađenih u blizini brazilsko- venecuelanske granice.

Kako do grada nema asfaltirane ceste, do njega je jedino moguće doći rijekom Orinoco ili avionom.
Grad ima *[[Aerodrom]] César Gaviria Trujillo* (ICAO: *SKPD*, IATA: *PDA*).

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía Municipal de Inírida, Guainía''
Inírida (rijeka)

**Inirida** je rijeka na istoku Kolumbije duga 1,300 km, desna pritoka riijeke Guaviare.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima planina Tuhani u Departmanu Guainía, oko 25 km od planine Cerro Pintada.

Isprva teče u smjeru zapada, nakon dugog puta skreće prema istoku, a kad dođe do ravnice mijenja tok u smjeru sjeveroistoka prema ušću u riijeku Guaviare nizvodno od grada Inírida, otprilike 25 km od venecuelanske granice.

Vode Iníride su tamne, gotovo crne, jer nosi veliku količinu biljnog otpada.
Najveće pritoke su rijeke Papunáua, Nabuquén i Bocón.

Atrakcija rijeke su brda Mavecure kod grada Inírida.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Inirida: todo lo que necesita conocer sobre él
Huila

**Huila** (španjolski: *Departamento de Huila*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Huila se prostire na jugozapadu zemlje. Sa sjevera graniči sa departmanima Tolima i Cundinamarca, sa istoka sa Departmanom Meta sa juga sa Departmanom Caquetá i sa zapada sa Departmanom Cauca.

Prostire se po andskim masivima Centralnih i Istočnih Kolumbijskih Kordiljera, koje razdvaja dolina gornjeg toka Rijeke Magdalene. 

Departman ima površinu od 18,142 km², na kojoj je 2020. živilo 1,122,622 stanovnika.

Na krajnjem jugu departmana nalazi se Arheološki park San Agustín, poznat po divovskim kamenim skulpturama, kog je UNESCO 1995. uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 37 općina.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Neiva.

## Historija
Huila je jedan od najstarijih deparmana osnovan 1905.

Ime je dobio po vječno zasnježenoj planini (stratovulkanu) Nevado del Huila visokoj 5,439 metara, koja dominira pejzažom departmana. 

Još od kolonijalnih vremena, taj dio gornje Magdalene bio je uglavnom stočarski kraj, danas se sa unaprijeđenim navodnjavanjem transformirao u velikog proizvođača pamuka i drugih kultura.

## Privreda i transport

Privreda se bazira na stočarstvu, ratarstvu, eksploataciji nafte i trgovini.
Modernizirano ratarstvo proizvodi; kavu, pamuk, rižu, grah, kukuruz, sirak, kakao, šećernu trsku, trputac, kasavu i duhan.

Naftna polja na sjeveru departmana, povezana naftovodom sa Neivom, sadrže 1,2% nacionalnih rezervi.
Po planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera se iskapa srebro, zlato, kvarc, kalcit, mramor i sumpor.

Industrija je slabo razvijena, osim nešto tvornica prehrambene industrije u prijestolnici Neivi.

Departman je dobro prometno povezan, prijestolnica Neiva je završna južna stanica željezničke pruge prema Bogoti, Girardotu i Ibaguéu. 

Autoput Nº 45 koji prolazi dolinom rijeke Magdalene, na jugu se grana prema Popayánu u Departmanu Cauca (zapad) i prema Florenciji u Departmanu Caquetá na istoku.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Huila''
Casanare

**Casanare** (španjolski: *Departamento de Casanare*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Casanare se prostire na istoku zemlje. Sa sjevera graniči sa Departmanom Arauca, sa zapada sa departmanima Boyacá i Cundinamarca, sa juga sa Departmanom Meta i istoka sa Departmanom Vichada.

Fizičke granice departmana su Rijeka Casanare, koja ga odvaja od Departmana Arauca i Rijeka Meta koja ga odvaja od departmana Meta i Vichada.

Teren departmana se sastoji od tri područja; planina Kolumbijskih Istočnih Kordiljera na zapadu, njihovih obronaka i močvarne ravnice sliva Orinoca na istoku.

Departman ima površinu od 44,394 km², na kojoj je 2020. živilo 435,200 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 19 općina.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Yopal.

## Historija

Deparman Casanare je osnovan tek 1991., sve dotad kao slabo naseljen teritorij bio je dio Departmana Boyacá od kog se odvojio kao Intendatura 1993.

## Privreda i transport

Privreda se bazira na stočarstvu, ratarstvu i ekspoatacije nafte. Ratari uzgajaju; rižu, kavu, kasavu, kukuruz, trputac i palme uljarice. Ti se proizvodi prerađuju u devedesetak pogona prehrambene industrije.

