Petro Porošenko

**Petro Porošenko** (Bolgrad, 1965.) je ukrajinski biznismen i političar.

Služio je kao ministar vanjskih poslova od 2009. do 2010., i kao ministar ekonomije i trgovinske razmjene u 2012. godini. Od 2007. do 2012. vodio je vijeće Ukrajinske Narodne Banke. Vlasnik je nekoliko velikih poduzeća te je dobio nadimak „kralj čokolade”.

## Biografija
Rođen je 26. septembra 1965. u malom gradiću Bolgradu, na samoj granici sa Rumunijom, kao sin Oleksija Porošenka (1936-2020), inženjer i sovjetski dužnosnik zadužen za upravljanje sa nekoliko tvornica u Ukrajinski, i Jevgenije Grigorčuk (1937-2004), računovođi i nastavnici u tehničkoj školi računovodstva. Odrastao je u Tigini, gdje je otac Oleksij vodio jednu tvornicu za izgradnju strojeva i gdje je naučio rumunjski. Bavio je se džudom i sambom, bio je vrijedan đak sa burnim karakterom. Više studije je počeo 1982. godine. Godine 1984. je oženio studenticu medicine Marinu Perevedencevu, njihov prvi sin, Oleksij, rođen je 1985. Godine 1989. je diplomirao ekonomiju na Odsjeku za međunarodne odnose i pravo na Unverzitetu u Kijevu. Na univerzitetu stekao je prijateljstvo sa Mihailom Saakašvilijom kojeg će u maju 2015. imenovati za guvernera Odeške oblasti, nakon dugogodišnjeg iskustva na mjestu predsjednika Republike Gruzije. Od 1989. do 1992. bio je asistent na univerzitetskom odjelu za međunarodne ekonomske odnose. Za vrijeme studija, osnovao je tvrtku za pravno savjetovanje koja je posredovala u pregovaranju ugovora u vanjskoj trgovini, a potom je sam preuzeo pregovore, počevši 1991. opskrbljivati ​​zrnom kakâ sovjetsku industriju čokolade. U isto vrijeme bio je zamjenik direktora republičkog saveza malih poduzeća i poduzetnika te glavni izvršni direktor privredne komore Ukrajine. U 1997. godini izgubio je starijeg brata Mihajla u prometnoj nesreći pod misterioznim okolnostima.

Godine 1993. je zajedno sa svojim ocem Oleksijem i kolegama sa Instituta za cestovni promet u Kijevu osnovao ukrajinsku industrijsku i investicijsku tvrtku *UkrPromInvest*, specijaliziranu za konditorsku i automobilsku industriju, kao i za drugu poljoprivrednu preradu kasnije. Tvrtku je vodio do 1998. godine, kada je u vezi sa ulaskom u parlament predao vodstvo svome ocu, iako je formalno zadržao titulu počasnog predsjednika tvrte. Između 1996. i 1998. *UkrPromInvest* je stekao kontrolu nad nekoliko državnih slastičarskih poduzeća koja su 1996. spojena u Roshen grupu, stvarajući najveću operaciju za proizvodnju slastica u Ukrajini. Njegov uspjeh u industriji čokolade priskrbio mu je nadimak „*Kralja čokolade*”. Kroz vrijeme je diverzificirao svoje ekonomske aktivnosti: vlasnik je nekoliko proizvodnih pogona automobila i autobusa, brodogradilišta Kuznja na Ribaljskomu, televizijskog kanala 5 i časopisa *Korrespondent*. Prema časopisu Forbes, Porošenko je jedan od najbogatijih ljudi u Ukrajini i njegova imovina procjenjuje se na 1,3 milijarde američkih dolara. Iako nije najistaknutija na popisu njegovih poslovnih udjela, imovina koja je nedavno izazvala veliku medijsku pozornost je tvornica slastica u Lipecku u Rusiji, koja je postala kontroverzna zbog ruske vojne intervencije u Ukrajini, kada je Sevastopoljsko brodogradilište (Севморверф) bilo konfiscirano od ruske strane.

## Politička karijera
Porošenko je prvi put osvojio mjesto u Verhovnoj Radi u 1998. godini. U početku je bio član Ujedinjene socijaldemokratske partije Ukrajine (SDPU), stranke koju je vodio Viktor Medvedčuk i koja je u to vrijeme bila lojalna predsjedniku Leonidu Kučmi. Napustio SDPU 2000. kako bi stvorio nezavisnu frakciju na lijevome krilu od centra, a potom i stranku, nazvavši je *Partija ukrajinske solidarnosti* (PSU), kasnije preimenovana u *Europska solidarnost*. Godine 2001. Porošenko je odigrao ključnu ulogu u stvaranju Partije regiona, također lojalne Kučmi a kada je Partiju ukrajinske solidarnosti ujedinio sa Partijom regiona, nastao je novi projekt stranke „Solidarnost” (Cолідарність).

25. maja 2014. izabran je za petog predsjenika Ukrajine nakon što je osvojoio 54 % glasova. Istog dana je najavio da će njegov prvi predsjednički put biti u Donbasu, gdje su naoružani proruski pobunjenici proglasili separatističke republike NR Donjeck i NR Lugansk i već držali pod kontrolom jedan dio regije. Također obećao nastavak vojnih operacija ukrajinskih vladinih snaga za okončanje oružane pobune, tvrdeći:

Zatim je pozvao na pregovore sa Rusijom u prisutnosti međunarodnih posrednika. Rusija je odgovorila rekavši da joj ne treba posrednik u bilateralnim odnosima sa Ukrajinom. Kao novoizabrani predsjednik, Porošenko je obećao vratiti Krim, koji je Rusija pripojila u martu 2014. Potpisao je sporazum o stabilizaciji i pridruživanju zemlje EU, te se uključio u završavanje rata na istoku Ukrajine, protiv proruskih separatističkih snaga koje su htjele snažnije veze sa Rusijom.

Na ukrajinskim predsjedničkim izborima u proljeću 2019. Porošenko je dobio 24,5% glasova u drugom krugu i poražen je od Volodimira Zelenskog.

Poslije izvora, dana 20. decembra 2019. ukrajinska policija je upala u sjedište Porošenkove stranke po nalogu novoizabranog predsjednika Zelenskog. Pretres je bio dio dvije kaznene istrage koje su u tijeku i usmjerene su na dva problema: navodna krađa servera sa povjerljivim podacima; i navodna utaja poreza i pranje novca.

## Reference

## Vanjske veze