open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Harry Nilsson

**Harry Edward Nilsson III** (15. jun 1941 – 15. januar 1994) je bio američki pop kantautor, koji je uživao vrhunac popularnosti ranih 1970-ih. Najpoznatiji je po hit-singlicama"Everybody's Talkin'" (1969), "Without You" (1971) i "Coconut" (1972). Karijera mu se ističe i po tome što je stekao i održao popularnost usprkos toga što svoju muziku nije izvodio na koncertima i turnjeama, a što je bila prilična rijetkost za muzičare tog doba. Dva puta je nagrađen Grammyjem.

## Reference

## Vanjske veze
* For The Love Of Harry (rare recordings, articles, videos, photos)
* The Harry Nilsson Web Pages: A Little Touch of Schmilsson on the Net
* RareHarry: Email discussion group covering rare Harry Nilsson audio and video recordings 
* Harry Nilsson Discography/Bibliography 
* 
* Podcast featuring Harry Nilsson 
* "One Last Touch of Nilsson"  by Dawn Eden (*Goldmine* magazine, April 29, 1994)
* Bruce Robb (producer)
American Pie

**American Pie** (na engleskom doslovno *[[SAD|američka]] [[pita]]*) je naslov koji se koristi za:

U **muzici**:
* ''American Pie'' (album), album folk-rock autora Dona McLeana iz 1971.
** "American Pie" (pjesma), pjesma s albuma album
* "American Pie", pjesma Slaughtera sa albuma *[[Revolution (Slaughter album)|Revolution]]*

Na **filmu**:
* ''American Pie'' (serija), serija tinejdžerskih filmova
** ''American Pie'' (film), prvi film iz serije
Uriah Heep

**Uriah Heep** je engleski rock bend osnovan u Londonu, osnovan 1969. godine, a koji se smatra jednim od najvažnijih hard rock izvođača ranih 1970-ih. Muzički stil im je karakterističan po fuziji progressive/art rocka i heavy metala sa agresivnim korištenjem klavijatura, snažnih vokala i (ranim danima) opernog stila Davida Byrona. Dvanaest albuma benda je uspjelo doći na UK Albums Chart (*[[Return to Fantasy]]* je dosegao br. 7 godine 1975) dok se petnaest našlo na američkoj listi Billboard 200 (*[[Demons and Wizards (Uriah Heep album)|Demons and Wizards]]* iz 1972. je bio najuspješniji, došavši na 23. mjesto). Kasnih 1970-ih je bend stekao ogromnu popularnost u Njemačkoj sa hit-singlicom "Lady in Black" single was a big hit.

1980-ih se publika Uriah Heepa počela prorjeđivati, tako da su u SAD i UK došli do statusa kult benda. Međutim, dan-danas su uspjeli zadržati popularnost u drugim dijelovima svijeta, tako da su u stanju rasprodati arene i stadione na Balkanu, Njemačkoj, Japanu, Nizozemskoj, Rusiji i Skandinaviji. Tokom karijere su prodali preko 30 miliona albuma.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* Uriah Heep @ MusicMight
Srđan Musić

**Srđan Musić** (1927––1989) italijanist i romanist, prevodilac, profesor Filološkog fakulteta u Beogradu. Osnivač Katedre za italijanski jezik i književnost Filološkog fakulteta u Beogradu i njegov prodekan.
Bavio se jezičkom kontaktologijom, romanizmima u srpskohrvatskom jeziku i jeziku pisaca (Stefana Mitrova Ljubiše, bokeljskih pisaca XVII i XVIII stoleća i savremenih), teorijom prevođenja. Zanimao se i za filmologiju.

## Delo
* *Romanizmi u severozapadnoj Boki Kotorskoj*, Beograd, 1972. (tal. izdanje *I romanismi nelle Bocche di Cattaro nord–occidentali*, Pisa, 1978)
* *Staroitalijanski tekstovi (XIII i početak XIV veka) sa uvodnim beleškama, komentarom i rečnikom* sa Momčilom D. Savićem, Beograd, 1984.
* *Izveštaji generalnog providura Dalmacije i Albanije Kornera o zauzimanju Herceg-Novog 1687. godine*, (priređivač i prevodilac), Herceg Novi, 1988.
* *Italijansko–srpskohrvatski rečnik* sa Ivanom Klajnom, Beograd, 1989.
Milica Grković

**Milica Grković** (1937-2016) bila je filolog, paleograf, onomastičar, redovni profesor Filozofskog fakulteta u Novom Sadu, gde je predavala Staroslovenski jezik i Uporednu gramatiku slovenskih jezika.

## Dela
* *Dečanske hrisovulje* s Pavlom Ivićem, Novi Sad, 1976.
* *Rečnik ličnih imena kod Srba*, Beograd, 1977.
* *Rečnik imena banjskog, dečanskog i prizrenskog vlastelinstva u XIV veku*, Beograd, 1986.
Reichstag (Austrija)

**Reichstag** je bilo ime prvog relativno demokratski izabranog parlamenta Austrijskog Carstva, koji je egzistirao kratko, samo od 1848. do 1849., ali je ostavio velikog traga u historiji carstva. 

## Historija Reichstaga
Reichstag je osnovan kao reakcija na ustanak i demonstacije naroda na početku revolucionarne 1848. on je trebao smiriti naraslo nezadovoljstvo u carstvu. 

Prvu sjednicu *Reichstaga* otvorio je 22. jula 1848. u Beču, nadvojvoda Ivan Habsburgški u prisutnosti 383 deputata, koje su izabrale Dijete krunskih zemalja austrijskog carstva ali bez predstavnika iz Ugarske. Nakon Bečkog ustanka - *Reichstag* se zbog sigurnosti preselio 22. oktobra 1848. u Kremsier (današnji Kroměříž u Moravskoj) i nastavio svoj rad sve do 7. marta 1849. kad je raspušten. 

Iako je kratko trajao, *Reichstag* je izglasao važan zakon o ukidanju **[[Kmetstvo|kmetstva]]** , i izradio nacrt novog ustava zvanog - **Kremsjerski ustav**, koji je trebao odražavati višenacionalni karakter imperije, u svjetlu slavenskih zahtjeva kako ih je iznio češki političar František Palacky.

Po svemu sudeći *Reichstag* je bio samo manevar car Franje Josipa i njegovih savjetnika, da spase carstvo, jer je već 4. februara 1849., tadašnji dvorski premijer Felix Schwarzenberg, preuzeo inicijativu i nametnuo svoju verziju ustava, koji je isto tako nudio jednakost svim narodima imperije, i predviđao osnivanje dvodomnog parlamenta. Ali se uskoro pokazalo da je i to bio samo manevar jer je Schwarzenberg tri dana kasnije silom raspustio Reichstag i suspendirao ustav, koji je izglasao *Reichstag*, te ga zamjenio sa novogodišnjim patentom (Silvesterpatent) 1851. Od tad je car Franjo Josip ponovno apsolutistički vladao. 

Ideja o *Reichstagu* kao predstavničkom tijelu Austrijskog Carstva ponovno je aktualizirana Oktobarskom diplomom - 1860. ali on nije zaživio jer njegov rad nisu ratificirale Dijete zemalja Austrijskog Carstva.

