open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gouda (sir)

**Gauda** ili **Gouda** (, izgovor: []) je vrlo popularan holandski sir sa najmanje 30–48 % mlečne masnoće u suvoj masi.

## Historija
Gauda potiče iz regiona Krimpenervard, koji se nalazi južno od grada Gouda, na jugu Holandije. Ime je dobio po ovom gradu, budući da se sa njegovog tržišta glas o ovom siru preneo na ostatak sveta. Gauda se prvi put pominje još daleke 1184. godine, što ovaj sir čini jednom od najstarijih vrsta sira koje se do danas proizvode i prodaju.

## Proizvodnja
Prilikom sirenja gaude, prvo se pomeša ohlađeno mleko od prethodne večeri sa svežim mlekom, i onda se ugreje na otprilike 30&nbsp;°C. Kada se dodaju mlečne bakterije, mleko se zgruša u narednih pola sata. Ovako zgrušano mleko se seče pomoću posebnog noža, pri čemu se sirutka izdvaja i prosipa. Ovaj proces se ponavlja dok masa ne dostigne željenu konzistenciju. Potom se stavlja u karakteristične okrugle forme i nakon toga se ostavlja izvestan period da miruje u zaslanjenoj vodi. Zatim se lageruje u hladnim prostojima najmanje jedan mesec dok ne dostigne željenu zrelost.

Na osnovu dužine sazrevanja razlikuju se na tržištu „mladi“ (četiri do osam nedelja), „srednji“ (dva do šest meseci) i „stari gauda“ (obično šest do osam meseci, povremeno i duže). Gauda koji je sazrevao duže od godinu dana naziva se „prastari gauda“. Takav sir ima povećanu količinu kristala u strukturi sira i izuzetno je aromatičan.

## Osobine
Mladi gauda je blagog i mlečnog ukusa, masa je meka do kremaste i više je bele nego svetlo žute boje. Tek kod dužeg zrenja razvija se snažniji, začinjeniji ukus. Istovremeno sir postaje suvlji i tamniji, skoro do zlatno-žute boje. Prastari gauda je intenzivno aromatičan i blago ljut.
Muş

**Muş** čita se **Muš**, je administrativni centar istoimene turske provincije Muş od 81 764 stanovnika. 
## Geografija
*Muş* leži na istoku Turske, u unutrašnjosti regije Istočna Anadolija u masivu Taurus. 
Grad leži u kotlini rijeke Murat (pritoke Eufrata) na nadmorskoj visini od 1 400 m, udaljen oko 70 km zapadno od Jezera Van.
## Historija
Grad je osnovan za Kraljevine Urartu (860. pne. - 565. pne.)
Tokom srednjeg vijeka bio je prijestolnica armenske provincije Taron, a nakon toga dio Osmanskog Carstva. U gradu je sve do 1915. živjela značajna Armenska zajednica ali je masakrirana za Armenskog genocida. Danas su sunitski Kurdi većina u gradu.

Za Prvog svjetskog rata - 1916. u okviru Kavkaske kampanje ruska kavkaska armija zauzela je *Muş* i susjedni Bitlis, nakratko ih je povratio Kemal Atatürk, ali su ih Rusi držali okupirane sve do kraja 1917.

## Vanjske veze
* Službene stranice grada
Groningen

**Groningen** je najveći i glavni grad nizozemske provincije Groningen. Groningen je najveći grad na sjeveru Nizozemske i značajan univerzitetski centar.

## Historija

Najstarija arheološka nalazišta na prostoru Groningena datiraju iz mlađeg kamenog doba (oko 3950. pne.). Prvi dokumenti koji spominju Groningen datiraju iz 1040. godine. U 13. vijeku je Groningen bio značajan trgovački centar i sagrađene su gradske zidine. U 15. vijeku je Groningen bio glavni grad pokrajine Frizije. Tada je sagrađen 127 m visok toranj Martini koji je u to doba bio najviša građevina u Evropi.

Nakon 1594. je grad izgubio samostalnost i postao dio Nizozemske. Univerzitet je osnovan 1614. Nakon toga se grad jače razvio. Napadnut je u Trećem anglo-nizozemskom ratu 1672. Na samom kraju 2. svj. rata 1945. je došlo do Bitke kod Groningena u kojoj je sudjelovala kanadska intervencijska vojska koja je pobijedila njemačke snage uz pomoć nizozemskog pokreta otpora.

## Geografija
Groningen se nalazi na sjeveru Nizozemske. Smješten je nedaleko od obale Sjevernog mora. Reljef je nizinski i prevladava pješčano tlo. Oko grada postoji nekoliko jezera (najveće je Paterswoldsemeer južno od grada). Kroz grad je prokopano nekoliko kanala (najznačajniji je Van Starkenborghkanaal). U okolici ima mnogo nalazišta prirodnog plina. Klima je umjerena s toplim ljetima i blagim zimama i relativno malim godišnjim razlikama temperature. U proljeće i ljeti pada više padalina.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost grada je srednjovjekovni toranj Martini koji je u svoje doba bio najviši u Evropi. Zanimljive su zgrade Univerziteta Groningen. Značajan je Groningenski muzej građen 1994. u modernom stilu. Značajan je Muzej nauke i Muzej stripa. Stanovnici Groningena mnogo koriste bicikle (preko polovice gradskog prometa se obavlja biciklima). Zato se Groningen naziva "Svjetski biciklistički grad".
Šopingholičarke

***Šopingholičarke ***je srpska reality TV-emisija koja se emitira na programu RTV Pink. Njen osnovni koncept je takmičenje u odevanju između dve žene kojima je na raspolaganju 50.000 dinara. Takmičenje nadgleda žiri među čijim je članovima i TV-voditeljica Snežana Dakić Mikić.

## Vanjske veze

* Facebook strana emisije
The Emperor Jones

***The Emperor Jones*** () je kazališni komad američkog pisca Eugenea O'Neilla premijerno izveden u New Yorku 1920. godine. Naslovni protagonist je Brutus Jones, američki crnac i osuđenik za ubistvo koji je uspio pobjeći iz zatvora i pronaći utočište na malom zapadnoindijskom (karipskom) otoku gdje je, koristeći neukost tamošnjeg stanovništva, uspio nametnuti za vladara ("cara"). Radnja prikazuje posljedice pobune u kome je zbačen, odnosno njegov bijeg kroz džunglu od strane bivših "podanika".

Predstava u kojoj je O'Neill kombinirao realizam sa ekspresionističkim stilom je toom premijere doživjela veliki uspjeh i od O'Neilla učinila zvijezdu američkog teatra. S druge strane su je obilježili sukobi O'Neilla s afroameričkim glumcem Charlesom Sidneyem Gilpinom koji je inzistirao na odbacivanju uvredljive riječi "nigger" iz teksta. Kada je godine 1924. predstava ponovno postavljena, umjesto Gilpina je naslovni lik tumačio Paul Robeson, kome je to predstavljala jednu od najpoznatijih i najuspješnijih uloga u karijeri.

