open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arauca

**Arauca** za kolonijalnih vremena znana kao *Villa de Santa Bárbara de Arauca*, je općina od 96,814 stanovnika i grad od 74,195 
stan. na sjeveroistoku Kolumbije u Departmanu Arauca čiji je administrativni centar.

## Geografija
Arauca se prostire duž južne obale rijeke Arauce, na sjevernoj obali leži venecuelanski grad El Amparo sa kojim je povezana mostom *José Antonio Páez*.

Cestom *Libertadores* povezana je sa Bogotom i Caracasom.

## Historija

Araucu je formalno osnovao 1780. jezuitski misionar *Juan Isidro Daboín*, na mjestu postojećeg naselja plemena Arawak.

Za vrijeme Invazije Nove Granade Arauca je četiri mjeseca 1816. bila prijestolnica Bolivarove Republike Nova Granada.

Kolumbijsko-venezuelanski spor oko granice kulminirao je 1899. kad je venezuelanska vojska zauzela Araucu. U to vrijeme bilo je političara kao što je bio *Antonio Laverde*, koji su bili za odcjepljenje Arauce i Boyace od Kolumbije. On je nakon poraza emigrirao u Venecuelu.

Arauca je 1953. bila centar gerilica okupljenih oko lidera *Guadalupe Salceda*.

Avio-kompanija Avianca počela je od 1958 redovno letiti za Cúcutu, Bogotu i Medellín, iz novoizgrađenog aerodroma *Santiago Pérez Quiroz* (ICAO: *SKUC*, IATA: 
*AUC*) .
Od 1959. Arauca ima status općine, a od 1960-ih je za Kolumbijskog građanskog rata ponovno bila gerilski centar.

Kad je 1983. otkrivena nafta kod sela Caño Limón, otpočeo je eksplozivni rast grada, koji je za manje od sedam godina od 14,000 narastao na 30,000 stanovnika.
Tad su otpočela i ulaganja u Infrastrukturu; od kanalizacije, nasipa protiv poplava do sportskih terena u Olimpijskom selu.

## Privreda
Ekonomija današnje Aruce bazira se na nafti, stočarstvu i prekograničnoj trgovini sa venecuelanskim saveznim državama Apurom i Táchirom. Većina dućana prima Venezuelanski bolívar iako to nije službena valuta.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Arauca'' (Službene stranice grada)
Chicamocha (rijeka)

**Chicamocha** je rijeka u sredini Kolumbije duga 211 km pritoka rijeke Sogamoso.

## Hidrologija

Rijeka se formira sutokom rijeka Tuta i Jordán kod grada Tunja, u Departmanu Boyacá u Kolumbijskim Istočnim Kordiljerima na nadmorskoj visini od 2,950 metara.

Od tamo teče prema sjeverozapadu do doline Rijeke Magdalene u Departmanu Santander, gdje ima ušće u rijeku Sogamoso na nadmorskoj visini od 370 metara.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1,536 km² po departmanima Boyacá i Santander. 
Prosječni godišnji protok na ušću je između 117- 167 m³/s.

### Kanjon Chicamocha

Od grada Paz de Río u Departmanu Boyacá rijeka protiče kroz kanjon koji se nastavlja sve do ušća u rijeku Sogamoso.

Kanjon je nastao je prije otprilike 46 miliona godina, svojom površinom od 108,000 hektara, između departmana Boyacá i Santander jedan je od najvećih na svijetu. Pored njega kod Bucaramange nalazi se Nacionalni park Chicamocha.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Chicamocha'' (na portalu EcuRed)
Tota (jezero)

**Tota** (španjolski: *Lago de Tota*) je najveće i najviše jezero u Kolumbiji, koje leži u planinama Kolumbijskih Istočnih Kordiljera na nadmorskoj visini od 3,015 metara, po tome je drugo u Južnoj Americi.

## Karakteristike i historija
Jezero se nalazi 15 km južno od grada Sogamosa u Departmanu Boyacá. 
Tota ima površinu od 56,2 km², dugo je 12 km i duboko 58 metara.

Jezero je za pretkolumbovskih vremena bilo jedno od kultnih mjesta indijanskog plemena Čibča. Tota ima tri otoka i plaže sa bijelim pijeskom, ali nije baš za kupanje jer mu temperatura vode rijetko prelazi 12 °C.

## Reference
 
## Vanjske veze
 
* ''Lake Tota''
Sogamoso

**Sogamoso** je općina od 131,105 stanovnika i grad od 111,815 stan. u sredini Kolumbije u 
Departmanu Boyacá
.

## Geografija

Sogamoso se prostire u kotlini rijeke rijeke Chicamocha u Kolumbijskim Istočnom Kordiljerima na nadmorskoj visini 
od 2,569 metara, udaljen 70 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Tunje

## Historija
 
Grad je osnovan 1810. u kraju u kom je za pretkolumbovskih vremena živjelo indijansko pleme Čibča.

Sogamoso ima aerodrom *Alberto Lleras Camargo* još od 1946.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Sogamoso Boyacá'' (Službene stranice grada)
Guatiquía

**Guatiquía** je rijeka u sredini Kolumbije duga 137 km, desna pritoka rijeke Mete.

## Hidrologija

Rijeka izvire na sjevernim obroncima planine Chinga u Kolumbijskim Istočnim Kordiljerima na nadmorskoj visini od 3,500 u Departmanu Cundinamarca.

Od tamo teče prema jugu do grada Villavicencio u Departmanu Meta. Od njega nizvodno teče prema istoku preko ravničarskog Llanosa uz brojne meandre i rukavce. 
Prije ušća u Metu račva se na više rukavaca različitih imena (Negrito, Guayuriba, Humea).

U svom gornjem toku svojim vodama puni akumulacijsko jezero Chuza, koje snabdjeva 80% stanovnika Bogote spitkom vodom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Guatiquía: mapa, y todo lo que necesita saber de él''
Serranía de La Macarena

**Serranía de La Macarena** je planinski masiv u sredini Kolumbije, koji se prostire po departmanu Meta.

## Geografija

Masiv je dug nekih 120 km u smjeru sjever-jug, i širok 30&nbsp;km (istok-zapad).

Sa sjevera odvojen 40 km od Istočnih Kolumbijskih Kordiljera. 
Najviši vrh u masivu je *El Gobernador* visok 2,615 metara.

Dio masiva površine 6,200 km² je 1971. proglašen Nacionalnim parkom.
On je poznat i kao *Caño Cristales*, jer ima rijeke, potoke i vodopade.

Ekosistem parka sastoji se od suhih i kišnih šuma, makije i savane. Po planinama raste 50 poznatih vrsta orhideja, botaničari su identificirali više od 2,400 drugih vrsta biljaka.

