Bosanski Petrovac u rimskom dobu

**Bosanski Petrovac u Rimskom carstvu**, zajedno sa najvećim dijelom ilirske teritorije, našao se nakon Oktavijanovog pohoda na Ilire u periodu 35. - 33. g. p.n.e. Formalno osnivanje provincije Ilirik bilo je 27. god. p.n.e. 

Jedan broj gradinskih naselja iz predrimskog doba je uništen tokom Batonovog ustanka 6-9. god. Kasnije, pacifikacijom Ilirika, dio gradina, onih sa većih kota, je napušten, a stanovništvo preseljeno u plodne doline, što je bila državna rimska politika osiguranja mira od novih potencijalnih ilirskih ustanaka. Društvena organizacija plemenske zajednice Ilira (Deuri, Sardeati ili Japodi, i dalje je nejasno) na Petrovačkom polju, dolaskom Rimljana nije se bitnije promijenila. Nastavili su živjeti u okvirima svoje teritorijalne zajednice - *civitas*, pod vodstvom svojih prvaka (principes, praepositil), ali pod nadzorom rimskih *prefekata*, kao uostalom i ostala ilirska plemena. Koliko  je  poznato,  prvi  *peregrini*  su  rimsko  građansko pravo  stekli  početkom  2.  st.  (Trajan,  Hadrijan),  a  konačno  za  Karakale

Petrovačko  polje  je  za  Rimljane  imalo  u  prvom  redu  prometni značaj, kao raskršće puteva za doline Une i Sane. Naseljavanja (obično rimskih ratnih veterana) ovdje i nije bilo.  Romanizacija  je  bila  spontana  i  spora. Ni  u  ovoj  se  konzervativnoj  sredini  društveni  razvitak  ne  razlikuje  mnogo  od  drugih  *civitates* u  planinskom  zaleđu Dalmacije.

## Komunikacije
Osnovne rimske putne komunikacije kroz provinciju Ilirik bile su:
* Akvileja - Dirahion (Drač), uz obalu Jadranskog mora, i
* Akvileja - Emona (Ljubljana) - Siscia (Sisak) - Sirmium (Sremska Mitrovica) - Singidunum (Beograd), Viminacijum, uz rijeke Savu i Dunav
### Klaudijev put
Navedene ceste su međusobno bile povezane sa nekoliko putnih pravaca u smjeru jug - sjever. Jedan od njih bio je pravac Salona - dolina rijeke Sane, kao veza Salone sa Panonijom. Prvi dio trase do planine Uilice kod Bosanskog Grahova dužine 77,5 rimskih milja, urađen je za vrijeme prefekta Dolabele. Nastavak ceste do doline Sane, završen je 47/48. god. n. e, u vrijeme cara Klaudija - *via Claudia*, a kasnije je cesta sagrađena do Siska. 

Put je na petrovačko područje dolazio iz pravca Drvara, neposredno ispred naselja Oštrelja Poslije toga put se šumom spuštao u Petrovačko polje preko zaseoka Šekovca (Vedro Polje). Dalje je išao južno od Bukovačkog brda i nastavljao prema Barama. 

U selu Bara, kod vrela Vojvodnjača, postojali su svi uslovi da se odmore umorni putnici i stoka jer je put od Drvara preko Oštrelja bezvodan. Danas ovdje nema vidljivih ostataka rimskih zdanja, čemu je razlog intenzivna obrada zemljišta, koje je najbolje na petrovačkom području. Ali, da se ovdje nalazila jedna rimska naseobina tipa putne stanice vidi se po velikoj količini pronađene rimske zidne i krovne opeke, temeljnih zidova, i drugih nalaza.  Čak se i njive pored izvora Vojvodnjače nazivaju Ciglane zbog velikog broja iz njih izvađenih rimskih cigli.  

#### Miljokazi
O putnom pravcu još uvijek svjedoče miljokazi (krajputaši) pored puta i natpisi na njima. Jedan miljokaz je pronađen u Krivodolu prije Oštrelja, jedan u samom Oštrelju, i na kraju jedan u Jelačića dolu. Nakon spuštanja u Petrovačko polje, na njivi Jezerina nađen je miljokaz koji je pronašao Dimitrije Sergejevski), ali je kasnije nestao.

U Gorinčanima je nađen miljokaz sa oznakom LVI, a drugi u Zdenom dolu koji je nestao. Oba su sa područja Bara.

Put je dalje išao prema selu Bravski Vaganac gdje je na izlazu pronađen miljokaz. I danas se u Bravskom polju vide ostaci rimske ceste (Klaudijeva puta). Miljokazi su pronađeni i u Kapljuhu, Jasenovcu, Klenovcu i kod prevoja Lanište, odakle se cesta spušta prema dolini Sane.

