open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Batana (sastav)

**Folk sastav “Batana”** (tal. *Complesso folk “Batana”*) rovinjski je vokalno-instrumentalni ansambl.

## Povijest sastava
Osnovan 1992. godine, sastav “Batana” je ostvario preko tisuću nastupa u Hrvatskoj i inozemstvu (Njemačka, Austrija, Italija, Slovenija, Mađarska, Švicarska).

Sastav je do sada snimio 3 CD-a (jedan je snimljen uživo), dvije audio-kazete i jednu video kazetu.

Repertoar grupe koju vodi pjevač i skladatelj Riccardo Bosazzi “Ricky” i koju sačinjava šest članova sa solisticom Antonellom Rocco-Sugar, sastoji se od tradicionalne istrovenetske, dalmatinske, istarske, internacionalne te rovinjske zavičajne glazbe. Među rovinjskim pjesamama osobito se ističu bitinade, koje predstavljaju osebujno obilježje tradicionalnog glazbenog nasljeđa grada Rovinja. Svi članovi sastava pjevaju, a pojedinačno sviraju gitaru, bas, dvije mandoline, harmoniku, trubu i def, kao i razna tradicionalna, danas manje prisutna akustična glazbala.

Godine 2003. Folk sastav “Batana” nagrađen je Plaketom grada Rovinja za poseban doprinos u očuvanju i afirmaciju rovinjske glazbene tradicije.
Egidio Budicin

**Egidio Budicin** (Rovinj, 1946.), slikar i konzervator restaurator..

Diplomirao je 1968. na Likovnoj akademiji u Zagrebu. Godine 1983. diplomirao je na poslijediplomskom studiju za restauriranje na Akademiji likovnih umetnosti u Ljubljani. 
Samostalno je izlagao u Zagrebu, Karlovcu, Beogradu, Poreču, Labinu i Rovinju. S uspjehom se okušao u gotovo svim slikarskim tehnikama. U krugu njegovih tematskih interesa i preokupacija značajno mjesto zauzima zavičajno rovinjsko i istarsko podneblje.
Velik je i njegov doprinos restauriranju pokretnih i nepokretnih objekata kulturne baštine na području Hrvatske, i u zadnjih petnaest godina gotovo isključivo na području Istre. Godine 2002.-2003. restaurirao je veliku zidnu sliku iz 1584. u staroj vijećnici grada Rovinja.
Voditelj je kolegija restauriranja-konzerviranja zidnih slika na Odsjeku za restauriranje pri Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu.
HRK Karlovac

**RK Karlovac** je rukometni klub iz grada Karlovca. Sjedište kluba je *Rakovac 1*, Karlovac.
Nastao je fuzijom najuspješnijeg rukometnog kluba, RK Jugoturbine i RK Dubovca 1991. godine. Kako je početkom rata nastala Hrvatska rukometna liga tako se stvorila ideja o ulasku jedinstvene karlovačke momčadi u ligu. RK Jugoturbina je bila najstariji rukometni klub na području grada a ujedno i najuspješniji kako po rezultatima tako i po igračima koji su bili i u reprezentaciji i na njezinom tragu. 

## Poznati treneri
Rukometaše Karlovca je u jesensko-zimskom dijelu sezone 2007./2008. vodio poznati hrvatski reprezentativac Stjepan Obran. 

## Sudjelovanja u europskih kupovima
Dosadašnja sudjelovanja:
*Kup gradova 1993./94., kad su došli do četvrzavršnice, ispali od TUSEM-a iz Essena
*Kup pobjednika kupova 1995./96. 
*Kup EHF 1996./97.
*Kup pobjednika kupova 2007/.08.
*Challenge Cup 2008./09.

## Športski uspjesi

***Nacionalni kup:**
**Finalist kupa Hrvatske: 1995., 1997., 2007.

## Poznati igrači
*Valner Franković

## Izvori
Batana

**Batana** je tradicionalna rovinjska drvena  brodica ravnoga dna, veličine između 4 i 8,5 metara.

Umijeće izgradnje rovinjske batane zaštićeno je nematerijalno kulturno dobro  hrvatske kulturne baštine.

## Opis
Ravnog je dna koje je blago zakrivljeno prema pramčanoj statvi i krmenom zrcalu, s malo izbočenim zaključkom na pramcu i omjerom dužina-širina 1:3. Pojavljuje se na Jadranu u davno doba i širi Europom i svijetom kao pogodna za plovidbu plitkim vodama. Pripada mnogobrojnoj obitelji čamaca ravnog dna kao što su venecijanska gondola, neretvanska trupa ili komiška sandula. Batane izgrađene u drugoj polovici 20. stoljeća rijetko su duže od 5 metara. Potpuno je izgrađena od drva; kostur najčešće od hrastovine, a oplata od jelovine ili smrekovine. Za zakivanje se rabe pocinčani čavli ili ručno izrađeni od kovana željeza. Batanu može pokretati jedro (oglavno četverokutno, veličine ovisno o dužini batane), vesla (za ribarenje dva vrlo duga) ili izvanbrodski motor. Urez na krmenom zrcalu batane bio je namijenjen jednom veslu za veslanje na način gondole. Postoje otvorene, te opalubljene batane koje se koriste za rad mrežama i parangalima. Podnosi svako more jer ne siječe valove i more već po njima skače i propinje se preko vala.

U Rovinju postoji eko-muzej "Kuća o batani" posvećen batani, ribarskoj brodici i lokalnoj zajednici koja je batanu prepoznala kao svoj simbol, jer je upravo batana najrasprostranjenije tradicionalno plovilo u Rovinju. Otud i naziv rovinjska batana.
   
U makarskom primorju je za batanu uvriježen naziv gondula, no ona ima nešto oštriji pramac od rovinjske batane. Inače, ime batana povezuje se s talijanskom riječi *battere* (udarati) što asocira na zvuk udaranja njena ravnog dna o valove. Neki izvori kažu da ime potječe od drevnog pomorskog naziva *batto* za malenu barku iz 14. stoljeća prethodnicu današnjeg čamca, u anglosaksonskome *bat* i kasnije eng. *boat* (čamac).

## Nematerijalna svjetska baština
Batana se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog nasleđa čovječanstva kao element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Hrvatskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 28 novembra 2 decembra 2016. god. u Adis Abebi, Etiopija

## Izvori

* Kuća o batani
Gradski muzej Karlovac

**Gradski muzej Karlovac** osnovan je odlukom Gradskog zastupstva od 18. prosinca 1904. godine s ciljem kako se navodi u tadašnjem obrazloženju očuvanja uspomena i starina grada. Muzej je prvotno i privremeno bio smješten u prostorijama Magistrata odnosno Gradske vijećnice. Početni muzejski fond sačinjen je od darova i donacija. U međuratnom razdoblju muzej je po pitanju djelatnosti bio inaktivan i van funkcije. Muzejska aktivnost se nakon II. svjetskog rata obnavlja, a 1945. godine osnovana je i Galerija. Prvi stručno koncipiran rad u muzeju se provodi od 1952. godine pod vodstvom Ivana Vrbanića. Muzej 1953. godine dobiva prostore u baroknoj palači tipa *curiae* iz 17. stoljeća na Strossmayerovom trgu, a i danas je smješten na toj adresi. Muzej predstavlja važan kulturni centar Karlovaca, ali i šire regije.