The Emperor Jones je godine 1933. adaptiran u istoimeni film gdje je Robeson ponovio svoju ulogu, kao i istoimenu operu. Nakon toga je nekoliko puta bila adaptirana za televiziju u SAD i Britaniji.

## Izvori


## Literatura
* 

## Vanjske veze
* 
* Discussion of ''Emperor Jones'' from Travus Bogard's book ''Contour in Time'', on O'Neill.
* 1945 ''Theatre Guild on the Air'' radio adaptation at Internet Archive
Der Choral von Leuthen

***Der Choral von Leuthen*** () je njemački crno-bijeli historijski film snimljen 1933. u režiji Carla Froelicha i Arzéna von Cserépyja. Temelji se na romanu *Fredericus* Waltera von Moloa, i radnjom je smješten u Njemačku u 18. vijeku. Protagonist, koga tumači Otto Gebühr, je pruski kralj Friedrich Veliki koji odnosi niz pobjeda u sedmogodišnjem ratu.

Kao i neki od kasnijih ''Fridericus-Rex'' filmova, *Choral* se vezuje uz nacističku kinematografiju, iako je, zapravo, bio snimljen pred kraj weimarskog perioda i premijeru imao tek četiri dana iza Hitlerovog dolaska na vlast.

## Izvori

* Erwin Leiser. *Nazi Cinema*. New York, NY: Collier Books, 1974. .

## Vanjske veze
*
Hijōsen no Onna

, poznat i pod engleskim naslovom Dragnet Girl, je japanski nijemi crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1933. u režiji Yasujiroa Ozua, poznat kao jedno od prvih značajnijih ostvarenja gangsterskog žanra u japanskoj kinematografiji. Protagonistica, koju tumači Kinuyo Tanaka, je daktilografkinja koja pokušava svog momka, sitnog gangstera, potaknuti da se ostavi kriminala i počne živjeti poštenim životom.

## Uloge
* Kinuyo Tanaka ... Tokiko
* Joji Oka ... Joji
* Sumiko Mizukubo ... Kazuko
* Kōji Mitsui ... Hiroshi
* Yumeko Aizome ... Misako
* Yoshio Takayama ... Senko
* Koji Naga ... Misawa
* Yasuo Nanjo ... Okazaki, predsjednikov sin
* Chishu Ryu ... policajac

## Izvori

## Vanjske veze
*
The Emperor Jones (razvrstavanje)

**[[The Emperor Jones]]** je kazališni komad američkog književnika Eugenea O'Neilla premijerno prikazan 1920. godine. Isti naziv su nosile i njegove adaptacije:

* ''The Emperor Jones'' (film, 1933), cjelovečernji igfrani film, rež. Dudley Murphy
* ''The Emperor Jones'' (TV drama, 1938), BBC-jeva adaptacija, ul. Robert Adams
* ''The Emperor Jones'' (TV film), BBC-jeva adaptacija iz 1953. godine, ul. Gordon Heath
* ''The Emperor Jones'' (film, 1955), adaptacija u produkciji *[[Kraft Television Theatre]]*, ul. Ossie Davis
* The Emperor Jones (opera), opera koju je 1933. komponirao Louis Gruenberg
The Emperor Jones (opera)

***The Emperor Jones*** () je opera u dva čina i sa prologom, za koju je muziku komponirao Louis Gruenberg, a libreto napisala Kathleen De Jaffa, i koja je premijerno izvedena 1933. u New Yorku. Predstavlja adaptaciju istoimene drame Eugenea O'Neilla. Naslovni protagonist je američki crnac koji iz zatvora bježi na malim karipski otok i tamošnjim stanovnicima se nameće kao vladar. Predstavljala je jednu od rijetkih originalno američkih opera koje su premijerno izvedene u njujorškom Metropolitanu. Muzički brojevi su se uglavnom temeljili na jazzu i crnačkoj spiritual muzici.

Iste godine je premijerno prikazana istoimena filmska adaptacija, koja također sadrži muzičke brojeve, pa se ponekad film i opera miješaju jedni s drugim.

## Vanjske veze
* Audio clip: "It's Me, O Lord, Standin' in de Need of Prayer" sung by Lawrence Tibbett from the Metropolitan Opera's website. It can also be accessed from their Sounds of The Met page (track 55).
* Lawrence Tibbett as Emperor Jones in Act 1 photograph from the Metropolitan Opera Archives
* Lawrence Tibbett in his Act 2 costume  on the cover of *[[Time Magazine]]*, January 16, 1933
* Louis Gruenberg: ''The Emperor Jones''  on G. Schirmer music publishers with information on the orchestration
Kaldejska katolička crkva

**Kaldejska katolička crkva** ili **Kaldejska babilonska crkva** (arapski: ܥܕܬܐ ܟܠܕܝܬܐ ܩܬܘܠܝܩܝܬܐ‎ [*itha kaldetha kathuliketha*]) je jedna od istočnih katoličkih crkava istočnog obreda, raširena po Iraku, Iranu, Libanonu, Siriji i Turskoj (i još nekim zemljama), trajno ujedinjena s Katoličkom crkvom od 1830., a povremeno još od 1552. 

Njen današnji patrijarh je *Emanuel III. Deli* izabran 2003, ima nekih 500 000 vjernika a to su ponajviše ljudi kaldejskog porijekla, a sjedište joj je u Bagdadu.

Najpoznatiji pripadnik te crkve je Tarik Aziz, bivši ministar vanjskih poslova u vladi Sadama Huseina.

## Historija nastanka Kaldejske crkve
Kršćanstvo u Mezopotamiji i Perziji datira još od kraja 2. vijeka. Prethalkedonske crkve Bliskog istoka prihvatile su nestorijanstvo u 5. vijeku, herezu koja je tvrdila da je Isus postojao kao dvostruka ličnost - Isus čovjek i Isus Sin Božji. One su napredovale i širile se po Kini, sve do mongolskih stepa, i duž indijske Malabarske obale, taj progres trajao je do 14. vijeka, kad je mongolski vođa Timur potpuno uništio sve Drevnoistočne crkve istočno od Iraka, osim one u Indiji. 

Još od početka 13. vijeka brojni katolički redovnici prije svega dominikanci i franjevci, bili su aktivni među vjernicima Asirijske istočne crkve, oni su uspjevali preobratiti tek pokojeg prelata i uspostaviti privremena jedinstva sa pojedinim zajednicama. 
Sredinom 15. vijeka u Asirijskoj crkvi zavladao je običaj da se položaj patrijarha porodično nasljeđuje. 

Kad je na taj način izabran novi patrijarh - 1552., jedna grupa nezadovoljih episkopa odbila ga je prihvatiti, pa su se organizirali i izabrali dotadašnjeg manastirskog igumana **Juhanana Sulaku** kao svog patrijarha i poslali ga u Rim da zatraži pomoć i uniiju sa Katoličkom crkvom. Početkom 1553. papa Julije III proglasio ga je patrijarhom Kaldejaca pod imenom *Simon VIII* i nakon toga 9. aprila 1553. titularnim biskupom Bazilike sv. Petra. 

