open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lucije Vitelije Stariji

:*Ovo je stranica o Luciju Viteliju, ocu cara [[Vitelije|Vitelija]]. <br />Za njegovog drugog sina, carevog brata v. [[Lucije Vitelije Mlađi]].'

*'Lucije Vitelije** (''Lucius Vitellius'', 5. pne. - 51. n.e.), poznat kao **Lucije Vitelije Stariji''' bio je Rimsko Carstvo|rimski velikodostojnik iz doba ranog Carstva, poznat kao otac budućeg cara Vitelija.

Bio je jedan od četiri sina kvestora Publija Vitelija, odnosno jedini od četvorice sinova koji je uspio preživjeti političke intrige za vrijeme Tiberija. Godine 34. imenovan je konzula, a 35. poslan u Siriju za guvernera. Godine 36. je smijenio Poncija Pilata nakon pritužbi stanovnika Samarije. Uživao je naklonost cara Kaligule, a kasnije i Klaudija zahvaljujući carskoj supruzi Valeriji Mesalini. Umro je o paralize godine 51.

Bio je oženjen za Sekstiliju, s kojom je imao dva sina - Aula Vitelija, koji će postati car, te Lucija Vitelija Mlađeg.

## Vanjske veze
* Lucius Vitellius entry in historical sourcebook by Mahlon H. Smith
* Livius.org: Lucius Vitellius
Car Guangwu od Hana

**Car Guangwu** (13. januar 5. pne. – 29. mart 57), rođen kao **Liu Xiu** bio je car kineske Dinastija Han dinastije Han, poznat po tome što je godine 25. istu dinastiju restaurirao, odnosno osnovao dinastiju Kasniji Han ili Istočni Han. Ispočetka je vladao samo dijelovima Kine, da bi postepenim pokoravanjem regionalnih gospodara rata konsolidirao cijenu Kinu do svoje smrti 57.

Liu Xiu je bio jedan od brojnih potomaka carske porodice Han. Nakon što je prijestolje Hana uzurpirao Wang Mang i nakon što je propast Wang Manogove kratkotrajne dinastije Xin slijedio građanski rat, istakao se kao jedan od članove bivše dinastije koji je prisizao pravo na prijestolje. Nakon što je sakupio vojsku i proglasio se carem, uspio je poraziti svoje suparnike, a potom i uništiti seljačku vojsku Chimei (*Crvenih obrva*, 赤眉), poznatu po pljački, te ponovno ujediniti cijelu Kinu godine 36.

Svoju prijestolnicu je uspostavio u gradu Luoyang, 335 kilometara istočno od bivše prijestolnice Chang'an, zbog čega je period započet njegovom vladavinom dobio ime Kasniji Han ili Istočni Han. Poduzeo je neke reforme, pogotovo u oblasti agrara, koje su za cilj imale otkloniti probleme zaslužne za propast Zapadnog Hana. Iako ne potpuno uspješne, te se reforme od dijela historičara smatraju zaslužnim za opstanak Hana u slijedećih 200 godina.

Vojni pohodi cara Guangwua su vođeni od strane sposobnih komandanata, ali car na raspolaganju nije imao vrsne stratege. Umjesto toga je on sam vodio ratne operacije, i to sa svog dvora, pokazujući izvrsnu sposobnost da predviđa poteze protivnika i tok događaja. Takva praksa je, pak, kod kasnijih careva obično imala katastrofalne rezultate.

Guangwu se također od mnogih kineskih careva odlukovaoi velikodušnošću, kao i nastojanjem da svoju vlast nametne diplomatskim umjesto vojnim sredstvima. Predstavljao je i jedan od rijetkih primjera osnivača dinastije koji kasnije nije dao pogubiti vojskovođe ili sčužbenike zaslužne za njegov dolazak na prijestolje.

## Reference

## Literatura
* Bielenstein, Hans. (1986). "Wang Mang, the Restoration of the Han Dynasty, and Later Han", in *The Cambridge History of China: Volume I: the Ch'in and Han Empires, 221 B.C. – A.D. 220*, 223&ndash;290. Edited by Denis Twitchett and Michael Loewe. Cambridge: Cambridge University Press. .
* *[[Zizhi Tongjian]]* by Sima Guang, vols. 38-44 (original available at :zh:s:資治通鑑), and Modern Chinese Edition edited by Bo Yang (Taipei, 1982–1989).
* *[[Hou Han Shu]]* by Fan Ye, vol. 1 (Biography of Emperor Guangwu), http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/hhb01.htm .
4. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **4. pne.** bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijnaskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Sabina i Rufa** ili, rjeđe, **godina 750. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka 4. pne. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

## Događaji
* Nakon smrti Heroda Velikog njegovo kraljevstvo zapada u nemire. Njegovi sin Herod Arhelaj postaje novi vladar Judjee, a Herod Antipa postaje tetrarh Galileje i Pereje.
* Publije Kvintilije Var, rimski guverner Sirije, okuplja tri od svoje četiri legije, među kojima i Legio X Fretensis te iz Antiohije maršira na Jeruzalem kako bi ponovno uspostavio red. Pri tome razapinje na križ preko 2.000 jevrejskih pobunjenika. 

## Rođenja
* Isus — S obzirom da je 4. pne. godina Herodove smrti, obično je suvremeni historičari uzimaju kao posljednju moguću godinu rođenja Isusa (u. cca. 30. ne.). Isusov rođendan nije bio 25. decembra, iako se danas slavi na taj datum, nego u aprilu.

## Smrti
* Herod Veliki (r. 73. pne.)
* Marko Tulije Tiron, oslobođenik Ciceronov
Tetrarh

**Tetrarh** , *Tetrárchēs*, "vladar četvrtine"; kasnije također , *Tétrarchos*) može se odnositi:

* jedan od četiri cara - suvladara u sistemu Tetrarhije.
* provincijski vladari teritorije podijeljene na četiri dijela:
** tetrarsi Tesalije pod Filipom II Makedonskim
** tetrarsi Galatije u Maloj Azhiji
** tetrarsi rimske Palestine, kao što je bio Herod Antipa
* vojni čin
** u makedonskoji vojsci oficir koji komandira jedinicom koja predstavlja četvrti dio (*tetra*) veće formacije (kao četvrtina falange) ili se sastoji od četiri manje jedinice (4 *[[lochos|lochoi]]* kojima komandira *lochagos*).
** u bizantskoj, *tetrarchos* je vojnik koji je komandirao s 4 vojnika u svom redu.
* Tetrarch (tenk), britanski laki tenk iz drugog svjetskog rata
* *[[Tetrarch (Well of Echoes)]]*, knjiga čiji je autor Ian Irvine, dio serije Well of Echoes
* The Tetrarch, trkaći konj.

## Literatura
* Encyclopedia, MS Encarta 2001, under article "Tetrarch".
Pereja (Sveta zemlja)

**Pereja** ("zemlja preko") je predstavljala dio kraljevstva Herdoa Velikog na istočnom dijelu doline Jordana od oko trećine puta od Galilejskog jezera do istočne obale Mrtvog mora. Tradicionalno su njene međe bile rijeke Arnon (Wadi Mujib) i Hijeromaks (Yarmouk). http://www.ancientlibrary.com/gazetteer/0269.html  Herodovo kraljevstvo su, pak, Rimljani podijelili u tetrarhiju, pri čemu je Herod Antipa u vlast dobio i Pereju i Galileju.

Pereja se u Novom zavjetu spominje kao područje gdje je propovijedao Isus.

