open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frank Parker

**Frank "Frankie" Andrew Parker** (rođen kao *Franciszek Andrzej Pajkowski*; Milwaukee, 31. januar 1916 - 24. jul 1997) je bio američki teniser. Odrastao je u porodici poljskih imigranata, vrhunac karijere je imao 1930-ih i 1940-ih, osvojivši Roland Garros (1948, 1949) i U.S. Championships (1944, 1945). Godine 1968. je sudjelovao na US Openu 1968 u dobi 52 godine, postavši najstariji igrač u historiji turnira; svojim je dolaskom, po vlastitim riječima, želio odati počast početku "Otvorene ere". U drugoj rundi ga je eliminirao Arthur Ashe, koji će iste godine postati prvak.

## Literatura
* *Tennis Is My Racket*, by Bobby Riggs, New York, 1949
* *The Game, My 40 Years in Tennis*, Jack Kramer with Frank Deford, New York, 1979

## Vanjske veze
* International Tennis Hall of Fame
Minhenski sporazum

***Münchenski sporazum*** (češki: *Mnichovská zrada*; njemački: *Münchner Abkommen*) je ugovor s kojim je riješena **Sudetska kriza**. Ugovor je potpisan u Münchenu 29. rujna 1938. između Zapadnih sila i Njemačke.

## Sudetska kriza
Nakon što je godine 1937. između Njemačke, Italije i Japana potpisan Antikominternski Pakt - preteča budućeg Trojnog pakta - Njemačka je godine 1938. poduzela nasilnu aneksiju, Anschluss Austrije. Hitlerov režim je taj potez opravdavao provođenjem načela o pravu na samoodređenje, odnosno činjenicom da su mnogi Austrijanci sebe smatrali dijelom njemačke nacije od koje su odijeljeni umjetnom granicom.

Hitler je sličan izgovor odlučio primijeniti na Sudete - oblast Čehoslovačke gdje su Nijemci činili većinu. Čehoslovačka vlada je bila spremna da se pokušaju mijenjanja granica odupre oružanim putem, računajući na svoj status vjerne francuske saveznice. Međutim, britanska vlada je držala da još nije u potpunosti spremna za rat pa je nagovorila Francusku da zajedno s njom 30. rujna 1938. sklopi Münchenski sporazum kojim je Njemačkoj priznato pravo na Sudete. Ostavljena na cjedilu, čehoslovačka vlada je podlegla njemačkom ultimatumu. Dok su dio svjetske javnosti ovim događajima bio šokiran i razočaran, veliki dio zapadne javnosti ih je smatrao ispravljanjem versajskih nepravdi te iskorištenom prilikom za postizanje trajnog mira u svijetu.

## Raskid ugovora
Te su se nade vrlo brzo izjalovile, kada su mađarska i poljska vlada iskoristile Hitlerov presedan kako bi i one tražile i na kraju dobile čehoslovački teritorij. Do proljeća 1939. autoritet vlade u Pragu je bio tako uzdrman da se u Slovačkoj, na njemački poticaj, razvio separatistički pokret. Koristeći to kao izgovor, njemačke snage su u proljeće 1939. okupirale Češku i uspostavile protektorat u sastavu Reicha, dok je Slovačka uspostavljena kao satelitska država.

Komadanje Čehoslovačke predstavljalo je šok i poniženje za zapadne sile koje su na gaženje sporazuma reagirale garancijom nezavisnosti i teritorijalnog integriteta Poljske i Rumunjske - država za koje se držalo da će predstavljati slijedeće mete njemačkog, odnosno mađarskog širenja i raskidanjem ugovora. U međuvremenu je, koristeći Hitlerov primjer, Mussolinijeva Italija izvršila invaziju i bez borbe uspostavila vlast u Albaniji.

## Povezano
* *[[Appeasement]]*

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* The Munich Agreement  - Text of the Munich Agreement on-line
* British Pathe newsreel (includes Chamberlain's speech at Heston aerodrome) 
* The Munich Agreement: Dreams of Peace that Led to War
Isus u domu Marte i Marije

**Isus u domu Marte i Marije** je zgoda iz Isusovog života opisana u novozavetnom Evanđelju po Luki.

Marta i Mariija iz ove priče su sestre Lazara iz Betanije. Ovu zgodu su prikazali mnogi umetnici, među kojima Diego Velázquez, Rembrandt, Jan Vermeer, Caravaggio i Rubens.

## Izvori

## Povezano
* Marta iz Betanije
* Marija iz Betanije
* Isusove učenice
Emilijan Čarnić

Dr **Emilijan Čarnić** (1914, Čakovo u Rumuniji - 1995, Beograd) je bio svršeni bogoslov, klasičan filolog i profesor Novog Zaveta na Bogoslovskom fakultetu u Beogradu. 

Bio je učenik Dimitrija Stefanovića. Teologiju je doktorirao u Atini. Bio je plodan prevodilac i egzegeta. Njegovo kapitalno delo je prevod Novog zaveta - sam se odlučio da prevede Novi zavet i u početku ga je objavljivao o svom trošku.

## Objavljeni radovi i prevodi
Sledi spisak Čarnićevih objavljenih radova i prevoda:
* Učenje PJ o Starom Zavetu. Glasnik Srpske pravoslavne crkve, XXXVII 1-2, 8-14 (1955) 
* Hipoteza o Apolosu kao piscu PJ. Bogoslovlje, XVI 2, 68-82 (1957) 
* Hipoteza o Varnavi kao piscu PJ. Bogoslovlje, XVI I, 80-86 (1957) 
* Pitanje aleksandrinizma Poslanice Jevrejima. Bogoslovlje, XVII 1, 27-39 (1958) 
* Pitanje filonizma Poslanice Jevrejima. Bogoslovlje, XVII 2, 9-26 (1958) 
* Hipoteza o Luki kao piscu PJ. Bogoslovlje, XVIII 1-2, 40-45 (1959) 
* PJ kao literarni problem. Bogoslovlje, XIX 1-2. 31-46 (1960) 
* Pitanje adresata PJ. Bogoslovlje, I deo XX 1-2, 33-51; II deo XXI 1-2, 57-78 (1961-1962) 
* Naše doba. u: Erminevtika, Beograd (1971) 
* Arhijerej po redu Melhisedekovu I. Bogoslovlje, XXXII 1-2, 17-42 (1973) 
* Tradicionalni i netradicionalni faktori u prevođenju Svetog Pisma. Bogoslovlje, XXXI 1-2, 31-41:37 (1972) 
* Novi Zavjet - prevod Vuka Stef. Karadžića. Pravoslavna misao, XVIII 22, 173-175 (1975) 
* Moleban za bolesnika. Beograd (1976) 
* Obred malog i velikog bogojavljenskog osvećenja vode. Šibenik (1976) 
* Sveta tajna krštenja i miropomazanja. Beograd (1978) 
* Služba za umrle (parastos), dečije opelo, opelo umrlih na Uskrs ili u toku Svetle nedelje. Kragujevac (1978) 
* Hrišćansko opelo. Šibenik (1978) 
* Sveta tajna braka. Šibenik (1979) 
* Psaltir. Kragujevac (1979) 
* Sveta tajna pokajanja i pričešća - molitve za bolesnika, kod svake bolesti, ženi kod pobaci, za onog koji pati od zlih duhova. Beograd (1979) 
* Sveta tajna jeleosvećenja. Šibenik (1981) 
* Apostol - sa antifonima uz Gospodnje praznike. Vršac (1981) 
* Jevanđelje po Mateju. Beograd, 1 deo i 2 deo (1979-1981) 
* Krštenje. Kragujevac (1982) 
* Jevanđelje po Marku. Beograd (1983) 
* Jevanđelje po Luki. Beograd (1983) 
* Jevanđelje po Jovanu. Kragujevac (1986) 
* Časoslov. Kragujevac (1986) 
* Srpski prevodi Novog Zaveta. u: Uvod u Sveto Pismo Novog Zaveta - opšti deo, Kragujevac, 149-153 (1994) 

