open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yawalapití

**Yawalapití** (Iaualapiti, Iaulapiti, Iawalapiti, Iaulapiti, Iwalapiti, Jaulapiti, Yaulapití, Yawarapiti, Ualapiti) /=narod palme yawala,/ indijansko pleme sa juga Xingu Parka u brazilskoj državi Mato Grosso. Jezično pripadaju porodici Arawakan a srodni su plemenima Waurá i Mehináku. Kultura Jaulapti nasličnija je onoj njima prijateljskog plemena Mehinaku. Sela su im kružna, sa kolektivnim nastambama (maloca) za više obitelji. Svoja tijela farbaju urukuom, a isto tako i kosu koja time poprima izgled kacige. Poulacija im iznosi 208 (2002), a prema Ethnologue, jezik im je nestao .

Tradicionalni teritorij yawalapita je donji tok rijeke Kuluene na gornjem Xinguu, gdje je danas preostalo još samo jedno selo na rijeci Rio Totoari (u njihovom jeziku Tipatipa), malenoj pritoci Rio kuluene. Selo se nalazi blizu indijanske postaje Leonardo Villas Boas. Selo je kružnog oblika sa kućama visokim 6-7 metara i krovovima koji se spuštaju sve do dna, a okružuju središnji prostor (uikúka) u kojem se nalazi muška kuća sa svetim flautama-yakuí.

Yawalapiti su ribari i uzgajivači manioke a prehranu dopunju mesom raznih vrsta majmuna i ptica, kao i sakupljanjem: ananas (Ananas sativus), piquí (Caryocar villosum), buriti (Mauritia flexuosa), skakavci i mravi. Također uzgajaju i nešto kikirikija (Arachis hypogaea), papriku (Capsicum) i duhan (Nicotiana tabacum). Banane, slatki krumpir, abóbora (Cucurbita), kalabase (Crescentia), pamuk, limeta, i tikve (Lagenaria) nabavljaju iz susjednih sela Indijanaca Kalapalo, Kamayurá, Waurá i Mehinaku.

Demijurg Kwamuty, stvoritelj je prvih ljudi.

## Izvori

## Lietratura
* Ribeiro, Berta G. (1979). Diário do Xingu. Rio de Janeiro: Paz e Terra.

## Vanjske veze
* Slike
Piro

**Piro** (Yine), snažan indijanski narod nastanjen duž rijeka Río Urubamba, Ucayali i Madre de Dios u peruanskim departmanima Ucayali, Cusco i Madre de Dios. Sami sebe nazivaju Yine (ljudi). Jezično su najsrodniji Maxinerima i Mashco (Cujareño) Indijancima a svi pripadaju porodici arawakan. Narodima Quechua oni su bili poznati pod nazivom Chontaquiro ili "crni zubi", zbog običaja bojenja zubiju i desni crnom bojom palme-chonta (peperonia tinctorioides).

Izvorno su kombinirali agrikulturu sa lovom i ribolovom ,danas se bave i uzgojem stoke ili rade kao drvosječe. Odjeća se sastojala od neke vrste košulje za muškarce i suknjice za žene, bojane crno. Luk i strijela, koplje i puhaljka sa otrovnim strelicama bili su glavno oružje. Mrtve su sahranjivali sa popudbinom (osobne stvari) u zemljanim podovima pokojnikove kuće. Populacija im iznosi između 4.000 i 5.000.

Nazivi Chontaquiro i Simirinch izvorno su možda označavali njihove posebne skupine, od kojih je svaka govorila svojim dijalektom

## Izvori

## Vanjske veze
* Piro
* Yine Indian Language (Cujareño)
Yurupari-tapúya

**Yurupari-tapúya** (Jurupari-Tapuya, Ijãine, Iyemi, Jurupari-tapuia, Jurupari), jedna od lokalnih skupina Karútana Indijanaca iz brazilske države Amazonas, srodno skupinama Adáru-minanei (Ádarru-minánei), Arara-tapúya ili Arara do Amazonas, Dzawí-minanei, Yawareté-tapúya, Mapache ili Mapátse-dákenei, Wádzoli-dákenei ili Wádzoli–dakénai i Urubú-tapúya, kako ih je 1977. klasificirao Curt Nimuendajú. Yurupari-tapúya i njihovi srodnici Karútana i Baníwa do Içana pripadaju porodici Arawakan, a naseljeni su u bazenu Amazone na donjem toku rijeke Içana.

## Vanjske veze
* Boletín de Lingüística
Harakmbet

**Harakmbet** (Mashco), ime jezicima kojima se služe Harakmbut plemena, često nazivana i Mashco. Pod imenom Tuyoneiri ili Tuyuneri navode se kao posebna porodica. Harakmbet jezici pripisuju se i velikoj porodici Arawakan. Predstavnici su im:
* Amarakairi (Amarakaeri) na rijekama Colorado, Madre de Dios, Pukiri i Wasorokwe:
** Kareneri, 
** Kochimberi, 
** Küpondirideri, 
** Wakitaneri,
** Wintaperi, 
* Arasairi (Arasaeri), na río Arasara.
* Huachipaire (Huachipaeri, Wachipaeri), na río Keros (Q'eros) pritok Madre de Dios
* Kisambaeri, 
* Sapiteri ii Sirineri, río Pukiri, možda su Arawaki.
* Toyeri (Toyoeri, Tuyuneri), Madre de Dios.
** Manuquiari (ili podgrupa Huachipaera)
** Pukirieri (ili podgrupa Arasaira).

## Jezici
Porodica obuhvaća dva jezika: amarakaeri [amr] (Peru); huachipaeri [hug] (Peru).

## Izvori

## Literatura
* *Aikman, Sheila* 1994. Intercultural education and Harakmbut identity: A case study of the community of San José inSoutheastern Peru. Ph.D. thesis. London: University of London

## Vanjske veze
* Harakmbet (14th)
* Harakmbet (15th)
* Harakmbet
* Language Family Trees: Harakmbet
* The Social Construction of Ethnic Groups and Indigenous Peoples in the Southeastern Peruvian Amazonia 
* Andrew Gray, The Arakmbut of Amazonian Peru
Pukirieri

**Pukirieri**, jedna od lokalnih skupina peruanskih Indijanaca koji pripadaju porodici harakmbet a obitavali su na rijeci Pukiri, po kojoj i uzimaju svoje ime. Pod utjecaj misionara dolaze 1940-tih godina na misiji San Miguel de Kaichihue, gdje mnogi pomru od bolesti koje su donesli misionari. Danas žive u naselju Kotsimba na rijeci Malinowski, a njihovu zemlju na gornjoj Pukiri zauzeli su Indijanci Kochimberi, jedna od njima srodnih skupina, koja je napustila misijsku postaju Shintuya i 1975. osnovala Barranco Chico .

## Izvori
Wíntaperi

**Wíntaperi**, jedna od podgrupa ili lokalnih skupina Amarakaeri Indijanaca iz peruanskog dijela Amazonasa.

Wintaperi i njihovi srodnici Kochimberi, Küpondirideri, Wakitaneri i Kareneri govore jezikom harakmbut háte (&quot;*lengua de los hombres*&quot;), jezična porodica harakmbet .

## Izvori
Huachipairi

**Huachipairi** (Huachipaeri, Huachipaire, Wacipaire, Wachipaeri, Wachipaire, Waxipaeri), pleme američkih Indijanaca porodice Harakmbet naseljenih duž rijeke Keros i Madre de Dios i njezinih pritoka, Peru. Huachipairi se sastoje od više lokalnih skupina često kolektivno nazivanih i Mashco, koje se služe vlastitim dijalektima, to su: Sapiteri, Toyeri (Toyoeri, Tuyuneri), Arasairi, Manuquiari, Pukirieri (Puncuri) . Unutar parka biosfere Manu nalaze im se dva naselja Santa Rosa de Huacaria i Queros. 