Fauna uključuje; mravojede, jaguare, pume, jelene, 8 vrsta majmuna, 500 vrsta ptica (uključujući sivonogog tinamoua), 1,200 vrsta insekata i 100 vrsta gmazova.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Caño Cristales: Serranía de la Macarena National Natural Park (Colombia)''
Vichada

**Vichada** (španjolski: *Departamento de Vichada*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike
Departman se nalazi na istoku zemlje, prostire se po ravničarskom Llanosu u slivu rijeke Orinoco, omeđen sa sjevera i istoka Venecuelom, a sa juga 
rijekom Guaviare. 
Pored njih preko Vichade protiče nekoliko plovnih pritoka Orinoca, uključujući Metu koja formira granicu između Vichade i Departmana Guaviare.

Vichada ima površinu od 100,060 km², na kojoj je 2020. živilo 113,000 stanovnika.

Sa sjevera graniči sa Departmanom Arauca, sa sjeverozapada sa Departmanom Casanare, sa zapada sa 
Departmanom Meta, sa jugozapada sa Departmanom Guaviare i sa juga sa Departmanom Guainía.

Administrativni centar departmana je grad Puerto Carreño.

## Administrativna podjela
Vichada je administrativno podjeljena na 4 općine (španjolski: *municipalities*).

## Historija

Deparman Vichada je osnovan 1991.

## Privreda

Kao i drugdje u Llanosu, stočarstvo je dominantna privredna grana, pored tog stanovnici se bave  ribolovom, te lovom i skupljanjem biljaka. 

Prometna infrastruktura je loša, jer ima samo jednu solidnu cestu, koja paralelno sa rijekom Metom ide od Villavicencia, do glavnog grada departmana Puerto Carreña na Orinoku. Do ostalih rijetkih naselja se može doći jedino avionom ili brodom po rijeci.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Vichada''
Puerto Carreño

**Puerto Carreño** je općina od 20,936 stanovnika i grad od 14,974 st. u sredini Kolumbije u Departmanu Vichada, čiji je 
administrativni centar.

## Geografija

Puerto Carreño se nalazi na granici sa Venecuelom, na ušću rijeke Mete u Orinoco. Preko njegove luke odvijaja se sav robni 
promet sa ostatkom zemlje.
Od Villavicencia na zapadu, sa kojim je povezan cestom N° 40, je udaljen 852 km.

## Historija

Prvi pokušaj da se osnuje naselje u tom dijelu Llanosu datira još iz kolonijalnih vremena kad je jezuitski misionar Alonso de Neira 1666. podigao misiju 
*San Joaquín de Atanari* među indijanacima Achagua. Selo je napušteno 1669. zbog ratobornih Kariba i nedostatka  hrane.
Slijedećih stotinjak godina bilo je više pokušaja misionara da osnuju trajno naselje, ali su svi završavali neuspješno sve do 1922. kad je general Buenaventura Bustos, prvi komesar Vichade 
osnovao današnji grad.

Puerto Carreño je dekretom komesara 1930., postao sjedište policije.
Prvi hidroavion stigao je do Puerto Carreña, i sletio u rijeku Orinoco 1934., te su godine započeli radovi na izgradnji aerodroma, koji je dovršen 1936.

Kolumbijska vojska podigla je 1948. prvu kasarnu.
Od 1953. u gradu je stacionirana i Ratna mornarica radi bolje kontrole granice. Tri godine kasnije svečano je otvoren vodovod i bolnica. Od 1967. radi prva srednja škola.

Od augusta 1974. Puerto Carreño ima status općine.

## Privreda i transport
Ekonomija grada bazira na stočarstvu i prometu u luci.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Puerto Carreño'' (Službene stranice grada)
Meta (departman)

**Meta** (španjolski: *Departamento de Meta*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike
Departman se nalazi u sredini zemlje, prostire se između rijeka Mete na sjeveru i Guaviare na jugu. Teren je najvećim dijelom ravničarski Llanos,  osim 
masiva Serranía de La Macarena na jugozapadu i Istočnih Kolumbijskih Kordiljera na zapadu.

Meta ima površinu od 85,527 km², na kojoj je 2020. živilo 1,063,454 stanovnika.

Meta sa sjevera graniči sa Distriktom Bogote i departmanima Cundinamarca i Casanare, sa istoka sa Vichadom, sa juga sa departmanima Guaviare i Caquetá i sa zapada sa Departmanom Huila.

Administrativni centar departmana je grad Villavicencio.

## Administrativna podjela
Departman Meta je podjeljen na 29 općina (španjolski: *municipalities*).

## Historija
Deparman Meta je osnovan 1959.

## Privreda

Ratarstvo je koncentrirano po oranicama na planinskim padinama, gdje se uzgajaju žitarice, uljarice, kava i druge kulture, a stočarstvo po Llanosu.

Rudarstvo se svodi na iskapanje ugljena i soli, dok je industrijski i financijski centar grad Villavicencio, koji ima pogone lake industrije; pivovaru, pržionice kave, destilerije i tvornicu sapuna.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Meta''
Villavicencio

**Villavicencio** je općina od 545,302 stanovnika i grad od 492,052 st. u sredini Kolumbije u Departmanu Meta, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Villavicencio se nalazi na mjestu gdje se Istočni Kolumbijski Kordiljeri pretapaju u ravničarski Llanos.
Tako da se grad prostire po obroncima Istočnih Kordiljera do desne obale Rijeke Guatiquía.

## Historija

Villavicencio je novo naselje osnovano u aprilu 1840. koje je tek 1860. dobilo status Ville (naselja). To naselje izgorilo je u požaru 1890., pa je premješteno na današnju lokaciju.
Za razvoj Villavicencia bila je značajno društvo Monfort, koje je iniciralo brojne akcije, od osnivanja banke, bolnice, teatra, biblioteka do štamparije i brojnih 
zanatskih radionica.

Zahvaljujući tom 1909. Villavicencio je postao općinski centar.
Prvi most preko rijeke Guatiquía izgrađen je između 1933.-1942.
Cesta do Bogote izrađena je 1936.

Villavicencio je 1949. postao centar pobune protiv tadašnje vlade Mariana Ospine Péreza, koju je organizirao kapetan Alfredo Silva, simapatizer kolumbijske liberalne partije. Nakon tog je buknuo Gerilski rat u Llanosu koji je trajao do 1953., kad je presjednik Gustavo Rojas Pinilla proglasio amnestiju.
Kad se stanje smirilo grad je naglo nabujao dolaskom brojnih stanovnika iz drugih dijelova Kolumbije.

Kad je 1959. formiran Departman Meta - Villavicencio je postao njegova prijestolnica.
Od 1977. je univerzitetski grad jer je tad osnovan Univezitet istočnog Llanosa, poznat kao *Unillanos*.

## Privreda i transport
Ekonomija grada bazira na industriji i financijama. Villavicencio ima uglavnom pogone lake industrije; pivovare, pržionice kave, destilerije i tvornicu sapuna.
Villavicencio je sa 100 km udaljenom Bogotom povezan autoputom.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía Municipal de Villavicencio'' (Službene stranice grada)
San José del Guaviare

**San José del Guaviare** je općina od  55,820 stanovnika i grad od 36,354 st. na jugoistoku Kolumbije u Departmanu Guaviare, čiji je 
administrativni centar.