## Izvori

## Vanjske veze
* Čarnićev prevod Novog zaveta 
* Čarnićevi prevodi na Projektu Rastko
Jeff Borowiak

**Jeff Borowiak** (Berkeley, 25. septembar 1949 -) je bivši američki teniser koji je profesionalno igrao 1970-ih. Za vrijeme karijere je osvojio pet pojedinačnih i tri naslova u parovima. Najviši rang na ATP listi - br. 25 - je imao 31. decembra 1977. Poznat je i po svojoj ljubavi prema muzici, a zahvaljujući prijateljstvu s danskim teniserom Torbenom Ulrichom, investirao je novac u *Lars Rocket*, bend njegovog sina Larsa Ulricha, kasnije poznat kao *[[Metallica]]*.

## Reference

## Vanjske veze
*
Robert McKinley (tenis)

**Robert McKinley** (St. Louis, 8. maj 1950  - ) je bivši američki teniser koji je nastupao na ATP Touru. Tokom karijere je došao do polufinala US Opena 1972 i na 50. mjesto ATP-ove liste. Trenutno se nalazi na položaju pomoćnog trenera za tenis na Teksaškom univerzitetu poljoprivrede i mehanike (Texas A&M).

## Reference
Molite se u tajnosti

**Molite se u tajnosti** je Isusova izreka kojom preporučuje tajnu molitvu u svojoj sobi umesto javne molitve u hramovima i trgovima, sračunate na pokazivanje ljudima.

Isus je u svojim parabolama u više navrata govorio o molitvi, na primer u priči o upornoj udovici, o prijatelju u ponoć, o fariseju i cariniku, itd., premda one više naglašavaju upornost, istrajnost i poniznost nego tajnost molitve.

Izreka o tajnosti (privatnosti) molitve se nalazi samo u Evanđelju po Mateju i gotovo da nema paralela u Novom zavetu.

## Izreka
### Evanđelje po Mateju

Evanđelje po Mateju prenosi sledeće Isusove reči kojima savetuje tajnu molitvu unutar svoje sobe, sa zatvorenim vratima:

U nastavku evanđelja slede Isusovi saveti o tome da množenje reči ne pospešuje uspešnost molitve:

### Evanđelje po Filipu

Evanđelje po Filipu sadrži sličan odeljak u kojem Isus objašnjava da je Bog skriven i da mu se treba moliti u skrovitosti:

## Tumačenja

Hrišćanski teolozi uglavnom ne tumače ovu Isusovu izreku kao potpuno odbacivanje svake zajedničke molitve, jer se neki oblici zajedničke molitve pominju drugde u Novom zavetu u pozitivnom svetlu.

## Povezano
* Molitva
* Isusove izreke
* Isusove parabole

## Reference
Chuck McKinley

**Charles Robert "Chuck" McKinley Jr.** (5. januar 1941 – 10. august 1986) je bio američki teniser koji se istakao u amaterskim natjecanjima 1960-ih. Poznat kao "zločesti dječak" tenisa, koji je jednom suspendiran zbog bacanja reketa u publiku, proslavio se pobjedom na Wimbledonu 1963. kao i time da je zajedno sa Dennisom Ralstonom pomogao reprezentaciji SAD da osvoji Davis Cup 1963. Zajedno s njime je tri puta (1961, 1963 i 1964) osvojio titulu US Championshipsa u parovima. Nakon završetka studija na Trinity Universityju se umjesto profesionalne karijere posvetio poslu burzovnog mešetara. Umro je u dobi od 45 godina od tumora mozga. 

## Vanjske veze
* International Tennis Hall of Fame
* Davis Cup record
Paul Gerken

**Paul Gerken** (East Norwalk, 15. mart 1950 -) je bivši američki teniser. Godine 1973. je na Roland Garrosu došao u osminu finala u pojedinačnoj konkurenciji.
Marcello Lara

**Marcello Lara** (Ciudad de Mexico, 5. oktobar 1947 - ) je bivši meksički teniser. Tokom profesionalne karijere je najviše uspjeha imao u parovima, osvojivši dva naslova - u Manili 1973. i Little Rocku 1975.

## Vanjske veze
* 
*
Malcolm Anderson

**Malcolm "Mal" J. Anderson** (Theodore kraj Rockhamptona u Queenslandu, 3. mart 1935 -) je bivši australijski teniser. Godine 1957. je osvojio U.S. Championships, a iste godine, zajedno sa Ashleyem Copperom i titulu parova na Roland Garrosu te miješane parove (sa Fay Muller) na australskom prvenstvu. Godine 1973. je zajedno sa Johnom Newcombeom osvojio titulu muških parova na Australian Openu.

## Vanjske veze
* International Tennis Hall of Fame
US Open 1968. – ženski singl

Pobjednica **ženskog turnira u pojedinačnoj konkurenciji na [[US Open 1968|US Openu 1968. godine]]** bila je britanska teniserka Virginia Wade koja je u finalu sa 6–4 6–2 pobijedila Billie Jean King.

## Nositeljice

#  Billie Jean King *(Finalist)*
#  Ann Haydon Jones *(Polufinalist)*
#  Judy Tegart Dalton *(Četvrtfinalist)*
#  Margaret Court *(Četvrtfinalist)*
#  Maria Bueno *(Polufinalist)*
#  Virginia Wade *(*'Prvakinja*')*
#  Mary-Ann Eisel *(Prva runda)*
#  Kristy Pigeon *(Druga runda)*

## Ždrijeb

### Finala

### Ranija kola
#### Grupa 1

#### Grupa 2

#### Grupa 3

#### Grupa 4

## Vanjske veze
* 1968 US Open on ITFtennis.com , the source for this draw
Pam Teeguarden

**Pam Teeguarden** (17. april 1951 -) je bivša američka teniserka koja je profesionalno igrala 1970-ih. Tokom karijere je osvojila jednu pojedinačnu titulu te 9 titula u ženskim parovima (uključujući Roland Garros 1977 zajedno sa Reginom Maršikovom) i jednu u miješanim parovima (US Open 1974 zajedno sa Geoffom Mastersom). 

## Vanjske veze
*
Laura DuPont

**Laura DuPont** (4. maj 1949 - februar 2002) je bila američka teniserka. Nastupala je za teniski tim Univerziteta Sjeverne Karoline gdje je također igrala košarku. Nakon što je diplomirala 1972. postala je profesionalna igračica, osvojivši nekoliko titula. Godine 1997. joj je dijagnosticiran rak dojke od koga je umrla godine 2002.