Huachipairi su srodni Amarakaerima, a svoje zajedničko porijeklo vide i kroz mitu da su i jedni i drugi djeca drveta Huanamey, koje ih je zaštitilo 'kada je svijet bio uništen vatrom', i kojem će se opet vratiti kada ovaj svijet napuste. 

Huachipaeri populacija u suvremeno vrijeme iznosi oko 500, i druga su po brojnosti među Harakmbutima. U prošlosti mnogi su stradali od epidemija boginja koje su ih pogodile 1948., odnosno u vrijeme otvaranja autoputa za Cuzco. Ovu svoju brojnost možda mogu zahvaliti i tome što na njihovom području nije pronađeno zlato, kao među drugim Harakmbut skupinama. Danas se bave uzgojem stoke ili rade kao drvosječe.
          
## Izvori
Kisambaeri

**Kisambaeri** (Amaiweri), maleno pleme porodice Harakmbet, koje je nekoć živjelo na rijeci Wasorokwe, pritoci Karene, Peru. Nešto ih je preživjelo nakon epidemija boginja i influence koje su ih pogodile 1950., a sada žive sa Sapiterima na rijeci Pukiri u Shiringayocu, na rijeci Madre de Dios i Boca Ishiriwe (boca del río Isiri), također na Madre de Diosu. Prema Ribeiri i Wiseu (1978), mjihov jezik je moguće dijalekt amarakaerija . Ima ih oko 30.

## Izvori
Sapiteri

**Sapiteri** (Sirineri), malena, gotovo nestala skupine Harakmbut Indijanaca, porodica harakmbet, kojih danas oko 30 živi na rijeci Pukiri i naseljima San José i Boca Ishiriwe, Peru. Glavni uzrok nestanka ove skupine su epidemije bolesti koje su sa sobom donesli dominikanski misionari u prvoj polovici 20. stoljeća. Sapiteri, ili Sirineri, kako su ih nazivali Arasairi, bili su neprijatelji Huachipaerija. Nakon epidemija 1940. odlaze na misiju Kaichihue odakle pomažu svećenicima da dođu u kontakt sa plemenima na rijeci Karene i Madre de Dios. Raniji dom Sapitera bio je između gornje Karene i gornjeg Madre de Diosa, u blizini Arakmbuta, plemena među kojima postoji klan Saweron, koji su porijeklom od Sapitera.

## Vanjske veze
* Andrew Gray, Mythology, Spirituality and History
Tuyuneri

**Tuyuneri** (Toyoeri, Toyeri, Toioeri, Tuyoneiri) /= oni što žive nizvodno; 'those who live downstream', / pleme američkih Indijanaca iz grupe Harakmbet, uže grupe Huachipaeri, velika porodica Arawakan, nastanjeno tropskim kišnim šumama Perua na rijeci Madre de Dios. Imenom Toyeri označava se ona skupina Harakmbuta što su u prošlosti živjeli uz madre de Dios do Inambarija. Arasaeri su za njih koristili termin Manuquiari. Tuyuneri su sjedilačko pleme koje živi od lova, ribolova, sakupljanja i obrađivanja polja. Nekoć su oni bili najbrojnija grupa Harakmbuta. U periodu buma gume mnogi su pobijeni, odvedeni u zarobljeništvo ili stradavaju od bolesti, pa su danas najmalobrojniji među Harakmbutima, Njiovi ostaci žive u Shiringayocu na madre de Dios i misiji Shintuya. O njihovoj kulturu nije mnogo poznato. Svaka Harakmbut podgrupa sastojala se od imenovanih teritorijalnih grupa, koja je ima jednu ili više kolektivnih nastambi poznatih kao maloka . Jezik ovog plemena dijalekt je jezika Huachipaire (Wacipaire, Wachipaire) i ima tek desetak govornika. Prema SIL-u jezično su najsrodniji sa Sapiterima, a Pukirieri i Manuquiari možda su njihove podgrupe.

## Izvori

## Vanjske veze
* Indigenous Communities from Peru: Toyoeri
Arasairi

**Arasairi** (Arasaeri, Arazaeri, Arazairi), gotovo nestalo pleme američkih Indijanaca jezične porodice harakmbet u tropskim kišnim šumama rijeka Madre de Dios i Inambari u Peruu. Do suvremenog doba preživjelo je tek nekoliko obitelji. Prema Klaus Rummenhölleru većina ih je stradala kroz kontakte sa civilizacijom između 1900. i 1940, odnosno od strane sakuljača gume (kaučuka) i kroz intenzivne misionarske aktivnosti. 

Arasairi su izvorno živjeli na rijeci Marcapata, poznata i kao Arasara, pritoci Inambarija. Kulturnih kontakata imali su sa Huachipaerima. O sociokulturnoj organizaciji malo je poznato . 

Danas žive u Villa Santiagu, na putu između Maldonada i Cuzca, a podgrupa Pukirieri sa rijeke Pukiri naselila se blizu puta za Cuzco u Kotsimbi. 

## Izvori
Amarakaeri

**Amarakaeri** (Harakmbut, Amarakaire, Amaracaire, Mashco) pleme ili plemena Harakmbet Indijanaca nastanjeni u Peruu uz rijeke Madre de Dios, Colorado, Inambari, Yshiri, Punkuri i Malinowski u departmanima Cuzco i Madre de Dios. 
Sastoje se od više podgrupa: Kochimberi, Küpondirideri, Wíntaperi, Wakitaneri i Kareneri. Sami sebe nazivaju *Harakmbut*.

Klanska organizacija sa patrilokalnim staništem. Bave se hortikulturom, lovom, ribolovom i sakupljanjem. Oko 500 govornika (1987; SIL), brojno stanje oko 1,600.

Harakmbet govornike ponekad sa rezervom kalsificiraju u Veliku porodicu Arawakan.

## Vanjske veze

* Amarakaeri
Uru-Chipaya

**Uru-Chipaya**, ime dano porodici indijanskih jezika u područjima Bolivije, čija je moguća srodnost sa starim populacijama Arawaka, kojima se još u andskim predjelima pripisuje Indijance Chango i Puquina. Porodica Uru-Chipaya, povezuje se i sa porodicom Mayan, u veliku porodicu Macro-Mayan, a obuhvaća istoimena plemena po kojima je dobila ime.

Uru Indijanci sebe nazivaju Kot'suñ (na uru jeziku "gente del lago"; jezerski narod) i nastanjeni su na plovećim otocima na jezeru Titicaca i na rijeci Desaguadero, i sebe smatraju najstarijim narodom naa bolivijskom altiplanu. Pleme Chipaya živi u područjku slane pustinje (slanjača) Salar de Coipasa, a njihov ogranak Morato kod jezera Lago Poopó.

Neki autori tvrde da Uru Indijanci svoj jezik nazivaju pukina ili bukina (Métraux, 1935b: 89) kako bi ga razlikovali od ajmarskog. Uruquilla kako se još naziva jezik uru, da nije isto što i pukina (puquina) i uru, govore stari dokumenti iz ranog 16. stoljeća. Do zbrke sa imenima koji su izavali raspravu u jezičnim krugovima,izazvao je proces pukinizacije nekih Urukilla Indijanaca, koji su kasnije ajmarizirani. Naziv Urukilla nekad je označavao posebnu etničku skupinu koja se spominje uz Indijance Uru, Aymara i Sevaroyo  (Espinoza Soriano, 1575-1577, gdje se kaže da su uru među njima najmalobrojniji.

Jedini izdanak pukina jezika danas je callahuaya, kojim govore Indijanci Callahuaya sjeveroistočno od jezera Titicaca, a na glasu su kao iscjeljitelji. Uru Indijanci sve više preuzimaju kastiljski i quechua jezik i polako se tope u druge populacije.

