InuYasha

***InuYasha*** (japanski 戦国御伽草子 犬夜叉, *Sengoku Otogizōshi InuYasha*) japanska je manga serija fantastike koju je napisala i ilustrirala Rumiko Takahashi. Prvi put je objavljena u časopisu *Weekly Shonen Sunday* 1996., a završena je 2008. Radnja se odvija oko polu demona, InuYashe, i tinejdžerice iz modernog Tokija, Kagome Higurashi, koja sazna da skokom u bunar u obiteljskom hramu može putovati u razdoblje Sengoku (15.-16. stoljeće) te ga tamo sretne i upozna. Kada čudovište iz tog razdoblja pokuša uzeti čarobni dragulj Četiri duše, utjelovljen u njoj, Kagome slučajno razbije dragulj na nekoliko dijelova koji se rasprše po Japanu. InuYasha i Kagome krenu putovati kako bi ih sve vratili prije nego oni završe u rukama demona Naraku. Tijekom tog procesa, InuYasha i Kagome steknu saveznike: Shippo, Miroku i Sango. Iako ima i humorističnih trenutaka karakterističnih za autoricu, *InuYasha* se više bavi mračnijim i dramatičnijim temama.

Mangu je u Sjevernoj Americi objavio Viz Media a adaptirana je u dvodijelnu istoimenu anime seriju: prvi dio te TV serije emitiran je od 2000. do 2004. te je obuhvatio 167 epizoda - od kojih je Masashi Ikeda režirao prve 44 epizode, a Yasunao Aoki preostale. Drugi dio anime serije, *InuYasha: The Final Act*, emitiran je pet godina nakon prve serije, 2009., te je pokrio ostatak mange koja je završena tek nakon kraja prve anime serije. Taj dio ima 26 epizoda. Dvije anime serije su objavljene na DVD-u te postigle velik uspjeh u Japanu, a snimljena su i četiri dugometražna anime filma. Franšiza se kasnije proširila i na video igre i lagane novele. Kritike su većinom bile pozitivne, iako su neki prigovarali da je radnja predugačka. U časopisu *Animage*, *InuYasha* se našao na listi 20 najboljih animea godine čak pet puta, od 2001. do 2006.
## Radnja
Priča počinje u modernom Tokiju, gdje srednjoškolka Kagome Higurashi živi na zemlji šinto hrama, koji je u posjedstvu njene obitelji. Ona živi zajedno sa djedom, majkom i mlađim bratom. Kada otiđe tražiti mačku, ulazi u bunar koji se ispostavi kao portal koji ju može prebaciti natrag u Sengoku razdoblje. Prilikom napada jednog demona, čarobni dragulj znan kao Četiri duše je utjelovljen u Kagome. Demon se želi dočepati dragulja i ubiti ju. U očaju, ona oslobađa polu-demona, polu-čovjeka InuYashu koji je prije 30 godina zarobljen u drvetu od Kikyo, koja je htjela da se dragulj uništi na njenom sprovodu kako ne bi pao u krive ruke. InuYasha obrani Kagome, ali je pritom dragulj razbijen na komadiće i raspršen diljem Japana. Zbog toga što i mali komadići mogu vlasniku podariti velike moći, i ljudi i demoni bi ih mogli zloupotrijebiti, pa Kagome i InuYasha krenu u potragu za istima kako bi izbjegnuli moguće katastrofe.

Na svojem putu, udruže snage sa Shippom, malenim demonom lisicom; Mirokuom, budističkim redovnikom koji pati od prokletstva koje je jedan demon bacio na njegove pretke; Sangom, djevojkom koja ubija demone čija je obitelj poginula od demona. Njima se uglavnom protivi Naraku, snažni demon koji može mijenjati oblik te je namjestio lažni sukob između Kikyo i InuYashe, ubio Sanginu obitelj i bacio prokletstvo na Mirokua, te koji i sam traži djeliće dragulja. Tu je i InuYashin polu-brat Sesshomaru, koji želi ubiti Naraka; Kikyo, djelomično uskrsnula te demon vuk Koga, čije je prijatelje većinom istrijebio Naraku.