Novi patrijarh vratio se u domovinu krajem 1553. i počeo provoditi reforme, ali je naišao na žestok otpor naročito od strane sirijskog partijarha. Tako da ga je amadijski paša uhapsio i nakraju ubio u januaru 1555. 

Unije sa Vatikanom obnavljane su 1672., 1771. i 1778., ali su i raskidane sve do - 1830. kad je uspostavljeno čvrsto jedinstvo koje traje do današnjih dana. Tako da od 1830. do danas postoji neprekinuta linija *babilonskih [[Patrijarh (kršćanstvo)|patrijarha]]*. Prva rezidencija kaldejskih patrijarha bio je manastir Rabban Hormizd na sjeveru Iraka, zatim je preseljena u Mosul, te konačno u Bagdad gdje je i danas sjedište čitave *Kaldejske katoličke crkve*. 

Pored *[[Bagdad]]ske [[Patrijaršija|patrijaršije]]*, postoje još četiri arhiepiskopije u Basri, Kirkuku, Teheranu i Urmiji (spojena sa Salmasom) i sedam eparhija u Alepu, Alkašu, Amadiji, Akri, Bejrutu, Mosulu i Zahu). 

Kaldejci se drže drevne liturgije prethalkedonske crkve po tradiciji svojih svetaca Fadeja i Maria.

## Povezano
* Asirijska crkva Istoka
* Sirijska katolička crkva

## Izvori

## Vanjske veze

* ''The Chaldean Catholic Church''
Viktorija i njen husar

***Viktorija i njen husar*** () je opereta od tri čina za koju je muziku komponirao Paul Abraham, a muziku napisali Alfred Grünwald i Fritz Löhner-Beda, premijerno izvedena u Budimpešti 1930. godine. Naslovna protagonistica je mađarska grofica kojoj je voljeni suprug, husarski oficir u austro-ugarskoj vojsci, nestao za vrijeme prvog svjetskog rata, i koja se poslije udala za američkog diplomata i s njim otišla u Tokio. Radnja pokazuje komplikacije koje nastaju nakon što se godinama ispostavi da joj je muž, zapravo, živ. Opereta je već sljedeće godine adaptirana u popularni istoimeni film, a nakon toga je još nekoliko puta bila adaptirana za film i televiziju u Zapadnoj Njemačkoj.
The Emperor Jones (film)

***The Emperor Jones*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1933. u režiji Dudleya Murphyja. Predstavlja adaptaciju istoimene drame Eugenea O'Neilla. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Paul Robeson, je američki crnac i osuđenik za ubistvo, koji bježi i zatvora i utočište pronalazi na malom karipskom otoku gdje se stanovnicima nametne kao novi vladar. Radnja prikazuje kako njegova tiranska vladavina dovede do pobune i Jonesovog bijega u džunglu. Zbog korištenja uvredljive riječi "nigger" i scena koje sugeriraju "primitivnost" crnaca, suvremeni kritičari *The Emperor Jones* smatraju primjerom rasističkih stereotipa i predrasuda. S druge strane je Robeson, koji je isti lik tumačio u kazalištu, zahvaljujući ovom filmu postao jedna od najvećih afroameričkih zvijezda svog doba, a njegov glumački nastup se smatra jednim od najimpresivnijih u tadašnjem Hollywoodu.

Iste godine je postavljena istoimena opera. S obzirom da film sadrži nekoliko muzičkih točaka, često se miješa sa operom.

## Uloge
* Paul Robeson – Brutus Jones
* Dudley Digges – Smithers
* Frank H. Wilson – Jeff
* Fredi Washington – Undine
* Ruby Elzy – Dolly
* George Haymid Stamper – Lem
* Jackie "Moms" Mabley – Marcella
* Blueboy O'Connor – Treasurer
* Brandon Evans – Carrington
* Rex Ingram – Dvorski glasnik

## Izvori

* 

## Vanjske veze
* 
* 
* Text of the original Eugene O'Neill play
Paul Abraham

**Pal Abraham** (; Apatin, 2. novembar 1892 – Hamburg, 6. maj 1960) je bio mađarski kompozitor rodom iz Apatina u današnjoj Srbiji. Svetsku slavu stekao je komponovanjem opereta. Njegove najpoznatije operete su „Viktorija i njen husar“, „Cvet Havaja“ i „Bal u Savoju“. Napisao je muziku za više od 30 filmova.

## Biografija

Pal Abraham rodio se 2. novembra 1892. u Apatinu koja je tad bila u sastavu Austrougarske. Od 1910. do 1916. studirao je u muzičkoj akademiji Budimpešte. 1927. postao je glavni dirigenta budimpeštskog prestočnikog operetskog teatra, gde je predstavio svoju prvu operetu „Viktorija i njen husar“. Sa rastom svoje popularnosti u Nemačkoj seli se 1930. u Berlin. Kad je Hitler preuzeo vlast u Nemačkoj emigriše 1933. u Beč gde je napisao tri slabo uspešne operete. 1938., nakon što je Hitler anektirao Austriju, vraća se u Budimpeštu. Do početka rata komponovao je u Budimpešti nekoliko opereta koje danas nisu poznate. Zatim odlazi u Kubu i dalje u Njujork. U Njujorku nije uspeo da obnovi slavu i postao je psihički bolestan. 1956. morao je da napusti SAD i vraća se u Nemačku, gde je živeo u jednom sanatorijumu u Hamburgu. Umro je 6. maja 1960. na posledicama jedne operacije kolena.
Die Blume von Hawaii

***Die Blume von Hawaii*** () je opereta za koju je muziku komponirao Paul Abraham, a libreto napisali Alfred Grünwald i Fritz Löhner-Beda, premijerno prikazana u Leipzigu 1931. godine. Radnja je inspirirana životom Liliuokalani, posljednje kraljice Havaja. Protagonistica je havajska princeza Laya koja je nakon američke aneksije život provela u izgnanstvu prije nego što se inkognito vraća u domovinu. Opereta je već 1933. godine bila adaptirana u istoimeni film, a poslije toga je dva puta ekranizirana u Zapadnoj Njemačkoj - kao igrani film 1954. i TV-film 1971. godine.

## Vanjske veze
* Details, incl. instrumentation (German) 
* Theater Görlitz (background and plot, German)
* Theater Plauen-Zwickau (plot, German)
Viktoria und ihr Husar (film, 1931)

***Viktoria und ihr Husar*** () je njemački crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1931. u režiji Richarda Oswalda. Predstavlja adaptaciju istoimene operete Paula Abrahama. Naslovna junakinja, čiji lik tumači Friedel Schuster, je mađarska grofica kojoj je voljeni muž nestao u prvom svjetskom ratu, i poslije čega se preudala za američkog diplomata. Radnja prikazuje komplikacije koje nastaju kada se ispostavi da joj je muž živ.

Tokom sljedećih nekoliko decenija su snimljene nove verzije u Zapadnoj Njemačkoj.