## Geografija

San José del Guaviare se nalazi na granici sa Departmanom Meta, udaljen 278 km jugoistočno od Villavicencia.

Grad se prostire duž desne obale rijeke Guaviare, u kraju između Llanosa na sjeveru i tropskih šuma na jugu.

## Historija

Krajem 19. vijeka, svećenik Fray José de la Vega, zaputio se rijekom Guaviare i došao do sela domoroca iz pleme Guahíba - *Viso Mutup*.
Dolaskom misionara 1903. mijenja ime Viso Mutup u San José del Guaviare.

U taj kraj su početkom 20. vijeka nahrupili brojni skupljači i trgovci kaučuka iz različitih dijelova zemlje. Nakon tog je u martu 1938. i službeno osnovan.
Prva crkva sa školom podignuta je 1950. Tokom 1960-ih toliko je narastao da je 1976. dobio status općine.

Nakon usvajanja novog Ustava 1991., na čijoj je bazi stvoren Departman Guaviare - San José del Guaviare, postao je njegov administrativni centar.

## Privreda i transport
Ekonomija grada bazira na stočarstvu i ratarstvu.

Posljednjih petnaestak godina razvilo se ribarstvo i ribogojstvo po ribnjacima, riba se pored lokalne plasira i po tržnicama Villavicencia i Bogote.
Sa gradovima na sjeveru povezan je lošom cestom, zbog tog ima aerodrom *Jorge Enrique González Torres* (ICAO: *SKSJ*, IATA: *SJE*).

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de San José del Guaviare'' (Službene stranice grada)
San Andrés y Providencia (departman)

**San Andrés y Providencia** (španjolski: *Departamento de San Andrés, Providencia y Santa Catalina*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.

To je jedini kolumbijski departman -arhipelag koji se nalazi u Karipskom moru, udaljen 710 km sjeverozapadno od Cartagene, ali samo 180 km od obale Nikaragve.

## Karakteristike

Arhipelag se sastoji od dva veća otoka  *San Andrés* (27,14 km²) i *Providencia* (17&nbsp;km²) udaljenog 90&nbsp;km sjeverno od otoka San Andrés. Pored Providencie leži otočić *Santa Catalina*, odvojen kanalom širokim 150 metara, preko kojeg je izgrađen most.

Pored tih otoka u arhipelagu leže i osam atola i grebena; Southwest Cays, Courtown Cays, Alice Shoal, Bajo Nuevo Bank, Serranilla Bank, Quita Sueno Bank, Serrana Bank i Roncador Bank.

Departman San Andrés y Providencia ima površinu od 49 km², na kojoj je 2020. živilo 63,700 stanovnika.

Većina stanovnika na arhipelagu su protestanti i govore engleski. 
Administrativni centar departmana je grad San Andrés koji se nalazi na sjeveru istoimenog otoka.

## Administrativna podjela
Departman je administrativno podjeljen na 2 općine, koje se nalaze na dva istoimena otoka San Andrés i Providencia.

## Historija
Otoke su 1629. naselili engleski puritanci, a kasnije plantažeri, koji su sa sobom doveli i crne robove sa Jamajke. 
Arhipelag je pripao Španjolskoj 1786. a od 1822. je postao dio Kolumbije. 
Od 1912. arhipelag ima autonomiju u okviru tadašnjeg Departmana Bolivar, a 1991. je postao departman.

## Privreda

Privreda se bazira na turizmu i poljoprivredi (kokos, kopar i naranče.
Na Providenciji se uzgajaju kulture za vlastitu upotrebu.
Promet sa kopnom se odvija avionima, oba otoka imaju aerodrome, a veći je onaj u gradu San Andrés.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Archipiélago''
San Andrés, Kolumbija

**San Andrés** znan i kao *North End* i *Sector del Centro* je općina od 57,433 stanovnika i grad od 41,400 st. u Karipskom moru u arhipelagu i Departmanu San Andrés y Providencia, čiji je administrativni centar.

## Geografija

San Andrés se nalazi na sjeveru najvećeg otoka arhipelaga San Andrés, udaljen 710 km sjeverozapadno od Cartagene, i 180 km od obale 
Nikaragve.

## Historija
Prvi doseljenici na otoke bili su nizozemski kolonisti koji su naselili na otoku Providencia krajem 16. vijeka. Njih su 1629. istjerali engleski puritanci, a našto kasnije na arhipelag su došli plantažeri, koji su sa sobom doveli i crne robove sa Jamajke.

Španjolci su zauzeli arhipelag 1641., nakon tog je slijedećih 36 godina, padao u engleske, španjolske, pa čak i nizozemske ruke.

Engleski gusar Henry Morgan, zauzeo je arhipelag 1670.
Španjolci su 1789. ponovno zauzeli otoke, ali su dopustili stanovnicima engleskog porijekla da ostanu na otocima.

Kolumbija je proglasila nezavisnost 1810., ali je ona realizirana 1819., a arhipelag je tek od 1822. u kolumbijskim rukama.

Eksplozivni rast grada počeo je nakon 1953. kad je proglašen slobodnom lukom.

## Privreda i transport
Danas se ekonomija grada bazira na turizmu i trgovini.

San Andres ima Internacionalni aerodrom *Gustavo Rojas Pinilla* (ICAO: *SKSP*, IATA: *ADZ*).

## Reference

## Vanjske veze

*''Gobernación del Archipiélago''
La Guajira

**La Guajira** (španjolski: *Departamento de La Guajira*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija 
administrativno podjeljena.  

## Karakteristike
La Guajira se prostire po Istoimenom poluotoku na sjeverozapadnoj obali Južne Amerike.

Sa sjevera graniči sa Karipskim morem, sa jugoistoka sa venecuelanskom saveznom državom Zulia i 
sa juga sa Kolumbijskim departmanima Cesar i Magdalena.

Departman ima površinu od 20,622 km², na kojoj je 2020. živilo 965,718 stanovnika.

## Administrativna podjela
Departman je administrativno podjeljen na 15 općina.

## Historija

španjolski pomorac Alonso de Ojed je prvi oplovio obale Poluotoka Guajira oko 1498., ali se prvi iskrcao Juan de La Cosa. 
Teritorij Guajira pripadao je Departmanu Magdalena sve do 1871., kad je predan kolumbijskoj saveznoj vladi na upravljanje. 

Takvo stanje potrajalo je do 1898. tad je dekretom osnovana Intendantura sa policijskom stanicom.
Na bazi dekreta iz 1954. formirana je administracija La Guajire, sa sjedištem u Ríohachi 
Nakon tog je 1965. osnovan je Departman La Guajira.

## Privreda

Privreda se bazira na poljoprivredi po velikim plantažama na jugoistoku, na kojima se sadi pamuk i sirak. Pored tog važno je i stočarstvouz nešto rudarstva i solana.

Deparman je poznat po grmolikoj biljci **divi-divi** (Caesalpinia coriaria), čiji se plodovi koriste za štavljenje i bojanje.
Svojevremeno je bio poznat i po roniocima bisera.