## Reference

## Vanjske veze
*Uru-Chipaya
*Language Family Trees: Uru-Chipaya
*Tree for Uru-Chipaya
Abitana-Waninân

**Abitana-Waninân** (Huanian, Abitana-Huanyam, Huanham, Huanyam, Abitâna-Wanyam, Tschapakura dos Abitana-Huanyam).- Pleme ili grupa plemena američkih Indijanaca nastanjenih nekada u području brazilske države Rondônia, uz rijeke São Miguel i Cautario, pritoke Guaporé, i sjeveroistočno od Forte Príncipe da Beira. Pleme Wanyam ili Wanham dalo je cijeloj grupi svoje ime Uanhaman, i trebalo bi im pribrojati skupine poznate kao Kabixi (postoji i istoimeno pleme kod Nambikwara), Kujuna, Kumaná, Cutiana, Matáwa i Urunamakan. Svi su s redom iz Brazila i čine posebnu grupu brazilskih Chapacura, za razliku od pravih plemena Chapacura u koje spadaju Chapacura vlastiti, Herisabocono, Itoreauhip, More ili Itene, Napeca, plemena poznata kao Ocorono, Indijance Kitemoka i Sansimonianos. Od pravih Chapacura naseljenih u Brazilu koji se razlikuju od Uanham Indijanaca spadaju Jamara, Jaru (nisu isto što i Járupi), Pacaas Novos, možda pleme Torá, i skupine Urumí i izumrli Urupá, poznati i kao Gurupá i Arupá. Ovi posljednji ne smiju se pobrkati sa plemenom Arupái ili Urupaya. 
Wanyam Indijanaca danas u novije vrijeme ima možda 140, ali više ne govore svojim jezicima.

Skupina Abitana govori posebnim dijalektom abitana;
## Literatura
* Snethlage, Emil Heinrich s.f. Informações sobre Abitana-Wanyam (ms.).

## Izvori

## Vanjske veze
* Academia BRASIL-EUROPA. Ed. A.BISPO: E.H. Snethlage (1897-1939)
Chapacura

**Chapacura** (Sami sebe zovu Huachi; ostale varijante Chapakura, Txapakúra, Capakura, Chapakura, Tapacura), glavno pleme porodice chapacuran u Boliviji na rijeci Rio Blanco blizu misije Carmen i zapadnobrazilskim državama Mato Grosso i Rondônia, odnosno u području Guapore-Mamore. Jezik im je možda nestao.
## Izvori
Itene

**Itene** (Itén, Iténe, Iteneo, Iténez, Moré), pleme američkih Indijanaca porodice Chapacuran u krajevima gdje se sastaju Iténez u Mamoré u džunglama bolivijskog departmana Beni. U ranom 20 stoljeću mnogi Moré prelaze rijeku Itenéz i zalaze u Brazil, pa ih je 1940.-tih bilo u Brazilu između 3,000 i 5,000, daleko više nego u Boliviji. Neki od njih pridružuju se i plemenima Chácobo i Sinabo, plemenima porodice Panoan. Do sredine 20. stoljeća Moré naseljavaju veliko područje između Mamoré i Guaporé, i između Machupo i Itoname, odnosno između 12° i 13° S i 63° i 64° W. 
Moré su stanovnici kišne šume, uzgajivači kukuruza i pamuka, a njihov broj sveden je na 150 do 200 duša. Tokom 18 i 19. stoljeća bili su izloženi raznim opasnostima, to su trgovci robovima, bolesti koje su sa sobom donesli kopači zlata, eksploatacija trgovaca gumom i pokrštavanja koja vrše misionari. Na populaciji najviše gube u 2. polovici 20. stoljeća zbog asimilacije i nestanku njihove kulture. Nešto ih se očuvalo (108; 2000 W. Adelaar) u provinciji Mamoré u selima Monte Azul i Vuelta Grande (općina Puerto Siles) .

Još 1940. Moré žive još svojim tradicionalnim životom. bave se uzgojem kukuruza, slatke manioke, slatkog krumpira, yama, ananasa, tikava, banana, papaya, pamuka i drugog. sakupljaju brazilski orah, mangaba (Hancornia speciosa), divlji kakao i palmino voće, te sakupljaju jaja kornjača i kajmana. kao lovci hvatali su pekarije. u ribolov su išli lukom i strijelom, košarama i otrovom. Kanui su im bili dubljeni u deblu, dugi 10 metara. I muškarci i žene nosili su duge košulje izrađene od tape. 
Njihove nastambe su nadstrešnice duge 5 do 14 metara i kolibe u kojima živi do osam monogamnih obitelji. U vrijeme najezde moskita povlačili bi se u malene kolibice prekrivene lišćem patojua. Većina Moré-nastambi opskrbljena je visećim ležaljke (hamak). Poznaju najmanje 20 vrsta glazbenih instrumenata.

## Izvori

## Vanjske veze
* Itene
Itoreauhip

**Itoreauhip**, pleme američkih Indijanaca porodice Chapacuran naseljeno nekada u bolivijskom tropskim kišnim šumama departmana Beni u krajevima uz rijeke Guaporé i Azul. Govorili su dijalektom jezika itene ili moré i čine ogranak Itene Indijanaca s kojima su po svoj prilici srodni po kulturi (lov, ribolov, sjedilački način života). Vjerojatno su nestali.

## Izvori
Kitemoka

**Kitemoka** (Quitemoca), pleme američkih Indijanaca porodice Chapacuran, nastanjeno na rijeci río Uruvaito (?) u bolivijskom departmanu Santa Cruz. Populacija im iznosi 10 (Dostal, 1972) među Chiquito Indijancima, te se navodi da sada govore jezikom chiquito .

## Izvori

## Literatura
* Métraux, Alfred 1942. The native tribes of Eastern Bolivia and Western Matto Grosso. Washington.
Kujubim

**Kujubim** (Kuyubi, Cujubim), pleme američkih Indijaaca porodice Chapacuran nastaneno na istoku brazilske države Rondônia. Populacija im je 1990 iznosila svega 14 ; 130 prema drugim podacima  na rezervatima Terra Indígena Sagarana i Terra Indígena Guaporé (općina Guajará-Mirim). Kao Kuyubi podgrupe navode se: orodão, oroboni, oroin, oroat, ororam i ororamtxiem.

## Izvori
Uru

**Uru** (Uro; pl. Urus, Uros), indijanski narod porodice Uru-Chipaya, i mogući ogranak Velike porodice Arawakan, naseljeni na plovećim otocima na jezeru Titicaca na granici Bolivije i Perua.

Urosi žive na oko četrdesetak otoka, a na većim, Toranipata, Huacavacani, Santa María, Paraíso, Pacha Mama, Taquile, Tupiri, živi oko 30 do 50 ljudi, u kućama od totore. Od ove biljke koja raste na obalama jezera Titicaca građeni su i njihovi ploveći otoci, njihove kuće i njihova plovila poznata pod imenom balsa. Alcide d' Orbigny je 1830. procijenio da ih je oko 1.000. Alfred Métraux je 1927. nabrojao manje od stotinu Urosa. Od ovog broja 1950. je doktor Vellard pronašao tek dvanaestoricu čistokrvnih. Današnji Urosi mješanci su Urosa, Aymara i Quechua. 

Jezero Titicaca na kojem živi pleme Uru, površine oko 8,000 četvornih kilometara, te dužinom od 160 kilometara i širine oko 60 kolimetara, dom je plemena čija se prapostojbina i podrijetlo ne zna. Bertrand Flornoy (1910. Pariz - † 25. travanj 1980), smatra ih jednim od najzapadnijih Arawaka. Oni sebe smatraju najstarijim narodom na svijetu, te da su nastali od mulja jezera Titicaca, u ono vrijeme kada ga je prvi put sunce obasjalo. Prema jednoj drugoj predaji, Uru Indijance dopremio je poglavica Tacuilla sa obale Pacifika, kao robove na područje jezera Titicaca. Ovdje su se oni prilagodili životu na jezeru, živeći od bogatstava koje je ono nudilo, to su riba i trska-totora.