## Uloge
* Michael Bohnen - John Cunlight, amerikanischer Gesandter 
* Friedel Schuster - Viktoria, Johns Frau 
* Iván Petrovich - Stefan Koltay, Husaren-Rittmeister 
* Willy Stettner - Graf Ferry, Viktorias Bruder 
* Else Elster - O Lia San, Ferrys Braut 
* Gretl Theimer - Riquette, Kammerzofe Viktorias 
* Ernö Verebes - Jancyi, Koltays Bursche 
* Julius Falkenstein - L. kosak 
* Gyula Szöreghy - 2. Kosak 
* Charles Willy Kayser - Taylor 
* Eugen Neufeld - General 
* Adolf E. Licho - Birinski 
* Ernst Pittschau - Sekretär 
* Carl Jöken - Sänger 
* Friedl Weiss - Tänzerin

## Literatura
* Traubner, Richard. *Operetta: A Theatrical History*. Routledge, 2003.

## Vanjske veze
*
Die Blume von Hawaii (film, 1933)

***Die Blume von Hawaii*** () je njemački crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1933. godine u režiji Richarda Oswalda. Predstavlja adaptaciju istoimene operete Paula Abrahama. Radnja, inspirirana životom posljednje havajske kraljice Liliuokalani, prikazuje kako se havajska princeza Laya (čiji lik tumači Mártha Eggerth) incognito iz izgnanstva vraća na Havaje pod američkom vlašću. Godine 1953. je snimljena nova verzija.

## Cast
* Mártha Eggerth - Susanne Lamond 
* Hans Fidesser - Lilo Taro 
* Iván Petrovich - Kapitän Harald Stone 
* Hans Junkermann - Gouverneur Harrison 
* Baby Gray - Bessy 
* Ernö Verebes - Buffy, Sekretär 
* Fritz Fischer - Jim Boy 
* Ferdinand Hart - Kanako Hilo 
* Eugen Rex - Kililo 
* Carl Auen - KapitänTaylor 
* Georg John - Oberpriester von Hawaii

## Literatura
* Traubner, Richard. *Operetta: A Theatrical History*. Routledge, 2003.

## Reference

## Vanjske veze
*
Flying Down to Rio

***Let za Rio*** (eng. *Flying Down to Rio*) je glazbeni film filmske kuće RKO izdan 29. prosinca 1933.

Film je režirao Thornton Freeland , a producirali su ga Merian C. Cooper i Lou Brock. Scenarij temeljen na priči Loua Brocka i predstave Anne Caldwell su napisali Erwin S. Gelsey, H.W. Hanemann i Cyril Hume. Glazbu je napisao Max Steiner. 

Glavne uloge imali su Dolores del Rio i Gene Raymond, ali danas je prvenstveno poznat po suradnji Freda Astairea i Ginger Rogers koji su u tom filmu imali relativno male uloge,a kasnije su zajedno snimili još 9 filmova.*Let za Rio* upamćen je po Carioci, njihovom prvom zajedničkom plesu na filmu

Film je bio nominiran za Oscara za Najbolju pjesmu (Vincent Youmans, Edward Eliscu, Gus Kahn) - "La Carioca".

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* Airplanes Represented in the film Flying Down to Rio
Klub Diogenes

**Klub Diogenes** je fiktivni klub za gospodu što ga je u svojim djelima o Sherlocku Holmesu stvorio Arthur Conan Doyle. Klub se spominje u nekoliko priča, a najznačajniju ulogu imao je u priči "The Greek Interpreter", u kojoj se dio radnje odvija upravo u klubu. Ima je, izgleda, dobio po starogrčkom filozofu Diogenu (mada to nikada nije objašnjeno u samim djelima), a njegov suosnivač je Mycroft Holmes, Sherlockov stariji brat. Sherlock je klub opisao ovako:

Osim u već spomenutoj priči, klub je spomenut i u priči "The Adventure of the Bruce-Partington Plans".
Secrets (film, 1924)

***Secrets*** () je američki nijemi film snimljen 1924. godine u režiji Franka Borzagea. Temelji se na drami Rudolpha Besiera i May Edgington, a po žanru je epska melodrama. Radnja kroz flashbackove prikazuje nekoliko decenija u braku Mary (Norma Talmadge) i Johna Carltona (Eugene O'Brien), kroz kojih su se morali suočavati sa siromaštvom, smrću djeteta, ali i Johnovim preljubom. Film je postigao veliki uspjeh i predstavljao jedan od najvećih hitova u karijeri Norme Talmadge.

Godine 1933. je Borzage snimio zvučni istoimeni remake, poznat kao posljednji film Mary Pickford.

## Uloge
* Norma Talmadge ... Mary Carlton
* Eugene O’Brien ... John Carlton
* Winter Hall ... Dr. Arbuthnot
* Frank Elliott ... Robert Carlton
* George Cowl ... John Carlton Jr.
* Clarissa Selwynne ... Audrey Carlton
* Florence Wix ... Lady Lessington
* Patterson Dial ... Susan
* Emily Fitzroy ... Mrs. Marlowe
* Claire McDowell ... Elizabeth Channing
* George Nichols ... William Marlowe
* Harvey Clark ... Bob
* Charles Stanton Ogle ... Dr. McGovern
* Donald Keith ... John Carlton Jr. (1888)
* Alice Day ... Blanche Carlton (1888)
* Mae Giraci ... Audrey Carlton (1888)
* Gertrude Astor ... Mrs. Estelle Manwaring

## Reference

## Vanjske veze
*
Secrets (film, 1933)

***Secrets*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1933. u režiji Franka Borzagea, poznat kao posljednje ostvarenje u filmografiji Mary Pickford.

Po žanru je kombinacija vesterna i epske melodrame, a predstavlja adaptaciju istoimene drame Rudolpha Besiera i May Edginton, odnosno remake istoimenog nijemog filma koga je 1924. također bio režirao Borzage. Radnja prikazuje nekoliko decenija u braku Mary Marlowe Carlton (Pickford) i Johna Carltona (koga tumači Leslie Howard), uključujući njihov brak protiv volje roditelja, odlazak u Kaliforniju, borbu sa odmetnicima, smrt prvog djeteta, Johnov preljub, ali i uspješnu političku karijeru.

Novu verziju je producirala sama Pickford, koja je 1930. pokrenula projekt pod naslovom *Forever Yours* u režiji Marshalla Neillana; od njega je odustala nakon utrošenih 300.000 dolara i uništila sve kopije. Dovršeni film nije dobro prošao na kino-blagajnama te je Pickford, koja je imala 41 godinu, ali zadržala status jedne od najbogatijih ličnosti u Hollywoodu, zaključila da je vrijeme da konačno napusti glumu.

