open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Battle Cry of Peace

***The Battle Cry of Peace*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1915. u režiji Wilfrida Northa i J. Stuarta Blacktona. Po žanru predstavlja kombinaciju ratnog i političkog SF-a, a radnja je smještena u SAD u (tada) bliskoj budućnosti, kojoj prijeti strana zemlja kojoj je na čelu diktator po imenu "Emanon" (čiji lik tumači L. Rogers Lytton). "Emanon" u filmu kao svoje pione vješto koristi američki pacifistički pokret te osigura da SAD ne uloži adekvatna sredstva u svoju vojsku i mornaricu; to mu na kraju omogući da, koristeći podmornice i suvremenu tehnologiju, napadne i pokori SAD. Film je kao podlogu imao knjigu *Defenseless America* kemičara i pronalazača Hudsona Maxima koji je, poput režisera, J. S. Blacktona bio uvjeren da tada neutralne SAD moraju ući u prvi svjetski rat protiv Centralnih sila. Filmu je podršku dao i bivši predsjednik Theodore Roosevelt koji je svog prijatelja, tadašnjeg načelnika Generalštaba generala Leonarda Wooda nagovorio da filmašima "posudi" vojnike za scene bitaka. Tokom prikazivanja je *The Battle Cry of Peace* izazvao ogromne kontroverze, gotovo jednakog intenziteta kao *[[Birth of a Nation|Rađanje nacije]]*. Usprkos toga je brzo zaboravljen, a potom i izgubljen. O njemu postoji niz urbanih legendi i apokrifnih tvrdnji, poput one da je Lav Trocki pod imenom *Lemberg Bronstein* sudjelovao u njegovom snimanju kao statist.

## Povezano
* ''Civilization'', film iz 1916. godine sa suprotnom porukom
* *[[The Fall of a Nation]]*

## Reference

## Vanjske veze
* 
* poster
Vingarne

***Vingarne*** () je švedski crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Mauritza Stillera. Radnja se temelji na romanu *Mikäel* danskog književnika Hermana Banga. Protagonist je uspješni i bogati kipar Claude Zoret (čiji lik tumači Egil Eide), koji živi sa svojim mladim modelom po imenu Mikäel (Lars Hanson); mladića, pak, uspije zavesti siromašna ali beskrupulozna grofica (čiji lik tumači Lili Bech) te ga koristi kako bi parazitski iskorištavala umjetnika. Iako je u prikazu odnosa između dva muška protagonista bio mnogo implicitniji od književnog predloška, *Vingarne* se često naziva prvim filmom s eksplicitnim LGBT sadržajem.

*Vingarne* je u originalnoj verziji imao okvirnu priču, odnosno na humoristički način prikazivao kako jedan filmski studio nastoji snimiti radnju Bangovog romana, a mladi glumac (koga tumači Nils Asther) dobiti ulogu. Ta je okvirna priča izbačena iz verzija poslanih na strana tržišta. Dugo se smatrao izgubljenim, ali je 1987. pronađena krnja verzija.

Godine 1924. je u Njemačkoj snimljena nova ekranizacija Bangovog romana pod nazivom ''Michael''.

## Vanjske veze
* 
*  ''Vingarne'' (1916) - Silent Era
Pikova dama (film, 1916)

**Pikova dama** () je ruski crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Jakova Protazanova. Radnja se temelji na istoimenoj pripovjetci Aleksandra Puškina, a protagonist je ruski carski oficir Herman (čiji lik tumači Ivan Mozžuhin) koji od stare dame dobije tajnu stalnog dobijanja na kartama, čija će ga zloupotreba odvesti u ludilo. *Pikova dama* je značajna kao jedan od prvih filmova koji je koristio nekonvencionalne narativne tehnike radi prikaza toka svijesti junaka, kao i korištenja dvije kamere za snimanje jedne te iste scene. Zbog toga se često naziva jednim od najznačajnijih filmova u filmografiji Jakova Protazanova, kao i najboljim filmom snimljenim u Rusiji u doba carstva, odnosno pred-revolucionarnom periodu.

## Vanjske veze
* 
* About the film 
* Article in mega.km.ru  
* ''The Queen of Spades'' at Kinopoisk 
* Watch ''The Queen of Spades'' with English subtitles
George Beban

**George Beban** (13. decembar 1873 - 5. oktobar 1928) bio je američki glumac hrvatsko-irskog porijekla, koji je u doba nijemog filma stekao veliki ugled tumačeći likove italijanske nacionalnosti. Karijeru je započeo u kazalištu gdje su mu uglavnom davali sporedne uloge "egzotičnih" stranaca. Umoran od toga se početkom 1910-ih preorijentirao na vodvilj gdje je u humorističkims skečevima tumačio italijanske imigrante. To mu je iskustvo dobro poslužilo u kazališnoj predstavi *The Sign of the Rose* gdje je je tumačio naslovni lik, a još više u 1915. u filmskom debiju ''The Italian''. Uloga siromašnog imigranta koji doživljava porodičnu tragediju je duboko impresionirala i publiku i kritiku, te Bebana na kratko vrijeme učinila velikom zvijezdom Hollywooda. Glumačku karijeru je, međutim, uglavnom napustio nakon smrti supruge 1920. godine. Beban je nekoliko godina kasnije preminio od ozljeda zadobivenih nakon pada s konja na jednom kalifornijskom ranču.

## Izabrani filmovi

* *[[The Italian (film, 1915)|The Italian]]* (1915)
* *[[The Alien (film, 1915)|The Alien]]* (1915)
* *Pawn of Fate* (1916)
* *Pasquale* (1916)
* *The Marcellini Millions* (1917)
* *A Roadside Impresario* (1917)
* *The Cook of Canyon Camp* (1917)
* *Lost in Transit* (1917)
* *When It Strikes Home* (1918)
* *Jules of the Strong Heart* (1918)
* *One More American* (1918)
* *Hearts of Men* (1919)
* *[[One Man in a Million]]* (1921)
* *[[The Sign of the Rose]]* (1922)
* *The Greatest Love of All* (1924)
* *The Loves of Ricardo* (1926) .... Ricardo Bitelli

## Izvori

## Vanjske veze
* Beban filmography at IMDB
* George Beban at Virtual History
Život za život (film, 1916)

***Život za život*** () je ruski crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Jevgenija Bauera. Radnja se temelji na romanu *Serge Panin* francuskog književnika Georgesa Ohneta. Protagonistica, koju tumači Olga Rahmanova, je bogata udovica čije će se dvije kćeri zaljubiti u jednog te istog muškarca. *Život za život* se smatra jednim od važnijih ruskih filmova svog vremena, jer je u njemu režiser Bauer demonstrirao inovativne tehnike osvjetljenja, ali i izuzetno visoki budžet radi prikaza života tadašnje više klase u Rusiji.

## Vanjske veze
*
Pierre Trudeau

**Joseph Philippe Pierre Yves Elliott Trudeau**,  (Montreal, 18. listopada 1919. - Montreal, 28. rujna 2000.), je bio kanadski političar i dvostruki premijer; prvi mandat obnašao je od 20. travnja 1968. do 4. lipnja 1979., a drugi od 3. ožujka 1980. do 30. lipnja 1984.

