open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zhuangzi (knjiga)

**Čuang Ce** je taoistički spis nazvan po kineskom filozofu Čuang Ceu. Knjiga je napisana posle njegove smrti, a sadrži interpretaciju njegovog učenja.

Veruje se da je knjigu sastavio Kuo Hsijang, veliki komentator Čuang Cea iz 3. veka. Knjiga je zbirka taoističkih spisa, iz različitih faza razvoja taoizma. Nije utvrđeno šta je pisao sam Čuang Ce, ali se uglavnom smatra da poglavlja koja predstavljaju misao treće faze taoizma, predstavljaju filosofiju samog Čuang Cea.

## Sadržaj

Prvo poglavlje se zove »Srećni izlet«, a drugo »O jednosti stvari«. U „Srećnom izletu“ se govori o različitim stepenima sreće. Tako slobodan razvoj ljudske prirode može voditi relativnoj sreći, dok se apsolutna sreća postiže višim razumevanjem prirode stvari. Zarad rasta i razvoja, potrebno je slobodno ispoljavanje unutrašnje prirode stvari, koja se naziva Te i proističe neposredno iz Tao-a. Te je ono što nas čini onim što jesmo. Sva bića su srećna kada se njihov Te, ili njihova priroda, potpuno i slobodno ispoljava i razvija.

U knjizi Čuang Ce suprotstavlja ono što je prirodno onome što je čovekovo. Sleđenje prirodnog, izvor je vaskolike sreće i dobrote, dok je sleđenje onoga što je čovekovo izvor vaskolikog bola i zla.

Razna stvorenja su po svojoj prirodi različita, pa ni njihove prirodne sposobnosti nisu iste. Međutim, zajedničko im je da su podjednako srećna kad slobodno ispoljavaju svoju prirodnu sposobnost. Tako „srećni izlet“ prenosi priču o velikoj i maloj ptici, čije su sposobnosti sasvim različite. Dok jedna leti hiljadama milja, druga jedva može dospeti sa drveta na drvo, pa ipak su obe srećne čineći ono što mogu da čine. Čuang Ce zaključuje da ne postoji jednoobraznost prirode stvari, a nametanje jednoobraznosti može samo doneti patnju:

Međutim, upravo svrha svih zakona, morala, institucija i vlada jeste uspostavljanje jednoobraznosti i ukidanje razlika. Ljudi koji pokušavaju da sprovedu ovu jednoobraznost mogu imati sasvim dobre namere, što situaciju samo čini još tragičnijom.

Čuang Ce se žestoko suprotstavlja upravljanju putem formalnog mehanizma države i smatra da je najbolji način upravljanja neupravljanje. On kaže:

Ako vladar ne ostavi ljude na miru, već pokuša da njima vlada pomoću zakona i institucija, prirodno postaje nešto veštačko, što Čuang Ce naziva „preovladavanjem onog što je od prirode onim što je čovekovo“, čiji plod mogu biti jedino beda i nesreća.

## Napomene

## Literatura
* Fung Ju-Lan, Istorija kineske filozofije, Nolit, Beograd, 1977.

## Vanjske veze

*  Zhuangzi dvojezična kinesko-engleska verzija (prevod James Legge)
*  The Zhuangzi (prevod Nina Correa)
*  The Chuang-tzu (prevod Lin Yutang)
Publije Decije Mus (312. pr. n. e.)

**Publije Decije Mus** (*Publius Decius Mus*, ? - 295. pne.) je bio rimski vojskovođa i političar iz plebejskog roda Decia, poznat kao jedan od trojice istoimenih konzula koji su, svaki u svoje vrijeme, žrtvovali svoj život kako bi Rimu donijeli pobjedu u bitci.

Publije Decije Mus je bio sin istoimenog konzula koji je godine 339. pne. poginuo u bitci kod Vezuva. Prvi put je za konzula izabran 312. pne. za vrijeme drugog samnitskog rata, ali zbog bolesti nije sudjelovao u ratnim operacijama. Godine 308. pne. je ponovno izabran za konzula kada mu je kolega bio Kvint Fabije Maksim Rulijan.

Kada je izbio treći samnitski rat, Publije Decije Mus je godine 297. pne. izabran za konzula treći put kada je porazio Samnite kod Maleventa. Nakon što je godinu dana proveo kao prokonzul u Samniumu, Mus je ponovno izabran za konzula 295. pne. Iste se godine protiv Rimljana pokrenula velika vojska Samnita, Umbrijaca, Etruraca i Gala. Musova vojska se pridružila vojsci njegovog kolege i suprotstavila neprijatelju kod Sentina, pri čemu je Mus komandirao lijevim krilom. Za vrijeme bitke su Gali sa svojim dvokolicama probli Musove redove, ali je Mus tada, isto kao i njegov otac, sebe žrtvovao bogovima kako bi donio pobjedu. Vidjevši Musovu žrtvu, rimski vojnici su ponovno zbili redove te izvojevali konačnu pobjedu.

Njegov istoimeni sin je godine 279. pne. učinio isto u bitci kod Askula.

## Reference
* Tit Livije, *[[Ab Urbe condita (knjiga)|Ab Urbe Condita]]* ix. 40, 41, 44, 46, x. 7—.9, 14—-17, 22, 24- 26—29.
Bitka kod Sentina

**Bitka kod Sentina** je predstavljala odlučujući okršaj trećeg samnitskog rata. Odigrala se godine 295. pne. kraj *[[Sentinum|Sentina]]* (u blizini Sassoferrata u istočnom dijelu centralne Italije) između rimskih snaga na jednoj i velike koalicije Samnita, Etruraca, Umbrijaca i njihovih galskih saveznika. Rezultat je bio odlučujuća rimska pobjeda nakon koje je cijela centralna Italija pala pod rimsku vlast.

Rimskom vojskom su komandirala dva konzula - Decije Mus i Fabije Maksim Rulijan, a sastojala se od 40.000 ljudi: 4 legije, snažan kontigent rimske konjice, 1.000 elitnih konjanika iz Kampanije, 4 savezničke i latinske legije zajedno s velikim kontingentom vlastite konjice. 

Nakon poraza kod Tifernuma, Samniti su shvatili da sami ne mogu poraziti Rimljane, te su nagovoili Etrurce, Umbre i senonske Gale da im se priključe kako bi okončali rimsku dominaciju nad Italijom. Rimljani su pokušali spriječiti Samnite da odu na sjever kako bi se spojili s Galima, ali su poraženi kod kod Kamerina.  Zahvaljujući tome je saveznička vojska narasla na 80.000 ljudi, opdnosno dva puta više nego što su ih imali Rimljani. 

Nastojeći izjednačiti izglede, Rimljani su prije bitke manje kontingente poslali da počnu napadati Etruriju i Umbriju. Zbog toga su se etrurski i umbrijski kontingenti počeli povlačiti, te je saveznička snaga spala na 50.000 ljudi.

Vojske su se našle na ravnici Sentina te su dva dana čekale da otpočne borba. Na kraju su Rimljani, shvativši da ne mogu kontrolirati želju svojih vojnika za borbom, otpočeli napad. Fabije je na desnom krilu išao protiv Samnita, a Decije na lijevom protiv Gala. Njegova je linija, međutim, ubrzo probijena od galskih bojnih dvokolica. Vidjevši što se događa, Decije je odlučio žrtvovati svoj život za pobjedu - isto kao i njegov otac u bitci kod Vezuva - te se sam bacio među neprijateljske redove. Pri tome je ubijen, ali su njegovi vojnici potaknuti da ponovno zbiju redove. 