## Djelatnost
Djelatnost muzeja definirana je zakonskom legislativom vezanom uz muzeje. Muzej radi na sustavnom sabiranju, čuvanju, restauriranju i konzerviranju, prezentaciji te trajnoj zaštiti muzejske građe s područja nadležnosti muzeja.

## Građa
Muzejska građa podijeljena je u šest zbirki. Zbirke su:
* Arheološka zbirka,
* Povijesna zbirka,
* Kulturno-povijesna zbirka,
* Etnološka zbirka, i
* Galerijska zbirka.

Galerijska zbirka je smještena u zasebnom objektu. Muzej ima bogat i vrijedan fundus od oko 18.000 predmeta. Muzej radi na digitalizaciji, a u tijeku je digitalizacija Zbirke fotografija u okviru Povijesnog odjela.

## Usluge
Pružanje stručne pomoći iz područja djelatnosti muzeja, održavanje predavanja, vršenje stručnog vodstva, pružanje usluge informiranja vezano uz aktivnosti, organiziranje izložbi, objavljivanje stručnih publikacija.

## Ostale lokacije

## Izvori
* Ministarstvo kulture Republike Hrvatske 

## Vanjske veze
* Službene stranice Gradskog muzeja Karlovac
* MDC | Gradski muzej Karlovac
NK Rovinj

**NK Rovinj** je nogometni klub iz grada Rovinja.

## Historija

Nogometni klub Rovinj osnovan je 1919. godine. Od 1923. godine nosio je ime **SC Ampelea**, a od 1945. nosi sadašnji naziv.

Klub se trenutačno natječe u 3. HNL - Zapad.

## Nastupi u Hrvatskom nogometnom kupu

**1992.**
* četvrtina finala: HAŠK Građanski - NK Rovinj 6:0
* uzvratna utakmica:NK Rovinj - **HAŠK Građanski Zagreb** 0:1

**1993./94.**
* šesnaestina finala: NK Rovinj - NK Istra Pula 2:4
* uzvratna utakmica: **NK Istra Pula** - NK Rovinj 1:1

**1995./96.**
* šesnaestina finala: NK Rovinj - NK Belišće 0:5
* uzvratna utakmica: **NK Belišće** - NK Rovinj 7:0

**2000./01.**
* pretkolo: NK Rovinj - NK Čakovec 2:3

## Vanjske veze

* Rovinjsport - o klubu 
* Službene stranice nogometnog kluba Rovinj
Nogometni stadion Branko Čavlović-Čavlek

**Stadion Branko Čavlović-Čavlek** je nogometni stadion u Karlovcu. Izgrađen je 1975. godine. Kapaciteta je 12 000 mjesta. Na njemu svoje domaće utakmice igra NK Karlovac. 

Ulaskom NK Karlovca u Prvu Hrvatsku nogometnu ligu, ovaj je stadion pretrpio veliku obnovu, a obnovljeni stadion je otvoren 19. srpnja 2009. prijateljskom utakmicom sa Queens Park Rangersom, nogometnim klubom iz Engleske. U toj utakmici Karlovac je pobijedio 3-1.

Na stadionu se nekoliko godina za redom održava svečano obilježavanje Dana Oružanih snaga Republike Hrvatske i Dana Hrvatske kopnene vojske.

## Osnovne karakteristike
U sklopu samog stadiona nalaze se: 
* glavni teren (110m x 68m), sa četiri tribine
* klupske prostorije i
* svlačionice

i popratni objekti:
* 3 pomoćna terena
* 2 poligona na pomoćnim igralištima
NK Ilovac Karlovac

**NK Ilovac** je nogometni klub iz Karlovca. Osnovan je 1947. godine pod nazivom **Proleter.**

Trenutno se natječe u 1. žNL - .
Giuseppe Pino Budicin

**Giuseppe Pino Budicin** (Rovinj, 27. travnja 1911. - Valdibora kraj Rovinja, 8. veljače 1944.), hrvatski politički radnik, antifašistički borac, narodni heroj.

## Biografija
Rođen je 27. travnja 1911. godine u Rovinju u siromašnoj radničkoj obitelji. Otac mu je bio stolar, a majka mu je umrla dok je još bio dijete. Poslije završene osnovne i niže građanske škole završio je brijački zanat. Kod istoga majstora poslije je radio kao pomoćnik.

S osnovama antifašističke borbe upoznao se tijekom 1927. i 1928. godine kada je došao u dodir s pojedinim članovima Komunističke partije Italije. Ubrzo je bio primljen u članstvo KP Italije. Od 1931. do 1933. služio je vojni rok u mornarici u La Speziji. Nakon odsluženja vojnog roka radio je u rodnom mjestu. Kada je došlo do uhićenja nekolicine rovinjskih komunista među njima je bio uhićen i Pino.

Specijalni sud za zaštitu države osudio ga je na sedam godina zatvora. Nakon što je izdržao tri godine robije amnestiran je i u ožujku 1937. godine ponovo se vratio u Rovinj. Po izlasku iz zatvora odmah se povezao s partijskom organizacijom. Raspačavao je antifašističke letke i posebno radio s antifašističkom omladinom. Fašistička policija je zapazila njegov rad pa je ponovo uhićen krajem 1937. godine. Naredne godine osuđen je u Rimu na 12 godina robije. Iz zatvora je pušten uoči kapitulacije Italije 1943. godine.

Kapitulacija Italije zatekla ga je u Rovinju gdje se povezao s Narodnooslobodilačkim pokretom i počeo raditi na stvaranju narodne vlasti, vršenju mobilizacije za rovinjski bataljun i na učvršćenju partijske organizacije u Rovinju.

Bio je politički sekretar Kotarskog komiteta KPH za Rovinj, član Oblasnog komiteta KPH za Istru, član Oblasnog NO odbora za Istru, a na Drugom zasjedanju ZAVNOH-a u Plaškom izabran je za člana ZAVNOH-a. Radio je i na pokretanju tiska na talijanskom jeziku u Istri kako bi se njegovi sunarodnjaci upoznali s ciljevima Narodnooslobodilačke borbe na svom materinskom jeziku.

Uhićen je 7. veljače 1944. godine u blizini Rovinja. Strijeljan je na obali luke Valdibore 8. veljače 1944. godine. Talijanski bataljon koji je formiran u ožujku 1944. godine nosio je njegovo ime.

Ukazom predsjednika Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita od 26. rujna 1973. godine proglašen je narodnim herojem.

## Literatura
***[[Narodni heroji Jugoslavije (knjiga)|Narodni heroji Jugoslavije]]**. *Mladost*, Beograd 1975. godina.

## Vanjske veze

*''Istarska enciklopedija'': Budicin, Giuseppe - Pino
Wilhelm Pelikan

**Wilhelm Pelikan** (Pula, 3. 12. 1893. - Arlesheim, 17. 11. 1981.), kemičar, antropozof, farmaceut, vrtlar i praktičar antropozofske medicine.

## Život
Otac mu je bio njemačko-austrijski vladin službenik, a majka mu je bila Dalmatinka koja je radije govorila talijanski nego njemački jezik.

Rano djetinjstvo proveo je u Galiciji. Studirao je kemiju u Beču i Grazu. Pozvan je u vojnu službu 1916. godine, no teška bolest pluća i srca označila je kraj njegovoj službi. Tijekom bolesti netko mu je dao Steinerovu knjigu *Znanje o višim riječima*. Godine 1918. prisustvovao je Steinerovu predavanju u Beču, a poslije je postao njegov osobni učenik i cijeli je život posvetio antropozofiji.

