open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vinko Pribojević

**Vinko Pribojević** (lat. *Vincentius Priboevius*, rođen polovinom 15. veka, umro nakon 1532) bio je hrvatski humanista, koji se posebno istakao radom na istoriografiji i propagiranju panslavističke ideologije.

Pribojević je rođen na ostrvu Hvaru. Stekao je humanističko obrazovanje, a oko 1522. priključio se dominikanskom redu.

Njegovo najpoznatije delo, pisano na latinskom, jeste govor *O poreklu i zgodama Slovena* *(De origine successibusque Slavorum)*, u kojem veliča Ilire i stare Slovene kao pretke njemu savremenih dalmatinskih Hrvata. Ovaj govor, koji je verovatno održan u 1525. godine u Veneciji ili u Hvaru, a štampan 1532. u Veneciji, ostavio je snažan utisak na građane Mletačke Republike, pa je govor tokom narednih godina bio nekoliko puta preštampan i na latinskom i na italijanskom jeziku. Strastveno veličanje Slovena, među koje Pribojević ubraja i predslovenske stanovnike Balkana (Ilire, Tračane, Gote itd.), ali i Aleksandra Velikog, Aristotela, Dioklecijana i Hijeronima, te snažan *pathos* kojim je govor prožet – odigrali su ogromnu ulogu u rađanju panslavističke ideologije. Tada je prvi put ta ideologija formulisana kao koherentan program, koji su dalje razvili Mavro Orbini i Juraj Križanić.

Uz kratak pregled geografije, etnografije i istorije slovenskih naroda, govor donosi opis i istorijat primorskih gradova, posebno Hvara, te veliča domaće ljude koji su se istakli na polju književnosti, nauke itd.

Pribojević je prvi koji je Ilire i ilirski mitologem uključio u hrvatsku i slovensku istoriografiju, zapravo ideologiju, kao štit i branu pred nemačkim, mađarskim i italijanskim nacionalnim i teritorijalnim ambicijama. Pribojevićevo poistovećivanje Slovena i Ilira, te njegovo strastveno veličanje istorijske slave i značaja Ilira ostavili su dubok trag na hrvatsku istoriju.

Premda njegovo delo, sa stanovišta kritičke istoriografije, predstavlja čistu fikciju i zapravo je samo panegirik "slavnoj prošlosti", Pribojevićeve temeljne ideje, bez obzira na to koliko se čudnim danas činile, njegovi su savremenici uzimali veoma ozbiljno. U doba humanizma i renesanse još uvek nije bilo univerzalno definisanog racionalnog i kritičkog naučnog aparata za razlikovanje istine i fikcije u takvim pitanjima kao što su etnogeneza i nacionalni identitet. Zapravo, sve do duboko u 19. vek postojale su razne fantastične teorije o poreklu različitih naroda.

Ovaj izuzetno uticajan čovek, jedan od najvažnijih evropskih i hrvatskih latinista, takođe je i prethodnik hrvatskog Ilirskog pokreta, koji će se razviti u 19. veku, te panslavizma kao pokreta koji će prihvatiti svi slovenski narodi.
Hrvatska narodna stranka

**Hrvatska narodna stranka** je liberalna politička stranka lijevog centra u Hrvatskoj.

Osnovana je u jesen 1990. od bivših pristaša Koalicije narodnog sporazuma na čelu s Mikom Tripalom i Savkom Dabčević-Kučar, bivšim vođama *[[Maspok|Hrvatskog proljeća]]*.

Pokušaji stranke da se početkom 1990-ih nametne kao liberalna, odnosno građanska alternativa predsjedniku Tuđmanu i vladajućem HDZ-u nisu urodili plodom, pa je HNS dugo vremena preživljavao u okviru raznih koalicija stranaka centra, od kojih je najpoznatija *Četvorka* koja je 2000. HNS-ovog člana Stjepana Mesića kandidirala za predsjednika.

*Četvorka* je početkom 2000. postala dijelom Trećesiječanjske vlasti, a sve do njenog kraja premijeru Ivici Račanu postajala sve važniji saveznik u sukobima s Draženom Budišom. Godine 2002. se stranka spojila s Liberalnim demokratima i promijenila ime u **Hrvatska narodna stranka - Liberalni demokrati**.

Iako je na izborima 2003. HNS povećala broj zastupnika u Saboru, bila je prisiljena otići u opoziciju.

Godine 2007. je njenog tadašnjeg vođu Radimira Čačića u anketama uživa veliku popularnost, odnosno većina građana Hrvatske ga je preferirala kao najpoželjnijeg budućeg premijera nakon izbora 2007. godine, ali zbog odbijanja SDP-a da stupi sa njima u predizbornu koaliciju, obje stranke su ostale u oporbi. Godine 2010. su obje stranke sklopile sporazum za sljedeće izbore, poznat kao Kukuriku koalicija.

Na izborima 2011. taj je blok osvojio apsolutnu većinu u Saboru, te je HNS postala dio nove koalicijske vlade. Nakon što je 2012. Čačić podnio ostavku uslijed osude na zatvorsku kaznu zbog prometne nesreće u Mađarskoj, vodstvo stranke je preuzela ministrica vanjskih poslova Vesna Pusić.

HNS je nakon izbora 2015. završio u oporbi, a 2016. je zajedno sa SDP još jednom sudjelovao na izborima. 2017. je HDZ pod vodstvom premijera Andreja Plenkovića predložio da mu se HNS pridruži pri sastavljanju vlade, ali je Predsjedništvo stranke, usprkos toga što se tome priklonio HNS-ov predjednik Ivan Vrdoljak, taj prijedlog odbilo. Središnji odbor je, međutim, taj plan prihvatio i HNS je ušao u vladu; brojni istaknuti članovi su nakon toga napustili stranku, uključili zastupnike u Saboru i Jozu Radoša koji je dotada bio jedini član u Europskom parlamentu.

## Reference

## Vanjske veze
* Hrvatska narodna stranka - Liberalni demokrati službena stranica
Konzervativna stranka (Ujedinjeno Kraljevstvo)

**Konzervativna i unionistička stranka** (engleski: *Conservative and Unionist Party*), skraćeno **Konzervativna stranka** (engleski: *Conservative Party*) je konzervativna politička stranka desnog centra u Velikoj Britaniji.

Osnovana je godine 1830. a porijeklo vuče od nekadašnje torijevske stranke, zbog čega njene članove dan-danas nazivaju **Torijevcima**. Smatra se jednom od najstarijih političkih stranaka koja dan-danas djeluje u svijetu, a i jednom koja se može pohvaliti s najvećim brojem izbornih pobjeda u povijesti moderne demokracije.

Temelj njene politike je bilo čuvanje engleskih, odnosno britanskih tradicija. U 19. vijeku joj je glavni suparnik bila liberalno orijentirana Liberalna stranka, a u 20. vijeku socijalistički orijentirana Laburistčka stranka.