Rezerve nafte procjenjuju se na 2,000 i 2,200 miliona barela.
Od ruda ima zlata, mangana, fosfora i nikla koji se iskapaju u rudnicima. 

U departmanu postoji 5,620 km cesta, od kojih je 65% asfaltirano, pa se velik dio prometa odvija rijekama, ponajviše po Meti koja je plovna 470 km. 
Dobar dio prometa odvija se avionima u departmanu ima 38 malih aerodroma (od tog su 22 privatna).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Casanare''
Casanare (rijeka)

**Casanare** je rijeka na istoku Kolumbije duga oko 400 km, lijeva pritoka riijeke Meta.

## Hidrologija
Casanare izvire na istočnim obroncima Kolumbijskih Istočnih Kordiljera, na granici departmana Boyacá i Arauca, na nadmorskoj visini od 2,500 metara. 

Od tamo teče prema jugoistoku i formira granicu između departmana Arauca i Casanare, kad dođe do tromeđe Arauca-Casanare-Vichada uvire u Rijeku Metu.

Na svom toku preko ravničarskog Llanosa je plovna, pa se koristi za transport robe i putnika.

Porječje rijeke prostire se na površini od 7,944 km² po departmanima Arauca, Casanare i Meta.

Najveće pritoke su rijeke; San Lope, Tocoragua, Tame, San Ignacio, Totumo, Ele, Cravo Norte, Samuco i Ariporo.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Río Casanare'' (na portalu Mapcarta)
Neiva

**Neiva** je općina od 364,408 stanovnika i grad od 335,994 st. na jugu Kolumbije u 
Departmanu Huila, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Neiva se nalazi u kotlini gornjeg toka Rijeke Magdalene, između planina Centralnih i Istočnih Kolumbijskih Kordiljera sa kojih se u Magdalenu spuštaju pritoke; Baché, Cachichí, Cajones, Ceibas, Fortalecillas, Loro i Yaya.

Prostire se duž desne obale Magdalene, u centru kraja bogatog naftom, zlatom, srebrom, bakrom, željezom, ugljenom i vapnencem.

## Historija
Nakon dva neuspješna pokušaja; *Juana de Cabrere* 1539. i *Juana Alonsa* 1550. da formiraju trajno naselje, Neivu je službeno osnovao kapetan Diego de Ospina 1612. i nazvao po rijeci na Haitiju.

Kako se nalazila na važnom putu Vicekraljevstva Peru za Bogotu i Caracas brzo je izrasla u važno trgovište.

Za kolonijalnih vremena bila je usko povezana sa Ibaguéom kao dio iste Provincije Mariquita. 
To se nastavilo i početkom kolumbijske nezavisnosti. 
Kad je 1886. osnovan Departman Tolima sa prijestolnicom u Ibaguéu i Neiva je postala dio tog departmana sve do 1905. kad se Huila odvojila od Tolime i postala nezavistan departman sa prijestolnicom Neivom.

Neiva je od 1970. i univerzitetski grad, tad je osnovan Univerzitet Južne Kolumbije

## Privreda i transport
Neiva je administrativno-trgovački centar ratarsko-stočarskog kraja, poznatog po proizvodnji; kave, pamuka, riže, graha, kakaa, trpuca i sirka.
Po rudnicima u okolici iskapa se; zlato, srebro, vapnenac, mramor i bakar.

Industrija je slabo razvijena, svodi se na tvornicu sapuna i građevinskog materijala 
Za ekonomiju grada važna je i zanatska proizvodnja tkanina i grnčarije.

Neiva je posljednja južna stanica željezničke pruge koja ide do Santa Marte na Karipskom moru.
Autoputom Nº 45 povezana je sa gradovima u zemlji.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía Municipal de Neiva, Huila''
Nevado del Huila

**Nevado del Huila** je stratovulkan u masivu Centralni Kolumbijski Kordiljeri, visok 5,390 metara. 
## Karakteristike
Prostire se na jugozapadu Kolumbije na tromeđi  Tolima-Cauca-Huila. 

Taj najviši vrh Centralnih Kordiljera, pokriven glečerom površine 13 km², prosječne debljine 55 metara, od Bogote je udaljen 285 km jugozapadno.Vulkan je dio *Nacionalnog parka Nevado del Huila* (Parque nacional del Nevado del Huila).

Nakon što je mirovao posljednjih 500 godina vulkan se probudio u aprilu 2007., pa je zbog erupcije evakuirano 10,000 ljudi.
Tokovi lave protezali su se 13 km od kratera.

