open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Morondava (rijeka)

Rijeka **Morondava** je rijeka na zapadu Madagaskara duga oko 200&nbsp;km, koja utiče krod grada Morondave u Mozambički kanal gdje ima deltu.

## Geografija
Morondava izvire na obroncima Masiva Makai kod mjesta kod *Andranomatavija*, odatle teče u smjeru jugoistoka, kao brzica u čvrsto formiranom koritu. Kod mjesta Ankilizati 88&nbsp;km od ušća, prima s lijeve strane najveće pritoke *Sakamali* i *Fanikai* i naglo skreće prema zapadu, zatim prelazi brdovitu kamenu barijeru od pješčenjaka-lapora i ulazi u obalnu močvarnu nizinu *Morondava*. 

Tu rijeka potpuno mijenja karakter, jako meandrira, i plavi, zatim kod grada Morondave formira deltu i utječe u Mozambički kanal

Ukupna površina porječja rijeke iznosi 6 400&nbsp;km².

## Napomene

## Vanjske veze
* Traditional fishing in the Morondava river (fotografija), sa portala africaimagelibrary
Opsada Alepa

**Opsada [[Alep]]a** se dogodila godine 637. za vrijeme muslimanskog osvajanja Sirije i predstavljala je dio operacija čišćenja bizantskih garnizona u sjevernoj Siriji nakon pobjede vojske Rašidunskog Kalifata u odlučujućoj bitci na Jarmuku godinu dana ranije. Grad je bio dobro utvrđen i imao relativno snažan garnizon kojim je komandirao oficir po imenu Joakim. Opsada je započela u julu. Muslimanski izvori navode da se iskazao kao izuzetno hrabar komandant i izveo niz bezuspješnih ispada s ciljem da probije muslimanski obruč. Kada je shvatio da neće stići pomoć od cara Heraklija, Joakim je pristao pregovarati o predaji. Pregovori su uspješno završeni u oktobru 637. Muslimani su pristali svim vojnicima dati slobodan prolaz; Joakim je, pak, ostao i zajedno sa 4.000 svojih ljudi prešao na islam. Ta je pobjeda muslimanskoj vojsci omogućila nastavak napredovanja na sjever koje će dovesti do Bitke na željeznom mostu.

## Eksterni izvori
* A.I. Akram, ''The Sword of Allah: Khalid bin al-Waleed, His Life and Campaigns'' Lahore, 1969
Bitka na željeznom mostu

**Bitka na željeznom mostu** se odigrala u sjevernoj Siriji u oktobru 637. za vrijeme velikog arapsko-muslimanskog pohoda kojim je osvojen Levant. Ime je dobila po mostu na rijeci Oront u blizini Antiohije. Do nje je došlo kada je muslimanska vojska, nakon uspješnog zauzimanja Alepa nastavila napredovanje na sjever u dubinu bizantske teritorije. O toku i detaljima bitke postoje relativno oskudni podaci, ali je u njoj muslimanska vojska izvojevala pobjeda te tako mogla opkoliti Antiohiju, tada najveći grad Sirije i jedan od najvećih gradova Bizantskog Carstva. Opsada je kratko trajala; bizantski garnizon je pristao napustiti grad u zamjenu za slobodni prolaz. Antiohija je pala 30. oktobra 637. arapsko-muslimanske snage dobile priliku da za nekoliko mjeseci dovrše pohod, odnosno uspostave novu granicu Rašidunskog Kalifata na gorju Taurus.

## Vanjske veze
Eutin

**Ojtin** () je grad u njemačkoj saveznoj državi Šlezvig-Holštajn. Jedno je od 36 opštinskih središta okruga Ostholštajn. Posjeduje regionalnu šifru (*AGS*) 1055012, *[[NUTS]]* (DEF08) i *[[UN/LOCODE|LOCODE]]* (DE EUT) kod.

## Geografski i demografski podaci
Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 33 metra. Površina opštine iznosi 41,4&nbsp;km². U samom gradu živi 17.298 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 418 stanovnika/km².

## Međunarodna saradnja




## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine 
* Njem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* KommOn  - Informacioni sistem gradova, opština i okruga. 
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Ulster

**Ulster**, (irski: **Cúige Uladh**) je jedna od četiri tradicionalne irske pokrajine.Ovaj izraz se često upotrebljava i kao sinonim za Sjevernu Irsku iako Sjeverna Irska pokriva samo dvije trećine Ulstera. Prostire se na području od 24.481&nbsp;km², a prema popisu iz 2006. godine provincija je imala 1.993.918 stanovnika. Najveći grad je Belfast u kojem živi četvrtina od ukupnog broja stanovnika.

Ulster se sastoji od devet grofovija. Od toga šest grofovija (Antrim, Armagh, Down, Fermanagh, Londonderry/Derry i Tyrone) tvore Sjevernu Irsku, odnosno ostala su u sastavu Ujedinjenog Kraljevstva nakon Englesko-irskog sporazuma iz 1921. Ostale tri grofovije (Cavan, Monaghan i Donegal) ulaze u sastav Republike Irske. Približno polovina stanovništva Ulstera živi u grofovijama Antrim i Down.

Granica između dva dijela provincije je ustanovljena 1925. godine. Kada je Irska 1949. postala republika, britanski je parlament potvrdio status Sjeverne Irske kao dijela Ujedinjenog Kraljevstva. Ipak, Republika Irska je i dalje izražavala pretenzije za ujedinjenjem svih devet grofovija, a 1955. godine Irska republikanska armija je započela niz terorističkih akcija koje su imale za cilj spajanje dva dijela Ulstera. Stanovnici su Sjeverne Irske na referendumu iz 1973. potvrdili da žele ostati u sastavu Velike Britanije, mada je većina katolika bojkotirala ovaj referendum. Godine 1985. formiran je Irsko vijeće koje je imalo za cilj konačni prekid građanskog rata, a 31. kolovoza 1994. IRA je objavila bezuvjetnni prekid vatre.
Songtsen Gampo

**Songtsän Gampo** (tibetanski:  སྲོང་བཙན་སྒམ་པོ་, Wylie: ***Srong-btsan sGam-po***, 569-649?/605-649? bio je osnivač Tibetanskog Carstva (tibetanski: Bod; kineski: 吐蕃, Tubo/Tufan), koji je po tradiciji bio trideset treći vladar svoje dinastije. U kineskim zapisima mu se ime navodi kao 'Sōngzàngānbù' (鬆贊干布) ili 'Qìzōnglòngzàn' (棄宗弄贊).

