Kiparska pesma

***Kiparska pesma*** (, ***Kýpria***, možda u značenju "pesma nastala na Kipru") naslov je izgubljene starogrčke epske pesme koja je pripadala trojanskom ciklusu u okviru kikličkih epopeja. U jedanaest pevanja, pisanih daktilskim heksametrima, opevala je događaje koji su se dogodili pre onih o kojima peva Homerova *[[Ilijada]]*, uključujući svadbu Peleja i Tetide, Parisov sud, otmicu Helene, okupljanje ahejskog brodovlja, Artemidino spašavanje Ifigenije u trenutku kad je ova trebalo da bude prineta na žrtvu, borbu s Telefom te prve sukobe pod Trojom. Pesma se u antici pripisivala čas Stasinu Kipraninu čas Hegesiji iz Salamine na ostrvu Kipru, pa je možda zato dobila naslov *Kiparska pesma*, koji inače u sadržini speva nema opravdanja. Pripovedalo se i da je ovu pesmu sastavio Homer i onda je dao kao miraz svojoj kćeri, koju je udao za Stasina Kipranina.

## Datiranje i autorstvo
Ova je pesma, u pisanom obliku koji je bio poznat u klasičnom razdiblju, verovatno bila sastavljena u 7. veku pne., ali to datiranje nikako nije sigurno. Kiklički pesnici, kako primećuje prevodilac homerskih pesama, Hugh G. Evelyn-White, "pazili su da ne stupe na tlo koje je već zauzeo Homer", što je jedan od razloga da se konačni, književni oblik *Kiparske pesme* datira kao posthomerski "prednastavak". "Autor *Kipararske pesme* već je pred sobom imao *[[Ilijada|Ilijadi]]* kao fiksirani tekst. Svako čitanje *Kiparske pesme* pokazaće da ona predstavlja pripremu za događaje koji će uslediti u *Ilijadi*, a delom ih i objašnjava, kao što je npr. slučaj s prodajom Likaona u ropstvo na Lemnosu ili spajanje Ahileja s Briseidom te Agamemnona s Hriseidom. Može se povući paralela s *[[Etiopida|Etiopidom]]*, koja je takođe izgubljena, ali za koju se već po sačuvanim fragmentima vidi da je bila samostalnija u odnosu na tekst *Ilijade*.

S druge strane, priče koje su obrađene u *Kiparskoj pesmi* bile su poznate i fiksirane mnogo pre nastanka tog epa, pa se isti problemi oko datiranja usmenog predanja u vezi s Homerovim epovima pojavljuju i kod *Kiparske pesme*. Mnoge, ako ne i sve priče ispričane u *Kiparskoj pesmi* bile su već poznate autoru *Ilijade* i *[[Odiseja|Odiseje]]*. Pretpostavljajući čitaočevo poznavanje događaja opisanih u Homerovim epovima, *Kiparska pesma* tako je na neki način predstavljala uvod u *Ilijadu*,' premda ima izvesnog preklapanja u opisu događaja nakon Palamedove smrti, uključujući katalog trojanskih saveznika. J. Marks primećuje da bi "zapravo spoj bio bez ikakvog šava kad bi se *Kiparska pesma* jednostavno završila Palamedovom smrću". (str. 2).

Naslov koji ovu pesmu povezuje s Kiprom, tražio je neko objašnjenje: prema jednoj antičkoj predaji, pesmu je sastavio Homer i onda je dao kao miraz svojoj kćerki, koju je udao za Stasina Kipranina; taj se Stasin inače ne spominje ni u jednom drugom kontekstu, a čini se da se na ovu predaju aludiralo u jednoj Pindarovoj izgubljenoj *Nemejskoj odi*. Tu su priču kasnije ponavljali i neki drugi antički autori, i ona je služila makar za to da objasni zašto su neki *Kiparsku pesmu* pripisivali Homeru, a neki Stasinu. Drugi autori pripisivali su ovu pesmu Hegesiji iz Salamine na ostrvu Kipru.