### Krak ceste prema Bihaću
Iz putne stanice u Bari odvajao se krak puta prema dolini Une kod Bihaća. Išao je južnim obodom Petrovačkog polja, dolazio do Vrtoča i dalje prema Ripču i *[[Raetinium]]u* u (Bihaću). Uz ovu cesta bilo je nekoliko od ranije podignutih ilirskih gradina: gradina u Koluniću, jedan  od  najvećih objekata  te  vrste  sa  ostacima  snažnog  rimskog trostrukog  kamenog  bedema  na  nasipu  jedne  prethistorijske  gradine,  gradić na Žutoj glavici, Kadinjača, Bjelajski Vaganac i Vrtoče.  Sve su sa zidovima u malteru, tehnikom koju su starosjedioci preuzeli od Rimljana, i bunarom kao nezaobilaznim elementom naselja, pa se čini da je centar *peregrinske civitas* bio oko Kolunića i Revenika.  Na  tome  pravcu ima više izvora, dok je  današnji  pravac  ceste  bezvodan.  Time  je  i  ova  oblast  bila  integralno  uključena  u  rimsku saobraćajnu mrežu i na taj način otvorena za brži nastup romanizacije.

Ovu cestu u svojim radovima pominje istraživač Domaszewski nazivajući je "japodskom cestom" (Bosanski Petrovac - Bihać - Metulum). Tragovi joj nisu otkriveni, u pitanju je put drugog reda. 

### Krak ceste prema Bosanskoj Krupi
Drugi krak iz Bara išao je sjevernim obodom Petrovačkog polja, pored Vođenice i Krnjeuše. 

Zapadno od Vođenice leži ruševina, koju narod naziva „Drenovac". Sagrađena je od opeke i maltera, pa se zaključuje da je iz rimskog doba. 

U Krnjeuši je bilo drugo, nešto značajnije rimsko naselje, takođe izraslo na  domaćem  supstratu. Tragovi rimskog naselja iz 2-3 vijeka, nalaze se iznad sadašnjeg pravoslavnog groblja, sa ostacima rimske arhitekture i opeke. Odavde potiče više stela (nadgrobnih ploča) ili dijelova stela. To su ploče od krečnjaka, čije se dimenzije kreću u okviru v(0,6-1,8), š(0,5-0,7), d(cca 0,2), u metrima. 

## Naseobine i utvrđenja
Veliki broj gradinskih naselja uništen je tokom pacifikacije Ilirije, mnoga su napuštena, a stanovništvo preseljeno u plodne doline, što je bila državna rimska politika osiguranja mira od novih potencijalnih ilirskih ustanaka. Društvena organizacija plemenske zajednice Ilira, dolaskom Rimljana nije se bitnije promijenila. Nastavili su živjeti u okvirima svoje teritorijalne zajednice -*civitas*, pod vodstvom svojih prvaka, ali pod nadzorom rimskih *prefekata*, kao uostalom i ostala ilirska plemena. Arheološki je potvrđeno da su slijedeće gradine bile i rimska utvrđenja ili naselja: 
* **Gradina u [[Kolunić]]u**, s unutrašnjim platoom velike površine, nalazi se na ispranom i ogoljenom mjestu koje dominira centralnim dijelom Petrovačkog polja. Ima trostruki zemljani nasip, s ulazom na sjevernoj strani. Širina bedema na zapadnoj strani je 5 m. Rimljani su bedem ojačali zidom. U unutrašnjosti ima više manjih kružnih bedema. Pronađeni su novčići. Bila je centar *peregrinske civitas*.  
* **Gradina Crkvine**, Vrtoče. Život u gradini se nastavio u rimskom periodu iz koje su Rimljani kontrolisali krak ceste Salona - Sisak koji se od naselja Bara odvajao prema Raetiniumu u dolini Une. U srednjem vijeku u gradini se nalazio vjerski objekat i nekropola stećaka. Jedan dio stećaka ostao je do današnjih dana, raspoređenih uz srpsku pravoslavnu crkvu.
* **Crkvina**, Krnjeuša, sa tragovima rimskog naselja, arhitekture i opeke. Odavde potiče stela i više ulomaka stela. 
* **Mala Gradina**, Lisčijak, Krnjeuša, uz drugi rimski put za dolinu Une, kroz današnja naselja Vođenicu i Krnjeušu. Nalazi se skoro u ravni Petrovačkog polja, a to je odgovaralo i Rimljanima radi kontrole putnog pravca za dolinu Une. Pronađeno je mnoštvo rimskog materijala i nekoliko nadgrobnih ploča. 
* **Velika Gradina**, Lisčijak, Krnjeuša,
* **Bijela crkva (Crkvina)**, Busije, sa ostacima rimske zgrade, temeljnih zidova, cigle i novčića. 
* **Gradina**, Bjelajski Vaganac, rimsko naselje. Pronađena rimska cigla.
* **Drenovac**, Vođenica, ostaci zidova rimske građevine izrađeni kombinacijom opeke i maltera. Na čitavoj površini nađeni su fragmenti keramike i kućnog posuđa. 
* **Stražbenica**, Bukovača. Do vrha brda Stražbenice ide put od kamena i krečnog maltera, u vidu serpentina, čiji tragovi na pojedinim dionicama su vidljivi i danas. Gradina je u doba rimske vladavine služila za smještaj rimske posade. Fortifikacija je značajnijih gabarita, oko 400 metara. Temelji su joj još vidljivi.  