## Izvori

## Vanjske veze

* http://www.asianart.com/articles/jaya/kings.html A list of Licchavi kings and their attributed dates, from: "A Kushan-period Sculpture from the reign of Jaya Varma-, A.D. 184/185. Kathmandu, Nepal." Kashinath Tamot and Ian Alsop. See: http://www.asianart.com/articles/jaya/index01_12.html
Anfas

**Anfas** ili **an fas** () može označavati:
* En Face, hrvatska rock-grupa iz Rijeke;
* *en face*, vrsta portreta
* Antalya Fair Management and Investment Inc. (ANFAŞ), vlasnik dvorane u Antalyiji
Crkva sv. Josipa u Zagrebu

Župna crkva **Svetog Josipa** je manja i novija crkva u Zagrebu, u gradskoj četvrti Trešnjevka, odmah do glavnog trešnjevačkog trga.
## Historija crkve
Taj dio Trešnjevke je još 1934. godine bio ledina sa poljima kukuruza i takozvanih *bugarija* (bugarski vrtovi), jer je na čitavoj Trešnjevci tad živjelo oko 5 000 stanovnika i to uglavnom po malim loše građenim jednokatnicama. Vjerski je to područje pripadalo tadašnim župama *sv. Blaža* i *sv. Marka* u centru grada. Takvo stanje vladalo je sve do 1937. godine kad je osnovana nova župa *sv. Josipa*. Ispočetka ta župa nije imala crkvu, već su se vjernici i svećenici okupljali povremeno, čak su i držali mise u dvorištu obližnjeg Dječjeg skloništa. Dvorišne stepenice *dječjeg skloništa* tada bi se pretvarale u kor, sa kojeg je za mise pjevao crkveni zbor.

U decembru 1934. godine, tadašnji nadbiskup koađutator Alojzije Stepinac dao je zadatak kapelanu *crkve sv. Blaža*, Ivanu Gašpertu da pripremi sve za osnivanje nove župe na Trešnjevci. Tako je već 10. maja 1936. nadbiskup Alojzije Stepinac blagoslovio temeljni kamen buduće crkve.

Po prvom vrlo ambicioznom planu tadašnjeg crkvenog vrha, projekt monumentalne crkve sa pratećim sadržajima napravio je tada vrlo slavni i cijenjeni ljubljanski arhitekt Jože Plečnik. Prema njegovim nacrtima trebalo je sagraditi veliku monumentalnu crkvu u neoromaničkom stilu, uz nju *župni ured*, samostan časnih sestara i društvenu dvoranu.
Kako se projekat odvijao u nesretna vremena pred Drugi svjetski rat za njega nije nikad sakupljeno dovoljno novaca, pa se od svega projektiranog uspjela izgraditi samo malena društvena dvorana. Nju je za potrebe crkve, preprojektirao zagrebački arhitekt Marijan Haberle, tako da je ta građevina postala crkva sv. Josipa

17. aprila 1937. dekretom nadbiskupa Antuna Bauera osnovana je *Župa sv. Josipa*, a za dan nove crkve određen je 20. jun 1937. godine. Tada je novu crkvu blagoslovio nadbiskup koađutator Alojzije Stepinac.

1947. godine, u povodu 10-te godišnjice župe izvršena je prva obnova crkve, manja obnova crkve napravljena je 1995., a obnova orgulja 1996. godine.

Uz crkvu je 1997. godine, prigrađen 35 metara visoki zvonik.

## Napomene

## Vanjske veze
* Župa sv. Josipa

## Fotografije crkve Sv. Josipa u Zagrebu

Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - zvonik i crkveni ulaz.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - stražnja strana crkve.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - prozori iznutra.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - kip.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - unutrašnjost.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - oltar.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - zvonik.jpg
Datoteka:Crkva Sv. Josipa, Zagreb - slika.jpg
Cibale

**Cibale** () je rimsko naselje koje se nalazilo na jugu današnje Panonske nizije, na lijevoj obali rijeke Bosut, na teritoriji današnjih Vinkovaca. Tokom 8. vijeka pne. na ovom području je živjelo ilirsko plijene Breuci, a u 3. vijeku pne. keltsko pleme Skordisci. Područje osvajaju Rimljani Tiberijevom pobjedom u 1. vijeku. Grad propada tokom najezde Gota.

Rimsko naselje, površine 60 hektara, vjerovatno je bilo opasano zemljanim nasipom isperd kojeg je bio kanal. U vrijeme cara Hadrijana Kibale dobija status municipijuma (). Naselje jača tokom Septimija Severa (193. – 211.), a status kolonije () dobija tokom vladavine Karakale.

Antički lokalitet se nalazi ispod savremenog grada što otežava arheološka iskopavanja. Pronađeni su samo ostaci termi i pokretni nalazi, poput keramike (otkrivena je i luksuzna tjera sigilata), stakla, novca i natpisa.

Cibale je rodni grad dvojice careva, Valentinijana i Valensa.
## Literatura
* Amphoras from Cibalae
* Vinkovci - istorija grada 

## Povezano
* Bellum Cibalense
Mahajamba

Rijeka **Mahajamba** je rijeka na sjeverozapadu Madagaskara od 298&nbsp;km, 
 koja uvire u Mozambički kanal kod *Zaljeva Ahajamba*. Njen sliv iznosi oko 9 750&nbsp;km².

## Geografija
Rijeka *Mahajamba* izvire na visoravni Anjafi, iz jezera Amparihinandriambavi, na oko 1 100 m nadmorske visine. Potom teče smjerom od juga ka sjeveru s prilično strmim padom od 8 m/km, prvih 60&nbsp;km.
Taj nagib se malo smanjuje od mjesta Tsaratanana, nakon čega se opet povećava pri prelasku zapadnog ruba visoravni (oko 200 m preko 26&nbsp;km, ili 7,6 m/km). Tad joj se mijenja geološki sastav korita (nailazi na sedimentno tlo) i smanjuje protok na 70&nbsp;cm/km.
Ova nagla promjena vodostaja rijeke i njene protočnosti, vjerojatni je uzrok zbog kojeg vode rijeke *Kamora*, njene lijeve pritoke preuzimaju većinu vode Mahajamba za niskog vodostaja.

Od ušća rijeke Kamoro istočno od Tsaramandrosa u regiji Morafeno, vode Mahajamba teču i nadalje prema Mozambičkom kanalu, ali kojiput teču po vlastitom koritu (za visokog vodostaja) u smjeru sjevero zapada, ali za niskog vodostaja teku po koritu *Kamora* u Betsiboku prema jugozapadu. Tako da je bilo teško razdvojiti ta dva sliva, zbog tog se računa da je njihovo porječje, najveće u Madagaskaru jer obuhvaća 63 450&nbsp;km².

Korito Mahajambe ima velik kapacitet protočnosti, ali kad joj se smanji pad - onda joj se smanji i protočnost, tako da je za niskog vodostaja, gotovo sva njezina voda teče u korito rijeke *Kamora* i s njim dalje preko rijeke Betsiboke do mora.

Od 1903., korito Mahajambe se stabiliziralo, zbog velikih nanosa erodirane zemlje, i rijeka teče svojim koritom do *Zaljeva Mahajamba*, i svoje delte. Međutim Mahajamba bi mogla ponovno poteći starim pravcem kod ekstremno visokog vodotoka rijeke Kanioro. U svom donjem toku vode rijeke su jako muljevite i gotovo crvene boje.

Udaljenost od ušća Kamora u Mahajambu, do ušća Kamora u rijeku Betsiboku kod Ambato-Boenija je 145&nbsp;km.

## Povezano
* Rijeke Madagaskara

## Reference

## Vanjske veze
* Estuaries on the northwestern coast of Madagascar As Seen From Orbit, sa portala peakwater.org
Milan Pantić

**Milan Pantić** je bio srpski novinar iz Jagodine, ubijen pod, do danas, nerazjašnjenim okolnostima.

Milan Pantić je bio dopisnik Večernjih novosti iz Pomoravlja. Izveštavao je o kriminalnim aferama i korporativnoj korupciji. Ubijen je 2001. godine u svojoj 47. godini, na ulazu svoje zgrade u ulici Branka Radičevića u Jagodini.