## Vanjske veze
* Perea entry in historical sourcebook by Mahlon H. Smith
Herod Antipa

**Herod Antipa** (skraćenica od Antipatros) (prije 20. pne. &ndash; iza 39. ne.) bio je vladar Galileje i Pereje s titulom tetrarha ("vladara četvrtine"). Najpoznatiji je po spominjanju u Novom zavjetu koji opisuje njegovu ulogu u događajima koji su doveli do pogubljenja Ivana Krstitelja i Isusa od Nazareta, te kroz brojne prikaze u suvremenim medijima kao što je film.

## Vanjske veze

* Galilee under Antipas and Antipas entries in historical sourcebook by Mahlon H. Smith
Rođendan

**Rođendan** je naziv koji se koristi za dan na koji je jedna ljudska jednika promenila svoju životnu sredinu i aktivnosti, odvojivši se od majčine utrobe, odnosno za godišnjicu tog događaja.

Uobičajeno je skoro kod svih kultura i u svim vremenskim periodima da se ovaj dan svečanije provede, a u zavisnosti od mogućnosti i proslavi, kao dan sećanja na rođenje čoveka.

Obično se za rođendan pravi rođendanska torta ukrašena svećicama koje slavljenik gasi duvanjem.

U odnosu na ovaj dan meri se starost osobe.

Rekli su o rodjendanu:

To je jedini dan kada ti places, a tvoja majka se smije. Anonimno

Naši rođendani su perje u širokom krilu vremena - Jean Paul Richter

Najbolji su oni rodjendani koje cemo tek da dozivimo - Robert Orben

Diplomata je covjek koji uvijek pamti datum rodjenja zene ali nikad godinu rodjenja. Robert Frost 

## Vanjske veze
* Rekli su o rodjendanu
Marko Tulije Tiron

**Marko Tulije Tiron** (*Marcus [[Tullius]] Tiro*, ? - 4. pne.?) je rob koji je služio kao sekretar znamenitog rimskog pisca i političara Marka Tulija Cicerona. Vjeruje se kako je upravo on nakon Ciceronove smrti prikupio njegova djela i omogućio njihovo objavljivanje, a antički autori ga navode kao autora danas izgubljenih djela na temu astronomije i Ciceronovog života. Također mu se pripisuje izum stenografije, odnosno Tironove bilješke.

Prema sv. Jeronimu, rodio se 103. pne., iako sam Ciceron u svojim pismima 50-ih pne. o njemu govori kao o "mladom čovjeku". Historičari vjeruju kako je bio rob po rođenju (*verna*), odnosno odrastao u Arpinumu i u Rim došao sa Ciceronovom porodicom. Ciceron mu je povjerio brigu o njegovim bilješkama, kućnim financijama i održavanje vrta. 53. pne. ga je Ciceron oslobodio, ali je usprkos toga ostao vjerni pratilac svog bivšeg gospodara. Nakon Ciceronove smrti je kupio kuću u Puteoliju gdje je i umro 4. pne.

Tiron se pojavljuje kao lik u TV-seriji *[[Rome (TV serija)|Stari Rim]]*, gdje ga je tumačio Clive Riche. Osim toga se pojavljuje kao lik u niz romana smještenih u Rim u vrijeme posljednjih decenija Republika.

## Reference
Stenografija

**Stenografija** (od  — usko/zatvoreno i  — pisanje) skraćeno je pisanje koje povećava brzinu i jednostavnost pisanja u poređenju sa uobičajenim načinom pisanja jezika, što može uključivati jednostavne skraćenice, ali i posebne simbole.

**Stenograf** je osoba koja je, koristeći posebno pismo gde jedan znak predstavlja reč ili celu rečenicu, u stanju da zapisuje govore u skupštini, na sudu i na drugim mestima gde je to potrebno.

Zanimanje je bilo veoma cenjeno ali pojavom magnetofona i drugih pomagala za evidentiranje izgovorene reči: gubilo je u značaju.

U Americi, stenografi, koji još uvek rade u sudovima, imaju posebne pisaće mašine uz pomoć kojih evidentiraju izgovorene reči.

**Stenogram** (opisno: transkript, fonogram, tonski zapis, audiozapis, transkript razgovora) predstavlja ono što je napisano stenografski, tekst napisan stenografijom.

## Povezano
* Tironove bilješke
* :bs:Sjednica Vrhovne komande OS SFRJ mart 1991.#Posljedice

## Vanjske veze
Tironove bilješke

**Tironske bilješke** (*notae Tironae*) je stenografski sustav za koji je kazano da ga je izumio Ciceronov pisar Marko Tulije Tiron.

O njihovoj prvoj uporabi izvijestio je Plutarh 63.g. pne., kada je Tiron bilježio govor Katona Mlađeg protiv Katiline. Tironov sistem sastavljen od 4,000 znakova, donekle je proširen u klasičnim vremenima do 5,000 znakova. U periodu srednjeg vijeka, Tironove bilješke bile su poučavane u samostanima i sustav je bio poprilično proširen do 13,000 znakova. Uporaba Tironovih bilješki oslabila je poslije 1,100.g. ali neke uporabe sustava mogu se naći čak i za vrijeme 17.st.

Dvije tironove bilješke koriste se još i danas:

* tironski "et" u Irskoj- isto tako korišten i drugdje u tekstovima gotičkog pisma pisanih u kasnijim godinama do 1821.
* "z" od "viz" (kraće za englesko *videlicet*, "naime"), koji označuje tironski simbol oblikovan ponešto kao slovo "z".

## Povezano
* gaelsko pismo

## Vanjske veze
* Karl Eberhard Henke: O Tironovim bilješkama
3. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **3. pne.** bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Lentula i Mesale** ili, rjeđe, **godina 751. ''[[Ab urbe condita]]***. Oznaka 3. pne. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

== Događaji ==

* [[Maroboduus|Marbod]], kralj [[Marcomanni|Markomana]], u oblasti kasnije poznatoj kao [[Bohemija]] (Češka) organizira konfederaciju [[Germani|germanskih plemena]] čiji će članovi biti [[Hermunduri]], [[Langobardi]], [[Semnoni]] i [[Vandali]].
* [[Lucius Domitius Ahenobarbus (konzul 16. pne.)|Lucije Domicije Ahenobarb]] komandira [[rimska vojska|rimskom vojskom]] u [[Germanija|Germaniji]] i prelazi [[Elbe|Elbu]]. Gradi *pontes longi'' (duge mostove) preko močvara između rijeke Rajne i Emsa. 

## Rođenja
* Seneka, rimski državnik (u. 65. n.e.)
* Servije Sulpicije Galba, rimski car (u. 69. n.e.)

## Smrti
* Carska supruga Fu iz kineske dinastije Han
Supruga Fu

**Supruga Fu** (傅昭儀, osobno ime nepoznato, ? - 3. pne.) bila je kineska carska supruga u doba dinastije Han. Bila je supruga i ljubimica cara Yuana. Istakla se kao izuzetno uticajna žena koja je htjela da njen sin naslijedi prijestolje, a kada u tome nije uspjela, energiju usmjerila - i na kraju uspjela - da prijestolje naslijedi njen unuk car Ai. Za vrijeme Aijeve vladavine je dominirala dvorom i za sebe preuzela titule carice majke koje nikako nije mogla uživati - s obzirom da je supruga cara Chenga Velika carica majka Wang Zhengjun još bila živa. Njeni postupci su doveli do neprijateljstva klana Wang i skrnavljenja njenog groba nakon što je umrla.
Ems

**Ems** (, , vestfalski *iems*) je reka na severozapadu Nemačke duga 371 kilometar. Izvore na jugozapadnim padinama Tevtonburške šume, teče kroz Severnonemačku niziju (savezne države Severna Rajna-Vestfalija i Donja Saksonija). Uliva se u Severno more gde obrazuje estuar dužine 20 kilometara.