U međuvremenu je Rulijan uspio razbiti Samnite, te je iskoristio priliku da sa svojim trijarijima, kampanijskim konjanicima iIII legijom udari Gale u bok. Gali su se nakon toga dali u paničan bijeg. Na kraju je samo 12.000 Samnita i Gala preživjelo pokolj. Rimljani su izgubili 8.000 ljudi, dok su saveznici izgubili njih 25.000. 

Ova je pobjeda bila odlučujući događaj rata. Samniti su prisiljeni na predaju 290. pne. i nakon toga je Rim ostvario punu hegemoniju nad centralnom Italijom.

## Izvori

## Vanjske veze
* http://www.ccancients.net/Maps/Third-Samnite-War-298-290-BC/jd19-sentinum-295-bc.html 
* Outlines of Roman History
* "The Battle of Sentinum". The Story of Rome at The Baldwin Project .
Odnos religije i nauke

**Odnos između religije i nauke** je bio u fokusu problema demarkacije. Izjave o svijetu koje čine religija i nauka se temelje na različitim metodologijama. Reliogije se oslanjaju na objavu dok se nauka temelji na zapažanju odnosno ponavljajućim iskustvima. Neki učenjaci tvrde da su nauka i religije odvojene - primjer za to su konfliktna teza Johna Williama Drapera i nepraklapajući magisteriji Stephena Jaya Goulda, dok ostali (Thomas Berry, Brian Swimme, Ken Wilber, i dr.) predlažu spajanje. Pew Forum je objavio podatke o nauci i religiji.

## Reference

## Vanjske veze
* Ian Ramsey Centre for Science and Religion in the University of Oxford
* Religion and Science, Alvin Plantinga on Stanford Encyclopedia of Philosophy
* ''Counterbalance.org'': Science and Religion Project
* "Faith and Reason" – website about the historical relations between science and religion, PBS
* Is Science Killing the Soul? – Discussion with atheists Richard Dawkins and Steven Pinker on Edge Foundation.
* Meaning of Life A collection of video interviews with prominent scientists about topics relating science and religion (requires WMV or RealMedia software)
* Religion and Science  An article critical of the idea that religion and science occupy different realms of inquiry by Michael Ruse (with links to many other articles of the same theme), from *Butterflies and Wheels*.
* Clash in Cambridge: Science and religion seem as antagonistic as ever – by John Horgan, Scientific American, September 2005
* "Science at the Crossroads"  – Dalai Lama address to the Society for Neuroscience, 2005-11-12
* Evolution, Naturalism, and Religion , Greg Graffin's CornellEvolutionProject.org
* How the Public Resolves Conflicts Between Faith and Science , David Masci, Pew Research Center
* 
* Zygon Journal of Religion and Science
* Science and Religion  by Archbishop Luke of Crimea, an Eastern Orthodox perspective
Maslina – Dalmatinska autonomaška stranka

**Maslina - Dalmatinska autonomaška stranka** je bila lijeva regionalistička politička stranka koja je djelovala u Hrvatskoj početkom 21. vijeka. Zalagala se za autonomiju Dalmacije u Hrvatskoj. Među njenim osnivačima bio je Nikola Zokić, vijećnik HSS-a u Skupštini Splitsko-dalmatinske županije u mandatu 2001-2005. Godine 2007. je prestala s radom, prethodno se ujedinivši s Ljevicom Hrvatske.
Jezička porodica

**Jezička porodica** je grupa jezika koji potiču od zajedničkog pretka zvanog proto-jezik te jezičke porodice.

Većina svetskih jezika se uvrštava u jezičke porodice. Oni koji ne pripadaju nijednoj porodici (ili oni čija srodnost nije pouzdano utvrđena) nazivaju se izolovani jezici.

Koncept jezičkih porodica se zasniva na pretpostavci da se jezici tokom vremena dele na dijalekte, od kojih nastaju novi jezici. Za razliku od bioloških vrsta, kod jezika se često događa mešanje nesrodnih jezika čiji govornici dolaze u kontakt. U slučaju kreolskih jezika, i drugih mešanih jezika, jezik nasleđuje osobine iz više jezika. Neki jezici gluvih i slepih su se razvili izolovano i nemaju rođake. Ipak, ovakvi slučajevi su izuzeci.

## Struktura
### Potpodela
Jezičke porodice se dele u manje jezičko-rođačke grane. Jezičke porodice se često predstavljaju grafički u obliku stabla i grana, pa otuda potiče ovaj naziv. Moguće je grane posmatrati i kao nove jezičke porodice. Recimo, grupa slovenskih jezika može da se posmatra kao posebna jezička porodica, ili kao grana indo-evropskih jezika.

### Proto-jezici

Zajednički predak jezičke familije je retko unapred poznat zbog kratke istorije pismenosti. Mnoge karakteristike proto-jezika je moguće rekonstruisati korišćenjem komparativne metode. Nju je u 19. veku predložio lingvist August Šlajher. Ovom metodom je moguće demonstrirati srodnost jezika pripadnika neke jezičke porodice. Najpoznatiji primer proto-jezika je Praindoevropski jezik, koji je predak jezika kojima se danas služi većina čovečanstva.

Nekada se proto-jezik može utvrditi direktno. Na primer, dijalekti starog nordijskog jezika su proto-jezik današnjeg norveškog, švedskog, danskog, farskog i islandskog jezika.

## Povezano

* Ugroženi jezici
* Izumrli jezici
* Spisak jezičkih porodica

* **[[Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici]]**
* **[[Jezične porodice i jezici: Indoevropski jezici - Uralski jezici]]**
* Jezična porodica Indoevropskih jezika

## Vanjske veze
* Etnološki izveštaj o jezicima
* Projekat jezičkog stabla 
* Ethnologue language family index
* The LLOW-database 
* The Linguist List
Korejski jezik

**Korejski jezik** (한국어 / 조선말; ISO 639-3: kor) službeni je jezik Sjeverne i Južne Koreje. To je također jedan od dva službena jezika u pokrajini Yanbian u Kini. Ukupno preko 66.305,000 govornika, od toga 42,000,000 u Južnoj Koreji (1986); 20,000,000 u Sjevernoj Koreji (1986); 1.920,000 u Kini (2000) gdje su etnički poznati kao Chaoxian; 670,000 u Japanu (1988); 149,000 u Ruskoj federaciji (2002). Nepoznat broj u Bangkoku, Tajland.

Kroz povijesna razdoblja korejski se jezik dijeli na stari korejski, srednji korejski, moderni korejski i današnji korejski.

Dijalekti: ch’ungch’ongdo, cheju, chollado, hamgyongdo, hwanghaedo, kyongsangdo, p’yong’ando, seoulski.

## Historija
Nekada je korejski jezik bio pisan Hanja (kineskim) pismom. U 15. je stoljeću nacionalni sustav pisanja, danas poznat pod imenom Hangul, razvijen od strane korejskog kralja Sejonga Velikog.