Nakon usvajanja Februarski patent 1861., uslijedio je još jedan pokušaj obnove ideje o *Reichstagu*, na inicijativu tadašnjeg državnog sekretar]]a Anton von Schmerling. Ali i on je pao u vodu, zbog protivljenja ugarskih, talijanskih, a na kraju i čeških političara. Kao zamjena za *Reichstag* osnovan je *[[Carevinsko vijeće|Reichsrat (Carevinsko vijeće)]]* ali samo kao savjetodavno tijelo cara, koji je ujedno sam birao njegove članove.

Carevinsko vijeće je na kraju - konačno pretvoreno u dvodomni parlament 1867., na temelju ustavnih reformi.

## Povezano
* Carevinsko vijeće

## Izvori

## Vanjske veze
* Reichstag na portalu Encyclopedia of Austria 
* Reichstag na portalu Austria Forum
Ciudad Guayana

**Ciudad Guayana** (bivši Santo Tomé De Guayana) je grad na sjeveroistoku Venecuele u saveznoj državi Bolívar, snažan industrijski centar i velika riječna luka od 769 400 stanovnika.

## Geografija
*Ciudad Guayana* leži na ušću rijeke Caroni u Orinoco, rastegnut 40&nbsp;km duž desnih obala tih velikih rijeka. Zapravo je to niz naselja izraslih 1950-ih nakon otkrića velikih količina ruda na zapadnim padinama Gvajanske visoravni.

Grad je udaljen 108&nbsp;km istočno od svog administativnog središta Ciudad Bolívara  i 680&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Caracasa. U samom gradu nalaze se dva velika spektakularna vodopada na rijeci Caroni Cachamay i Llovizna.

*Ciudad Guayana* je planski izgrađen grad, u skladu sa tadašnjim najsuvremenijim urbanističkim tendencijama, sa posebnim zonama za stanovanje, rekreaciju, trgovinu i industriju. Grad ima rezervirani teren od 160&nbsp;km za buduće širenje, dio grada od 223 hektara između Slapova Llovizna na Caroniju i brane Macagua rezerviran je za Park prirode. Izgradnjom i razvojem grada upravlja Corporacion Venezolana de Guayana (CVG), osnovana 1960.
## Historija
Do tog dijela Venecuele prvi je dospio (od evropljana) španjolski istraživač i konkvistador - Diego de Ordaz 1532. i proglasio ga španjolskim posjedom. Prvo naselje u tom kraju Santo Tomé de Guayana), osnovano je 1576. na platou Chirica (danas je tu centar grada San Felix) tu su Bolivarovi republikanci u ratu za nezavisnost porazili španjolske rojaliste 1817. u Bitci kod San Felixa.

Orinoco Mining Company je 1952. otpočeo izgradnju naselja Puerto Ordaz, kao svog sjedišta za ekspoataciju i preradu velikih količina željezne rudače koja su tih godina pronađena pored grada.

Grad je službeno osnovao parlament Venecuele 1961., ujedinjujući gradove Puerto Ordaz (današnji novi moderni centar grada), San Félix (stara luka na Caroniju), Matanzas (velika čeličana), Caruachi, Castillito (*željezna zona*, u kojoj su naselja El Pao, Cerro Bolívar, San Isidro, Palúa i Ciudad Piar), El Callao (rudnici zlata), i akomulaciona jezera sa hidroelektranama na rijeci Caroni Macagua i Guri koja su proglašena rekreacionim parkovima. Grad je dobio ime po historijskoj regiji Gvajana, kako se nekad zvala savezna država Bolivar, odnosno istočni dio Venecuele.

Veliki zahvat za grad i državu bio je izgradnja mosta Angostura (dovršen 1967) preko Orinoco kojim je omogućena lakša veza sa Ciudad Bolívarom i ostatkom zemlje, grada i cijele regije Gvajana.
## Privreda i transport
*Ciudad Guayana* je grad velikih industrijskih pogona za preradu ruda sa nalazišta u okolici; čelik, aluminij, dijamanti, celuloza i papir. Pored velikih industrijskih pogona izrasli su i brojni manji, vatrostalna opeka, prerada drva ...

Grad je i velika luka za rude, one se riječnim brodovima prevoze po Caroniju, a zatim pretovaruju u velike prekoceanske brodove koji preko Orinoca bez problema doplovljavaju do luke.

Grad ima i aerodrom *Manuel Carlos Piar Guayana* (IATA kod: PZO, ICAO kod: SVPR) sa vezama prema svim većim gradovima u zemlji.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Ciudad Guayana'' na portalu Encyclopedia Britannica  
* ''Ciudad Guayana'' na portalu Venezuelatuya
Caroní (rijeka)

**Caroni** (španjolski: *Río Caroní*) je druga po veličini rijeka Venecuele i najveća desna pritoka Orinoca duga 690&nbsp;km. Većinu svog toka teče kroz venecuelansku saveznu državu Bolívar, na istoku zemlje.

## Geografija
*Caroni* se rađa spajanjem rijeka Río Cuquenán i Río Yuruaní, na obroncima Planine Roraima u masivu Sierra Pacaraima, na tromeđi Brazila, Gvajane i Venecuele.

Nakon tog Caroni teče uglavnom prema sjeveru preko Gvajanske visoravni, koja pokriva velik dio jugoistočne Venezuele sve do svog ušća u rijeku Orinoco kod grada Ciudad Guayana.

Kod samog ušća, veliki slapovi ometaju plovidbu, ali je nakon tog dijela rijeka plovna skoro do svog izvora.

Na pritoci *Caronija* rijeci Churún nalazi se najviši vodopad na svijetu Anđeoski vodopad visok 979 metara. 
## Klima
Klima u Bazenu Caronija je Tropska monsunska, sa dva godišnja doba koja se između sebe ne razlikuju po temperaturi nego po količini oborina. Kišna sezona (zima) traje od aprila do oktobra / novembra, a suha sezona (ljeto) od novembra do marta / aprila.

### Ekonomsko značenje rijeke
Industrijski razvoj grada Ciudad Guayana, u kom se proizvodi čelik, aluminij i papir, omogućen je izgradnjom brana Macagua i Guri, koje iskorištavaju golemi hidropotencijal rijeke Caroni. Uzvodno od Ciudad Guayana podignuto je ogromno umjetno jezero Guri.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Caroni River'' na portalu Encyclopædia Britannica
Istočni blok

**Istočni blok**, rjeđe **Komunistički blok** ili **Sovjetski blok**, naziv je koji se koristi za grupu komunističkih država koja je u drugoj polovici 20. vijeka postojala u današnjoj Centralnoj i Istočnoj Evropi. Činio ga je Sovjetski Savez i države gdje su u nekoliko godina nakon završetka drugog svjetskog rata uspostavljeni komunistički ili prosovjetski režimi - Poljska, Čehoslovačka, Mađarska, Rumunjska, Bugarska te Njemačka Demokratska Republika (nastala od sovjetske okupacijske zone u poraženoj Njemačkoj).

Bloku su od početka pripadale i Jugoslavija i Albanija, ali su obje izašle iz Istočnog bloka - Jugoslavija zbog raskola Tita sa Staljinom 1948. godine, a Albanija zato što se tokom kinesko-sovjetskog raskola opredijelila za maoističku NR Kinu.