U 20. vijeku su njeni članovi i vođe bili neki od najpoznatijih svjetskih državnika kao Winston Churchill i Margaret Thatcher.

Od izbora 1997. godine Konzervativna stranka se nalazi u opoziciji. Na parlamentarnim izborima 2010. godine je osvojila najviše mjesta, ali bez većine potrebne za samostalno sastavljanje vlade.

### Službene stranice

* Conservatives
* Scottish Conservatives
* Welsh Conservatives 
* Conservatives in Northern Ireland 
* Conservative Future  - party youth wing
Akcija socijaldemokrata Hrvatske

**Akcija socijaldemokrata Hrvatske** je bila lijevo orijentirana politička stranka u Hrvatskoj. Osnovana je godine 1994. od strane članova Socijaldemokratske partije nezadovoljne desno orijentiranom politikom Ivice Račana i nesuprotstavljanju vlasti Franje Tuđmana.

Stranka je imala velike nade da će oko sebe okupiti razočarane ljevičare, ali imati i širu podršku, nakon što im se priključio Miko Tripalo, nekadašnji vođa Maspoka. Međutim, na izborima za Sabor 1995. stranka nije osvojila nijedan mandat, te je poslije toga uglavnom djelovala u koalicijama s drugim strankama ljevice i centra.

2016. godine je zbog neaktivnosti brisana iz službenog registra političkih stranaka.

## Povezano

* Socijalistička stranka Hrvatske (SSH)
Pariški ugovor (1951)

**Pariški ugovor**, potpisan 18.4. 1951. između Belgije, Francuske, Zapadne Njemačke, Italije, Luksemburga i Nizozemske je ustanovio Evropsku zajednicu za ugljen i čelik (ECSC), koja jse s vremenom postala dio Evropske unije. Ugovor je istekao 23.7. 2002, točno pedeset godina nakon što je stupio na snagu.

Ugovor se smatra jednim od ključnim dokumenata kojima je Evropa ujedinjena u miru nakon razaranja u drugom svjetskom ratu. Neki od glavnih ratnih protivnika su sada dijelili proizvodnju ugljena i čelika, ključnih resursa bez kojih se nije mogao zamisliti nikakav ratni napor.

## Vanjske veze
* Treaty constituting the European Coal and Steel Community  European NAvigator
* The history of the European Union 1945-1957
Evropska zajednica za ugalj i čelik

**Evropska zajednica za ugljen i čelik** (ECSC) je osnovana godine 1951. (Pariški ugovor), od strane Francuske, Zapadne Njemačke, Italije, Belgije, Luksemburga i Nizozemske kako bi se zajednički upravljalo zalihama i proizvodnjom čelika i ugljena država-članica.

To je bilo ostvaranje plana koga je bio stvorio francuski ekonomist Jean Monnet, a promovirao francuski ministar vanjskih poslova Robert Schuman. Također su ga podržavale Sjedinjene Države.

## Vanjske veze

* Treaty constituting the European Coal and Steel Community  European NAvigator
* The institutions of the European Coal and Steel Community  European NAvigator
* EU Founders
* France, Germany and the Struggle for the War-making Natural Resources of the Rhineland
* Pas de Pagaille! , *Time Magazine*, članak od 28. VII. 1947.
Rimski ugovori

**Rimskim ugovorima**, potpisanima 1957. godine u Rimu, osnovane su Europska ekonomska zajednica (EEZ) i Europska zajednica za atomsku energiju (Euratom).

EEZ-om je ustanovljena carinska unija među državama potpisnicama (Belgija, Italija, Luksemburg, Nizozemska i Njemačka) te su postavljeni kriteriji i temeljni ciljevi stvaranja zajedničkog tržišta koje bi osiguralo slobodno kretanje ljudi, roba, usluga i kapitala.

Euroatom je postavio ciljeve razvoja istraživanja nuklearne energije i njezine upotrebe u civilne svrhe. Stupanjem na snagu Ugovora o Europskoj uniji Europska ekonomska zajednica preimenovana je u Europsku zajednicu (EZ), a Ugovor o EEZ-u postao je Ugovor o EZ-u.
Evropska ekonomska zajednica

**Evropska ekonomska zajednica** (akronim **EEZ**), organizacija osnovana 25. ožujka 1957. u Rimu od strane šest država članica Evropske zajednica za ugljen i čelik, potpisivanjem ugovora o osnivanju EEZ-a i EURATOM-a. 

EEZ je bio i ostao najvažnija organizacija među tri spomenute. Osnovni ciljevi te organizacije bili su izgradnja zajedničkog tržišta na osnovu carinske unije, to jest rješavanje svih privrednih prepreka, koordiniranje gospodarske politike i podizanje životnog standarda unutar Unije.
Institucije Evropske unije

Europska unija ima vrlo složen **sustav institucija**. U početku su tri Zajednice imale svaka vlastita izvršna tijela, a zajednički su im bili Skupština predstavnika (kasnije Europski parlament) i Sud pravde. Tek su 1967. godine na osnovi Ugovor o spajanju spojena istovrsna tijela Zajednica.

Najvažnije institucije Europske unije su:
* **[[Vijeće EU]]** ili poznatije kao **[[Vijeće ministara EU]]** - najvažnije tijelo Europske unije koje donosi odluke. Vijeće ima 27 članova (ministri država članica). Sjedište Vijeća EU je u Bruxellesu. Vijeću ministara pomaže u radu Odbor stalnih predstavnika (COREPER).
* **[[Europska komisija]]** - jedna od temeljnih institucija EU, koja predstavlja i štiti interese Zajednice. Ima 27 članova (povjernici, 5 potpredsjednika i predsjednik EK).
* **[[Europski parlament]]** - predstavničko tijelo građana EU. Ima 785 članova. Sjedište Parlamenta je u Strasbourgu, neka zasjedanja i sastanci odbora se održavaju u Bruxellesu, a Tajništvo se nalazi u Luksemburgu.
* **[[Europski sud pravde]]**, koji uključuje i ***[[Prvostupanjski sud]]*** - jedini ovlašteni tumač odredaba osnivačkih ugovora i rješava sporove po tužbama država članica i građana čija su prava povrijeđena nekom od odluka tijela Unije. Sjedište suda je u Luksemburgu.
* **[[Europsko vijeće]]** koje i nije tijelo (kvazi-institucija), već *sastanak na vrhu (summit)* šefova država ili vlada država članica i predsjednika Europske komisije.