## Reference

## Vanjske veze
Vijetnamski jezik

**Vijetnamski jezik, ** (ISO 639-3: vie ; *tiếng Việt*, ili manje često *Việt ngữ*) je jezik formalno znan prije Francuske kolonizacije kao **anamski** (po francuskom protektoratu Annamu, vijetnamski *An Nam*), sa službenim i nacionalnim statusom u Vijetnamu. Materinski je jezik Vijetnamcima (*người Việt* ili *người Kinh*), koji čine oko 86% populacije u Vijetnamu, te oko tri milijuna Vijetnamaca, koji žive u Sjedinjenim Američkim Državama. Govori se i kao drugi jezik kod nekih vijetnamskih etničkih grupa. Svrstava se u Austroazijsku grupu jezika, s mnogo govornika. Mnoštvo riječi iz jezika pripada kineskom jeziku, a neke su riječi čak uzete iz jezika kakvi se govore u Europi, najviše iz latinskog i grčkog, a izvorno se pišu pomoću kineskih znakova i pisma. Jezik se također rabi u Kambodži, Francuskoj, Australiji i Kanadi. 70-73 milijuna ljudi vijetnamski govori kao materinski, a kao strani ukupno 80 milijuna. Vijetnamski jezik danas koristi latinično pismo, s aditivnim dijakriticima i 5 tonova (bez nemarkiranog tona, vidi dolje), koji se dodatno koriste, i, osim toga, vijetnamski jezik trenutno nema službenog regulatora. *Quốc Ngữ* ("nacionalno pismo") je naziv za službeno pismo vijetnamskog jezika. 

Kao i ostali nacionalni jezici etničkih grupa, vijetnamski jezik govori se službeno u Vijetnamu, ali i kod etničkih manjina. Govori se i izvan Vijetnama, najviše u SAD-u, gdje se nalazi više od milijuna govornika, ponajviše u Teksasu, Arkansasu, Louisiani i Kaliforniji. U Australiji se nalazi nešto preko 600.000 govornika.

Prema Ethnologueu, vijetnamski se također govori u Kini, Obali Bjelokosti, Finskoj, Njemačkoj, Laosu, Martiniku, u Nizozemskoj, Novoj Kaledoniji, Norveškoj, u Filipinima, Poljskoj, Rusiji, Danskoj, Švedskoj, Senegalu, Tajlandu, Ujedinjenom Kraljevstvu, Japanu, Koreji i Vanuatuu. Glasovi vijetnamskog jezika su:

Osim ovih glasova vijetnamske abecede, postoje još i tonovi (plus nemarkirani ton), kojih ima 6 (s nemarkiranim tonom), a to su á, à, ã, ả i ạ.

## Vanjske veze

*  Ethnologue
Austroazijski jezici

**Austroazijski jezici** , velika jezična porodica iz južne Azije koja obuhvaća (169) jezika a podijeljena je na dvije glavne grane, Mon-Khmer i Munda. 
:A) Mon-khmerski jezici, Indokina (147)
::a) Asliski (asli) ukupno (18) Malajski poluotok i jedan u Tajlandu: batek, besisi, chewong, jah hut, jehai, kensiu, kintaq, lanoh, minriq, mintil, sabüm, semai, semaq beri, semelai, semnam, temiar, temoq, tonga. 
::b) istočni mon-kmerski (67) Tajland, Kambodža, Vijetnam, Laos:
:::b. 1) bahnarski (40) jezika. Vijetnam, Kambodža, Laos: alak, bahnar, chrau, cua, halang, halang doan, hre, jeh, jeng, kaco', katua, kayong, koho, kraol, kravet, kru'ng 2, lamam, lave, laven, maa, mnong (3 jezika: istočni, središnji, južni), monom, nyaheun, oy, rengao, romam, sapuan, sedang, sok, sou, stieng (2 jezika, bulo i budeh), takua, talieng, tampuan, the, todrah, trieng. 
:::b. 2) katu (19), Laos, Tajland, Vijetnam: bru (dva jezika istočni i zapadni), ir, kasseng, kataang, katu (2 jezika istočni i zapadni), khlor, khua, kuy, ngeq, nyeu, ong, pacoh, phuong, sô, ta'oih (dva jezika, gornji i donji), tareng.
:::b 3) khmerski (2), kambodža i Tajland: sjeverni ili khmer lue i središnji
:::b 4) pear (6) Kambodža: chong, pear, samre, sa'och, somray, suoy.
::c.) Mon (2) Tajland, Burma: mon, nyahkur.
::d) Nikobarski (6) Nikabari: car, chaura, južni nikobarski, shom peng, središnji nikobarski, teressa.
::e) Sjeverni mon-khmerski (38) Bangladeš, Indija, Tajland, Laos, Vijetnam, Burma, Kina: 
:::e. 1) khasi (3), Bangladeš, Indija: khasi, pnar, war.
:::e. 2) khmu (13) Laos, Vijetnam, Tajland: bit, kháng, khao, khmu, khuen, lua', mal, mlabri, o'du, phai, phong-kniang, pray 3, puoc.
:::e. 3) mang (1) Vijetnam: mang.
:::e. 4) palaung (21), Burma, Kina, Laos, Tajland: blang, con, danau, hu, kiorr, kon keu, lamet, lawa (dva jezika, zaapdni i istočni), man met, mok, palaung (3 jezika: pale, shwe, rumai), parauk, riang, samtao, tai loi, u (zove se i puman), wa, yinchia.
::f) Palyu (2) Kina: bogan, bolyu.
::g) Viet-Muong jezici (10) Vijetnam, Laos, Tajland: aheu, arem, bo, chut, hung, maleng, muong, nguôn, tho, vijetnamski.
::h) neklasificirani (4) Kina: bugan, buxinhua, kemiehua, kuanhua.

:Munda jezici, (22) Indija
:a) sjeverni (13): agariya, asuri, bijori, birhor, ho, koda, koraku, korku, korwa, mahali, mundari, santali, turi. 

:b) južni (9): bondo, gadaba, gata', juang, juray, kharia, lodhi, parenga, sora.