Reka Ems je kanalima povezana sa Rajnom, Vezerom i drugim rekama.

## Vanjske veze
* http://www.ems-eems.de/
Laba

**Laba** (), **Elba** () ili **Łobjo** () je jedna od najvećih srednjoevropskih reka. Izvire u Češkoj. Duga je 1165&nbsp;km. Sliv reke je u Nemačkoj (65,5%), Češkoj (33,7%), a veoma malim delom u Austriji (0,6%) i Poljskoj (0,2%). Uliva se u Severno more kod Kukshavena, blizu ulaza u Kilski kanal.

## Etimologija
Ime reci su možda dali Kelti koji su njene vode zaposeli u starom veku. Keltsko slovo (možda 'elb') značilo je naprosto velika reka i javlja se u mnogo reka u Švedskoj i prema nekim izvorima ima ishodište u indo-evropskim jezicima u značenju beli i svetao ili čist . a u mnogim antičkim pramenima se reka naziva „Albis“ sa značenjem beli, svetao, čist. Češko ime je odvođeno verovatno od germanskog „Alba“ . i jedino je ime reke koje nije ženskog roda.
Zahvaljujući Keltima je Vltava smatrana za pritoku Elbe a ne suprotno.

## Reference

## Vanjske veze
Hermunduri

**Hermunduri** su bili germansko pleme blisko Svebima i Semnonima. Živeli su na obalama Elbe. Oko početka naše ere naselio je legat Ilirika, Domicije Ahenobarb, jedan deo Hermundura u nekadašnju Markomansku zemlju između Majne i Dunava. Tacit ih u Analima pominje tri puta: kad govori kako je njihov kralj Vibilije, uz pomoć Lugijaca, proterao Vanuja koga je postavio Drus (12, 29), i kako su ratovali protiv Hata oko nalazišta soli (13, 57 i dd.).
Semnoni

**Semnoni** (), ) su bili germansko pleme koje se u 1. vijeku n.e. naselilo na području između rijeke Elbe (Labe) i Odre. Tacit ih u svojoj knjizi Germanija opisuje kao "najstariji" ogranak naroda Sveva, sklon "jezivim" ritualima u kojima se prinose ljudske žrtve. U 2. vijeku su se preselili na jug i stopili s Alamanima, te se u rimskim izvorima navode kao Juthungi.

## Napomene
2. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **2. pne.** bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Lentula i Mesale** ili, rjeđe, **godina 752. ''[[Ab urbe condita]]***. Oznaka 2. pne. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[August (rimski car)|August]] od strane [[Rimski Senat|Senata]] dobiva titulu *Pater Patriae* ili "otac domovine" ; tom titulom je, nakon davanja titule *princeps*, dodatno potvrđeno kako on vlada rimskom državom.
* [[Fraat V od Partije|Fraat V]] postaje vladar [[Partsko Carstvo|Partskog Carstva]] nakon što su on i njegova majka "boginja [[Musa od Partije|Musa]]" ubili njegovog oca [[Fraat IV od Partije|Fraata IV]].
* [[Julija Starija]], kćer rimskog cara Augusta, je [[egzil|izgnana]] na otok [[Pandateria|Pandaterija]] nakon osude za [[izdaja|izdaju]] i [[preljub]]; majka [[Scribonia|Skribonija]] je odlučuje pratiti.

== Rođenja ==
* [[Isus]], jevrejski prorok i osnivač [[kršćanstvo|kršćanstva]], rođen u mjesecu Ethanimu ([[Tishrei]], septembar-oktobar)) (približni datum, prema [[Kronologija Isusa#Godina rođenja|Euzebiju iz Cezareje]] i [[Jehovini svjedoci|Jehovinim svjedocima]])

== Smrti ==
* [[Iullus Antonius|Jul Antonije]], rimski političar, sin [[Marko Antonije|Marka Antonija]] i [[konzul]] za [[10. pne.]] (pogubljen zbog izdaje) (r. [[43. pne.]])
* [[Fraat IV od Partije|Fraat IV]], kralj [[Partsko Carstvo|Partije]] (ubistvo)

== Napomene ==


== Literatura ==
* Eck, Werner; translated by Deborah Lucas Schneider; new material by Sarolta A. Takács. (2003) *The Age of Augustus''. Oxford: Blackwell Publishing (hardcover, ; paperback, ).
Biračko pravo

**Biračko pravo** je subjektivno pravo građana (državljana) određene države da na izborima daju glas za određenog kandidata, ujedno i pravo da budu kandidati na izborima. Biračko pravo je skup određenih prava. Kolika je važnost ostvarenja biračkog prava kao jednog od osnovnih političkih prava građana u suvremenim demokracijama ogleda se u činjenici što su temeljna načela za njegovo ostvarivanje najčešće propisana ustavom, a detaljno razrađena u izbornim zakonima.

Vrste biračkih prava:
* aktivno biračko pravo
* opće biračko pravo i ograničeno biračko pravo
* jednako biračko pravo i nejednako biračko pravo
* pasivno biračko pravo

Načini ostvarivanja biračkog prava:
* na neposrednim ili posrednim izborima
* javnim ili tajnim glasovanjem

## Poveznice
* Izbori
* Izborni sustav
* Utvrđivanje izborih rezultata
Pasivno biračko pravo

Pravo sudjelovati na izborima kao kandidat te biti izabran za predstavnika (zastupnika) građana u vlasti, u izbornom pravu naziva se **pasivno biračko pravo**.

Da bi se neko mogao kandidirati na izborima obično se zahtjeva ispunjavanje određenih uvjeta:
* državljanstvo države u kojoj se kandidat natječe,
* određen broj godina života,
* prebivalište ili stalno boravište na području države, odnosno u nekom njezinom dijelu, kao određeno vrijeme boravka na tom području
* ponekad se traži ispunjavanja uvjeta nekažnjavanja, kao i neki dodati uvjeti (npr. članstvo u stranci, partiji, itd.)
Ispunjenje kojih od gore navedenih uvijeta će se tražiti, ovisi o ustavnopravno uređenja, ali i o izbornom zakonodavstvu dotične države.
 
Iako u svim državama dob koja se traži za pasivno biračko pravo nije izjednačena s dobi koja je potrebna za aktivno biračko pravo, smatra se da je jedino izjednačavanje uvjeta za stjecanje tih dvaju elementa biračkog prava u skladu s demokratskim izbornim načelima. Primjer neizjednačenog praga za ostavarivanje aktivnog i pasivnog biračkog praga su u SAD-u, gdje npr. predsjednika biraju svi državljani s napunjenih 18 godina života, dok se za predsjednika može kandidirati osoba koja ima najmanje 35 godina života. U Republici Hrvatskoj ta granica je izjednačena tako da puno aktivno i pasivno biračko pravo imaju državljani s navršenih 18 godina života.