## Uloge
* Mary Pickford ... Mary Marlowe Carlton
* Leslie Howard ... John Carlton
* C. Aubrey Smith ... Mr. William Marlowe
* Blanche Friderici ... Mrs. Martha Marlowe (kao Blanche Frederici)
* Doris Lloyd ... Susan Channing, Maryna prijateljica
* Herbert Evans ... Lord Hurley
* Ned Sparks ... Sunshine
* Allan Sears ... Jake Houser
* Mona Maris ... Señora Lolita Martinez
* Huntley Gordon ... William Carlton ... odrastao
* Ethel Clayton ... Audrey Carlton ... odrasla
* Bessie Barriscale ... Susan Carlton ... odrastao
* Theodore von Eltz ... Robert Carlton ... odrastao

## Vanjske veze
* 
* 
*
Salon Dora Green

***Salon Dora Green*** je njemački crno-bijeli igrani film snimljen 1933. u režiji Henrika Galeena. Po žanru je triler, a predstavlja adaptaciju romana *Diplomatische Unterwelt* Hansa Rudolfa Berndorffa. Protagonistica, čiji lik tumači Mady Christians, je kabaretska pjevačica Dora Green koja otkriva kako su je koristili strani špijuni kako bi krali njemačke industrijske tajne. Za Galeena je Salon Dora Green predstavljao posljednji film u karijeri; njegova premijera je održana nedugo nakon dolaska nacista na vlast, koji su mu zabranili dalji rad u Njemačkoj i natjerali ga u izgnanstvo.

## Uloge
* Mady Christians ... Dora Green 
* Paul Hartmann ... Frank Gebhard 
* Leonard Steckel ... Sucharow 
* Alfred Abel ... Iwan Keller 
* Betty Bird ... Ellen Brinkmann 
* Fritz Alberti ... Kapitän Brinkman 
* Anita Mey ... Lola 
* John Mylong ... Pilarsky 
* Fritz Odemar ... Dimitri 
* Gustav Püttjer ... Adler 
* Willi Schur ... Gregor 
* Walter Steinbeck ... Der Kommissar 
* Erwin van Roy ... Der Conferencier 
* Kurt Vespermann ... Thomas

## Izvori


## Literatura
* Bock, Hans-Michael & Bergfelder, Tim. *The Concise CineGraph. Encyclopedia of German Cinema*. Berghahn Books, 2009.
* Waldman, Harry. *Nazi Films In America, 1933-1942*. McFarland, 2008.

## Vanjske veze
*
In the Wake of the Bounty

***In the Wake of Bounty*** () je australijski crno-bijeli igrano-dokumentarni film snimljen 1933. u režiji Charlesa Clauvela, poznat kao prvo zvučno ostvarenje posvećeno znamenitoj pobuni na brodu Bounty, odnosno kao filmski debi Errola Flynna.

Film se sastoji od dva dijela - od igranog u kome se rekonstruira pobuna posade britanskog istraživačkog broda HMS Bounty krajem 18. vijeka, i u kome Flynn tumači lik pobunjeničkog vođe Fletchera Christiana, i dokumentarnog, koji prikazuje život potomaka pobunjenika na Otoku Pitcairn. Clauvel je osim na Pitcairnu snimao na autentičnim lokacijama Tahitija, a kasnije imao probleme sa cenzorima zbog scena u kojima se domorotkinje pojavljuju u toplesu. Današnji kritičari su prema filmu neskloni i drže ga slabim, prije svega zbog Clauvelovog neiskustva s novom zvučnom tehnologijom, ali i Flynnove loše glume. Usprkos toga, *In the Wake of Bounty* je zaintrigirao hollywoodskog mogula Louisa B. Mayera koji je dio njegovog materijala iskoristio za mnogo poznatiji i uspješnjii film *[[Mutiny on the Bounty (film, 1935)|Mutiny on the Bounty]]* 1935. godine.

## Uloge
* Mayne Lynton ... Por. Bligh
* Errol Flynn ... Fletcher Christian
* Victor Gouriet ... Michael Byrne - 'Bountyjev' slijepi gudač
* John Warwick ... Kadet Young

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* In the Wake of the Bounty at the National Film and Sound Archive
* In the Wake of the Bounty at Australian Screen Online
* Charles Chauvel serialised the story of filming the movie - Part 1, Part 2, Part 3, Part 4, Part 5, Part 7, Part 8, Part 9, Part 12, Part 13
Lista sultana Osmanskog Carstva

Ovo je spisak sultana Osmanskog carstva (). Ukupno ih je bilo 36. Svi vladari sem Osmana I su imali tugre, monograme sultana.

## Naslovi
Osman I i Orhan I su nosili titule begova, a tek od Murata I vladari nose titulu sultana. Od tada obično vladar Osmanskog carstva se zove Sultan (سلطان), što je vrhunski vladarsko–politički naslov u islamskom svijetu poput Emira. Na turskom se inače kaže *padišah* (), perzijska riječ koja se sastoji od *şah* (kralj) i *pad* (gospodar nečega, zaštitnik).
Međutim krajem januara 1517. sultan Selim je pobio Mamelučki Sultanat i smijenio zadnjeg mamelučkog kalifa al-Mutawakila. Selim je 1516. osvojio Damask i 1517. Jeruzalem, Meku i Medinu. Od 1517. sultan osmanske dinastije je istovremeno i Kalif (خليفة), vođa ummeta, to jeste zajednice svih vjernika u Islam. Stoga osmanski sultan biva vrhovni poglavar muslimana i idealni nasljednik Muhameda. 1534. je sultan Sulejman osvojio Baghdad, Osmanlije su ga jedno vrijeme izgubili početkom 17. stoljeća, te je grad opet osvojio sultan Murat IV 1638. godine. Osmanski sultan je legitimno nosio naslov kalife puna četiri stoljeća i bio je vladar svih glavnih gradova islama.
Nakon Turske revolucije, Abdul Medžid II je bio samo kalif jer je Nacionalna skupština 1. novembra 1922. ukinula sultanat. Mustafa Kemal je ukinuo Kalifat 3. marta 1924.

U razgovoru ili u pismu gdje se netko obraća sultanu – recimo [Ibrahimu] – naslovi koje je nužno bilo naglasiti su bili:
* *Sultan* [Ibrahim] *[[Kan (titula)|Han]] Hazretleri*, gdje *hazretleri* ili *hadrah* znači »Vaše Visočanstvo«;
* dodatno *hünkarım* što vrijedi kao »moj gospodar« ili »Vaše Carsko Veličanstvo«;
* dodatno *padişah* (»car«) *efendim* (»gospodar«);
* dodatno *sultanım* (»moj sultane«).
Ali kada se dotični sultan [Ibrahim] u primjeru predstavlja, zapravo njegov zvanični i svečani naziv bi bio:

## Spisak sultana

## Povezano
* Spisak sadrazama
* Lista sultanija Osmanskog carstva
Delta projekt (Nizozemska)

**Delta Projekt** (niz. *Deltawerken*) je niz građevinskih konstrukcija, koji uključuje brane, ustave, pregrade i nasipe, kojim se zastićuje velik dio morske obale i riječnih delta Rajne, Meuse i Scheldt, u Nizozemskoj. Projekt je trajao preko 30 godina, ali se nastavlja zbog opasnosti od porasta razine mora i klimatskih promjena. Cilj ovog projekta skratiti nizozemsku morsku obalu, a time i smanjiti duljinu gradnje morskih nasipa. Podignuto je oko 3000&nbsp;km morskih nasipa i oko 10 000&nbsp;km unutrašnjih nasipa (rijeke i kanali).

