Kanonsko pravo (Katolička crkva)

**[[Kanonsko pravo]] [[Rimokatolička crkva|Rimokatoličke crkve]]** predstavlja zaokruženi pravni sistem u kome postoje sudovi, advokati, suci kao i kodeks pravnih pravila kao i metode njegove interpretacije. U nekim zemljama je za bavljenje kanonskim pravom potrebno steći odgovarajuću fakultetsku diplomu, a prije nje i diplomu iz teologije i/li prava.

Kanonsko pravo se odnosi na propise koji:
* ostvaruju pravne kanonske odnose s obzirom na pravni položaj vjernika unutar tijela Crkve;
* propisuju način provođenja tih odnosa;
* opisuju hijerarhiju sastavnih dijelova Crkve i propisuju njihovu djelatnost;
* vrednuju i propisuju ponašanje vjernika.

Osim toga, budući da se Crkva sama opisuje kao stvarnost sastavljena od božanskog i ljudskog, tako i kanonsko pravo sadrži propise božanskog porijekla, božansko pravo, te propise ljudskog porijekla, ljudsko pravo. Oni prvi imaju božanski izvor (npr. božanska objava) pa ih se i ne može mijenjati ljudskom odlukom, dok ljudsko pravo proizlazi iz zakonite crkvene vlasti što je, primjerice, predstavljaju rimski papa i ekumenski sabor.

## Povijest kanonskog prava
Katolička Crkva posjeduje jednu od najstarijih živih pravnih tradicija, koja započinje odredbama Starog i Novog zavjeta, što ukljujuče i »Apostolski sabor« spomenut u Djelima apostolskim. U zakonske propise Crkve postupno su unošene odredbe ekumenskih sabora, te prava i običaji rimskog, vizigotskog, saksonskog i keltskog porijekla, kao i iskustva kasnijeg razvoja u životu Crkve.

Odredbe ekumenskih sabora, koje se i na Istoku prihvaćaju kao kanonske, na Zapadu su dopunjavane odlukama mjesnih crkvenih sabora, kao i propisima što ih je donosio rimski biskup (papa), koji je na Zapadu uvijek uživao primat (prvenstvo) u disciplinskim pitanjima, kao i u pitanjima nauka.

Prvi sustavni pokušaj stvaranja zbirke kanonskih zakona bio je onaj monaha kamaldoleza Gracijana u 11. stoljeću (*Decretum Gratiani*). Papa Grgur IX. izdao je prvu službenu zbirku kanona nazvanu *Liber extra* (1234.) Nakon njega, Bonifacije VIII. objavio je *Liber sextus* (1298.), a Klement V. *Clementines* (1317.)

Do 1917. zakonodavstvo je naraslo na oko 10.000 kanona, od kojih su mnogi bili neprovedivi zbog promjene povijesnih uvjeta. To je navelo papu Pija X. na naloži obajavljivanje prvog *Zakonika kanonskog prava*, u samo jednoj knjizi s jasno izraženim zakonima. Rad komisije koja je izrađivala ovaj Zakonik dovršen je za pape Benedikta XV., koji je i objavio Zakonik. Premda je stupio na snagu 1918., obično ga se naziva Zakonikom iz 1917. Ovaj je Zakonik nastojao uklopiti sve propise donijete kroz povijest Crkve.

## Današnje kanonsko pravo
Nakon Drugog vatikanskog sabora postalo je jasno da će u novonastalim uvjetima biti potreban i novi Zakonik. Nakon gotovo dva desetljeća rasprava i brojnih pripremnih inačica Zakonika, papa Ivan Pavao II. objavio je 25. siječnja 1983. novi 
*[[Codex Iuris Canonici (1983)|Codex Iuris Canonici]]* (Zakonik kanonskog prava). Istočne katoličke Crkve dovršile 1990. su radove na izradi svoga *[[Zakonik kanona istočnih Crkava|Zakonika kanona istočnih Crkava]]*.

Uz Zakonik kanonskog prava, u Katoličkoj crkvi vrijede i ostali propisi koji nisu izrijekom opozvani, te kasnije odredbe Svete stolice objavljene bilo od samoga pape, bilo od pojedinih ustanova Svete stolice. Tako se dijelom kanonskog prava smatraju i svi liturgijski propisi.

## Vanjske veze

* Catholic Encyclopedia: Canon Law
* Document establishing the 1983 Code of Canon Law
* Canon Law Commentary, Discussion and Bibliography