## Izvori
* ITF site 

## Vanjske veze
* Inventory of the Office of the Women's Tennis Coach of the University of North Carolina at Chapel Hill Records, 1976-1999, in the University Archives, UNC-Chapel Hill.
Linda Tuero

**Linda Tuero** (Metairie, Louisiana, 21. oktobar 1950 -) je bivša američka teniserka. Nakon osvajanja juniorskih titula je postala prvom ženom koja je na temelju sportskog talenta osigurala stipendiju za Tulane University. Godine 1968. je započela profesionalnu karijeru, osvojivši turnir u Cincinnatiju, a 1972. je osvojila i Otvoreno prvenstvo Italije. Nastupala je i u američkom Fed Cup timu, a najveći joj je rejting bio br. 10. Godine 1973. je nastupila u maloj ulozi u igranom filmu* [[The Exorcist (film)|Istjerivač đavola]]*. Godine 1975. se udala za William Petera Blattyja, američkog pisca i autora knjige po kojoj je snimljen film. S njim ima troje djece i živi u Savannahu.

## Vanjske veze
*
Wendy Overton

**Wendy Overton** (31. mart 1947 -) je bivša američka teniserka, koja je profesionalno nastupala početkom 1970-ih. Najviše se istakla u igri parova, osvojivši pet titula, od toga dvije sa Rosemary Casals. Karijeru je morala prekinuti zbog ozljede. Nakon toga je radila kao direktor golf kluba i trgovac nekretninama.

## Reference
* ITF site 
* Biogray on Zoominfo.com
Joaquin Loyo-Mayo

**Joaquin Loyo-Mayo** (Veracruz, 16. august 1945 -) je bivši meksički teniser koji je profesionalno igrao 1960-ih i 1970-ih. Diplomirao je marketing na Univerzitetu Južne Kalifornije za koga je igrao na američkim studentskim natjecanjima. Od 1964. do 1976. je nastupao za meksičku Davis Cup reprezentaciju, a 1970. došao do treće runde Roland Garrosa i Wimbledona. Najviši rang na ATP listi - br. 99 - je dosegao 12. aprila 1976. Od 1989. je bio trener u birmingemskom Edgbaston Archery & Lawn Tennis Society, najstarijem teniskom klubu na svijetu.

## Vanjske veze
*
Veracruz

**Verakruz** () je grad u istoimenoj meksičkoj državi Verakruz. Jedan je od glavnih lučnih gradova u Meksičkom zalivu. Šire područje grada je treće po veličini u Meksičkom zalivu posle Tampika i Koacakoalkosa. Broj stanovnika Verakruza je 554.100.
Bitka kod Tannenberga

**Bitka kod Tannenberga** 1914. godine bila je odlučujući sukob između Ruskog i Njemačkog carstva u prvim danima Prvog svjetskog rata. Sukobile su se ruska 1. i 2. armija te njemačka 8. armija, između 17. kolovoza i 2. rujna 1914. godine.

Ruska vojska je koristila radio da bi prenosila plan napada, ne koristeći šifriranje. Rusi su bili uvjereni da Nijemci neće imati mogućnosti korištenja prevoditelja s ruskog, što se pokazalo netočnim. Nijemci su tako bili potpuno upućeni u ruske planove i buduće poteze.

Ruske vojske su prešle u istočnu Prusku sa ciljem zauzimanja Königsberga. Bitka se u početku odvijala dobro za Ruse, koji su se probijali na zapad do njemačkog protunapada 20. kolovoza, koji je odbijen. Njemački general Maximilian von Prittwitz smijenjen je kada je pokušao potpuno napustiti istočnu Prusku. Uslijed propasti Schlieffen plana na zapadu, njemačko zapovjedništvo se našlo u panici. Dok su pristizala pojačanja sa zapada, zapovjednik njemačke 8. armije, Max Hoffmann, pregrupirao je njemačke snage, ostavivši male snage pred ruskom 1. armijom koja je stizala sa istoka a napravivši zamku za rusku 2. armiju koja je napredovala sa juga.

Njemački zapovjednik Hermann von François presjekao je izdužene linije opskrbljivanja 2. armije, što je dovelo do masovnih predaja i gotovo potpunog uništenja 2. armije kod mjesta Frogenau. Načelnik logora novog zapovijednika fronta, von Hindenburga, Erich Ludendorff, poslao je telegram o pobjedi iz obližnjeg sela Tannenberga i bitka je po njemu nazvana po izričitom zahtjevu Hindenburga. Hoffmann je vjerovao da Hindenburg nije imao nikakvog sudjelovanja u bici, i posjetiteljima na frontu je prilikom pokazivanja Hindenburgovog logora govorio da je to mjesto gdje je feldmaršal spavao prije, poslje i u toku bitke. Hindenburg je inzistirao na ovakvom nazivu bitke jer je na tom mjestu bila i bitka kod Grunwalda 1410. godine gdje su slavenske snage (poljsko-litvanske države) pobijedile Teutonske viteze. Zanimljivo, i jedan Hindenburgov predak poginuo je u toj bici.

Radije nego da javi poraz Caru, Samsonov je izvršio samoubojstvo pištoljem 29. kolovoza. Naći će ga njemačka patrola narednog dana. Zapovjednik 1. armije von Rennenkampf bio je prinuđen da se povuče iz Pruske, i tako su ruske snage napustile Njemačku.

Ova bitka je središnji motiv romana *[[Kolovoz 1914.]]* Aleksandra Solženjicina.

## Vanjske veze

* Bitka kod Tannenberga
Voorhout

**Voorhout** je nizozemski gradić i bivša općina koji se nalazi u provinciji Južnoj Holandiji. Broj stanovnika 2019. bio je 16.535. Grad pokriva 12.59 km<sup>2</sup> (od kojih je 0.33 km<sup>2</sup> pokriveno vodom). Voorhout uključuje i sela Piet Gijzenbrug (dijelom) i Teijlingen.

## Rođeni u Voorhoutu
* Herman Boerhaave
* Edwin van der Sar

## Vanjske veze

* Službena stranica
Waterloo (Belgija)

**Waterloo** je grad i općina od 30,379 stanovnika na sjeveru Belgije u Valonskoj regiji u Provincija Valonski Brabant.

## Geografija

Waterloo leži udaljen 15 km južno od Bruxellesa, pa je danas zapravo samo predgrađe tog grada.
Četvrtina danas registriranog stanovništva nisu Belgijanci, od kojih većina radi u Bruxellesu, središtu Europske Unije.
## Historija

Waterloo je prvi put dokumentiran 1102. kao selo. U gradić je počeo izrastati tek u 17. vijeku.

### Bitka kod Waterlooa

Danas je najpoznatiji po Bitci kod Waterlooa koja se odvila 18. juna, 1815. između Prvog Carstva Napoleona i Svete Alijanse (Engleska, Rusija i Prusija) pod vodstvom Wellingtona i generala von Blüchera. Obilježje birke je lav do kojeg morate proći 216 stepenica.

## Reference

## Vanjske veze

*''Waterloo'' (službene stranice)
Vratislavice

**Vratislavice nad Nissom** (njem. *Maffersdorf*) je mjesto u Češkoj, danas dio Libereca. Ima oko 6,700 stanovnika.

To je mjesto rođenja inženjera Porschea.
Republika Slovačka (1939–1945)

**Slovačka Republika** (slovački: **Slovenská republika**) je bivša samostalna država koja je postojala od 14. ožujka 1939. do 8. svibnja 1945. kao marionetska država Trećeg Reicha. Njezin teritorij okvirno je obuhvaćao teritorij današnje Slovačke, osim južnih i istočnih dijelova. 