Naposljetku, Naraku skupi sve komadiće i ponovno sastavi dragulj Četiri duše. Iako ga pobjedi InuYasha i njegovi saveznici, Naraku upotrijebi svoju moć da zaželi da se Kagomina duša zarobi u dragulju zajedno sa njegovom vlastitom, što bi omogućilo da Naraku preživi unutra. Kagome zaželi da dragulj nestane, čime nestane Naraku te se razbije krug sukoba. Ona i InuYasha potom bivaju prebačeni svatko u svoje razdoblje a bunar se zatvori, čime izgube kontakt jedno sa drugim iduće tri godine. To ih pogodi jer su se potajno zaljubili jedno u drugo. Dogode se promjene: Sango i Miroku se vjenčaju i imaju troje djece; Kohaku nastavlja putovanje kako bi postao snažan uništavač demona sa Kirarom; Koga postaje vođa plemena vučjeg demona te se oženi za Ayame; a Shippo stekne visoku titulu demona lisica. U sadašnjosti, sada 18-godišnja Kagome završava srednju školu i otkriva način kako opet otvoriti bunar. Uz odobrenje majke, Kagome se vrati u Sengoku razdoblje, gdje ostane sa InuYashom.

## Razvoj

Rumiko Takahashi je počela pisati *InuYashu* nakon što je završila mangu *[[Ranma ½]]*. Za razliku od njenih prethodnih radova, Takahashi je htjela mračniju priču, udaljenu od njenih komičnih priča. Kako bi ublažila nasilne teme, priču je smjestila u razdoblje Sengoku (15.-17. stoljeće), kada su ratovanja bila česta, pa bi samim time prijelaz na tako mračniju temu bio "mekši". Martin Foster navodi kako je priča smještena u razdoblje "Zaraćenih strana" između 1467. i 1600., kada je Japanom bjesnio građanski rat a car je izgubio svaki autoritet, zbog čega se razni pobunjenici htjeli proširiti svoje teritorije. Toyotomi Hideyoshi tek je 1598. uspio ponovno ujediniti Japan. Takav kaos je doveo do raznih mističnih priča, legenda i bajki, te je stoga pogodan za fantastiku u *InuYashi*. Prilikom dizajna dvoraca ili samuraja, ona nije osobito istraživala jer je smatrala da je već upućena u iste te ima dovoljno znanja. Naslovni junak je polu-demon, polu čovjek. Do ljeta 2001., nije uspostavljen jasan kraj serije, jer ni sama Takahashi nije znala kako će završiti vezu između InuYashe i Kagome. Izjavila je da nije imala jasnu ideju o završetku priče, već da ju je razvila u hodu.

Nakon završetka emitiranja animea 2009., Takahashi je u intervjuu izjavila da joj je "laknulo" jer je time završeno jedno veliko poglavlje u njenoj karijeri. Čak i 2004., kada je završena prva sezona animea, ona još uvijek nije znala kako će završiti priču: ostaviti Kagome u prošlosti ili ju vratiti u sadšnjost. U svakom slučaju, shvatila je da je razdvajanje nemoguće izbjeći, pa je htjela ići u smjeru koji bi učinio junakinju Kagome sretnom. Takahashi je priznala da je skupljanje nekih primjeraka i pratioci koji idu uz to "temelj pričanja priče". Priznala je da se zabrinula da čitatelji neće prihvatiti *InuYashu* zbog ozbiljnije priče te da će možda postati "umorni od čitanja stripa". Njeni najdraži dijelovi u mangi su poglavlje 18 u kojoj Kagome plače kada prvi put shvati da je zaljubljena u InuYashu; poglavlje 11 u kojoj se Mirokina 'Kazaana' (crna rupa na ruci) raspori; cijelo 'Shichinintai' poglavlje; scene u kojoj su umrli Kagura i Kikyo te završno poglavlje, koje "jednostavno voli".

Takahashi je navela da voli sve likove u priči. Miroku je bio lagan lik za pisati, i u komičnim i ozbiljnijim trenucima, dok je stvaranje izrazito ozbiljnih likova, poput Sesshoumarua, bilo "osvježavajuće" iskustvo. Čak nije mrzila ni zlikovce nego je razmišljala zašto su postali zli te pokušala stvoriti pozadinu njihovog djelovanja. Navodi kako se s vremenom priče "uhodavaju" lakše kada autor već bolje zna kakvi su ljudi likovi u njoj. Kao i sve njene priče, i ovu je smjestila u Japanu, ali je htjela pisati o "svakodnevnom životu" kako bi stekla empatiju čitatelja. Preko polovice demona u *InuYashi* su njene vlastite kreacije, no neki dizajni duhova, demona, zmajeva i "zmijski demon kappa" potječu iz japanskih legendi i mitova. Radi se o Yōkai, mitskim čudovištima, ili demonima Oni.