Trudeau je karijeru započeo kao odvjetnik, intelektualac i aktivist u Quebecu. Državnoj politici priključio se tokom 1960-ih, kada postaje član Liberalne stranke Kanade. Tokom mandata sada već legendarnog premijera Pearsona, Trudeau je bio tajnik parlamenta, a kasnije i ministar pravosuđa i glavni državni odvjetnik. Kada se Pearson 1968. godine povukao sa svih pozicija u stranci, Trudeau je iz Montreala započeo karizmatičnu kampanju koja će izazvati euforiju koja će biti upamćena kao "trudomanija", a nastavit će se i nakon njegova izbora za vođu LPC-a. Od kraja 60-ih pa sve do sredine 80-ih, Trudeau je dominirao kanadskom politikom i izazivao strastvene reakcije. Njegov osobni moto bio je "Razum prije strasti". Iz politike se povukao 1984. godine, nakon čega ga je naslijedio stranački kolega John Turner. Ostavku je podnio nakon strmoglavog pada popularnosti, koji je uslijedio nakon "patrijacije" ustava 1982., koja je pak uslijedila kao posljedica obećanja danog prije referenduma za nezavisnost Quebeca 1980. godine. Trudeau je obećao da će, ukoliko građani Quebeca odluče ostati u sklopu Kanade, izvršiti ustavnu reformu; za ostanak ("ne" nezavisnosti) je glasovalo gotovo 60% pristupnika.

Nakon umirovljenja, Trudeau je postao znatno manje aktivan na političkoj sceni. Zaposlio se kao savjetnik u jednoj odvjetničkoj firmi te se ubrzo posvetio pisanju memoara. Memoari su izdani 1993. godine i ubrzo postali najuspješnija kanadska knjiga u povijesti. Njegove ionako rijetke javne nastupe dodatno su prorijedile Parkinsonova bolest i rak prostate, koje je imao tokom posljednih godina života, ali je Trudeau u odvjetničkom uredu radio sve do par mjeseci prije smrti. Umro je 28. rujna 2000. godine te je pokopan u obiteljskoj kripti u Saint-Rémiju. Sprovodu je prisustvovalo nekoliko svjetskih političara, među kojima i Fidel Castro.

Trudeau danas ostaje kontroverzna ličnost u kanadskoj političkoj povijesti. Njegovi zagovaratelji ističu njegov intelekt kao i političku snagu kojom je očuvao nacionalno jedinstvo u jeku kvebečkih zahtjeva za nezavisnošću, kojom je spriječio nasilni ustanak kao i zbog uvođenja Povelje prava i sloboda u kanadski ustav. Kritičari ga optužuju za aroganciju, lošu ekonomsku politiku te očigledno favoriziranje federalne politike nauštrb provincija.
Safety Last!

***Safety Last!*** američka je nijema komedija iz 1923. koju su režirali Fred C. Newmeyer i Sam Taylor. Glavnu ulogu tumači Harold Lloyd kao mladić iz ruralnog područja koji se teško snalazi u skupom velegradu, pa odluči silom prilika prihvatiti ponudu popeti se na vrh zgrade radi promidžbe jedne robne kuće. Reputacija filma je porasla te se danas smatra jednim od klasika kinematografije, dok je prizor u kojem Lloyd visi na kazaljci za sat najprepoznatljiviji u karijeri komičara.

Danas se nalazi na popisu 250 najboljih filmova na siteu Internet Movie Databaseu, a Američki filmski institut stavio ga je na 97. mjesto na listi 100 godina AFI-ja... 100 uzbuđenja.

## Radnja

Jedan mladić napušta svoj maleni gradić kako bi se pokušao probiti u jednom velegradu. Tamo jedva spaja kraj sa krajem, stalno izbjegava stanodavca kako bi time i izbjegao platiti stanarinu te radi kao obični prodavač u jednoj robnoj kući. Međutim, kako ne bi razočarao svoju djevojku, stalno joj piše pisma sa preuveličanim pričama o svojem nevjerojatnom uspjehu i karijeri menadžera, kao i poklone koje ne može doista priuštiti. Devojka na kraju postane znatiželjna pa i sama napušta gradić kako bi ga posjetila i vidjela u kakvom je sjajnom stanju.

Mladić, prestrašen njenim dolaskom, smišlja razne smisalice kako bi ona pomislila da je on na visokoj poziciji u robnoj kući. Očajan, on prečuje stvarnog upravitelja kako bi dao 1.000 $ svakome tko uspije privuči masu ljudi u njihovu zgradu. Mladić se sjeti svojeg prijatelja koji zna penjati se po zgradama, pa ga odluči upotrijebiti kao atrakciju te podijeliti nagradu s njim. Međutim, zbog nesporazuma jedan policajac proganja tog prijatelja, te stoga mladić mora osobno krenuti penjati se po zidinama zgrade, ispred znatiželjne gomile. Nailazi na hrpu prepreka, kao što su gladni golubovi, te se uhvati na kazaljku za sat kako ne bi spao. Na kraju se uspije popeti na krov zgrade te poljubi djevojku.

## Uloge
* Harold Lloyd - Mladić
* Mildred Davis - Djevojka
* Bill Strother - Prijatelj
* Noah Young - Policajac
* Westcott Clarke - G. Stubbs
## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Marija Margita Bogner

**Marija Margita Bogner VHM** (* kao *Etelka Marija Ana Bogner*), (15. prosinca 1905., Melenci (Torontalska županija Austro-Ugarska; danas: A.P. Vojvodina Srbija) † 13. svibnja 1933., Érd, Mađarska).

## Biografija

Marija Margita Bogner je rođena dana 15. prosinca 1905 u velikom selu Melenci, u Torontalskoj županiji, u Austro-Ugarskoj monarhiji, a danas je to Autonomna pokrajina Vojvodina u sjevernoj Srbiji. Na krštenju u župnoj crkvi u Elemiru blizu Velikog Bečkereka je karštena kao Etelka Marija Ana. Otac, dr. Ivan Bogner, je bio porezni bilježnik u mjestu, a majka, Etelka Schiller, je bila domaćica, koja je iza toga rodila još petoro djece. Porodica je bila duboko pobožna. Niskog rasta, a nemirna, živahna i vesela Etelka je bila kao sunčana zraka u domu i takva je ostala sve do smrti. 
Otac je bio premješten 1906 u Tordu. Tamo je pošla Etelka u pučku školu , gdje je brzo pokazala svoje izvanredne talente. Otac je tamo iznenada umro 17. listopada 1915. A udovica sa šestoro djece se seli u potrazi za poslom. Tako je mogla Etelka u Velikom Bečkereku (danas Zrenjanin), usprkos teške bolesti, koja ju je snašla 1914. godine, uspješno završila trgovačku školu kod časnih sestara [notredamki. Sama je priznala, da u školi nije bila uvijek baš uzornoga vladanja i voljela je šale, koje se nekada profesoricama nisu svidjele. Tako je jednom napisala na tablu, da je nastavnica bolesna. Kad je ona došla u razred, bio je prazan. Drugog dana htjela se nemirnica otkupiti time, da joj je poklonila veliki buket cvijeća.

