Haubica

**Haubica** je artiljerijsko oruđe namijenjeno za gađanje ubacnom putanjom. Polazni uglovi projektila su obično između 20 i 45 stepeni. Ima dužu cijev od merzera, kraću od topa, a polazni uglovi cijevi i projektila su manji nego kod minobacača. Cijev je obično dužine od 12-30 kalibara.

Za razliku od minobacača, oruđe se puni straga, ima izolučenu cijev, i veći domet.

## Historija
### Haubice glatke cijevi

Naziv haubica najvjerovatnije dolazi od češke riječi *houfnice*. Prvi put su upotrijebljene u toku Husitskih ratova 1419.-1436, sa kratkom cijevi dužine manje od 1 metar. Iz njih se gađalo kamenim i gvozdenim đuladima, a po razvitku bombi i granata, i ovim vrstama zrna. Elevacija cijevi nije prelazila 30 stepeni.

Do godine 1700., većina zemalja ih ima u sastavu vojske, a uvode se i u naoružanje brodova. Krajem 18. vijeka, u pruskoj vojsci postojale su 4 vrste haubica: (7, 10, 25 i 30 funti), a u austrijskoj 3 i to od 7, 10 i 12 funti. Iz njih se obično gađa rasprskavajućim granatama ili kartečom pa imaju veliko dejstvo na neprijatelja. Dobra osobina visoke elevacije omogućava im djelovanje protiv djelomično zaklonjenog protivnika.

Pri kraju epohe sredinom 19. vijeka, nastojalo se objediniti dobre osobine haubice i topa u jedno oruđe. Francuska 1853. uvodi top-haubicu kalibra 120&nbsp;mm iz koje se moglo gađati granatama, kartečom, šrapnelom ili đuletom.

Za vrijeme Prvog srpskog ustanka, u bici na Mišaru, Karađorđe ima jednu haubicu, pod nazivom **kubuz**.
Pod ovim imenom haubice se pominju u srpskoj vojsci sve do 1870-ih godina. Kragujevačka topolivnica koja je osnovana 1853. izrađuje 8 kratkih i 6 dugih *kubuza* 130&nbsp;mm. Kasnije izrađuje 6 dugih *kubuza* 160&nbsp;mm, a godine 1860. 24 *kubuza* kalibra cijevi 120&nbsp;mm.

### Olučne sporometne haubice
Uvode se kasnije od olučnih topova, jer je bilo gledišta da će poboljšani topovi moći izvršavati i zadatke haubica. Rusko-turski rat 1877.-1878. potvrđuje veliku potrebu za oruđima sa ubacnom putanjom, pa se haubice razvijaju dalje. Tako njemački sistem Krup iz 1880. ima 3 haubice: kalibra 150, 170 i 210&nbsp;mm. Oruđe 150&nbsp;mm ima težinu od 2220&nbsp;kg, a od 210&nbsp;mm - 5030&nbsp;kg.

Srbija 1897. godine naručuje kod francuske firme Šnajder 22 haubice kalibra 120&nbsp;mm M97. Imale su brzinu gađanja 3-4 granate u minuti, i dvodjelni projektil sa 5 barutnih punjenja.

### Brzometne haubice

Pojavljuju se krajem 19. i početkom 20. vijeka. Imaju elastični lafet, punjenje straga, izolučenu čeličnu cijev, i opružne, hidrauličke ili vazdušne povratnike i kočnice (za amortizaciju prilikom opaljenja).

Francuzi pred rat imaju samo jednu vrstu moderne h., kalibra 155&nbsp;mm M.1904. Njemačka pred Prvi svjetski rat uvodi u naoružanje tešku poljsku haubicu 150&nbsp;mm s. F. H.13 (s.F.H.13) dometa oko 8500 m.
Uz to imaju haubice 105 i 280&nbsp;mm. Rusija pred rat uvodi brzometne haubice kalibra 122 i 152&nbsp;mm, a počinje da nabavlja i teške h. Šnajder iz Francuske.

Srpska vojska 1913. godine uvodi brzometne h. kalibra 120 (32 komada, M.1910)
i 150&nbsp;mm (8 komada, M.1910) francuskog sistema Šnajder. Obje vrste imaju hidrauličnu kočnicu i vazdušni povratnik cijevi. Kao municiju mogle su koristiti granatu ili šrapnel, sa većim izborom barutnih punjenja (6 i 7, respektivno).