Osim razlike u dobi u nekim zemljama, posebno onim koji imaju visok stupanj imigracije, pasivno pravo glasa ne priznaje se državljanima koji su ga naknadno stekli, odnosno koji nisu državljani po rođenju, ili im se to pravo priznaje tek nakon proteka određenog roka (npr. 5 ili 10 godina).
Ograničeno biračko pravo

**Ograničeno [[biračko pravo]]** privilegija je samo određenih kategorija građana. Odnosno, ovdje se na osnovu različitih kriterija isključuju čitave grupe građana. Ovi kriteriji predstavljaju posebne uvjete koje pojedinci, pored već navedenih, općih uvjeta, moraju ispuniti kako bi stekli biračko pravo. Oni su takvi da ih ne mogu ispuniti svi građani. Ovi uvjeti nose naziv "cenzus". Tijekom povijesti, postojali su različiti cenzusi.

Najčešći cenzusi:

; imovinski cenzus
: stjecanje biračkog prava uvjetovano je određenim imovinskim stanjem građana izraženim u posjedovanju imovine ili plaćanju određenog poreza;

; domicilni (rezidencijalni) cenzus
: stjecanje biračkog prava vezano je za stalnu nastanjenost u određenoj državi, odnosno izbornoj jedinici u određenom periodu vremena;

; obrazovni cenzus
: potrebno je da birač bude pismen ili da ima određeni stupanj obrazovanja;

; porezni cenzus
: stjecanje biračkog prava uvjetuje se plaćanjem određene sume poreza);

; starosni cenzus
: za stjecanje biračkog prava određena je neuobičajeno visoka starosna granica birača, granica koja je iznad godina kada se stječe punoljetnost

; cenzus spola
: biračko pravo imaju samo muškarci, dok su ga žene lišene
Izborni sistem

**Izborni sustav** je skup pravila kojima se uređuje izborni postupak, sadrži modus u kojemu će birači izraziti svoju stranačku i/ili kandidatsku preferenciju u glasovima i glasove prevesti u mandate. Izborni sustavi uređuju taj proces utvrđivanjem podjele na izborne jedinice, izbornog nadmetanja, glasovanja i preračunavanja glasova. Izborni sustavi su dio izbornog prava.

Izborni sustavi imaju priznato značenje u političkom procesu tvorbe volje i u prijenosu političke vlasti. Oni oblikuju volju birača i rezultate izbora. Izborni sustavi utječu na formiranje i ponašanje stranačkih sustava.

## Većinski izborni sustav
* **Sustav apsolutne većine** - izabran je kandidat koji je dobio više od polovice važećih glasova u jednom izbornom krugu.
* **Sustav relativne većine** - kandidat ima jedan glas, dok mu je za izbor potreban glas više od protukandidata. Izabran je kandidat s najvećim brojem glasova.

## Razmjerni izborni sustav
Razmjerni sustav znači davanje mandata prema razmjeru glasova. Primjer razmjernog izbornog sustava je D'Hondtov sustav.

## Mješoviti izborni sustav
Preuzima pojedina obilježja većinskog i razmjernog izbornog sustava.

## Povezano
* Izbori
* Većinski izborni sistem sa relativnom većinom
Javno glasanje

**Javno glasanje** je oblik glasanja ili izbora u kojoj osoba koja daje glas istovremeno objavljuje svoju odluku. Ono se obavlja na razne načine - dizanjem ruku, stavljanjem kuglica ili posebnih listića u kutiju predviđenu za jednog kandidata/opciju, poimeničnim izjašnjavanjem ili elektronskim putem. Javno glasanje je dugo vremena predstavljalo jedini metod izbora za predstavnička tijela u svijetu sve dok se od kraja 18. vijeka nije počelo uvoditi tajno glasanje u svrhu zaštite birača od zastrašivanja, odnosno sprečavanja korupcije. Javno glasanje se, pak, danas koristi u predstavničkim tijelima prilikom donošenja zakona i sličnih odluka gdje ima za svrhu biračima omogućiti uvid u to koliko su njihovi predstavnici i/li stranke uistinu predstavljali njihove interese.
W. R. – Misterije organizma

***W.R. Misterije organizma*** je jugoslovensko-zapadnonemački igrano-dokumentarni film, snimljen 1971. godine u režiji Dušana Makavejeva, inspiriran životom i djelom psihijatra Vilhelma Rajha, odnosno proučavanju veze komunističke politike i seksualnosti. Zbog svog "problematičnog" tretmana komunističke ideologije je nedugo nakon premijere završio u "bunkeru", a na jugoslavenskoj televiziji prikazan tek kasnih 1980-ih. Izvan jugoslovenskih granica je stekao svojevrsni kult-status.

## Kratak sadržaj

Film sadrži igrani segment koji govori o dve beogradske sledbenice Rajhovih ideja o seksualnom oslobođenju kao preduslovu izgradnje revolucionarnih društva - Jagodi (Kaloper) koja ih prakticira kroz sopstveni promiskuitetni životni stil, i Milenu (Dravić) čiji pokušaji da ih prenese sovjetskom umetničkom klizaču Vladimiru Iljiču dovedu do tragičnih posledica; u dokumentarnom segmentu se pokazuje Rajhov život i delo kroz posetu muzeju Orgonon i razgovore sa njegovom kćerkom i učenikom Aleksanderom Louenom; veliki deo je posvećen i njujorška andergraund kulturna scena u jeku seksualne revolucije a što uključuje prikaz uličnih performera koji, kao Tuli Kuperberg glumeći američke vojnike i protestirajući protiv vijetnamskog rata "masturbiraju" pušku, Vorholovu superzvezdu i transženu Džeki Kertis, uredništvo pornografskog časopisa *[[Screw (magazin)|Screw]]*, kao i avangardnom umetnicom Sintijom Albriton koja izrađuje statue penisa u erekciji koristeći žive muške modele.

## Uloge

*Milena Dravić ... Milena
*Ivica Vidović ... Vladimir Iljič
*Jagoda Kaloper ... Jagoda
*Tuli Kupferberg ... Američki vojnik
*Zoran Radmilović ... Radmilović
*Jackie Curtis ... sama sebe
*Miodrag Andrić ... vojnik
*Živka Matić ... Gazdarica

*Wilhelm Reich ... sam sebe (arhivske snimke)
*Miheil Gelovani ... Josif Staljin (arhivske snimke)
*Jim Buckley ... sam sebe
*Betty Dodson ... sama sebe
*Nancy Godfrey ... sama sebe
*Dragoljub Ivkov		
*Nikola Milić		
*Milan Jelić

## Povezano
**[[Plastični Isus]]*
*''Oaza'' (film)

## Vanjske veze
* 
* The Criterion Collection 
* James DeMeo "Critical Review: Dusan Makavejev's ''WR Mysteries of the Organism''"
D'Hondtov sistem

**D'Ontov sistem** je način raspodele poslaničkih mesta prilikom višepartijskih izbora. Naziv je dobio po svom autoru, belgijskom matematičaru, Viktoru D'Ontu.

## Raspodela
Nakon određivanja broja glasova, za svaku listu se računaju proseci ili količnici. Formula za količnik je \frac{G}{m+1} gde je
* G - broj glasova koje je lista dobila a
* m - broj mandata koje je lista dobila do sada (u početku, 0 za sve liste).

Ona lista koja ima najveći količnik dobija sledeći mandat, a količnici se ponovo računaju, uzimajući u obzir do tada dodeljene mandate. Postupak se ponavlja dok se ne raspodele svi mandati.