Njegovo ubistvo je, između ostalih, odmah osudio i generalni direktor UNESCO-a Koïchiro Matsuura.

U njegovu čast, kompanija Novosti dodeljuje nagradu za novinarsku hrabrost "Milan Pantić“. 2010. godine je u Jagodini otvoren Trg Milana Pantića.

## Reference

## Povezano
* Slavko Ćuruvija
* Dada Vujasinović
Adela nije večerala

***Adela nije večerala*** (češ. *Adéla ještě nevečeřela*), također poznata i kao ***Večera za Adelu***, je čehoslovačka crna filmska komedija iz 1977. koju je režirao Oldřich Lipský. Glavne uloge tumače Michal Dočolomanský, Rudolf Hrušínský i Miloš Kopecký.

## Radnja

Prelazak je iz devetnaestog u dvadeseto stoljeće. Praški policijski komesar Ledvina moli poznatog njujorškog detektiva Nicka Cartera, koji je u Prag došao u posjetu, da mu pomogne riješiti neobični slučaj nestalog psa. Tijekom istrage se događaju misteriozna ubojstva, koje počinjava zli botaničar Baron von Kratzmar uz pomoć svoje biljke mesožderke po imenu Adele. Von Kratzmar bi kidnapirao svoje žrtve, vezivao ih i potom kad god bi na gramofonu pustio melodiju "Schlafe mein Prinzchen" bilo je vrijeme da se Adele probudi i pojede svoje žrtve za večeru. Baron von Kratzmar se smatrao neshvaćenim genijem, koji je želio da se osveti jednom od svojih bivših profesora. Nazvao se po zloglasnom kriminalcu, "Baštovan". Bio je to kriminalac za kojeg je Nick Carter mislio da je umro u močvarama mnogo godina prije. Uz pomoć bizarnih izuma, Ledvina i Carter uspjevaju uhvatiti von Kratzmara i izručiti ga vlastima.

## O filmu
Film kombinira Roger Cormanovu ideju iz filma The Little Shop of Horrors (sh. *Mala trgovina užasa*) s avanturama književnog lika Nicka Cartera. Film je režirao Oldřich Lipský zajedno sa Rudolfom Hrušínským, dok su glavne likove tumačili Michal Dočolomanský i Miloš Kopecký. Bizarne sprave je napravio Jan Švankmajer, poznati češki umjetnik. Film je napravljen u stilu melodrama iz ere nijemih filmova, uključujući i prekrasno animirane međutitlove koji su se ubacivali između stvarnih scena.

## Uloge
* **[[Michal Docolomansky]]** kao Nick Carter
* **[[Rudolf Hrusínský]]** kao policijski komesar Ledvina
* **[[Milos Kopecký]]** kao Baron von Kratzmar
* **Václav Lohniský** kao hotelski sluga
* **Ladislav Pesek** kao profesor Bocek
* **Nada Konvalinková** kao gospođica Blossom
* **Kveta Fialová** kao grofica Thunova
* **Martin Ruzek** kao policijski inspektor Kaunitz
* **Olga Schoberová** kao gospođica Karen

## Nagrade i nominacije
* 1977: Osvojena nagrada *Medalla Sitges en Plata de Ley* u kategoriji najbolje kinematografije (Jaroslav Kucera)
* 1980: Osvojena Nagrada Saturn za najbolji strani film
* 1980: Nominiran za nagradu Saturn u kategoriji najboljeg fantasy filma

## Vanjske veze
* 
* Fotografije iz filma
Besa

**Besa** je, kod Albanaca, čvrsto obećanje, koje se mora održati i po cenu života. Kod  u severnoj Albaniji bila je poznata još u srednjem veku kao posebna norma u uređivanju međuplemenskih i međuljudskih odnosa. Kodifikovana je u poznatom Zakonu Leke Dukađinija. Imala je, a često i danas ima, posebnu ulogu u krvnoj osveti, jer su se pod njenom zaštitom zavađene stranke mogle slobodno kretati za određeni period, bez bojazni od osvete.

## Izvori

## Vanjske veze
* Legenda o besi
* Besa: A Code of Honour, Muslim Albanians who Rescued Jews During the Holocaust  an online exhibition by Yad Vashem
Sukob civilizacija

**Sukob civilizacija** je popularni naziv za teoriju prema kojoj nakon završetka hladnog rata glavni izvor sukoba u svijetu više neće biti suprotstavljene ideologije nego pripadnost različitim civilizacijama. Autor teorije je bio američki politolog Samuel P. Huntington, koji ju je prvi put izložio kao predavanje na Američkom institutu za poduzetništvo 1992. te sljedeće godine objavio kao članak *The Clash of Civilizations?* ("Sukob civilizacija") u časopisu *[[Foreign Affairs]]*. Članak, koji je predstavljao svojevrsnu kritiku tada popularne Fukuyamine teze o kraju historije, je godine 1996. proširen u knjigu *The Clash of Civilizations and the Remaking of World Order* (Sukob civilizacija i prepravljanje svjetskog poretka). 

Po Huntingtonu svijet je podijeljen na nekoliko glavnih civilizacija:
* zapadni svijet;
* Latinska Amerika;
* pravoslavni svijet;
* istočni svijet koji kao zasebne cjeline sadrži:
** budističke zemlje Istočne i Jugoistočne Azije;
** sinosfera, odnosno države pod kineskim kulturnim uticajem;
** indosfera, odnosno države pod indijskim kulturnim uticajem;
** Japan kao specifična civilizacija
* islamski svijet
* civilizacije subsaharske Afrike

Huntington je u svoju podjelu uključio "usamljene" zemlje koje se raznim kulturnim i drugim specifičnostima ističu među svojim okružjem (Izrael na Bliskom Istoku; krščanska Etiopija u Africi); kao i "podijeljene zemlje" čiji dijelovi pripadaju različitim civilizacijama (Ukrajina čiji jedan dio pripada zapadnom, a drugi dio pravoslavnom svijetu).

Huntington je kao glavno žarište sukoba naveo "zemlje razdjelnice", odnosno područja gdje se pojedine civilizacije dodiruju, pri čemu je posebno istaknuo da su takvi sukobi najžešći na rubovima islamskog svijeta sa drugim civilizacijama. Huntington je smatrao kako će takvi sukobi sa vremenom eskalirati u sukobe između "ključnih zemalja" svakog od tih svjetova.

Iako je 1990-ih teza u sukobu civilizacija imala određenih broj poklonika - pri čemu se posebno ističe hrvatski predsjednik Franjo Tuđman koji ju je nastojao primijeniti u svrhu opravdanja vlastite politike prilikom raspada Jugoslavije - kod šire javnosti, barem u zapadnom svijetu, je postala aktualna tek nakon napada 11. septembra i velikih ratova koji su nakon toga uslijedili. Huntingtonova teza je predmet žestokih kritika od strane autora koji je smatraju nespojivom sa idealima multikulturalizma.