Republika je priznata od strane Trećeg Reicha, njegovih saveznika i država koje su bile u dobrim odnosima s njim. Tako su Slovačku, osim Reicha, priznale i Velika Britanija, Kraljevina Italija, Japan i njegove mariotenske države, Sovjetski Savez, Španjolska, NDH, Litva, Estonija, Švicarska, El Salvador, Vatikan i Mađarska. Prestanak postojanja prve Slovačke Republike dogodio se nakon pobjede Saveznika i deratifikacije Münchenskog sporazuma i svih njegovih posljedica.

Država je u povijesti još znana i kao **Prva Slovačka Republika** (slovački: *Prvá Slovenská republika*) i **Slovačka Država** (slovački: *slovenský štát* ili *Slovenský štát*) kako bi ju se razlikovalo od današnje (druge) Slovačke Republike koja se ne smatra pravnom nasljednicom prve republike. Naziv Slovačka Država koristio se primarno tijekom postojanja Čehoslovačke, a čest naziv tijekom tog perioda bio je i **Nezavisna Država Slovačka**.

Slovačka je također specifična po tome što je jedina marionetska država Trećeg Reicha kojom je upravljao visoki dužnosnik katoličke crkve, monsinjor Jozef Tiso.

### Izvori
Colombey-les-Deux-Églises

**Colombey-les-Deux-Eglises** je naseljeno mjesto u Francuskoj u pokrajini Champagne-Ardenne, u departmanu Gornja Marna.

Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mjestu je bio 660, a gustoća naseljenosti je iznosila 9 stanovnika/km².

U ovom selu umro je i spokopan Charles de Gaulle.

## Demografija

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Locator map  (Michelin)
Jœuf

**Jœuf** je naselje u departmanu Meurthe-et-Moselle  u Francuskoj. Poznato je po tome što je rodno mjetso Michela Platinija.

## Demografija
Lomonosov

**Lomonosov** (ruski ***Ломоно́сов***, do 1948. **Oranienbaum**, ruski ***Ораниенба́ум***) je grad pod upravom Sankt Peterburga, Rusija, koji se nalazi na južnoj obali Finskog zaljeva i oko 40km zapadno od Sank Peterburga. Godine 2002. imao je 37,776 stanovnika. U njemu se nalazi kompleks koji se sastoji od parka i palače. Lomonosov je jedno od mjesta koje je bilo pod upravom Santk Peterburga, a nije bilo zarobljeno od strane Nijamaca.

## Ime
Izvorno ime grada bilo je **Oranienbaum**, što na njemačkom znači "stablo naranče" (danas se to piše *Orangenbaum*), no 1948. promijenilo je ime u **Lomonosov**, po Mihailu Lomonosovu, znanstveniku koji je osnovao tvornicu u tadašnjem Oranienbaumu.

## Transport
U Lomonosov može se doći vlakom koji vozi iz Sankt Peterburga.

## Značajne osobe
* Igor Stravinski (1882. - 1971.), ruski skladatelj
Oranienbaum

**Oraninbaum** () je grad u nemačkoj saveznoj državi Saksonija-Anhalt. Jedno je od 39 opštinskih središta okruga Vitenberg. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 3.341 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (*AGS*) 15091240.

## Geografski i demografski podaci

Oraninbaum se nalazi u saveznoj državi Saksonija-Anhalt u okrugu Vitenberg. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 64 metra. Površina opštine iznosi 32,3&nbsp;km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 3.341 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 103 stanovnika/km².

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine 
* Nem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* KommOn  - Informacioni sistem gradova, opština i okruga.
Caprese Michelangelo

**Caprese Michelangelo** (lokalno: *Capresa*) je općina (comune) od 1,406 stanovnika u centralnotalijanskoj regiji Toscana u Provinciji Arezzo.

## Geografija

Caprese Michelangelo leži u šumovitim brdima Apenina, udaljen tridesetak km sjeverno od Arezza. To je kraj poznat po gljivama i 
kestenima.
Danas je slavan po Michelangelu koji je u njemu rođen 6. marta 1475., u vrijeme kad je njegov otac Ludovico u tom mjestu bio podesta.

## Historija

Po tvrdnjama nekih historičara u nekadašnjem zamku je 552. umro ostrogotski kralj Totila.

Tokom 11. i 12. vijeka Caprese je bio feud porodice Ranieri iz zamka Galbino. To je potrajalo do 1226. kad se lokalna signoria 
odlučila staviti pod zaštitu Arezza.

Nakon nekoliko dekada anarhije i borbe za prevlast tokom 14. vijeka, stanovnici su 1384. odlučili da će im biti najbolje pod Republikom Firencom. 
Firentici su počevši od 1386. kao predstavnika svoje vlasti postavljali podestu, taj institut je potrajao do 1783.

Od 1737. i doba kad su njime vladali Medici, je pod vlašću Habsburga, osim kratkog perioda francuske dominacije (1799-1814).

Nakon plebiscita provedenog 1860. Caprese je kao i čitava Toskana, postao dio Kraljevine Sardinije, a nakon tog Kraljevine Italije.

Kraljevskim dekretom od 9. februara 1913. starom imenu - Caprese dodan je sufiks.Michelangelo, da se i na taj način oda počast velikom umjetniku. 
Pored rodne kuće i muzeja, na Michelangela podsjećaju i gipsani odljevi njegovih skulptura postavljeni po čitavom mjestu.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Comune di Caprese Michelangelo'' (službene stranice) 
* ''Caprese Michelangelo: Birthplace of an Artistic Genius''
Hiroyuki Kakudō

**Hirojuki Kakudō** (Japan, 28. rujna 1959.) je japanski redatelj, scenarist i autor brojnih animea u kojima je sudjelovao ili kao redatelj epizoda ili kao glavni redatelj. Njegov najpoznatiji i najuspješniji rad je onaj na popularnoj franšizi Digimon u kojoj je sudjelovao kao glavni redatelj sezona *[[Digimon Adventure]]* i *[[Digimon Adventure 02]]*.

## Izabrani projekti
* Demashita! Powerpuff Girls Z : Redatelj
* Digimon Adventure : Redatelj
* Digimon Adventure 02 : Redatelj
* Digital Monster X-Evolution : Redatelj
* Digimon Xros Wars: Redatelj
* Dragon Ball GT: Epizodni redatelj
* Hellsing : Scenarist
* One Piece : Epizodni redatelj
* Sugarbunnies : Redatelj
* Transformers: Cybertron : Glavni redatelj
* Yu-Gi-Oh! : Redatelj
Akiyoshi Hongo

**Akijoshi Hongo** (japanski: ***本郷あきよし***) je, prema svim dostupnim izvorima, osoba koja se kreditira kao "otac" Digimona i cijele franšize animea, filmova i video igara. No, o samom Hongu nije poznati skoro ništa osim pretpostavke da je njegovo ime zapravo pseudonim. Danas se uglavnom pretpostavlja da se radi ili o pseudonimu Akija Maite, tvorca izvornog koncepta *[[Tamagochi]]ja* ili o pseudonimu Takeichija Honga, izvršnom direktoru *Tamagochija* i Bandaija.