Blok je u formalnom smislu bio organiziran preko ekonomske organizacije Savjet za uzajamnu ekonomsku pomoć (SEV), uspostavljene 1949. godine, te vojne organizacije Varšavskog pakta, uspostavljene 1955.

## Prestanak postojanja
Blok je *[[de facto]]* prestao postojati nakon revolucija 1989. godine, kada su u zemljama Istočne Evrope uspostavljeni antisovjetski i antikomunistički režimi, odnosno neposredno pred raspad SSSR-a 1991.

## Prošireno značenje
Ponekad se u Istočni blok ubrajaju i neevropske zemlje koje su tokom Hladnog rata bile u čvrstom političkom savezu, odnosno ideološki bliske SSSR-u, kao što su Vijetnam, Kuba, Južni Jemen i Etiopija. Za njih se ponekad koristi izraz Drugi svijet.
Hawkwind

**Hawkwind** je engleski rock bend, poznat kao jedna od najstarijih space rock grupa. Karakteristika teksta njihova pjesama su urbane i science fiction teme. Također su poznati kao preteča punk rocka i danas se često smatra svojevrsnom poveznicom između hippie i punk kultura.

Osnovan je u novembru 1969. od strane kantautora i gitarista Dave Brocka, a nakon toga je prošao kroz brojne inkarnacije i muzičke stilove. U grupi su sudjelovali brojni muzičari; fantasy i science fiction pisac Michael Moorcock je bio njen povremeni suradnik.

## Izvori


## Vanjske veze

* Official band website
* Starfarer's Hawkwind page 
* Hawkwind Files Comprehensive discography
* Hawkeye On Hawkwind 
* Scot Heller's Review of the Hawkestra Concert
* Hawkwind at the Windsor Free Festival
* Hawkwind at the Stonehenge Free Festival
* Hawkwind at the The Oval 1972
* Philm Freax: Hawkwind X-In Search of Space Original photos by Philm Freax.
Roger Cook (tekstopisac)

**Roger Frederick Cook** (19. august 1940 -) je engleski muzičar i tekstopisac, poznat kao autor brojnih pop hitova početkom 1970-ih. Karijeru je započeo kao izvođač, pri čemu je najviše uspjeha imao sredinom 1960-ih kao član benda David and Jonathan. Kasnije je sa partnerom iz benda Rogerom Greenawayom stvorio tandem zaslužan za niz hitova kao što je "I'd Like To Teach The World To Sing". Tandem se raspao 1975. kada je Cook otišao u Nashville i ostvario uspješnu karijeru kao autor country pjesama, postavši jedinim Britancem u Nashvilleskoj kući slavnih autora pjesama.

## Vanjske veze
* Who is Roger Cook? Official website
* 
*
Roger Greenaway

**Roger John Reginald Greenaway** (Fishponds, Bristol, 23. august 1938) je engleski kompozitor i tekstopisac, najpoznatiji po tome što je u tandemu sa Rogerom Cookom 1960-ih i 1970-ih napisao niz pop hitova. Cooka je upoznao u pjevačkom bendu The Kestrels. Od 1980-ih je bio aktivan u strukovnih organizacijama muzičara i kompozitora.

Njegov sin Gavin Greenaway je također ugledni kompozitor.

## Izvori

## Literatura
* Songwriters' Hall of Fame 

## Vanjske veze
* 
*
Neil Young

**Neil Percival Young**, OC, OM (12. novembar 1945 -) je kanadski rock kantautor koji se smatra jednim od najvažnijih muzičara svoje generacije.

Karijeru je započeo 1960. u domovini prije nego što se 1966. doselio u Kaliforniju gdje je zajedno sa Stephenom Stillsom i Richiejem Furayom osnovao znameniti rock bend *[[Buffalo Springfield]]*. Poslije njegovog raspada je nastavio solo-karijeru, a 1969. se kao četvrti član priključio bendu Crosby, Stills & Nash s kojim povremeno nastupa do današnjih dana. Opus mu karakterizira često eksperimentiranje sa različitim stilovima - od akustične gitare bliske folk rocku, preko "električnih" pjesama hard rocka, pri čemu je surađivao sa bendom Crazy Horse. Često ga se naziva "kumom grungea" s obzirom na uticaj koji je imao kod vodećih izvođača tog stila.

Young je također poznat i po svom političkom aktivizmu, odnosno pjesmama koje se tiču američke politike, iako se Young nikada nije odrekao kanadskog državljanstva. Godine 1970. je napisao pjesmu Ohio posvećenu masakru na Kent Stateu, a 1989. je, kritizirajući politiku tadašnjeg predsjednika Georgea H. W. Busha napisao *[[Rockin' in the Free World]]* koja je kasnije korištena u filmu Fahrenheit 911. Godine 1985. je bio suosnivač dobrotvornog koncerta Farm Aid, čiji je cilj financijska pomoć siromašnim američkim farmerima. Young je poznat po tome što je 2004. u jednoj pjesmi izrazio nadu da bi Barack Obama, tada nepoznati senator, mogao postati predsjednik, a što se na kraju ostvarilo.

Young ima troje djece - sinove Zekea i Bena i kćer Amber Jean.

## Reference

## Vanjske veze

* Neil's Garage – Official website
* 
* 
* Youngtown Rock and Roll Museum – Omemee, Ontario 
* 
* 
* Review of Crazy Horse at the Fillmore 1970
* "Neil Young: Don't be Denied", PBS, *American Masters*, TV documentary, 2009
* Sugar Mountain - a compilation of set lists from Neil Young's concert performances
Mott the Hoople

**Mot d hupl** (Mott the Hoople) je britanska rok grupa iz 70-tih godina 20. veka.

## Historija
Mik Ralfs (Mick Ralphs), gitara, Dejl Grifin (Dale "Buffin" Griffin), bubnjevi, Overend Pit Vots (Overend Pitt Watts), bas gitara i Verden Alen (Verden Allen), orgulje počeli su kao grupa Sajlens (Silence). Sa pevačom Stenom Tipinsom (Stan Tippins) snimili su nekoliko pesama koje su se kasnije objavili. Tipinsa je zamenio Ijan Hanter (Ian Hunter) a Tipins je ostao u grupi kao menadžer i prateći vokal. Grupa je dobila ime Mot d hupl po knjizi Vilarda Manusa (Willard Manus). Snimili su četiri ne previše uspešna albuma, ali su bili mnogo uspešniji i poznatiji kao koncertna grupa. Grupa je 1972. bila na rubu razlaza ali na nagovor Dejvida Bouija nastavlja sa radom i postiže prve komercijalne uspehe. Do 1974. sledili su dva nova albuma i prvi uspesi u SAD. 
U to doba počinju i prve svađe unutar grupe budući da se deo članova nije slagao sa novim glam rok imidžom grupe. Mik Ralfs i Verden Alen napuštaju grupu 1972. odnosno 1973. a Ralfs sa Polom Rodžersom iz grupe Fri osniva grupu Bed kompani. 
Novi gitarista je postao Arijel Bender (Ariel Bender). Verdena je prvo zamenio Mik Bolton (Mick Bolton) a zatim Blu Viver (Blue Weaver). Nakon dolaska pijaniste Morgana Fišera (Morgan Fisher) u grupu, Hanter na koncertima uglavnom svira gitaru. Ova postava grupe imala je uspeha i u SAD. Bender je napustio grupu 1974. a zamenio ga je Bouijev gitarista Mik Ronson (Mick Ronson). Na kraju grupu napušta i Hanter. Sa pevačom Najdžel Bendžaminom (Nigel Benjamin) i gitaristom Rejom Mejdžorom (Ray Major) grupa nastavlja delovanje pod imenom Mot, ali sa mnogo slabijim uspehom. Posle tri albuma, još dve personalne promene (Stiv Hajams (Steve Hyams) i Džon Fidler (John Fiddler) i odlaska Najdžela Bendžamina, grupa menja ime u Britiš Lajons (The British Lions).