Projekt Delta, zajedno s projektom Zuiderzeeom, smatra se jednim od Sedam svjetskih modernih čuda, prema Američkom društvu građevinskih inženjera.

## Historija
Estuariji rijeka Rajne, Meuse i Scheldt, bili su kroz stoljeća izložena poplavama. Nakon što je 1933. izgrađena glavna željeznička pruga i cesta duž morske obale, Nizozemci su počeli graditi brane u riječnim deltama Rajne i Meuse (niz. Maas). Cilj je bio skratiti morsku obalu i stvoriti umjetno slatkovodno jezero.

Zadnja velika poplava se dogodila 1953., kada je snažna oluja razrušila nekoliko nasipa na jugozapadu Nizozemske i više od 1800 ljudi se utopilo. Nizozemska vlada odlučuje otvoriti radove, pod nazivom projekt Delta, kojim bi se nizozemska obala zaštitila od budućih poplava. 
Plan je bio zatvoriti estuarije Rijeka branama, tako da bi se dužina morskih nasipa smanjila za oko 640&nbsp;km. Na branama je postavljeno dvoje metalnih vrata, da brodovi mogu uploviti u luke Rotterdam i Antwerpen (Anvers).

Najvažniji dio projekta Delte bio je zaštititi obalni dio pokrajine Južne Holandije, u kojoj živi oko 4 milijuna ljudi ispod razine mora. Ako bi more to područje poplavilo, vrlo je mala vjerojatnost da bi ljudi na vrijeme uspjeli napustiti ugroženo područje.

Danas se ti nasipi nadograđuju, zbog opasnosti od porasta razine more i klimatskih promjena. Planira se završiti s nadogradnjom 2017. Planirano je da nasipi štite morsku obalu od porasta razine mora od 1,3 metra do 2100., te porasta razine mora od 4 metra do 2200.

## Izvori
Zvonimir Janko

**Zvonimir Janko** (Bjelovar, 26. srpnja 1932. – Heidelberg, 12. travanj 2022) je hrvatski matematičar. Bavi se teorijom konačnih grupa. Njegovo ime je eponimza Jankove grupe, sporadične jednostavne grupe.

Osnovnu i srednju školu (gimnaziju) je pohađao u rodnom Bjelovaru. Studirao je na zagrebačkom sveučilištu, na PMF-u. Doktorirao je 1960. godine.

Zaposlio se u Hercegovini na Širokom Brijegu gdje je predavao fiziku u srednjoj školi. Kasnije je bio profesorom na zagrebačkom sveučilištu, asistentom na sveučilištu u Bonnu, profesorom na sveučilištu u Heidelbergu, sveučilištu Monash i u australskom nacionalnom sveučilištu.

Konstruirao je grupu *J*1 1965. godine. U isto vrijeme je predvidio postojanje grupa *J*2 i *J*3. Godine 1976. je predložio postojanje grupe *J*4. Kasnije se pokazalo da postoje sve te tri grupe koje je Janko predvidio.

Professor emeritus je sveučilišta Karla Ruprechta u Heidelbergu. Dopisni je član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, razreda za matematičke, fizičke i kemijske znanosti od 3. prosinca 1992. godine.

## Izvori
* Biography
* HAZU 

## Vanjske veze
* Mathematics Genealogy Project Zvonimir Janko
* Mathematisches Institut der Universität Heidelberg Zvonimir Janko
Vilim Srećko Feller

**Vilim Srećko Feller**, (rodno ime: ***Vilibald Srećko Feller***; : ***William 'Willy' Feller***; Zagreb, 7. srpnja 1906. – New York, 14. siječnja 1970.) bio je jugoslavenski matematičar na području teorije vjerojatnosti.

## Život
Vilim Srećko Feller rodio se 1906. u Zagrebu u katoličkoj obitelji. Fellerova majka Ida Oemichen-Perc bila je austrijska katolkinja, a otac Eugen Viktor Feller bio je židovski ljekar u Donjoj Stubici, podrijetlom iz Lavovske oblasti. Vilimov otac se iz ljubavi prema njegovoj majci izjašnjavao katolikom.

Svoj studij na području matematike započeo je na Sveučilištu u Zagrebu. Od 1925. godine studij nastavlja u inozemstvu, točnije u njemačkom gradu Göttingenu. Glavni docenti postali su mu David Hilbert i Richard Courant. Promovirao je 1926, te 1928. postaje docent na sveučilištu grada Kiela. U tom razdoblju, u Njemačkoj se širi nacistička ideologija koju Feller odbacuje, te biva prinuđen napustiti Njemačku i otići u Dansku. Povremeno je također živio u Švedskoj gdje je upoznao svoju suprugu. 1939. godine emigrira sa svojom suprugom Clarom Mary Nielsen u SAD.

Dolaskom u SAD, Feller počinje predavati na sveučilištu Brown, te od 1944. na sveučilištu Columbia. Istodobno prihvaća američko državljanstvo, a od 1950. preuzima obvezu docenta na sveučilištu u Princetonu. O svom znanstvenom radu na području matematike, Feller izdaje mnogobrojne knjige sa različitim temama. Mnogi Teoremi iz teorije vjerojatnosti nose njegovo ime. U SAD postaje član *Royal Statistical Society* i predsjednik *Institute of Mathematical Statistics*. Također je bio član American Academy of Arts and Sciences i National Academy of Recording Arts and Sciences. Feller za svoj životni rad 1959. godine dobija odlikovanje National Medal of Science.

Vilim Srećko Feller je umro 14. siječnja 1970. u New Yorku.

## Reference

## Literatura
* 
*An introduction to probability theory and its applications Wiley, New York 1950*

## Vanjske veze
* Životopis
Orlandov stup

**Orlandov stup** je najstarija sačuvana javna skulptura u Dubrovniku. Dugo je bio i jedini svjetovni spomenik posvećen nekoj ličnosti u tom gradu.

Načinjen je u kamenu. Prikazuje srednjovjekovnog viteza s prema gore ispruženim mačem. Dubrovački povjesničari povezivali su podizanje Orlandova stupa s legendom o junaku Rolandu, koji je pomogao gradu u borbi protiv Saracena. Takav stup je karakterističan za Njemačku, a izvan nje postoje samo četiri takva spomenika uključujuči ovaj. Vjerojatnija je teorija da je postavljen za vrijeme boravka cara Žigmunda Luksemburškoga u Dubrovniku, nakon poraza u bitki kod Nikopolja 1396. godine. Novi stup je podignut 1418. godine i bio je replika prethodnoga. Isklesao ga je talijanski gotički kipar Bonino da Milano. Iznad stupa vijorila se dubrovačka zastava. Glasnici su kraj stupa objavljivali odredbe i važne obavijesti. Tu su se i izvršavale kazne. Mjera za dužinu, dubrovački lakat, mjerio se prema dužini vitezove podlaktice, što iznosi 51,2&nbsp;cm. Oluja je srušila Orlandov stup 1825. godine. Tada su Dubrovnikom vladali Austrijanci koji su odugovlačili s popravkom pa je stup popravljen tek 50 godina kasnije. Danas, za vrijeme Dubrovačkih ljetnih igara, iznad Orlandova stupa je podignuta zastava na kojoj piše Libertas (sloboda).