## Vanjske veze
* Uros Indians
* The End of the Uros
Oro Eu

**Oro Eu** (Oro Eo, u značenju *people who burp*, 'ljudi koji podriguju'), jedna od lokalnih skupina ili podpleme Pakaanova Indijanaca, porodica čapakura, nastanjenih na zapadu brazil države Rondônia. Tradicionalni teritorij nalazi se na gornjem toku rijeke Pacaás Novos. Njihovi najbliži srodnici su Oro At i Oro Nao. 

Dolaskom prvih misionara (1956) kroz sljedeće tri godine njihova popualcija spala je sa oko 400 na 150

## Izvori
Oro Win

**Oro Win**, maleno pleme Chapacuran Indijanaca nastanjeno na gornjem toku rijeke Pacaas-Novos, pritoci Mamoré, u brazilskoj državi Rondônia. Za genocid nad ovim plemenom odgovoran je izvjesni *Manoel Lucindo da Silva*. Masakr nad njima izvršen je kolovozu 1963 . U suvremeno vrijeme njih pedesetak (55 etničkih 1998. ) živi na rezervatu Rio Negro-Ocaia. Sami sebe nazivaju Oro Towati’.

## Izvori
Pakaanova

**Pakaanova** (Pacaás Novos, Pacaá-novo, Pakahas-Nóvas, Pacahas Novas, Pakaa Nova, Pakaanovas, Pakaásnovos, Wari, Ori, Oro-Wari, Orowari), jedno od značajnijih plemena Chapacuran Indijanaca iz brazilske države Rondônia, danas na rezervatima Igarapé Lage, Igarapé Ribeirão, Pacaás-Nova, Rio Negro/Ocaia i Sagarana. Pakaanova imaju najmanje 7 sela, a njihova populacija iznosi 1,833 (1994 SIL) . Vilaça (1992) ih dijeli na 8 podgrupa: Oro Nao', Oro Eo, Oro At, Oro Mon, Oro Waram, Oro Waram Xijein, Oro Kao' Oro Waji i Oro Jowin. Oro Nao su na rijekama río Pacaas Novos, río Novo i Igarapé Dois Irmãos; Oro Nao, Oro At, na gornjem río Pacaas Novos i río Negro; Oro Waram na río Lage; Oro Mon i Oro Waram Xijein na rijekama Ribeirão i Mutum-Paraná.

## Izvori
Pawumwa

**Pawumwa** (Pawunwa), pleme američkih Indijanaca porodice Chapacuran nastanjeno u ranom 20 stoljeću uz rijeku Guapore na zapadu Brazila, Mato Grosso. U ranom 20 st. Posjetio ih je J. D. Hasemann (1912.) u selima na gornjem toku rijeke São Miguel po kojemu ih ima oko 300; 100 (1986; prema SIL-u). U Boliviji žive na sjeveroistoku departmana Beni.

Kod Pawumwa je uobičajena perforacija nosnog septuma kroz koji je provučen maleni štapić. Prevencija je protiv bolesti

Hasemannovi Pawumwa Indijanci izgleda da su identični sa plemenom Wanyam, Uanham isl.
## Literatura
*Chamberlain, Alexander F. 1912. The linguistic position of the Pawumwa Indians of South America. AA 14: 632-635. 
*Hasemann, J.D. 1912. Some notes on the Pawumwa Indians. AA 14: 333-349.
## Izvori

## Vanjske veze
*The Linguistic Position of the Pawumwa Indians of South America
*Some notes on the Pawumwa Indians, (Quelques notes sur les Indiens Pawumwa), J. D. Haseman.
Torá

**Torá** (Turá), pleme američkih Indijnaca sa donjeg toka rijeke Rio Marmelos, pritoka Madeire, u zapadnobrazilskoj državi Amazonas. Njihova etnička populacija iznosi još svega 120 (1990 YWAM), dok se vlastitim jezikom služilo 40 ljudi iste godine. Na području rezervata AI Torá 1989. (CEDI 1990) u općini Auxiliadora živi njih 25 sa 31 Indijancem iz plemena Apurinã . 

## Izvori
Wanüân

**Wanüân** (Uanham, Huanham, Wañam, Wanüân, Wanyám, Pawumwa, Pawunwa), pleme američkih Indijanaca sa rijeka São Miguel i Cautario, pritokama Guaporé, sjeveroistočno od Forte Príncipe da Beira, istočna Rondônia, Brazil. Njihove skupine Wañam ili Huanham, Abitana i Miguelenho, govore nekoliko dijalekata jezika miguelenho-wanham, sada gotovo izumrlim članom porodice Chapacuran. 

## Literatura
* Snethlage, Emil Heinrich s.f. Informações sobre Abitana-Wanyam (ms.).
* Hanke, Wanda 1975. Notas lingüísticas del idioma huanyam. Pumapunku 8: 46-49. La Paz.
* Nordenskiöld, Erland 1915. Forskningar och äventyr i Sydamerika. Stockholm.
Chiricoa

**Chiricoa**, pleme Guahiban Indijanaca nastanjenih u području gornjeg toka rijeke río Ele u Kolumbiji. Tradicionalno, kako su opisivani, oni i Guahibo su pravi nomadski lovci, sakupljači i ribari koji su išli gotovo goli. Danas njihovu kulturu karakterizira tropska hortikultura sa uzgojem raznih vrsta gorkih yucca i drugog bilja, kao i upotreba psihotropskog bilja u ceremonijama, a najvažnije su priprema mladeži u društvo odraslih i ritual itomo. Sustav srodstva je dravidskog tipa (* 'Dravidian' *; vidi sustav srodstva)

## Izvori
Urumí

**Urumí**, pleme američkih Indijanaca sa rijeke Marmelos, pritoka srednje Madeire, u zapadnobrazilskoj državi Rondônia. Pripadaju široj skupini Ramaráma, porodica Tupian, a jezik im je nestao . Po drugoj klasifikaciji ((McQuown/Greenberg), pripadali su porodici Chapacuran. Ne smiju se brkati sa istoimenim plemenom Urumi koje danas živi na rijeci Mirití među kolumbijskim Yukuna Indijancima.

## Izvori
Guahiban

**Guahiban** je porodica indijanskih jezika i plemena iz Venezuele (Chiricoa, Cuiba, Guahibo, Yamu) i Kolumbije (Churoya, Cunimia, Guayabero ili Guayavero i Sicuane ili Sikuani kojih ima u obje države). Jezično i teritorijalno Guahíbo plemena podijeljena su na cijeli niz lokalnih skupina lovaca ribara i sakupljača. Kuiba ili Cuiva (Cuiba) nomadi žive u kolumbijskim departmanima Arauca, Casanare i Vichada, dok u Venezueli žive u državi Apure. Sam i sebe nazivaju Hiwi. Guayabero su sa río Guaviare, i srodni su sa Churoya i Cunimia; Chiricoa sa río Ele; Hitnü i Macaguane (Makaguane, Cuiba ili Guahibo de Agualinda) nastanjeni su u kolumbijskom departmanu Arauca, na rijekama Lipa i Ele. Sikuani isto pripadaju pravim Guahibima brojni su i u Kolumbiji i Venezueli. 