Ponovno se probudio 2008., serijom potresa i erupcijom, ta aktivnost nastavila se do novembra 2009. 
Aktivnost se postepeno smanjila od novembra 2010. do 2012. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nevado del Huila, Colombia''
Arheološki park San Agustín

**Arheološki park San Agustín** (španjolski: *Parque Arqueológico de San Agustín*) je reprezent pretkolumbovske Kulture San Agustín koja je prosperirala od 1 do 8. vijeka, u kotlini gornjeg toka Rijeke Magdalene, između planina Centralnih i Istočnih Kolumbijskih Kordiljera.

## Karakteristike

To je najveća grupa religijskih spomenika i megalitskih skulptura u Južnoj Americi, i najveća nekropola na svijetu.

Park je udaljen 326 km od administrativnog centra departmana Neive, smješten u kraju bujne vegetacije, strmih kanjona isklesanih u 
vulkanskim stijenama..

## Karakteristike

UNESCO je 1995. uvrstio *Park San Agustín* na Listu mjesta svjetske baštine u Americi kao primjer bogatstva složenih monumentalnih grobnica i povezanih megalitskih skulptura, koje svjedoče o kreativnosti i mašti pretkolumbovske umjetnosti koja je prosperirala u tropskim uvjetima sjevernih Anda.

Bogovi i mitske životinje vješto su predstavljeni u stilovima koji variraju od apstraktnog do realističkog.

Park se nalazi na terenima općina San Agustín i Isnos, u Departmanu Huila. To su tri odvojena lokaliteta ukupne površine 116 hektara koja čine Arheološki park San Agustín.

Centralni dio parka u San Agustínu je najveći kompleks pretkolumbovskih megalitskih pogrebnih spomenika, skulptura i grobnica. 
*Fuente de Lavapatas* je religijski spomenik]] usklesan u kameno korito potoka a *Bosque de Las Estatuas* je mjesto gdje se nalaze skulpture iz regije. To je 1/3 od 600 poznatih skulptura i polovica od 40 poznatih monumentalnih grobnica raspršenih diljem gornje Magdalene.

Lokalitet *Alto de Los Idolos* na desnoj obali rijeke Magdalene, i manji sjeverni *Alto de las Piedras* nalaze se u općini Isnos.

U parku se nalazi *[[Muzej]] Luis Duque Gómez*, nazvan tako po kolumbijskom arheologu i akademiku u kom se nalazi kolekcija artefakata Kulture San Agustín.

Lokalitet je napušten oko 1350. i ponovno otkriven u 18. vijeku, što je dovelo do pljačke dobrog dijela monumentalnih grobnica u 
potrazi za grobnim prilozima koji su se pokazali vrlo skromnim.

Arheološki park San Agustín osnovan je 1931., a 1993. proglašen je nacionalnim spomenikom.


Datoteka:Monumento funerario del Parque Nacional Arqueológico de San Agustín 04.JPG|Pogrebna skulptura
Datoteka:Monumento funerario del Parque Nacional Arqueológico de San Agustín 02.JPG|Grobnice
Datoteka:Museo Luis Duque Gómez 04.jpg|Manje skulpture
Datoteka:Museo Luis Duque Gómez 03.jpg|Muzej Luis Duque Gómez
Datoteka:El Nacimiento, Cultura San Agustin, Huila, Colombia.jpg|Skulptura rađanja


## Izvori

## Vanjske veze

* ''San Agustín Archaeological Park'' (na portalu Unesco)
Kultura San Agustín

**Kultura San Agustín** je pretkolumbovska arheološka kultura na jugozapadu Kolumbije, čiji najstariji artefakti potječu iz 3300. pne.

## Karakteristike
Artefakti Kulture San Agustín rasuti su po prostoru čiji se centar nalazi u Andskim Kordiljerima.
Najveća koncentracija arheološkog materijala pronađena je na terenu općina San Agustín i Isnos, u Departmanu Huila, u gornjem toku Rijeke Magdalene.

Vrhunac te kulture bio je period od 500. pne. do 500 ne.
Poznato je preko 30 lokacija, uglavnom raštrkanih sela, koja su prepoznata kao ritualni centri. 
Ratarstvo je bilo dobro razvijeno, sa malim terasastim oranicama po planinskim obroncima i sistemom kanala za navodnjavanje.

U tim ritualnim centrima ima tumulusa dijametra do 30 metra koje su koristili za pogrebe. Svaki tumulus imao je hodnike i grobnice izgrađene od kamenih ploča. 
Mrtve su pokapali u isklesane kamene sarkofage. Skulptura je također bila karakteristična za Kulturu San Agustín, uglavnom se radi o ljudskim likovima isklesanim iz gigantskih komada, ili dubokim reljefima u kamenim liticama.