## Muzički stil
Grupa Mot d hupl izvodila je hard rok, ali je većina muzičkih kritičara svrstavala muziku grupe u glam rok, najviše zbog specifičnog scenskog nastupa i čestog korišćenja instrumenata sa klavijaturama.

Pesme je u početku uglavnom pisao Mik Ralfs, a kasnije i Ijan Hanter koji je ostao najpoznatiji po baladama. Većina pesama grupe podsećala je na rokenrol 50-tih godina.
## Hitovi
* *All the Young Dudes* 
* *Honaloochie Boogie* 
* *All the Way from Memphis*
* *Roll away the Stone* 
* *The Golden Age of Rock'n'Roll* 
* *Foxy Foxy* 
* *Saturday Gigs*

## Albumi
### Mot d hupl
* *Mott The Hoople (1969)* 
* *Mad Shadows (1970)* 
* *Wildlife (1971)* 
* *Brain Capers (1971)* 
* *All The Young Dudes (1972)* 
* *Rock And Roll Queen (1972)* 
* *Mott (1973)* 
* *Hoople (1974)* 
* *Live (1974)* 
* *Greatest Hits (1974)* 
* *Live 30th Anniversary Edition (2004)*

### Mot
* *Drive On (1975)* 
* *Shouting And Pointing (1976)*

## Vanjske veze
* http://www.hunter-mott.com
* http://www.ianhunter.com
* http://www.nic.com/~dzien/
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

**The Rise and Fall Of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars** je studio album kojeg je 1972. snimio engleski izvođač David Bowie.
Američki časopis *[[Rolling Stone]]* je 2003. album *The Rise and Fall Of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars* je stavio na 35. mjesto *500 najboljih albuma svih vremena*.

## Izdavanje
Kada je album izdan, dosegnuo je peto mjesto u Ujedinjenom Kraljevstvu i 75. mjesto u SAD-u. Snimljen je samo jedan singl s albuma, pjesma *[[Starman]]*.

## Popis pjesama

# "Five Years" 
# "Soul Love"
# "Moonage Daydream"
# "Starman"
# "It Ain't Easy"
# "Lady Stardust"
# "Star"
# "Hang On To Yourself"
# "Ziggy Stardust"
# "Suffragette City"
# "Rock 'n' Roll Suicide"

## Top ljestvice
### Album

### Singlovi

## Izvori

## Vanjske veze
* allmusic.com - *The Rise and Fall of Ziggy Stardust*
Nights in White Satin

"**Nights in White Satin**" je pop pjesma koju je napisao Justin Hayward, a koju je originalno 1967. snimio bend The Moody Blues i izdao na svom albumu *[[Days of Future Passed]]*. Verzija iz 1967. zbog svoje, za tadašnju muzičku scenu neuobičajene dužine od sedam minuta, nije imala uspjeha. Pet godina kasnije, kada se publika već bila navikla na duge pjesme, uspjela je doći na top-liste u nizu država. Kasnije je često korištena u hollywoodskim filmovima i obrađivana. Među obradama se ističe synthpop verzija njemačke pjevačice Sandre iz 1995.

## Izvori

## Vanjske veze
* Information on the song from BBC Radio 2
Fog on the Tyne

**Fog on the Tyne** je album koga je 1971. izdao engleski folk rock bend ''Lindisfarne''. Predstavljao je veliki uspjeh i tokom 1972. došao na vrh britanske top-liste. To se ponekad tumači da će teme pjesama, vezane uz život nezaposlenih mladića na sumornom sjeveroistoku Engleske, bile aktualne široj publici u doba kada je Britanija doživljala kontuirani ekonomski pad.

## Popis pjesama
# "Meet Me on the Corner" (Clements) – 2:38
# "Alright on the Night" (Hull) – 3:32
# "Uncle Sam" (Cowe) – 2:55
# "Together Forever" (Noakes) – 2:34
# "January Song" (Hull) – 4:13
# "Peter Brophy Don't Care" (Hull - Morgan) – 2:47
# "City Song" (Hull) – 3:06
# "Passing Ghosts" (Hull) – 2:28
# "Train in G Major" (Clements) – 3:08
# "Fog on the Tyne" (Hull) – 3:23
**Bonus pjesme na CD reizdanju:**
# "Scotch Mist" – 2:06
# "No Time To Lose" – 3:16

## Izvori
Lindisfarne (bend)

**Lindisfarne** je bio britanski folk/rock bend iz Newcastlea, osnovan 1970. (prvotno po imenom *Brethren*) i vodstvom kantautora Alana Hulla. Originalni sastav su činili Alan Hull (vokali, gitara, klavir), Ray Jackson (vokali, mandolina, usna harmonika), Simon Cowe (gitara, mandolina, bendžo), Rod Clements (bas gitara, violina) i Ray Laidlaw (bubnjevi).

Najpoznatiji su po albumima *[[Nicely Out of Tune]]* (1970), *[[Fog on the Tyne]]* (1971) i *[[Back and Fourth (Lindisfarne album)|Back and Fourth]]* (1978), kao i hit-pjesmama kao što su "Meet Me On The Corner", "Lady Eleanor", "Run For Home" i "We Can Swing Together".

## Diskografija

* *[[Nicely Out of Tune]]* (1970)
* *[[Fog on the Tyne]]* (1971)
* *[[Dingly Dell]]* (1972)
* *Roll On, Ruby* (1973)
* *Happy Daze* (1974)
* *[[Back and Fourth (Lindisfarne album)|Back and Fourth]]* (1978)
* *The News* (1979)
* *[[Sleepless Nights (Lindisfarne album)|Sleepless Nights]]* (1982)
* *Dance Your Life Away* (1986)
* *Amigos* (1989
* *Elvis Lives On The Moon* (1993)
* *Blues From The Bothy* (1997)
* *Here Comes the Neighbourhood*'(1998)
* *Promenade* (2002)

## Izvori

## Vanjske veze
* Official site
* 
* Ray Jackson 
* Rod Clements
* Billy Mitchell
* Marty Craggs
* Lindisfarne Photographs
Korjenonošci

**Korjenonošci** (ijek.) ili **korenonošci** (ek.) (Rhizopoda), heterotrofni (hranu uzimaju iz okoliša) jednostanični organizmi. Pripadaju praživotinjama.