## Povezano
* Azijske vrijednosti

## Vanjske veze
* ''Clash of Civilizations''  (PDF)
Politička mitologija

**Politički mit** je ideološko objašnjenje političkog fenomena u koje veruje neka društvena grupa. Važna osobina mita jest da se u njega vjeruje bez traženja argumenata. Politički mitovi su "ugodno jednostavni" i na krajnje prost način objašnjavaju složenu društvenu stvarnost. Njihovom širenju ide u prilog to što zadovoljavaju neke duboke društvene, ali i individualne psihološke potrebe. Više političkih mitova tvori **političku mitologiju**.

Fenomen političkog mita, kao neizostavni deo svake političke kulture, uprkos snažnom emotivnom naboju nije nešto apriori negativno. Politički mit predstavlja mitsku priču koja se odnosi na vrednosnu koheziju jedne političke zajednice. Njegov prototip predstavljaju osnivački mitovi koji čine važan deo političke kulture svakog društva. Osnovna funkcija političkih mitova jeste da pruže jednu naročitu vrstu psihološke, emotivne istine, da pripadnike političke zajednice motivišu na kolektivnu akciju, sa osnovnom svrhom da se ostvari neki konkretni praktični cilj.

Raul Ži­rar­de, pro­fe­sor sa­vre­me­ne isto­ri­je na In­sti­tutu za po­li­tič­ke na­u­ke u Parizu, identifikuje četiri velika politička mita modernog doba: mit o zaveri, mit o spasitelju, mit o zlatnom dobu, mit o jedinstvu. Ži­rar­de konstatuje da je "političke potrese tokom dva poslednja veka evropske istorije pratila začuđujuće snažna mitološka uzavrelost".

Posebno rasprostranjena vrsta političkih mitova su nacionalni mitovi koji se, po pravilu, vezuju za određenu naciju.

## Nacionalni mitovi

Hrvatski autor Nino Raspudić smatra da je okvirni hrvatski mit onaj o urođenoj civiliziranosti i naprednosti Hrvata i krivnji drugih koji ih priječe da pokažu pravu vrijednost. Raspudić također smatra da je u Hrvatskoj trenutno glavni politički mit o EU, čija su dva osnovna oblika eurofilski i eurofobni. Prvi vjeruje da ulazak u EU sam po sebi donosi rješenje svih problema. Drugi smatra da je EU osnovan isključivo zato da bi zagorčavao život našem narodu.

Jedan od najrasprostranjenijih srpskih nacionalnih mitova je kosovski mit, koji se temelji na mitologizaciji kosovske bitke iz 1389. godine, a kao osnovne elemente ima cara Lazara, Miloša Obilića, nebesku Srbiju i Dušanovo carstvo. Jedan od poznatijih antropologa u Srbiji koji se bavi političkim mitovima je Ivan Čolović.

Jedan od najrasprostranjenijih albanskih nacionalnih mitova je mit o Skenderbegu.

## Literatura
* Andrija Krešić, *Političko društvo i politička mitologija. Prilog kritici "kulta ličnosti."* Vuk Karadžić, Beograd, 1968.
* Raul Žirarde, *Politički mitovi i mitologije*, Biblioteka XX vek, Beograd, 2000.

## Izvori

## Povezano
* Ideologija
* Mitologija
* Urbana legenda

## Vanjske veze
* Evolucija i uloga tri kompleksa istorijskih mitova u srpskom akademskom i javnom mnjenju u poslednjih deset godina
Švapsko Vojvodstvo

**Švapsko vojvodstvo** (njemački: *Herzogtum Schwaben*, latinski: *Ducatus Allemaniæ*) je bilo jedno od 5 matičnihh vojvodstava unutar srednjevjekovne Njemačke.Osnovano je 911. Često je bilo nazivano *Alemanijom* u razvijenom srednjem vijeku. Njegovi vojvode su općenito bili među najmoćnijim ljudima Svetog Rimskog carstva.Najpoznatija dinastija koja je vladala bili su Hohenstaufenovci koji su bili i carevi Svetog Rimskog carstva. Ime je dobila po Svevima, starom germanskom plemenu. Raspalo se nakon smrti Konradinaa, zadnjeg vojvode iz dinastije Hohenstaufen iako je Rudolf I. Habsburški nastojao ga oživiti krajem 13. stoljeća pod vlašću Habsburga.

Padom moći Istočne Franačke, Zähringer se činio spremnim kao lokalni nasljednik moć u jugozapadnoj Njemačkoj i sjeverozapadu Kraljevine Arles. S osnivanjem grada Berna godine 1191, Berthold V. , vojvoda od Zähringera ukazuje na jedno od središta moći Zähringera. Istok Jure i zapad rijeke Reuss su bili opisivani kao “Manje Vojvodstvo” Burgundija (*Burgundia Minor*, *klein Burgund*) a sama županija Bern je bila poznata kao “zemaljsko vojvodstvo” (Landgrafschaft) Burgundije. Sveudilj, Berthold je umro bez nasljednika. Car Fridrih II. je proglasio godine 1218. Bern Slobodnim carskim gradom. Bertholdova smrt bez nasljednika je značila potpuni raspad jugozapadne Njemačke. Taj raspad je išao na ruku razvoju Švicarske i Burgundije. Shodno tomu Bern se 1353 pridružio Švicarskoj federaciji.
Urbana legenda

**Urbana legenda** ili **urbani mit** je naziv za izmišljene događaje koji predstavljaju dio modernog folklora, odnosno opisuju se i prenose od osoba uvjerenih u njihovu istinitost. U tome su gotovo istovjetni nekadašnjim mitovima i legendama; izraz "urban", pak, ne označava njihovo geografsko, nego vremensko određenje; njime se označavaju mitovi i legende koji su nastali i koji opstaju u modernom svijetu koje karakteriziraju urbanizacija i tehnologija. Urbane legende, s obzirom da su nastale "prirodno" ili se prenose u dobroj vjeri bez nekih loših motiva, valja razlikovati od masovnih obmana ("patki").

Za urbane legende je karakteristično da nemaju autora, odnosno da se prenose "od usta do usta", odnosno najčešće kroz neformalna druženja prijatelja i poznanika na sličan način na koji se prenose glasine i tračevi. Razvoju urbanih legendi je, pak, dosta doprinio razvoj masovnih medija, pogotovo onih koji njeguju žuto novinarstvo, kao i Interneta koji omogućava brzo širenje, prilagodbu i evoluciju urbanih legendi.

Sadržaj urbanih legendi može biti različit - od onih vezanih uz sablasti i razna nadnaravna bića ili fenomene (od kojih je najkarakterističnija Nestala autostoperica), preko priča o jezovitim ili bizarnim zločinima ili nesrećama (kao primjer može poslužiti Ubica na zadnjem sjedištu), preko anegdota vezanih uz stvarne ličnosti ili događaje pa sve do naizgled banalnih "činjenica" vezanih uz neke aspekte suvremenog života. Efekti urbanih legendi su također različiti - neke mogu biti bezazlene priče za razonodu, a neke, ako ih shvati previše ozbiljno, mogu dovesti do teških i pogubnih posljedica po zdravlje ili javnu sigurnost.

Urbane legende su od druge polovice 20. vijeka postale predmet istraživanja sociologa i psihologa. Često služe i kao inspiracija za zaplete književnih djela, igranih filmova i sl. Popularna dokumentarna TV-serija *[[Mythbusters|Razbijači mitova]]* je, pak, posvećena testiranju navoda nekih od najpopularnijih urbanih mitova.