Ríohacha je administrativni centar departmana i najveći grad na poluotoku i raskršće važnih cesta. 
U njegovoj okolici leže nalazišta zemnog plina, koji se plinovodom transportira na jugozapad do luke u Barranquilli (Kolumbija).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de La Guajira''
Guajira (poluotok)

**Guajira** (španjolski: *Península de La Guajira*) je poluotok na sjeverozapadnoj obali Južne Amerike.

To je najsjeverniji poluotok Južne Amerike sa površinom od 25.000 km².

## Karakteristike

Sa sjevera i zapada je omeđen Karipskim morem, sa jugoistoka sa Venezuelanskim zaljevom i sa juga planinskim masivima Sierra Nevada de Santa Marta i Serranía del Perijá. 

Najveći (zapadni) dio poluotoka pripada Kolumbijskom departmanu La Guajira a manji istočni zvan *Goajira*
Venecuelanskoj saveznoj državi Zulia.

Najveći grad na poluotoku je kolumbijska Ríohacha, raskršće važnih cesta. 
U njegovoj okolici leže nalazišta zemnog plina, koji se plinovodom transportira na jugozapad do luke u Barranquilli (Kolumbija).

Pasatni vjetrovi sa sjevera stvaraju morske struje i kretanje planktona, pa je more na zapadnoj strani poluotoka 
bogatije ribom.

Sjeveroistočni bok masiva Sierra Nevada de Santa Marta djeluje kao barijera koja stvara obilne padavine po stepama, i izvor rijeke Ranchería.

Klima i vegetacija variraju od juga prema sjeveru, od tropskih kišnih šuma (3,000 mm padavina godišnje do pustinjskih dijelova na sjeveru (300 mm).

Po poluotoku uglavnom žive potomci domorodačkih Guajira, koji svoja stada goveda, ovaca, koza i konja napasaju na nižim dijelovima poluotoka. Potomci španjolskih kolonista naselili su se u jugoistočnom dijelu poluotoka, koji ima plodnije tlo jer ga oplakuju pritoke rijeke Cesar. 

Tu se nalaze velike plantaže pamuka i sirka, i veliki rančevi sa stokom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gulf of Venezuela: Guajira Peninsula (South America)''
Ríohacha

**Riohacha** je općina od 201,839 stanovnika i grad od 126,103 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu La Guajira čiji je administrativni centar.

## Geografija

Riohacha se nalazi na zapadnoj obali Poluotoka Guajira, prostire se duž Karipskog mora do ušća rijeke 
Ranchería.

U Kolumbiji je poznat kao dom domorodačkih Guajira.

## Historija

Osnovan sredinom 16. vijeka, smatra se jednim od najstarijih gradova kog su osnovali Španjolci u Americi.

Njegova historija svodi se na seriju *razaranja i obnove*, 1596. razorio ga je engleski gusar Francis Drake; Sredinom 17. vijeka, veliki plimni val odnio je velik dio grada. U vrijeme  Rata za nezavisnost Velike Kolumbije, nakon izgubljene pomorske bitke bolivarove snage spalile su grad 1820., kako se njime ne bi koristile španjolske trupe.

Svojevremeno je bio poznat po roniocima bisera, ali kad se stanište oštriga iscrpilo tokom 18. vijeka, grad je zapao u krizu koja je potrajala do 1965. kad je proglašen administrativnim centrom departmana.

## Privreda i transport

Privreda se bazira na poljoprivrednoj okolici koja proizvodi pamuk, pa je i njegova industrija povezana sa njegovom preradom.

Iz relativno male luke transportira se uglavnom drvo i riba. 
Dobrim cestama povezan je sa kolumbijskim gradovima Santa Marta i Valledupar kao i sa Maracaibom u Venecueli.

Pored tog ima i aerodrom *Almirante Padilla* (ICAO: SKRH, IATA RCH)

## Reference

## Vanjske veze

* ''Distrito Especial, Turístico y Cultural de Riohacha'' (Službene stranice grada)
Serranía del Perijá

**Serranía del Perijá** je planinski masiv na sjeveru Kolumbije i Venecuele, koji se na zapadu prostire po kolumbijskim departmanima Norte de Santander, Cesar i La Guajira i Venecuelanskoj saveznoj državi Zulia na istoku.

## Geografija
Masiv je sjeverni nastavak Kolumbijskih Istočnih Kordiljera, koji formira dio granice između Kolumbije i Venecuele. 

Masiv se proteže u dužinu od nekih 306 km u smjeru jugozapad-sjeveroistok od Ocañe u Kolumbiji sve do Poluotoka Guajira na sjeveru.

Najviše planine u masivu su Cerro de Las Tetas (3,630 metara) i Cerro Irapa (3,540 m).

Na kolumbijskom zapadu, preko rijeke Cesar, nalazi se viši Masiv Sierra Nevada de Santa Marta, za razliku od tog na venecuelanskom istoku se proteže dolina Jezera Maracaibo.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Mountains of Perijá'' 
* ''Venezuelan Andes: Cordillera de Mérida (Venezuela)''
Guaviare

**Guaviare** (španjolski: *Departamento de Guaviare*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike
Departman se nalazi na jugoistoku zemlje, prostire se na razmeđi travnatog Llanosa na sjeveru i tropskih šuma na jugu. 
Na sjeveru je omeđen rijekom  Guaviare, a na istoku visoravnima Cubiyú i Carurú.

Sa sjevera graniči sa departmanima Meta i Vichada, sa istoka sa Guainom i Vaupésom, sa juga sa 
Vaupésom i Caquetom i sa zapada sa Caquetom i Metom.

Guaviare ima površinu od 55,575 km², na kojoj je 2020. živilo 86,657 stanovnika.

Administrativni centar departmana je grad San José del Guaviare koji je jedini veći urbani centar, koji se nalazi 
na sjeveru departmana, na desnoj obali rijeke Guaviare.

## Administrativna podjela
Guaviare je administrativno podjeljen na 4 općine (španjolski: *municipalities*).

## Historija

Deparman Guaviare je osnovan 1991.Sve do 1977 taj kraj je bio dio Departmana Vaupés, tad je izdvojen kao Komesarijat.

## Privreda

Privreda se bazira na stočarstvu i ratarstvu.

Prometna infrastruktura je loša, jer ima samo jednu lošu cestu, koja ide od sjevera prema jugu. Dobar dio prometa odvija se rijekama, a San José del Guaviare ima aerodrom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación del Guaviare''
Lista stanica metroa u Bakuu

**Spisak stanica bakuanskog metroa** je pregled svih metro stanica bakuanskog metroa. Trenutno ima ukupno 27 stanica metroa. Linija 1 ima 13 metro stanica, Linija 2 ima 10 metro stanica, a Linija 3 ima 4 metro stanica.

## Stanice

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Bakuanskog metroa
Quibdó

**Quibdó** je općina od 130,825 stanovnika i grad od 113,124 stan. na zapadu Kolumbije u 
Departmanu Chocó čiji je administrativni centar.