## Mediji
### Manga

Strip *InuYasha* je prvi put objavljen u Japanu 13. studenog 1996. u časopisu *Weekly Shōnen Sunday*, gdje je trajala do ljeta 2008. Poglavlja je objavio Shogakukan u 56 svezaka, s tim da je prvi svezak objavljen u svibnju 1997. a zadnji veljači 2009. 2013., objavljeno je posebno završno poglavlje u *Shōnen Sunday* kao dio kratkih priča "Povratak junaka" manga autora kako bi se skupila sredstva za područja koja je pogodio Potres i tsunami na Tōhoku 2011.

Viz Media je kupio prava na seriju za prijevod i objavljivanje u Sjevernoj Americi. Isprva, Viz je strip objavio u mjesečnom američkom strip formatu, a svako izdanje je imalo dva ili tri poglavlja izvorne mange, ali je naposljetku odbacilo takav sustav radi mekih korica koje imaju istu razdiobu poglavlja kao i japanska izdanja. Viz je objavio prvu izdanje mekih korica u ožujku 1998. U to vrijeme, američke su verzije mangi redovno preokrenute kako bi čitatelji čitali s lijeva na desno, a ne s desna na lijevo kao u japanskom originalu. Viz je kasnije ukinuo tu praksu, iako je *InuYasha* je već bio dobrano usred izdavanja tijekom te promjene. Nova izdanja su stoga ponovno prebačena na originalnu formu. Viz je u međuvremenu objavio svih 56 svezaka u Sjevernoj Americi. Viz je također objavio i odvojenu *ani-manga* seriju izdanja koja su u stvari bila scene iz samih anime epizoda, čija su se poglavlja poklapala sa epizodama iz animea. 
### Anime
#### ''InuYasha''

Prva anime adaptacija nastala je u produkciji studija Sunrise a imao je premijeru u Japanu na kanalu Animax 16. listopada 2000. te je obuhvatio 167 epizoda. Emitiranje je završeno 13. rujna 2004. Kasnije je repriziran na kanalima Yomiuri TV i Nippon Television. Serija je potom objavljena i na DVD-u.

Englesku sinkronizaciju animea licencirao je Viz Media u Sjevernoj Americi. Glasove su u toj verziji posudili Richard Ian Cox, Moneca Stori i Kirby Morrow. *InuYasha* je emitiran u SAD-u na kanalu Toonami od 2002. do 2006. Godinu dana kasnije, emitiran je i u Kanadi na kanalu Bionix od 2003. do 2006. U Hrvatskoj, *InuYasha* do danas nije nigdje emitiran.

#### ''InuYasha: The Final Act''
34. izdanje časopisa *Shōnen Sunday*, objavljeno 22. srpnja 2009., službeno je najavilo drugu rundu anime adaptacije mange, koja će pokriti 36. do 56. svezak stripa u samo 26 epizoda. Emitiranje je najavljeno na kanalu YTV. Već idućeg tjedna, Viz Media je lincencirao novu sezonu, koja je naslovljena *InuYasha: The Final Act*. Završna sezona emitirana je 3. listopada 2009. u Japanu, pet godina nakon završetka emitiranja prvog animea. U nekim dijelovima Azije, epizode su emitirane istog tjedna na kanalu Animax-Asia. Anime je završio emitiranje 29. ožujka 2010. Serija je potom objavljena i na DVD-u.

Toonami je iskazao zanimanje za emitiranje sezone *InuYasha: The Final Act* i na američkoj televiziji.

### Filmovi
Serija je polučila i četiri dugometražna anime filma koji imaju zasebne priče i nisu zasnovana na mangi. Scenarije za filmove napisao je Katsuyuki Sumisawa koji je također napisao i anime epizode. Toshiya Shinohara režirao je sva četiri filma. Prvi je film *InuYasha the Movie: Affections Touching Across Time*, objavljen 2001. Drugi je film *InuYasha the Movie: The Castle Beyond the Looking Glass*, objavljen iduće, 2002. godine. Treći film, *InuYasha the Movie: Swords of an Honorable Ruler* je objavljen 2003. Napokon, četvrti anime film, *InuYasha the Movie: Fire on the Mystic Island*, je objavljen netom prije Božića 2004.