## Povezano
* Politička mitologija
* Moralna panika
* Konspirativna teorija

## Vanjske veze

* Snopes - Urban Legends Reference Pages
* The AFU And Urban Legends Archive
* Nov. 2009 NY Times story about the book behind the "alligators in sewers" legend
* 
* "The most ridiculous urban legends." *[[Houston Chronicle]]*.
Mahavelona

**Mahavelona** zvana i **Foulpointe** je mještašce na obali Indijskog oceana u Madagaskaru sa manje od 1 000 stanovnika  u *Provinciji Toamasina*.

## Historija
Lokalitet na kojem se danas nalazi mjesto, nekoć se zvao *Andranonampango*, pa *Foulpointe* i konačno *Mahavelona*.
Obližnji zaljev pored Onibe bio je omiljeno sidrište trgovaca robljem sredinom 18. vijeka umjesto dotadašnjeg puno većeg Zaljeva Antongila.
Tad je mjesto dobilo ime *Foulointe*, to se desilo kad je engleski brod po imenu *Full* dopremio i iskrcao na plažu brojne poklone za domorodačko stanovništvo (muzičke kutije, porculan, odjeću i slične predmete).

Naselje se razvilo krajem 19. vijeka kad je kralj Radama I. 
na brežuljku iznad zaljeva sagradio utvrdu nazvanu *Mandani Foulointe*. koja je postala važna strateška točka za obranu od pomorskih napada s istoka. Njezin kružni oblik i niski profil, bio je tad vrlo suvremen - jer onemućavao direktne pogotke iz granata. Unutar zidina utvrde bile su tri građevine; kasarna, kuhinja i zatvor i podzemni tajni prolaz, koji su branioci utvrde iskoristili prilikom napada Francuza na utvrdu za vrijeme vladavine Ranavalone I.

## Geografske i klimatske karakteristike

*Morondava* leži pored ušća rijeke Onibe, 58&nbsp;km sjeverno od grada Toamasine, od glavnog grada Antananarivo udaljena je oko 381&nbsp;km nacionalnom cestom br. 5.

*Morondava* ima tipičnu tropsku klimu sa stalnim dnevnim kišama i visokim temperaturama tokom čitave godine. Od septembra do novembra 
je najsušnije razdoblje, dok od februara do aprila padne najviše oborina. Prosječna dnevna temperatura je relativno konstantna tokom cijele godine, iako je malo hladnije od jula do 
augusta, kad je prosječna temperatura oko 24 °C, a toplije je u januaru i februaru kad temperature dosežu u prosjeku 30&nbsp;°C.

## Turizam
*Morondava* je danas jedna od najpopularnijih turističkih destinacija na Madagaskaru, zbog ljepote svojih plaža, zaštićenog koraljnog grebena i simpatičnih malih hotela - bungalova (Hotel Ixora, Manda Beach, Vako, Laganda,...)

## Reference

## Vanjske veze
* Madagascar Initiatives: Foulpointe, Madagascar - Seaside Resort  
* Hotel Foulpointe Tamatave Madagascar Découverte de la végétation luxuriante à Foulpointe
Srpski pokret otpora

**Srpski pokret otpora** je politička organizacija kosovskih Srba.

Srpski pokret otpora je nastao kao reakcija na demonstracija kosovskih Albanaca 1981. godine. '82. počinju prvi protesti Srba protiv "perfidnih pritisaka sa pozicija države." '83. organizuju grupu koja je otišla kod tadašnjeg predsjednika Predsjedništva Srbije Ljubičića, a naredih godina protestuju po raznim gradovima. 1985. je apsolutno konstituisan Srpski pokret otpora. Neki od njegovih osnivača su Kosta Bulatović, Miroslav Šolević i drugi.

Srpski pokret otpora je organizovao demonstracije Srba u Kosovu Polju 1987. godine, gde je Slobodan Milošević izgovorio čuvene reči "Niko ne sme da vas bije!", i koje su mu pomogle da dođe na vlast. 

## Povezano
* Srpsko-albanski sukob
* Savremena istorija Kosova
* Demonstracije na Kosovu 1981.
* Niko ne sme da vas bije!

## Izvori

## Vanjske veze
* Deset godina od dolaska Slobodana Milosevića na Kosovo
The Fame Monster

***The Fame Monster*** je treći EP američke glazbenice Lady Gage. U prodaju je pušten 18. studenog 2009. godine, a singl "Bad Romance" je ubrzo zauzeo vrhove svjetskih top ljestvica. Među ostalim hitovima je i "Telephone" koji je pjevačica snimila sa Beyonce Knowles. Pošto je album izdala kao nadopunu za The Fame, u jednom intervjuu je izjavila da je time željela poboljšati svoj prvi album dodavajući mu nove pjesme.

## Singlovi

* 2009.: "Bad Romance"
* 2010.: "Telephone" (feat. Beyonce Knowles)
* 2010.: "Alejandro"

## Popis pjesma
# "Bad Romance"
# "Alejandro"
# "Monster"
# "Speechless"
# "Dance in the Dark"
# "Telephone" (feat. Beyonce Knowles)
# "So Happy I Could Die"
# "Teeth"

## Vanjske veze
* Lady Gaga - Službena stranica
638.

__NOTOC__
Godina **638.** (**[[rimske brojke|DCXXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 638. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Muslimansko osvajanje Sirije: Nakon osvajanja Jeruzalema muslimani zauzimajuz Akko.
* Abu-Musa al-Asha'ari kopa nove izvore i pri tome osniva grad Hafar Al-Batin.
* Kineski car Taizong od Tanga u Centralnoj Aziji pokreće veliki pohod protiv Tufana (Tibetansko Carstvo) a koji kao rezultat donosi brak kineske princeze Wencheng za tibetanskog vladara Songtsän Gampoa.
* Uveden islamski kalendar.
* Nulta godina burmanskog kalendara, temeljena na Chulasakaratu.


## Rođenja
* Huineng, kineski Zen budistički patrijarh iz doba dinastije Tang (u. 713)

## Smrti
* 12.10. &ndash; Papa Honorije I
* Qin Shubao, kineski vojskovođa u službi dinastije Tang
* Yu Shinan, kineski učenjak i kaligraf

## Reference
Švapska liga

**Švapska liga** ili **Švapski savez** (njemački: **Schwäbischer Bund**) je bila unija slobodnih carskih gradova, kneževina i vojvodstava osnovana po nalogu cara Fridrika III. 14. veljače 1488 je na Reichstagu u Esslingenu. Osnivanje lige su poduprli Bertold von Henneberg-Römhild, kao i nadbiskup od Mainza Ovo ime se ne odnosi na prijašnje lige (one osnivane 1331, 1376 ) budući da su one bile unije gradova s jedinim ciljem obrane od kneževstava , prvenstveno grofova od Württemberga i carskih vitezova. U novoosnovanoj lizi, nekadašnji suparnici su surađivali u svrhu novih ciljeva: održavanju mira u carstvu i obuzdavanju ekspanzije bavarskih vojvoda iz dinastije Wittelsbach . Švapska liga je imala redovita zasjedanja, održavala svoje sudove te imala stajaću vojsku od 1200 konjanika i 12000 pješaka.