* **Crkvina Voćara, Janjila**, mala rimska četverougaona građevina, uz ostatke građevinskog materijala. Registrovao ju je Vejsil Ćurčić.
* **Grad Risovača, Smoljana**, smješten na Latinskom vrhu u blizini izvora Hrsovac, sa ostacima zgrade, vjerovatno rimske utvrde.
* **Gradina 2**, Smoljana, dimenzije 80x80 m. Potkovičastog je oblika, sa kamenim odbranbenim zidom )samo je južna strana prirodno zaštićena). Površinski nalazi: mnoštvo keramičkih fragmenata, životinjske kosti i kućni lijep. Preko bedema je podignut zid sa malterom i manja kula u rimsko doba.
* **Visoki, Jasenovac-Bravsko** sa ostacima zidova sa malterom, kasnoantičkog utvrđenja dužine 12 m. Tu je pronađen lijepo otesan meki kamen sa likom i sa latinskim epigrafskim natpisom. Pronađeni su dukat iz vremena cara Teodosija, čiji je lik na jednoj strani, i novčić na kojem su prikazani car Konstantin Veliki i carica Jelena sa krstom u ruci.
## Epigrafski natpisi
Knjiga ANTIQVI HOMINES BOSNAE autora Salmedina Mesihović je posvećena analizi antičke epigrafske i onomastičke baštine na prostoru današnje Bosne i Hercegovine. Zahvaljujući podacima sa epigrafskih spomenika i iz literarnih vrela knjiga pruža na uvid javnosti više od 800 osoba koje su živjele na prostorima današnje Bosne u skoro šest stoljeća antičkog, historijskog razvitka. I pored oskudnosti podataka iz izvorne građe, u određenom broju slučajeva detektiranje osobnosti je rezultiralo i sadržajnijim osvrtom. Zahvaljujući tome, uspjelo se proniknuti i u određene aspekte individualnih života. Bez pogrebnih natpisa poznavanje života običnih ljudi u vremenima antike na području Bosne bi bilo u značajnoj mjeri osiromašeno.

Petrovačko i drvarsko područje koje se oslanja na porječje Unca predstavlja jedinstvenu geografsku cjelinu iz čega se može predpostaviti drugačija narodnosna pripadnost njegovih ilirskih stanovnika u odnosu na japodsko srednje Pounje. Ivo Bojanovski je iznio tezu da su drvarsko područje naseljavali Sardeati, a petrovačko Deuri. Salmedin Mesihović smatra da su oba područja naseljavali Sardeati. Na Pojtingerovoj karti se nalazi pomen naselja Sarute koje je od Salone udaljeno 51 rimsku milju (između 75 i 77 km.). Sarute je možda bilo ilirsko (narodonosno) središte, a kasnije municipalno, koje se možda nalazilo na drvarskom ili petrovačkom području. 

Na  vrlo  skromnom epigrafskom materijalu sa petrovačkog prostora od svega osam natpisa, dolaze *Ulpii, Aelii i Aurelii*. 

### Bukovača
1.U sarkfagu (sanduk za pepeo) iz Bukovače nalazila se i ploča sa natpisom:

:*Ae7\lius   U[.........dom]o  Ast[uris(T)   [A"!]elio  infeli(cissimo)   [defun]cto  ann[orum]   [. .]XXX,*

Dimitrije Sergejevski, Spom. 77, 11, br. 10 sa si. Bukovača (sanduk za pepeo). Čini se da nije u pitanju gentile Aelius, nego čitanje domo Asturis(T)
### Krnjeuša
Jedan  spomenik  iz  Krnjeuše  postavio  je  svome  ocu  Maximus  Diti  (filius),  dakle  peregrin  bez  civiteta.  Sve  su  to  domaći ljudi, ali već na putu romanizacijo (2. stoljeće).

2.ILJugIII, 1664.