## Vanjske veze
* Language Family Trees: Austro-Asiatic
Mon-Khmer

**Mon-Khmer**, etnolingvistička porodica rasprostranjena kroz velika područja jugoistočne Azije. Zajedno sa porodicom Munda čini veliku austroazijsku jezičnu porodicu. Porodica Mon-Khmer raspršerna je u nekoliko grana u državama Kina, Vijetnam, Kambodža, Laos, Tajland, Burma, Malezija i Indija, i obuhvaća 147 jezika. Glavne grane su:
* A) Orang Asli, aslianski narodi sa Malajskog poluotoka koji se grubo mogu podijeliti na Orang Malayu, Senoi i Negrite, nadalje podijeljeni na niz manjih plemena: Batek, Besisi, Chewong, Jah Hut, Jehai, Kintaq, Lanoh, Mendriq (Minriq), Mintil, Sabüm, Semai, Semang (Kensiu), Semelai, Semaq Beri, Semnam, Temiar, Temoq i Tonga ili Mos Negriti.
* Istočni Mon-Khmeri, sastoje se od Bahnar, oko 40 naroda i jezika u Vijetnamu, Kambodži i Laosu: Alak, Bahnar, Chrau, Cua, Halang Doan, Hre, Jeh, Jeng, Kaco ili Kachok, Kayong, Koho, Kraol, Kravet, Krung, Lamam, Lave, Laven, Maa, Mnong, Monom, Nyaheun, Oy, Rengao, Romam, Salang (govore halang), Sapuan, Sedang, Sok, Sou, Stieng, Takua, Talieng, Tampuan, Thae (govore the), Todrah, Trieng; Khmer; Katu narodi (katuička grupa): Bru, Ir, Kasseng, Katang (Kataang), Katu, Khlor, Khua, Kuy (Suoi, Kuoy), Ngae, Nyeu, Ong, Pacoh, Phuong, Sô, Ta'oih, Tareng; Pear u kambodži, od Chong, Pear, Sa'och, Samre, Somray, Suoy.
* Mon, od Nyahkur i Mon.
* Nikobarci, Nikobari. Govore više jezika i dijalekata. Nikobarci: Chaura ili Tatet ili Tutet (na otoku Chowra), Teressa ili Taihlong (otok Teressa), Pû (na otoku Car), Lâfûl (na otoku Trinkut), Téhñu (na otoku Katchall), Lo’ong (duž obale otoka Great Nicobar), Powahat (na otoku Bompoka), Nancowry (na otocima Nancowry i Camorta), Ong (na otoku Little Nicobar), Lâmongshé (Condul), Miloh (Milo), Shompen (na Great Nicobar; 223, 1981).
* Sjeverni Mon-Khmeri, obuhvaćaju 4 skupine naroda: Khasi, od Khasi, Pnar i Jamatia (govore dijalektom war); Khmu: Bit, Kháng, Khao, Khmu, Khuen, Kniang Pong (govore phong-kniang), Lua', Mal, Mlabri, O'du, Phai, Pray, Puoc; Mang, od Mang; i Palaung (s 21 jezikom) u Burmi, Laosu, Kini i Tajlandu, sastoje se od: Blang ili Bulang, Con, Danau, Hsen-Hsum (govore mok), Hu, Kiorr, Kong Ge, Lamet, Lawa, Manmet, Palaung, Parauk, Puman ili U, Riang, Samtao, Tai Doi, Tailoi, Wa, Yinchia.
* Palyu, u Kini: od Palyu (jezik bolyu), Kinezi ih zovu Lai; Bogan ili Bengan.
* Viet-Muong, od: Chut (sa tri jezika) Arem, Chut, Maleng ; Cuoi (2 jezika) Hung, Tho; Muong (3) Bo, Muong, Nguôn; Thavung (1), Aheu Luang, Vijetnamci ili Anamiti (1).
* neklasificirani: Bugan, Bit, od Kineza nazivani Buxin (govore jezikom buxinhua), Kemei (govore kemiehua) i Kuanhua koje * 'Ethnologue' * jezično razlikuje od Kuan ili Khuen, svi u Kini.

## Vanjske veze
* Language Family Trees: Mon-Khmer
Senat Sjevernih Marijanskih Otoka

**Senat Sjevernih Marijanskih Otoka** () je gornji dom Skupštine Sjevernih Marijanskih Otoka. Sastoji se od devet senatora koji zastupaju tri senatska okruga - (Saipan i Sjeverne Otoka, Tinian i Aguiguan, te Rota), svaki sa tri senatora, koji se u različitim intervalima biraju na četiri godine.

Nakon izbora 2007. godine većinu u Senatu je dobila koalicija Stranke pogodbe, demokrata i jednog nezavisnog kandidata. Senat Sjevernih Marijanskih otoka je tako postao jedno od rijetkih državnih i teritorijalnih zakonodavnih tijela u SAD koje kontrolira treća stranka.

## Sastav Senata

## Povezano
* Predstavnički dom Sjevernih Marijanskih Otoka

## Reference

## Vanjske veze
* Official website
Benigno Fitial

**Benigno Repeki Fitial** (27. novembar 1945. -) je trenutni guverner Zajednice Sjevernih Marijanskih Otoka. Fitial je na svoj položaj izabran 6. novembra 2005. a mandat je preuzeo 9. januara 2006. 

Fitial je prvi guverner Sjevernih Marijanskih Otoka koji potiče iz redova karolinske manjine. Školovao se u Saipanu i diplomirao ekonomiju na Univerzitetu Guama. Fitial je imao uspješnu poslovnu karijeru, tokom koje je razvio bliske veze s kontroverznim lobistom Jackom Abramoffom. Oženjen je s Josie Fitial, s kojom ima dvoje djece, kao i četvoro djece iz prethodnog braka.

Fitial je bio izabran za člana, a potom i predsjednika Predstavničkog doma. U prošlosti je bio član Republikanske stranke, ali se poslije priključio Stranci pogodbe.

Na poziciji guvernera 20. 2. 2013. zamijenio ga je Eloy Inos.

## Vanjske veze

* Office of the Governor, Commonwealth of the Northern Mariana Islands 
** Biography of Gov. Benigno R. Fitial 
* Pacific Magazine: "''The Business Governors''": The Inauguration of Gov. Benigno Fitial and Lt. Gov. Timothy Villagomez 
* Covenant Party Site
Zapadnoiranski jezici

**Zapadnoiranski jezici**, skupina od (72) iranska jezika (uključujući dijalekte) raširenih u državama Afganistan, Iran, Irak, Pakistan, Turska i Izrael. Dijele se na: 
:A) sjeverozapadni (54):
::a. Balučki jezici /Balochi (5) Pakistan, Iran: bashkardi, balučki (južni, zapadni i istočni), koroški.
::b. kaspisjki jezici (3) Iran: gilaki, mazanderanski (mazanderani), šahmirzadski (shahmirzadi).
::c. Centralni Iran (12) Iran, Indija: aštijanijski (ashtiani), fars (sjeverozapadni), zoroastrijski darski (gabri ili yazdi), gazi, khunsari, natanzi, nayini, parsi, parsi-dari, sivandski (sivandi), soi, vafski (vafsi).
::d. haladž, Iran i Azerbajdžan. 
::e. Kurdski jezici (4) Irak, Iran, Turska: kurdski (centralni, sjeverni i južni), lakski (laki).
::f. Ormuri-Parachi (2): ormurski (ormuri), parački (parachi).
::g. Semnanski jezici (4): lasgerdski, sangisarski, semnanski, sorkhei.
::h. Tališki jezici (16) Iran, Azerbajdžan: alviri-vidari, eshtehardi, gornji taromi (gornjotaromski), gozarkhani, harzani, kabatei, kajali, karingani, kho'ini, koresh-e rostam, maraghei, razajerdi, rudbari, shahrudi, takestanski (takestani), tališki.
::i. Zaza-Goranski jezici (6) Irak, Turska: bajelani, dimli, gurani, kirmanjki, sarli, shabak.
::j. neklasificirani (1): dezfuli. 
::k. izumrli jezici (2): azarski, medijski, partski.

:B). jugozapadni (18):
::a. Farski jezici (2): jugozapadni, larski (lari).
::b. Lurski jezici (4): bahtiarski (bakhtiâri), sjevernolurski, južnolurski, kumzari.
::c. perzijski jezici (10): ajmački, buharski, darwazi, dehwari, dzhidi, farsi: zapadni, istočni; hazaragi, pahlavanski, tadžički.
::d. Tatski jezici (2): judeotatski, tatski.