Postoje i druga tijela i ustanove:
* **[[Revizorski sud]]** - čine ga 27 sudaca revizora, osnovan 1977. godine radi kontrole prihoda i rashoda Unije te dodjele proračunskih sredstava. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **[[Gospodarski i socijalni odbor]]** - savjetodavno tijelo EU, sastavljeno od 317 članova. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **[[Odbor regija]]** - također savjetodavno tijelo EU, sastavljeno od 317 članova koje delegiraju tijela lokalnih i regionalnh vlasti država čnica EU kako bi zastupali interese regija jedinica lokalne samouprave na razin Unije. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **[[Europska središnja banka]]** - osnovana sredinom 1998., a 1999. godine preuzela je odgovornost za provedbu europske monetarne politike. Glavna joj je zadaća održavanje stabilnosti jedinstvene europske valute - eura. Sjedište joj je u Frankfurtu na Majni.
* **[[Europska investicijska banka]]** - ustrojena je Rimskim ugovorom o osnivanju EZ-a, s ciljem pridonošenja uravoteženosti razvoja Europske zajednice gospodarskom integracijom i socijalnom kohezijom. Banka osigurava dugoročno financiranje određenih kapitalnih projekata u Uniji te u drugim državama svijeta. Ima sjedište u Luksemburgu.
* **[[Europska banka za obnovu i razvoj]]** - osnovana je 1991. godne kako bi pomogla bivšim komunističkim državama u njihovoj transformaciji u tržišna gospodarstva. Banka se bavi investiranjem u privatna poduzeća, samostalno ili s drugim partnerima. Sjedište banke je u Londonu.

Također postoji i velik broj ***[[Specijalizirane agencije EU|specijaliziranih agencija]]***.
Vijeće Evropske unije

**Vijeće Evropske unije** (*Savet Evropske Unije*) je tijelo u kojem se neposredno izražavaju interesi država članica Evropske unije. To je mjesto gdje se najefikasnije uspostavlja međusobna suradnja i dogovori između vlada držva članica. Ono donosi zakonodavne odluke u EU, zaključuje ugovore sa trećim državama. Od 1993. naziva se i **Vijećem ministara**.

Posebnost Vijeća (Saveta) EU ogleda se i u njegovom sastavu. Pravno gledajući, Vijeće (Savet) je jedinstveno tijelo, a u stvrnosti se sastoji od više vijeća (saveta). Naime, ministarski sastav mijenja se ovisno o temi o kojoj se raspravlja. U pravilu u radu Vijeća (Saveta) sudjeluju ministari vanjskih poslova, međutim kada se raspravlja o poljoprivredi, sudjeluju ministri poljoprivrede, kada se radi o prometu, sudjeluju ministri zaduženi za transport i sl. Zato je i skovan naziv *Vijeće (Saveta) s bezbroj lica*

Dužnost predsjedavajućeg Vijeća (Saveta) naizmjenično obnašaju države članice u trajanju od po šest mjeseci (od 1.1. do 30.6., te 1.7. do 31.12.). 

## Ustroj Vijeća (Saveta)
Kada bi se da Vijeća (Saveta) EU-u odvijalo isključivo na sastancima ministara, Vijeće bi bilo potpuno neoperativno. Stoga u sklopu Vijeća EU dijeluju i razna podtijela koja pomažu Vijeću (Savetu) u uspješnom obavljnju njegovih zadataka. To su: 
* Rotirajuće predsjedništvo
* Odbor stalnih predstavnika - COREPER
* radne grupe stručnjaka
* Glavno tajništvo Vijeća (Generalni Sekretariat Saveta)
Trećesiječanjska vlast

**Trećesiječanjska vlast** je izraz koji se u Hrvatskoj koristi za vladu lijevog centra kojoj je na čelu bio premijer Ivica Račan, a koja je na vlast došla temeljem izbora održanih 3.1. (3. siječnja) 2000. godine po kojima je dobila ime.

Vladu su sačinjavali predstavnici dvije koalicije koje su zajedno pobijedile Hrvatsku demokratsku zajednicu - blok SDP-a i HSLS-a, te Četvorka, koju su činile Hrvatska seljačka stranka, Hrvatska narodna stranka, Liberalna stranka i Istarski demokratski sabor. Ta dva bloka su ispočetka mislila nastupiti zajedno, ali su SDP i HSLS bili uvjereni kako će pobijediti sami, pa su na izbore izašli odvojeno.

Odnosi među pobjedničkim strankama su vrlo brzo bili poremećeni zbog predsjedničkih izbora održanih 24.1. i 7.2. na kojima je kandidat četvorke Stjepan Mesić porazio kandidata SDP-HSLS Dražena Budišu.

Usprkos toga, nova vlada je sastavljena, a njene pristaše su je počele nazivati *Trećesiječanjskom*, nastojeći time naglasiti da je 3.1. 2000. došlo do velikog preokreta u hrvatskoj politici, odnosno napuštanja rigidnog nacionalizma i autoritarnosti vezane uz režim Franje Tuđmana. Pristaše Tuđmana i HDZ-a su, pak, tu vlast nazivale *Trećesiječanjskom diktaturom*, uspoređujući je sa Šestojanuarskom diktaturom bivšeg jugoslavenskog kralja Aleksandra.

Odnosi unutar vlasti su od samog početka bili opterećeni suparništvom predsjednika Mesića i premijera Račana, a kasnije i SDP-a i HSLS-a. To se s vremenom počelo odražavati na efikasnost vlade, kao i na njenu popularnost.

Godine 2000. je iz nje izašao IDS, a 2002. HSLS, čiji su disidenti formirali pro-račanovsku stranku Liberalnih demokrata.

Trećesiječanjska vlast je prestala s parlamentarnim izborima 2003. na kojima je najveći broj glasova dobio HDZ, a njen vođa Ivo Sanader dobio mandat da sastavi novu vladu.

## Povezano
*Sedma vlada Republike Hrvatske ili Prva Račanova vlada (2000-2002)
*Osma vlada Republike Hrvatske ili Druga Račanova vlada (2002-2003)
Administrativna zona 2 (Afar)

**Administrativna zona 2** je jedna od pet zona regije Afar u Etiopija; niti jedna od zona Afara nema ime. Ova zona se na jugu graniči s Administrativnom zonom 4, na jugozapadu s Administrativnom zonom 1, na zapadu s regijom Amhara, a na sjeveroistoku s Eritrejom.

Najveći grad Zone 2 je Abala. U ovoj zoni također smješteno i bivše rudarsko naselje Dallol, na kome je zabilježen rekord za najtoplije naseljeno mjesto na Zemlji, s prosječnom temperaturom od 34° C.

Prema podacima Centralne statističke agencije iz 2005. godine, ova zona je imala procijenjeno stanovništvo od 272.023, od čega 147.556 muškaraca i 124,467 žena; 7.299 ili 2,7% stanovnika je živjelo u gradovima. Podaci za gustoću stanovništva ove zone nisu dostupni.