Nemaju stalan oblik tijela, već pružaju svoje izdanke u obliku korjenčića. Po tome su i dobili naziv. Korjenonošci mogu živjeti slobodno u moru i vodama na kopnu, dok su neki paraziti (nametnici). 

## Ameba

Ameba pripada korjenonošcima. Velika je oko 0,5 mm te se može zamijetiti golim okom. Membrana joj je glatka i polupropusna te sudjeluje u svim životnim procesima. Amebina citoplazma je gusta tekućina koja se neprestano kreće i za sobom vuće sve svoje stanične dijelove. Njezina jezgra upravlja radom stanice. Ameba se pokreće lažnim nožicama te njima obuhvaća čestice hrane i stvara hranidbeni mjehurić. Neprobavljene tvari izbacuje na bilo kojem mjestu membrane. Suvišnu vodu sa štetnim tvarina iz stanice izbacuju stezljivim mjehurićem.

Ameba se u nepovoljnim uvjetima začahuri. Obavije se ovojnicom koja ih štiti dok ne nastupe povoljni uvjeti.

## Krednjaci i zrakaši

Krednjaci i zrakaši su korjenonošci koji obično žive na morskom dnu, u mulju ili u planktonskim zajednicama. Na svojoj površini tijela oni grade ljušture od vapnenca ili kremena. Takve ljušturice taložile su se na morskim dnima puno milijuna godina te su tako nastale vapnene stijene.
I Am Woman

***I Am Woman*** je pop pjesma koju su 1970. napisali Ray Burton i Helen Reddy, a izvela Helen Reddy. Originalno se pojavila kao dio soundtracka američkog feminističkog dokumentarnog filma *Stand Up & Be Counted* da bi nakon toga bila izdana kao singlica 1971. Tekst (čiji naslov doslovno znači "Ja sam žena") odražava borbu za ravnopravnost žena, te je stekao veliku popularnost. Zbog nje je Reddy prvom Australijankom koja je došla na vrh američke top-liste. Pjesma je postala svojevrsnom neslužbenom himnom tadašnjeg feminističkog pokreta.

## Vanjske veze
* Ray Burton website 
* Poems by Flying Lemming
* Listen to an excerpt of 'I am Woman' on australianscreen online
* 'I am Woman' was added to the National Film and Sound Archive's Sounds of Australia Registry in 2009
Helen Reddy

**Helen Reddy** (25. oktobar 1941 -) je australijska pjevačica i glumica, koja je početkom 1970-ih stekla popularnost pop pjesmama u SAD, pri čemu su tri njene pjesme došle na vrh liste ''Billboard'' Hot 100. Među njima je najpoznatija "I Am Woman." koja je stekla reputacija neslužbene himne tadašnjeg američkog feminističkog pokreta. Reddy je bila prva australska pjevačica koja je doživjela uspjeh u SAD, i bitno je pomogla kasnijem uspjehu svoje sunarodnjakinje Olivije Newton-John.

## Izvori

## Vanjske veze
* HelenReddy.com , Reddy's official website
* 
* Reddy at classicbands
* Listen to an excerpt of 'I am Woman' on australianscreen online
* 'I am Woman' was added to the National Film and Sound Archive's Sounds of Australia Registry in 2009
NGC 3063

**NGC 3063** je dvojna zvezda u sazvežđu Veliki medved koja se nalazi na NGC listi objekata dubokog neba.

Deklinacija objekta je + 72° 7' 4" a rektascenzija 10h 1m 41,6s. Prividna veličina (magnituda) objekta NGC 3063 iznosi 14,4.

## Reference

## Literatura
* Revised New General Catalogue and Index Catalogue, Wolfgang Steinicke, 2009. Dostupno na http://www.klima-luft.de/steinicke/ngcic/rev2000/NI2009.zip sa objašnjenjem na http://www.klima-luft.de/steinicke/ngcic/rev2000/Explan.htm
* SIMBAD baza podataka, Strazburški centar astronomskih podataka (CDS), Strazbur, http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/

## Povezano
* Novi opšti katalog

## Vanjske veze
* [ftp://adc.gsfc.nasa.gov/pub/adc/archives/catalogs/7/7118/ NASA NGC i IC katalog]
* SIMBAD baza podataka
Badfinger

**Badfinger** je bio britanski rock bend koga su originalno sačinjavali Pete Ham, Ron Griffiths, Mike Gibbins i Tom Evans, a koji je s prekidima djelovao od 1968. do 1983. Nastao je o benda The Iveys koji su Ham, Griffiths i David "Dai" Jenkins formirali u velškom gradu Swansea ranih 1960-ih. Nakon odlaska Griffithsa se bendu priključio Joey Molland 1969. godine. Nakon što su se povezali sa Beatlesovom diskografskom kućom Apple 1968. kao The Iveys, sljedeće godine su preuzeli ime 1969. Godine 1970. i 1971. je Badfinger zabilježio četiri svjetska hita "Come and Get It" (napisao i producirao Paul McCartney), "No Matter What", "Day After Day" i "Baby Blue". Njihova najpoznatija pjesma "Without You", koju su napisali Ham i Evans, je, međutim, postala daleko vić hit u izvedbi Harryja Nilssona. 

Godine 1970. je bend angažirao američkog biznismena Stana Polleya da im vodi financije. Tokom sljedećih godina su snimili niz albuma i održali niz turneja, ali su postale žrtve kaosa nastalog raspadom tvrtke Apple Records. Potpisali su ugovor sa diskografskom kućom Warner Bros., ali su Polleyeve financijske makinacije dovele do tužbe od strane Warner Bros. kao i povlačenja albuma *[[Wish You Were Here (Badfinger album)|Wish You Were Here]]* 1974. iz prodaje, što je članove benda ostavilo bez prihoda. Ham je 24. aprila 1975. izvršio samoubistvo, ostavivši poruku u kojoj za svoju smrt krivi Polleya. 

Preživjeli članovi su sljedećih nekoliko godina pokušavali izgraditi karijere opterećeni stalnim sudskim tužbama. Albumi *[[Airwaves (album)|Airwaves]]* (1978) i *[[Say No More (Badfinger album)|Say No More]]* (1981) nisu uspjeli, a Molland i Evans nisu dobro surađivali u pokušaju da obnove i sačuvaju bend. Evans, koji je bio među prvima koji je vidio Hamovo truplo, nikada nije prebolio gubitak prijatelja i često govorio da "želi biti gdje je i on".  19. novembra 1983. je Evans također izvršio samoubistvo vješanjem, a što je označilo konačni kraj benda.