## Jezici
Porodica obuhvaća pet jezika, svi iz Kolumbije i susjedne Venezuele: cuiba ili cuiva [cui], 2,900, Kolumbija i Venezuela; guahibo ili guayba ili “sicuani” [guh], 23.000 u Kolumbiji (2001) i 11.200 u Venezueli; guayabero [guo], 2.000 u Venezueli (2007 Lopez); macaguán ili agualinda guahibo [mbn], 1.010 u Kolumbiji (2001); playero ili rio arauca guahibo [gob], 240 u Kolumbiji (2000)

## Izvori

## Vanjske veze
* Guahibo
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Lorenzan

**Lorenzan** (Amuesha), nekadašnja porodica indijanskih jezika iz peruanskih departmana Huánuco, Junín i Pasco. Prema klasifikaciji Riveta i Loukotke (1952) porodica se pod imenom amuesha vodila kao jedna od 108 porodica južnoameričkih indijanskih jezika, koliko su ih nabrojali. Jedini član porodice je jezik lorenzo ili amuesha (Yaneša’) kojime se služe Amuesha Indijanci, poznati i kao Yanesha. Danas ih ima oko 10.000 (2000 W. Adelaar). Jezik amuesha vodi kao predstavnik zapadnoaravačke skupine, porodice Arawakan.

## Izvori

## Vanjske veze
* Handbook of Amazonian languages, Volume 1
Amuesha

**Amuesha** (Yanesha, Lorenzo, Amueixa) /amuesha dolazi od *aamo* (kapibara)/, pleme američkih Indijanaca iz peruanskih departmana Huánuco, Junín i Pasco, naselejnih uz rijeke Palcazú, Pichis, Pachitea, Huancabamba, Cacazú, Chorobamba i Yurinaqui. Prema ranijoj klasifikaciji činili su vlastitu jezičnu porodicu lorenzan, a danas se sa Chamicuro Indijancima vode kao zapadna skupina maipurean jezika. Smtara se da su u podnožje Anda stigli prije nekih 2.000 godina . Populacija: 10,000 (2000 W. Adelaar). Sami sebe nazivaju Yanesha (mi ljudi).

## Izvori
Otomacan

**Otomacan** (otomacoan), malena porodica indijanskih jezika i plemena iz Venezuele, koja svoje ime dobiva po jeziku i plemenu Otomaco, u literaturi poznatima zbog geofagije, koju su prakticirali zbog nedostatka soli, a nalazili su je u glini. Drugi član porodice su manje poznati Taparita Indijanci, koje ne smijemo pobrkati sa Taparito Indijancima iz grupe Kariba.
## Jezici
Otomaco, taparita
## Reference

## Vanjske veze
* The Otomacoan Subgroup 
* Sub-familia Otomacoana
Otomaco

**Otomaco**, pleme američkih Indijanaca porodice Otomacan, nastanjeno uz gornji Orinoco na jugu Venezuele. Otomaco su do skora izolirano živjeli od lova, ribolova i uzgoja kukuruza. Prvi put otkriveni su od Europljana u ranom 18. stoljeću, za koje izvori kažu da su bili monogamni, te da su vlasništvo i hranu dijelili zajednički. Otomaci su najpoznatiji po običaju jedenja gline, uzrokovano nedostatkom soli, a koju su ponekad miješali sa brašnom. O životu Otomaca upoznat je J. Gumilla, koji o nima piše u svojoj *Historie naturelle, civile et géographique de l'Orénoque*, izdanu u Avignonu 1758.

*L. H. Gray* u svojoj "*Circumcision*" navodi da su Otomaci, uz narode kao što su Guamo i Sáliva Indijanci, Abesinci i Židovi vršili obrede circumciziji osam dana po rođenju djeteta.

Jezik otomaco i porodica Otomacan, danas se vodi kao dio Velike porodice Arawakan.

## Literatura
* J. Gumilla, *Historie naturelle, civile et géographique de l'Orénoque*, Avignon 1758

## Izvori
Taparita

**Taparita**, pleme američkih Indijanaca porodice Otomacan nastanjeno u prvoj polovici 17. stoljeća u Venezuela|Venezueli na llanosima u području rijeke Orinoco i u susjedstvu plemena Otomaco, Guamo i Yaruro. Prema antropologu Miguel Acosta Saignesu, ova četiri plemena čine jedan od 9 kulturnih područja Venezuele, a prostire se u cijelom kraju omeđenim velikim rijekama Apure i Orinoca. Taparita i Otomaco jezično čine samostalnu porodicu. – Pedro de Alcalá 1716. na njihovoj zemlji utemeljuje San Antonio de Sarare kojeg 1717. pogodi strahovita epidemija prilikom čega strada mnogo Indijanaca, među kojima je vjerojatno bilo pripadnika raznih plemena: Cherrecheres, Guamonteyes, Guamos, Atures, Achaguas, Guáricos, Taparitas, Gayones i Otomacos, koji se razbježaše iz tog kraja. Sredinom 18. stoljeća neke od njih pokrštavaju Miguel Francisco Vélez i Gregorio de Benacoaz. 

## Izvori
Pamigua

**Pamigua** (pl. Pamiguas), nestalo pleme američkih Indijanaca porodice Tiniguan nastanjeno u drugoj polovici 18. st. na gornjem toku rijeke Yarí, Kolumbija, kasnije na aldeji *Los Llanos del Guahibo* i misiji *Concepción de Arama*, departman Meta, gdje ih je 1800 bilo 268. Pamigue su govorili, danas nestalim, vlastitim jezikom ili dijalektom pamigua, koji ponekad klasificiraju i porodici Salivan.

## Izvori
Cuiba

**Cuiba** (Cuiva, Hiwi), indijanski narod iz Kolumbije i Venezuele, naseljen duž rijeka Meta, Capanaparo, Arauca i drugima.

Cuibe su polunomadski lovci i sakupljači koji se sastoje od nekoliko plemenskih skupina koje se prema lokalitetu nazivaju * 'ljudi sa...' *, to su (prema Alainu Fabreu): Pimene Piwi "gente del río Meta", Aito Piwi ili Masiguare ili Maibén "gente del río Ariporo", Waï Piwi "gente del río Uachadía", Yarawïraxi "gente del río Capanaparo", Mayaraxi "gente del río Arauca", Siripuxi "gente del río Agua Clara").
Ostali autori imaju više manje drugačije nazive i broj njihovih plemenskih skupina i dijalekta .

Jezično pripadaju porodici Guahiban i govore više razumljivih dijalekata.

## Izvori

## Vanjske veze
* Cuiva 
* Hiwi
Guahíbo

**Guahíbo** (Guaybas, Hiwi) je glavno pleme američkih Indijanaca iz istoimene jezične porodice (Guahiban) kojoj su i dali svoje ime. Gvahibo Indijanci i njima srodni Chiricoa, Churoya, Cuibas, Cunimia, Guayavero i Yamu nastavaju veliko područje istočne Kolumbije, koje se prostire od rijeke Orinoco zapadno između rijeka Meta i Vichada i istočnih obronaka Anda. Pleme Guahibo i srodni im Chiricoas opisani su kao čisti nomadski lovci i ribari. Hodaju gotovo potpuno goli, odjeću su preuzeli tek u novije vrijeme.

Danas 21,000 Guahibo Indijanaca naseljeno je u Kolumbiji i 8,300 u Venezueli (UN, 2005) Guahibo u Kolumbiji nastanjuju rezervate Barranquito Laguna Colorada u departmanu Guainía/Vichada; Cumaral-Guamuco (dep. Guainía), Arrecifal (Guainía), Laguna Curvina-sapuara (Guainía), Carpintero- Palomas (Guainía /Vichada), Carrizal (Guainía), i Corocoro (Guainía/Guaviare/Vichada).

## Vanjske veze
* Guahibo Indians
* Foto galerija
Tiniguan

**Tiniguan**, malena izolirana etnolingvistička porodica iz Kolumbije koja obuhvaća jezike i plemena Indijanaca Pamigua i Tinigua. Pleme Tinigua po kojem porodica dobiva ime, danas je gotovo izumrlo. Prema Rivetu bilo ih je 40 u selu Los Llanos del Yarí, u suvremeno doba (2000.), preostalo ih je tek dvije osobe u Sierra de la Macarena, u departmanu Metá. Pleme Pamigua je sa gornjeg toka rijeke Yarí, na aldeji (selu) Los Llanos del Guahibo i misiji Concepción de Arama, s populacijom od 268 (1800).