## Primer
U ovom primeru, osam mandata se raspodeljuje na četiri stranke:

:

Ovaj sistem raspodele mestâ blago favorizuje jake stranke spram slabijih što se vidi u prvom i drugom redu ovog primera: iako Stranka B i Stranka G imaju isti količnik (13.000), peti mandat je pripao Stranci B zbog toga što je ona dobila više glasova.

## Aproksimacija savršene proporcionalnosti
Savršena proporcionalnost nije uvek moguća.
Proporcionalni sistemi reprezentacije aproksimiraju je na različite načine koji podrazumijevaju različite pojmove disproporcionalnosti.
D'Ondtov sistem minimalizuje najveći odnos prednosti

::\max_s o_s=\frac{m_s}{g_s},

gde:
:o_s – odnos prednosti stranke s,
:m_s – udeo mandata za stranku s, m_s \in [0,1],\;\sum_s m_s = 1,
:g_s – udeo glasova za stranku s, g_s \in [0,1],\;\sum_s g_s = 1.
D'Ondtov sistem deli glasove na tačno proporcionalne i neresentirane glasove, minimizirajući udeo neresentiranih glasova,
:: \pi^{*} = 1 - \frac{1}{\max_s o_s}.
Glasovi stranke koji nisu predstavljeni jesu
:: n_s = g_s - (1-\pi^{*}) m_s,\; n_s \in [0, g_s], \sum_s\,n_s=\pi^*.

## Upotreba
D'Ontov sistem se koristi na parlamentarnim izborima zemalja kao što su: Argentina, Austrija, Belgija, Bugarska, Vels, Ekvador, Izrael, Island, Japan, Kolumbija, Mađarska, Makedonija, Paragvaj, Poljska, Portugal, Rumunija, Slovenija, Srbija, Turska, Finska, Holandija, Hrvatska, Crna Gora, Češka, Čile, Škotska i Španija.

## Povezano
* Herov sistem
* Badenski sistem
* Sistem izbornog količnika
Zoran Tadić

**Zoran Tadić** (Livno, 2. 9. 1941. - Zagreb, 9. 9. 2007.) bio je hrvatski filmski kritičar, redatelj i pedagog.

Zoran Tadić jedan je od najznačajnijih hrvatskih filmskih redatelja. Studirao je komparativnu književnost i filozofiju u Zagrebu. Filmom se počeo baviti kao kritičar i publicist 1961., a zatim kao asistent, pomoćnik redatelja i koscenarist.

Film **Ritam zločina** (1981.) njegov je dugometražni prvijenac, a ujedno i njegov najuspjeliji i najpoznatiji rad (fantastični triler, po scenariju Pavla Pavličića).

## Filmografija
* Hitch... Hitch... Hitchcock! (dokumentarni) (1968.)
* Amerikanka (dokumentarni) (1970.)
* Poštar s kamenjara (dokumentarni) (1971.)
* Kazivanje Ivice Štefanca, mlinara (dokumentarni) (1973.)
* Druge (dokumentarni) (1972.)
* Pletenice (dokumentarni) (1973.)
* Dernek (1974.)
* Zemlja{ (dokumentarni) (1975.)
* Preporuča se za realizaciju (dokumentarni) (1978.)
* Kašinska 6 (dokumentarni) (1981.)
* Ritam zločina (1981.)
* Nepokoreni grad (TV serija; 2 epizode) (1981.)
* Treći ključ (1983.)
* San o ruži (1986.)
* Osuđeni (1987.)
* Čovjek koji je volio sprovode (1989.)
* Orao (1990.)
* Treća žena (1997.)
* Ne daj se, Floki (TV serija/film)(2000.)
Asja Kisić

**Asja Kisić** (Zadar, 29. siječnja 1914. - Split, 3. kolovoza 1996.), hrvatska glumica.

## Biografija
Matično kazalište joj je bilo HNK - Split. Nešto starije generacije u Splitu pamte Asju Kisić po nizu kvalitetnih uloga u njezinoj matičnoj kući.

Glumila je u filmovima "Gravitacija ili fantastična mladost činovnika Borisa Horvata" (1968) i "Servantes iz Malog Mista" (1982).

Ulogom Bepine, žene doktora Luigija, u popularnoj TV seriji Naše malo misto, (1970) stekla je široku popularnost na prostoru ondašnje države.

## Filmske uloge
* "Servantes iz Malog Mista" kao Bepina (1982)
* "Gravitacija ili fantastična mladost činovnika Borisa Horvata" (1968)
* "Palma među palmama" (1967)
* "Prometej s otoka Viševice" (1964)
* "Lito vilovito" (1964)
* "Jubilej gospodina Ikla" kao Rezika (1955)
* "Koncert" kao Eleonora Turina (1954)
* "U oluji" (1952)

## Televizijske uloge
* "Ča smo na ovom svitu" (1973)
* "Naše malo misto" kao Bepina (1970-1971)
Zdenka Heršak

**Zdenka Heršak** (Zagreb, 19. 8. 1928.) je hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Bračne vode" kao gospođa u dućanu (2008.)
* "Bitange i princeze" kao Melita (2007.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao Edita Švaps (2006.)
* "Fortunes of War" kao žena u vlaku (1987.)
* "Putovanje u Vučjak" kao Bara (1986.)
* "Inspektor Vinko" (1984.)
* "Smogovci" kao Nosonjina susjeda (1983.)
* "Nepokoreni grad" (1982.)
* "Anno domini 1573" kao Kate Palondra (1979.)
* "Punom parom" (1978.)
* "Vrijeme ratno i poratno" (1975.)
* "Naše malo misto" kao Roza (1970.-1971.)
* "Maratonci" (1968.)
* "Kratak susret" (1968.)

### Filmske uloge
* "Pjevajte nešto ljubavno" kao gospođa Hrnjak (2007.)
* "Pušća Bistra" kao Bazilija Klarić (2005.)
* "Duga mračna noć" kao Ivina gazdarica (2004.)
* "Slučajna suputnica" kao gospođa #1 (2004.)
* "Prepoznavanje" kao gospođa Knežević (1996.)
* "Mrtva točka" kao gazdarica (1995.)
* "Kositreno srce" (1994.)
* "Fatal Sky" kao prodavačica cvijeća (1990.)
* "Doktorova noć" (1990.)
* "Leo i Brigita" kao Brigita (1989.)
* "Proljeće Janka Potlačeka" kao Štefanija (1988.)
* "Terevenka" (1987.)
* "The Princess Academy" kao Madame Dumond (1987.)
* "Osuđeni" kao susjeda (1987.)
* "Ne daj se, Floki" kao Eliza (1986.)
* "San o ruži" kao Milostiva (1986.)
* "U raljama života" kao Pipova mama (1984.)
* "High Road to China" kao grofica (1983.)
* "Gle, kako lijepo počinje dan" (1982.)
* "Hoću živjeti" (1982.)
* "Gosti iz galaksije" (1981.)
* "Kraljevo" (1981.)
* "Luda kuća" (1980.)
* "Roko i Cicibela" (1978.)
* "Izdaja" (1976.)
* "Seljačka buna 1573" kao Kata Palondra (1975.)
* "Deps" (1974.)
* "Predstava Hamleta u Mrduši Donjoj" kao Mara (1973.)
* "Kužiš stari moj" (1973.)
* "Moji dragi susjedi" (1972.)
* "Putovanje" (1972.)
* "Madeleine, mon amour!" (1970.)
* "Događaj" (1969.)
* "Gravitacija ili fantastična mladost činovnika Borisa Horvata" (1968.)
* "Politička večera" (1968.)
* "Ponedjeljak ili utorak" kao majka (1966.)
* "Cirkus Rex" (1965.)
* "Tisuću i jedna strast" (1964.)
* "Drug predsjednik centarfor" kao Nenadova žena (1960.)
* "Ciguli Miguli" (1952.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na Film.hr
Ciguli miguli

***Ciguli miguli*** je bio jugoslavenski igrani film snimljen 1952. u režiji Branka Marjanovića. Po žanru je bio muzička komedija, a protagonisti bili članovi jednog gradskog orkestra. Nedugo po završetku produkcije završio je u bunkeru zbog navodne kritike tadašnjeg komunističkog režima, a počeo se redovno prikazivati tek 1977.