## Geografija
Quibdó se prostire duž desne obale rijeke Atrato, jedne od glavnih plovnih puteva u zemlji. Smješten u pacifičkoj obalnoj 
ravnici, kraju ekvatorijalne klime sa najviše padavina na svijetu (10,700 mm godišnje).

Stanovnici Quibda još uvijek čuvaju svoje tradicijske legende, mitove i rituale kao što je onaj iz 1648 kojim 
odaju počast svom svecu zaštitniku Franji Asiškom na festival San Pacho, koju je UNESCO 2012. uvrstio na 
Listu nematerijalne svjetske baštine u Americi.

## Historija

Prvo naselje - *Citará* osnovao je 1648. franjevački redovnik Matías Abado, još 1648. misiiju - *Citará*, koju Indijanci više puta 
napali i palili, pa je napuštena. 
Obnovili su je Jezuiti Pedro Cáceres i Francisco de Orta - 1654. kao naselje Indijanaca kojim su upravljala dvoje indijanskih caciqua 
Guasebá i Quibdó.
 
Prvi španjolski kolonisti rudari počeli su se doseljavati krajem 17. vijeka.
 
Do 1702. godine broj doseljenika se povećao, pa je mjesto dobilo status sela (villa) pod imenom *San Francisco de Quibdó*.
 
Dekretom iz 1825. postavljen je za lokalni administrativni centar, a od juna 1948. je administrativni centar novoosnovanog Departmana Chocó

Veliki požar 1966. uništio je dio grada, koji je nakon tog obnovljen.

Danas je izrastao u jedan od najvažnijih gradova u kolumbijskoj pacifičkoj regiji.

## Privreda i transport
Današnji Quibdó je regionalni trgovačko- industrijski centar, grad sa pogonima; metalurške, drvne, tekstilne i prehrambene industrije (bezalkoholna pića).

U okolici ima rudnika zlata i platine i velika hidroelektrana.
Quibdó je i velika riječna luka, dobrom cestom povezan je sa Medellínom, koji je udaljen 230 km istočno.

Grad ima i aerodrom *El Caraño* (ICAO: SKUI, IATA: UIB)

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Quibdó'' (Službene stranice grada)
Atrato (rijeka)

**Atrato** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 670 km, koja donosi velike količine vode u Karipsko more, prosječno 5,000 
m<sup>3</sup>/s.
## Hidrologija

Atrato se formira sutokom rijeka Playa i Capa, koje izviru na zapadnim obroncima Kolumbijskih Zapadnih Kordiljera.

Od tamo isprva teče prema zapadu, kad primi pritoku Andaguedu mjenja smjer i teče prema sjeveru preko ravničarskog kraja. Kako ima vrlo mali pad, ima brojne meandre, rukavce, bare i močvare. Na svom toku prema ušću prima najveće pritoke Truando i Murrí.
U karipski Zaljev Urabá uljeva se velikom deltom.
Nešto prije delte sa zapadne strane prostire se Nacionalni park Katíos, poznat po velikoj bioraznolikosti.

Duž rijeke ima nekoliko luka, od kojih je najvažnija ona u gradu Quibdó.

Kako je plovna gotovo 500 km od ušća, svojevremeno je bilo ideja da se iskoristi kao kanal koji bi povezivao Atlanski ocean sa Pacifikom, ali je to odbačeno u korist Panamskog kanala, ali i danas postoje ideje da se njome povežu gradovi na obali Pacifika sa Karibima.

Porječje rijeke prostire se na površini od 38,000 km² po Departmanu Chocó.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Atrato: ubicación, mapa...''
Ranchería

**Ranchería** je rijeka na sjeveroistoku Kolumbije duga 150 km, važan izvor pitke vode u Departmanu La Guajira.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima planine Horqueta u Masivu Sierra Nevada de Santa Marta na nadmorskoj visini od nekih 3,000 metara.

Od tamo teče prema sjeveroistoku preko Poluotoka Guajira do ušća u Karipsko more kod grada Ríohacha.

Na rijeci je 2010. izgrađena je brana, radi snabdjevanja stanovništva pitkom vodom, a po planovima trebala bi i električnom energijom.

Zbog poprilično nekontroliranog trošenja vode, dobar dio stanovnika je ostao bez nje, naročito su pogođeni domorodački Guajiri, koji optužuju vlast da pogoduje rudniku ugljena Cerrejón u srednjem toku. On je najveći površinski rudnik na svijetu i troši velike količine, za ispiranje ugljena,  i jako zagađuje rijeku.

Krajolik delte kod Ríohache sa velikom mangrovom šumom je atrakcija toga grada.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Ranchería'' (na portalu EcuRed)
Caldas

**Caldas** (španjolski: *Departamento de Caldas*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija 
administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Caldas se prostire u sredini zemlje, po planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, omeđen rijekom Magdalena na istoku i rijekom Cauca na zapadu.

Na sjeveru graniči sa Departmanom Antioquia, na sjeveroistoku sa departmanima Boyacá i Cundinamarca, na jugu sa Tolimom i Risaraldom i na zapadu sa Departmanom Risaralda.

Departman ima površinu od 7,425 km², na kojoj je 2020. živilo 1,018,500 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman Caldas je administrativno podjeljen na 27 općina.

## Historija
Prvi španjolski kolonisti došli su u taj dio Anda u potrazi za zlatom početkom 16. vijeka, pa je još odtad poznat po rudnicima tog metala.
Kao departman je osnovan 1905.

## Privreda i transport

Privreda se prvenstveno bazira na proizvodnji kave i rudarstvu, živa, zlato, srebro, ugljen, sumpor, cink i druge rude.  
U novije vrijeme sade se i druge poljoprivredne kulture a razvija se industrija.

Caldas je prometno dobro povezan, jer preko departmana prolazi magistralna željeznička pruga i Panamerički autoput, a administrativni centar departmana Manizales ima aerodrom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Caldas''
Urabá (zaljev)

**Zaljev Urabá** (španjolski: *Golfo de Urabá*) je zaljev Karipskog mora na sjeverozapadnoj obali Kolumbije.
## Karakteristike
Urabá ima površinu od 1,800 km² i prosječno je duboka 40 metara.

Geografski je dio Zaljeva Darién.
Na sjeverozapadnom dijelu zaljeva nalazi se delta rijeke Atrato obrasla šumom mangrova.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gulf of Urabá''
Chocó (departman)

**Chocó** (španjolski: *Departamento de Chocó*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike
Chocó se prostire na zapadu zemlje od obala Pacifika i Karipskog mora do prvih planina Zapadnih Kolumbijskih Kordiljera.

Paralelno sa pacifičkom obalom prostire se Masiv Serranía del Baudó, čiji se vrhovi uzdižu do 1,810 metara 
nadmorske visine. Dvije najznačajnije rijeke su Atrato i San Juan, koj teku u suprotnim smjerovima, prva prema Karibima, druga prema Pacifiku, čije su doline obrasle tropskim prašumama.