## Vanjske veze
* Language Family Trees: Indo-European, Indo-Iranian, Iranian, Western
Lista političkih stranaka na Sjevernim Marijanskim otocima

Na Sjevernim Marijanskim Otocima umjesto dvostranačkog sistema (kao u najvećem dijelu SAD), postoji višestranački sistem, tj. političkim životom dominiraju tri od četiri postojeće političke stranke. Te su stranke: 

* Stranka pogodbe
* Demokratska stranka 
* Reformska stranka
* Republikanska stranka
Demokratska stranka (Sjeverni Marijanski Otoci)

**Demokratska stranka** () je politička stranka koja djeluje na Sjevernim Marijanskim Otocima. Tradicionalno se povezuje s američkom Demokratskom strankom, iako te veze nisu formalne. Posljednjih godina je veliki broj članova kao i glasača prešao u novostvorenu Stranku pogodbe. Nakon posljednjih izbora Demokratska stranka ima 1 mjesto u Predstavničkom domu te 1 mjesto u Senatu, gdje se nalazi u koaliciji sa Strankom pogodbe.
Stranka pogodbe (Sjeverni Marijanski Otoci)

**Stranka pogodbe** () je politička stranka na Sjevernim Marijanskim Otocima. Osnovana je godine 2001. te se zalaže za zaštitu okoline i neoliberalnu ekonomsku politiku. Od svog osnivanja je oduzela veliki broj glasača i kadrova Demokratskoj i Republikanskoj stranci. Njen član Benigno Fitial je od 2006. na mjestu guvernera. U Predstavničkom domu je s 4 od 20 mjesta u manjini, dok u Senatu, gdje ima 3 od 9 mjesta, u većini zajedno s demokratima i jednim nezavisnim senatorom.
Republikanska stranka (Sjeverni Marijanski Otoci)

**Republikanska stranka** () je politička stranka koja djeluje na Sjevernim Marijanskim Otocima, odnosno teritorijalni ogranak američke Republikanske stranke.

Od 2001. kada je osnovana nova Stranka pogodbe, Republikanska stranka je izgubila dio kadrova i glasača, ali u manjoj mjeri nego njen dotadašnji suparnik Demokratska stranka. Republikanska stranka trenutno ima većinu u Predstavničkom domu, dok je u Senatu u manjini.
Andorra la Vella

**Andora la Vella** (20.347 stanovnika 1990.) je glavni i najveći grad Andore. Nalazi se na jugu zemlje u uskoj pirenejskoj dolini Gran Valira. Glavni je grad *de facto* od 1287., a službeno od donošenja prvog andorskog ustava 1993. Sjedište je zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti. Najvažnije gospodarske grane su turizam i financije. Postoje i tvornice pokućstva i žestokih pića.
Lista sukneževa Andore

Ovo je **lista sukneževa Andore**.

Kneževina Andora, smještena u Pirinejima na francusko–španskoj granici, uspostavljena je godine 1278. Sporazumom o zajedničkom sizerenstvu između katalonskog biskupa od Urgella i okcitanskog grofa od Foixa, čiji su potomci godine 1479. naslijedili Navarru a 1589. godine i francusko prijestolje. Kneževska prava i duumvirat se nastavio preko državnih poglavara, uključujući i Francusku republiku. Tako i danas francuski izabrani državni poglavar automatski postaje Ko-knez Andore, dok je drugi ko-knez Biskup od Urgella.

## Reference

## Vanjske veze
* Representació de S.E. El Copríncep Francés
* El Copríncep d'Urgell 
* Rulers.org — Andorra list of rulers for Andorra
Jezici po broju govornika

Ovo je **popis jezika po broju izvornih govornika** s preko 10 milijuna. Popisi su izrađeni na temelju podataka raznih lingvističkih i drugih organizacija, te se podaci u njima međusobno često razlikuju i trebaju koristiti s oprezom. Te razlike se najčešće događaju ubrajanjem ili izuzimanjem dijalekata ili uzajamno razumljivih varijanata iz nekog jezika, pripisivanje stanovništva u govornike kojima navedeni jezik nije materinji, ubrajanjem stanovništva s više materinjih jezika, ili zbog različitih kriterija kod razlikovanja jezika u dijalektnom kontinuumu.

## Publikacije i rangiranje
*[[Nationalencyklopedin]]* (NE) je suvremena i komprehenzivna švedska enciklopedija sa zadnjim izdanjem iz 2007. jednom ažuriranim u 2010. godini. Kako se metode popisa stanovništva u različitim zemljama u znatnoj mjeri razlikuju, a s obzirom na to da neke zemlje ne bilježe jezik u svojim popisima, bilo koji popis jezika izvornih govornika ili ukupnog broja govornika, njihov popis se učinkovito temelji na procjenama.

*[[Ethnologue]]* je publikacija evangelističko-kršćanske lingvističke organizacije SIL International. Njihove procjene su samo djelomično kompatibilne s NE-inima jer najčešće uvažavaju varijante policentričnih jezika pod zasebne jezike. Od 2015. godine publicira se godišnje, s posljednjim, 26. izdanjem iz 2023. godine.
}

## Napomene

## Izvori

## Vanjske veze
* The Ethnologue - top 200 jezika s najviše govornika (čitav sajt traži pretplatu ili transakciju za pregled informacija)
Eloy Inos

**Eloy S. Inos** je sjevernomarijanski političar koji se trenutno nalazi na mjestu guvernera Sjevernih Marijanskih Otoka, a ranije je obnašao dužnost mjestu viceguvernera. Kao člana Stranke pogodbe ga je guverner Benigno Fitial nominirao na mjesto viceguvernera, nakon što je dotadašnji viceguverner Timothy P. Villagomez osuđen na zatvorsku kaznu zbog korupcije. Nominaciju je potvrdio Senat, a Inoy preuzeo dužnost 1. maja 2009. godine. Dana 20. februara 2013. na mjestu guvernera zamijenio je Benigna Fitiala.

|-
Joan Enric Vives Sicília

**Đoan Enrik Vives i Sisilija** (, rođen 24. jula 1949.) je biskup Urđelja, i ko-princ Andore od 2003. Jedan je od dvojice vođa kneževine Andore zajedno sa predsednikom Francuske. 

Njegov lični predstavnik je Nemesi Markes i Oste.

## Vanjske veze

* Službena stranica
Nemesi Marqués Oste

**Nemesi Marquès Oste** (Cabó, Španija, 17. maj 1935 -) je rimokatolički svećenik koji je u Andori služio kao predstavnik biskupa od Urgella, jednog od ko-kneževa te države. Prije imenovanja je bio župnik u Bellestaru, selu u Kataloniji.

## Povezano
* Politika Andore
Christian Frémont

**Christian Frémont** (1942 - ) je francuski političar koji od 2008. godine u Andori predstavlja Nicolasa Sarkozyja kao jednog od ko-kneževa, odnosno državnog poglavara Andore.
Premijer Andore

**Šef vlade** () je vodeći funkcionar izvršne vlast u Kneževini Andora.

Trenutni *Cap de Govern* je Jaume Bartumeu.

## Šefovi vlade Andore
Jaume Bartumeu

**Jaume Bartumeu Cassany** (Andorra la Vella, 10. novembar 1954.-) je andorski advokat i političar koji je vršio dužnost šefa vlade. U junu 2000. je bio među osnivačima Socijaldemokratske stranke (PS), te bio njen glavni sekretar od 2004. Od 2005. do 2009. bio je vođa opozicije u Općem savjetu dolina (parlamenta). Nakon parlamentarnih izbora 26. aprila 2009. na kojima je njegova stranka osvojila relativnu većinu, dana 5. juna 2009. je izabran za šefa vlade i obnašao je tu dužnost do 28. aprila 2011. godine.