## Izvori

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Badfinger Biography Book 
* Badfinger Library
* Badfinger-Iveys 
* Joey Molland's Badfinger site 
* Badfingerlinks.com
Jimmy Cliff

**Jimmy Cliff**, OM (rođen kao **James Chambers** 30. jula 1944 – 24, novembar 2025) je jamajčanski muzičar, pjevač i glumac. Trenutno je jedini živući muzičar koji je od jamajčanske vlade dobio prestižni Orden za zasluge. Najpoznatiji je po pjesmama "The Harder They Come," "Sitting in Limbo", "You Can Get It If You Really Want" i "Many Rivers to Cross" sasoundtracka za film *[[The Harder They Come]]*, pomoću koga je popularizirao reggae širom svijeta.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* Interview with Graham Brown-Martin for Air Jamaica's Skywritings Magazine
* Jimmy Cliff among 100 black screen icons 
* Video section of the website of the British Conservative Party, where "You Can Get It If You Really Want" was used as a campaign song 
* PBS Program: Tavis Smiley Episode: Reggae pioneer Jimmy Cliff, 11/18/2011
The Harder They Come

***The Harder They Come*** je jamajčanski igrani film snimljen 1972. u režiji Perryja Henzella. Radnja je inspirirana životom jamajčanskog odmetnika Rhyginga, a protagonist, čiji lik tumači Jimmy Cliff, je mladi muzičar koga siromaštvo natjera da se bavi kriminalom. Film je doživio izuzetan međunarodni uspjeh, a pjesme sa soundtracka imale značajnu ulogu u popularizaciji dotle nepoznate reggae muzike u svijetu.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* The Harder They Come Live 
* Criterion Collection essay by Michael Dare
Angelov vodopad

**Anđelov vodopad** (španjolski: *Salto Ángel*, *Salto Churún Meru*, pemonski: *Kerepakupai Vená* = vodopad na najdubljem mjestu) je najviši vodopad na svijetu u venecuelanskoj saveznoj državi Bolívar na rijeci Churún, pritoci Caronija.

Danas je Anđelov vodopad dio Nacionalnog parka Canaima, koji je 1994. uvršten na UNESCO-vu listu Svjetske baštine.

## Hidrografija
Anđelov vodopad nalazi se na jugoistoku Venecuele, na Gvajanskoj visoravni 160&nbsp;km jugoistočno od grada Ciudad Bolívar.

Anđelov vodopad pada s visine od 979 metara, a na dnu je širok 150 metara, tako da je 15 puta viši od Slapova Niagare koji imaju svega 52 metra. Vode Churúna se u ambis srovaljuju sa ravnog platoa Đavolske planine (Auyán-Tepuí), jedva dotičući strme litice planine. Zbog guste džungle na dnu vodopada, i velikih količina aerosola u zraku najbolje se vidi iz zraka. Za jakih vjetrova, ili niskog vodostaja vodopad se pretvara u oblak vodenih kapljica, pa do dna ne padne niti kap.

### Otkriće i ime

Osim lokalnih indijanaca iz plemena Pemon, nitko drugi nije znao za vodopad sve do 1933. kad ih je potpuno slučajno otkrio američki avanturist i akrobatski pilot James Angel, koji je preletio Đavolske planine u potrazi za zlatnom rijekom (tad su bile u modi takve legende), koju nije pronašao ali je vidio veličanstveni vodopad.

James se ponovno vratio sa avionom na Đavolsku planinu 1937. ovaj put sa ženom i njenim prijateljem Gustavom Henry Gardenerom, ali je doživio havariju te se prisilno spustio na plato pored vodopada. (olupina njegova aviona ostala je tamo punih 33 godina sve dok nije helikopterom skinuta sa planine.

Jimmy Angel se sa svojim društvom probijao punih 11 dana kroz džunglu, do prvog naselja u civilizaciji. Njihova avantura toliko je uzbudila ondašnji svijet da je odtada vodopad nosio njegovo ime.

Replika njegova aviona i danas se nalazi na platou Đavolske planine (orginal je smješten u Muzeju avijacije u gradu Maracay).

Krajem 2009. predsjednik Venezuele Hugo Chávez predložio je da se Anđelov vodopad preimenuje u **Kerepakupai Meru**, kako ga zovu lokalni Indijanci od pamtivjeka.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Angel Falls'' na portalu Salto Angel  
* ''Angel Falls'' na portalu Encyclopædia Britannica
Churún (rijeka)

**Churun** (španjolski: *Río Churún*, pemonski: *Kerepakupai meru*) je riječica u Venecueli pritoka Caronija poznata po Anđelovom vodopadu koji je sa svojih 979 metara najviši vodopad na svijetu.
## Geografija
*Rijeka Churun* teče u nenaseljenom kraju, kroz gustu džunglu koji je danas dio Nacionalnog parka Canaima (Parc Nacional Canaimana) u venecuelanskoj saveznoj državi Bolívar 160&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Ciudad Bolívara.

*Churun* izvire na platou *Đavolske planine* (pemonski: Auyán-Tepuí, španjolski: Montaña del Diablo), na nadmorskoj visini od 1 600 m. nakon kratkog toka od 8 / 9&nbsp;km u smjeru sjeveroistoka strmoglavljuje se 979 metara  jedva dotičući strme litice planine u dolinu. Nakon Anđelovog vodopada teče prema istoku jedno 3&nbsp;km i utječe u rijeku Caroni na 500 metara nadmorske visine.

### Povezano
* Anđelov vodopad

## Izvori
Aerodrom Hannover-Langenhagen

**Zračna luka Hannover-Langenhagen**  nalazi se u Langenhagenu, 11 km sjeverno od centra Hannovera, glavnog grada njemačke pokrajine Donja Saska. Deveta je po veličini zračna luka u Njemačkoj.
Sommarnattens leende

***Sommarnattens leende*** je švedska filmska komedija snimljena 1955. u režiji Ingmara Bergmana. Radnja joj je smještena na prijelaz iz 19. u 20. vijek, a protagonistica, koju tumači Eva Dahlbeck, lijepa kazališna glumica koja u ljetnikovac svoje majke poziva dvojicu svojih oženjenih ljubavnika nastojeći jednog od njih preoteti svojim suprugama, ali isto tako i "spariti" sve goste. Film, koji je prikazan na Cannesu i nominiran za Zlatnu palmu, učinio je Bergmana poznatim u međunarodnim okvirima.

Godine 1973. je poslužio kao inspiracija za popularni brodvejski mjuzikl *[[A Little Night Music]]*.

## Glumačka postava
* Ulla Jacobsson – Anne Egerman
* Eva Dahlbeck – Desiree Armfeldt
* Harriet Andersson – Petra
* Margit Carlqvist – Grofica Charlotte Malcolm
* Gunnar Björnstrand – Fredrik Egerman
* Jarl Kulle – Grof Carl-Magnus Malcolm
* Åke Fridell – Frid 
* Björn Bjelfvenstam – Henrik Egerman 
* Naima Wifstrand – Gđa Armfeldt
* Jullan Kindahl – Beata
* Gull Natorp – Malla
* Birgitta Valberg – Glumica
* Bibi Andersson – Glumica

## Vanjske veze
* 
* 
* Criterion Collection essay by Pauline Kael
A Little Night Music

***A Little Night Music*** je kazališni mjuzikl za kogu je muziku i stihove napisao Stephen Sondheim, a scenario napisao Hugh Wheeler, premijerno prikazan na Broadwayu 1973. Temelji se na scenariju za Bergmanov film *[[Osmjesi ljetne noći]]* iz 1955. Radnja je smještena u Švedsku na prijelazu iz 19. u 20. vijek, a protagonistica popularna glumica koja svoje bivše ljubavnike poziva u ljetnikovac kako bi tamo jednog od njih pokušala pridobiti za muža. Mjuzikl je postigao ogroman uspjeh, te je nagrađen s Tonyjem, a pjesma *[[Send In the Clowns]]* je postala veliki hit.