## Literatura
* *Zlatno doba Dubrovnika XV. i XVI. stoljeće*, Muzejski prostor i Dubrovački muzej, Zagreb-Dubrovnik 1987.
 
## Vanjske veze
Lista NGC objekata: 1001–2000

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 1001-2000. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 1001-1100

## 1101-1200

## 1201-1300

## 1301-1400

## 1401-1500

## 1501-1600

## 1601-1700

## 1701-1800

## 1801-1900

## 1901-2000

## Reference
Lista NGC objekata: 2001–3000

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 2001-3000. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 2001-2100

## 2101-2200

## 2201-2300

## 2301-2400

## 2401-2500

## 2501-2600

## 2601-2700

## 2701-2800

## 2801-2900

## 2901-3000

## Reference
Lista NGC objekata: 5001–6000

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 5001-6000. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 5001-5100

## 5001-5100

## 5101-5200

## 5201-5300

## 5301-5400

## 5401-5500

## 5501-5600

## 5601-5700

## 5701-5800

## 5801-5900

## 5901-6000

## Reference
Gradec (Zagreb)

**Gradec** ili **Grič** je naziv za stari dio grada Zagreba na obronku Medvednice iz kojeg je, zajedno s Kaptolom nastao današnji Zagreb.

Godine 1242. je Bela IV. izdao Zlatnu bulu kojom grad proglašava "*slobodnim i kraljevskim gradom na brdu Gradecu zagrebačkom*". Od 1242. do 1266. je grad utvrđen bedemima i kulama, i njegov oblik i raspored ulica se do danas vrlo malo izmjenio. U srednjem vijeku je manji broj ulica imao imena: Srednja (danas Ćirilometodska), Blatna (Demetrova), Mesarska (Matoševa), Duga (Radićeva), Popovska (dio Opatičke).

## Gradska vrata

Grad je imao petora odnosno šestora vrata, troja veća i dvoja (troja) manja:

### Veća vrata

* Mesnička (na zapadu)
* Nova (kasnije Opatička, na sjeveru)
* Kamenita (istok)

### Manja vrata

* Poljska vrata (kod kule Lotrščak, na jugu)
* Surove dverce (istok)
* mala Mesnička vrata (na zapadu)

Veća vrata (Kamenita, Nova i Mesnička) bile su velike četverokutne kule ispod kojih se ulazilo u grad. Manja su bila jednostavnija i kroz njih su mogli proći samo pješaci. Ključeve vrata čuvali su građani koji su stanovali u njihovoj blizini. Prije zatvaranja vrata zvonilo bi četvrt sata u tornju zvoniku gradske vijećnice zvono Lotrščak, opominjući građane koji su se zadržali negdje izvan zidina da se odmah vrate svojim kućama.

Od svih vrata jedino su Kamenita sačuvana do danas.

## Kulturnopovijesne građevine

Središte Gradeca je Markov trg, na kojem se nalazi Crkva sv. Marka (izgrađena u XIII. stoljeću kao romanička građevina, u drugoj polovici XIV. stoljeća je pregrađena i dograđena, 1876–82., nakon potresa, obnovljena je u stilu neogotike), te Banski dvori sjedište Vlade Republike Hrvatske i s druge strane Trga sjedište Hrvatskog sabora.
U blizini se nalaze Crkva svete Katarine (1620–31), isusovački samostan (1641–45; danas Galerija Klovićevi dvori), isusovačka akademija (1607. gimnazija, 1662. akademija), palača Zrinskih (XVII. st.), samostan klarisa (1647–50; danas Muzej grada Zagreba), barokna palača Vojković-Oršić-Rauch (XVIII. st.; danas Hrvatski povijesni muzej), palača Pejačević (1797; nekad kazalište, danas Hrvatski prirodoslovni muzej), Stara gradska vijećnica danas sjedište Gradske skupštine Grada Zagreba, palače Dverce, Paravić, Magdalenić-Drašković, Walter, Amadé, Ratkaj i dr. 
Izvan gradskih zidina, ali tik do njih sagrađena je 1247. kaptolski kanonici izgradili su veliku utvrdnu kulu Popov toranj. U nju su sklanjali sebe i svoje dragocjenosti u slučaju napada neprijatelja. Od 1903. u Popovom tornju nalazi se Zvjezdarnica Zagreb.

Gradec je spojen s Kaptolom 7. rujna 1850., čime započinje suvremeno doba uprave u Zagrebu.

Ustrojem gradske uprave nakon 1999. Gradec pripada u gradsku četvrt Gornji grad - Medveščak.

## Izvori


## Galerija slika

Datoteka:Crkva sv. Marka Zagreb 2009.jpg|Crkva sv. Marka
Datoteka:Kula Lotrščak (Zagreb).jpg|Kula Lotrščak
Datoteka:Crkva sv. Katarine.jpg|Crkva sv. Katarine
Datoteka:Zagreb city (6).JPG|Zvonik Crkve sv. Marka
Datoteka:Starogradska vijećnica.jpg|Stara vijećnica
Datoteka:Hrvatski sabor.jpg|Hrvatski Sabor
Datoteka:Banski dvori 2009.jpg|Banski dvori
Datoteka:Zagreb Uspinjača.jpg|Uspinjača
Lista NGC objekata: 4001–5000

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 4001-5000. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 4001-4100

## 4101-4200

## 4201-4300

## 4301-4400

## 4401-4500

## 4501-4600

## 4601-4700

## 4701-4800

## 4801-4900

## 4901-5000

## Reference
Lista NGC objekata: 6001–7000

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 6001-7000. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 6001-6100

## 6101-6200

## 6201-6300

## 6301-6400

## 6401-6500

## 6501-6600

## 6601-6700

## 6701-6800

## 6801-6900

## 6901-7000

## Reference
Grič (razvrstavanje)

**Grič** može značiti:

* Gradec (Zagreb) ili **Grič**, naziv za stari dio grada Zagreba na obronku Medvednice
* Grič (Žumberak), naselje u općini Žumberak, Hrvatska
* Grič (Donji Vakuf, BiH), naselje u općini Donji Vakuf
Popov toranj

**Popov toranj** je danas sačuvani objekt obrambenog sustava zagrebačkog Gradeca. Nalazi se sa sjeverne strane Gradeca (Griča), na vrhu Opatičke ulice. Utvrda je podignuta sredinom 13. stoljeća. Narod ju je zvao Popovim tornjem jer je bila vlasništvo zagrebačkog biskupa. Kada je u prvoj polovici 16. stoljeća toranj uklopljen u gradske utvrde, zadaća mu je bila štititi sjeverna gradska vrata. Sredinom 17. stoljeća u njemu je bila škola, a drugi je kat dograđen u prvoj polovici 19. stoljeća. 