## Kratak sadržaj

Partijski funkcionar Ivan Ivanović dolazi u mali provincijski grad kako bi privremeno zamenio odsutnog referenta za kulturu. Ivan je neverovatno uporan u nastojanju da kulturni život dovede u onu meru i na način koji on smatra socijalističkim, a samim tim i za narod najkorisnijim. On ukida svih pet muzičkih društava koje deluju u gradu, a pokreće i inicijativu da se s gradskog trga ukloni spomenik pokojnom lokalnom kompozitoru Ciguliju Miguliju. Ovakvi Ivanovićevi potezi počinju da izazovaju odlučan otpor građana, a na kraju i omladine.
## Uloge

## Vanjske veze
* 

## Vanjske veze
*
San o ruži

***San o ruži*** je hrvatsko/jugoslavenski krimi dramski film iz 1986. koji je režirao Zoran Tadić a glavne uloge tumače Rade Šerbedžija, Fabijan Šovagović, Ljubo Zečević, Iva Marjanović i Anja Šovagović. Glavni je protagonist siromašni radnik Valent koji stjecajem okolnosti postane svjedokom gangsterskog obračuna te dobije njihov novac.

## Radnja

Valent je siromašni radnik u jednoj čeličani koji stalno prolazi kraj mesarnice i sanja o mesu koje ne može priuštiti. Vračajući se kući iz noćne smene,  slučajno svjedoči međusobnom obračunu kriminalaca koji se ubiju, ali kraj leša pronalazi torbu punu novca. Iako isprva misli odnijeti novac policiji, predomisli se te odluči svojoj supruzi i djeci napokon kupiti luksuzne stvari i hranu.

Nakon što počne trošiti više nego što je to uobičajeno, Valenta kontaktira susjed mesar koji ga je vidio kako uzima novac te ga pokušava ucijeniti da ga vrati.   Valentov najbolji prijatelj Žac je pak u vezi s mesarovom kćeri. Konačno doznaje pozadinu umorstva na tržnici: mesar je posredovao pri prodaji mesa bez sanitarnih potvrda – krijumčari bi dovozili meso, on ih je isplaćivao Carevim novcem, a meso privremeno odlagao u svojem hladnjaku, no one noći šverceri su ga pokušali nasamariti. Nisu dovezli meso, a pokušali su uzeti novac. Braneći se, mesar ih je obojicu ubio. Policija uhiti mesara dok Valenta privede Car, šef lokalne bande, te traži novac. Kako bi se spasio, Valent uzima pištolj te ubija kriminalce i bježi iz prostorije, ali je svjedokom ubojstva bio Žac. 
## Uloge
* Rade Šerbedžija- Valent Butorac
* Fabijan Šovagović- Ladislav Šafranić-Laci
* Ljubo Zečević- Željac
* Iva Marjanović- Ljuba Butorac
* Anja Šovagović-Despot- Jasna Šafranić
* Vedran Pšeničnik- Tomica Butorac
* Mario Vuk- Mali
* Vlatko Dulić- Car

## Kritike

## Izvori

## Vanjske veze

*
Marija Crnobori

**Marija Crnobori-Fotez** (Banjole kraj Pule, 1. oktobra 1918. – Beograd, 21. oktobra 2014.), jugoslovenska glumica. Stručnu učiteljsku školu završila je 1942., a zatim Glumačku akademiju je završila u Zagrebu u klasi Branka Gavelle.

Od 1945. do 1946. igrala je u Hrvatskom narodnom kazalištu u Zagrebu, zatim u Narodnom kazalištu u Rijeci 1946–47. Nakon što je 1947. u Beogradu osnovano Jugoslovensko dramsko pozorište, na poziv prvog upravnika Bojana Stupice i Elija Fincija dolazi onamo i ostaje raditi u njemu do smrti.

## Nagrade
* *Savezna nagrada*, 1949. godine za ulogu Sonje u predstavi Ujka Vanja.
* *[[Oktobarska nagrada]]*, 1960. godine za ulogu Ifigenije.
* *[[Sterijina nagrada za glumačko ostvarenje|Sterijina nagrada]]*, 1968. godine za ulogu Klare Dombrovske.
* Nagrada *Marko Marulić*, 1971.
* Nagrada *Mare Bolota*, 1971.
* *Sedmojulska nagrada SR Srbije*, 1976.

## Vanjske veze
*
Olivera Marković

**Olivera Marković** (Beograd, 3. 5. 1925. – 2. 7. 2011.) je bila srpska glumica.

Pored pozorišta i filma, bavila se i pevanjem - naročito romansi. Igrala je u svim žanrovima. Prema anketi "Večernjih novosti" nalazi se na petom mestu najvećih srpskih glumica 20. veka.

## Biografija
Unuka je po majci prvog predsednika opštine Čukarica, Novaka, rodom iz Češke, koji je srbizovao prezime u Novaković.
Imala je samo devet godina kada je u Niškoj Banji osnovala "pozorišnu grupu" u kojoj je bila glavna glumica, rediteljka, autor tekstova i upravnica.

Akademiju je upisala 1948. godine i studirala kod Mate Miloševića. Član je Beogradskog dramskog pozorišta od 1951. godine. Tokom karijere ostvarila je preko 150 uloga u pozorištu i snimila više od 50 filmova.

Bila je i poznata pevačica, naročito ruskih romansi.

Oliverin sin Goran Marković je filmski i pozorišni režiser. Njen prvi suprug i otac Gorana je glumac Rade Marković, čije prezime je Olivera nosila (rođena je Đorđević). Drugi suprug joj je takođe bio glumac Dušan Bulajić.

## Filmovi
Poznate uloge ostvarila je u sledećim filmovima:
* Kozara (1962)
* Službeni položaj (1964)
* Nacionalna klasa (1979)
* Majstori, majstori (1980)
* Balkan ekspres (1983)
* Poslednji krug u Monci (1989)
* Sabirni centar (1989)
* Velika frka (1992)

## Pozorište
Poznata je po ulogama u:
* "*Mačka na usijanom limenom krovu*" Tenesi Vilijamsa
* "*Vučjak*" Miroslava Krleže
* "*Lov na [[veštičarenje|veštice]]*" Artura Milera
* "*Pigmalion*" Bernarda Šoa
* "*Dobri čovek iz [[Sichuan|Sečuana]]*"
* "*Majka hrabrost*" Bertolda Brehta
## Serije
* Grlom u jagode (1976)
* Bolji život (1987-1990)
* Srećni ljudi (1993-1996)
* Otvorena vrata (1995)
* Porodično blago (2001)

## Muzika
Snimila je veći broj gramofonskih ploča.

## Nagrade
* 1964. - Zlatna arena u Puli za ulogu u filmu Službeni položaj
* 1983. - Zlatna arena u Puli za ulogu u filmu Balkan ekspres
* 1997. - Dobričin prsten, za životno delo
* 2007. - Statueta zlatni ćuran u Jagodini, za životno delo
* 2000.godine Statueta Joakim Vujić koju dodeljuje Knjaževsko-srpski teatar iz Kragujevca

## Reference

## Vanjske veze
*
Enes Kišević

**Enes Kišević** (Bosanska Krupa, 1. V. 1947.), jugoslavenski i bosanskohercegovački pjesnik i dramatičar.

Kišević je osnovnu školu i gimnaziju završio u Ključu. 1971. diplomirao je na Akademiji kazališne i filmske umjetnosti u Zagrebu.