## Reference
Oliviero Vojak

**OlivieroVojak** (Pula, 24. ožujka 1911. – Torino, 21. prosinca 1932.) bio je talijanski nogometaš hrvatskog podrijetla koji je karijeru ostvario tijekom 1920-ih i 1930-ih. Karijeru je napravio u Italiji, u kojoj je ostao do kraja života. Igrao je na mjestu napadača.

Najpoznatiji je po svom boravku u Juventusu i Napoliju.

Njegov stariji brat **Oliviero Vojak** igrao je također profesionalno za Juventus i Napoli. Da ih mogu razlikovati, Antonija su nazivali **Vojak I**, a Oliviera **Vojak II**.

Osvojio je naslov prvaka Italije (Serie A) 1930./31. godine.

## Vanjske veze
*Playerhistory Karijera
Rupert von Trapp

**Rupert Georg von Trapp** (Pula, 1. studenoga 1911. - Stowe, 22. veljače 1992.), član pjevačke trupe obitelji Trapp čiji su životi bili inspiracija za predstavu i film *[[Moje pjesme, moji snovi]]*. U djelima je prikazan u liku Fridrika.

## Biografija

## Izvori

## Vanjske veze
* Naslovnica obitelji Trapp
* Informacije o obitelji Trapp na The National Archives
* Rupert von Trapp na Find a Grave
Agathe von Trapp

**Agathe Johanna Erwina Gobertina von Trapp** (Pula, 12. ožujka 1913. - Towson, 28. prosinca 2010.), najstarija kći Georga von Trappa i Agathe Whitehead. Bila je članica pjevačke trupe obitelji Trapp čiji su životi bili inspiracija za predstavu i film *[[Moje pjesme, moji snovi]]*. U filmu je prikazana u liku Liesl.

## Djetinjstvo

## Diskografija
#### Snimke Trapp Family Singers
* *One Voice* (17. srpnja 2007)
* *Original Trapp Family Singers* (4. kolovoza 2009)
* *Christmas with the Trapp Family Singers* (12. listopada 2004)
* *At Home with the Trapp Family Singers: An Evening of Folksongs* (13. rujna 2005.)
* *Christmas with the Trapp Family Singers LP Decca* (1955.)

## Publikacije
* *Memories Before & After The Sound of Music* (2003.)

## Reference
Petar Ćurić

**Petar Ćurić** (Pula, 8. studenoga 1979.) hrvatski je akademski glazbenik. 

Magistrirao je na Sveučilištu Surrey u Engleskoj te se usavršavao u Los Angelesu (CalArts), Dallasu (University of North Texas) i Sveučilištu Michigan u SAD-u. Akademiju završava na Glazbenoj akademiji Sveučilišta u Huddersfieldu kod Chrisa Bradleya. 

## Izvori
* Istrapedia, istarska on-line enciklopedija 
* Nova TV, Dnevnik 
* Novi list, hrvatski dnevnik 

## Vanjske veze

* www.petarcuric.com
Dušan Dančuo

**Dušan Dančuo** (Karlovac, 11. kolovoza 1923. - Beograd, 2009.) bio je popularni hrvatski izvođač starogradskih pjesama, romansa i šlagera druge polovine 20. stoljeća. Debitirao je na opatijskom festivalu 1953. godine sa Nardellijevim skladbama da bi zatim redovito nastupao na festivalima tradicijskih pjesama Festivalu kajkavske popevke u Krapini i Slavonija te festivalu u Slavonskoj Požegi izvodeći pučki intonirane kompozicije. Kao pjevač snimao je za Radio-Zagreb i Jugoton gdje je ostvarivao značajne tiraže ploča postajući omiljenim pjevačem ljubiteljima **stare škole** u domaćoj zabavnoj glazbi, a radio je i kao tradicionalni pjevač po kavanama. Primjetno je da je u početku njegovao čisti i autentičan narodni izraz najviše u ruskim i mađarskim romansama i domaćim autohtonim starogradskim pjesmama naglašeno sentimentalnog stila da bi od 1980-ih uspostavom suradnje sa producentom Darkom Lukačem unio svježiji, moderniji i lepršaviji prizvuk svojim pjesmama zadržavajući osnovnu prepoznatljivost žanra. Isticao se  suptilnošću izvedbe u romansama i osjećajem za stil, formu i sadržaj pjesama tog danas gotovo posve izumrlog glazbenog žanra. Sin Žarko također je pjevač.

## Diskografija
### Singl-ploče
#Na stazu lišće pada/Boungiorno tristezza (*šelak ploča iz 50-tih*)  Jugoton
#Bijele ruže, nježne ruže/Kad ne bude mene više  Jugoton, 1963.
#Noćas nisu sjale/Kad prijatelji odu  Jugoton, 1970.
#Sonja, Sonja/Stara pjesma  Jugoton, 1971.
#Sviraj, sviraj Pišta Bači/Bolujem ja boluješ ti  Jugoton, 1975.
#Popevke sem slagal, Lepe ti je Zagorje zelene  Jugoton, 1978.
### EP-ploče
#Popularne romanse 1  Jugoton, 1961.
#Popularne romanse 2  Jugoton, 1962.
#Popularne romanse 3  Jugoton, 1962.
#Otkada si tuđa žena  Jugoton, 1966.
### LP-ploče
#Teško mi je zaboravit tebe  Jugoton, 1971.
#Bijele ruže, nježne ruže  Jugoton, 1977.
#Ulicama kružim  Jugoton, 1980.
#Ja bih htio pjesmom da ti kažem  Jugoton, 1981.
#Teško je ljubit' tajno  Jugoton, 1983.
#Što će mi život bez tebe draga  Jugoton, 1983.
### CD izdanja
#Dunav Dunav tiho teče (sa Žarkom Dančuom)  PGP RTS, 1997.

## Izvori i vanjske poveznice
*Leksikon jugoslavenske muzike str.176 (1), JLZ "Miroslav Krleža" 1984.
Rovinjština

**Rovinjština** je zemljopisno-povijesni naziv za jedan zapadni dio poluotoka Istre. Nalazi se u Hrvatskoj. Zove se po glavnom naselju ovog kraja, gradiću Rovinju.
Površine je 291 km². Prostire se na sjeveru do Limskog kanala, na zapadu je Jadransko more, na istoku je Pazinština, a na jugu se prostire do Puljštine.
Upravnom organizacijom ovaj kraj obuhvaća Grad Rovinj i četiri općine, općine Bale, Kanfanar i Žminj. Ukupno se u ovom kraju nalazi 58 naselja. 
Kraj je vapnenački i krševit. Reljefno predstavlja visoravan. Obala je niska, vrlo razvedena, s bronim otocima i otočićima. Klima je sredozemna. 2001. je godine na popisu ovdje zabilježeno 20.185 stanovnika. Kraj je naseljen od davnih vremena. Nekad je ovdje djelovala mala Cissanska biskupija. Hrvati su se u ove krajeve doselili još u ranom srednjem vijeku. U srednjem vijeku ovi su krajevi bili opustili pa su mletačke vlasti u 15. i 16. st. naselili hrvatske izbjeglice s juga Hrvatske. U srednjem je vijeku dio Rovinjštine nalazio se je u Pazinskoj knežiji unutar Austrijskog Carstva. 