## Rukopisna predaja
U današnjim kritičkim izdanjima sačuvano je samo oko pedeset stihova izvornog teksta *Kiparske pesme*, i to iz dela drugih antičkih autora koji citiraju taj ep. Sadržina pesme zna se iz proznog sažetka svih kikličkih epopeja koji se nalazi u jednoj *[[Hrestomatija|Hrestomatiji]]*, čiji je autor neki "Proklo" (možda identičan s gramatičarem Eutihijem Proklom iz 2. veka).

## Sadržaj
Prema Proklu, *Kiparska pesma* imala je jedanaest pevanja sa ovim sadržajem: Zevs s Temidom donosi odluku o trojanskom ratu. Bogovi se goste na svadbi Peleja i Tetide, no uto dođe Erida i unese razdor između Atene, Here i Artemide oko toga koja je od tri boginje najlepša. Po Zevsovom naređenju Hermes ih odvede na Idu, gde Aleksandar (tj. Paris) treba da reši spor. On presudi u Afroditinu korist, jer mu je ova obećala za ženu Helenu, najlepšu ženu među smrtnicama. Aleksandar zatim sagradi brod, kako ga je Afrodita i uputila, a Helen mu proriče šta će se dogoditi. Aleksandar stiže Menelaju u Sparti i na gozbi daje Heleni darove. Potom Menelaj otplovi na Krit dajući prethodno uputstvo Heleni da gostima pruži sve što im treba dok ne odu. Tada Afrodita podstakne ljubav između Aleksandra i Helene, te ovo dvoje pod okriljem noći unesu na lađe mnoštvo blaga i otplove iz Lakedemona. Hera digne oluju na njih, a oni stignu do Sidona, koji Aleksandar napadne i zauzme. Potom stignu u Troju, gde se venčaju.

U međuvremenu Kastor i Polideuk budu uhvaćeni kako Idi i Linkeju kradu goveda, pa dođe do okršaja, u kome Ida ubije Kastora, a Polideuk potom usmrti Linkeja i Idu. Zevs daje Kastoru i Polideuku da se svaki dan smenjuju u besmrtnosti. Irida obavesti Menelaja o tome šta se dogodilo, pa kad se on vrati kući, počne se s Agamemnonom dogovarati o ratu protiv Troje. Menelaj ode i do Nestora, koji mu uzgred priča o tome kako je Epopej zaveo Likovu kćerku i nastradao, a zatim mu pripoveda i o Edipu, o Heraklovom besnilu, o Tezeju i Arijadni. Potom obiću Heladu i prikupljaju vođe za pohod na Troju. Odisej se pretvara da je pomerio pameću, kako ne bi morao u rat, ali ga Palamed raskrinka, i to tako što uzme Telemaha, sina Odisejeva, i zamahne mačem kao da će ga poseći, a Odisej se uplaši i tako se oda, pa i on mora s ostalim vojskovođama krenuti u rat na Troju.

Ahejska vojska sakupi se u Aulidi i prinese žrtvu; to se dogodi čudo, kad zmija pojede vrapce, a Kalhant proriče koliko će trojanski rat trajati. Zatim otplove i stignu u Teutraniju, pa je stanu pustošiti misleći da je Troja. Suprotstavi im se kralj Telef, koji ubije Polinikovog sina Tersandra, a potom njega rani Ahilej. Kad su Ahejci otplovili iz Mizije, pogodila ih je strašna oluja. Ahilej stigne na ostrvo Skir i tu se oženi Likomedovom kćerkom Dejidamijom. Po uputstvu proročišta, Telef dođe u Arg i tu mu Ahilej izleči ranu, da bi ih Telef odveo do Troje. Vojska se ponovo sakupi u Aulidi, no Agamemnon u lovu ubije jednu košutu i pohvali se da gađa bolje nego Artemida. Boginja se razgnevi i stane nepovoljnim vetrom zadržavati grčko brodovlje u luci. Kalhant obznanjuje boginjinu srdžbu i daje upustvo da se Ifigenija, Agamemnonova kći, mora prineti na žrtvu Artemidi. Dovedu Ifigeniju, tobože da je udaju za Ahileja, i pripreme je za žrtvu, no boginja se sažali i prenese je na Tauridu, a umesto nje na žrtvenik stavi košutu.