Kako se Departman Chocó nalazi unutar pojasa ekvatorijalne klime, koju karakterizira velika količina padavina (više od 9,000 mm godišnje) i temperature uz obalu i po dolinama iznad 27 °C, sa vlagom od 90%. Chocó i nije baš gusto naseljen, jer tu klimu većina teško podnosi.

Chocó sa sjevera graniči sa Republikom Panama i Karipskim morem, sa istoka sa departmanima Antioquia i Risaralda i sa juga sa Departmanom Valle del Cauca.

Departman ima površinu od 48,353 km², na kojoj je 2020. živilo 544,764 stanovnika.

## Administrativna podjela
Departman je administrativno podjeljen na 30 općina.
Quibdó je administrativni centar departmana i najveći grad.
## Historija

Prvi Španjolac koji je istražio karipski Zaljev Urabá 1501., bio je Rodrigo de Bastidas,  Nešto kasnije - 1510. u tom je zaljevu Vasco Núñez de Balboa osnovao naselje Santa María la Antigua del Darién, koje je ubrzo napušteno. 

Eksploatacija velikog rudnog bogatstva Chocóe, godinama je bila najveći motiv za kolonizaciju tog kraja. Teške klimatske prilike, primorale su Španjolce da uvezu crne afričke robove, koji su istisnuli domorodačke indijance. 

Dekretom iz 1906., provincija Chocó je odvojena od Cauce i formirana kao intendatura. Zakonom iz novembra 1947. formiran je Departman Chocó.

## Privreda

Privreda se bazira na rudarstvu, šumarstvu, ribarstvu, poljoprivredi i stočarstvu.
Rudarstvo se uglavnom svodi na iskapanje zlata, i u nešto manjoj mjeri srebra i platine, iako postoje nalazišta vapnenca, molibdena i bakra. Sječa šuma bila je toliko intenzivna da je ugrozila ekosistem departmana.

Industrija je u povojima i svodi se na pogone prehrambene industrije i namještaja

Posljednjih dekada razvija se turizam.uz nešto rudarstva i solana.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Chocó''
Risaralda (departman)

**Risaralda** (španjolski: *Departamento de Risaralda*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija 
administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Risaralda se prostire u sredini zemlje, od andskih planina Zapadnih Kordiljera, preko doline Rijeke Cauca do Centralnih Kolumbijskih Kordiljera.

Sa sjevera graniči sa Departmanom Antioquia, sa istoka sa departmanima Caldas i Tolima, sa juga sa departmanima Quindío i Valle del Cauca i sa zapada sa Departmanom Chocó.

Departman ima površinu od 3,557 km², na kojoj je 2020. živilo 961,100 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 14 općina.
Pereira je administrativni centar departmana i najveći grad.

## Historija

Deparman Risaralda osnovan je 1967., kad se odvojio od Caldasa.

## Privreda i transport

Privreda se prvenstveno bazira na poljoprivredi (kava, šećerna trska, grah, kukuruz, banane, kakao, duhan).
Postoji i nešto pogona lake industrije.
Značajne količine ruda, šuma i hidropotencijal rijeka pružaju dobre izglede za razvoj.

Risaralda je prometno dobro povezana, jer preko departmana od sjevera prema jugu prolazi magistralna željeznička pruga i Panamerički autoput.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Risaralda''
Nevado del Ruiz

**Nevado del Ruiz** je stratovulkan u masivu Centralni Kolumbijski Kordiljeri, visok 5,311 metara. 
## Karakteristike
On se prostire u centru Kolumbije po departmanima Caldas i Tolima. Njegov uvijek zasnježeni vrh vidi se iz grada Manizalesa.

Prvi evropljani koji su zabilježili njegovu erupciju 1570. bili su Španjolci. Smrtonosnu erupciju imao je 1985. nakon tog je mirovao do erupcije 1991. Ponovno je eruptirao 2012. i posljednji put 2022.

Nevado del Ruiz je dio *Nacionalnog parka prirode Los Nevados.* (Parque nacional de Los Nevados). 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nevado del Ruiz, Colombia''
Barbara Walters

**Barbara Jill Walters** (Boston, Massachusetts, 25. rujna 1929. - 30. prosinca 2022.) bila je američka novinarka, autorica i televizijska ličnost. Walters je bio domaćin raznih televizijskih programa, uključujući „Today”, „The View”, „20/20” i „ABC Evening News”. Otkako je otišla u mirovinu kao stalna voditeljica i suradnica, nastavila je povremeno izvještavati za „ABC News” do 2015.

Barbara Walters prvi je put postala poznata kao televizijska ličnost ranih 1960-ih, kada je bila spisateljica i producentica segmenta "Zanimljive priče o ženama" u jutarnjem programu „NBC News”-a - „The Today Show”, gdje je započela suradnju s voditeljem Hughom Downsom. Kao rezultat njezinih iznimnih vještina intervjuiranja i popularnosti kod gledatelja, bila je sve prisutnija u programu. Iako su njezine producentske dužnosti značajno doprinijele programu, ona nije sudjelovala u odabiru Downesova nasljednika kada je otišao 1971., a posao je dobio Frank McGee. Godine 1974., u vrijeme McGeejeve smrti, Walters je postala suvoditeljica programa, prva žena koja je imala takvu titulu u američkom informativnom programu. Godine 1976., nastavljajući kao predvodnica za žene u emitiranju, Walters je postala prva žena suvoditeljica večernjih vijesti na mreži, radeći s Harryjem Reasonerom na vodećem programu „ABC Newsa”, „ABC Evening News”, zarađujući do tada neviđenih milijun dolara godišnje.

Od 1979. do 2004., Walters je bila suvoditeljica i producentica ABC-jevog časopisa „20/20”. Godine 1997. Walters je debitirala kao suvoditeljica „The Viewpoint”-a, dnevnog talk showa s isključivo ženskim panelom. Umirovila se kao suvoditeljica tog programa 2014. nakon 16 sezona, ali je nastavila raditi kao izvršna producentica. 

Otkako se povukla iz emisije „Watchtower”, Walters je vodila brojne posebne izvještaje za „20/20” i „ABC News”, kao i dokumentarne serije za „Investigative Detox”. Osim toga, Walters je nastavila voditi svoj godišnji ABC-jev specijal 10 najfascinantnijih ljudi. Njezino posljednje pojavljivanje na „ABC News” bilo je 2015. 

Godine 1996. Walters je bila rangirana kao broj 34 na „TV Guide”-ovoj listi "50 najvećih TV zvijezda svih vremena", a 2000. je primila nagradu za životno djelo od Nacionalne akademije televizijskih umjetnosti i znanosti.