## Reference
Druga Ivanova poslanica

**Druga poslanica Ivanova/Jovanova** među najkraćim je knjigama Biblije, i nalazi se među posljednjim knjigama u Novom zavjetu. Kratica za ovu poslanicu je 2Iv.

U drugoj poslanici Jovan obrađuje dve teme iz prve: O bratskoj ljubavi i upozorava one koji ne priznaju da je Isus obećani Mesija.

### Književna vrsta
Tekst Druge Ivanove poslanice ne može se svrstati u nijednu konkretnu književnu vrstu. Napisan je kao homilija – propovijed, odnosno ima oblik pisma.

### Autor
Autor se naziva starješina. Predaja tvrdi da je Ivan apostol i evanđelist autor četvrtog evanđelja i triju Ivanovih poslanica, a suvremena kritika tvrdi da evanđelje i poslanice pripadaju istom krugu, odnosno Ivanovskoj školi, ali većina drži da su bili različiti autori.

### Naslovnici
Druga je Ivanova poslanica naslovljena „izabranoj gospođi i njezinoj djeci“. Pretpostavlja se da ovaj naziv označuje neku Crkvu, vjerojatno neku Crkvu u Maloj Aziji.

### Vrijeme nastanka
Vrijeme nastanka Druge Ivanove poslanice je posljednje desetljeće prvog stoljeća.

### Struktura
1. Uvod (1-3),
2. Poruka (4-11), 
to je središnji dio poslanice u kojem se nalazi jezgroviti sažetak suprotnosti između istine i laži, Crkve i svijeta, Krista i Antikrista, Božjih zapovijedi i đavoljih obmana, dijeli se na zapovijed ljubavi (4-6) i antikristi (7-11), te 
3. Zaključak (12-13)

### Sadržaj
Pisac se predstavlja kao starješina i obraća se zajednici koja je još vjerna, ali joj prijete zavodnici „koji ne ispovijedaju Isusa Krista koji dolazi u tijelu“ (Iv7). Stoga starješina upozorava vjernike protiv lažnih proroka, te ih poučava da ustrajnost u Kristovom nauku, tj. u nauku o utjelovljenju, osigurava zajedništvo s Bogom Ocem i Sinom. Zabranjuje vjernicima družiti se s lažnim učiteljima. Specifično je to što naglašava ljubav prema bližnjemu po kojoj se ispunjava nova Kristova zapovijed. Ova je kratka poslanica ustvari sažetak Prve Ivanove poslanice i može se smatrati njezinim kratkim prikazom ili prvim nacrtom.

### Teologija
Kršćanin je pozvan da prebiva u ljubavi, obdržavajući zapovijedi koje su sve sadržane u vjeri u Isusovo ime i u bratskoj ljubavi. Božanska se ljubav utjelovljuje u Isusu pa je vjera u Isusa i ljubav prema braći osnovna poruka Ivana kršćanima.

### Literatura
* Wilfrid J. Harrington: Uvod u Novi zavjet, Kršćanska sadašnjost,Zagreb, 1990.
* Jeruzalemska Biblija, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2003, uredili: Adalbert Rebić, Jerko Fućak i Bonaventura Duda.
Treća Ivanova poslanica

**Treća Ivanova/Jovanova poslanica** kao i Druga Ivanova poslanica među najkraćim je knjigama Biblije, i nalazi se među posljednjim knjigama u Novom zavjetu. Kratice biblijskih knjiga za ovu poslanicu je 3Iv. Tekst Treće Ivanove poslanice ne može se svrstati pod nijednu književnu vrstu, napisan je u obliku pisma.

Ova Poslanica upućena je Gaju. Teško je utvrditi dali je reč o istom kaju iz Poslanice Rimljanima ili Korinćanima. U ovom spisu preporučuje se hrišćanska ljubav koja se izražava gostoljubljem osobito prema misionarima.

### Autor i naslovnici

Autor se naziva starješina. Predaja tvrdi da je Ivan apostol i evanđelist autor četvrtog evanđelja i triju Ivanovih poslanica, a suvremena kritika tvrdi da evanđelje i poslanice pripadaju istom krugu, odnosno Ivanovskoj školi, ali većina drži da su bili različiti autori.

Treća je Ivanova poslanica naslovljena Gaju, Ivanovom ljubljenom učeniku.

### Vrijeme nastanka

Vrijeme nastanka Treće Ivanove poslanice je posljednje desetljeće prvog stoljeća.

### Struktura i sadržaj

* 1. Poruke upućene Gaju (1-8) 
* 2. Poruke upućene Diotrefu (9-10) 
* 3. Poruke upućene Demetriju (11-12) 
* 4. Zaključak i pozdrav (13-15) 

Treća je Ivanova poslanica napisana prije nego su se pojavili lažni učitelji. Poslanica je upravljena Gaju. Njegovo je ponašanje besprijekorno i osobito je poznat po požrtvovnom gostoprimstvu prema braći, koja posjećuju njegovu zajednicu.
Poslanica se izravnije bavi sporom između starješine i Diotrefa, koji je poglavar zajednice, vjerojatno one kojoj pripada Gaj. Zanijekana je vlast starješine time što netko odbija primiti njegove izaslanike ili isključuje one kršćane koji ih primaju. Ipak se neki nisu dali ustrašiti od Diotrefa, među kojima je i Gaj i starješina je računao na njih za izvršavanje svojih odredbi. Demetrije je očito izaslanik od povjerenja jer za njega svjedoče svi, i sama Istina, i sam starješina.

### Teologija

Svrha Treće Ivanove poslanice je urediti sukob autoriteta koji je nastao u jednoj od Crkava podložnih Apostolu Ivanu. Život po Istini, nasljedovanje dobra i svjedočanstvo za Istinu protežu se kao teologija poruke.

### Literatura
* Wilfrid J. Harrington Uvod u Novi zavjet, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 1990.
* Jeruzalemska Biblija, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2003, uredili: Adalbert Rebić, Jerko Fućak i Bonaventura Duda.
Judina poslanica

**Judina poslanica** je jedna od knjiga Novoga zavjeta i Biblije. Napisana je u drugoj polovici I. stoljeća ili početkom II. stoljeća. Kratica knjige je Jd.

Autor poslanice je "Juda, sluga Isusa Krista, brat Jakovljev (Jd 1, 1) ". Ne zna se točno, da li je to sv. Juda Tadej, jedan od dvanaest apostola ili neki drugi Juda. Sigurno se zna, da se ne radi o Judi Iškariotskom, koji je izdao Isusa.

Judina poslanica je kratka, sastoji se samo od jednog poglavlja i 25 redaka. Napisana je kao encikličko pismo, nije bila namijenjena samo jednoj kršćanskoj zajednici, nego je kružila i čitana u više kršćanskih crkvi i zajednica. Upućena je prvenstveno Židovima . Autor upozorava na pojavu krivih učitelja i piše o kazni, koja im prijeti. Vjernike poziva na ustrajnost u pravoj vjeri i potiče ih, da spašavaju one koji su otišli krivim putem.

Po načinu pisanja, može se zaključiti, da je autor pročitao Poslanicu Efežanima, a možda i druge Pavlove poslanice. Judina poslanica ima sličnosti s Drugom Petrovom poslanicom; Juda 18 citira 2 Pet.3:3.