## [[Woreda|Worede]]
* Abala
* Afdera
* Berahle
* Dallol
* Erebti
* Koneba
* Megale

## Reference
Abala (woreda)

**Abala** je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2, a smještena je na podnožju istočne eskarpe Etiopske visoravni. Graniči na jugu s Megaleom, na zapadu s regijom Tigray, na sjeveru Berahleom, na sjeverozapadu s Afderom, a na istoku s Erebtijem. Glavni grad u Abali je Abala.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 34.514 stanovnika, od čega 16.181 muškaraca i 18.333 žena; 4.820 ili 13,97% stanovništva živi u gradu, što je više od prosjeka Zone koji iznosi 2,7%. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Erebti

**Erebti** je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2. Teritorija worede uključuje područje Afarske depresije. Graniči na jugu s Administrativnom zonom 4, na jugozapadu s Megaleom, na sjeverozapadu s Abalom, a na sjeveru i istoku s Afderom. Nema podataka o gradovima u ovoj woredi.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 47.875 stanovnika, od čega 21.593 muškarca i 26.282 žena. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Afdera

**Afdera** je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Ime je dobila po slanom jezeru Abdera, koje čini dio Afarske depresije.

Predstavlja dio Administrativne zone 2. Graniči na jugozapadu s Administrativnom zonom 4, na zapadu s Erebtijem i Abalom, na sjeveru s Berahleom, na sjeveroistoku s Eritrejom, a na jugozapadu s Administrativnom zonom 1. Nema podataka o gradovima u ovoj woredi.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 19.381 stanovnika, od čega 8.742 muškarca i 10.639 žena. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Berahle (woreda)

**Berahle** je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2. Njena teritorija uključuje dio Afarske depresije. Graniči na jugu s Afderom i Abalom, na jugozapadu s regijom Tigray, na zapadu s Konebom, na sjeveru s Dallolom, a na sjeveroistoku s Eritrejom. Glavna naselja su Berahle i Tiyarabora.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 41.455 stanovnika, od čega 18.840 muškaraca i 22.615 žena; 1.270 ili 3,06 % stanovništva živi u gradu, što je više od prosjeka Zone koji iznosi 2,7%. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Dallol (woreda)

**Dallol** je jedna od 31 worede u regiji Afar Etiopije. Ova woreda je ime dobila po bivšem rudarskom naselju Dallol, u kome je zabilježen rekord za najtoplije naseljeno mjesto na Zemlji, s prosječnom temperaturom od 34° C.

Teritorija Dallola pripada Administrativnoj zoni 2 i uključuje dijelove Afarske depresije. Ova woreda graniči na jugu s Konebom, na zapadu s regijom Tigray, na sjeveru s Eritrejom, a na istoku s Berahleom. Ne postoje detaljni podaci o naseljima u ovoj woredi.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 58.277 stanovnika, od čega 27.026 muškaraca i 31.251 žena. Ne postoje informacije o površini Dallola, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Notes
Mille (woreda)

**Mille** je jedna od 31 worede u regiji Afar Etiopije. Ime je dobila po rijeci Mille, pritoci rijeke Awash, koja teče kroz woredu.

Predstavlja dio Administrativne Zone 1. Mille graniči na jugu s Administrativnom zonom 3, na jugozapadu sAdministrativnom zonom 5, na zapadu s regijom Amhara, na sjeverozapadu s Chifrom, na sjeveroistoku s Dubtijem, a na istoku s regijom Oromia. Gradovi u Milleu uključuju Mille i Eli Wuha.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 88.081 stanovnika, od čega 39.556 muškaraca i 48.525 žena; 5.787 ili 6.,57% su živjeli u gradovima, što je manje od prosjeka Zone koji iznosi 14,9%. Nisu dostupne informacije o površini Millea, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Chifra (woreda)

**Chifra** je jedna od 31 worede u regiji Afar Etiopije. Predstavlja dio Administrativne Zone 1. Chifra je smještena bližu podnožja istočne eskarpe Etiopske visoravni, a graniči na jugu s Milleom, na zapadu s regijom Oromia, na sjeveru s Administrativnom zonom 4, a na istoku s Dubtijem. Glavni grad u Chifri je Chifra.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 90.896 stanovnika, od čega 39.706 muškaraca i 51.190 žena; 1.209 ili 1,33% su živjeli u gradovima, što je manje od prosjeka Zone koji iznosi 14,9%. Nisu dostupne informacije o površini Millea, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Afambo

**Afambo** je jedna od 31 worede u regiji Afar Etiopije. 
Ime je dobila prema Jezeru Afambo, smještenom na granici worede s Asayitom, u blizini međunarodne granice s Džibutijem.

Predstavlja dio Administrativne Zone 1. Graniči na jugu s regijom Oromia, na zapadu s Dubtijem, na sjeveru s Asayitom i na istoku s Džibutijem.

Duž istočne granice postoji niz jezera južno od jezera Afambo: Laitali, Gummare, Bario i jezero Abbe.

Nema podataka o gradovima u Afambu.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 16.727 stanovnika, od čega 7.938 muškaraca i 8.779 žena. Nisu dostupne informacije o površini Millea, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Elidar (woreda)

**Elidar** je jedna od 31 worede u regiji Afar Etiopije.
Predstavlja dio Administrativne Zone 1. Elidar graniči na jugu s rijekom Awash koja ga odvaja od Asayite, na zapadu sDubtijem, na sjeverozapadu s Administrativnom zonom 2, na sjeveroistoku s Eritrejom, a na istoku s Džibutijem. Gradovi u Elidaru uključuju Bure, Diche Oto, Elidar i Manda.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 63.133 stanovnika, od čega 28.037 muškaraca i 35.096 žena; 6.789 ili 10,75% su živjeli u gradovima, što je manje od prosjeka Zone koji iznosi 14,9%. Nisu dostupne informacije o površini Millea, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Telalak

**Telalak** je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 5 i smještena je blizu podnožja istočne eskarpe Etiopske visoravni. Graniči na jugu s Deweom, na zapadu s regijom Amhara, na sjeveru s Administrativnom zonom 4, a na istoku s Administrativnom zonom 3. Ne postoje informacije o gradskim naseljima u ovoj woredi.

Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 81.178 stanovnika, od čega 33.979 muškaraca i 47.199 žena. Ne postoje informacije o površini Telalaka, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.

## Napomene
Woreda

**Woreda** (ili **wereda**) je podjedinica državne uprave, odnosno lokalne samouprave u Etiopiji, koja predstavlja ekvivalent okruga u većini država. Worede se sastoje od *[[kebele]]a* ili susjedstava koje predstavljaju najnižu razinu lokalne uprave u Etiopiji. Worede se obično grupiraju u zone, koje tvore *[[kilil]]* (regionalnu upravu). Neke worede nisu dio zone, nego se nazivaju 'posebnim woredama'', koje djeluju kao autonomni entiteti.