## Izvori
God zij met ons Suriname

"**God zij met ons Suriname**" (; srpskohrvatski: "Bože budi s našim Surinamom") ili "**Opo kondreman**" (srpskohrvatski: "Ustanite, sunarodnjaci") državna je himna Surinama. Suvremena verzija himne ima dvije strofe, jednu na nizozemskom jeziku, a drugu na sranantongu. Originalnu verziju himne napisao je Cornelis Atses Hoekstra 1893. godine na melodiju koju je 1876. godine napisao Johannes Corstianus de Puy. Himna je napisana kako bi zamijenila staru nizozemsku himnu, "Wien Neêrlands Bloed", međutim ta verzija nikada nije postala službena. 

Godine 1959., vlada Surinama imenovala unajmila je pisca Henrija Fransa de Ziela da verziji iz 1893. godine doda stih o jedinstvu zemlje. Međutim, de Ziel je bio jako zabrinut oko originalnog teksta te je značajno izmijenio himnu kako bi ona imala pozitivniji ton. Te je ideje kombinirao s pjesmom koju je na sranantongu napisao povodom smrti Ronalda Elwina Kappela te je napisao verziju himne koju je vlada jednoglasno usvojila 7. prosinca 1959. godine. De Ziel je originalno napisao pjesmu na melodiju Johannesa Helstonea, ali je vlada preferirala originalnu melodiju.
Manizales

**Manizales** je općina od 446,160 stanovnika i grad od 405,234 st. u centru Kolumbije u Departmanu Caldas, čiji je administrativni centar.

## Geografija

Manizales se nalazi u kotlini Centralnih Kolumbijskih Kordiljera na nadmorskoj visini od 2,126 metara.

Grad je dio takozvane *[[regija|Regije]] Paisa* - Zlatnog trokuta kave.
Poznat je po kulturnim događanjima, strmim ulicama i nedalekom vulkanu Nevado del Ruiz.

Atrakcije grada su neogotička katedrala, skulptura čovjeka-kondora u čast Simóna Bolívara na centralnom trgu *Plaza de Bolívar* i Guvernerova palača.

## Historija

Manizales je osnovala grupa od 20 siromašnih seljaka bezemljaša, koji su u potrazi za zemljom došli u taj kraj. Nakon brojnih peripetija sa lokalnim 
veleposjednicima - 1848. im je vladinim dekretom dana zemlja koju su zaposjeli i odobreno ime sela - Manizales. To su ime sami izabrali zbog 
brojnih granitnih stijena=mani.

Rano se razvio kao vjerski i rudarski centar i trgovište za stoku i kavu.

Velik iskorak iz izoliranosti bila je izgradnja žičare preko planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera do 72 km udaljene Mariquite u kotlini Rijeke Magdalena. Gradila se od 1912. do 1922. i skratila je putovanje od 10 dana na 10 sati.
Nakon izgradnje cesta i sve veće konkukurencije žičara je prestala sa radom 1967. Danas je obnovljen samo dio od centra do predgrađa Villamaria.

Veliki požar 1922. uništio je manji dio grada.

Manizales je danas grad brojnih studenata jer ima pet univerziteta. Prvi je osnovan Univeritet Caldas 1943.

## Privreda i transport
Manizales je industrijski grad sa tvornicama poljoprivredih mašina, baterija, konca, tekstila, hladnjaka, namještaja, kožne galanterije i velike cementare.
Manizales se nalazi na trasi autoputa Bogota-Medellín, i autoputa 29 za Cali, sa tim gradovima je povezan i
željezničkom prugom.

Grad ima i aerodrom *La Nubia* (ICAO: *SKMZ*, IATA: *MZL*) koji se nalazi 8 km jugoistočno od centra.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcadia de Manizales''
Kolumbijski kultivirani krajolici kave

**Kolumbijski kultivirani krajolici kave** (španjolski: *Paisaje Cultural Cafetero de Colombia"), znani i kao "Eje cafetero* (Osovina kave"), i kao *Triángulo del Café* (Trokut kave) je regija u centru Kolumbije, koji se prostire po kolumbijskim departmanima Caldas, Quindío, Risaralda i Valle del Cauca. 
## Karakteristike

U tim malim planinskim departmanim se proizvodi po mnogima najbolja kava na svijetu.

UNESCO je 2011. uvrstio *Trokut kave* kao kolektivni lokalitet na Listu mjesta svjetske baštine u Americi kao izvrstan primjer održivog i produktivnog kulturnog krajolika i jedinstven i reprezentativan primjer tradicionalnog uzgoja kave u svijetu.

Lokalitet površine 141,120 hektara obuhvaća šest poljoprivrednih krajolika na zapadu zemlje, među njima i 18 naselja rasutih po obroncima planina Zapadnih i Centralnih Kolumbijskih Kordiljera.

Oni oslikavaju stogodišnju tradiciju uzgoja kave na malim parcelama po strmim šumskim proplancima i način na koji su se seljaci prilagodili teškim planinskim uvjetima. 
Naselja smješena uglavnom na relativno ravnim vrhovima brežuljaka iznad strmih polja kave, imaju karakterističnu arhitekturu, mješavinu onog što su kolonisti donjeli iz sa sobom iz Departmana Antioquia i utjecaj španjolske arhitekture.

Građevinski materijal koji su koristili, i još uvjek koriste u nekim područjima, je trska za zidove i glina za crijepove.

Najveći gradovi u tom trokutu su; Manizales, Pereira i Armenia uz 47 općina.


Datoteka:Cafe_de_timbio.JPG|Plodovi kave
Datoteka:Museo_del_Caf%C3%A9.jpg|Muzej kave u Nacionalnom parku kave (Quindío)
Datoteka:El_Águila_(5),_Valle,_Colombia.JPG|Strma polja kave


## Izvori

## Vanjske veze

* ''Paisaje Cultural Cafetero'' (Službeni portal)
Pereira, Kolumbija

**Pereira** je općina od 477,027 stanovnika i grad od 385,838 stan. u sredini Kolumbije u Departmanu Risaralda čiji je administrativni centar.

## Geografija
Pereira se prostire u kotlini rijeke Otún, među planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera na nadmorskoj visini od 1,411 metara metara.

Od Manizalesa je udaljen 53 km jugozapadno.

Njegov [strateški centralni položaj u regije [kave učinio ga je svjetski poznatim.

UNESCO ga je 2011. uvrstio kao kolektivni lokalitet pod imenom Kolumbijski kultivirani krajolici kave na 
Listu mjesta svjetske baštine u Americi.
## Historija

Mjesto su osnovali kolonisti iz tadašnje provincije Cauca - 1863. pod imenom Kartaga, na ruševinama prve napuštene španjolske Stare Kartage. Kasnije mu je ime promjenjeno u čast političara Francisca Pereire Martíneza.

Pereira je ispočetka administrativno pripadala Caucu, ali je nakon formiranja Departmana Caldas 1905. pripala njemu.

Između 1905-1950. grad je ubrzano rastao dolaskom brojnih stanovnika, zahvaljujući velikoj potražnji za kavom, jer je Pereira postala jedna od prijestolnica tog crnog zlata.