Glumačku karijeru započeo je u Narodnom pozorištu Bosanske krajine u Banja Luci. Igrao je u više kazališnih, filmskih i televizijskih drama.

Dobitnik je značajnih književnih nagrada.

Kiševićeve pjesme su prevedene na mnoge jezike, između ostalih na engleski, njemački, francuski, slovenski, talijanski, turski, mađarski, arapski.

Autor je dvadesetak knjiga poezije.

## Izvod iz bibliografije
* Mladić nosi svoje prve pjesme na ogled (1976.),
* Sve mirim te svijete (1976.),
* I ništa te kao ne boli (1980.),
* Mačak u trapericama (igra za djecu 1979.),
* Na ogledalu lice umij (igra za djecu 1979.),
* Due Pozzi Verdi (izbor pjesama na italijanskom 1987.),
* Erosa sjeme (1986.),
* Lampa u prozoru (1987.),
* Sijeda djeca (1992.),
* Snijeg u očima (1993.),
* Havino preklinjanje (1995.),
* Dever ćuprija (1996.),
* Svjetlost je Tvoja sjena (2002.)
* 101 vino od vina (2007.)
* Voda je moja mati (2008.)
* Zelene piramide (2008.)

### Odabrane pjesme
* Prisutan kao svjetlost bez glasa

## Filmografija
* *[[U raljama života]]* (1984.)
* *[[Nepokoreni grad]]*, TV serija (1981.)
* *[[Balada o jednoj zastavi]]* (1976.)

## Književne nagrade
* nagrada Društva književnika Hrvatske
* nagrada 7 sekretara SKOJ-a
* nagrada "Zmajev štap" na Zmajevim dečjim igrama u Novom Sadu,
* Nagrada Politikinog zabavnika za najbolju dječju knjigu u bivšoj Jugoslaviji za 1979.
* 2003. dobitnik nagrade "Zvonimir Golob"

## Vanjske veze
* Izabrane pjesme - Enes Kišević
Stevan Šalajić

**Stevan Šalajić** (1929-2002) je bio srpski glumac. Rođen je 23. juna 1929. godine u Borči kod Beograda.

Glumio je u velikom broju pozorišnih predstava (oko 200 uloga). Bio je član ansambla Narodnog pozorišta, Sombor od 1946. do 1948. godine, kada prelazi u Srpsko narodno pozorište u Novom Sadu, gde ostaje do penzionisanja 1990. godine. Bio je prvak drame ovog pozorišta.

Bio je član Udruženja dramskih umetnika Srbije. Igrao je i na filmu i televiziji.

Umro je 1. jula 2002. godine u Novom Sadu. Za sobom je ostavio unuki Miu Simonović, glumicu Srpskog Narodnog Pozorišta.

## Neke od uloga u pozorištu
* *Pomet*, Marin Držić: "Dundo Maroje";
* *Kleont*, Molijer: "Građanin plemić";
* *Trofimov*, Anton Pavlovič Čehov: "Višnjik";
* *Brut*, Vilijam Šekspir: "Julije Cezar";
* *Jovan i Ružičić*, Jovan Sterija Popović: "Pokondirena tikva";
* *Alvaro Manđakavalo*, Tenesi Vilijams: "Tetovirana ruža";
* *Tošica*, Kosta Trifković: "Izbiračica";
* *Džordž*, Edvar Olbi: "Ko se boji Virdžinije Vulf";
* *Goser*, Đorđe Lebović: "Viktorija"; 
* *Đoka Glađenović*, Jakov Ignjatović: "Adam i berberin";
* *Vojnicki*, Anton Pavlovič Čehov: "Ujka Vanja";
* *Hljestakov*, Nikolaj Gogolj: "Revizor";
* *glumac*, Maksim Gorki: "Na dnu";
* *Iva Nikolin*, Miloš Nikolić: "Svetislav i Mileva", režija Voja Soldatović;
* *Konstantin Grk*, Dušan Kovačević: "Sveti Georgije ubiva aždahu", režija Egon Savin;
* *Ljubinko*, Aleksandar Popović: "Ljubinko i Desanka";
* *Marko Vujić*, Jovan Sterija Popović: "Laža i paralaža";
* *Bili Piton*, Dušan Kovačević: "Maratonci trče počasni krug", režija Jagoš Marković;
* *Tasa*, Branislav Nušić: "Sumnjivo lice", režija Dejan Mijač;
* *Vasilije Šopalović*, Ljubomir Simović: "Putujuće pozorište Šopalović", režija Egon Savin;
* *profesor*, Dušan Kovačević: "Sabirni centar", režija Ljuboslav Majera;

## Televizija
* Džandrljivi muž
* Sve što je bilo lepo
* Šta se dogodilo s Filipom Preradovićem
* Ančika Dumas
* Otac ili samoća
* Švabica
* Bilo, pa prošlo - serija
* Kir Janja
* Pop Ćira i pop Spira - serija
* Balkan ekspres 2 - serija
* Jevreji dolaze
* Najviše na svetu celom - serija

## Film
* 1959 - Campo Mamula
* 1961 - Izbiračica
* 1970 - Lepa parada
* 1971 - Doručak s đavolom
* 1979 - Trofej
* 1982 - Zalazak sunca
* 1983 - Timočka buna

## Nagrade i priznanja
* 2 Sterijine nagrade za glumačko ostvarenje 1961. i 1966. godine
* brojne nagrade na Susretima vojvođanskih pozorišta
* Orden rada sa srebrnim vencem 1961. godine
* zlatna medalja "Jovan Đorđević" 1983. godine
* Oktobarska nagrada Novog Sada 1970. godine
* "Zlatni smijeh", na IX danima satire "Jazavac", Zagreb, 1984. godine
* Orden zasluga za narod sa srebrnim zracima, 1986. godine
* "Iskra kulture Vojvodine", 1989. godine
* Statueta Joakim Vujić, 1998. godine
* "Dobričin prsten", 1999. godine
Sukob u Borovom Selu

**Sukob u Borovom Selu** je naziv za događaj koji se zbio 2.5. 1991. godine u naselju Borovo Selo kraj Vukovara, odnosno oružani sukob između pripadnika hrvatske policije s jedne, i lokalne srpske paravojne formacije potpomognute dobrovoljcima iz susjedne Srbije s druge strane, a koji je rezultirao smrću 12 hrvatskih policajaca, 3 pripadnika lokalne srpske milicije i 1 srpskog dobrovoljca.

Predstavljao je dotle nezapamćenu eskalaciju nasilja koja je, uz plitvički Krvavi Uskrs mjesec dana ranije, razmjerima krvoprolića bitno pogoršala odnose između hrvatskih vlasti i srpske zajednice u Hrvatskoj, odnosno značajno doprinijela da incidenti vezani uz raspad SFRJ u Hrvatskoj postepeno prerastu u otvoreni oružani sukob.