Poslije [sveta krizma|krizme, koju je primila sa 18 godina, 1. lipnja 1923, u njezinoj je duši nastupio preokret. Sveti Duh ju je tako ispunio, da je odlučila posvetiti se Bogu. Željele je najprije u Karmel, kod karmeličanki, ali je zbog boležljivosti nisu primile ni one ni notredamke. Ona se ipak sama posvetila duhovnosti. Htjela je pošto poto postati časna sestra te je uzela za geslo: Semper fidelis (Uvijek vjerna).

6. kolovoza 1927 je otišla od kuće, u koju se više nije vratila: a 10. kolovoza je stigla u Thurnfeldski samostan.

## Izvori

## Galerija slika

File:Erd communion.jpg| Pričest za vrijeme hodočasničke mise u Érdu u Mađarskoj 9. svibnja 2009
File:Erd church.jpg| crkva, pred kojom je u Érdu sahranjena časna Margita Bogner
File:Erd Bogner.jpg| Hodočasnici pred kipom časne Margite Bogner
Where Are My Children?

***Where Are My Children?*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Phillipsa Smalleya i Lois Weber. Po žanru je drama, a protagonist, čiji lik tumači Tyrone Power Senior je javni tužilac koji vodi proces protiv aktivistice uhapšene zbog kršenje zakona o javnom nemoralu nakon što je koja je dijelila brošure o kontroli rađanja. Radnja prikazuje kako otkriva kako mu je supruga (čiji lik tumači Helene Riaume, Powerova supruga u stvarnom životu), zajedno s mnogim ženama iz "dobrog društva" koristila usluge ljekara koji prakticira ilegalne abortuse. Inspiraciju za film je pružio stvarni slučaj aktivistice Margaret Sanger, čije je stavove dijelila Lois Weber, tada prilično sklona svojim ostvarenjim davati eksplicitni politički sadržaj. Film je izazvao velike kontroverze te bio zabranjen od strane cenzora u Pensilvaniji. Današnji kritičari mu, pak, zamjeraju izuzetno didaktički ton, kao i promoviranje danas kontroverznog koncepta eugenike.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Where Are My Children?''  at the National Film Preservation Foundation
*
Bitka na Sommi (razvrstavanje)

**[[Bitka na Sommi]]** je izraz kojim se opisuje znamenita saveznička ofanziva na zapadnom frontu od jula do novembra 1916., odnosno najveća i najkrvavija bitka prvog svjetskog rata. 
Pod time se može podrazumijevati i:
* Prvi dan na Sommi, odnosno operacije 1. jula 1916. godine
* ''Bitka na Sommi'' (film), britanski dokumentarni film snimljen i prikazivan za vrijeme trajanja same bitke.

Osim bitke na Sommi se pod tim izrazom podrazumijeva i:
* Operacija Michael, njemački napad na britanske položaje u martu 1918. kojim je počela Proljetna ofanziva (*Kaiserschlacht*), u britanskoj literaturi ponekad poznat i kao *Prva bitka na Sommi*;
* Druga bitka na Sommi, odnosno drugi dio završne britanske ofanzive u ljeto/jesen 1918.
* operacije na zapadnom dijelu fronte tokom operacije *Fall Rot*, odnosno njemački proboj Weygandove linije na rijeci Somme tokom završne faze bitke za Francusku u junu 1940.
Hævnens nat

***Hævnens nat*** () je danski crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Benjamina Christensena. Po žanru je triler, a u njemu Christsensen glumi glavnu ulogu - cirkuskog akrobata lažno optuženog za ubistvo. Radnja prati njegove napore da nakon četrnaest godina u zatvoru pronađe sina te se osveti ženi za koju pogrešno vjeruje da ga je izdala policiji. *Hævnens nat* je predstavljao drugi film u Christensenovoj karijeri; suvremeni kritičari hvale vješto korištenje pokretne kamere, kao i korištenje osvjetljenja u svrhu stvaranja mračne atmosfere i napetosti. Usprkos toga, Christensen ga je smatrao neuspješnim te se na neko vrijeme povukao s filma u teatar.

## Vanjske veze
*
Judex (razvrstavanje)

**Judex** u originalu označava latinsku riječ za sudiju/suca. Također može označavati:

* pseudonim koji je koristio njemački teolog Matthäus Judex (1528 - 1564)
* pseudonim koji je koristio njemački pravnik Heinrich Jagusch (1908 - 1987)
* ''Judex'' (filmska serija), francuska filmska serija iz 1916/17. godine, rež. Louis Feuillade
** Judex (lik), naslovni protagonist serije
** ''Judex'' (film, 1934), remake iz 1934. godine;
** ''Judex'' (film, 1963), remake iz 1963. godine;
* Système judiciaire de documentation et d'exploitation, informacijski sistem francuske žandarmerije, poznat po skraćenici JUDEX
Judex (filmska serija)

***Judex*** je francuska serija crno-bijelih nijemih pustolovnih igranih filmova snimana od 1916. do 1917. u režiji Louisa Feuilladea. Naslov je pseudonim protagonista (čiji lik tumači René Cresté), koji se pod maskom i uz pomoć hipnotičkih moći, različitih naprava i vojske reformiranih pariških apaša bori protiv kriminalaca na čelu sa korumpiranim bankarom Favrauxom. Serijal se sastoji od 12 epizoda, a originalno se trebao snimati još 1914. godine; snimanje je, međutim, odgodilo izbijanje prvog svjetskog rata, odnosno Feuilladeov angažman za mnogo poznatiji serijal *[[Les Vampires]]*. Uspjeh tog ostvarenja je potakao Feuilladea da snimi još jedan serijal, ali je njime također nastojao ušutkati kritičare koji su tvrdili da u *Les Vampires* i ''Fantomasu'' prikazom egzotičnih i maskiranih zlikovaca sa neobičnim sposobnostima veliča kriminal. Stoga je angažirao književnika Arthura Bernèdea kako bi zajedno s njim osmislio jedan takav lik, ali koji bi se umjesto bavljenja kriminalom borio za pravdu. Zbog toga se lik Judexa često naziva prvim maskiranim osvetnikom, odnosno svojevrsnim prototipom superheroja.

Kao i raniji Feuilladeovi filmovi, i Judex je doživio ogroman financijski uspjeh. Dvije godine kasnije je snimljen nastavak u obliku serijala pod naslovom *[[La Nouvelle Mission de Judex]]*. Godine 1934. je Feuilladeov zet Maurice Champreux snimio zvučni remake, a 1963. verzija u režiji Georgesa Franjua. O Judexu su napisani romani, a 1940. i popularni strip.

Dio historičara vjeruje da je Judex poslužio kao jedna inspiracija za američkog pulp junaka iz 1930-ih poznatog kao The Shadow.