Na ostrvu Tenedu Ahejci se pogoste, ali Filokteta ujede zmija i iz rane se počne širiti strašan smrad, pa ga ostave na Lemnu. Ahilej i Agamemnon se posvađaju. Pri iskrcavanju kod Troje dočekaju ih Trojanci, a Hektor na obali kao prvog ubije Protesilaja. Ahilej ubije Posejdonovog sina Kikna i odbije trojanski napad, nakon čega Ahejci pokopaju poginule. Ahejci preko glasnika traže od Trojanaca da vrate Helenu i blago, a kad ovi to odbiju, zametne se borba pod gradskim zidinama. Ahejci stanu pustošiti celu Troadu. Ahilej poželi videti Helenu, a Afrodita i Tetida podstaknu ljubav između njih dvoje. Ahejci se žele vratiti kući, no zaustavi ih Ahilej, koji, međutim, otme Enejina goveda, razori Lirnes i Pedas i mnoge okolne gradove, te ubije Troila, sina Prijamova. Patroklo odvede Likaona na Lemnos i proda ga u ropstvo; od plena dobije Ahilej Briseidu, a Agamemnon Hriseidu. Potom se opisuje Palamedova smrt. Naposletku Zevs odluči da pomogne Trojancima i Ahileja odvoji od grčke vojske. Na završetku se nabrajaju trojanski saveznici.

## Uticaj i značaj
Aristotel kaže u svojoj *[[Poetika (Aristotel)|Poetici]]* da pesnik *Kiparske pesme* i pesnik *[[Mala Ilijada|Male Ilijade]]*, za razliku od Homera u *[[Ilijada|Ilijadi]]* i *[[Odiseja|Odiseji]]*, "opevaju jednoga čoveka, jedno vreme i jednu radnju, ali punu delova", te da se zato iz *Kiparske pesme* može uzeti građa za mnoge tragedije. *Kiparska pesma* dala je građu za ove tragedije: *Aleksandar* (Sofokle, Euripid, Nikomah iz Aleksandrije), *Ahejska skupština* (Sofokle), *[[Ifigenija u Aulidi]]* (Eshil, Sofokle, Euripid), *Kastor i Polideuk* (Sofokle Mlađi, Patroklo iz Turija, Timesitej), *Kikno* (Eshil, Ahej iz Eretrije), *Leukup* (Kleofont), *Palamed* (Eshil, Sofokle, Euripid, Astidamant Mlađi), *Pastiri* (Sofokle), *Poludeli Odisej* (Sofokle), *Protesilaj* (Euripid), *Skiranke* (Sofokle, Euripid), *Telef* (Eshil, Euripid, Agaton, Moshion, Ijofont, Kleofont), *Troil* (Sofokle), *Traženje Helene* (Sofokle); od svih tih drama sačuvana je samo Euripidova *Ifigenija u Aulidi*.

## Reference

## Izdanja
* Izdanja na internetu (engleski prevod):
** Fragments of the ''Cypria''  translated by H.G. Evelyn-White, 1914.
** Fragments of complete Epic Cycle translated by H.G. Evelyn-White, 1914; Project Gutenberg edition.
** Proklov sažetak kikličkih epopeja , translated by G. Nagy, 2000 (bez *[[Telegonija|Telegonije]]*).
* Štampana izdanja (grčki izvornik):
** A. Bernabé 1987, *Poetarum epicorum Graecorum testimonia et fragmenta* pt. 1 (Leipzig)
** M. Davies 1988, *Epicorum Graecorum fragmenta* (Göttingen)
* Štampana izdanja (grčki izvornik s engleskim prevodom):
** M.L. West 2003, *Greek Epic Fragments* (Cambridge, MA)

## Literatura
* 
* 
* 
* 
*