### Prvi svjetski rat
Na svim stranama poboljšavaju se postojeći modeli i uvode novi. Francuska, uviđajući nedostatke svoje artiljerije, uvodi nove h. kalibra 120&nbsp;mm, 2 nova modela 155&nbsp;mm, i željezničke h. kalibra 370, 400 i 520&nbsp;mm. Njemačka zamjenjuje opružne povratnike vazdušnim na teškim haubicama. Velika Britanija već 1916. ima 4 nova modela: 203, 234, 305 i 381&nbsp;mm.

### Poslije Prvog SR
Tipični modeli imaju duže cijevi od onih iz Prvog SR, 28-30 naspram 11-22. Domet se time povećava sa manje od 10 na 12–15&nbsp;km. Uvodi se dvokraki lafet, pa polje dejstva u horizontali raste sa 6-8 na 50-60 stepeni. Uvode se metalni točkovi sa pumpanim gumama, radi vuče motornim vozilima.
Haubica postaje glavno oruđe u divizijskoj artiljeriji zbog male težine (naspram topa) i velikog korisnog učinka projektila. Većina može da gađa sa elevacijom preko 45 stepeni.

Pred 2. SR nacije imaju nove modele haubica:
* Njemačka (105, 150, 240, 355&nbsp;mm). 240 i 355&nbsp;mm haubice imaju željezničku vuču.
* Francuska (105, 155&nbsp;mm)
* Velika Britanija (94&nbsp;mm)
* SSSR (122, 152, 203&nbsp;mm)
* Jugoslavija (100&nbsp;mm Škoda M.28, 150&nbsp;mm Škoda M.36, domet 15&nbsp;km)

### Drugi svetski rat

Poboljšanja su centrirana na povećanu pokretljivost (montiranjem na zastarjele tenkovske šasije i motornom vučom) i poboljšanje protivtenkovskih osobina (uvođenjem PT granata sa kumulativnim dejstvom).

Njemačka vojska dva nova tipa 105&nbsp;mm sa pumpanim gumama i gasnom kočnicom na ustima cijevi. Ove
haubice su montirane na lafet PT topa 75&nbsp;mm. Pri kraju rata uvode novi model 105&nbsp;mm, težine 1400&nbsp;kg, osposobljen za rasklapanje i dejstvo elevacijama preko 45 stepeni. Uveden je i nov tip h. 150&nbsp;mm, dometa preko 15&nbsp;km.

SSSR uvodi poboljšanu (upola lakšu) haubicu 152&nbsp;mm M.1943, ali sa manjim dometom. SAD uvode niz novih h. oruđa: 105&nbsp;mm (2 vrste), 155, 203&nbsp;mm M.1, 240&nbsp;mm M.1 koje se odlikuju vrlo dobrim osobinama.

Samohodne haubice proizvedene u 2. SR. uključuju njemačke Vespe, Hamel, britanske Sexton, američke M7 Prist (Priest), sovjetske SU-122, SU-152 i druge.

### Poslije Drugog svetskog rata

Dolazi do daljeg razvoja. Teži se povećanju pokretljivosti, dometa, mogućnošću gađanja ubacnim putanjama (elevacija preko 45 stepeni), većem horizontalnom polju dejstva, proširenju borbenog kompleta municije, PT sposobnosti i mogućnostima transporta avionima ili helikopterima.
U nekim zemljama, h. većeg kalibra mogu da gađaju i nuklearnim projektilima.

Predstavnik novog pravca je američka samohodna haubica M108 kalibra 105&nbsp;mm, na gusjeničnoj šasiji.
Domet je 13&nbsp;km, težina 20 tona, a sa zadnje strane ima podesive hidraulične podupirače za oslonac prilikom gađanja. Samohodna h. M109 kalibra 155&nbsp;mm ima domet 18&nbsp;km.

Francuska haubica M.50 kalibra 155&nbsp;mm ima dvokraki lafet, domet 18&nbsp;km, težinu 8 tona, elevaciju 0-67 stepeni, a horizontalno polje dejstva je 80 stepeni.

Sovjetska haubica M55 152&nbsp;mm ima težinu od 5900&nbsp;kg, domet 18&nbsp;km, a pokretljivost je znatno bolja nego ranije M37 haubice. H. 203&nbsp;mm M55 ima domet 27&nbsp;km, težinu 20 tona a može da gađa i nuklearnom granatom. Obična granata 203&nbsp;mm je teška 136&nbsp;kg.

U SFR Jugoslaviji su uvedene dvije nove haubice u poslijeratnom periodu: 105&nbsp;mm M56 i 155&nbsp;mm M65.

## Povezano
* Artiljerija
* Top
* Minobacač
* Merzer

## Literatura
* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973., knjiga peta, strana 398 - 403.

## Vanjske veze

* Francuska artiljerija u vrijeme Napoleona
* Članak o haubicama na PALUBAinfo Forumu