U Hrvatskoj se za ovaj događaj koristi izraz **Pokolj u Borovu Selu**, u Srbiji i među podunavskim Srbima **Incident u Borovom Selu** ili **Napad na Borovo Selo**. O samim detaljima događaja, kao i onima koji su mu neposredno prethodili, kao i njegovim neposrednim posljedicama, postoje različite verzije.

## Hrvatska verzija
Prema hrvatskoj verziji, četiri hrvatska policajaca su u Borovom Selu pokušali zamijeniti jugoslovensku zastavu sa hrvatskom. No spriječili su ih srpski pobunjenici kada su su ih oteli. Dvoje policajaca je uspijelo pobjeći, ali su ranjeni. Idući dan, posebna jedinica hrvatskih snaga dovezla se u autima za civile u Borovo Selo kako bi istražila incident. Prema svjedocima, nije bilo provokacija. Tada su upali u klopku kada su srpski pobunjenici otvorili vatru i ubili njih 12.

## Srpska verzija
Prema srpskoj verziji, svjedoci za beogradsku televiziju su izjavili da su hrvatske snage prve otvorile vatru na zgradu lokalne vlade u središtu grada, bez ikakve provokacije, te pucali na svakog na cesti.

## Suđenja
Međunarodni sud za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije optužio je Vojislava Šešelja potkraj aprila 1991. nagovorio srpske pobunjenike u podizanju barikada u Borovu Selu. 1.5. 1991, ti su pobunjeni Srbi uzeli nekoliko hrvatskih policajaca - koji su tamo poslani ponovno uspostaviti zakon i red - kao taoce. 2.5., teško naoružani hrvatski policajaci iz Osijeka poslani su u Borovo Selo kako bi oslobodili taoce. Pobunjeni Srbi i Šešeljevi ljudi su ih zasjeli u klopci. U borbi je ubijeno 12 hrvatskih policajaca, a ranjeno je 20. "Na hrvatskoj strani je bilo 30 poginulih, iako su Hrvati priznali 15. Ostali su bili Kurdi kod kojih su nađene stare novčanice iz doba Nezavisne Države Hrvatske i Hitlerove rajhsmarke", izjavio je Šešelj u Haagu.

Jedina osoba koja je zbog događaja u Borovom Selu osuđena je Milan Marinković, bivši pripadnik srpskih paravojnih formacija, koga je 1.2. 2012. Županijski sud osudio na tri i pol godine zatvora zbog zlostavljanja dvojice zarobljenih hrvatskih policajaca.

## Reference

## Vanjske veze
* DW-World
Masakr u Dalju

**Pokolj u Dalju** odnosi se na ubojstva hrvatskih policajaca, pripadnika Zbora narodne garde, pripadnika civilne zaštite i civila u Dalju koja su počinili JNA i pripadnici srpskih paravojnih postrojbi od 1.8. do decembra 1991. nakon zauzimanja grada tijekom Rata u Hrvatskoj. Procjenjuje se da je u tom razdoblju ubijeno između 112 i 135 ljudi.

2.4. 1991. srpski pobunjenici postavljaju prve cestovne barikade u istočnoj Slavoniji na cestama koje spajaju Vukovar sa Vinkovcima, Osijekom i Daljem. Tzv. Srpsko nacionalno vijeće proglašava pripajanje Slavonije i Baranje SAO Krajini.

1.8. 1991. u ranim jutarnjim satima srpski pobunjenici su uz pomoć JNA (koja se napadom topništvom na postaju hrvatske policije prvi put u sukobu otvoreno svrstala na srpsku stranu) napali policajce, gardiste i pripadnike civilne zaštite koji su se nalazili u zgradi policije, tražeći njihovu predaju. Nakon gotovo desetosatne opsade - pucanja po okruženoj zgradi, čak i iz tenkova - postaja je zauzeta i svi koji nisu ubijeni u opsadi, likvidirani su odmah potom, i to 20 policajaca, 15 pripadnika Zbora narodne garde i četiri člana Civilne zaštite, koji su i izmasakrirani. Tisuće hrvatskih civila iz Aljmaša, Dalja i Erduta bježe pred srpskim paravojnim postrojbama u Osijek.

U septembru i oktobru, srpske paravojne postrojbe uhapsile su nekoliko hrvatskih civila i zadržali ih u policijskoj postaji. 11 zatvorenika je strijeljano a njihova tijela zakopana su u masovnoj grobnici u selu Ćelija.

Međunarodni sud za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije optužio je Slobodana Miloševića i za ubojstva 4.10. 1991. godine, kada su pripadnici Teritorijalne obrane SAO SBZS, predvođeni Željkom Ražnatovićem, ušli su u zatočenički objekat u zgradi policije u Dalju i vatrenim oružjem ubili 28 zatočenika, hrvatskih civila. Tijela žrtava odnijeta su iz zgrade i bačena u obližnji Dunav.

13.5. 2010., osječko Županijsko državno odvjetništvo je nakon provedene istrage pred Županijskim sudom u Osijeku podignulo optužnicu protiv državljanina Republike Srbije, 64-godišnjeg Enesa Tase, zbog ratnog zločina protiv ratnih zarobljenika i civilnog stanovništva. Tasi se stavlja na teret da je 1. kolovoza 1991. u Dalju, tijekom oružane pobune dijela mjesnoga srpskog stanovništva i oružanog napada Republike Srbije i JNA na Hrvatsku, kao zapovjednik 51. motorizirane brigade JNA, protivno odredbama međunarodnog ratnog prava, zapovijedio svojim postrojbama te podređenim pripadnicima Teritorijalne obrane Dalja i Borova kao i pridruženim dobrovoljcima, napad na mjesto Dalj uz izričitu zapovijed da ne smije biti zarobljenih pripadnika MUP-a RH i Zbora narodne garde (ZNG).

## Reference

## Vanjske veze
* Snimka događaja iz Dalja 1991.
* U.N. Billet Is a Symbol for Yugoslav Problem New York Times
Anja Šovagović-Despot

**Anja Šovagović-Despot** (Zagreb, 25. ožujka 1963.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica. Ona je kćer poznatog glumca Fabijana Šovagovića i sestra Filipa Šovagovića. Od 1986. je udana za glumca Dragana Despota.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Obiteljska stvar" kao Vanja Kovač (1998.)

### Filmske uloge
* "Cvjetni trg" kao Nives (2012.)
* "Kotlovina" kao Željka (2011.)
* "Iza stakla" kao Ljerka (2008.)
* "Kradljivac uspomena" (2007.)
* "Iza stakla" kao Ljerka (2008.)
* "Kradljivac uspomena" (2007.)
* "Što je Iva snimila 21. listopada 2003." kao Željka (2005.)
* "Pušća Bistra" kao Margarinka (2005.)
* "Ispod crte" kao Patricija Požgaj (2003.)
* "Posljednja volja" (2001.)
* "Polagana predaja" kao Gorjanova supruga (2001.)
* "Dok nitko ne gleda" (1992.)
* "Sestre" (1992.)
* "Baka bijela" kao Blanka (1992.)
* "Stela" kao Stela Lončar (1990.)
* "San o ruži" kao Jasna (1986.)
* "Ja sam starinski ormar" kao Ljerka (1986.)
* "Jedan cijeli ljudski vijek" (1984.)
* "Zadarski memento" kao Zorka (1984.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na Gavella.hr