Neke od woreda kao institucije datiraju od najstarijih vremena - tako su Posebna woreda Yem te worede Gera i Goma sačuvale granice kraljevstava kasnije apsorbiranih u Etiopiju, a bivše etiopske provincije su također bile podijeljene na worede. Mnoge su, međutim, relativno novijeg datuma. Od godine 2002. je daleko više ovlasti prebačeno na worede, koje su dobile ljudstvo i financijska sredstva kako bi mogle funkcionirati poput regionalnih vlada.
Asaita

**Asaita** je grad u sjeveroistočnoj Etiopiji i trenutna prijestolnica regije Afar u Etiopiji. Smješten je u woredi Afambo, te predstavlja dio Administrativne zone 1 u regiji. Ovaj grad ima geografske koordinate .

Prema brojkama Centralne statističke agencije iz 2005. godine, ovaj je grad imao procijenenih 22.718 stanovnika, od čega 12.722 muškaraca i 9.996 žena . Prema nacionalnom popisu iz 1994. godine, ovaj je grad imao 15.475 stanovnika.

Na jugoistoku Asaite, na južnom rubu Danakilske pustinje, nalazi se grupa od dvadeset slanih jezera koje pokrivaju teritoriju na granici sa susjednim Džibutijem. Ova jezera uključuju Jezero Gamarri, poznato po flamingosima, kao i Jezero Abbe, u koje utječe rijeka Awash.

Asaita je bila sjedište Sultanata Aussa, glavne afarske monarhije. Grad Semera, koji se (godine 2005) gradi na cesti Awash - Asseb, će s vremenom postati novi regionalni glavni grad. Asaita je, s druge strane, oko 50 kilometara južno od ove nenasute ceste.

## Reference
Evropsko vijeće

**Europsko vijeće** (engleski *The European Council*) sastanak je predsjednika država ili predsjednika vlada država članica Europske unije. 

Europsko vijeće razvilo se iz povremenih sastanaka na vrhu (*summita*) predsjednika država i vlada država članica Europske ekonomske zajednice 1960-tih godina. Ovakvi sastanci postali su od 1975. godine redovita praksa dva puta godišnje na inicijativu tadašnje francuskog predsjednika Valéry Giscard d'Estainga (prvi se održao u Dublinu za vrijeme irskog predsjedanja Vijećem EU). Formalno je priznat 1986. godine Jedinstvenim europskim aktom (*Single European Act*). 

Čelnici država ili vlada zemalja Europske unije sastaju se najmanje dva puta u godini (lipanj, prosinac, a po potrebi još najviše dva puta kako bi raspravljali na neformalnim sastancima o pojedinim temama) zajedno s predsjednikom Europske komisije kako bi raspravljali o pitanjima bitnim za Uniju, te dali političke poticaje za daljnje aktivnosti. To političko tijelo ima ključnu ulogu u usuglašavanju interesa i stajališta država članica. 

Unutar Vijeća osobito je istaknuta uloga predsjednika Vijeća. Tu funkciju svakih šest mjeseci obnaša predsjednik one države koja predsjedava Europskom unijom.

Vijeće može donositi pravno obvezujuće akte, a tada se smatra da ih je donijelo Vijeće EU u sastavu predsjednika država ili vlada budući da samo Europsko vijeće nije formalo tijelo koje može samo donosit odluke. Ono to rijetko čini.

Kada Ustav Europske unije stupi na snagu, Europsko vijeće će konačno biti pravno priznato kao jedno od tijela u institucionanoj strukturi Europske unije. Također rotirajuće predsjedništvo biti će zamjenjeno funkcijom Predsjednika EU s mandatom od dvije i pol godine.
 
Europsko vijeće ne treba miješati s Vijećem Europske unije (koje se naziva još i Vijećem ministara EU) koje je zasebno tijelo Europske unije, niti s Vijećem Europe, koje je zasebna međunarodna organizacija sa sjedištem u Strasbourgu, odvojena od EU.
Sud pravde Evropske unije

**Sud pravde Europske unije** (engl. *Court of Justice of the European Union*) institucija je Europske unije koja obuhvaća: 
* Sud (*Court of Justice*) - često se naziva *Europski sud*;
* Opći sud (*General Court*) - raniji naziv *Sud prvog stupnja*, osnovan 1988. godine;
* specijalizirane sudove - danas postoji Službenički sud (*Civil Service Tribunal*), osnovan 2004. godine.

Sud EU osigurava poštovanje prava pri tumačenju i primjeni Osnivačkih ugovora. Sjedište Suda je u Luxembourgu, a njegova organizacija uređena je Ugovorom o Europskoj uniji, Ugovorom o funkcioniranju Europske unije, Statutom Suda te Pravilima postupka.

## Vanjske veze

* Službene stranice Suda
Julski ultimatum

**Austro-ugarski ultimatum Srbiji** ili **Julski ultimatum** bio je ultimatum upućen vladi Srbije 23. jula 1914. godine, posle Sarajevskog atentata.

Austrougarska vlada nije optužila Srbiju da je direktno kriva za Sarajevski atentat, već da je srpska vlada "tolerisala makinacije kojekakvih društava i udruga uperenih protiv Monarhije, nedoličan jezik štampe, veličanje počinitelja nepodopština, sudjelovanje časnika i dužnosnika u subverzivnoj agitaciji" .

U Srbiji se govorilo da se njegovi zahtevi ne mogu ispuniti i da je ultimatum samo način za stvaranje povoda za rat. Od deset zahteva što ih je Austro-Ugarska postavila za suzbijanje tih aktivnosti, Srbija je prihvatila sve osim jednoga, koji bi iziskivao dolazak austrougarskih istražnih sudija i policajaca u Srbiju da vode istragu na njenoj teritoriji.

Kada je Srbija odbila ultimatum, Austro-Ugarska joj je objavila rat, koji će postati prvi svetski rat.

## Zahtevi
Austro-Ugarska tražila je od Srbije sledeće:

# Da spreči izdavanje publikacija koja podstiču mržnju i neprijateljstvo prema Austro-Ugarskoj.
# Da momentalno raspusti organizaciju Narodna odbrana, i da isto postupi i sa drugim organizacijama koje učestvuju u propagandi protiv Austro-Ugarske.
# Da iz javnog obrazovanja ukloni sve što bi moglo da služi za podsticanje propagande protiv Austro-Ugarske.
# Da iz vojske i administracije uopšte ukloni sve oficire koji su krivi za propagandu protiv Austro-Ugarske, a imena tih oficira dostavi vlasti Austro-Ugarske.
# Da prihvati učešće austro-ugarskih organa vlasti u suzbijanju subverzivnih delatnosti protiv Austro-Ugarske na teritoriji Srbije.
# Da preduzme sudski postupak protiv saučesnika Sarajevskog atentata koji su na srpskoj teritoriji, uz pomoć i uputstva austro-ugarskih organa.
# Da momentalno uhapsi dve imenovane osobe koje su upletene u atentat po istrazi koju je preliminarno sprovela Austro-Ugarska.
# Da efikasnim merama spreči nelegalni prenos oružja i eksploziva preko granice.
# Da uputi Austro-Ugarskoj objašnjenja povodom izjava visokih srpskih zvaničnika u Srbiji i inostranstvu, koji su izrazili neprijateljstvo prema Austro-Ugarskoj.
# Da bez odlaganja obavesti Austro-Ugarsku o ispunjavanju ovih obaveza.