Nakon smrti vojvode Eberharda V od Württemberg 1496. , liga nije proizvela nijednog općeprihvaćenog vođu. Nakon poraza u ratu sa Švicarcima iz 1499, te definitivnog poraza agresivnih Wittelsbacha 1504. glavni ciljevi lige su bili postignuti. Zadnji veliki ilj je bilo je rušenje Ulricha od Württemberga, čiji su posjedi prodani caru Karlu V.

Protestanska reformacija u 16. stoljeću izazavala je podjelu unutar lige te je njezin utjecaj izblijedio.

## Članovi

### ''Schwäbischer Städtebund'' (1331)
Švapski savez gradova je bio savez slobodnih carskih gradova iz 1331:

*  Aalen
* Augsburg
*  Biberach
*  Bopfingen
*  Dinkelsbühl
*  Donauwörth
*  Esslingen
*  Giengen
*  Heilbronn
*  Isny
*  Kaufbeuren
*  Kempten
*  Leutkirch
*  Lindau
*  Memmingen
* Nördlingen
*  Pfullendorf
*  Ravensburg
*  Reutlingen
*  Schwäbisch Gmünd
*  Schwäbisch Hall
*  Überlingen
*  Ulm
*  Wangen
*  Weil
*  Wimpfen

kojem su se 1340 pridružili grofovi od Württemberga i Hohenberga

### ''Schwäbischer Bund'' (1488)
Godine 1488 *Städtebund* se ponovno ujedinila sa većim regionalnim sila, kako bi oblikovali novu ligu uključujući i carske gradove iz lige osnovane 1331 zajedno sa :

*  Žigmund, grof od Tirola i nadvojvoda *bliže Austrije* , kojeg su slijedili nadvojvoda Maksimilijan I. Habsburški godine 1490
*  Eberhard V, grof od Württemberga (uzdignut 1495 za vojvodu ), kojeg je godine 1496 naslijedio vojvoda Eberhard II

Njima su se do 1489 pridružili sljedeći prinčevi:

*  Fridrih II Hohenzollern, Princ-Biakuop of Augsburg
*  Christopher I, markgrof od Badena
*  Georg Friedrich Hohenzollern, markgrof od Brandenburg-Ansbacha
*  Siegmund of Hohenzollern, Margrave of Brandenburg-Bayreuth
*  Bertold von Henneberg-Römhild, nadibiskup Mainza i izborni knez
*  Ivan II od Badena, nadbiskup Triera i izborni knez

proširen nakon 1500 sa bivšim suparnikom:

*  Albert IV of Wittelsbach, vojvoda Bavarske Muhena-Munich, vojvoda ujedinjene Bavarske 1503.
Baden i Württemberg su 1512 napustili ligu kojoj su se pak pridružili prinčevi-biskupi od Bamberga i Eichstätta 
nakon kojih su došli:
*  Filip I, grof od Hessena (1519)
*  Louis V od Wittelsbacha o, izborni knez kao i 
*  Otto Henry i Filip od Wittelsbacha, 
*  Knrad II von Thüngen, Princ-biskup od Würzburga godine 1523 te napokon
*  Matthäus Lang von Wellenburg, Princ-nadbiskup od Salzburga in 1525.

## Izvori

## Vanjske veze
Manjinski problem u novoj Jugoslaviji

**Manjinski problem u novoj Jugoslaviji** je naziv tajnog memoranduma koji je dr Vaso Čubrilović, srpski akademik i političar, predložio novim vlastima Jugoslavije 3. novembra 1944. godine, neposredno nakon oslobođenja Beograda. Ovaj memorandum predlaže načine za rešavanje "manjinskog problema" etničkim čišćenjem Jugoslavije od svih neslovenskih manjina.

Čubrilović smatra da su se sve manjinske grupe u Jugoslaviji (Nemci, Mađari, Albanci, Italijani, Rumuni) same odrekle svojih građanskih prava istupajući "otvoreno neprijateljski prema državi u kojoj žive", zbog čega ih treba "ukloniti iz naše države, jer su to i zaslužili". Dr Čubrilović vojnom i državnom vrhu predlaže ekspatrijaciju nekoliko miliona ljudi, što bi, prema njemu, rešilo problem manjina u Jugoslaviji. On smatra da Demokratska Federativna Jugoslavija može imati mir i prosperitet samo onda, ako bude etnički čista, i ako rešenjem manjinskog pitanja "jednom za uvek" ukloni uzroke trvenjima između sebe i susednih država.

Čubrilović napominje da su "ovi ratovi najpogodniji za rešavanje tih problema", jer "ono, zašto bi u mirno doba trebale decenije i vekovi, za vreme ratova svršava se za koji mesec i koju godinu." Stoga on predlaže da NOVJ još u toku ratnih operacija "planski i nemilosrdno" očisti od nacionalnih manjina ove krajeve, da bi bili naseljeni "nacionalnim elementom".

Ne zna se kako je vlast reagovala na ovaj Memorandum, ali neki smatraju da Čubrilovićeva posleratna karijera sugeriše da je povoljno primljen. Po formiranju prve privremene vlade DFJ, zauzeo je mesto ministra poljoprivrede 1945. godine. Bio je jedan od nadležnih za kolonizaciju severnih krajeva Jugoslavije, kada su proterani Podunavski Nemci.

Tekst memoranduma je prvi put objavljen u Mladini (br. 49, 18. XI 1988), a zatim i u Nedeljnom telegrafu (18. i 25. IX 1996). Na engleskom jeziku ga je objavio Robert Elsie, u: *Gathering clouds: the roots of ethnic cleansing in Kosovo and Macedonia: early twentieth century documents*, Peja 2002, 68–76. Ovaj memorandum se pominjao i na suđenjima Haškog tribunala. U njemu se prvi put u srpskohrvatskom jeziku upotrebljava termin “etnički čist”.

## Povezano
* Vaso Čubrilović
* Isterivanje Arnauta

## Reference

## Vanjske veze
*  Vaso Čubrilović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji 
*  Vladimir Petrović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji
Hafar Al-Batin

**Hafar Al-Batin** (ar:حفر الباطن) je grad u Saudijskoj Arabiji koji administrativno pripada Istočnoj provinciji. Smješten je na sjeveroistoku zemlje - oko 480&nbsp;km sjeverno od Rijada, 90&nbsp;km od kuvajtske i oko 70 from od iračke granice. Nalazi se u suhoj dolini Wadi al-Batin, dijelu veće doline kroiz koju je tekla duga, sada isušena rijeka Wadi Al-Rummah, koja danas teče prema Medini a ranije se ulijevala u Perzijski zaljev.

## Izvori
* Central Department of Statistics and Informations  
* The Saudi Arabian Information Resource

## Vanjske veze
* Dammam
* Al-Batin Club
Abu Musa al-Ašari

**Abu-Musa [[Abdulah (ime)|Abd-Allah]] [[Patronim|ibn]] Qays al-Ash'ari**, poznatiji kao **Abu Musa al-Ashari** () bio je sljedbenik proroka Muhameda i jedna od važnih ličnosti rane historije islama. Za vrijeme muslimanskog osvajanja Perzije je služio kao guverner Kufe i Basre.