U tom periodu izrastao je u velik grad sa tramvajem, aerodromom, novinama, povezan željeznicom i dobrim cestama sa svim važnijim gradovima, pa su ga nazvali *Grad čudo* (Ciudad Prodigio).
Od 1958. je i univerzitetski grad, tad je osnovan Tehnološki univerzitet Pereira.

Kad je 1967. osnovan Departman Risaralda, Pereira je postala njegova prijestolnica.

Do 1985. se proširila daleko izvan svojih dojučerašnjih predgrađa, izgradnjom Olimpiskog sela i brojnih novih kvartova.

## Privreda
Današnja Pereira je prvenstveno centar za trgovinu kavom i stokom. Od industrije ima pogone lake industrije, (tekstil).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Gobierno de la Ciudad Pereira'' (Službene stranice grada)
Quindío (departman)

**Quindío** (španjolski: *Departamento de Quindío*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.  

## Karakteristike

Quindío se prostire u sredini zemlje, po zapadnim padinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera. Iako je površinom jedan od najmanjih deparmana, vodeći je proizvođač kave u zemlji.

Sa sjevera graniči sa Departmanom Risaralda, sa istoka sa Departmanom Tolima i sa zapada sa Departmanom Valle del Cauca.

Departman ima površinu od 1,934 km², na kojoj je 2020. živilo 555,401 stanovnika.

## Administrativna podjela

Departman je administrativno podjeljen na 12 općina.
Administrativni centar departmana Armenia dugo je bio važan transportni centar jer se prostire na zapadnom kraju 
planinskog prijevoja Quindío.

## Historija

Deparman Quindío osnovan je 1966., kad se odvojio od Departmana Cauca.

## Privreda i transport

Privreda se prvenstveno bazira na kavi od ostalih poljoprivrednih kultura uzgaja se šećerna trska, grah, kukuruz i banane.
Pored tog razvijeno je i stočarstvo i rudarstvo, iskapa se zlato, srebro, bakar i vapnenac.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobernación de Quindío''
Otún (rijeka)

**Otún** je rijeka u sredini Kolumbije, duga nekih 78 km, desna pritoka rijeke Cauca.

## Hidrologija

Rijeka izvire iz Jezera Otún u planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera na nadmorskoj visini od 4,000 metara.

Od tamo teče prema jugozapadu preko grada Pereire do ušća u rijeku Caucu.

Rijeka je važna za snabdjevanje pitkom vodom i električnom energijom stanovnika Pereire i Departmana Risaralda.

Porječje rijeke prostire se na površini od 467 km² po Departmanu Risaralda, sa prosječnim protokom od 8,7 m<sup>3</sup>/s.

Tokom prošlog vijeka na obalama rijeke Otún, pronađeni su zlatni predmeti sa figurama ptica, nazvani "Otún ptice" ili "Quimbaya artefakti", koji pripadajukulturi Naroda Quimbaya.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rio Otún'' (na portalu Mapcarta)
Eufuizam

**Eufuizam** (engl. *euphuism*), engleski književni pravac koji je se razvio krajem 16. vijeka.

## Pojam
Eufuizam je nazvan prema Lylyjevom djelu  *Euphues* (1578-1580). Tim književnim krajevima su se ophodili prevoditelji iz 16. vijeka kao što su John Bourchier, Pettie, Thomas Watson a usavršio ih je Lyly. Eufuizam preuzima latinsku strukturu iz proze Giovannija Boccaccia i talijanskih (*[[marinizam]]*) i španjolskih (*[[gongorizam]]*) humanista, ukrašavajući ju retoričkim sredstvima, sofisticiranim pridjevima i složenim metaforama. Lylyjeva proza, koja je u to vrijeme bila vrlo popularna i koju su prisvojili mnogi autori romana iz 16. i 17. vijeka, također je utjecala na pisce umjetničke proze – kao što je Browne – i imala je veliki broj sljedbenika ne samo u parodiji – na primjer u *[[Love's Labour's Lost|Uzaludnom ljubavnom trudu]]* i u *[[Romeo and Juliet|Romeu i Juliji]]* – anticipirajući razmjenu blistavih duhovitosti (tzv. *wit*) i slikoviti jezik komedije u dobi monarhijske obnove 17. stoljeća.

Naziv potiče iz navedenog romana *Euphues ili anatomija duhovitosti* (1578) od Ivana Lilija. Lylyjevo djelo je nadahnuto djelom Rogera Aschama *Scholemaster* iz 1570., gdje je se navodi Platonova *[[Država (Platon)|Republika]]*, i gdje nalazimo grčki izraz εὐφυής. U Lylyjevom romanu, Euphues je atenski junak uhvaćen u neobuzdanu korupciju grada Napulja. Riječ «anatomija» u naslovu, vrlo popularna u to vrijeme, upućivala je na analizu jedne aktualne teme, dok je riječ «duhovitost» upućivala na želju za znanjem, tipičnu za renesansu, koje je dostižno putem duhovitoti i kroz pojam.

Inače sintaktička struktura eufuističkog teksta je vrlo razrađena, a eruditske digresije su česte te ponekad i pedantne. Shakespeare u svom *Henriku IV.* stavlja u usta komičnog lika Falstaffa moralne rečenice ocrtavajući strukturu eufuizma, na taj način ismijavajući književnu modu koja je vladala na Elizabetinom dvoru, a koja je, unatoč ruganju, bitno utjecala na Shakespeara. Na dvoru Elizabete I. je se u to vrijeme formirao krug konceptualnih intelektualaca, sklonih viziji idealističnog srednjeg vijeka koja je se suprostavljala suvremenom vladajućem makijavelizmom.

## Djela
* George Pettie, *A Petite Pallace of Pettie his pleasure* (1576)
* John Lyly, *Euphues* (1578)
* John Lyly, *Euphues and His England* (1579)

## Vanjske veze

## Povezano
* Engleska književnost

## Napomene

## Reference

## Bibliografija

* Child, Clarence Griffin (1894). ''John Lyly and Euphuism''. Leipzig: A. Deichert.
* 
* Hunt, T.W. (1889). "Euphuism in Literature and Style," *New Englander and Yale Review,* Vol. L, br. 228, str. 189–200.
* Pater, Walter (1885). "Euphuism." u djelu: *Marius the Epicurean*. London: Macmillan & Co., str. 94–111.
Međunarodne nagrade Emmy

**Međunarodne nagrade Emmy**, tj. **International Emmy Awards**, ili **International Emmys**, dio su široke palete Emmy Awards za umjetničke i tehničke zasluge za televizijsku industriju. Dodjeljuje ih New York Međunarodna akademija televizijske umjetnosti i znanosti (IATAS), Međunarodni Emmyji dodjeljuju se kao priznanje najboljim televizijskim programima koji su inicijalno proizvedeni i emitirani izvan Ujedinjene države. Nagrade se dodjeljuju na International Emmy Awards Gala, koja se svake godine održava u studenom u New York City. Privlači više od 1200 televizijskih profesionalaca. Prva međunarodna dodjela Emmyja održana je 1973, proširujući ono što je izvorno bila samo američka nagrada Emmy.

## Reference