## Zvjezdarnica Zagreb
Na vrhu Popovog tornja nalazi se kupola s teleskopom Zvjezdarnice Zagreb. Zvjezdarnica je utemeljena na poticaj Hrvatskoga prirodoslovnog društva. Svečano je otvorena 5. prosinca 1903. godine. Ugledu Zvjezdarnice pridonio je hajdelberški astronom August Kopff, imenovavši novootkriveni planetoid 589 (otkriven 1906. godine), *Croatia*, u čast otvaranja Zvjezdarnice. Prvi upravitelj Zvjezdarnice bio je Oton Kučera.

Sredinom 1980-ih godina kompleks zgrada kojemu pripada Zvjezdarnica intenzivno je preuređen. Godine 1992. postavljena je nova kupola, prostor je suvremeno opremljen, a djelatnost modernizirana. 

## Izvori
* http://www.zagreb-touristinfo.hr/?id=96&l=h&nav=nav6&solo=1055
* http://www.zvjezdarnica.hr/index.php?option=com_content&task=view&id=52&Itemid=69
Grički top

**Grički top** jedna je od zagrebačkih znamenitosti. Top svakoga dana pucnjem označava podne, a prvi put se takav način označavanja podneva dogodio 1. siječnja 1877. godine na inicijativu gradskog vijećnika Đure Deželića. Prvotno je top bio smješten u zgradi Hidrometeorološkog zavoda. Danas se nalazi u kuli Lotrščak na Griču. 

Top je mirovao čitavo vrijeme Prvog svjetskog rata, sve do 1928. Današnji top peti je po redu i dobiven je od JNA za Univerzijadu 1987. godine.

## Izvori
Zrinjevac

**Zrinjevac**, odnosno **Trg Nikole Šubića Zrinskog**, zagrebački je trg i perivoj s alejom platana, dio je *Zelene* ili *Lenucijeve potkove*, koju čine sedam zagrebačkih donjogradskih trgova. Prostire se na površini od 12.540 m2.

Sa sjevernom dijelu stoji meteorološki stup postavljen 1884. godine kao dar vojnog liječnika dr. Adolfa Holzera.

Na južnom dijelu Zrinjevca smiještena su poprsja hrvatskih značajnih ličnosti: Julija Klovića, Andrije Medulića, Krste Frankopana, Nikole Jurišića, Ivana Kukuljevića Sakcinskog i Ivana Mažuranića.

U sredini parka, nalazi se glazbeni paviljon, postavljen 1891. godine.

Na Zrinjevcu se nalazi sjedište nekih institucija:
* na sjevernoj strani trga Vrhovni sud Republike Hrvatske
* na zapadnoj strani Arheološki muzej u Zagrebu
* na južnoj strani Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti
* na istočnoj strani Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija Republike Hrvatske te Županijski sud u Zagrebu

## Galerija slika

Datoteka:Julije Klović (Rendić) - Zrinjevac.jpg|Julije Klović
Datoteka:Andrija Medulic.jpg|Andrija Medulić
Datoteka:Krsto Frankopan Zrinjevac.jpg|Krsto Frankopan Ozaljski
Datoteka:Nikola Jurisic.jpg|Nikola Jurišić
Datoteka:Ivan Kukuljevic Sakcinski.jpg|Ivan Kukuljević Sakcinski
Datoteka:Ivan Mažuranić.jpg|Ivan Mažuranić
Zrinjevac (razvrstavanje)

**Zrinjevac** može značiti:

* Zrinjevac, park u centru Zagreba
* Zrinjevac (Osijek), park u Osijeku
* Zrinjevac (Mostar), središnji gradski park u Mostaru
Kula Lotrščak

**Kula Lotrščak** jedna je od simbola Zagreba. Nalazi se na Gradecu, uz nekadašnja mala gradska vrata Dverce na Strossmayerovom šetalištu. Uz Kamenita vrata i Popov toranj smatra se do danas najbolje sačuvanim objektom gradskog obrambenog sustava. Lotrščak se isprva zvao kula od Dverca, ali od 1646. kada je u njemu smješteno zvono (lat. *campana latrunculorum* - zvono pljačkašâ, razbojnikâ, ili iskrivljeno starozagrebački »lotrijašâ«) počeo se zvati Lotrščakom. 

Kula po svom četvorinastom tlocrtu, po strukturi zidova i po proporcijama romanički je fortifikacijski objekt koji se nakon svoje obrambene funkcije prilagođavao potrebama raznih vremena. Svoj današnji izgled dobila je u 19. stoljeću nakon pregradnji koje je izveo arhitekt Kuno Waidmann. Kula je visoka 19 metara, krovište pet, kupola šest, ukupno 30 metara.

U Kuli je smješten Grički top, koji svakog dana pucnjem označava podne. Na vrhu se nalazi kupola s vidikovcem.

## Izvori

* Branimir Špoljarić, ''Dverce i Lotrščak - sjećanja na stara »poljska vrata«'', Vjesnik, 25.02.1999. 
* Kula Lotrščak 

## Poveznice

* Grički top
Lista NGC objekata: 7001–7840

Ovdje je dat spisak objekata dalekog svemira iz Novog općeg kataloga za NGC objekte 7001-7840. Podaci su bazirani na revizirani NGC i IC katalog koji je napravio Wolfgang Steinicke.

## 7001-7100

## 7101-7200

## 7201-7300

## 7301-7400

## 7401-7500

## 7501-7600

## 7601-7700

## 7701-7800

## 7741-7840

## Reference
Ralph Craig

**Ralph Cook Craig** (Detroit, Michigan, SAD, 21. lipnja 1889. - Lake George, New York, SAD, 21. srpnja 1972.) je pokojni američki sprinter te olimpijski pobjednik u utrkama na 100 i 200 metara na OI 1912. u Stockholmu.

Craig je sportsku karijeru najprije započeo u trčanju s preponama da bi se tijekom studija usmjerio na sprinterske utrke. 1910. godine je osvojio IC4A prvenstvo u utrci na 220 jardi a isti uspjeh je ponovio sljedeće godine.

Sprinter se 1912. kvalificirao na OI u Stockholmu gdje je izborio nastup u finalu na 100 metara. Ondje je favorit bio njegov sunarodnjak Donald Lippincott koji je još u kvalifikacijama postavio novi svjetski rekord od 10,6 sekundi. U samoj utrci finala, pobijedio je Craig dok je Lippincott bio treći.

Craig i Lippincott natjecali su se i u utrci na 200 metara gdje je Ralph Craig ponovo slavio. Obojica su trebali trčati i štafetu 4 x 100 metara ali je američki tim tada diskvalificiran.

Odmah nakon završetka Olimpijade u Švedskoj, Ralph Craig se povukao iz sporta. Vratio se tek znatno kasnije, na OI 1948. u Londonu. Ondje je imao čast nošenja američke zastave na otvaranju olimpijskog turnira. Bio je član američke jedriličarske reprezentacije ali se nije natjecao.

2010. godine Craig je uvršten u američku atletsku kuću slavnih.

## Olimpijske igre
### OI 1912. (100 m / 200 m)

## Vanjske veze
* Sports-reference.com - Ralph Craig