## Vanjske veze
* Sunni view
Pohod cara Taizonga protiv Tufana

**Pohod cara Taizonga protiv Tufana** je naziv za kratkotrajni oružani sukob koji se godine 638. odigrao između Kine pod dinastija Tang na jednoj, te Tibetanskog Carstva pod carem Songtsen Gampom na drugoj strani. Razlog za izbijanje rata je bila kineska ekspanzija na zapad koju je poduzeo car Taizong od Tanga, a koji je 635. rezultirao pokoravanjem kraljevstva Tuyuhun, koje se nalazilo sjeverno od područja na kome su živjeli Tibetanci. Sengsten Gampo, koji je uspio ujediniti tibetanska plemena u jedinstvenu državu (koju su Kinezi zvali "Tufan") tako je došao u kontakt s dinastijom Tang. Tibetanski car je nastojao sklopiti savez sa Kinezima te je od Taizonga tražio da mu jednu od svojih kćeri da za ženu. Kada su se pregovori o tome odužili, Sangsten je izgubio strpljenje i krenuo u vojni pohod na područja Tuyuhuna i prefekturu Song (današnja Ngawa Tibetanska i Qiang Autonomna Prefektura u provinciji Sečuan). Njegove su trupe, po kineskim izvorima, brojale preko 200.000 ljudi. Međutim, daroviti kineski vojskovođa Hou Jing im je pružio uspješan otpor i porazio ih. U međuvremenu je car Taizong pristao na brak, te je tako došlo do završetka neprijateljstava. Do vjenčanja sa princezom Wencheng je došlo 641. godine, a Tufan i Kina su ostali u miru sve do 662.

## Izvori

* *[[Zizhi Tongjian]]*, 194, 195, 196, 198, 199.
* Denis C. Twitchett, John K. Fairbank (Hrsg.): The Cambridge History of China, Vol. 3, Sui and T'ang China, 589–906. Cambridge University Press, Cambridge 1979, . See especially : Ch.4, T'ai-tsung (626-49) the Consolidator, pp.&nbsp;228–30
Qin Shubao

**Qin Shubao** (秦叔寶) (? - 638), formnalno ime **Qin Qiong** (秦瓊), kurtoazno ime Shubao, formalno **Vojvoda Zhuang od Hua** (胡壯公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang, poznat po hrabrosti zbog koje je nakon smrti, zajedno sa Yuchji Jingdeom postao bog vrata u kineskoj narodnoj religiji.

Karijeru je započeo u službi dinastije Sui, istakavši se gušenjem seljačkih ustanaka pred kraj vladavine cara Yanga. Kada je 617. njegov pretpostavljeni Pei Renji (裴仁基) prebjegao na stranu ustaničkog vođe Li Mija, Qin Shubao mu se priključio. Li Miju je godine 618. u borbi sa Yuwen Huajijem spasio život. Nakon što je 619. Li Mi poražen u iznenadnom napadu Wang Shichonga, većina njegovih oficira, uključujući Qin Shubaoa, prebjegla je na njegovu stranu. Međutim, vrlo brzo je prešao na stranu Li Shimina, princa novosnovane dinastije Tang. Pod njegovom komandom se istakao u bitci kod Hulaoa 621. 

## Reference
* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 68.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 89.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 182, 183, 185, 187, 188, 189, 190, 191.
Born This Way

***Born This Way*** je nadolazeći drugi studijski album od američke pjevačice Lady Gaga koji treba izaći 23. svibnja 2011. pod Interscopeom.Kao prvi i najavni singl objavljena je pjesma Born This Way,dok će drugi singl "Judas" biti objavljen nekoliko tjedana prije izlaska albuma.

## Singlovi
* 2011.: "Born This Way"
* 2011.: "Judas"
* 2011.: "The Edge of Glory"
* 2011.: "Yoü and I"
* 2011.: "Marry The Night"

## Popis pjesma
# Marry the Night
# Born This Way
# Government Hooker
# Judas
# Americano
# Hair
# Scheiße
# Bloody Mary
# Bad Kids
# Highway Unicorn (Road to Love)
# Heavy Metal Lover
# Electric Chapel
# Yoü and I
# The Edge of Glory

## Vanjske veze
* Lady Gaga - Službena stranica
Nagrada Saturn za najbolji horor film

**[[Nagrada Saturn]] za najbolji horor film** dodjeljuje se od 1972. godine. Od 2010. do 2012. nosila je naziv *Nagrada Saturn za najbolji  horor ili triler film*.

## Popis dobitnika
Neonacizam

**Neonacizam** se odnosi na novu, reinkarniranu ili savremenu ideju nacizma. Političke grupe koje pokušavaju da ožive taj pokret se zajednički nazivaju neonacističke ili neofašističke grupe. Takve grupe postoje širom svijeta: u Rusiji, Sjedinjenim Američkim Državama, Austriji, Australiji, Velikoj Britaniji, Njemačkoj, Grčkoj, Srbiji, Hrvatskoj, Skandinavskim zemljama itd.

Ideali ovih grupa variraju, ali skoro sve imaju neke zajedničke tačke: veličanje Hitlera i nacista, umanjivanje ili potpuno nijekanje Holokausta, borba protiv multikulturalizma, nacionalizam, netolerancija prema određenim grupama (Jevrejima, muslimanima, ne-bijelcima, homoseksualcima).

Neki analitičari upozoravaju http://www.adl.org/Braun/dim_13_1_neonazism.asp  da neonacizam sve više i više postaje prihvaćen kao *[[srednja struja|mainstream]]* politički pravac, i da putem interneta nacisti nekontrolisano šire svoju propagandu.

Evropom se u posljednje vrijeme širi talas ekstremno-desnih i populističkih partija koje se zajednički nazivaju Euronacionalizmom. Ove su partije društveno prihvaćene i učestvuju u političkom životu, ali se smatra da imaju bliske veze sa neonacističkim grupacijama.

Neke od tih partija i organizacija su Front National (Francuska), British national party (V.Britanija) Freiheitliche Partei Österreichs ili FPÖ (Austrija), Alleanza Nazionale (Italija), Srbska Akcija (Srbija) i mnoge druge.
Huineng

**Dađijan Huineng** (kineski: 大鑒惠能; pinjin: *Dàjiàn Huìnéng*; japanski: *Daikan Enō*; 638–713) je bio kineski čan učitelj koji se smatra jednim od najvažnijuh ličnosti zen tradicije. Huineng se često naziva **Šesti patrjarh** zen budizma, ujedno i poslednji pre velikog raskola.

Huineng je, po predaji, propovedao trenutni i neposredni pristup probuđenju (vidi satori), pa se zato smatra osnivačem južne čan škole "iznenadnog probuđenja" (頓教). Južna škola je ubrzo popularnošću nadmašila Severnu.

Neki moderni učenjaci su iskazali sumnje u historicitet tradicionalnih biografija i djela posvećenih Huinengu.

## Život

Prema predanju, Huj-neng je petnaest godina živio u planinama nakon što je napustio Petog patrijarha. Nakon velikog raskola u kineskom čan budizmu u 7. veku, peti patrijarh Hung-džen objavio je da će naslednik biti onaj koji napiše najlepši koan koan (ili pesmu) koji sažima čan učenje. Šen-hsiju je tada napisao pesmu koja glasi:

:Telo je nalik bodhi drvetu,
:A duh sjajnom ogledalu;
:Brižljivo ih čistimo svakog časa
:Da po njima ne padne prašina.