Krnjeuša, Bosanski Petrovac1898. god.Literatura : Sergejevski, 1934:9 - 10, br. 8; Bojanovski, 1988:259, 

:D M / MAXIMV/SDITIANO/RVM LXX /P V F / H S E

D(is) M(anibus) / Maximu/s Diti an(n)o/rum LXX /p(ius?) v(ixit?) f(ecit) / h(ic) s(itus)e(st)

Bogovima Manima, Maksim Diti, godina 70 za života učini na ovom mjestu je

3.ILJug III, 1665.

Krnjeuša, Bosanski Petrovac 1898. god. Literatura : Sergejevski, 1934:10, br. 9

D M 
 
:D(is) M(anibus) / [

4.CILIII, 14973a

Krnjeuša, Bosanski Petrovac, Oktobar 1898. god. Literatura :Pač, 1900:174 -175, 1902:106-107, br. 1; fig. 42 u. 43; Bojanovski, 1988:259
  
:D AN / LXET•FILIO/M•V•RVSTI/CVS•SIT•REL /AN•X•P•M•T / P•S•P

:] d(efuncto?) an(norum) / LX et filio / M(arcus) U(lpius?) Rusti/cus sit(?) rel(?) / 

an(norum) X p(lus) m(inus) t(itulum) / p(ecunia) s(ua) p(osuit)

5.CILIII, 14973b

:VEM[..] / […]X[

Krnjeuša, Bosanski Petrovac Oktobar 1898. god. Literatura: Pač, 1900:174 – 175, sl. 5

6.CILIII, 14974

Krnjeuša, Bosanski PetrovacOktobar 1898. god. Literatura: Pač, 1900:175, sl. 6; Isto, 1902:106-107, br. 2; fig. 44; Čremošnik,1957:223 – 224, sl. 3; Bojanovski, 1988:259, fus. 

:M / IA VRS / INFE / ISSIM /ILIO VR/ NO AN VIII / NE M REN

:[D(is)] M(anibus) / [Ulp]ia(?) Urs/[ina] infe/[lic]issim[o] / 
[f]ilio Ur/[si]no an(norum)VIII / [be]ne m[e] ren[ti]
 
### Jasenovac (Bravsko)
7. ILJug III, 1661.

Jasenovac, Bravsko, Bosanski Petrovac, Literatura : Sergejevski, 1934:11-12, br. 11 

:MIVSAI / VSIXXI / OSVISFINV / ARATR / VOBIINIIMII / R I I I / P I I I A P SV I I /PVTISVMISOC / IPIIITITISIMII

:*] / [---]mius Ai[---] / [---]usi[---]XXI[---] / [---]o suis f(---) inv/[---]aratr / [s]uo beneme/renti / [---]pe ap[---]suit / [---]ruti suae soc/[r]ui pie(n){ti}tis(s)im(a)e*

### Smoljana
8. CILIII, 14014
U blizini ceste, sjeverno od Bosanskog Petrovca, nađen je nadgrobni natpis na pločici koji potiče iz kasnog doba Rimskog Carstva i koji otkriva postojanje jedne porodice aurelijevskog gentilnog imena koja je imala posjed na prostoru današnjeg sela Smoljana. Slabo uparana slova naginju na uncijalno pismo. Na rubu (profllu) je cik-cak ornamenat i koncentrični krugovi. Tekst glasi: 

Literatura : Pač, 1894:351 – 352, sl. 13; Bojanovski, 1988:259, fus. 13

:D M / AVRELIISFORTVNIONIETFELICIS/SIMEQVIVIXSERVNTANVSXC /FECITENEMMIMORIAMAVRELIA /
:QVARTAAVRELIO ROCINOCARIS /SIMOMARITOETSIBIIPSAIVS / QVIVIXSERVNTNVNOANNOS /??XIXPROCINVSVIXANOSLXXX

:*D.M. Aureliis Fortunioni et Felicissim(a)e.........Aurelia Quarta Aurelio [P]rocino carissimomarito___ Procinus vixiit) an(n)os* (Oznaka - LXXX, CIL III 14014 = Pač, WM BH IV, 1896, 256,Fig. 20,

### Vrtoče
Na nadgrobnim pločama u Vrtoču je natpis na latinskom, sa imenom umrlog, godine života i mnoštvom geometrijske i druge ornametike (palma, riblja kost, polumjesec, srcoliki list, rozeta, vijenac i sl.). 

Ono što spomenike s petrovačkog područja posebno približava sepulkralnoj umjetnosti Pounja jesu dvostruko zasvođene niše (dvostruka volta), što ih dalje veže za Norik i Panoniju.

## Literatura
* Vejsil Ćurčić, Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, godina 1902 - STARINE IZ OKOLINE BOSANSKOG PETROVCA
* Vjenceslav Radimski, Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, godina 1894 – s.229-255
* Karl Pač, NOVE RIMSKE EPIGRAFSKE TEČEVINE BiH - Glasnik Zemaljskog muzeja 1900. godina
## Izvori