Godine 1977. je snimljen filmska verzija sa Elizabeth Taylor u glavnoj ulozi, koja je doživjela neuspjeh kod kritike.

## Vanjske veze
* 
* ''A Little Night Music'' on The Stephen Sondheim Reference Guide
* MTI Shows
* A Little Night Music info page on StageAgent.com  - A Little Night Music plot summary & character descriptions
* Little Night Music''  - A Little Night Music Broadway Revival
Send In the Clowns

***Send In the Clowns*** je pjesma koju 1973. američki kompozitor Stephen Sondheim napisao za mjuzikl *[[A Little Night Music]]*. Predstavlja baladu koju lik Desirée pjeva u II činu kako bi iskazala razočaranja i neuspjehe u svom životu. Pjesma je napisana uzimajući u obzir glasovne sposobnosti glumice i pjevačice Glynis Johns. Stekla je veliku popularnost kada ju je 1973. Frank Sinatra snimio za svoj album *[[Ol' Blue Eyes Is Back]]*. Kasnije su je obradili brojni ugledni izvođači kao Judy Collins, Shirley Basey i Barbra Streisand.

## Vanjske veze
* Sondheim.com
* Sondheim Guide to the Play
* Sondheim Review 
* Notes to the Play
* Upcoming Performances of the Play
* Guide to Musical Theater for the Play 
* Send in the Clowns Lyrics
Hocus Pocus (instrumental)

"**Hocus Pocus**" je rock instrumentalna kompozicija koju je nizozemski bend Focus snimio na svom albumu *[[Focus II]]* (*Moving Waves*). Napisali su je gitarist Jan Akkerman i flautist/klavijaturist Thijs van Leer.

Kompozicija ima oblik ronda, u kome se izmjenjuju rock riffovi sa solo "stihovima" (koje je u originalnoj verziji izvodio Thijs van Leer) a koji uključuju jodlanje, sviranje orgulja, harmonike, rifove flaute, besmislene riječi i zvi
žviždanje. Focus je snimio posebnu, bržu verziju za radio-program, i još bržu koju je izvodio na koncertima.

Kompozicija se uspjela probiti na američke i britanske top-liste što je bila prilična rijetkost za ne-anglosaksonske izvođače ranih 1970-ih. Kasnije je obrađena mnogo puta.
Focus (bend)

**Focus** je nizozemski rock bend koga je 1969. godine osnovao klasično obrazovani orguljaš/flautist Thijs van Leer, a koji je ranih 1970-ih stekao međunarodnu slavu zahvaljujući kompozicijama u progresivnom rock stilu kao što su "Hocus Pocus" i "Sylvia". Bend se raspao 1978. ali se nakon nekoliko pokušaja danas ponovno okupio 2001. godine. 

## Vanjske veze

* Official Focus website 
* Official Jan Akkerman website
* Official Jan Dumée website 
* Official Niels van der Steenhoven website 
* Searchable database of Focus related records
* Focus biography, discography reviews and ratings
Nicky Chinn

**Nicholas Barry "Nicky" Chinn** (London, 16. maj 1945 - je britanski kompozitor, tekstopisac i muzički producent. Najpoznatiji je po tome što je zajedno sa australijskim kolegom Mikeom Chapmanom činio autorski tandem poznat po nadimku *Chinnichap*, zaslužan za neke od najvećih hitova 1970-ih. Među izvođačima za koje su njih dvojica pisali pjesme se ističu Suzi Quatro, Mud, Sweet, Arrows ("Touch Too Much"), Racey, Smokie, Tina Turner te Huey Lewis and the News.

## Izvori

## Vanjske veze
* [ Nicky Chinn biography] at Allmusic website
Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree

***Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree*** je američka pop pjesma koju su napisali Irwin Levine i L. Russell Brown, a 1973. kao singlicu snimio bend Dawn featuring Tony Orlando. Tekst govori o bivšem robijašu koji se nakon odslužene trogodišnje kazne zatvora vraća kući nakon što je svojoj ljubavi napisao da oko starog hrasta omota žutu vrpcu kao simbol da će ga prihvatiti. Singlica se prodala u 3 miliona primjeraka, i postala jedna od najpopularnijih hitova 1970-ih. Vjeruje se da je jedna od najobrađenijih pjesama u historiji zabavne muzike, sa preko 1000 različitih verzija.

Pjesma je također zaslužan za običaj obmotavanja žutih vrpci o drveće, koji je u SAD postao opće prihvaćen za vrijeme iranske talačke krize 1979-1981. godine, kada su građani na taj način iskazivali solidarnost sa zarobljenim diplomatima. Kasnije se proširio i među porodicama pripadnika oružanih snaga koji služe u ratovima.

## Izvori
Mike Chapman

**Michael Donald "Mike" Chapman** (Nambour, Queensland, 15. april 1947) australijski je kompozitor i muzički producent.

Najpoznatiji je po tome što je zajedno sa svojim britanskim kolegom Nickyjem Chinnom činio autorski tandem poznat po nadimku **Chinnicap** i što je zaslužan za neke od najvećih hitova britanskog popa 1970-ih. Među izvođačima kojima su napisali hitove se ističu: Sweet, Suzi Quatro, Smokie, Mud i Racey. Kasnije je samostalno napisao hitove za prvijence bendova Blondie i The Knack.

## Izvori

## Vanjske veze
* Interview with Richard Fidler, Australian Broadcasting Commission (ABC), 2006.
Dr. Hook & the Medicine Show

***Dr. Hook & the Medicine Show*** je bio američki country/rock bend koji je djelovao od 1967. do 1985. Osnovan je u Union Cityju, a poznati su postali nakon što im je demo snimke 1970. dobio Ron Haffkine, nadzornik muzike za film *[[Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me?]]*. On ih je povezao sa tekstopiscem i uglednim pjesnikom Shelom Silversteinom sa kojim će započeti plodnu suradnju. Rezultat toga su bili veliki hit *[[Sylvia's Mother]]* (1972) i satirička pjesma *[[The Cover of the Rolling Stone]]*. Kasnije su imali uspjehe i sa pjesmama *[[A Little Bit More]]* i *[[When You're In Love with Beautiful Woman]]*. 

## Članovi
* Billy Francis - klavijature (1967-1985; umro 2010)
* Ray Sawyer - vokali, gitara (1967-1983)
* George Cummings - gitara, vokali (1967-1975)
* Jimmy "Wolf Cub" Allen - bas (1967)
* Bobby Dominguez - bubnjevi (1967)
* Dennis Locorriere - vokali, gitara, bas, usna harmonika (1967-1985)
* Popeye Phillips - bubnjevi (1967-1968)
* Joseph Olivier - bubnjevi (1968)
* John "Jay" David - bubnjevi (1968-1973)
* Jance Garfat - bas (1972-1985; umro 2006)
* Rik Elswit - gitara (1972-1985)
* John Wolters - bubnjevi (1973-1982, 1983-1985; umro 1997)
* Bob 'Willard' Henke - gitara (1976-1980)
* Rod Smarr - gitara (1980-1985)
* Walter Hartman - bubnjevi (1982-1983)

## Izvori

## Vanjske veze
* Dr. Hook Fansite
* Dennis Locorriere site
Sweet (bend)

**Sweet** (također navođen i kao **The Sweet**) je bio britanski rock bend koji je 1970-ih stekao svjetsku slavu kao jedan od predvodnika glam rock stila. Njegov najpoznatiji sastav su činili glavni pjevač Brian Connolly, basist Steve Priest, gitarist Andy Scott i bubnjar Mick Tucker.