## Popis epizoda

## Glumačka postava
* René Cresté - Jacques de Tremeuse alias Judex
* Musidora - Diana Monti alias Marie Verdier
* René Poyen - Le môme Réglisse
* Édouard Mathé - Roger de Tremeuse
* Gaston Michel - Pierre Kerjean
* Yvonne Dario - Comtesse de Tremeuse
* Yvette Andréyor - Jacqueline Aubry
* Juliette Clarens - Gisèle
* Jean Devalde - Robert Moralés
* Georges Flateau - Vicomte de la Rochefontaine
* Louis Leubas - Bankar Favraux
* Marcel Lévesque - Cocantin
* Olinda Mano - Mali Jean

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Judex at Cool French Comics
Verdens undergang

***Verdens undergang*** () je danski crno-bijeli nijemi SF-film snimljen 1916. u režiji Augusta Bloma. Radnja prikazuje kako prolazak zalutalog kometa u blizini Zemlje izaziva niz katastrofa i društveni kolaps. Iako su ti prizori dočarani s malo novca, odnosno sa primitivnim specijalnim efektima, Blom ih je režirao s velikom vještinom. Film je doživio veliki uspjeh kako u Danskoj tako i izvan njenih granica, što se najčešće pripisuje sjećanjima na medijsku histeriju i apokaliptičke prognoze izazvanu prolaskom Halleyevog kometa šest godina ranije, ali još više odrazom ranijeg nezamislivog krvoprolića i razaranja u prvom svjetskom ratu, koji je još uvijek trajao tokom premijere. Verdens undergang se često navodi kao posljednji veliki film u karijeri Augusta Bloma, odnosno posljednje značajno ostvarenje "zlatnog doba danske kinematrografije".

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Verdens undergang'' i komplet udgave fra filmstriben.dk
*
A Daughter of the Gods

***A Daughter of Gods*** () je američki crno-bijeli nijemi fantasy film snimljen 1916. u režiji Herberta Brenona, koji je napisao i scenario. Radnja je smještena u egzotično podvodno kraljevstvo nalik na Atlantidu. Naslovna junakinja je Anicija (čiji lik tumači Annette Kellerman), tajanstvena ljepotica koju sultan pristaje ubiti kako bi od zle vještice dobio lijek za svog teško bolesnog sina. Film je izazvao veliku pažnju kao jedna od najskupljih produkcija tadašnje američke i svjetske kinematografije, sa bužetom koji je premašio svotu od milion dolara. Sniman je na tropskim lokacijama Jamajke, u čijem su glavnom gradu Kingstonu podignute masivne kulise; najveći dio novca je, međutim, prema navodima novina, potrošen na logistiku i sanitarije kako bi se filmska ekipa i statisti zaštitili od komaraca i raznih tropskih bolesti. Kada se film pojavio pred publikom, kao najveća atrakcija su se ispostavile scene u kojima se Kellerman pojavljuje gola, iako sa kosom "strateški" postavljenom da pokriva intimne dijelove. Film je doživio uglavnom dobre kritike i imao dobru gledanost; visoki budžet je, međutim, postizanje profita učinio prilično teškim. Producent William Fox je zbog toga bio toliko ljut da je za kaznu skinuo Brenonovo ime sa špice; ono je vraćeno tek nakon Brenonove tužbe. *A Daughter of Gods* se danas smatra izgubljenim.

## Reference

* The Picture Show Man entry
* Silent Era entry 
* Synopsis (taken from the Library of Congress copyright deposit, with additional material from the film's original program)( 2009-10-23)
* ''The New York Times'' (October 18, 1916)

## Vanjske veze

*
The Battle of the Somme

***The Battle of the Somme*** () je britanski crno-bijeli nijemi dokumentarni film snimljen 1916. godine u produkciji konzorcija filmskih kompanija pod pokroviteljskom Ministarstva rata. Film prikazuje veliku bitku na Sommi koja je još uvijek trajala kada se film pojavio u kinima. Sastoji se od pet dijelova, koji prikazuju pripreme za bitku, njen prvi dan i neposredne posljedice. Film je snimljen prvenstveno u propagandne svrhe, pa su neke od "problematičnih" scena izbačene u montaži, a neke rekonstruirane u pozadini fronte; usprkos toga je na prilično realističan način prikazao događaje na bojištu, uključujući prizore velikog broja ubijenih i ranjenih vojnika. Film je imao izuzetnu gledanost te se smatra jednim od komercijalno nauspješnijih u historiji britanske kinematografije; osim u Britaniji je prikazan i u zemljama Commonwealtha, savezničkim i neutralnim državama. Godine 1917. je snimljen njegov "nastavak" *The Battle of the Ancre and the Advance of Tanks*. koji prikazuje kasniju fazu bitke.

Godine 1920. su kopije predane Imperijalnom ratnom muzeju, zbog čega se smatra jednim od najbolje sačuvanih filmova iz doba prvog svjetskog rata. Njegovi dijelovi su često korišteni za dokumentarne filmove i TV-serije posvećene prvom svjetskom ratu, među kojima se najviše ističe ''The Great War'' iz 1964. godine.

## Izvori

## Literatura
*
* 
* 
* 
* Tookey, Chris and Walsh, David (20 October 2006) ''The Film Programme' RealPlayer Audio interview from 14:38. BBC Radio 4. Accessed 27 October 2010.

## Vanjske veze
* Authenticity of ''The Battle of the Somme'' 
* 
* Battle of the Somme  the complete film at YouTube
Branko Vukelić

**Branko Vukelić** (Karlovac, 9. ožujka 1958. - Karlovac, 3. svibnja 2013. ), bio je hrvatski političar i bivši ministar obrane u Vladi Republike Hrvatske.

Diplomirao na Elektrotehničkom fakultetu u Zagrebu. Političku karijeru započeo je u Karlovcu, gdje je najprije bio vijećnik u gradskom vijeću, a potom je bio i gradonačelnik Karlovca od 1997. do 2001. godine. Bio je član HDZ-a, te obnašao visoke stranačke funkcije. Na parlamentarnim izborima 2003. godine bio je izabran u Hrvatski sabor, međutim zastupnički mandat je tada stavio u mirovanje, jer je postao ministrom gospodarstva rada i poduzetništva u Vladi premijera Ive Sanadera.

12. siječnja 2008. u novom mandatu Vlade premijera Sanadera postao je ministar obrane. Na toj dužnosti ostao je do 29. prosinca 2010. godine. Na listi HDZ je izabran i na izborima 2011. U veljači 2013. je, nezadovoljan stanjem u stranci, istupio iz HDZ i do smrti ostao nezavisni zastupnik.

Nakon duge i teške bolesti umro je u rodnome gradu u 56. godini života.

## Reference
7. saziv Hrvatskog sabora

**Sedmi saziv [[Hrvatski sabor|Hrvatskog sabora]]** konstituiran je 22. prosinca 2011. godine. U sedmom sazivu Sabora je izabran 151 zastupnik na izborima održanima 4. prosinca 2011. Stotinu četrdeset zastupnika izabrano je s lista političkih stranaka u deset izbornih jedinica, tri zastupnika izabrana su u posebnoj izbornoj jedinici sa stranačkih lista, a osam zastupnika izabrano je zastupati nacionalne manjine.

## Predsjednik, potpredsjednici, tajnik
Dužnost predsjednika Hrvatskog sabora u sedmom sazivu obnaša Josip Leko (SDP), koji je izabran na dužnost 10. listopada 2012. godine, nakon smrti Borisa Šprema (SDP), koji je dužnost predsjednika Hrvatskog sabora obnašao od 22. prosinca 2011. do svoje smrti, 30. rujna 2012. godine. Za vrijeme privremene spriječenosti u obavljanju predsjedničke dužnosti, predsjednik Sabora Boris Šprem je 26. lipnja 2012. donio odluku da ga zamjenjuje potpredsjednik Sabora i predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Josip Leko.