## Vanjske veze
* Tinigua
* The Tiniguan Subgroup
Ature

**Ature** (Adole), izumrlo pleme Piaroan Indijanaca, jezične porodice Salivan, koje je obitavalo na području današnje Venezuele na ušću rijeke Meta. Njihovo plemenskom ime danas lingvisti koriste kao sinonim za jezik Indijanaca Piaroe. Ature Indijanci govorili su jezikom ature koji Loukotka i Rivet klasificiraju porodici Salivan, navodeći da su Piaroe, one grupe Saliva koje su bile pod jezičnim utjecajem Arawaka.

Iza njih ostao je tek spomen u imenu općine Atures i grobovi u pećini Atauripe gdje Humboldt nalazi oko 600 kostura izumrlih Aturea, svaki u posebnoj košari koje su poznate kao mapire. Kosti su bile različito obojane nekoliko mjeseci nakon glavnog sahrane.
## Izvori

## Vanjske veze
* Volume 2 / Humboldt, Alexander von, 1769-1859  
* Resúmen de la geografía de Venezuela
Maco

**Maco** (Macu, Máco, Máko, Maku), pleme američkih Indijanaca porodice Salivan, naseljeno u nekoliko sela na pritokama Vantuarija u Venezueli, na rijekama Wapuchi, Paru, Yureba i Marueta. Njihova populacija iznosi 2,500 (2002 Miller) . Po drugim podacima etničkih ima 511 (OCEI 1985)  Jezično su najsrodniji plemenima Piaroa. Sela: Marueta, Wapuchi, Porvenir, Tavi-Tavi, Mariche i Morocoto.  Ne smiju se pobrkati sa plemenima koja nose imena Macu ili Maku iz porodice Puinave-Maku i plemenom Makú koji čine samostalnu porodicu. Jezik im se zove i mako, itoto, wotuja ili jojod.

## Izvori
Piaroa

**Piaroa** (Wotuha, De'arua, Dearuwa), pleme američkih Indijanaca porodice Salivan sa južne obale Orinoca, između rijeka Paguasa i Manipiari. Piaroe su se u prošlosti sastojali od više plemena koja su govorila srodnim dijalektima, to su nestali Ature i Quaqua, te Piaroe koji danas broje oko 12,000, uključujući 130 Maco ili Macu Indijanaca. 
Piaroe, kaže Gheerbant, su porijeklom sa masiva sa izvora rijeke Sipapo, a danas naseljavaju tokove rijeka Autana, Sipapo, Cuao, Samariapo, Guayapo, Cataniapo, Manapiari, Parguaza i Marieta. Sami sebe nazivaju raznim imenima kao "De'arua" (vlasnici šume), "De'athhã" (šumski narod), "Thhã" (ljudi) i još nekima. Najsrodniji su plemenu Maco, Mako (ili Wiru).

## Etnografija

Njihova kultura tipična je za kišnu šumu. Prakticiraju lov, ribolov, sakupljanje i poljodjelstvo. U lovu (antilope, majmuni, kornjače) se služe lukom i strijelom i puhaljkom, kao i otrovom kurare. Duhan uzgajaju i puše ga umotanog u list banane. Muškarci, tipično raznim plemenskim kulturama širom svijeta, se okupljaju u svetim plemenskim kućama gdje održavaju svoje obrede. Ove kuće duge su oko 15 metara, i visoke 7 do 8 metara. nemaju prozora, a ženama je u njih pristup zabranjen pod prijetnjom smrtne kazne.

Piaroe su izuzetno glazben narod. Izrađuju velik broj glazbenih instrumenata koje čuvaju u svetim kućama. Neki od njih poznati su kao wahari u'uhte, me'oca i * 'đavolova žena' *, koriste se u religioznim obredima, a po vjerovanju, kroz njih se javljaju duhovi. Wahari u'uhte je nosna svirala i predstavlja gllas boga waharija. Me'oca je mali piskavi instrument kroz koji se javlja Muoca. U svojim ritualima indijanci se i drogiraju ušmrkavajući niopo koji se dobiva iz drveta Piptadenia peregrina, a poznaju ga još neki venezuelski Indijanci. Sunce je po vjerovanju Piaroa, otac svih bogova. On je poslao svoja dva sina Waharija i Buoku (Muoca, Buoca, Buoka). Wahari je veliki junak kulture. Stvorio je sve stvari, a iz zemlje je izvadio bezoblične životinje i iz njih stvorio prave ljude.

## Literatura
* Kaplan, Joanna Overing (1975). The Piaroa: A People of the Orinoco Basin: A Study in Kinship and Marriage. Oxford: Clarendon Press.
* Anduze, Pablo J. (1974). Dearuwa: Los dueños de la selva. Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales, vol. 13. Caracas.
* Alen Gerbran (Alain Gheerbrant), Ekspedicija Orinoko-Amazon, beograd, 1956
* Alain Gheerbrant, L'expedition Orenoque Amazon

## Vanjske veze
* Piaroa 
* Piaroa
* Piaroa Indians
Sáliva

**Sáliva** (Sáliba,), glavno pleme američkih Indijanaca porodice Salivan, nastanjeno u graničnom području Kolumbije i Venezuele (departman Cedoño). Sálive žive uz rijeku Meta i Casanare. U Venezueli su danas uveliko akulturirani a bave se uzgojem kukuruza, manioke i čili-papričica

Manioka je glavna hrana Sáliva, a do ostalih izvora dolaze lovom i ribolovom. Do akulturacije u kolumbijska i venezuelska društva, Sáliva-selo se sastojalo od jedne i više kolektivnih kuća, ponekad zaštićenih palisadama. Tipično tropskoj kišnoj šumi poznavali su i hamake (viseće ležaljke), signalne bubnjeve i kanue dubljene u deblu drveta. Svako selo imalo je i muškaračku kuću.

Jedan od obrazaca kojeg nalazimo među Yanomamima i još nekim plemenima (Maxubi) je neka vrsta endokanibalizma, koji se kod Sáliva javlja u malo drugačijem obliku i vezan je uz kult predaka. Ekshumirane kosti mrtvih bi izvadili nakoj jedne godine  i spalili ih, te prah popili u pivi od manioke.

Oko 2.000 ih živi u Kolumbiji  i dvjestotinjak u Venezueli.

## Reference
Timotean

**Timotean** (Timoto-Cuicas), malena porodica indijanskih jezika i plemena iz Venezuelskih Anda u državama Mérida i Barinas. Njihovi potomci današnji su Mutus Indijanci (preko 200; 1977.), seosko stanovništvo što se bavi farmerstvom, i govore španjolski. 

