Vanča Kljaković

**Vanča Kljaković** (Split, 29. ožujka 1930. – Vrnik pored Korčule, 16. rujna 2010.) bio je hrvatski glumac, dramski pisac i scenarist te kazališni, filmski i televizijski redatelj.

## Biografija
Vanča Kljaković u rodnom je Splitu završio klasičnu gimnaziju. Studirao je i diplomirao glumu na Akademiji za pozorišnu umetnost u Beogradu, a potom je na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu studirao i diplomirao režiju u razredu dr. Branka Gavelle. U hrvatskom kazališnom i filmskom životu Kljaković se pojavljuje potkraj 1950-ih, najprije kao glumac i scenarist te zatim, početkom 1960-ih, i kao redatelj u tadašnjem Zagrebačkom dramskom kazalištu (danas GDK Gavella). U kazalištu »Gavella« bio je zaposlen do 1970., a potom djeluje kao slobodan umjetnik. Od 1996. do mirovine radio je u Hrvatskom narodnom kazalištu u Splitu: poslije tog angažmana, postao je gotovo »kućni redatelj« splitskoga Gradskog kazališta mladih, gdje mu je jedan od najvjernijih suradnika bila i supruga, kostimografkinja Vida Tućan. Posljednjih petnaestak godina uspješno je surađivao i s Gradskim kazalištem lutaka u Splitu.

Vanča Kljaković je kao filmski redatelj debitirao 1965. filmom *Duga ulica*, prvim dijelom omnibusa *[[Ključ (1965.)|Ključ]]*. Potom su slijedili filmovi *[[Jedanaesta zapovijed (1970.)|Jedanaesta zapovijed]]* (1970.), *[[Kužiš stari moj (1973.)|Kužiš stari moj]]* (1973.) i *[[Usporeno kretanje (1979.)|Usporeno kretanje]]* (1979.). Godine 1987. režira film *[[Marjuča ili smrt (1987.)|Marjuča ili smrt]]*, a godinu dana poslije i *[[Buža (1988.)|Bužu]]*, svoje možda najvrjednije filmsko ostvarenje prema istoimenoj priči i scenariju Živka Jeličića.

Kljaković je bio i plodan dramski pisac: pisao je za radio, televiziju i kazalište. U zagrebačkom Dramskom kazalištu »Gavella« izvedene su mu autorske predstave *Susreti* (1968.) i *Bobo* (1970.), u HNK u Splitu *Priča o zločinu* (1993.), u Istarskom narodnom kazalištu u Puli *Vaš Antiša* (1994.) i *Teštamenat* u GKM Split (1995.) i GDK »Gavella« (1997.). U nepreglednom nizu predstava koje je režirao i adaptirao, posebno i kultno mjesto zauzima *Šjora File* iz 1975., čakavizirana inačica De Filippove *Filumene Marturano*, koja je godinama bila hit na sceni splitskoga HNK s Marijom Danirom i Borisom Dvornikom u glavnim ulogama. Vanča Kljaković je za televiziju priredio i režirao niz uspjelih i rado gledanih naslova: *Đavolje sjeme*, *Giovanni*, *Mali libar Marka Uvodića Splićanina*, *Proljeće Janka Potlačeka*, *Dvije ljubavi*, *Čovjek od riječi*, *Ili jesmo ili nismo*, *Eksperiment profesora Hinka Hinkovića*, *Trgovci i ljubavnici*, *Samoubojica*, *Majstor*, nekoliko epizoda serije *[[Nepokoreni grad]]* te prvih sedam epizoda humoristične serije *[[Naši i vaši]]*.

I dok je 1960-ih i u kazalištu i na filmu kao redatelj bio sklon alternativnom i suvremenom, često avangardnom, 1970-ih se sve više okreće pučkom teatru. Mediteranski repertoar i adaptacija klasičnih komedija i melodrama u splitsku čakavštinu dominirat će njegovim radom do kraja života, a predstave poput *Ljubovnika* ili *Malog libra Marka Uvodića* u splitskom Gradskom kazalištu mladih najbolji su primjer te poetike. Glumci su voljeli raditi s njim, jer je bio blage i nenametljive naravi. Na njegovim probama nikada nije bilo vike, svađe ili povišenih tonova. Među glumcima je bio uvaženi autoritet, ali i redatelj otvoren svakom prijedlogu i dobroj ideji. Nikada nije zahtijevao *»da se glumi«* (kako je sam često volio reći), već je bit kakve scenske interpretacije uvijek pronalazio zajedno s glumcem.

::*»Vanča je cijeli svoj život odbijao biti bilo kakvim velikanom, nije želio kazalište koje će mijenjati svijet, već ono koje će voljeti publika. (...) na probama je razmišljao samo o dvjema stvarima: svojim glumcima i publici. Velike riječi, estetike i ambiciju bilo koje vrste prepuštao je svim onim velikanima koji su to željeli biti, on je samo pisao drame i režirao predstave.«* (Jasen Boko)

## Nagrade i priznanja
* 1992. – Nagrada Zlatni smijeh za najbolju režiju: predstava Sławomira Mrożeka ***Tango*** u izvedbi HNK Split
* 2004. – Posebna nagrada festivalskog žirija za najbolju adaptaciju teksta na Festivalu pučkog teatra Omišalj – Čavle za predstavu ***Biž’ ća, ne motaj se gola!*** Georgesa Feydeaua
* 2006. – Nagrada Vladimir Nazor za životno djelo

## Reference

## Vanjske veze
* Teatar.hr – Vanča Kljaković (životopis)
* Matica.hr – Jasen Boko: »In memoriam: Vanča Kljaković (1930-2010) – Dobri duh kazališta« 
* Slobodna Dalmacija (Online) – Jasmina Parić: »Otišao velikan blaga srca« (in memoriam)
* Jutarnji.hr – Vanča Kljaković ... (in memoriam) 
* IMDb – Vanča Kljaković (filmografija)