## Odgovor
Srpska vlada je uslovno prihvatila sve zahteve ultimatuma, sem tačke broj 6 koja je zahtevala mešanje austro-ugarskih organa u sudski postupak, jer bi to predstavljalo kršenje ustava i suvereniteta Srbije.

## Izvori

## Vanjske veze
* Austro-Ugarski ultimatum Srbiji
* Austro-Ugarski ultimatum (na engleskom)
Matija Korvin

**Matija Hunjadi** (; rođen 23. februara 1443. u Kolozsvaru, umro 6. aprila 1490 u Beču), poznat kao **Matija I Korvin**, bio je ugarski kralj i reformator. Nadimak **Korvin** ( – "vrana") nazvan je po predstavi vrane u njegovom grbu.

Kao sin Janoša Hunjadija, vojvode iz Erdelja, izabran je za kralja 1458. godine i bio je poslednji ugarski vladar koji je uspeo da sredi unutrašnje prilike u zemlji i da uspostavi jaku kraljevsku vlast i ostvari ostvariti apsolutnu monarhiju oslanjajući se na srednje plemstvo i gradove.

Uspešno je ratovao protiv Turaka i Habsburgovaca, a 1486. godine zauzeo je Beč. Nakon pada Bosne oslobodio je Jajce i organizirao Jajačku i Srebreničku banovinu, otežavši time Turcima prodor u južnoslovenske zemlje. Reformisao je državu, a u Požunu (danas Bratislavi) osnovao je 1465. godine univerzitet i 1472. prvu štampariju. Dvor mu je bio okupljalište humanista, među kojima su bili i Ivan Vitez od Sredne i Ivan Česmički.
Tucindan

**Tucindan** je dan, kada prema tradiciji, srpski pravoslavni vernici kolju i rede pečenicu za Božić. Nekada se pečenica "tukla" ubijala krupicom soli, kasnije ušicama od sekire, pa se onda, ubijeno ili ošamućeno prase ili jagnje klalo i redilo. Zato je ovaj dan nazvan Tucindan. Za pečenicu se obično kolje prase ili jagnje, a uz to neko još kolje i priprema pečenu ćurku, gusku ili kokoš. Običaj vezan za klanje pečenice, ostao je verovatno iz starih mnogobožačkih vremena, vezan za žrtvoprinošenje. Crkva ga je prihvatila i blagoslovila, jer posle božićnog posta, koji traje šest nedelja, jača hrana dobro dođe, pogotovo što su tada izuzetno jaki mrazevi i zime. Na Tucindan, po narodnom verovanju, decu "ne valja" tući, jer će cele godine biti nevaljala i bolovaće od čireva
Badnjak

**Badnjak** ili **Badnji dan** je naziv dana prije Božića u kršćanskom kalendaru.

Po gregorijanskom kalendaru, Badnja večer je 24.12., to jest dan prije Božića, dana kada se slavi rođenje Isusa Krista. "Badnjak" je također ime za drvo koje se pali na ognjištu za Badnjak. Na Badnjak se uređuje kuća za Božić, te se kiti božićno drvce. Tradicionalno se na Badnjak održava post iako ga Katolička Crkva ne smatra obveznim.

Kršćani pravoslavne vjeroispovjesti slave Badnjak 6.1., dan prije Božića koji po julijanskom kalendaru pada 7.1..
Badnjak (razvrstavanje)

**Badnjak** je naziv koji se koristi za:
* Badnji dan, odnosno dan prije Božića;
* drvo koje se, u skladu s božićnim običajima nekih naroda, siječe prije Božića.
Ljubav i čežnja u bosanskohercegovačkoj prozi

Ljubav je česta tema u bosanskohercegovačkoj književnosti. Ona ima posebne crte koje proizlaze iz područja , načina života i istorijskih prilika u kojima se nalazila BiH. Surovi običaji dolazili su sa istoka ili su se razvijali u patrijarhalnoj porodici. Oni su često razdvajali voljene osobe. Sevdalinka je poznata lirska pjesma ovog podneblja. U njoj je opjevana ljubav gdje je draga obično zatočena, a dragi ne može doći do nje zbog nepremostivih prepreka. Slična ljubav opisana je u proznim djelima. Čežnja prema se javlja još u djetinjstvu i u ranoj maladosti. Ivo Andrić opisuje dječaka Marka koji nastoji doseći drugu obalu sna. Volio je Rozu. Njegova pjesma bila je puna tuge. U njoj se javlja sječanje na prvi i dugo očekivan i sanjan drugi poljubac, koji je donio samo hladnoču i gorčinu. U kasnijim godinama ljubav se miješa sa snom i nije jasno šta je očekivano, a šta doživljeno. U prozi Hamza Hume..u djelu Grozdan i Grozdana ljubav je opisana kao u pjesmi. Ozren u susretu sa hercegovačkim podnebljem pored ljubavi prema ženi osječa i veliku čežnju. On može osjetiti ljubav neumrlih ljubavnika Grozdana i Grozdane jer je u njegovoj duši sve nježno. Oni ga podstiču na nove čežnje. U vinogradima koji žute on ne osječa radost već bol što će sve proći i govori « o samo nekoliko dana sna».
Lista srpskih pravoslavnih praznika

Najznačajniji praznici u pravoslavlju su:

* Roždestvo Hristovo - '''Božić'''
* Obrezanje Gospoda Isusa Hrista
* sveti Vasilije Veliki, Nova godina
* Bogojavljenje
* Sabor svetog Jovana Krstitelja - Jovanjdan
* Sveti Sava
* Sveta tri jerarha
* Sretenje Gospodnje
* Blagovesti
* Ulazak Hristov u Jerusalim - Cveti
* Vaskrsenje Gospoda Isusa Hrista - '''Vaskrs'''
* sveti velikomučenik Georgije - Đurđevdan
* sveti Vasilije Ostroški Čudotvorac
* sveti Kirilo i Metodije
* sveti car Konstantin i carica Jelena
* Vaznesenje Gospodnje - Spasovdan
* Silazak Svetoga Duha na apostole - Trojice
* Sveti car Lazar Vidovdan 
* Rođenje svetog Jovana Preteče - Ivanjdan
* sveti apostoli Petar i Pavle - Petrovdan
* sveti prorok Ilija - Ilindan
* Preobraženje Gospodnje
* Uspenije Presvete Bogorodice - Velika Gospojina
* Usekovanije glave svetog Jovana Krstitelja
* Roždestvo Presvete Bogorodice - Mala Gospojina
* Vozdviženje Časnog Krsta - Krstovdan
* sveta Petka
* sveti velikomučenik Dimitrije - Mitrovdan
* Sabor svetog arhangela Mihaila - Aranđelovdan
* Vavedenje Presvete Bogorodice
* sveti Nikola - Nikoljdan

## Vanjske veze
* Večiti kalendar Srpske pravoslavne crkve na sajtu Kongresa srpskog ujedinjenja.
Crtica

**Crtica** je kraće prozno djelo u kojem se opisuje samo jedan događaj te ima manji broj likova, a na kraju se događa obrat.
Epika

**Epika** je književni rod različit od lirike i drame. Nastala je od grčke riječi *epos* (ἔπος [*epos*]) koja znači reč, govor, priča ili pjesnička pripovijest, a kasnije ep ili epopeja.