## Izvori
*Rovinjiština, Istarska enciklopedija
Antonio Vojak

**Antonio Vojak** (Pula, 19. studenoga 1904. – Varese, 9. svibnja 1975.) bio je talijanski nogometaš hrvatskog podrijetla, koji je karijeru ostvario tijekom 1920-ih i 1930-ih. Karijeru je napravio u Italiji, u kojoj je ostao do kraja života.

Najpoznatiji je po svom boravku u Juventusu i Napoliju, a u potonjem drži naslov doprvaka svih klupskih vremena u golovima postignutima u talijanskim ligama.

Njegov mlađi brat Oliviero Vojak igrao je također profesionalno za Juventus i Napoli. Da ih mogu razlikovati, Antonija su nazivali **Vojak I**, a Oliviera **Vojak II**.

## Referncije
Nadvojvoda Vilim Austrijski

**Nadvojvoda Vilim Franjo Austrijski**, poslije **Vilim Franjo Habsburško-Lorenski** (njem. *Erzherzog Wilhelm Franz von Österreich*, ukr. *Василь Вишиваний*, ***Vasilij Višivanij*** odnosno *Bazilije Protkani*; Pula, 10. veljače 1895. - Kijev, 18. kolovoza 1948.), austrijski nadvojvoda, pukovnik ukrajinskih sičkih strijelaca i pjesnik.

## Rani život
Nadvojvoda Vilim bio je najmlađi sin nadvojvode Karla Stjepana i nadvojvotkinje Marije Terezije, princeze Toskane. Rođen je na obiteljskom imanju na otoku Lošinju u Austrijskom primorju (danas Hrvatskoj).

## Vanjske veze

* ДО ЖИТТЄПИСУ ВІЛЬГЕЛЬМА ГАБСБУРҐА  
* HABSBURG – LOTRINGEN, archiduque Wilhelm 
* Archduke Wilhelm von Österreich-Toskana
Aida Šehić

**Aida Šehić** (Pula, 30. kolovoza 1987.) je hrvatska vaterpolistica i hrvatska reprezentativka. Igra u obrani. Po struci je profesorica tjelesnog odgoja. Visine je 170 cm. Igra desnom rukom.
Vaterpolo igra od 2002. godine.
Sudjelovala je na EP 2010. kad su hrvatske vaterpolistice nastupile prvi put u povijesti. Bila je kapetanica hrvatske djevojčadi. Te je sezone igrala za Mladost.

## Izvori
*EP 2010.
Alfio Barbieri

**Alfio Barbieri** (Bale, 10. studenoga 1956.), hrvatski ekonomist, trenutačni rektor Sveučilišta Jurja Dobrile u Puli i predsjednik Rektorskog zbora RH.

## Biografija
Alfio Barbieri završio je osnovnu školu u Balama, a srednje obrazovanje u Puli. Nakon dovršetka studija na Višoj ekonomskoj školi "Dr. Mijo Mirković" 1978. godine, studira na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Rijeci gdje diplomira 1980. godine. Magistarski studij Poslovne politike i organizacije dovršava na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Ljubljani 1986. godine, a na Institutu za ekonomiju i organizaciju u Rijeci doktorira 1991. godine.

## Karijera
Radio je u brodograđevnoj industriji *[[brodogradilište Uljanik|Uljaniku]]* u Puli i poslovnoj jedinici Istarske banke u Rovinju, a od 1993. godine radi na Fakultetu ekonomije i turizma "Dr. Mijo Mirković" u Puli.

Godine 1989. izabran je u znanstveno-istraživačko zvanje znanstvenog asistenta u znanstvenoj disciplini računovodstva u dopunskom radnom odnosu Godine 1993. izabran je za docenta, a 1998. godine za izvanrednog profesora u istoj znanstvenoj disciplini. Redoviti profesor postao je 2003. godine predajući predmete Financijsko računovodstvo i Računovodstvo financijskih institucija. U trajno zvanje redovitog profesora u znanstvenom području društvenih znanosti, znanstvenom polju ekonomije, znanstvenoj grani menadžmenta i upravljanja izabran je 2007. godine.

U dosadašnjoj karijeri bio je nositelj i izvoditelj raznih kolegija iz područja računovodstva, revizije i menadžmenta. Voditelj je poslijediplomskog studija Makroekonomski management i poduzetništvo na Fakultetu ekonomije i turizma "Dr. Mijo Mirković" u Puli. Na istom je fakultetu bio prodekan za nastavu od 1996. do 1999. godine, a od 2000. godine prodekan za poslovne odnose. Godine 2001. izabran je za dekana istoimenog fakulteta tijekom jednog mandatnog razdoblja.

Rektor Sveučilišta u Rijeci imenovao je Barbierija 2004. godine za koordinatora aktivnosti akademske zajednice u promišljanju razvoja sveučilišnih ustanova u Puli čiji je konačni cilj bio osnutak Sveučilišta u Puli, a ministar obrazovanja iste ga godine imenuje članom Odbora za osnivanje Sveučilišta u Puli. Godine 2008. imenovan je prorektorom za poslovne odnose, a u lipnju 2013. godine sveučilišni senat izabire ga za rektora. Tijekom akademske godine 2013./2014. obnašao je funkciju predsjednika Rektorskog zbora Republike Hrvatske.

Od 2001. do 2005. godine bio je član uredničkog odbora *[[Gospodarstvo Istre (časopis)|Gospodarstva Istre]]* te glavni i odgovorni urednik *[[Ekonomska istraživanja (časopis)|Ekonomskih istraživanja]]*, a od 2003. do 2008. godine bio je član redakcijskog odbora *[[Ekonomski pregled (časopis)|Ekonomskog pregleda]]*.

Autor je i recenzent mnogih stručnih i znanstvenih radova objavljenih u časopisima i zbornicima radova domaćih i međunarodnih znanstvenih konferencija.

## Osobni život
Barbieri živi u Rovinju sa svojom suprugom Almom. Ima dvoje djece, Elenu i Alberta.

## Reference

## Vanjske veze
* Hrvatska znanstvena bibliografija - Alfio Barbieri
Ronald Braus

**Ronald Braus** (Rovinj, 1973.) je hrvatski operni pjevač, bariton.

## Biografija
Ronald Braus rođen je 1973. u Rovinju.  Poslije završenoga glazbenog obrazovanja u rodnome gradu i Puli studirao je  pjevanje kod profesorice Renate Šeringer u Zagrebu. Na Muzičkoj akademiji u Zagrebu je 2001. diplomirao solopjevanje u klasi Dunje Vejzović. Usavršavao se kod uglednih profesora i opernih solista poput Katie Ricciarelli, Ferdinanda Radovana, Giorgia Suriana i Cynthie Hansell Bakić. Debitirao je 1998. na otvorenju Zagrebačkoga ljetnoga festivala ulogom *Ptolomeja* u operi *[[Julije Cezar (Händel)|Julije Cezar]]* Georga Friedricha Händela.

Do danas je kao solist surađivao s mnogim kazališnim i producentskim kućama, te nastupao na mnogim festivalima u Hrvatkoj i u inozemstvu, primjerice u Sloveniji, Italiji, Švicarskoj, Austriji i Bosni i Hercegovini. Umjetnički je ravnatelj *Glazbenih večeri* na Crvenom otoku, odnosno otočiću sv. Andrije pokraj Rovinja i festivala zborskoga pjevanja *Cantate Croatia* u Puli, te od utemeljenja dubrovačkoga *Karneval Festa* umjetnički voditelj i producent njegova vedroga glazbenog ciklusa *Opereta mix pod maskama*. Umjetnički je voditelj i Međunarodnoga kulturnoga centra u Rovinju.