Da bi pobio tu ideju, Huj-neng je napisao sledeće stihove:
:Prvobitno nije postojalo bodhi drvo
:Ni ma kakvo ogledalo;
:Pošto prvobitno ništa nije postojalo,
:Na šta može pasti prašina?

Šen-hsijuova pesma naglašavala je univerzalnu svest (vidi škola svesti), dok je Huj-nengova naglašavala prazninu (vidi škola praznine). Veli se da je stari patrijarh Hung-džen odobrio Huj-nengove stihove i imenovao ga svojim naslednikom. Ustvari, učitelji iz dinastije Tang (618—906) su doneli odluku u korist Hui-nenga, i on je priznat za šestog patrijarha.

Pobedom njegove škole, rođen je novi revolucionarni č'an koji je propovedao »iznenadno prosvetljenje«, radikalnu ikonoklastiju koja je odbacivala proučavanje sutri, rituale i poštovanje kipova. Sve potonje škole čana proizašle su iz ovog ogranka. Naraštaj ili dva nakon Huinenga, zen je, onakav kakvim ga danas smatramo, uistinu oživio i otada se brzo razvio zasjenivši sve ostale budističke škole.

Njegovi najpoznatiji učenici su bili Nanyue Huairang, Qingyuan Xingsi, Nanyang Huizhong, Yongia Xuanjue i Heze Shenhui.

## Huineng u zen pričama

## Literatura
* 
* 
* D. T. Suzuki, *Uvod u zen budizam*, Zagreb, 1998.
* Enciklopedija živih religija, Nolit, Beograd. 2004. .

## Izvori

## Vanjske veze

* Legends in Chan:the Northern/Southern Split, Hui-neng and the Platform Sutra
* Platform Sutra of Hui Neng translated by John R. McRae
Opijum naroda

"**Religija je opijum za narod**" je jedna od najčešće parafraziranih izjava Karla Marksa. U njemačkom originalu ova fraza glasi "*Die Religion ... ist das Opium des Volkes*" što bi u doslovnom prevodu glasilo "**Religija je opijum naroda**". Citat potiče iz Marksovog dela *[[Prilog kritici Hegelove filozofije prava]]* (1843)
Bog je mrtav

"**Bog je mrtav**" () je često citirana izjava nemačkog filozofa Fridriha Ničea.

Prvi put se pojavljuje u njegovoj knjizi *[[Vesela nauka]]* (*Die fröhliche Wissenschaft*), u odeljcima 108, 125 i 343. Kasnije se pojavljuje i u čuvenom Nietzscheovom delu *[[Also sprach Zarathustra: Ein Buch für Alle und Keinen|Tako je govorio Zaratustra]]* (*Also sprach Zarathustra*), zahvaljujući čemu je izaz stekao popularnost. U knjizi Vesela znanost lik luđaka obznanjuje sledeće:

## Povezano
* Ateizam
* Nihilizam
* Antihrist (knjiga)
* Friedrich Nietzsche
* Deicid

## Vanjske veze
* John M. Frame, "Death of God Theology"
Peter Singer

**Piter Singer** (rođen 6. jul 1946) je australijski filozof i bioetičar. 

Rođen je u Melburnu u Australiji a studirao je na univerzitetu u Melburn u i univerzitetu u Oksfordu u Engleskoj. Karijeru je započeo predavajući etiku na Oksfordu između 1971. i 1973. godine. Nakon toga predavao je na različitim univerzitetima u Severnoj Americi i Australiji. Smatra se za jendog od najznačajnijih australijskih filozofa kao i za jednog od najznačajnijih javnih intelektualaca u ovoj zemlji. 

Smatra se za racionalistu. Singer zastupa filozofski sistem zasnovan na razumu pre nego na sentimentu, ličnom interesu ili društvenim uslovima. Baveći se problemima etike, a posebno bioetike (abortus, genetički inženjering, eutanazija), zastupa pozicije utilitarizma. Smatra se da je svoje filozofske pozicije razvijao pod uticajem Džona Stjuarta Mila, Henrija Sidžvika i Džeremija Bentama.

Objavio je veliki broj knjiga i članaka. Njegovo delo *[[Animal Liberation]]* (1975) smatra se za jedan od ključnih filozofskih radova o pravima životinja. Smatra da je ljudsku dominaciju nad životinjama nemoguće moralno opravdati. Njegovi javni nastupi protiv zlostavljanja životinja rezultirali su prestankom pojedinih nehumanih eksperimenata nad životinjama. Pojedini njegovi radovi su ostvarili snažan uticaj na pokrete za zaštitu životinja. Deo prihoda od prodaje svojih knjiga donira organizacijama za zaštitu životinja.
Princeza Wencheng

**Princeza Wencheng** (tibetanski: Mung-chang Kungco, kineski: 文成公主, pinyin: Wénchéng Gōngzhǔ) (died 680) bila je nećaka moćnog kineskog cara Taizonga iz dinastije Tang, poznata po tome što se 641. u Tibetu udala za Songtsän Gampoa, cara, odnosno trideset trećeg vladara dinastije Tibet. Brak je bio dio mirovnog sporazuma; a uz nevjestu je Songtsän dobio i veliku količinu zlata. U Tibetu je princeza Wencheng poznata kao Gyasa, ili 'kineska supruga'. Po predaji je budistkinja te se, zajedno sa Songtsänovom nepalskom suprugom Bhrikuti Devi navodi da je uvela budizam u Tibet.

Brak je sklopljen nakon kraćeg rata između dinastije Tang i Songtsänove države; iako su Kinezi u njemu izvojevali pobjedu, car Taizong je pristao na Songtsänov zahtjev da mu se carska princeza preda kao supruga. Brak je ispunio političku svrhu, jer su Kina i Tibet nakon njega decenijama bili u miru.

Tibetanski izvori navode da je dolazak princeze Wencheng, ali i njeni nesporazumi sa Bhrikuti Devi, bio razlogom za gradnju Hrama Jokang u današnjoj Lhasi.

## Literatura
* Jiawei Wang, Nimajianzan (1997), The historical status of China's Tibet 
* Beckwith, Christopher I (1987). *The Tibetan Empire in Central Asia.* Princeton: Princeton University Press.
* Dowman, Keith. *The Power-places of Central Tibet: The Pilgrim's Guide* (1988) Routledge & Kegan Paul, London and New York. 
* Laird, Thomas. *The Story of Tibet: Conversations with the Dalai Lama* (2006) Grove Press, New York. 
* Powers, John. *History as Propaganda: Tibetan Exiles versus the People's Republic of China* (2004) Oxford University Press. 
* Richardson, Hugh E. (1965). "How Old was Srong Brtsan Sgampo" *Bulletin of Tibetology* 2.1. pp 5–8.
* Richardson, Hugh E. (1997). "Mun Sheng Kong Co and Kim Sheng Kong Co: Two Chinese Princesses in Tibet." *The Tibet Journal*. Vol. XXII, No. 1. Spring 1997, pp.&nbsp;3–11.

## Vanjske veze

* History of Jokang Temple, built by Songtsän Gampo.

## Fusnote