U poslanici se citiraju dvije knjige izvan Biblije. Deveti redak: "Kad se Mihael arkanđeo s đavlom prepirao za tijelo Mojsijevo, nije se usudio izreći pogrdan sud protiv njega, nego reče: "Spriječio te Gospodin! (Jd 1,9)" je možda prema nekanonskoj knjizi Testamenata od Mojsija (eng. "Testament of Moses" ili "Assumption of Moses"), a reci 14 i 15 su citat iz knjige 1 Henok 60,8 i 1,9: 
* Juda 14-15 "O njima prorokova sedmi od Adama, Henok: "Gle, dođe Gospodin sa Desttisućama svojim suditi svima i pokarati sve bezbožnike za sva njihova bezbožna djela kojima bezbožno sagriješiše i za sve drzovite riječi koje grešni bezbožnici izrekoše protiv njega. ".
* 1 Henok 60,8 "sedmi od Adama, Henok"
* 1 Henok 1,9 "Gle, dođe Gospodin sa Desttisućama svojim 15 suditi svima i pokarati sve bezbožnike za sva njihova bezbožna djela kojima bezbožno sagriješiše i za sve drzovite riječi koje grešni bezbožnici izrekoše protiv njega."
1 Henok 1,9 je sama adaptaci riječi Mojsija u Ponovljenom:
* Ponovljeni zakon 33:2 "Reče on: "Dođe Jahve sa Sinaja, sa Seira im se pokaza i s gore Parana zasja. Zbog njih dođe od kadeških zborova, sa svoga juga sve do Obronaka."

Poslanica završava hvalospjevom Bogu, koji se smatra jednim od najkvalitetnijih u Bibliji: "Onome koji vas može sačuvati od svakog pada i održati vas bez mrlje pred slavom svojom u radosti, Bogu jedinom, našem Spasitelju, po Isusu Kristu, našem Gospodinu, slava, veličina, moć i vlast, prije svih vremena, sada i zauvijek. (Jd 1, 24-25) "

## Reference

## Vanjske veze
* Judina poslanica na Wikizvoru
Otkrovenje

U religiji i teologiji, **otkrovenje**, **otkrivenje** ili **objava** ( *apokalipsis* - podizanje vela) je delovanje kojim Bog otkriva sebe svetu. Božansko otkrivanje ne treba shvatiti samo kao saopštavanje učenja, već i otkrivanje i preko dela, događaja, znakova i čuda.

Mnoge religije svoje verske tekstove vide kao božanski ili natprirodno objavljene ili inspirisane.

Grčka reč **apokalipsa** se danas najčešće koristi u značenju smak sveta.

## Objava u hrišćanstvu
U hrišćanstvu se veoma rano javio problem odnosa novih objava prema objavi koja je dana po Isusu Kristu i u apostolsko doba. Katolička teologija je mnogo kasnije terminološki fiksirala govor o službenoj (javnoj) objavi, koja je za sve vjernike obavezna, ali koja je zaključena »smrću zadnjega apostola«, i privatnoj objavi, koja je uvijek moguća, ali ne može biti općeobvezatna.

## Dijalog otkrivenja
U ranom hrišćanstvu je bio posebno popularan književni žanr dijalog otkrivenja, koji se razlikuje od platonskog dijaloga, u kojem se do rađanja znanja dolazi postupno, kroz konverzacijski proces argumenta, protuargumenta i razjašnjenja. Dijalog otkrivenja, pak, slijedi književnu formu zvanu *eratapokriseis* ("pitanja i odgovori"), u kojem su iskušenici otkrivali istinu od duhovnog autoriteta u obliku katehetskih odgovora na aktuelna pitanja.

Dijaloge otkrivenja nalazimo u mnogim paganskim hermetičkim, i gnostičkim kršćanskim tekstovima, uključujući i mnoge iz zbirke Nag Hamadi (Ivanov apokrif, Sofija Isusa Krista, Rasprava o Osmom i Devetom, Dijalog Spasitelja, Petrova poslanica Filipu). Ti dijalozi su obično smješteni u vremenski okvir između Isusovog uskrsnuća i uzašašća, kada se Spasitelj na zemlji ukazao u svom pravom božanskom obliku, tako da su i on i njegov nauk izabranim apostolima dostupni u obliku s kojeg je podignut oblak materijalnoga, koji - smatralo se - zamućuje duhovni značaj njegova paraboličnog zemaljskog nauka prije uskrsnuća. Ovaj poseban nauk može biti pojašnjenje njegovog manje jasnog zemaljskog nauka, ili čak novo otkrivenje određenim apostolima.

## Reference

## Povezano

* Apokalipsa 
* Knjiga Otkrivenja
* Natprirodna objava
Druga Petrova poslanica

**Druga Petrova poslanica** je jedna od knjiga u Bibliji i Novom zavjetu. Kratica knjige je 2 Pt. Autor je Šimun Petar, apostol i prvi papa. Napisana je oko 60. godine. Namijenjena je Crkvi u cjelini. Sastoji se od tri poglavlja.

Poslanica počinje riječima: "Šimun Petar, sluga i apostol Isusa Krista, onima koje pravednošću Boga našega i Spasitelja Isusa Krista zapade ista dragocjena vjera kao i nas (2 Pt 1,1)" . U nastavku autor piše, da će ubrzo umrijeti kako mu Gospodin Isus navijesti (2 Pt 1,14), da je očevidac njegova veličanstva (2 Pt 1,16) i da je ovo druga poslanica koju piše (2 Pt 3,1). Usprkos tome, neki učenjaci smatraju, da je netko drugi autor poslanice jer se razlikuje u lingvističkom stilu od Prve Petrove poslanice, ima puno sličnosti s Judinom poslanicom itd.

Autor poslanice kritizira lažne proroke i učitelje, čije naučavanje odudara od autentične apostolske tradicije i nagoviješta im propast. Objašnjava, da je Isus odgodio ponovni dolazak, kako bi što veći broj ljudi dobio priliku, da odbaci zlo i nađe spasenje. Poziva kršćane, da strpljivo čekaju Kristov ponovni dolazak i da uče iz Pisma. Poučava kako: "nijedno se proroštvo Pisma ne može tumačiti samovoljno, nikada proroštvo ne bi ljudskom voljom doneseno, nego su Duhom Svetim poneseni ljudi od Boga govorili (2 Pt 1, 20-21)". Poslanica više puta spominje događaje i osobe iz Staroga zavjeta poput Noe i Lota, Sodome i Gomore. Pri kraju spominje i apostola Pavla i njegove poslanice pa je prema tome pisana nakon njih.

## Reference

## Vanjske veze
* Druga Petrova poslanica na Wikizvoru
Melhisedek

**Melhisedek** ( "melhi" - kralj, "tsedek"-pravda), starozavetni kralj i prvosveštenik.

## Melhisedek u Bibliji
### U Starom zavetu
U Starom zavetu, Melhisedek se pominje u Knjizi postanja (14:18), i Psalmima Davidovim (109:4).

Po povratku Abrahama iz ropstva, Melhisedek ga pozdrava hlebom i vinom, blagoslovi ga i prima desetinu od vrednosti oduzetih kao plen od neprijatelja. Njihov susret, po svemu sudeći, bilo je mesto gde je kasnije izgrađen Jerusalim.