Potpredsjednici Hrvatskoga sabora su:

* Dragica Zgrebec, 
* Nenad Stazić,
* Milorad Batinić,
* Željko Reiner,
* Tomislav Čuljak.

Dužnost tajnika Hrvatskog sabora obnaša Slaven Hojski, dok je njegova zamjenica i tajnica plenarne sjednice Jadranka Blažević.

Na 2. izvanrednoj sjednici 23. prosinca 2011. za potpredsjednike su izabrani Jadranka Kosor i Vladimir Šeks. Na 4. sjednici, 15. lipnja 2012., Hrvatski sabor donio je odluku, na zahtjev Hrvatske demokratske zajednice, o razrješenju Jadranke Kosor dužnosti potpredsjednice Sabora i odluku, na osobni zahtjev zastupnika, o razrješenju Vladimira Šeksa dužnosti potpredsjednika Sabora, dok su istovremeno izabrani Željko Reiner i Tomislav Čuljak na dužnosti potpredsjednika Sabora.

Na 5. sjednici 10. listopada 2012., Hrvatski sabor je donio Odluku o izboru Dragice Zgrebec za potpredsjednicu Hrvatskoga sabora, koja je na dužnosti zamjenila Josipa Leku.

## Raspodela mandata

Poslanici su izabrani na sedmim parlamentarnim izborima održanim 4. decembra 2011. godine. Na tim izborima, izabrana su 151 poslanika, a izborne liste su dobile sledeći broj mandata:

:

## Spisak poslanika po strankama
*MM — mandat u mirovanju*
*ZM — završen mandat*

## Reference
Josip Friščić

**Josip Friščić** (Subotica Podravska, 15. kolovoza 1949. - 23. siječnja 2016.) bio je hrvatski političar, koji je služio kao bivši potpredsjednik Hrvatskog sabora i bivši predsjednik HSS-a. Pod njegovim vodstvom se HSS vratila na vlast omogućivši sa HDZ-u da stekne većinu nakon tijesnih izbora 2007. godine i omogući Ivi Sanaderu da ostane premijer. Funkciju je napustio 2012. godine nakon gubitka izbora 2011. godine.

## Biografija
Potpredsjednik Hrvatskog sabora od 11. siječnja 2008. godine. Župan Koprivničko-križevačke županije od 2001. do 2008. godine. Stanuje u selu Koprivničkom Ivancu u kojem je godinama rada bitno unaprijedio društveni život. Godine 1971. zapošljava se u Zajednici za financiranje osnovnog školstva, a 1989. godine izabran je za tajnika SIZ-a odgoja i osnovnog obrazovanja općine Koprivnica. Rješenjem župana Koprivničko-križevačke županije od 29. lipnja 1993. godine imenovan za vršitelja dužnosti sekretara Sekretarijata za gospodarstvo u Koprivnici, a u siječnju 1994. godine postavljen je na položaj vršitelja dužnosti pročelnika Ureda za gospodarstvo Koprivničko-križevačke županije.

Na početku rata imenovan je u Krizni štab općine Koprivnica, te obavlja poslove u vezi funkcioniranja društvenih djelatnosti i poslove organizacije prihvata i zbrinjavanja prognanika i izbjeglica. Odlukom Ureda Vlade Republike Hrvatske imenovan je za predsjednika Odbora za prikupljanje i distribuciju humanitarne pomoći. Nakon donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi te nakon ustroja Grada Koprivnica kao jedinice lokalne samouprave, imenovan je za pročelnika Upravnog odjela za financije i gospodarstvo Grada Koprivnice. U dva mandata odlukom Županijske skupštine Koprivničko-križevačka županija izabran je za člana Županijskog poglavarstva.

U više razdoblja član je stručnih timova za izradu programa razvoja općine Koprivnica i Koprivničko-križevačke županije. Poseban doprinos daje kao nositelj programa razvoja poduzetničkih zona za obrt, malo i srednje poduzetništvo te njihovog povezivanja s velikim gospodarskim subjektima. Dugi niz godina obnaša veći broj funkcija u društvenim, športskim i humanitarnim organizacijama. Nakon izbora 2001. godine izabran je za župana Koprivničko-križevačke županije. U radnim aktivnostima posebno se zalaže za unapređivanje materijalnog stanja djelatnosti društvene brige o djeci predškolske dobi i osnovnog školstva. Rukovodio je poslovima izgradnje niza objekata u tim djelatnostima uz punu suradnju i pomoć gospodarstvenika na koprivničkom području. Od 1992. godine član je HSS-a. Osnivač je velikog broja ogranaka i općinskih organizacija.

Dana 17. prosinca 2005. izabran za predsjednika HSS-a. 2008. izabran za potpredsjednika Hrvatskog sabora. Na toj funkciji ostao je do 23. prosinca 2011.Desetljećima je društveno aktivan u selu Koprivničkom Ivancu, gdje živi. Godine 2012. prestao je obnašati dužnost predsjednika HSS-a, a zamijenio ga je Branko Hrg. Nakon višemjesečne borbe s rijetkim oblikom raka, umro je u koprivničkoj bolnici 23. siječnja 2016. u 67.godini života.
Branko Vukelić (razvrstavanje)

**Branko Vukelić** može se odnositi na:

* Branka Vukelića, jugoslovenskog špijuna,
* Branka Vukelića, hrvatskog političara.
Bošnjačka demokratska stranka Hrvatske

**Bošnjačka demokratska stranka Hrvatske** (kraće: **BDSH**) je parlamentarna politička partija koja oblikuje i usmerava političku volju i delovanje bošnjačke zajednice u Hrvatskoj. Predsednik stranke je Nedžad Hodžić.

Stranka je osnovana 25. oktobra 2008. godine u Kastavu s ciljem kvalitetnijeg političkog organizovanja bošnjačke nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, te izgradnji Hrvatske kao ravnopravne društvene zajednice svih njenih građana. Prvi kratkoročni cilj stranke je priprema bošnjačke nacionalne manjine za popis stanovništva 2011. godine koji je od izuzetne važnosti za bošnjačku nacionalnu manjinu. Stranka ima zadatak kvalitetnog političkog organizovanja bošnjačke nacionalne manjine u lokalnim sredinama u kojima bošnjaci žive u Republici Hrvatskoj kako bi u organima lokalne uprave bili zastupljeni srazmerno svojoj brojnosti.

Na sedmim parlamentarnim izborima održanim 2011. godine Stranka je osvojila jedno mesto predviđeno za albansku, bošnjačku, crnogorsku, makedonsku i slovensku nacionalnu manjinu u Hrvatskom saboru (12. izborna jedinica). Poslanik u Saboru je Nedžad Hodžić.