## Vanjske veze
* Jaume Bartumeu službena stranica
Vladimir Vidrić

**Vladimir Vidrić** (Zagreb, 30. travnja 1875. - Zagreb, 29. rujna 1909.), hrvatski književnik, jedan od najistaknutijih lirika moderne

## Biografija

Potječe iz imućne građanske obitelji (otac, odvjetnik Lovro Vidrič, bio je slovenskog podrijetla). Bio je jedan od vođa prosvjedne skupine koja je prigodom posjeta cara Franje Josipa Zagrebu 1895. godine spalila mađarsku zastavu na Trgu bana Jelačića. Studirao je pravo u Pragu, Grazu i Beču. Doktorirao je 1903. godine, ali se posvetio odvjetništvu, a ne sveučilišnoj karijeri. Pjesme je počeo pisati još kao gimnazijalac, ali pravim književnim početkom može se smatrati pjesma "Boni mores", objavljena 1897. godine u "Viencu". Opus mu je nevelik: broji 40-ak pjesama, od kojih je većina uvrštena u njegovu zbirku "Pjesme", koju je sam izdao 1907. godine.

Bio je na glasu zbog svog burnog života, nevjerojatne inteligencije i fotografskog pamćenja (provodio je cijele večeri recitirajući stihove impresioniranim prijateljima; u školi uvijek bio među najboljim učenicima) i pripadnosti kontroverznom naprednjačkom političkom krugu.

Vidrićevi pjesnički ugođaji su u pravilu uklopljeni u objektivni okvir, pjesnički subjekt se gubi ili skriva u kakvom mitskom liku. Njegove slike poganskog, klasičnog i mitološkog svijeta zapravo su svojim sadržajem izrazito osobne. Vidrić je bio impresionist s izrazitim osjećajem za likovni segment. Njegove pjesme (npr. "Jutro", dva "Pejzaža", "Adieu", "Ex Pannonia", "Dva levita" itd.) danas su nezaobilazan dio svake ozbiljnije antologije hrvatskog pjesništva. Suvremenici, npr. A. G. Matoš, prigovarali su mu tehničku nesavršenost, pogrešne akcente u rimama i stilsku neizbrušenost. Međutim, tome je uzrok krajnje moderna struktura njegovih pjesama, gdje se ritam ne zasniva na slogu, nego na glavnim akcentima. Možda najbolji opis Vidrićeve poezije dao je Ivo Frangeš: "Svijet Vidrićev djeluje kao krhotina drevnih antičkih vaza, gdje činjenica da je sačuvani prizor još i manji, zbog ulomljenosti, zapravo pojačava dojam. Svijet je to minijaturan, ali do bola čist, s nekom čudesnom trećom dimenzijom, koja višestruko premašuje naše uobičajeno poimanje širine i dubine."
 
Umro je 1909. godine pod nerazjašnjenim okolnostima u psihijatrijskoj bolnici u Vrapču.

## U popularnoj kulturi

Vladimir Vidrić se pojavljuje kao lik u TV-seriji *[[Olujne tišine]]* u kojoj ga je tumačio Goran Višnjić.
Leconte de Lisle

**Charles-Marie-René Leconte de Lisle** (Saint-Paul, 22. listopada 1818. - Luveciennes pokraj Pariza, 17. srpnja 1894.), francuski pjesnik

Bio je pristaša Fourierova utopijskog socijalizma, radikalni demokrat i republikanac. Razočaran događajima poslije 1848., povlači se iz politike i posvećuje književnosti. Tražio je motive u antici i mitologiji. Bio je pesimist i fatalist, uvjeren da čovjek ne može mijenjati svoju sudbinu. Poznat je i kao prevoditelj grčkih klasika na francuski jezik. Bio je vođa škole pjesnika koji su o almanahu "Parnasse" prozvani parnasovci.

**Djela**: 
* "Antičke pjesme" 
* "Barbarske pjesme" 
* "Tragične pjesme"
Opći savjet (Andora)

**Opći savjet** (na katalonskom *Consell General*) je jednodomni parlament Andore. Ponekad se za njega koristi i izraz **Opći savjet Dolina** (na katalonskom *Consell General de les Valls*) iz historijski razloga, odnosno radi razlikovanja od sličnog tijela u Vall d'Aranu u Francsukoj.

Savjet čini 28 članova koji se biraju na mandat od četiri godine. 14 se bira proporcionalnim sistemom s državne liste, a svaka od sedam župa bira po dva predstavnika.

## Vanjske veze
* Službena stranica
Šef vlade

**Šef vlade** je izraz kojim se označavaju funkcionari koji se nalaze na čelu ili operativno vode izvršnu vlast u nekoj državi. Oni najčešće rukovode tijelom koje se naziva vlada ili kabinet. Za šefa vlade se često koriste posebne titule kao što su premijer, prvi ministar, glavni ministar, kancelar i sl.

Ovisno o političkom uređenju, šef vlade može, ali ne mora biti istovremeno i šef države. Ukoliko su šef države i šef vlade predstavljaju jednu te istu funkciju, onda je najčešće riječ o predsjedničkom sistemu u republikama.

Mnogo češći slučaj je da šef vlade ima odvojenu funkciju i ovlasti od šefa države. Šefa vlade može imenovati šef države, odnosno izabrati parlament. U potonjem slučaju se govori o parlamentarnom sistemu. Ovlasti šefa države u odnosu na šefa vlade; tamo gdje su one u republikama izjednačene, govori se o polupredsjedničkom sistemu.

## Povezano
* Predsjednik vlade

## Reference
* Jean Blondel & Ferdinand Muller-Rommel *Cabinets in Western Europe* ()
* WorldStatesmen (click on each country)
Hugo von Hofmannsthal

**Hugo von Hofmannsthal** (Beč, 1847-1929), austrijski je pisac židovsko-talijanskog podrijetla rođen u Beču.

## Biografija
Glavni je zastupnik impresionističke drame i općenito Bečkog impresionizma uz Arthur Schnitzlera. Već u dobi od 17 godina objavljuje pod raznim pseudonimima, među njima je najpoznatiji "Loris". U Beču je studirao filozofiju, te se do 1905. godine bio priključio pjesničkom krugu okupljenom oko Stefana George. Započeo je sa lirikom i manjim dramskim djelima, da bi nastavio sa obnavljanjem antičkih tragedija. Hvalevrijedna bila je i njegova suradnja sa komponistom Richardom Straussom.1920 godine bio je suosnivač čuvenih Salzburger Festspiele. Nakon samoubojstva njegovog najstarijeg sina zadobio je srčani udarac u Rodaunu kraj Beča. Njegova rana djela prožeta su bavljenjem estetskim pitanjima i krizom jezika.
Georg Trakl

**Georg Trakl** (Salzburg, 3. veljače 1887. - Krakov, 3. studenog 1914.), austrijski pjesnik

Osnovne teme njegove lirike (koja se u stanovitom smislu nastavlja na Höderlina) su tamne životne moći, besmislena patnja, smrt, morbidna priviđenja užasa koja se objavljaju u snažnim slikama asocijativnih impresija, oslobođenih svakog logičkog i sintatičkog reda. Mračni sanjar, izopačenik, alkoholičar, samotnik čiji se život odvijao samo noću, mamuran piše svoje pjesme na zgužvanim papirićima ili nagnut nad prljave kavanske stolove, i satima vodi nadahnute lirske monologe. I njegova je proza puna osjećaja strave i tjeskobe. Bio je narkoman, a život je završio samoubojstvom. Neshvaćen je i odbačen u vrijeme kada je pisao i djelovao, a za Europu je "otkriven" tek nakon Drugog svjetskog rata.