Glave tih skulptura često imaju namrštena lica čija usta otkrivaju ukrštene očnjake.

I danas se malo zna o tim ruralnim zajednicama, koje su izgradile mitske spomenike u San Agustinu.
Ne zna se tko su bili, odakle su došli, i koja je bila točna svrha gigantskih skulptura i u kojoj je mjeri kultura bila povezana s drugim poznatim kulturama koje su živjele na tom području.
Neki stručnjaci tvrde da su skulpture imale ulogu u šamanskim ritualima.

Nekad se smatralo da je Kultura San Agustín izolirani slučaj, i ono što je paradoksalno da ima više dodirnih točaka sa visokim arheološkim kulturama kao što su Chavín 
ili Olmeca, nego sa puno bližim kolumbijskim. 
Danas se taj stav promjenio pa se smatra da je kultura Tierradentro utjecala na razvoj San Agustína. 
Novija iskapanja u arheološkom nalazištu Malagana navode na zaključak da su te kulture bile bliže povezani jedni s drugima nego što se nekad mislilo.

Arheolozi su pronašli ostatke naselja sličnog onima iz Agustinske kulture duboko u Amazonskoj prašumi u Departmanu Caqueta, 161 km jugozapadno od San Agustína. Prepostavlja se da takvih nalazišta ima i još po neistraženim djelovima prašume.

Dobar dio artefakata te kulture danas je izložen u Arheološkom parku San Agustín kog je UNESCO 1995. uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''San Agustin and the mythical story behind its ancient statues''
San Agustín (Huila)

**San Agustín** je općina od 33,727 stanovnika i grad od 11,158 stan. na jugozapadu Kolumbije u 
Departmanu Huila.

## Geografija
San Agustín se prostire u gornjem toku Rijeke Magdalene, na obroncima planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen 219 km od svog administrativnog centra Neive.

Danas je poznat kao arheološka prijestolnica Kolumbije zbog Arheološkog parka San Agustín, kog je UNESCO 1995. uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

## Historija
San Agustín je osnivan tri puta, prvi put između 1608. - 1612. kao indijansko naselje koje je propalo što zbog napada susjednih indijanaca, što zbog boginja.

Naselje je obnovljeno 1796. sa novo dovedenim Indijancima, ali su tad počeli pravno-vlasnički problemi između španjolskih vlasnika. 
Jedan od njih (Jerónimo de Torres) uspio je dobiti parnicu, pa je naselje sa crkvom spaljeno 1771. a stanovnici rastjerani.

Neki od njih su se vratili i obnovili svoja imanja i kuće, pa je kolonijalna vlast Nove Granade, zakonski obnovila naselje 1792. i postavila svog oficira za upravitelja.

Odtad se San Agustín mirno razvijao i širio pa je 1926. dekretom uzdignut u rang općine.

## Privreda
San Agustín je sve donedavno živio od stočarstva i ratarstva, a danas sve više od turizma.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de San Agustín'' (Službene stranice grada)
Isnos

**Isnos** zapravo *San José de Isnos* je općina od 25,719 stanovnika i grad od 6,148 stan. na jugozapadu Kolumbije u 
Departmanu Huila.

## Geografija
Isnos se prostire na obroncima planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen 228 km od svog administrativnog centra Neive.

Danas je poznat po arheološkim nalazištima *Alto de las Piedras* i *Alto de los Ídolos* koji su dio Arheološkog parka San Agustín, kog je 
UNESCO 1995. uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

## Historija
O nastanku Isnosa postoje podaci da je još 1653. postojalo naselje na obalama potoka La Chorrera, koje je na incijativu svog svećenika Hermógenesa Rodrígueza 1934. postalo sjedište parohija. Tad mu je uz ime Isnos dodano *San José*, ime Isnos je indijanskog porijekla a značilo je *Sveti kamen*.

Od 1939. se planski gradi sa ortogonalnim rasporedom ulica i gradskog trga. Ti su napori urodili plodom jer je 1958. dobio status općine.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Isnos'' (Službene stranice grada)
Roland Mikler

**Roland Mikler** (Dunaújváros, 20. rujna 1984.), mađarski rukometni golman i reprezentativac. Aktvan je od 2002. godine te je cijelu svoju karijeru proveo u mađarskim klubovima, uključujući Veszprém i njegov aktualni klub, Pick Szeged. Za reprezentaciju igra od 2004. godine te je trenutni reprezentativni kapetan.