Stara Timotean plemena bila su: Timote (Timotos), Mucuchíes, Cuica, Migures i Mucuñuques, a nastanjeni po državama Táchira, Mérida, Trujillo, and Lara. Daniel Garrison Brinton na popisu ima plemena Aricaguas, Aviamos, Bailadores, Canaguaes, Chamas, Escagueyes, Guaraques, Guaquis, Iguiños, Insumubies, Jajies, Miguries, Mirripuyas, Mocochies, Mocotos, Mocombos, Mombunes, Mucuchaies (Mucuchachíes), Mucunchies, Mucurabaes, Mucutuyes, Quindoraes, Quinos, Quiroraes, Tabajones, Taparros, Tatuyes, Tiguinos, Tricaguas

TiMOTE porodica (Venezuela) »
:I. Cuica (Kuika)
::A. Cuica Proper
::B. Tostó
:::Tostó Proper
:::Tiranjá
:::Tomoni
::C. Eskuke (Eskukey)
:::Eskuke Proper
:::Bombá
:::Moka
:::Tirandá
::::Čobú
::::Čačike
::::Čaču
::::Tirandá Proper
::::Estiguate (Estiguati)
::D. Jajó (Jakón, Jajón)
:::Jajó Proper
:::Esnijaque
:::Kikoke (Kikoki)
:::Mapen {La Vega)
:::Duri
:::Mikimboy
:II. Timote (Timoti)
::A. Timote Proper
::: Mukurujún
:::Mukusé
:::Mokoyupu
:::Mukuarsé
:::Ciribuy
:::Miyoy
:::Mukumbá
:::Kindorá
:::Tafallé
:::Mukumbají
:::Čino
::B. Čama (Miguri ?): 
:::Mokunče (Mukunče, Mukuneče), 
:::Mukurubá {Mokuruguá), 
:::Tabay {Mukunuiáne, Tabayon ?), 
:::Mukurumagua, 
:::Guake (Guiakí), 
:::Mukumba, 
:::Čičuy, 
:::Mukuñoke (Mukuño, Migurí ?): a. Mukurufuén, b. Muká, c. Mukumpí, d. Mukutirí, e. Mukusnandá, f. Mukaikuy, g. Mukusó, etc. 
:::Mukurandá, 
:::Mukuhúun {Mukupine, Mokoion), 
:::Čiguará, 
:::Insnumbí (Insumbi), 
:::Estankes, 
:::Mukuči {Makuči, Mokočiz): a. Misantá, b. Mokao, c. Mosnačó, d. Misikea, etc. 
:::Eskagüey, 
:::Mukujún, 
:::Tatuy (Tatey ?), 
:::Mukaria, 
:::Mukaketá, 
:::Mukusiri
:::Kaparú, 
:::Jají {Mukundú), 
:::Mukubače {Mirripú, Mirripuy, Maripú ?), 
:::Mukúun {Mnkumpú, Lagunillas): a. Kasés, b. Mukuinamo, c. Arikagua, d. Tibikuay, e. Makulare, f. Mukusumpú, g. Barbudos, h. Jamuén, etc., i. Kinaró, j. Tiguiñó, 
:::Guaruní {Guarurí). 
::C. Mocochí (Mokoči): 
:::Miyuse, 
:::Tukaní, 
:::Mokoči (Torondoy). 
::D. Mukutu (Escaguey): 
:::Eskaguey, 
:::Kanaguá, 
:::Kinó, 
:::Mokoino (Mokino), 
:::Mombun, 
:::Yarikagua, 
:::Arikagua, 
:::Mukutuy, 
:::Mukupatí, 
:::Mukučači, 
:::Trikagua, 
:::Mokoto (Mukutu, Mukutí): a. Guarake, b. Bailadores. 
::E. Tapano: 
:::Aviamo, 
:::Mokombó {Mokobo), 
:::Tapano. 
III. Neklasificirana plemena: A. Kirorá, B. Mijure, C. Montun, D. Iguino.

## Izvori

## Vanjske veze
* Mutús
Mutú

**Mutú** (Mutús) je naziv za ostatke Timotean Indijanaca danas nastanjeni u državama Mérida i Barinas u Venezueli. Populacija im iznosi 200 ili više (1977 Merrill Seely).

## Općine i sela
U Méridi žive u općinama Sucre; Tulio Febres Cordero; Miranda, ovi su porijeklom od Indijanaca Mucuxaman, Quindora, Chiquinpu, Mucumbas i Mucugua; i Arzobizpo Colón u naseljima Canaguá, Mijará, Mucuchachí i Chacantá. U državi Barinas žive u gradiću Mutús.

## Vanjske veze
* Mutús
Timote

**Timote**, ime za preko stotinu plemena i tribeleta porodice Timotean nastanjenih u hispanskom periodu na području Venezuele. Veoma su slabo poznati (Métraux & Kirchhoff, 1948), ali se zna da nisu prakticirali ni žrtvovanja ljudi ni kanibalizam. Njihovi današnji potomci su Indijanci Mutú ili Mutús. Jezično se povezuju sa Cuica Indijancima u širu porodicu Cuica-Timote. Među plemenima spominju se Timote (Timotos), Mucuchí (Mocochi), Cuica, Muku-Chama, Mutú (današnji potomci), Loco, Migures, Mucuñuques, etc.

## Literatura
* Lehmann, Walter 1911. Timote-Sprachgruppe. (MS en la biblioteca del IAI, Berlín).
* Rivet, Paul 1927. La famille linguistique Timote (Vénézuela). IJAL 4: 137-167.
## Vanjske veze
Zamucoan

**Zamucoan**, porodica američkih indijanskih jezika iz Paragvaja i Bolivije koja obuhvaća jezike indijanskih skupina: A) Sjeverni s Zamuco, Morotoco, Guarañoca, Poturero, i Ugaraño. B) U Južnu skupinu pripadaju Chamacoco, Tunacho, Imono i Caipotorade, od kojih se svaki dijeli na više lokalnih skupina s vlastitim jezikom ili dijalektom. Dva živa jezika (prema *Ethnologue*) su ayoreo i chamacoco.
## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Language Family Trees: Zamucoan
* Familia Zamucoana 
* Familia Zamucoana - Lengua Ayoreo
* Tree for Zamucoan
Mucuñuques

**Mucuñuques**, jedno od plemena američkih Indijanaca koje je u doba konkviste živjelo u andskim predjelima Venezuele blizu grada Méride. Mucuñuques su srodni sa plemenima Timote, Mucuchíes, Cuica i Migures sa kojima su pripadali porodici Timotean. Njihovo ime danas nosi 4,672 metara visoki vrh Mucuñuque u planinama Siera de Santo Domingo u državi Mérida.

## Vanjske veze
* Historia de Venezuela
Cuica

**Cuica** (Cuyca), skupina indijanskih plemena i jezika porodice Timotean nastanjenih u 16. stoljeću u blizini jezera Maracaibo u Venezuelskoj državi Trujillo. Skupina Cuica obuhvaćala je plemenske nazive Jajó i Eskuke koja su se služila vlastitim dijalektima. 

## Literatura
* Briceño-Iragorry, Mario 1946-47. Procedencia de la cultura de los Timote-Cuycas. Acta Venezolana 2/1-4: 1-23. Caracas.
* Bastidas Velecillos, Luis 2003. De los timoto-cuicas a la invsibilidad del indígena andino y a su diversidad cultural. Boletín Antropológico, 21/59: 283-312. Mérida: Universidad de Los Andes.
Guarañoca

**Guarañoca** (Guaranyoca), jedno od glavnih plemena zamucoan Indijanaca iz bolivijskog Chaca. Njihovi suvremeni potomci današnji su Ayoreo Indijanci u čijem stvaranju učestvuju još neke sjeverne Zamuco skupine , pa se po dijalektima razlikuju Tsiracua i Morotoco. Kultura je pripadala području Chaca.

Izvorni dom Guarañoca nalazi se podno južnih obronaka planina santiago. U prvoj polovici 18. srtoljeća dio ih je pokršten i ti su završili sa Tapii i Chiquito Indijancima na misiji Santiago de Chiquitos. Oni što nisu prihvatili kršćanstvo ostali su neprijateljski raspoloženiprema bijelcima te su neprestano napadali na oklne rančeve i farme San José, Santiago, Santo Corazón i San Rafael. Prema jednom dommmorodačkom informantu, ovh neprijateljskih skupine bilo je nekoliko, jedna  je živjela 12 do do liga od Santiaga; druga je živjela kod Salinas de Santiaga i San Joséa izvala se Salineros; treća kod rijeke San Miguel nazivana je Migueleño; četvrta u Monte Grande; i peta je lutala oko rijeke Paraguay.
## Izvori
Hório

**Hório**, jedno od plemena Chamacoco Indijanaca, porodica zamucoan, poznatih i pod imenom Ishira (Frič) koji su izvorno živjeli kod Puerto Voluntada u Paragvaju.