**Djela**: 
* "Pjesme",
* "Sebastijan u snu",
* "Pjesmotvori",
* "Iz zlatnog kaleža"
* "Objava i propast".

Neka njegova djela na hrvatski je preveo Vladislav Kušan.
Georg Heym

**Georg Heym** (1887. Hirschberg (Šleska) - 1912. Berlin), njemački književnik poznat po svojoj poeziji, jedan od predstavnika ranog ekspresionizma.

Sin vojnog odvjetnika. Djetinstvo je proveo u Hirschbergu, od 1910. boravi u Berlinu. Uz Stadlera i Trakla to je jedan od najznačajnijih liričara ranog ekspresionizma pod utjecajem Baudelairea, Verlainea, Rimbauda i Georgea. U njegovim djelima možemo prepoznati nadolazeće katastrofe ratnog i poslijeratnog razdoblja, nemislosrdnost velikih gradova, strašnu usamljenost ljudi, smrt te besmislenost općenitog postojanja. Na vrlo neobičan i nesretan način skončao je svoj život time što se utopio sa svojim prijateljem Ernstom Balcke na rijeci Havel dok su se išli po njoj klizati.
Otorinolaringologija

**Otorinolaringologija** (oto- + rino- + laringo- + -logija) je medicinska nauka koja se bavi proučavanjem i liječenjem bolesti uha, nosa i grla. Po metodama liječenja otorinolaringologija je pretežno kirurška struka. U početku su se otologija ( zajedno s rinologijom) i laringologija razvijale potpuno odvojeno i tek potkraj prvog svjetskog rata stvorena je jedinstvena struka.

Moderna otorinolaringologija proširila se na liječenje susjednih organa: paranazalnih sinusa, jednjaka, traheje i bronha. U njenim okvirima razvile su se nove specijalizirane struke: fonijatrija,audiologija i dr.

Otorinolaringologija ima veliko socijalno značenje: u zaštiti dišnih organa od prašine u industriji i rudarstvu, u zaštiti uha od buke, u brizi za gluhe i nagluhe, u njihovoj rehabilitaciji.
Arthur Schnitzler

**Artur Šnicler** (; Leopoldštat, 15. maj 1862 – Beč, 21. oktobar 1931) je bio austrijski pripovedač i dramaturg.

Rođen je u porodici uglednog mađarsko-jevrejskog lekara. Studirao je medicinu, neko vreme se njome bavio, ali ju je napustio posvetivši se pisanju.

Dela Artura Šniclera su često predmet kontroverzi zbog svog neposrednog opisa seksualnosti. U jednom pismu Sigmund Frojd mu je rekao: „Imam utisak da ste Vi intuitivno naučili - u stvari, pažljivom introspekcijom - sve ono što sam ja morao da naučim teškim radom sa pacijentima“. Neka njegova druga dela bave se kritikom antisemitizma.

Šnicler je dobio epitet pornografa posle premijere svoje predstave „Krug“ (*[[Reigen]]*) u kome je deset parova prikazano pre i posle seksualnog odnosa. Adolf Hitler je kasnije Šniclerovo delo nazvao „jevrejskim smećem“.

Bio je član avangardne umetničke grupe Mladi Beč (*Jung Wien*) koja se poigravala sa društvenim konvencijama. Specijalizovao se za pisanje kraćih dela, novela i jednočinki. Pored toga, vodio je lični dnevnik od 17. godine do 2 dana pred smrt. Na kraju je ovaj dnevnik imao blizu 8000 strana.

## Dela
* 1892 Anatol (drama)
* 1894 Das Märchen (drama)
* 1895 *[[Liebelei]]* (kazališni komad)
* 1895 Sterben (novela)
* 1898 Freiwild (drama)
* 1898 Die Frau des Weisen (priče)
* 1899 Der Sohn (novela)
* 1899 Das Vermächtnis (drama)
* 1899 Der grüne Kakadu (drama)
* 1899 Paracelsus (drama)
* 1899 Die Gefährtin (drama)
* 1901 Der Schleier der Beatrice (drama)
* 1901 Frau Berta Garlan (priča)
* 1901 Lieutnant Gustl (Novelle)
* 1902 Lebendige Stunden (Dramen)
* 1903 *[[Reigen (drama)|Reigen]]* (scenska igra)
* 1904 Der einsame Weg (drama)
* 1905 Die griechische Tänzerin (priče)
* 1906 Zwischenspiel (drama)
* 1906 Der Ruf des Lebens (drama)
* 1906 Marionetten (Dramen)
* 1907 Dämmereelen (priče)
* 1908 Der Weg ins Freie (roman)
* 1909 Komtesse Mizzi oder Der Familientag (drama)
* 1909 Der tapfere Kassian (Singspiel)
* 1910 Der junge Medardus (drama)
* 1910 Der Schleier der Pierrette (Pantomime)
* 1911 Das weite Land (Tragikomödie)
* 1912 Masken und Wunder (Erzählungen)
* 1912 Professor Bernhardi (komedija)
* 1913 Frau Beate und ihr Sohn (priča)
* 1915 Komödie der Worte (drame)
* 1917 Doktor Gräsler, Badearzt (priča)
* 1917 Ich (priča)
* 1917 Fink und Fliederbusch (drama)
* 1918 Casanovas Heimfahrt (priča)
* 1919 Die Schwestern oder Casanova in Spa (drama)
* 1924 Fräulein Else (priča)
* 1924 Die dreifache Warnung (Erzählungen)
* 1924 Komödie der Verführung (drama)
* 1925 Die Frau des Richters (priča)
* 1926 Die Traumnovelle
* 1926 Der Gang zum Weiher (drama)
* 1927 Spiel im Morgengrauen (priča)
* 1928 Therese. Chronik eines Frauenlebens (roman)
* 1930 Im Spiel der Sommerlüfte (drama)
* 1931 Flucht in die Finsternis (priča)
* 1939 Über Krieg und Frieden (aforumi)
* 1966 Das Wort (drama)
* 1968 Jugend in Wien (autobiografija, nedovršena)
* 1970 Zug der Schatten (drama)
Paul Verlaine

**Paul-Marie Verlaine**, (Metz, 30. ožujka 1844. - Pariz, 18. siječnja 1896.), francuski pjesnik

U početku je pripadao parnasovskoj školi. Zbog Arthura Rimbauda napušta obitelj i odlazi u pustolovnu skitnju po Belgiji i Engleskoj. U Bruxellesu je pripit, pucao u Rimbauda, zbog čega je osuđen na dvije godine tamnice. Nakon zatvora predaje u Engleskoj i kod isusovaca u Rethelu. Pateći zbog braka propalog zbog njegove biseksualnosti obraća se religiji. Iz zatvora objavljuje zbirku pjesama "Romanse bez riječi" i piše zbirku "Razboritost" koja izlazi 1881. i stihove koji kasnije ulaze u zbirke "Mudrost" i "Paralelno". Godine 1874. nastanio se u Parizu, gdje je tiskao poemu **"Pjesničko umijeće"**, koju pjesnička generacija osamdesetih godina prihvaća kao manifest simbolizma, a Verlaine je postao predvodnik novog pravca. Svoja opscena djela tiskao je kriomice pod pseudonimom Pablo de Herlagnez. Opet je zatvoren zbog zlostavljanja majke, boluje od artritisa. Ne razlikuje zbilju od mašte, uzima opijum i hašiš, živi boemskim životom, snašao ga je pjesnički usud.
Omarska

**Omarska** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Prijedor koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 3.436 stanovnika..