### U Novom Zavetu

U Novom zavetu, Melhisedek se pominje sa velikim poštovanjem. On se pominje kao neko ko nije imao samo zemaljskog oca i majku, već kao neko čiji preci i naslednici nemaju početka niti kraja, nalik Sinu Božijem, tako da on ostaje sveštenik zauvek.

"Jer ovaj Melhisedek beše car salimski, sveštenik Boga Najvišeg, koji srete Avraama kad se vraćaše s boja careva, i blagoslovi ga; Kome i Avraam dade desetak od svega. Prvo dakle znači car pravde, potom i car salimski, to jest car mira: Bez oca, bez matere, bez roda, ne imajući ni početka danima, ni svršetka životu, a ispoređen sa sinom Božijim, i ostaje sveštenik doveka". (Poslanica Jevrejima 7.1).

## Vanjske veze
Poslanica Filemonu

** Poslanica Filemonu** je jedna od knjiga zavjeta i Biblije. Sveti Pavao napisao je poslanicu Filomenu, kršćaninu Kološaninu. Poslanica je najvažniji rani kršćanski tekst o praštanju. Najkraća je od svih Pavlovih poslanica, ima 335 riječi u originalu na grčkom jeziku. Biblijska kratica je Flm.

Sveti Pavao, koji je tada bio u zatvoru (vjerojatno u Rimu ili Efezu) piše prijatelju Filemonu, ženi Apiji i službeniku Arhipu. Filemon je dobrostojeći kršćanin u čijoj kući se održavaju susreti vjernika rane kršćanske zajednice Kološana. Vlasnik je i robova, od kojih je i Onezim. On je razdvojen od Filemona i nije mu više od koristi. Sv. Pavao se susreo s Onezimom, koji je preko njega postao kršćanin i po njemu šalje poslanicu Filemonu u kojoj ga moli, da oprosti Onezimu, pomiri se s njime i prima ga kao ljubljenog brata, a ne više kao roba. "Ako je u čemu skrivio ili ti je što dužan, to meni upiši. Ja, Pavao, potpisujem svojom rukom: ja ću platiti" (Flm 1, 19).

Vjeruje se, da je Filemon primio pismo i poslušao sv. Pavla primivši Onezima kao brata, a ne više kao roba. Onezim je kasnije postao biskup u Efezu, mučenik i svetac. 

Poslanicu su citirali britanski i američki borci za ukidanje ropstva.
Poslanica Hebrejima

**Poslanica Hebrejima/Jevrejima** je jedna od knjiga Novoga zavjeta i Biblije. Premda neki autorstvo pripisuju apostolu Pavlu, većina modernih teologa smatra, da je autor anoniman i nepoznat. Biblijska kratica knjige je Heb/Jev.

## Nastanak

Ne zna se autor poslanice. Ona ne počinje Pavlovim spominjanjem poput poslanica, koje je napisao apostol Pavao. Razlikuje se u stilu. Iz teksta, može se zaključiti da je pisac muškarac, da je poznavao Pavlova suradnika Timoteja (Heb 13,23) i da je pisao iz Italije (Heb 13,24). Smatra se, da je napisana između 60. i 100. godine. Namijenjena je određenoj skupini ljudi, Hebrejima obraćenima na kršćanstvo, koji su živjeli u gradu (Heb 13,14) te bili progonjeni: "A spomenite se onih prvih dana kada ste, tek prosvijetljeni, izdržali veliku patničku borbu: ovamo javno izvrgnuti porugama i nevoljama, onamo postavši zajedničari onih s kojima se tako postupalo (Heb 10,32-33)" .

## Sadržaj

Povod za pisanje je sprečavanje krivovjerja, i napuštanje hrišćanske vjere: "čvrsto se držimo vjere (Heb 4,14)". Ta kršćanska zajednica se sastojala od Hebreja (Židova). Nakon početnog oduševljenja, splasnuo je zanos novih kršćana pa je postajala opasnost, da se okrenu od kršćanstva i vrate starim židovskim običajima iz čežnje za prošlošću . Poslanica poručuje, da je Bog po svome sinu, Isusu Kristu sazdao svijet (Heb 1,2) i način kako se dogodilo: "Vjerom spoznajemo da su svjetovi uređeni riječju Božjom tako te ovo vidljivo ne posta od nečega pojavnoga (Heb 11,3)". Uspoređuje se Stari zavjet (kojeg su Hebreji odlično poznavali) s Novim zavjetom. Pisac ih uvjerava, da je Novi zavjet iznad Staroga, kroz usporedbu Isusa Krista u odnosu na anđele (Heb 1,5 - 2,18), Mojsija i Jošuu (Heb 3,1 - 4,16). Isus je nadmoćan njima te je "proglašen od Boga Velikim svećenikom po redu Melkisedekovu" (Heb 5,10). Isusovo svećenstvo je snažnije od svećenstva levita po rodu Aronovu (u Starom zavjetu). U poslanici se jako često citira Stari zavjet. Na kraju poslanice su poticaji, ohrabrenja i pozdravi.

## Reference

## Vanjske veze

* Novi Zavet  — prevod Emilijan M. Čarnić
Druga poslanica Timoteju

**Druga poslanica Timoteju** je jedna od knjiga Biblije i Novoga zaveta. Pripada u pastoralne poslanice zajedno s Prvom poslanicom Timoteju i Poslanicom Titu. Tradicionalno se pripisuje apostolu Pavlu i smatra se Pavlovim duhovnim testamentom. Posvećena je Timoteju, Pavlovom saradniku koga, predosećajući svoj kraj, Pavle podstiče da sve snage posveti Jevanđelju. Skraćenica knjige je 2 Tim.

## Autor
Stručnjaci su se podijelili oko autorstva poslanice. Većina smatra, da ju je napisao sv. Pavle pred kraj svog života 67. godine, kako i piše u početku ove poslanice: „Od Pavla, apostola Isusa Hrista po volji Božijoj za obećanje života u Isusu Hristu“ (2 Tim 1,1). Tako su smatrali i hršćani u prvim vekovima. Tek se u poslednjih 200 godina javljaju izraženije sumnje, da pastoralne poslanice nije napisao Pavle. Moguće je da ih je napisao anonimni hršćanin školovan u duhu Pavlovog učenja. Međutim, dok Prva poslanica Timoteju i Poslanica Titu imaju dosta sličnosti, Druga poslanica Timoteju se razlikuje od njih po jeziku i idejama i sličnija je ostalim Pavlovim poslanicama, pogotovo onima koje je napisao u zatočeništvu.

## Timotej

Timotej se prvi put spominje u Delima apostolskim (Dap 16,1). Njegova majka Evnikija i baka Loida se spominju u Drugoj poslanici Timoteju (2 Tim 1,5). Timotej je upoznao Pavla, tokom njegove druge posete Listri. Pavle ga je preobratio na hrišćanstvo i postao njegov mentor. Zajedno su išli na brojna misijska putovanja. Timotej je pomagao Pavlu, propovedao i širio Jevanđelje s njim, ali i pojedinačno.