U prosincu 2005. objavljen mu je i prvi nosač zvuka, a 2006. je u Zagrebu utemeljio Operu b.b., prvu hrvatsku putujuću opernu trupu kojoj je i danas umjetnički ravnatelj.

Član je Hrvatskoga društva glazbenih umjetnika i Hrvatske zajednice samostalnih umjetnika.

## Izvori

## Vanjske veze
*Dubrovnik Karneval Fest – Opereta mix pod maskama... / Ronald Braus (životopis) 
*kulturistra.hr / Ronald Braus i gosti – koncert u Rovinju (kratki životopis)
*nacional.hr – Prva hrvatska putujuća opera
NK Mladost Rovinjsko Selo

**NK Mladost** je nogometni klub iz  Rovinjskog Sela koji trenutno igra u 1. ŽNL. Domaće utakmice igra na igralištu Kunfin. Sjedište mu je u Domu kulture u Rovinjskom Selu. Klub ima zastavu i znak, zastava je plavo - bijele boje s  znakom kluba u sredini. Znak ima natpis Nogometni klub " Mladost" Rovinjsko Selo, simbol lopte i 1959. godinu.

## Vanjske veze
*Informacije o klubu
Dragojla Jarnević

**Dragojla Jarnević** (Karlovac, 4. siječnja 1812. - Karlovac, 12. ožujka 1875.), hrvatska književnica i učiteljica.

Nakon školovanja u Karlovcu boravila je u više europskih gradova (Grazu,Trstu, Veneciji) radeći kao odgojiteljica i guvernanta u bogatim obiteljima. Po povratku u Karlovac, pokušala je osnovati ***privatnu djevojačku školu***, a potom je podučavala djecu oba spola u vlastitom domu. Posebice je poticala svijest o potrebi boljeg obrazvovanja djevojčica.

## Književnost
Bila je za ono vrijeme vrlo napredna intelektualka, isticala se kao vatrena ilirka i borac za prava žena. Pristupivši ilirskom, odnosno hrvatskom preporodnom pokretu počela je pisati domoljubne pjesme i tekstove na hrvatskom jeziku objavljujući ih u preporodnim časopisima iako je bila odgojena na njemačkom jeziku i literaturi. Njezin roman "Dva pira" s tematikom iz revolucionarne 1848., pisan u tradiciji romantizma izlazio je u nastavcima u "Domobranu" 1864.

Literarno je najvredniji njezin intimni "Dnevnik", pisan s prekidima od 1832. do 1874. Na tisuću dvjesto stranica rukopisa osim autobiografskih zapisa sadrži i zanimljiva opažanja Dragojle Jarnević o istaknutim suvremenicima i bilješke o političkim događajima. Ovaj dragocjeni dnevnik u cijelosti objavljen tek 2000. (priredila i komentarima popratila Irena Lukšić). Dragojla Jarnević je pisala i drame "Veronika Desinićeva", "Marija kraljica ugarska", "Duvna" koje su sudeći po naslovima i njezinom književnom talentu bile veoma zanimljiva i vrijedna književna ostvarenja, ali su nažalost izgubljene.

Pripadala je najuglednijim sudionicima hrvatskog narodnog preporoda pa je na glasovitom letku "Muževi ilirske dobe" među preporodnim velikanima otisnut i njezin lik.

## Planinarenje
Bila je začetnica planinarstva i alpinizma u Hrvatskoj u doba Ilirskog pokreta pa se smatra prvom hrvatskom planinarkom i alpinisticom. Godine 1843. kao prva žena popela se na Okić s južne, strmije strane. U to vrijeme bio je to velik poduhvat jer nije bilo alpinističke opreme pa se morala penjati bosa po stijenama. Staza njezinog uspona danas je označena kao Dragojlina staza. 
## Djela
* zbirka pripovijesti *Domorodne poviesti*, Karlovac, 1843.
* roman *Dva pira, Domobran, *1864.
* *Život jedne žene. Odabrane strane Dnevnika.* Zagreb 1958.
* *Dnevnik.* Karlovac 2000.
Karolina

**Karolina** je cesta izgrađena u prvoj polovici 18. stoljeća i prva je cestovna poveznica u Hrvatskoj između panonskoga i jadranskoga područja (od Karlovca do Bakra i Rijeke), duga 105,6&nbsp;km.

## Historija
Gradnja je započela 1726. za kralja Karla III.
Puštena je u promet 1727. godine, a svečano otvorenje bilo je 16. rujna 1728. kada je putujući iz Rijeke prema Bakru njome prošao car Karlo VI., odnosno hrvatski kralj Karlo III., po kome je prometnica i dobila ime.

Karolina povezuje Karlovac s Bakrom, a prolazi kroz mjesta Novigrad na Dobri, Bosiljevo, Osojnik, Vrbovsko, Ravnu Goru, Mrkopalj i Fužine.

Od obale se uspinjala prema Hreljinu i Zlobinu te odatle prema Benkovcu gdje je dosegla 881 metar nad morem, potom se blago spuštala do Fužina, onda opet uzdizala do svoje najviše točke između Belog Sela i Brestove Drage (970 metara) ponad Sungera i Mrkoplja.
Od 1732. godine prolazi kroz Mrkopalj, a u Brestovoj Dragi nalaze se ostaci potpora za most (stupovi, upornjaci), što je u ono vrijeme bio jedinstven primjer gradnje u svijetu.
Između Poljičke Kose i Starog Laza Karolinska cesta se ponovo penje na više od 900 metara, a nakon toga teren se postupno snižava prema Ravnoj Gori, Staroj Sušici i Vrbovskom te dalje put Bosiljeva, Vodene Drage, Novigrada na Dobri i Dubovca doseže Karlovac.

Karolinska cesta nije imala velik kapacitet, a usto je bila i prilično strma te je u nepunih 100 godina, zbog velikog povećanja prometa, izgrađena još jedna cesta kroz Gorski kotar, u to doba jedna od najmodernijih prometnica u svijetu, Lujzijanska cesta.

## Znamenitosti

## Povezano
* Dorotejska cesta
* Jozefina
* Knežićeva Jozefinska cesta
* Struppijeva Jozefinska cesta
* Knežić - Kekićeva cesta
* Lujzijana
* Majstorska cesta
* Rudolfina
* Terezijanska cesta

## Reference
Vjekoslav Karas

**Vjekoslav Karas** (Karlovac, 19. svibnja 1821. - Karlovac, 5. srpnja 1858.), hrvatski slikar

Usavršavao se u Italiji. Smatran je začetnikom novijega hrvatskog slikarstva. Slikao je biblijske prizore i sakralne teme, no osobito je važan kao portretist. Osim slikanjem, bavio se i skladanjem te je svirao flautu i gitaru. Vratio se u domovinu 1848. i radio u slikarskoj školi u Zagrebu. U Travniku je portretirao Omer-pašu Latasa. Nakon neuspjela pokušaja samoubojstva za boravka kod biskupa Strossmayera u Đakovu, život je završio u Korani. Slikarsku orijentaciju toga "*prvog ilirskog slikara*" najbolje pokazuje neorenesansna *"Rimljanka s lutnjom"*. U vrijeme portretiranja Irene Türk, Karas zapada u beznadnu ljubav i depresivnu melankoliju. Bez novaca i razumijevanja 5. srpnja 1858. u rodnom Karlovcu u virovima Korane samoubilački traži rješenje očaja i rezignacije. Svojim djelom ostao je nenadmašni bljesak na tmurnom nebu hrvatske umjetnosti 19. stoljeća. 