Sweet je osnovan 1968. a prvi hit je napravio s pjesmom "Funny Funny" 1971. nakon početka suradnje sa autorsko-producentskim tandemom Nickyja Chinna i Mike Chapmana i muzičkim producentom Philom Wainmanom. Godine 1971. i 1972., je njihov muzički stil brzo evoluirao od bubbleguma u stilu The Archiesa prema hard rock u stilu grupe *[[The Who|Who]]*. 

Tokom 1970-ih se bend čak trinaest puta uspio probiti u Top 20 britanske liste singlice, a pjesma "Block Buster!" (1973) je došla na prvo mjesto; slijedili su je uspjesi "Hell Raiser" (1973), "The Ballroom Blitz" (1973) i "Teenage Rampage" (1974). Uspjeh je bila i samostalno napravljena pjesma "Fox on the Run" (1975). Od 1976. im je popularnost počela opadati, a posljednji veći hit im je predstavljala pjesma "Love is Like Oxygen" 1978. Sljedeće godine je Connolly napustio grupu radi početka solo karijere, a preostali članovi benda su se konačno razišli 1981.

Od sredine 1980-ih Scott, Connolly i Priest su povremeno svirali u vlastitim verzijama benda; Connolly je umro 1997, a Tucker 2002. Preživjeli članovi sviraju u vlastitim verzijama benda; Scottov u Britaniji a Priestov u SAD.

## Literatura
*  

## Vanjske veze

* thesweet.com Andy Scott's The Sweet official site
* thesweetband.com Steve Priest's Sweet website
* thesweet.com/hsh – Official Sweet Fansite
* thesweetweb.com – Andy Scott's Sweet (fansite)
* andyscott.info Andy Scott's personal website 
* 
*
Paris 1919

***Paris 1919*** je album koga je 1973. snimio velški rock muzičar John Cale. Producirao ga je Chris Thomas a prateći bend su činili članovi *[[Little Feat]]a*. Smatra se najtradicionanijim i širokoj publici najpristupačnijim albumom u Caleovoj diskografiji. Dobio je brojne pohvale od strane kritike.

## Popis pjesama
Sve pjesme je napisao i aranžirao John Cale.

### Originalno izdanje iz 1973.
Strana A
# "Child's Christmas in Wales" (3:21)
# "Hanky Panky Nohow" (2:46)
# "The Endless Plain of Fortune" (4:13)
# "Andalucia" (3:54)
# "Macbeth" (3:08)
Strana B
# "Paris 1919" (4:07)
# "Graham Greene" (3:00)
# "Half Past France" (4:20)
# "Antarctica Starts Here" (2:47)

### Bonus pjesme na izdanju 2006
# "Burned Out Affair" – verzija
# "Child's Christmas in Wales" - alternativna verzija
# "Hanky Panky Nowhow" - drone mix
# "The Endless Plain Of Fortune" - alternativna verzija
# "Andalucia" - alternativna verzija
# "Macbeth" - proba
# "Paris 1919" - gudački miks
# "Graham Greene" - proba
# "Half Past France" - alternativna verzija
# "Antarctica Starts Here" - proba
# "Paris 1919" - klavirski miks
# "Macbeth" - instrumental (skrivena pjesma)
Tubular Bells

***Tubular Bells*** je album koga je 1973. izdao engleski multi-instrumentalist Mike Oldfield. Sadrži dvije instrumentalne kompozicije, te se često naziva prvom simfonijom u historiji rock muzike. Mladi i nepoznati Oldfield je zbog za tadašnje vrijeme inovativnog stila i tehnike imao problema pronaći razumijevanje kod izdavača, sve dok mu priliku nije pružila novostvorena kuća Virgin Records kojoj je to bio debitantski album. Početna sekcija kompozicije je iste godine iskorištena kao dio soundtracka za popularni horor-filma *[[The Exorcist (film)|Egzorcist]]*, a što je značajno pridonijelo prodaji albuma koji se nakon gotovo godinu dana uspio probiti na vrh britanske top-liste. Danas se smatra jednim od najvažnijih albuma u historiji moderne muzike.

## Vanjske veze
* MikeOldfieldOfficial.com – The official Mike Oldfield website
* TubularBells2009.com 
** ''Tubular Bells'' store  at Band Stores
* Mike Oldfield Discography - ''Tubular Bells'' at Tubular.net
* Tubular Bells For Two - a duo that performs a cover of *Tubular Bells*
Shifty Adventures in Nookie Wood

***Shifty Adventures in Nookie Wood*** je album velškog rock muzičara Johna Calea, čije je izdanje predviđšeno za 1. oktobar 2012. u Evropi i 2. oktobra 2012. u Sjevernoj Americi od strane Double Six Records (filijala Domino Records). Bit će izdan u obliku digitalnog downloada, na vinilu i kao CD. Većinu pjesama je Cale snimio u svom studiju u Los Angelesu. Na jednoj pjesmi je surađivao s Danger Mouseom. Cale je prije toga u septembru 2011. izdao EP pod naslovom *[[Extra Playful]]* EP i obećao da će novi album izaći sljedeće godine. Kada izađe, to će biti prvi stuidjski album od *[[blackAcetate]]* iz 2005.

## Popis pjesama
Sve pjesme je napisao John Cale.

## Osoblje
* John Cale − vokali, klavijature, sintesajzeri, gitare, viola, bas gitara
* Dustin Boyer − gitare, sintesajzeri, vokali
* Michael Jerome Moore − bubnjevi
* Joey Maramba − bas gitara
* Erik Sanko − bass gitara
* Eden Cale − vokali na "Hemingway"
* Danger Mouse − jam session na "I Wanna Talk 2 U"

## Izvori
The Old Grey Whistle Test

***The Old Grey Whistle Test*** je bila britanska TV emisija posvećena rock muzici koja se redovno prikazivala na programu BBC Two od 1971. do 1987. Zamišljena je kao svojevrsni magazin posvećen "ozbiljnim" i/li alternativnim bendovima koji iz ovih ili onih razloga nisu dopirali do top-lista. Prema Bobu Harrisu, jednom od voditelja, naslov (doslovno "stari sijedi test zviždanja") je dobila po običaju autora pjesama Tin Pan Alleya, koji su potencijalnu popularnost svojih djela testirali tako što su od portira u zgradi tražili da ih zviždaju. Emisiju su karakterizirala "spartanska" produkcija i nastupi uživo, a u njemu su prvi put britanskoj publici predstavljeni kasnije popularni izvođači kao Bob Marley and the Wailers, Billy Joel, Judas Priest, Judee Sill, Heart i Lynyrd Skynyrd. Danas se smatra jednom od najvažnijih TV-emisija u historiji popularne muzike, jer su upravo u njoj napravljene najranije video-snimke brojnih uglednih imena.

## Vanjske veze
*