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanična internet stranica
Satoshi Kon

bio je japanski anime redatelj i manga umjetnik iz Kushira i član Udruge umjetnika japanske animacije. Ostao je zapažen po iznimno realističnom dizajnu animiranih likova i okoliša. Diplomirao je grafički dizajn na sveučilištu umjetnosti Musashino. Bio je mlađi brat gitarista i glazbenika Tsuyoshija Kona.

Satoshi Kon započeo je karijeru kao animator 1991. na anime filmu *[[Roujin Z]]*, a prvi dugometražni anime film režirao je šest godina kasnije, psihološki triler *[[Perfect Blue]]*, koji je isprva trebao biti igrani film, ali je prebačen u područje animacije nakon što mu je smanjen budžet. Film je doživio uspjeh te je bio zapažen. Usljedila su puno blaža ostvarenja, humorne drame *[[Millennium Actress]]* i *[[Velika pustolovina u Tokyju]]*. Nakon istih, Kon se posvetio anime seriji *Paranoia Agent*, da bi 2006. premijeru doživio njegov četvrti anime film, *Paprika*. Neki kritičari su uočili da je *Perfect Blue* izvršio utjecaj na film *[[Crni labud (film)|Crni labud]]* Darrena Aronofskog, a *Paprika* na *[[Početak (film)|Početak]]* Christophera Nolana.

U svibnju 2010., Konu je dijagnosticiran smrtonosan rak gušterače. Dali su mu pola godine života, te je stoga odlučio provesti ostatak života u svojem domu. Prije smrti, napisao je poruku koju je njegova obitelj postavila na njegovom blogu. Nije javno objavio svoju bolest, dijelom i zbog srama jer mu je tijelo brzo propadalo. 24. kolovoza 2010., umro je sa samo 46 godina. Takvu vijest je dočekana sa zaprepaštenjem jer nije pokazivao znakove bolesti u javnosti. Njegov peti film na kojem je radio, *Dreaming Machine*, je stoga suspendiran do daljnjega. Pojavile su se vijesti da će možda biti objavljen posthumno, no nikakve potvrde se još nisu pojavile u javnosti.

## Filmovi i anime serije kao redatelj

* *[[JoJo's Bizarre Adventure]]* (1994.) (epizoda 5)
* *[[Perfect Blue]]* (1998.)
* *[[Millennium Actress]]* (2001.)
* *[[Tokyo Godfathers]]* (2003.)
* *[[Paranoia Agent]]* (2004.)
* *[[Paprika (film, 2006)|Paprika]]* (2006.)
* *[[Good Morning (kartkometražni)|Good Morning]]* (part of *[[Ani*Kuri15]]*) (2008.)
* *[[Dreaming Machine]]* (očekuje se da će biti objavljen posthumno)

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Satoshi Kon'' na Anime News Network
* Opširni intervju iz 2006.
Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn

**Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn** zaštićeno je planinsko područje u jugozapadnoj Švicarskoj, između kantona Bern i Valais. Čini ga najistočnija strana Bernskih Alpa, uključujući sjeverni zid planina Jungfrau i Eiger te najveće ledenjačko područje u Europi i zapadnoj Aziji - ledenjaci Aletsch, Fiescher, Aar i Grindelwald. U njemu se nalaze različiti ekosustavi te različite faze koje su nastale povlačenjem ledenjaka zbog klimatskih promjena. Područje Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn ima svjetsku važnost ne samo zbog svoje jedinstvene ljepote, nego i zbog bogatstva informacija o formiranju planina, ledenjaka i aktualnih klimatskih promjena. Zbog toga je ovo područje 2001. godine upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi.

Zaštićena svjetska baština Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn rasprostire se na 82.388 hektara, od kojih je 56% u kantonu Valais i 44% u kantonu Bern. Najviša točka ovog područja je vrh Finsteraarhorn (4270 m, slika desno), a tu se nalazi još osam vrhova viših od 4000 metara: Aletschhorn (4193 m), Jungfrau (4158 m), Mönch (4107 m), Schreckhorn (4078 m), Gross Fiescherhorn (4049 m), Hinter Fiescherhorn (4025 m), Grünhorn (4044 m) i Lauteraarhorn (4042 m).

## Flora i fauna

Ledenjaci i gole stijene prekrivaju 80% područja, 6% je pod šumama, 5,2% čine alpske livade, a 8% je drača. Tu se nalazi preko 1.800 vrsta cjevastog raslinja i preko 700 vrsta mahovina. Gustoća raslinja opada s visinom područja, ali opet ima oko 529 vrsta sjemenjača i pteridofita iznad linije šuma.

Kritosjemenjače se protežu na sjevernim obroncima planina, na visinama od 900 do 1300 metara, dok je na južnim obroncima njihova visinska granica oko 200 m viša. U podalpskom području, od 1300 do 2000 m, može se naći švicarski bor (*Pinus Cembra*) i smreka (*Picea abies*). Iznad šumskih vrhova nalazi se škrto alpsko bilje i trave.

Životinjskih je vrsta zabilježeno oko 1.250, uključujući 271 kralježnjaka: 42 vrste sisavaca, 99 vrsta ptica, 8 vrsta gmazova, 4 vrste vodozemaca, 7 vrsta riba, 97 vrsta mekušaca i 979 vrsta kukaca. Kao i u ostatku Alpa, najčešće životinje su divokoze (*Rupicapra rupicapra*), alpski kozorog (*Capra ibex*), obični jelen (*Cervus elaphus*), planinski zec (*Lepus timidus*), lisica (*Vulpes vulpes*), hermelin (*Mustela erminea*), svisci (*Marmota marmota*) i ponovno naseljeni risovi (*Felis lynx*).


file:5247-5252 - Near Wengernalp.jpg|Jungfrau
file:Eiger Mönch Jungfrau 02.jpg|Eiger
file:5791-5796 - Schynige Platte - View over Jungfrau area.jpg|Visoravan Schynige ispod planine Jungfrau
file:Aletschgletscher.jpg|Aletschhorn 
Datoteka:Gletscherschmelze.jpg|Povlačenje ledenjaka Aletsch 1979., 1991. i 2002.


## Izvori

* Službena stranica 
* Švicarske Alpe Jungfrau-Aletsch, UN-ov program za okoliš  
* Swisstopo karte
Dekan (titula)

**Dekan** je univerzitetski profesor koji je administrativni starješina fakulteta. Pored dekana, na fakultetu se obično bira i određeni broj prodekana za pojedine oblasti koji zajedno čine dekanat.

Dekane obično biraju fakultetska nastavno-naučna vijeća, odnosno svi profesori i naučni saradnici na jednom fakultetu. Izbor potvrđuje rektor nadležnog univerziteta.

## Povezano
* Prodekan
* Rektor
Mihael Zmajlović

**Mihael Zmajlović** (Zagreb, 19. januar 1978) je hrvatski političar. Najmlađi ministar je u Vladi Zorana Milanovića i bivši je gradonačelnik Jastrebarskog.

## Biografija
Osnovnu školu je završio u Jastrebarskom a gimnaziju u Zagrebu 1996. godine. Diplomirao je na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu 2001. godine. Iste godine postao je direktor preduzeća „Komunalno Jastrebarsko“ iz Jastrebarskog. Direktor preduzeća je bio do 2009. godine. Magistrirao je 2008. godine Ekonomskom fakultetu u Zagrebu.