## Galerija djela


File:Young-woman-with-a-mandolin-vekoslav-karas.jpg|*Rimljanka s lutnjom*
File:Majka izlaze Mojsija na obalu rijeke.jpg|*Majka izlaže Mojsija na obalu rijeke*
Lujzijana

**Lujzinska cesta** - **Lujzijana** - **Via Ludovicea** cesta je koja spaja Karlovac i Rijeku. Duga je 141&nbsp;km, građena je pod Napoleonovom vlašću od 1803. do 1811., a nazvana je po Napoleonovoj supruzi Mariji Lujzi, kćerke cara Franza I.

## Opis
Povezivala je Rijeku s Karlovcem preko Grobničkog polja, Kamenjaka, Gornjeg Jelenja, Lokava, Delnica, Skrada, Stubice, Severina na Kupi, Netretića i Stativa. Duljina Lujzijane iznosila je 18 austrijskih milja (1 milja = 7,585&nbsp;km). Bila je široka oko 6 m.

Nakon izgradnje Lujzijane počinje razvoj gradova u Gorskom kotaru koje je cesta povezivala.

To je bila najkraća prometnica između Rijeke i Karlovca, te jedna od najmodernijih u cijeloj monarhiji. Izgradnjom Lujzijane, Karolinska cesta je izgubila na značaju.

## Galerija

Datoteka:Milja Nadvučnik.jpg | miljokaz kod Nadvučnika
Datoteka:Miljokaz 15 Ri 119 5 Ka 0110.jpg | miljokaz u obliku kamenog obeliska uz serpentinu na Cirkulu podno Kamenjaka
Datoteka:Izvor uz Lujzijanu.JPG | izvor pitke vode uz Lujzijanu
Datoteka:Rjecina Trsat Lujzijana 120409.jpg | početak uspona Lujzijane (*desno*) uz rječinski kanjon
Datoteka:Fiume_town_map.jpg | prikaz odsječka Lujzijane na karti s kraja 19. stoljeća


## Povezano
* Jozefina
* Karolina

## Reference

## Literatura
* Rudolf Strohal: "Uz Lujzinsku cestu", 1935., novo izdanje 1993., pretisak 2005.
Skakavac (Karlovac)

**Skakavac** je naselje u Karlovačkoj županiji, a nalazi se u sastavu Grada Karlovca (na granici mikroregija Pokuplja i Korduna). Naselje Skakavac je malo urbano središte karlovačkih mjesnih odbora istočno od rijeke Korane i južno od rijeke Kupe, te je sa župnom crkvom također i vjersko središte tog kraja.

Na području Skakavca, Vukmanića i okolnih naselja ima između 3 i 5 tisuća stanovnika, ovisno o prostoru koji se  ubraja u područje Skakavca. Samo naselje Skakavac ima, prema popisu iz 2001. godine, 326 stanovnika. Po nacionalnoj strukturi apsolutnu većinu čine Hrvati. 

Klima je umjereno kontinentalana, padaline do 1000 milimetara na četvorni metar. Biljni i životinjski svijet su bogati, osobito ptičjom populacijom koja se gnijezdi uz obalu rijeke Kupe (rode, čaplje, kormorani itd.).

## Stanovništvo

* 2001. - 326
* 1991. - 371 (Hrvati - 326, Srbi - 26, Jugoslaveni - 4, ostali - 15)
* 1981. - 475 (Hrvati - 371, Srbi - 77, Jugoslaveni - 17, ostali - 10)
* 1971. - 497 (Hrvati - 402, Srbi - 79, ostali - 16)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
NK Kupa

**NK Kupa** hrvatski nogometni klub iz grada Karlovca.

NK Kupa utemeljen je 1950. godine i jedan je od najstarijih nogometnih klubova na području Karlovačke županije. Sjedište kluba sa svom sportskom infrastrukturom je u Donjem Mekušju. Tijekom svih godina dosadašnjeg postojanja klub kontinuirano, bez prekida (čak i za vrijeme Domovinskog rata), uspješno djeluje i natječe se na području NSKŽ.

## Stadion

Nedostatak igrališta i prostorija predstavljali su najveći problem u klubu. Već 1961. godine, uprava je sa Josipom Kapusovićem dogovorila i iznajmila oranicu, a za uzvrat mu je dala klupske prostorije za stanovanje. Sačinjen je ugovor o zamjeni po kojem bi se klubu prostorije vratile nakon smrti stanara što je i učinjeno. Tako se i danas igralište, od 1961, nalazi na istom mijestu. Godine 1989. postavljena je mreža oko igrališta, a 2001. godine tribine. Iste  godine (1989.) započeo je turnir NK Kupa, koji se igra svake godine za vrijeme blagdana Velike Gospe. Godine 2010. sagrađene su nove, veće i modernije svlačionice i prostorije kluba, te pomoćni stadion s reflektorima.
Muzej Domovinskog rata Karlovac

**Muzej [[Rat u Hrvatskoj|Domovinskog rata]]** nalazi se na prostoru stare austrijske vojarne "Turanj", u karlovačkom naselju Turnju, u kojem su izloženi eksponati borbene tehnike.


Image:Muzejska zbirla oružja Domovinskog rata, Turanj, Karlovac.jpg|Eksponati
Image:Dio srušenog MiG-21 Turanj Karlovac.jpg|MiG-21 srušen 1991. godine kod Saborskog


## Vanjske veze

* Stranice Muzejske zbirke naoružanja Domovinskog rata - Turanj 
* Budući muzej Domovinskog rata
Turanj (Karlovac)

**Turanj** je gradska četvrt Karlovca. Nalazi se u južnom dijelu uz državnu cestu D1 i rijeku Koranu.

Turanj je simbol napada na Karlovac u Domovinskom ratu, ali i početka organizirane obrane karlovačke bojišnice. Danas se na prostoru stare austrijske vojarne "Turanj" nalazi Muzejska zbirka naoružanja Domovinskog rata.

## Vanjske veze

* Povijest Turnja
Klub hokeja na ledu Karlovac

**Klub hokeja na ledu Karlovac** je klub u hokeju na ledu iz Karlovca.

Klupsko sjedište je na adresi *Radićeva 40*, Karlovac.

## Klupski uspjesi

## Vanjske veze
Ivan Vladimir Mažuranić

**Ivan Vladimir Mažuranić** (Karlovac, 7. travnja 1915. - Zagreb, 6. travnja 1985.), hrvatski je mačevaoc i olimpijac.

## Biografija
Gimnaziju je polazio u Karlovcu i Zagrebu, gdje je maturirao 1934. godine. Pravo je studirao na Sveučilištu u Zagrebu, a slikarstvo u Parizu (1938./39.).

Od najranijih dana svog života bavio se mačevanjem. Vladimir Mažuranić bio je tipičan floretist. Sabljom se kao i mačem prema potrebi za momčad borio, ali sablju i mač sam nije vježbao. Učitelji u floretu bili su mu: dr.Franjo Bučar (1930.) i otac Božidar, zatim Milutin Fabijanec; od 1932. Francesko Tirelli i Dante Galante u Zagrebu, a u Parizu Maurice Gardere i sin mu André Gardere (1938/39.). Poslije drugoga svjetskog rata jedno kratko vrijeme podučavali su ga Stjepan Kerec i Venicijanac Ennio Zamichieli, a 1958. godine Mađar Janos Kevey. Bio je član "Kluba prijatelja mačevanja" u Gornjem Gradu, zatim član mačevalačke sekcije Hrvatskog športskog kluba CONCORDIA (1931.), Zagrebačkog mačevalačkog kluba (ZAMAK; 1935. – 1945.) i konačno Akademskog mačevalačkog kluba MLADOST (1947. – do svoje smrti, 1985.). Sudjelovao je na Olimpijskim igrama u Berlinu 1936. godine.