### Glazbeni CD-i
Soundtrack sa glazbom iz animea je na CD-u objavio Avex Group. Glazba se sastojala od pjesama triju glavna lika: InuYashe, naslovljena *Aoki Yasei o Daite* (*蒼き野生を抱いて*), koju izvode Kappei Yamaguchi i Satsuki Yukino; Sango, naslovljena *Kaze no Naka e* (*風のなかへ*) koju izvode Kōji Tsujitani i Kumiko Watanabe, te Sesshomarin "Gō" (*業*) koju izvode Yuichi Nagashima i Mamiko Noto. Te pjesme su debitirale na 63., 76. i 79. mjestu na ljestvici najprodavanijih pjesama u Japanu prema Oriconu. Kasnije su objavljene i druge pjesme o likovima 25. siječnja 2006.

24. ožujka 2010., Avex je objavio album najboljih pjesama koji sadrži sve uvodne i završne špice iz serije. Album je bio na 20. mjestu najprodavanijih pjesama na ljestvici Oricona te je bio na ljestvici sedam tjedana.

### Video igre
Tri video igre koje se zasnivaju na seriji objavio je *WonderSwan*: *InuYasha: InuYasha: Kagome's Warring States Diary* (japanski 犬夜叉 〜かごめの戦国日記), *InuYasha: Fūun Emaki* (japanski 犬夜叉 風雲絵巻) te *InuYasha: Kagome's Dream Diary* (japanski 犬夜叉 かごめの夢日記). Jedan naslov, *InuYasha: Naraku's Trap! Invitation to the Forest of Illusion*, pojavio se za Game Boy Advance u siječnju 2002. u Japanu.

*InuYasha* je adaptiran i u mobilnu igru koju su objavili Java i Brew 21. lipnja 2005., te jednu englesku igru razmjene karata koju je stvorio Score Entertainment a koja je objavljena 20. listopada 2004. Još dva naslova objavio je i PlayStation: *InuYasha* i *InuYasha: A Feudal Fairy Tale*, dok je PlayStation 2 objavio igre *InuYasha: The Secret of the Cursed Mask* i *InuYasha: Feudal Combat* koje su imale i englesku verziju. Engleska igra *InuYasha: Secret of the Divine Jewel* objavljena je za Nintendo DS 23. siječnja 2007. *Inuyasha* se također pojavio i kao video igra zamjene identiteta za *Sunday VS Magazine: Shuuketsu! Choujou Daikessen!*.

### Originalna animacija za video
30-minutni OVA anime, *Black Tetsusaiga* (japanski 黒い鉄砕牙), je predstavljen 30. srpnja 2008. na izložbi "To je Rumicov svijet" u četvrti za kupovinu Ginza u Tokiju. Ta epizoda upotrebljava izvorne glasovne uloge iz anime serije. Objavljena je i na DVD-u i Blu-rayju 2010. u Japanu.

### Roman
Roman, kojeg je napisao Tomoko Komparu a ilustrirala sama Rumiko Takahashi, objavio je Shogakukan.

### Igrana serija
Kineska igrana TV serija, *[[The Holy Pearl]]*, se labavo zasniva na mangi. Glume Gillian Chung i Purba Rgyal u glavnim ulogama.

### Kazališna adaptacija
Japanska kazališna adaptacija serije izvedena je u kazalištu Akasaka ACT u Tokiju iz razdoblja dok je anime igra na televiziji, 2000. Scenarij slijedi priču originalne mange uz manje izmjene.

## Glasovne uloge
* Satsuki Yukino - Kagome Higurashi
* Kappei Yamaguchi - InuYasha
* Houko Kuwashima - Sango
* Kouji Tsujitani - Miroku
* Ai Kobayashi - Akago
* Ken Narita - Sesshoumaru
* Kumiko Watanabe - Shippo
* Noriko Hidaka - Kikyo
* Mamiko Noto - Rin
* Kenichi Ogata - Myoga
* Toshiyuki Morikawa - Naraku

## Odjek
Kada je manga prvi put objavljena 1996., nije odmah postigla veliki uspjeh kao ranija ostvarenja autorice. Započela sa skromnom prodajom, ali je sa svakim novim poglavljem zabilježila povećano zanimanje čitatelja. Napokon, kada je postigla dovoljnu popularnost, odlučeno je da se četiri godine nakon njenog objavljivanja napravi i anime adaptacija. Na početku objavljivanja, neki su kritizirali i optužili Takahashi da je priča u kojoj se moderna djevojka nađe u Japanu u prošlosti odveć slična njenoj vlastitoj mangi *[[Fire Tripper]]* iz 1983. Drugi su uočili sličnosti InuYashe sa mangom *[[Ushio and Tora]]* Kazuhire Fujite. Martin Foster primjećuje kako priča sadrži reference na japanske klasike, kao što je folklorna *[[Princeza Kaguya]]*, ali da ih redefinira te daje svoj vlastiti, jedinstven pogled na njih. Primjećuje kako je mlađa Takahashi prije čekala reakcije čitatelja dok je pisala mangu *Ranma ½. *, ali da je u slučaju *InuYashe* imala čvrstu i odlučnu viziju te se nije obazirala na nikoga dok je pisala priču.