## Obilježja
Građa: različiti sadržaji iz stvarnosti

Događaji: kompozicija (uvod, zaplet, vrhunac, preokret, rasplet, kraj)

Likovi: nositelji radnje i ideje

Epsi ciklus
 
* pripovijedanje
* opis
* epski dijalog
* epski rod

## Epska opširnost
Epski oblici i vrste: 
* epika u stihovima 
* epika u prozi
Novela

**Novela** je kratko prozno djelo sažete radnje čija fabula govori o isječku iz nečijega života te najčešće sadrži samo jedan događaj i nekoliko likova. Njezina se radnja događa u kratkom vremenskom isječku i na ograničenom prostoru i najčešće prikazuje psihološko stanje glavnog lika.

Nastaje početkom renesanse paralelno s romanom u vrijeme sekularizacije i desakralizacije književnosti. 

Prvim se novelama smatraju one iz Dekamerona talijanskoga pisca Giovannija Boccaccia.
Najpoznatiji novelisti su Antun Pavlovič Čehov i Gi de Mopasan.

Kratka novela se često naziva noveleta.
Komedija

**Komedija** je vrsta drame koju odlikuju duhoviti detalji, crtanje smiješne strane ljudskog života i ljudi, ismijavanje njihovih nedostataka i mana. Komedija se, kao i tragedija, razvila u antičkoj Grčkoj. U početku je označavala pjesmu komosa, tj. grupe mladića koji su na otvorenim prostorima izvodili šale na račun svojih sugrađana.

Tematiku i likove uzima iz svakodnevnog života. Završava pobjedom razumnog principa u životu, tj. pobjeđuje razum, pravda i poštenje.

Prema temi koju obrađuje komediju dijelimo na:
* Komediju karaktera koja ismijava mane pojedinca (škrtost, lažljivost...),
* Komediju intrige koja se zasniva na nesporazumima,
* Društvenu komediju koja ismijava mane čitavog društva.

Vrste smijeha u komediji s obzirom na pristup pisca predmetu ili osobi koju ismijava:
* Humor je najblaži oblik smijeha, a karakterizira ga osjećaj simpatije (smijeh kroz suze),
* Ironija je smijeh s jakom oštricom i boli onoga kome je namijenjen,
* Satira je smijeh koji se upotrebljava u situacijama kada su negativne crte neke ličnosti toliko jake da uništavaju ljudskost u čovjeku, pa koristeći ovaj oblik smijeha autor u potpunosti negira lik koji ismijava.

Neki od poznatih komediografa: Aristofan, Jean-Baptiste Poquelin Molière, Marin Držić
Humor

**Humor** je oblik zabave i vid ljudske komunikacije sa svrhom da nasmeje ljude i učini ih sretnim. Poreklo reči humor dolazi od humoralnog lečenja starih Grka, koji su tvrdili da mešavina tekućina (humora) kontroliše ljudsko zdravlje i osećaje.

Osobe zvane "Бреј Вајат" poznate su po tome što nemaju osećaj za humor i ne bi ga prepoznale ni da im ga neko istetovira na čelo.

## Vrste, forme humora (šala)
### Verbalne forme
* Ironija
* Sarkazam
* Satira
* Parodija 
* Vic

### Neverbalne
* Grimase (primjer Jim Carey)
* Pantomima i pokreti rukama
* Karikatura
* Strip
* Uzrokovanje bola (primjer Tom & Jerry crtani filmovi, film Sam u kući (Home alone))
* Smešni 'zakoni' (Murphyjevi 'zakoni')
* Razni predmeti i naprave (maske, plastični nosevi....)

Dokazano je da humor ljude čini sretnim i produžava im život, odnosno - zdraviji su.
Ironija

**Ironija** (grč. εἰρωνεία, *eironeia* = hinjeno ignoriranje) jezični je izraz i figura u kome je pravo značenje riječi ili prikriveno ili suprotno doslovnom značenju izraza, upotrijebljenih riječi.

Ironija je forma crnog humora (vidi humor). Od ironije su jači sarkazam i groteska.

Ironija je veoma snažno izažajno
 sredstvo u iskazivanju osećanja i misli, a njena jačina zavisi od govornika ili pisca. Jačina podsmeha može biti ublažena, ali i veoma izražena, pa i sa prizvukom zlobe. Često su je u svojim delima upotrebljavali Petar Kočić, Radoje Domanović, Milorad Mitrović i drugi. Naziv potiče od grčke reči eirōneá, što znači „ismevanje”.

## Primjeri ironije

* Slušatelj treba shvatiti da se ono što se govori ne misli doslovno. Ironija je u dramskom komadu kad je publici očito što slijedi, dok to glumac na sceni očito ne razumije, i ponaša se sasvim suprotno očekivanjima publike.

* Osim u govoru, ponekad se spominje i ironija života (npr. Ludwig van Beethoven izgubio je sluh).

* Ironija u svakodnevnome govoru:
:*A baš si krasan prijatelj.*
:*Sve si uspio uništiti! Prekrasno!*
:*Ma baš je pametna.*

* Ironija kao stilsko sredstvo u poeziji:
:*Na lijepo mjesto zaveo me put!* (Antun Gustav Matoš, „1909.”)
Strip

**Strip** je niz povezanih crteža, većinom uz tekst.

Poznat je i kao "deveta umetnost".

## Tri svetska centra stripa

Današnji svet ima tri centra stripa: Francuska / Belgija, Japan i SAD. Ta tri centra imaju posve različite tradicije stripa.

**Francuska/Belgija** oduvek neguje umetničku stranu stripa, a sa usponom stripa za odrasle 60-tih godina dvadesetog veka strip se počinje tretirati kao prava umetnost. Francuski je strip obično u formatu albuma sa četrdesetak velikih stranica, na kvalitetnoj hartiji i sa tvrdim koricama. Autori stripa imaju mnogo viši status nego u Americi i Japanu i smatraju se umetnicima. Najslavniji autor je Belgijanac Erž (*[[Tintin]]*).