Od 1950. do 1968. Vlatko Mažuranić je stalni trener i učitelj AMK Mladost u Zagrebu. Godine 1968. do 1970. podučava mačevaoce u Salzburgu (Austrija). Vrativši se u Zagreb nastavio je svoj plodonosni rad u AMK Mladost do svojeg umirovljenja, 30. lipnja 1984.Od godine njegove smrti pa sve do danas organizira se godišnji memorijalni turnir u mačevanju "Vladimir Mažuranić".
Radoslav Lopašić

**Radoslav Lopašić** (Karlovac, 20. svibnja 1835. - Zagreb, 25. travnja 1893.) je bio hrvatski povjesničar, po struci pravnik i akademik.

## Biografija

Otac Mirko bio je karlovački gradski sudac, u vrijeme Radoslavovoga rođenja načelnik. Oca je izgubio 1838., a nedugo nakon toga 1843. i majku Magdalenu rođenu Dobrilović. Za osmogodišnjega Radoslava brinuo se njegov polubrat Liberat (Ladislav) Lopašić, koji je preuzeo skrbništvo nad Radoslavom.

Bio je povjesnik skromnog ponašanja, ali prebogatih vrela intelektualne snage. Zvali su ga "Živi arhiv". Bio je akademik u Jugoslavenskoj akademiji znanosti i umjetnosti, gospodarski podpredsjednik Matice hrvatske i autor velikog broja historiografskih članaka i više knjiga o povijesti Hrvata.

## Djela

* "Urbar modruški od god. 1486.", Ogulin, 1997. 
* "Bihać i Bihaćka krajina: mjestopisne i poviestne crtice", Matica hrvatska, Zagreb, 1890.
* "Dva hrvatska junaka: Marko Mesić i Luka Ibrišimović", Matica hrvatska, Zagreb, 1888.
* "Karlovac: poviest i mjestopis grada i okolice", Matica hrvatska, Zagreb, 1879.

## Reference
Darko Domijan

**Darko Domijan** (Karlovac, 5. veljače 1952.) hrvatski je pjevač zabavne glazbe, koji je najveću popularnost doživio 1970-ih i početkom 1980-ih, hitovima kao što su "Ruže u snijegu", "Sedam suza", "Ulica jorgovana", "Put u raj" i drugi.

## Biografija
Domijan je rođen 1952. u Karlovcu, gdje je i odrastao. Pohađao je glazbenu školu, odsjek violončelo. Već s petnaest godina počinje se baviti rock i zabavnom glazbom. Pjeva pjesme američkih soul pjevača Raya Charlesa, Wilsona Picketta, Otisa Reddinga i drugih. Godine 1972. upisuje Muzičku akademiju u Zagrebu, no studij prekida kako bi se posvetio glazbenoj karijeri.

Prvu pjesmu, "Ruku mi daj", Domijan je objavio 1972. u izdanju diskografske kuće Suzy, a 1974. godine postaje poznat velikim hitom "Ulica jorgovana". Iste godine objavljuje i prvi album, *Stani bar na tren*. Od 1974 nastupa na festivalima u Zagrebu i Splitu, poznatim hitovima Naučit ću te mala, Dugo će boljeti, Julske kiše i drugim.

Domijan najveću popularnost postiže početkom 1980-ih. Album *Put u raj* iz 1982. s hitom "Sedam suza" prodaje se u 170.000 primjeraka. Sljedeće godine još veći uspjeh postiže album *Ruže u snijegu*, koji se prodao u preko 250.000 primjeraka, čime je Domijan postao jedan od najuspješnijih izvođača na području tadašnje SFRJ.

Nakon 1988. i albuma *Čuvam te anđele* Domijan nastupa povremeno, dok mu je glavna preokupacija vlastiti odvjetnički ured. Godine 2001. izašao je album *Sve najbolje*, kolekcija najvećih hitova.

## Diskografija
### Albumi
# *Stani bar na tren* (1974.)
# *Pastir kraj vatre* (1975.)
# *Darko Domijan* (1980.)
# *Put u raj* (1982.)
# *Ruže u snijegu* (1983.)
# *Sunčana obala* (1984.)
#   Ti si mi sudbina (1985)
#   Ja plaćam noćas (1987.)
# *Čuvam te anđele* (1988.)
# *Sve najbolje* (2001.)
#   Zlatna kolekcija (2011.)

## Izvori
Karlovački dani piva

**Karlovački dani piva** je pučka fešta koja se tradicionalno održava potkraj ljeta u gradu Karlovcu na livadi kraj rijeke Korane. Prvi put je održana 1984. godine i jedino ratne godine 1991. nije održavana.

Dane piva posjećuje prosječno oko 200.000 ljudi. Generalni sponzor manifestacije je Karlovačka pivovara.

Organiziran je i putnički prijevoz iz Zagreba posebnim vlakovima pod nazivom *Pivo-express*.

## Vanjske veze
* Službena stranica 
* karlovački-tjednik
Mačevalački klub Karlovac

**Mačevalački klub Karlovac** osnovan je 10. listopada 2003. i prvi je sportski klub takve vrste u Karlovcu od početka Drugog svjetskog rata.
Klub je osnovan na inicijativu Miroslava Brežana, međutim klub je zbog nedostatka stručnog kadra, točnije profesionalnog trenera, počeo s aktivnim i intenzivnim radom tek 1. rujna 2009. Do sada Mačevalački klub Karlovac broji oko 30-ak stalnih članova, što djece, što rekreativaca, od 5,5 godina do 80 godina starosti. Treninzi se odvijaju u takozvanom *Atomskom skloništu* pored karlovačke Gimnazije u Rakovcu.

## Karlovac grad mačevanja

Ono što je manje poznato je činjenica da je Karlovac nekada bio centar mačevalačkog sporta. Kao vojni grad, u njemu se mačevanje prakticiralo i treniralo po mnogim vojarnama i vojnim ustanovama. Također je manje poznato da je Milan Neralić, mačevaoc rodom iz Slunja, svoju vještinu mačevanja "brusio" upravo u Karlovcu. On je bio prvi hrvatski olimpijac, i što je još važnije, prvi Hrvat koji je osvojio olimpijsku medalju. Ona je bila brončanog sjaja, a osvojena je u disciplina sablja 1900. godine na Olimpijskim igrama u Parizu. Medalja je osvojena pod Austro-Ugarskom zastavom, tako da ju danas prisvajaju Mađari, Hrvati, ali ponajviše Austrijanci zbog činjenice da je Neralić velik dio svojeg kasnijeg života proveo u Austriji.