Prema procjeni Chase-Sardi-ja koja uključuje i Ebidoso (Ybytoso ili Ebitoso) Indijance, populacija im je iznosila 950 na području Paragvaja , 800 sa Ebidoso (1970); 175 (1928)

Horio i Ebidoso nekad su bili jedan narod koji se podijelio, nakon čega su ostali u međusobnpom neprijateljstvu. Paragvajci su ih česrto nazivali &lt;tt&gt;Chanacocos mansos&lt;/tt&gt; jer su bili prvo pleme koje je 1885. stupilo u prijateljske odnose sa bijelcima.
## Izvori
Totobiegosode

**Totobiegosode** /=‘*people from the place of the wild pigs*’; “the people from the place of the peccary”/, jedna od nekoliko podskupina Ayoreo Indijanaca iz sjevernog Paragvaja. Žive nomadskim načinom života lovaca i sakupljača, od kojih još svega četiri malene skupine žive izolirano bez kontakta sa vanjskim svijetom. Zemlju ostalih Ayoreo skupna zauzeli su naseljenici i razne kompanije.

Prvi put su Totobiegosode kontaktirani 2004
## Izvori
Zamuco

**Zamuco**, grupa indijanskih plemena porodice Zamucoan iz Bolivije, Paragvaja i susjednih predjela Brazila. Pleme Zamuco dalo je cijeloj grupi svoje ime. Teritorij Zamucoan Indijanaca prostire se zapadno od rijeke Paraguay. Glavna plemena su Guarañoca, Chamacoco, Tsiracua i Moro ili Morotoco. Zamuco su polunomadska plemena koji žive u polu-pustinjskom kraju od lova i nešto agrikulture. Organizirani su po malenim bandama koje se sastoje od nekoliko obitelji i labavim autoritetom poglavice. Religiozni život poznat je tek Chamacoco Indijancima ali oni nisu pravi Zamuco. Zamuci održavaju inicijacije za mlade muškarce u kojima se maskirani muškarci izdaju za duhove. Da ne bi umrle, žene ovim ceremonijama ne smiju prisustvovati. Bolesti liječi šaman koji održava vezu sa natprirodnim svijetom.

Stari Zamuco Indijanci su izumrli a njihovi srodnici Chamacoco danas su pod utjecajem bijele civilizacije i gube kulturni identitet. Srodna Zamuco plemena Tsiracua i Moro su preživjela ali nisu u najboljim odnosima sa bijelcima.

## Plemena Zamuco
*I Sjeverni Zamuco*
* ** A Zamuco** s:
** Zamuco (Samuca; pl. Zamucos). Stari Zamucos u misiji San Juan Bautista u Boliviji gdje su preuzeli jezik i kulturu tamošnjih Chiquito Indijanaca (Susnik 1981; 1989).
** Zatieño (Satienyo, Ibiraya)
* **B [[Morotoco]]** (Coroino; pl. Morotocos)
** Ororebate (Orebate), Carerá
** Cucurate (Cucarate; Cucurates, Cucutades), 
** Tomoeno (pl. Tomoenos),
** Panono (Panana; Panonas)
* **C [[Guarañoca]]**
** Tsiracua (Tsirakua),
** Moro
* **D [[Poturero]]** (Ninaquiguilá). Susnik (1981) smatra da su Chiquitoan porijekla
* **E [[Ugaraño]]** (Ugaraños).
* **F [[Tapii]] (Tapio)**. Mason ih klasificira u Otuke. porodica Bororoan.

*II Južni Zamuco*
* **A [[Chamacoco]]** (sami sebe zovu Ïšïrï): 
** Ebidoso,
** Horio (Ïšïrï),
** Tumereha,
* **B [[Caipotorade]]** (Caipotorades) i Timinaha,
* **C [[Imono]]**,
* **D [[Tunacho]]** (Tunachos).

Ayoreo. Potomci starih plemena Zamuca. Sada u departmanu Santa Cruz i Alto Paraguay u Boliviji. 2,016. ih je registrirano 2002.

## Vanjske veze

* Los Zamucos
Tuxá

**Tuxá** (Tusá, Tuchá, Tushá) je pleme, jezik i neklasificirana samostalna jezična porodica američkih Indijanaca, nastanjenih u istočno-brazilskim državama Bahia, na rezervatu *AI Ibotirama* (450; 1989), *AI Nova Rodelas*, na rijeci río São Francisco (450 tuxá, 1989.), *AI Riacho do Bento* (90 obitelji 1991) i Pernambuco, na rezervatu *AI Tuxá del Inajá*.

Članovi porodice su Tuxá i Rodelas. 

## Vanjske veze
* Tuxá
Auetö

**Auetö** (Aweti, Aueti, Auêtê), pleme Tupian Indijanaca iz brazilske države Mato Grosso, danas na rezervatu Parque Indígena do Xingu (municipij Gaúcha do Norte). Kraj što ga naseljavaju nalazi se uz rijeku Tuatuari, gdje ih je ostalo oko 100 u novom tisućljeću. U kontakt sa Europljanima dolaze kraju 1800-tih godina. Broj im ubrzo počinje opadati, da bi 1954. iznosio svega 24. Stvaranjem Nacionalnog parka Xingu, pomalo se oporavljaju. Njihov jezik sedamdesetih godina počela je proučavati brazilska lingvistkinja Ruth Monserrat. Neki Aweti bilingualni su i u jeziku kamayura. Bave se lovom, ribolovom, sakupljanjem i uzgojem kukuruza i manioke. Ppćine na kojima žive su: São Félix do Araguaia, Marcelândia, Paranatinga, Canarana, Querência, São José do Xingu, União do Sul, Nova Ubiratã, Gaúcha do Norte i Feliz Natal .

## Izvori

## Vanjske veze
* Aweti 
* Aweti Do Brasil 
* Aweti
Chamacoco

**Chamacoco** /sami sebe zovu Öšhörö, Išïrï/, jedna od dviju glavnih grana Zamucoan Indijanaca (druga je Zamuco) nastanjenih na sjeveroistočnom Chacu duž rijeke Paraguay, u paragvajskom departmanu Alto Paraguay. Chamacoci se sastoje od više lokalnih skupina koje govore vlastitim srodnim jezicima i dijalektima. Predstavnici su im: Ebidoso, Horio i Tumereha, i srodni su ostalim južni predstavnicima porodice Zamucoan Tunacho, Imono i Caipotorade.

Lov i sakupljanje bilo je glavno zanimanje Chamacoca. Chamacoci su prema izvještajima ranih misionara imali vjeru u vrhovnu božicu koja je vladala nad duhovima *guara*, upravljala suncem i Chamacoce opskrbljivala vodom. Prema njihovim pričama, kaže Harold Osborne, jedna inačica govori da su prvi ljudi na zemlju došli iz podzemlja, pomoć konopca ispletenog od vlakana caraguate, dok su po drugoj izašli iz stabla kebrača (quebracho; veoma tvrdo drvo), odakle ih je oslobodio jedan čovjek, raskolivši deblo.

Novija populacija iznosi 800 za Hório i Ebidóso, a Tumereha (Tomaráho) ne prelazi 200. Ukupnno ih je 1930. bilo preko 2.000
## Izvori

## Vanjske veze
* Chamacoco 
* Chamacoco
Avá-Guarani

**Avá-Guarani** (Avá Guarani), pleme američkih Indijanaca porodice Tupian nastanjeno u južnobrazilskoj državi Paraná, na rezervatima Terra Indígena Avá Guarani/Ocoí i Terra Indígena Tekohá Anetete u općini São Miguel do Iguaçu. U vrijeme španjolske kolonizacije oni su živjeli u blizini slapova Foz do Iguazu, otkuda su kasnije preseljeni u Sao Miguel do Iguazu .

## Izvori