## Sadržaj
U ovoj poslanici apostol Pavle poručuje Timoteju, da nema duha bojažljivosti i da se ne boji svedočiti za Isusa i njega apostola Pavla (2 Tim 1,7-8). U prvom poglavlju podstiče Timoteja na vernost Jevanđelju. Ističe smisao patnje hršćanskoga apostola: „Za to trpim sve izbranijeh radi da i oni dobiju spasenije u Hristu Isusu sa slavom vječnom. Istinita je riječ: ako s njim umrijesmo, to ćemo s njim i oživljeti. Ako trpimo, s njim ćemo i carovati. Ako se odrečemo, i on će se nas odreći.“ (2 Tim 2,10-12). Upozorava na lažne učitelje poput Imeneja i Fileta, koji su obmanjivali ljude i na opasnosti budućih vremena, kada će se mnogi ljudi suprostavljati istini, činiti zlo i prepuštati se najrazličitijim strastima. O Pismu (Bibliji) piše, da je: „Sve je pismo od Boga dano, i korisno za učenje, za karanje, za popravljanje, za poučavanje u pravdi, Da bude savršen čovjek Božij, za svako dobro djelo pripravljen.“ (2 Tim 3,16-17)".

Piše mu, da nastoji doći k njemu pre zime (2 Tim 4,21), oseća da se bliži kraj njegovog zemaljskog života: „Jer ja se već žrtvujem, i vrijeme mojega odlaska nasta. Dobar rat ratovah, trku svrših, vjeru održah. Dalje dakle meni je pripravljen vijenac pravde, koji će mi dati Gospod u dan onaj, pravedni sudija; ali ne samo meni, nego i svima koji se raduju njegovu dolasku.“ (2 Tim 4,6-8)". Na kraju poslanice su završni pozdravi i želje.

## Povezano
* Pavlove poslanice

## Vanjske veze

* Novi Zavet  – prevod Emilijan M. Čarnić
Druga poslanica Solunjanima

**Druga poslanica Solunjanima** je jedna od knjiga Novog zaveta. Tradicionalno se smatra da je knjigu napisao apostol Pavle, jer započinje rečima: „Od Pavla i Silvana i Timotija crkvi Solunskoj u Bogu ocu našemu i Gospodu Isusu Hristu“, a pri završetku piše: „Pozdrav mojom rukom Pavlovom, koje je znak u svakoj poslanici, ovako pišem“ (2 Sol 3, 17). Nadovezuje se na Prvu poslanicu Solunjanima. Napisana je u Korintu oko 50. godine i spada u najstarije novozavetne spise. Biblijska skraćenica je 2 Sol.

Grčki grad Solun je drugi grad u Evropi u kojem je apostol Pavle organizovao hrišćansku zajednicu. Nekoliko meseci nakon Prve poslanice Solunjanima, apostol Pavle je napisao i Drugu poslanicu kao odgovor na dvoumljenja Solunjana o uskrsnuću i ponovnom Isusovom dolasku u slavi na kraju vremena. Apostol Pavle poručuje da se to neće dogoditi tako brzo kako su oni mislili i da će se pre toga dogoditi znakovi. To će biti otpad od vere, pojava Čoveka bezakonja (Antihrista) i lažnih proroka.

Poslanica je kratka i ima tri poglavlja. U prvom, apostol Pavao zahvaljuje Bogu što rastu vera i ljubav među Solunjanima. Mučenike zbog vere ohrabruje, a mučitelje upozorava na mogućnost kazne večne propasti. U drugom poglavlju se objašnjava ponovni dolazak Isusa Hrista, dok je treće poglavlje poziv na častan rad i kritika lenjosti i nemara: „Jer kad bijasmo u vas, ovo vam zapovijedasmo, da ako ko neće da radi, da i ne jede. Jer čujemo da neki neuredno žive među vama, ništa ne radeći, nego okrajče i miješaju se u tuđe poslove. Takovima zapovijedamo i molimo ih u Gospodu našemu Isusu Hristu da mirno radeći svoj hljeb jedu.“ (2 Sol 3, 10-12).

## Vanjske veze

* Novi Zavet  – prevod Emilijan M. Čarnić
Poslanica Kološanima

**Poslanica Kološanima** je jedna od knjiga Novoga zavjeta i Biblije. Tradicionalno se smatra, da je knjigu napisao apostol Pavao, jer započinje riječima: "Pavao, po volji Božjoj apostol Krista Isusa, i brat Timotej: Kološanima, svetoj i vjernoj braći u Kristu (Kol 1,1-2)". Biblijska kratica knjige je Kol.

Kršćani prvih stoljeća smatrali su, da je poslanicu napisao apostol Pavao. Tek se u posljednjih 200 godina javljaju sumnje, da nije, jer se poslanica razlikuje od ostalih po stilu i izboru riječi. Moguće je, da je poslanicu napisao anonimni kršćanin školovan u duhu Pavlova nauka. Branitelji Pavlova autorstva ističu sličnosti s Poslanicom Filemonu, za koju se zna, da je autor Pavao.

Poslanica je namijenjena Kološanima, kršćanskoj zajednici u frigijskom gradu Kolosi, blizu grada Efeza u Maloj Aziji (danas u pokrajini Anatoliji u Turskoj). Zajednicu su zaveli krivi učitelji, koji su smatrali, da bi Evanđelje trebalo upotpuniti i poganskim običajima poput štovanja zvijezda i pridržavanja propisa o prehrani tijekom određenih blagdana. Kako bi spriječio praznovjerja, apostol Pavao piše Kološanima tijekom prvoga zatočeništva u Rimu između 57. i 62. godine.

Poslanica se sastoji od četiri poglavlja i dva dijela, prvi je dogmatski (doktrinalni), a u drugom su poticaji. U oba se suprostavlja lažnim učenjima. U dogmatskom dijelu objašnjava, kako nema potrebe obožavati nikoga i ništa osim Isusa Krista (Boga), jer je superioran svim stvorenjima i stvarima: "Ta u njemu je sve stvoreno na nebesima i na zemlji, vidljivo i nevidljivo, bilo Prijestolja, bilo Gospodstva, bilo Vrhovništva, bilo Vlasti - sve je po njemu i za njega stvoreno: on je prije svega i sve stoji u njemu (Kol 1,16-17)". Isus je Glava Crkve i Gospodar anđela. Pavao se protivi poganskim propisima o jelu i piću u vezi blagdana, samozvanom bogoštovlju, trapljenju tijela: "Neka vas dakle nitko ne sudi po jelu ili po piću, po blagdanima, mlađacima ili subotama (Kol 2,16)." Pavao do tada nije boravio kod njih, tijelom je nenazočan, ali je duhom ipak s njima (Kol 2,5). Osim protivljenja lošim pojavama, Pavao je radostan zbog njihove vjere.

U drugom dijelu poslanice, Pavao ih potiče na uzoran kršćanski život, ljubav, mir, opraštanje i daje im savjete. Poručuje im, da teže za nebeskim, a ne za zemaljskim. Odvraća ih od idolopoklonstva, bludnosti, nasilja, prostota i sl. Više nisu bitne razlike, nego su svi jedno u Kristu: "Tu više nema: Grk - Židov, obrezanje - neobrezanje, barbar - skit, rob - slobodnjak, nego sve i u svima - Krist (Kol 3,11)." Piše o ljubavi i poštovanju unutar obitelji. 
Na kraju poslanice su obavijesti i pozdravi. Spominje svoje suradnike, među kojima je i njihov zemljak Epafra, za kojega svjedoči da se mnogo zalaže i trudi. Poslat će im Tihika i Onezima, koji je također njihov zemljak.

## Reference

## Povezano
* Pavlove poslanice

## Vanjske veze

* Novi Zavet  — preveo Emilijan M. Čarnić