## Geografija

## Historija

## Stanovništvo

## Privreda
Kod Omarske se nalazi rudnik gvožđa.

## Značajne osobe
* Željko Buvač, poznati fudbalski trener

## Galerija

Datoteka:Crkva omarska.jpg|Crkva svetog cara Lazara u Omarskoj


## Reference

## Povezano
* Logor Omarska

## Izvor
* Knjiga: "Nacionalni sastav stanovništva - Rezultati za Republiku po opštinama i naseljenim mjestima 1991.", statistički bilten br. 234, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Bosne i Hercegovine, Sarajevo.
* internet - izvor, "Popis po mjesnim zajednicama" - http://www.fzs.ba/Podaci/nacion%20po%20mjesnim.pdf 

## Vanjske veze
Gisekiaceae

**Gisekiaceae** su mala familija zeljastih biljaka iz reda Caryophyllales. Obuhvata jedan rod (*[[Gisekia]]*) sa pet vrsta, rasprostranjenih u Africi i Aziji.

Taksonomski status familije je često osporavan (npr. ne postoji u klasifikaciji APG iz 2000. godine), a filogenetski položaj familije u redu je neutvrđen. Postoje podaci koji ukazuju na srodnost sa familijom Phytolaccaceae.

## Literatura
Zolta

**Zolta** (, r. ?, † 947.), je bio treći veliki knez Mađara i ujedno paganski mađarski vladar i naslednik u dinastiji Arpadovaca, peti i najmlađi sin Arpada, koji je vladao u periodu od 907. do oko 947.

## Biografija
Bio je najmlađi (peti) sin Arpada. U Letopisu Mađara Zolta se spominje kao naslednik svoga oca Arpada i isto tako napominje da je oženjen sa kćerkom Menmarota , lokalnog vojnog vođe u regionu Bihar u vreme mađarskih osvajanja ovih predela .
 
Četiri njegova starija brata, u vreme njegovog stupanja na mesto vođe, su već bili umrli, tako da ga je Arpad već za svog života odredio za naslednika. Svoju vladavinu Zolta nije obeležio ni sa kakvim uspehom, već se borio da se održi na kakvo takvoj vlasti. Vođe podčinjenih okolnih plemena su stalno osporavale njegovo pravo na vlast. Razlog tome je bio da je po tradiciji od oca najstariji sin nasleđivao ovo pravo a Zolta je bio najmlađi sin Arpada.

Ove trzavice među plemenskim starešinama su toliko oslabile veze u labavom savezu da su se u pisanim izvorima tog doba vodile polemike oko opstanka mađarskog plemenskog saveza i doživljavanje sudbine Atile i njegovih Huna. 

Po izvorima Zolta je imao samo jednog sina, Takšonja. Međutim posle smrti svoga oca, 1047. godine, Takšonj nije u tom trenutku bio sposoban da preuzme vođstvo nad plemenima, već je poziciju plemanskih starešina preuzeo Fajs. Ipak nakon kratke vladavine Fajsa on će ipak preuzeti vlast.

## Zaveštanje
Najnovija istraživanja dovode u pitanje njegovu poziciju kao vladara i vlasti koje je imao. 

U svakom slučaju, njegovo vođstvo značilo je mnogo manje nego vođstvo njegovih prethodnika, tokom njegove vladavine, plemenske vođe su imali većinu ovlašćenja. U periodu njegove vladavine pokreti *(kalandozások)* mađarskih plemena su bile van kontrole i bili više nego uobičajeni po predelima Karpata i Panonske nizije.

## Reference

## Izvori
* *Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század)*, főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Kristó, Gyula: *A Kárpát-medence és a magyarság régmúltja (1301-ig)*
Fajs

**Fajs** (, (? &ndash; ?), je bio četvrti veliki knez Mađara i ujedno paganski mađarski vladar i naslednik u dinastiji Arpadovaca, sin Jutaša *Jutas*, koji je vladao u periodu oko 950. godine 

## Biografija
Fajs je bio sin Jutoša *(Jutocsa ili Jutas)*, trećeg Arpadovog sina i on je vladao mađarskim plemenima oko 950. godine u vreme Vizantijskog cara Konstantina VII.

O Fajsovoj vladavini Konstantin VII u svom delu *Upravljanje carstvom* *(De administrando imperio)* u poglavlju pod brojem četrdeset, *O [[Kabari|kabarskoj]] i turskoj naciji*, beleži:

:„*Zna se da je Arpad, Veliki turski vezir, imao četiri sina, prvi je Tarhoš *(Tarkatzú/Tarkacsu/Tarhos)*, drugi Jelek *(Jelekh/Jelek/Üllő)*, treći Jutaš *(Jutotza/Jutocsa/Jutas)* i četvrti [[Zolta, Veliki vezir Mađara|Zolta]] *(Solt/Zsolt/Zoltán)*

:*Zna se da je Arpadovog prvog sina Tarhoša, naslednik Tevel *(Tebelét/Tevel)*, drugog sina Jeleka, naslednik Ezelek *(-{Ezelekh/Ézelő}-)*, trećeg sina Jutoša, naslednik Fajs *(Falitzi/Falicsi)*, **a to je onaj koji sada vlada** i četvrtog sina Zolta, naslednik Takšonj *(Takszit/Taksony)*.”

U Fajsovo vreme plemenska konfederacija je bila stihijska i većina mađarskih plemena je svaka za sebe donosila odluke. Predpostavlja se da je kraj njegove vladavine bio označen Bitkom kod Augsburga gde su združene snage Istočne Francuske i Bohemije porazile Mađare. Naslijedio ga je Takšonj sin Zolte koji je bio vladar Mađara prije njega.

## Izvori

## Izvori
* Pauler Gyula és Szilágyi Sándor (szerk.): *A magyar honfoglalás kútfői* Magyar Tudományos Akadémia, Bp., 1900
* Kristó Gyula: *Falicsi* In: Kristó Gyula – Makk Ferenc: *Az Árpádok – fejedelmek és királyok* Szukits Könyvkiadó, Szeged, 2003- 
* Györffy György: *István király és műve* Gondolat Kiadó, Bp., 1977- 
* Dümmerth Dezső: *Az Árpádok nyomában* Panoráma Kiadó, Bp., 1987- 
* Kristó Gyula: *Szent István király* Vince Kiadó, 2001- 
* Kristó Gyula – Makk Ferenc: *A kilencedik és a tizedik század története* Pannonica Kiadó, 2001 

## Референце