Od 2010. godine član je predsedništva Udruženja gradova Republike Hrvatske i predsednik lokalne akcione grupe „Jana“. Tokom 2012. godine kratko je bio član upravnog odbora Fonda za zaštitu okoliša i energetsku efikasnost.

Oženjen je Marijom i otac je dvoje dece. Hobiji su mu enologija, gastronomija, badminton i fotografija. Govori engleski jezik, a služi se talijanskim i nemačkim.

### Politička karijera
Član je Socijaldemokratske partije (SDP) od 2005. godine. Iste godine izabran je za predsednika gradske organizacije Stranke. Pet godine kasnije postaje i predsednik stranačke organizacije Zagrebačke županije.

Na lokalnim izborima 2009. godine izabran je za gradonačelnika Grada Jastrebarsko. Gradonačelnik je bio tri godine. Nasledio ga je njegov zamenik Zvonimir Novosel.

Na parlamentarnim izborima 2011. godine izabran je prvi put za poslanika u Hrvatskom saboru sa liste Kukuriku koalicije. U ovom mandatu bio je predsednik Odbora za prostorno uređenje i građevinarstov i član odbora za finansije i državni budžet.

Postao je član predsedništva SDP-a na konvenciji u junu 2012. godine.

Posle ostavke Mirele Holi na funkciji ministra žaštite okoliša i prirode u Vladi Republike Hrvatske, a na predlog premijera Zorana Milanovića, izabran je ministra 13. juna 2012. godine.

## Reference

## Vanjske veze
* Biografija na sajtu SDP-a
* Biografija na sajtu hrvatske Vlade
Archaeotherium

***Archaeotherium*** (αρχαιοθήριον - "drevna zvijer") je izumrli rod entelodonata koji je tokom eocena i oligocena (prije 38-24,8 miliona godina; što znači da su postojali 30,8 do 24,8 miliona godina) bio endemičan za Sjevernu Ameriku. *Archaeotherium* je u ramenima imao visinu od oko 1,2 m, bio je dug oko 2 m, a težio oko 270&nbsp;kg.

Iako je fizički ličio na svinje, *Archaeotherium* je, zajedno sa svim entelodontima, bio u bližem srodstvu sa antrakoterima, vodenim konjima i kitovima. Materijal iz Wyoming Dinosaur Centera ukazuju na to da je *Archaeotherium*, kao i današnji mesojedi, skrivao višak hrane za vremena kada je lov postojao manje uspješan; to su uglavnom ostaci *[[Teleoceras]]a*.

## Taksonomija

 
*Archaeotheriumu* je naziv dao Leidy (1850.). Tipična vrsta je *Archaeotherium mortoni*. Subjektivno je sinonimiziran sa rodom *Entelodon* (Joseph Leidy, 1853.), koji je također subjektivno sinonimiziran sa rodom *Elotherium* (Leidy, 1857.). Leidy (1850.), Peterson (1909.), Scott (1940.), Galbreath (1953.), Russell (1980.), Carroll (1988.) i Effinger (1998.) su ga priključili porodici Entelodontidae.

## Morfologija
Za života je *Archaeotherium* vjerovatno ličio na velikog pekarija sa očnjacima i kvrgama sa strane glave. Imao je visoka ramena, pretpostavlja se za podržavanje njegove teške glave. Imao je sićušan mozak, ali relativno velik *bulbus olfactorius*, što znači da je imao odličan njuh.

Najveća (i tipična) vrsta, *A. mortoni*, bila je agresivan grabežljivac veličine krave, visine do 2 metra. Pronađene su čeljusti nosoroga i kosti drugih sisara koje su na sebi imale tragove ugriza koji odgovaraju očnjacima vrste *A. mortoni*. Očuvani tragovi u Geološkom parku Toadstool pokazuju da se tuda kretao *[[Subhyracodon]]*, te se naglo zaustavio i potrčao vidjevši *Archaeotheriuma*, koji je potom krenuo za njim. Smatra se da je za lošijih vremena *Archaeotherium* iskopavao korijenje i gomolj i hranio se njima, slično kao i drugi sisari koji liče na svinje.

### Težina
M. Mendoza, C. M. Janis i P. Palmqvist su istražili jedan primjerak i procijenili da je imao težinu od 1091,8&nbsp;kg. Drugi primjerak koji su istražili imao je težinu od 129,1&nbsp;kg.

## Vrste
Sljedeće vrste spadaju u rod *Archaeotherium*:
* *Archaeotherium altidens* - sinonim: *Archaeotherium scotti*
* *Archaeotherium coarctatum* - sinonim: *Elotherium arctatum*
* *Archaeotherium lemleyi*
* *Archaeotherium marshi* - sinonim: *Archaeotherium wanlessi*
* *Archaeotherium minimus*
* *Archaeotherium mortoni* (tipična) - sinonimi: *Archaeotherium robustum*, *Arctodon vetustum*, *Elotherium clavum*, *Elotherium crassum*, *Rhinoceros americanus*
* *Archaeotherium palustris*
* *Archaeotherium potens*
* *Archaeotherium ramosus* - sinonim: *Elotherium bathrodon*
* *Archaeotherium trippensis*
* *Eotherium abeli*

## Reference
Boza

**Boza** je osvežavajuće bezalkoholno piće koje se dobija fermentacijom vodenog rastvora kukuruza - projinog brašna, šećera i kvasca. Pije se hladna, boja je žućkasta, tečnost je zamućena kao gusti sok. 

Zanatlija koji pravi bozu se naziva bozadžija. Bila je obavezni artikal, pored limunade, u poslastičarnicama orijentalnog tipa koje su držali Albanci i Goranci. U tim poslastičarnicama su se mogli dobiti i slatkiši orijentalnog tipa, jako slatki, kao što su tulumbe, tufahije, ćeten halva, baklava, kadaif, itd.

Kada bi se pomešala po principu pola-pola sa limunadom dobijalo bi se piće po nazivu „špricer“. Ali naravno to nije bio onaj pravi špricer od vina i soda vode.

Danas se u nekim samoposlugama može kupiti flaširana boza u plastičnim litarskim flašama.

## Vanjske veze
Recept za pripremu kadaifa 
* Recept za pripremu boze
* Boza recept
Gibanica

**Gibanica** je vrsta srpske slojevite pite, obično nadevene belim kravljim sirom sa uljem i jajima. Od pita se razlikuju po nešto debljim korama. Slojevi kora i nadeva se mogu ređati ravno, ili češće kao zgužvane kore natopljene nadevom sa ravnom korom na dnu i vrhu (ova varijanta se zove *gužvara*).

Slični specijaliteti se prave širom Balkana, u Makedoniji (pod istim imenom), u Bugarskoj, gde je poznata pod imenom (), i u zemljama bivše Jugoslavije.

## Povezano
* Burek
* Pita
* Prekmurska gibanica

## Vanjske veze
* Recept za gibanicu 

* Recept za gibanicu
Massa

**Massa** je glavni grad talijanske provincije Masse-Carrare u regiji Toskani. Grad ima 68.856 stanovnika.

## Geografija
Massa se prostire po dolini Frigida i duž obronaka Apuanskih Alpi, sve do obala Ligurskog mora. Grad je udaljen oko 8 km jugoistočno od Carrare i oko 124&nbsp;km sjeverozapadno od regionalnog centra Firenze.