2002., manga je osvojila nagradu Shogakukan Manga za najbolju *shōnen mangu*. U Sjevernoj Americi, manga je neko vrijeme čak bila i na listi najbolje prodavanih naslova New York Timesa. Predzadnji svezak, broj 55, bio je deseti najprodavaniji japanski strip tjedna u Americi. Anime verzija *InuYashe* se našla na 20. mjestu na listi 100 najboljih animea 2006. prema online istraživanju *TV Asahija* širom Japana. Manga je bila popularna i u inozemstvu: primjerice, u Njemačkoj je *InuYasha* bila među četiri najprodavanije mange 2005. koje su zajedno prodane u preko milijun primjeraka (ostale tri su bile *Dragon Ball*, *[[Sailor Moon]]* i *[[Detektiv Conan]]*). Prvih 32 poglavlja *InuYashe* rasprodano je u 31,3 milijuna primjeraka u Japanu, te u 418.000 primjeraka u SAD-u do 2004. Sveukupno je manga rasprodana u oko 45 milijuna kopija, čime je postala jedna od najbolje prodavanih mangi u historiji.

U časopisu *Animage*, *InuYasha* se našao na popisu 20 najboljih animea čak pet godina zaredom. 2001., našao se na 9. mjestu sa 151 glasom. Pilot epizoda također je izborila osmo mjesto u kategoriji 20 najboljih animea epizoda godine sa 75 glasa. Iduće godine, 2002., popularnost mu je doživjela vrhunac kada se *InuYasha* našao na visokom drugom mjestu na listi najboljih animea godine sa 339 glasa (prvo je mjesto zauzeo *[[Fruits Basket]]*). Epizoda 48 našla se na drugom mjestu u kategoriji 20 najboljih animea epizoda godine sa 113 glasova, dok je InuYasha proglašen najomiljenijim muškim anime likom, a Kagome drugim najomiljenijim ženskim anime likom. 2003., anime se našao na trećem mjestu na listi najboljih animea godine sa 127 glasa (prvo i drugo mjesto preoteli su mu *[[Mobile Suit Gundam SEED]]* i *[[Azumanga Daioh]]*). 2004. se našao na šestom mjestu najboljih animea godine, ali sa više glasova: 261. 2005., našao se opet na listi 20 najboljih, kada je zauzeo deveto mjesto sa 139 glasova.

Sredinom 2005., *TV Asahi* je objavio listu 100 najboljih TV animea u zadnjih sto godina, na temelju istraživanja raznih dobnih skupina diljem Japana. *InuYasha* se na toj listi našao na 59. mjestu.

### Teme i analiza

Foster je analizirao razlike između demona, koji su ranjiva mitska bića u priči, i duhova. Po njemu, Sango bi se mogla usporediti sa *[[Istjerivači duhova|Istjerivačima duhova]]*, dok je Miroku bliži egzorcistu. Brian Camp i Julie Davis uočili su paralele između Kagominog putovanja u Sengoku razdoblje sa nekoliko priča o putovanju u alternativne svijetove u anime žanru, kao što su *[[Fushigi Yugi]]* i *[[The Vision of Escaflowne]]*, ali i drugim žanrovima općenito, kao što su *[[Čarobnjak iz Oza]]* i *[[Alisa u zemlji čudesa]]*. Ipak, za razliku od tih priča, Kagome se može vratiti natrag u svoj svijet kad god poželi time što opet uđe u bunar, te stoga nema potrage za povratkom kući. Oni hvale priču jer izbjegava formulu 'čudovišta tjedna' te primjećuju ljubavni trokut između InuYashe te Kagome i Kikyo: njih dvije čak izgledaju slično. Česta tema u *Inuyashi* je generacijski jaz između Kagome i Inuyashe. Jednom prilikom, Inuyasha smatra da je *[[Furby]]* igračka 'čudovišna', dok mu Kagome objašnjava da je zapravo 'slatka', čime se ukazuje na relativnost i kulturnu specifičnost različitih pojmova i pogleda. Jessica M. Evans primjećuje kako su žene dobile veće ekonomske slobode u 1980-ima te se počele odvajati od tradicionalnih uloga i obiteljskih restrikcija, što im je pak dalo mogućnost da same potraže romansu punu ljubavi. Prema njoj, *Inuyasha* se uklapa u taj trend prikazan u umjetnosti, jer priča prati djevojku koja se odvaja od svoje obitelji, a završava time da Kagome postaje spona koja spaja dva svijeta, tradicionalno i moderno.