## Povezano
* Mačevanje
* Milan Neralić

## Vanjske veze
* Mačevalački klub Karlovac - službene stranice

## Izvori

* nakon-70-godina-macevanje-opet-u-karlovcu  portal Radio Mrežnice
* trener MK Karlovca na pripremama u Mađarskoj, te na državnom i sveučilišnom prvenstvu trener Mačevalačkog kluba Karlovac, portal Radio Mrežnice
*  prezentacija Mačevalačkog kluba Karlovac na Sajmu udrugaslužbeni letak Sajma udruga
* prezentacija borbe mladih mačevaoca na Sajmu udruga Radio Karlovac
Švarča

**Švarča** je gradska četvrt grada Karlovca. Ima 3.193 stanovnika, sjedište četvrti je na Trgu sv. F. Ksaverskog 2.  Švarča je najviše populacijski narasla tijekom 1960-ih godina.

## Položaj
Švarča se nalazi južno od centra grada i rijeke Kupe na cesti prema Dugoj Resi, na istoku je rijeka Korana a na jugu Mrežnica. 
Četvrt je smještena na pogodnom terenu s kojeg se vidi veći dio grada.

## Historija
Švarča je do kraja 1902. bila samostalnom općinom Kraljevstva Hrvatske i Slavonije, tada je zajedno s Banijanskom općinom ujedinjena s Karlovcem. Područje bivše upravne općine imalo je 1880. 3.175 žitelja, 1890. – 3.717, a 1900. 3.868 žitelja.

## Izvor
NK Mostanje ALL Karlovac

**NK Mostanje** je hrvatski nogometni klub iz grada Karlovca.

## Historija
Odmah poslije rata, već od 1946. godine, počinju se odi­gravati prijateljske utakmice. Sve je to bilo usko povezano sa osnivanjem "Poljoprivredne zadruge" u Mostanju, upravo te 1946. godine, koja će prvo vrijeme bili glavni financijer klu­ba. Prvi igrači iz Mostanja bili su: Stjepan Sabljarić, Stjepan Božić, Stjepan Kocijan itd., koji su igrali sa Švarčom, Turnjem i ostalim selima, prijateljske utakmice. Samo Sportsko društ­vo osnovano je 1946. sa nekoliko podsekcija koje su radile po­vremeno, kao kuglanje, atletika, odbojka, šah i stolni tenis.

Osnivačka skupština NK Sloboda Mostanje održana je 7. ožujka 1949. godine u kući Nikole Galovića Mike (ako se gle­da iz smjera Mostanja ta je kuća na lijevoj strani, danas Udbinja, prije skretanja za Donju Švarču). Onda je tamo bila gostiona s najvećim prostorijama u Mostanju pa su se stoga svi sastanci održavali upravo u toj kući, kao i razni drugi skupovi, a bilo je i stalno okupljalište nogometnih zanesenjaka Mos­tanja.

Za prvog predsjednika izabran je Jerko Vukmanov, a pr­vi tajnik postaje Stjepan Sabljarić. Nakon Stjepana Sabljarića, dugogodišnji tajnik je Srećko Križ pa Josip Škrtić i to već od 1952. do sredine 60-ih. U prvu upravu kluba ušli su: Ni­kola Tukac, Josip Škrtić, Ivica Profozić, Janko Živčić i drugi. Samo ime kluba "Sloboda" predložili su Stjepan Sabljarić i Mirko Čičak, jer su tada takva imena bila u modi.

Čini se da su prvi sportski dresovi bili: crne majice i bi­jele gaćice ili tamne gaćice. Kasnije su kupljene i crveno bijele prugaste majice. Sve kopačke iz­radio je tadašnji član kluba Nikola Tukac, inače postolar. Nakon toga, dresove su nabavljali iz raz­nih izvora. Zanimljiva je priča o sportskoj opre­mi iz 1954. godine, kada je materijal nabavljen u Pamučnoj na Turnju, a svaka je žena u Mostanju dobila "zadatak" da sašije po jednu košulju i ga­ćice. Bila su to tada jedinstvena i neobična sport­ska odijela, koja su imala četiri kocke naprijed i natpis preko prsa - Zadrugar.

## Vanjske veze
*Službena stranica kluba
Željko Mavretić

**Željko Mavretić** je hrvatski književnik.

## Biografija
Rođen u Karlovcu, 29. siječnja 1961.godine, gdje je završio osnovnu školu i srednju školu. Na Veleučilištu u Karlovcu je diplomirao Studij lovstva i zaštite prirode i specijalistički diplomski stručni Studij poslovnog upravljanja MBA.

Veliki broj njegovih pjesama je uglazbljen i snimljen na razne nosače zvuka i slike. Objavljivao je u brojnim listovima i časopisima. Zastupljen je u dvojezičnom zborniku radova slovenskih i hrvatskih pjesnika, Zborniku radova karlovačkih pisaca. Uvršten je  u Karlovački leksikon.
Sudjelovao je na više nacionalnih i međunarodnih književnih manifestacija (Susret slovenskih i hrvatskih pisaca Rijeka riječi/Reka besed u Sloveniji, Dani Skendera Kulenovića u BiH, Pozdrav Goranovom proljeću u Hrvatskoj…) i na brojnim književnim susretima i tribinama. Osnivač je i predsjednik „Književnog kruga“ Karlovac i pokretač Nagradnog natječaja za kratku priču „Zlatko Tomičić“.
Dugogodišnji je pridruženi član Društva hrvatskih skladatelja. Urednik više desetaka knjiga lijepe književnosti u nakladničkim nizovima Gradske knjižnice I.G. Kovačić Karlovac i „Književnog kruga“ Karlovac. Piše i književnu i likovnu kritiku. 
Zaposlen je kao knjižničar u Gradskoj knjižnici Ivan Goran Kovačić u Karlovcu.

## Bibliografija
*"Postelje daljine", zbirka poezije, Karlovac, 1984.
*"Tekstovi za izvedene dječje mjuzikle „I dok čekam dragog djeda“ i „Avanture mišića Gricka, Karlovac, 1985.
*"Ti zvijezdama mahneš da odu", likovno pjesničku mapu s A. Krupom, Karlovac, 1994.
*"Lopti se vrti u glavi", zbirku poezije za djecu, Karlovac, 1994.
*"Karlovačke šetnje", zbirka poezije, Karlovac, 1995.
*"Nebo može čekati, zbirku ratnih zapisa, Karlovac, 1998.
*"Karlovački razgovori", knjigu intervjua,Karlovac, 2002.
*"Neboderi u mom gradu", slikovnicu s A. Goretom, Karlovac, 2005.
*"Napiši jednu za mene, glazbeno-poetski CD,Karlovac, 2009.

## Nagrade
*"Tata, meni su sve tvoje pjesme lijepe" sin Luka 3 godine.

## Vanjske veze
*"Književni krug" Karlovac 
*Daniela Trbović i Željko Mavretić: Napiši jednu za mene
*Kristijan Kovač: Povratak mornara
*Željko Mavretić: Ako još ljubavi imaš u sebi
*Željko Mavretić: Ako još ljubavi imaš u sebi (Koncert povodom Valentinova u Jastrebarskom 14.02.2010.)
*Željko Mavretić: Majci pjesnikovog nadahnuća
*Željko Mavretić: Napiši jednu za mene
*Željko Mavretić: Ozlju gradu
*Željko Mavretić: Umorio sam se
*Željko Mavretić: Volim te drugačije
*Željko Mavretić i Viktor Vidović: Volim te drugačije (Mala dvorana KD Vatroslav Lisinski, Zagreb, 23.10.2010.)
*Željko Mavretić: Ako još ljubavi imaš u sebi (Mala dvorana KD Vatroslav Lisinski, Zagreb, 23.10.2010.)