**Japan** je najmlađi ali i najveći od tri centra. Japanski stripovi, *manga*, čine 40% ukupnog štampanog materijala u Japanu. Svaki mesec izlazi oko 350 strip-magazina i 500 stripova. Izdaju se u sveskama od dvestotinjak stranica (*tankobon*), a nije neobično da serija dosegne i 10,000 stranica. Zato se u japanskim stripovima najviše pazi na radnju, dok je crtež sporedan. Poseban fenomen je *dodžinši*, ogromno tržište amaterskih stripova. Najslavniji autor je Osamu Tezuka (*Astro Boj*, *Blekdžek*).

U **Sjedinjenim Državama** masovna potrošnja stripova nastala je tek pojavom superheroja, koji i danas čini osnovu američke industrije stripa. Postoji oštra razlika između *comics stripova*, koji se prodaju u formi sveščica od dvadesetak stranica i smatraju se razbibrigom i * graphic novels crtanih romana*, koji su u obliku albuma sa tankim koricama i umetničkim pretenzijama. Najslavniji autor je Frenk Miler (*Povratak Crnog Viteza*).

## Italijanski strip

* Alan Ford
* Korto Malteze
* Dilan Dog
* Maksmagnus
* Kapetan Miki
* Zagor
* Teks Viler
* Marti Misterija

## Žanrovi

* Naučna fantastika
* Fantastika
* Superheroji
* Vestern
* Pustolovni
* Horor
* Erotski
* komični

## Crtačke škole
Mnoge su poznate crtačke škole diljem svijeta. U Srbiji jedna vrlo poznata škola se nalazi u Studentskom kulturnom centru u Beogradu.

## Poznatiji izdavači

* Marvel
* DC Comics
* Sergio Bonelli Editore

## Veze
* Popis godina u stripu

## Vanjske veze
* Baza stripova (''Grand comics database'')
* Stripovi.com
* Marvel.com
* DC Comics
* Sergio Bonelli
* Studentski kulturni centar SKC
Ep

**Ep** je spjev koji pripovijeda u kontinuiranom narativu život i djela herojske ili mitološke osobe ili grupe osoba, drugim riječima, ep je opširno pripovijedanje u stihu o značajnim događajima s mnogo pojedinosti. On može zahvatiti cjelokupan život nekog naroda osobito u prikazu događaja koji su za njega sudbinski važni kao što su ratovi, utemeljenje države, putovanja i otkrića opće važnosti, sudbine izuzetno važnih ljudi.

## Poznati epovi

Kao primjeri žanra obično se na Zapadu navode Homerove *[[Ilijada]]* i *[[Odiseja]]*, zatim *[[Saga o Nibelunzima]]* i Vergilijeva *[[Eneida]]*; na Istoku su primjeri epa Mahabharata, Ramajana i Šahnama. Ovi epovi pripadaju skupini primarnih ili originalnih epova koji su postavili model za nastanak i sadržaj budućih epova. Među te buduće epove spadaju primjerice Danteova *[[Božanstvena komedija]]*, Ariostov *[[Bijesni Orlando]]* i dr., pa i Ovidijevi mali epovi. Naziv za ove epove je *sekundarni epovi*.
Osnovne karakteristike epa su:
* otpočinje iz središnjeg dijela priče (*in medias res*);
* počinje zazivanjem neke od muza;
* područje radnje često pokriva geografski nedefinirana velika područja, često cijeli svijet ili čak svemir;
* upotreba golemog broja epiteta (koji su upravo izum epova);
* sadrži veoma duge popise, te veoma duge i formalne govore;
* prikazuje božansku upletenost u ljudske poslove;

Epovi su često pripisivani oralnoj, usmenoj književnosti, međutim mnogi od tih epova ne bi ostali da nisu zapisani.

U moderno vrijeme ova je vrsta, poput drugih dužih pjesničih vrsta, postala nepopularna i rijetka. Međutim pojam epike se proširio na taj način da obuhvati i prozna djela, filmove koji traju jako dugo, imaju raznovrsna mjesta radnje, velik broj likova ili obuhvaćaju velike vremenske relacije. Stoga je moguće mnoga djela, koja prije nisu smatrana takvim, nazivati epskim.

## Literatura

*Jan de Vries: *Heroic Song and Heroic Legend* .
*
*Cornel Heinsdorff: *Christus, Nikodemus und die Samaritanerin bei Juvencus. Mit einem Anhang zur lateinischen Evangelienvorlage*, Untersuchungen zur antiken Literatur und Geschichte 67, Berlin/New York 2003, .
*Fallon, Oliver. Bhatti's Poem: The Death of Rávana (Bhaṭṭikāvya). New York 2009: Clay Sanskrit Library, http://www.claysanskritlibrary.org/ . , .
Kvint Kornificije

**Kvint Kornificije** (lat. *Quintus Cornificius*, umro 42. godine st. e.) bio je rimski govornik i pesnik, prijatelj Ciceronov (Cic. *Fam*. XII, 17–30) i Katulov (Cat. 38, 1), pripadnik književnog kruga neoterika i autor izgubljenog epilija *Glauk* *(Glaucus)*.

Kao kvestor s pretorskim ovlašćenjima *(quaetor pro praetore)* Kornificije je 48. st. e. povratio za Cezara Ilirik, koji je privremeno bio došao pod vlast Pompeja i njegovih pristalica. Godine 46. st. e. kao provincijski namesnik upravljao je Kilikijom, ali mu je Cezar ubrzo poverio Siriju i vođenje rata protiv Kvinta Cecilija Basa. Dužnost pretora obavljao je 45. godine st. e., a u leto 45. st. e. otišao je kao namesnik u provinciju Staru Afriku *(Africa Vetus)*. Godine 43. st. e. trijumviri Oktavijan, Antonije i Lepid proskribovali su Kornificija, a njegovu provinciju poverili na upravu Titu Sekstiju, koji je već upravljao provincijom Novom Afrikom *(Africa Nova)* i koji je najzad Kornificija porazio i ubio blizu Utike 42. godine st. e.

Neki ispitivači Kornificija identifikuju i kao autora *[[Retorika posvećena Hereniju|Retorike posvećene Hereniju]]* (*Rhetorica ad Herennium* ili *Auctor ad Herrenium*), najstarijeg sačuvanog latinskog udžbenika retorike, napisanog oko 85. godine st. e. U ovoj se *Retorici* delovi govorničke veštine, kako su definisani u grčkoj teoriji (nalaženje, invencija, podela, izraz, memorija, iznošenje), obrađuju za sve tri glavne vrste govora (sudski, savetodavni i svečani) i objašnjavaju savremenim primerima. Stil je nepretenciozan i jasan. Ciceron, pod čijim se imenom ovo delo sačuvalo, koristio se obilno ovim udžbenikom za svoje retoričko delo koje je napisao u mladosti *(De inventione)*. Kornificijevo autorstvo, koje se pretpostavlja na osnovu nekih aluzija kod Kvintilijana (*Inst*., III, 1, 21; IX, 3, 89), daleko je od toga da bude opšteprihvaćeno kao pouzdana činjenica.