John Stephens analizirao je lik Inuyashinog polu-brata, demona Sesshomaru. Isprva je on samostalan i vrlo hladan lik, ali mu zamjera jer smatra da je njihov otac favorizirao Inuyashu, a i sukobljava se sa polu-bratom oko vlasništva nad čarobnim mačem *Tessaigom*. Ipak, Stephens uočava kako Sesshomaru tijekom serije "razvija kapacitet za međuljudske odnose kroz dvije narativne struje". Prvo, nakon što je odustao od *Tessaige*, postao je neovisan o volji svojeg oca te je prihvatio Inuyashu kao brata i vrijednog individualca. Drugo, Sesshomaru isprva naizgled nema empatije prema drugima, što se poklapa sa japanskim pogledom da je empatija osnovna značajka ljudskog bića. Velik katalizator unapređenja njegove osobnosti igra djevojčica i siroče Rin. Kada Sesshmoaru odlazi u svijet mrtvih kako bi ojačao moć *Tessaige*, Rin ga slijedi, ali tamo umire. Tada Sesshmoaru shvaća da ništa nije vrijednije od života te odbacuje *Tessaigu*. Vraća se u stvarni svijet gdje Rin oživljava. Weimin Toh razmatra mogućnost u kojoj "objašnjava kako se odnosi između jezika i vizualne semiotike temelje na procjeni analize promjena od približavanja jezika i vizuala do razilaženja, koji se mogu povezati sa razvojem likova" te to koristi kako bi ukazao kako narativni kontekst utječe na predstavljanje lika Sesshomaru.

Stephens smatra da je Takahashi smjestila priču u razdoblje Sengoku, gdje su razni klanovi često mijenjale strane, kako bi naglasila podvojenu ljudsku psihu, odnose i društvo općenito. Ništa nije pouzdano, te je stoga potraga za moći "beskrajno žestoka". No, po njemu, tako također ukazuje da su oni ljudski odnosi koji su zaista izgrađeni na povjerenju vrlo rijetki i stoga dragocjeni. Uočio je i sličnosti sa serijalom *[[Gospodar prstenova]]* J.R.R. Tolkiena pošto prsten u tim romanima podsjeća na potragu za čarobnim draguljom kojeg traže protagonisti i mitska bića, a koji može pojačati moći i žudnje, te samim time i biti iskorišten ili za dobro ili zlo. Stephens smatra i da je "Kagoma ustvari osoba kakva je Kikyo htjela biti, koja može živjeti kao ljudsko biće". Inuyasha je potpuno prirodan uz Kagome, te njihova ljubav "samo pojačava njihove moći kao individualaca i kao para".

Antonia Levi analizira da *InuYasha* nije pao pod utjecaj priča o vukodlacima Hollywooda ili tradicija Zapada, već da se "hibridi ljudi i vukova koriste kao metafore za raspravu o odnosu pojedinca i društva, seksualnosti, uloge spolova i odnos čovjeka i prirode". Ipak, animei *[[Wolf's Rain]]* i *InuYasha* uključuju i dio zapadnjačke mitologije o vukodlacima pošto daju velik značaj mjesecu: Inuyasha se prilikom punog mjeseca pretvara u običnog čovjeka, te se stoga srami tog razdoblja. Wenhui Cheng je analizirao boje odjeće Sesshomarua i Inuyashe za koje smatra da su "važan element modeliranja i način naracije u animaciji" te da boje imaju bogatu "simboliku za japansku estetiku".

## Kritike

## Napomene

## Reference

## Literatura

;Knjige
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Znanstvene / naučne studije i žurnali
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Izvještaji
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Novinski članci i vijesti
*  
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 

;Online recenzije
* 
* 
* 
* 
* 

;Ostalo
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* 
* 
* ''InuYasha'' na Anime News Network
* ''InuYasha'' na MyAnimelist