António de Oliveira Salazar

**António de Oliveira Salazar** (28. april 1889., Vimieiro (Santa Comba Dão) - 27. jul 1970., Lisabon) bio je dugogodišnji portugalski premijer (1932.-68.) poznat kao diktator i žestoki protivnik dekolonizacije Portugala.

Salazar je bio filofašist obožavatelj Mussolinija čiju je sliku držao na svom stolu, ali i lukav političar koji je znao promjeniti stranu kad mu je to trebalo, Mussolinijevu je zamjenio papinom nakon Drugog svjetskog rata.

## Biografija

Rođen je kao sin upravitelja imanja u Santa Comba Dão. Nakon školovanja u sjemeništu u rodnom gradu (trebao je postati svećenik), studirao je na Univerzitetu Coimbra, gdje 1914. diplomirao pravo i postao profesor ekonomije na istom fakultetu u Coimbri. Angažirao se u radu partije Katolički centar, pa je 1921. [izabran je u Cortes ([parlament), ali je nakon jedne sjednice podnio ostavku i vratio se na univerzitet. 
Nakon što je vojska u maju 1926. u državnom udaru srušila portugalsku parlamentarnu vladu, Salazaru je ponuđen kabinet ministra financija, ali kako nisu prihvaćeni njegovi zahtjevi on je to odbio.

Nakon tog mu je 1928. lider pučista general Óscar Carmona, ovaj put kao predsjednik]], ponovno ponudio - ministarstvo financija, uz potpunu slobodu rada, pa je Salazar to prihvatio. Kao ministar financija preokrenuo je vijekovnu tradiciju budžetskog manjka, pa je Portugal konačno imao viškove.

Carmona je Salazara 5. jula 1932. postavio za premijera. Došavši na vlast izradio je novi ustav i time reorganizirao portugalski politički sistem u autokratski.

Na njegovu vladavinu snažno je utjecala katolička, papinska i nacionalistička misao. Salazar je svoj novi portugalski režim nazvao *Estado Novo* (Nova država), parlament je bio sastavljen isključivo od vladinih pristalica, Salazar je sam birao svoje ministre, i strogo nadzirao njihov rad. Sve u svemu to je bila diktatura, ograničanih političkih sloboda u kom je vojna policija proganjala opozicionare, pod krinkom koncentracije
na ekonomski oporavak.

U kriznim vremenima nastalim zbog Španjolskog građanskog i Drugog svjetskog rata, Salazar se pored tog što je ostao premijer prihvatio i dužnosti ministra rata (1936.- 44) i ministra vanjskih poslova (1936.-47.).

Njegovao je prijateljske odnose sa bliskim mu Franciscom Francom i priznao njegovu nacionalističku vladu još 1938., ali je za rata održao Portugal neutralnim, a nakon 
rata među prvima uveo zemlju u NATO 1949.

Salazar je rat koristio kao mogućnost da Portugal nešto zaradi na obje zaraćene strane, sa Njemcima je trgovao prodajući im za velike pare volfram, a sa Saveznicima tako što je omogućio da se ispočetka preko Portugala izvuku mnogi iz okova Trećeg Reicha, a kasnije time što je 
Američkoj ratnoj avijaciji omogućio da koriste Azore.

Nakon rata je napore usmjerio na modernizaciju transporta, od željeznice, cesta do trgovačke mornarice, pa je osnovana i nacionalna avio-kompanija (*Transportes Aéreos Portugueses*). Elektrifikacija je bila planirana za cijelu zemlju a građene su i seoske škole. 
Ipak je njegovo tvrdoglavo inzistiranje na održavanju afričkih kolonija, koštalo previše zemlju i predstavljalo anahronizam, jer su u to vrijeme nestale sve ostale 
evropske kolonije po Africi.

Salazar je u septembru 1968. pretrpio moždani udar i više nije bio u stanju vršiti dužnost, pa ga je na premjerskom mjestu zamijenio Marcello Caetano, umro je dvije godine kasnije.

Salazar se nikad nije oženio, živio je vrlo jednostavno i štedljivo, rijetko se pojavljivao u javnosti i nikad nije otputovao izvan Portugala.

## Reference

## Literatura

* 
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*Nogueira, Franco (1977–1985), *Salazar: estudo biográfico*, 6 vol.
::
::
::
::
::
::
*
*
*
*
*
* Baklanoff, Eric N. "The Political Economy of Portugal's Later 'Estado Novo': A Critique of the Stagnation Thesis." *Luso-Brazilian Review* (1992): 1-17. in JSTOR
* Graham, Lawrence S., and Harry M. Makler. *Contemporary Portugal: the revolution and its antecedents* (U of Texas Press, 1979)
* Hamann, Kerstin, and Paul Christopher Manuel. "Regime changes and civil society in twentieth-century Portugal." *South European Society and Politics* 4.1 (1999): 71-96.
* Kay, Hugh. *Salazar and modern Portugal* (1970)
* de Meneses, Filipe. *Salazar: A Political Biography* (2009)
* Payne, Stanley G. *A History of Spain and Portugal* (2 vol 1973) full text online vol 2 after 1700; standard scholarly history; chapter 27 pp 663–83
* Pimentel, Irene. "Women's Organizations and Imperial Ideology under the Estado Novo." *Portuguese Studies* (2002): 121-131. in JSTOR
* Pitcher, M. Anne. *Politics in the Portuguese Empire: the State, industry, and cotton, 1926-1974* ( Oxford University Press, 1993)
* Stoer, Stephen R., and Roger Dale. "Education, state, and society in Portugal, 1926-1981." *Comparative Education Review* (1987): 400-418. in JSTOR
* Weber, Ronald. *The Lisbon Route: Entry and Escape in Nazi Europe* (2011).
*West, S. George. 'The Present Situation in Portugal', *International Affairs* (1938) 17#2 pp.&nbsp;211–232 in JSTOR.
*
*Ribeiro De Meneses, Filipe. *Slander, Ideological Differences, or Academic Debate? The "Verão Quente" of 2012 and the State of Portuguese Historiography*, E-Journal of Portuguese History (2012), 10#1 pp 62–77. Online . 
*
*
* - Salazar seen by "Micas", one of his two adopted children.
* Kian-Harald Karimi: *‚Es wird nicht diskutiert!‘ Die Ordnung des Diskurses im Neuen Staat.* In: Henry Thorau (Hrsg.): *Portugiesische Literatur.* Suhrkamp, Frankfurt am Main 1997, S. 236–258.
* Antonio Louçã: *Nazigold für Portugal: Hitler und Salazar.* Wien 2002, .
* Paul H. Lewis: *Latin fascist elites. The Mussolini, Franco, and Salazar regimes.* Westport, Conn. 2002.
* António Costa Pinto: *The Salazar „New State“ and European fascism.* EUI working papers in history 12, San Domenico (FI) 1991.
* Jürgen Zimmerer: *Der bestregierte Staat Europas. Salazar und sein „Neues Portugal“ im konservativen Abendland-Diskurs der frühen BRD.* In: *Portugal – Alemanha – Brasil.* Actas do VI Encontro Luso – Alemão = Portugal - Alemanha - Portugal: 6. Deutsch-Portugiesisches Arbeitsgespräch, Band 1 / Org. Orlando Grossegesse. Erwin Koller; Armando Malheiro da Silva. Minho, S. 81–101.

## Vanjske veze

* ''António de Oliveira Salazar, prime minister of Portugal'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)