## Historija

Massa se prvi put spominje u 9. vijeku, kao naselje pod vlašću biskupa iz Lunija. Tokom slijedećih vijekova prelazila je iz ruke u ruku, da bi od 1421., njom zavladala feudalna dinastija Malaspina. Oni su je 1568. pretvorili u prijestolnicu svog Vojvodstvo Massa-Carrara.

## Znamenitosti
 
Najveća znamenitost Masse je Rocca Malaspina, zamak dinastije Malaspina podignut od 15. do 16. vijeka, koji dominira nad gradom. Uz to je značajna katedrala Santi Pietro e Francesco, izgrađena u 15. vijeku, te Kneževa palača iz 17. vijeka.

## Privreda
Massa je uz Carraru svjetski poznata po najkvalitetnijem mramoru, koji se i danas eksploatira u brdima iznad grada, pa je obrada mramora i danas najvažnija za ekonomiju grada. Pored tog je Massa poznata i po tvornicama uredskog namještaja.

## Gradovi prijatelji
*  Bad Kissingen
*  Vernon
*  Nowy Sącz

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Massa'' na portalu Encyclopædia Britannica
Carrara

**Carrara** je grad u talijanskoj provinciji Massa-Carrara u regiji Toskani. Grad broji 64.689 stanovnika i svjetski je poznat po najkvalitetnijem mramoru, koji se po gradu i zove Carrara.

## Geografija
Carrara se prostire po dolini rijeke Carrione i duž obronaka Apuanskih Alpi sve do obala Ligurskog mora, gdje se nalazi luka Marina di Carrara. Iz luke se izvozio mramor, rezan u brdima pored grada, a danas je poznato ljetovalište. Carrara je udaljena oko 8 km sjeverno od provincijskog centra Masse i oko 130&nbsp;km sjeverozapadno od regionalnog centra Firenze.

## Historija
Carrara su prvi put spominje u 9. vijeku, kao naselje pod vlašću biskupa iz Lunija, iako se zna da su još Rimljani tu eksploatirali mramor. Tokom slijedećih vijekova prelazila je iz ruke u ruku, da bi je 1428. zauzela feudalna dinastija Malaspina. Oni su je spojili sa Massom 1568. i tako osnovali kneževinu koja je 1633. izrasla u Vojvodstvo Massa-Carrara.

## Znamenitosti
 
 
Najveća znamenitost Carrare je katedrala Duomo di Carrara, izgrađena od 12. do 14. vijeka u gotičkom stilu. Uz to je poznata i kneževa palača Palazzo Cybo Malaspina iz 16. vijeka u kojoj se danas nalazi Akademija likovne umjetnosti.

## Privreda
Carrara je uz Massu, svijetski poznata po najkvalitetnijem mramoru koji se po gradu i zove *Carrara*. On se i danas eksploatira u brdima iznad grada, iako u manjim količinama, jer su kamenolomi već dobrano iscrpljeni.

U tom mramoru oblikovali su svoje skulpture najpoznatiji svjetski kipari, kao Michelangelo i Henry Moore.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Carrara'' na portalu Encyclopædia Britannica
Annette Kellerman

**Annette Marie Sarah Kellerman** (6. jul 1886 – 6. novembar 1975) bila je australijska profesionalna plivačica, vodviljska zabavljačica i rana filmska glumica, poznata kao jedna od prvih slavnih žena koja je nosila jednodijelni kupaći kostim i kojoj se ponekad pripisuje izum sporta poznatog kao sinkronizirano plivanje.

Njen život je 1952. postao predmet hollywoodskog biografskog filma *[[Million Dollar Mermaid]]* gdje ju je tumačila Esther Williams.

## Filmografija

* *The Bride of Lammermoor: A Tragedy of Bonnie Scotland* (1909)
* *Jephtah's Daughter: A Biblical Tragedy* (1909)
* *The Gift of Youth* (1909)
* *Entombed Alive* (1909)
* *Siren of the Sea* (1911)
* *The Mermaid* (1911)
* *[[Neptune's Daughter (1914 film)|Neptune's Daughter]]* (1914)
* *[[A Daughter of the Gods]]* (1916)
* *[[National Red Cross Pageant]]* (1917)
* *Queen of the Sea* (1918)
* *What Women Love* (1920)
* *[[Venus of the South Seas]]* (1924)

### Dokumentarni filmovi gdje glumi sama sebe

* *Miss Kellerman's Diving Feats* (1907)
* *Miss Annette Kellerman* (1909)
* *The Perfectly Formed Woman* (1910)
* *The Universal Boy* (1914/I)
* *The Art of Diving* (1920)
* *Annette Kellerman Performing Water Ballet* (1925)
* *Annette Kellerman Returns to Australia* (1933)
* *Water Ballet: Sydney* (1940)
* *Water Ballet* (1941)

### Arhivske snimke

* *The Love Goddesses* (1965)
* *The Original Mermaid* (2002)
Neptune's Daughter (film, 1914)

***Neptune's Daughter*** () je američki crno-bijeli nijemi fantasy film snimljen 1914. u režiji Herberta Brenona. Naslovni lik, koji tumači Annette Kellerman, je sirena, odnosno kćer Neptuna|boga mora koja se nastoji osvetiti ribarskom kralju u čijoj je mreži stradala njena sestra, ali u koga se na kraju zaljubi. Osnovnu ideju filma je zamislila sama Kellerman, nastojeći stvoriti film u kome bi demonstrirala svoje plivačke sposobnosti kao i za tadašnje vrijeme prilično smjele kupaće kostime. Film je doživio veliki uspjeh i dvije godine kasnije potakao snimanje filmskog spektakla *[[A Daughter of the Gods]]*, gdje se Kellerman pojavljuje gola. Od originalnog filma su danas očuvane samo jedna ili dvije role.

## Izvori
* Silents Are Golden website
* Bikini Science 
* ''New York Times'' Review

## Vanjske veze
* 
* Period poster for the film
Audrey Munson

**Audrey Marie Munson** (8. jun 1891 &ndash; 20. februar 1996) je bila američki umjetnički model i filmska glumica, koja je zbog svojih tjelesnih proporcija uživala veliku popularnost 1910-ih, stekavši nadimak "Miss Manhattan," "Izložbena djevojka" i "američka Venera". Godine 1915. je nastupom u filmu ''Inspiration'' stekla status prve glumice koja se pojavila gola u jednom američkom "mainstream" filmu. Karijeru ju je, međutim, uništio skandal stvoren kada je 1919. njen stanodavac dr. Walter Wilikins ubio vlastitu suprugu kako bi se za nju mogao oženiti. Zbog toga su joj se angažmani prorijedili, a 1922. je prvi put pokušala samoubistvo. Godine 1931. je prisilno smještena u psihijatrijsku bolnicu gdje je provela ostatak života.

## Vanjske veze
* Spirit of Life by Daniel Chester French 
* Blog devoted to Munson in NYC
* 
* 
* The Big Apple, article
* Image from ''Heedless Moths''  (Univ. of Washington Sayre Collection)