open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Serafini

**Serafini** ili **serafimi** (hebr. *שָׂרָףsaraf*, pl. שְׂרָפִים*serafim*, "gorući" ili "goruće munje", grč. σεραφείμ, lat. *seraph*, pl. *seraphim*), prema Starom zavjetu, nebeska bića, anđeli koji okružuju Boga i služe mu. U kršćanskoj ikonografiji prikazivani su sa tri para krila; jednim parom lete, drugim zakriljuju lice, a trećim pokrivaju noge. Izrijekom se spominju samo u Knjizi proroka Izaije (Iz 6,2-13).

Prema kršćanskoj tradiciji, serafini se nalaze u prvom redu od devet anđeoskih zborova.

## Napomene

## Literatura

* *[[Opća i nacionalna enciklopedija|Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka]], sv. XVIII, Zagreb, 2007.* 
* ''Starac Kleopa'', Arhimandrit Joanikije Balan, str. 311 
* Pravoslavlje: Serafimi

## Vanjske veze

* Seraphim - Catholic Encyclopedia
Kerubin

*Kerubini*, **kerubi** ili **heruvimi** () su bestelesne sile, duhovna bića koje se pominju u Bibliji. U hrišćanskoj ikonografiji prikazuju se kao krilata bića. Veruje se da su bića najbliža Bogu, nakon Serafima.

## U Starom zavetu
U Knjizi postanja (3:24) pominju se heruvimi naoružani "plamenim mačem", koji su čuvali ulaz u Raj. Car David opisuje keruvime kao bića koja nose Boga. Tako u Knjizi o carevima stoji da "Gospod sedi na keruvima" na više mesta u stihovima (4:4), (6:2), (37:16) i drugim mestima.

Pri izradi Kovčega zaveta Car Solomon je naredio da se iseče drvo masline od njega izrade ogromne heruvime i pokriju ih zlatom tako da budu veliki deset lakata (oko 5 m). Ti heruvimi čuvani su u jevrejskom hramu u Jerusalimu.

Slike heruvima su vezene na zavese koje su stajale na ulazu u Svetinju nad svetinjama (Knjiga Izlaska (26:31)).

## U jevrejskoj tradiciji
Prema Knjizi Postanja, heruvime je Bog stvorio trećeg dana. Prema drugom izvoru, oni su bili prvi živa bića, stvorena u svetu.

U Talmudu se pominju četiri stvorenja koja prorok Jezekilj video oko prestola Božijeg.

Jevrejasko predanje govori da kada je faraon gonio Jevrejski narod preko Crvenog mora, Bog je nošen keruvimima na prestolu uznet sa tog mesta.

## U hrišćanstvu
Hrišćanska teologija prvobitno nije imala definitivan stav prema prirodi heruvima. Mišljenja su bila podeljena da li oni postoje kao bića ili su samo simboli i slike koje predstavljaju delovanje Boga. Tako je Filon Aleksandrijski video u heruvimima samo simboličku vrednost. Međutim, Kliment Aleksandrijski, počinje da odstupi od ovog stava i o heruvimima kao i o drugim anđelima govori kao o bićima.

Od 4. veka i počinje da dominira učenje da su heruvimi stvorenja, mada postoji izvesna odstupanja.

Teodor Studit naziva heruvime *najviši od svih bića i najbliži Bogu*. Njegov stav je podržan od strane rimokatoličkih teologa počev od Tome Akvinskog i protestantskih počev od Karla Fridriha Kejla.

Heruvime je opisao Pseudo-Dionisije u svojoj knjizi "O nebeskoj hijerarhiji" kao: "Heruvimi su božanske sile - imaju sposobnost da prihvati svetlost i um Božiji u svim njegovim manifestacijama, imaju svoju mudrost i svoju umetnost - uče i informišu druge kako da se odobrena od strane obilje svoje mudrosti"

U pravoslavnoj Liturgiji peva se molitva pod nazivom Heruvimska pesma:*Iže Heruvimi, tajno obrazujušče i životvorjaščej Trojicje... *

## Vanjske veze

* Cherub ''Jewish Encyclopedia'' 
* Cherubim ''Catholic Encyclopedia''  
* Heruvimi: hikerarhija anđela  
* Simbolika i tumačenja nebeskih bića
Mihael (arhanđeo)

**Mihael**, **Mihajlo** ili **Sveti Mihovil** je arkanđeo i njegovo ime se spominje u Bibliji pet puta. 
Sv. Mihovil je zaštitnik policajaca i vojnika. Zaštitnikom je i radiologa . Papa Pio XII. ga je proglasio za njihova zaštitnika.

## Sv. Mihovil u Bibliji
Ime Mihovil, odnosno Mihael, potječe iz hebrejskog "Mi ha el", što znači: "Tko je kao Bog" (latinski: "Quis ut Deus").

Najznačajniji tekst o Sv. Mihovilu je onaj iz Otkrivenja: 
"Uto se zametnu rat u nebu koji je Mihael sa svojim anđelima morao voditi protiv Zmaja. Zmaj i njegovi anđeli prihvatiše borbu, ali je ne mogoše izdržati. I mjesta za njih više nije bilo u nebu. Bijaše izbačen veliki Zmaj, stara Zmija, koja se zove đavao - sotona, zavodnik cijeloga svijeta - bijaše zbačen na zemlju i bijahu zbačeni s njime njegovi anđeli" 
(Dn 12,7-9).

Ikonografija prikazuje Sv. Mihovila kao ratnika u oklopu i s mačem u ruci. Crkva od najstarijih vremena ima veliko štovanje i duboku pobožnost prema svetom Mihovilu. Promatra ga kao moćnog anđela, koji je svojom zaštitom trajno prisutan.

## Štovanje svetog Mihovila
Prema kalendaru Rimokatoličke Crkve, blagdan sv. Mihovila se slavi 29. rujna. Na taj dan se slave i preostala dva arhanđela: Sv. Gabrijela i Sv. Rafaela.

Bogoslužje vrlo zorno ističe trostruku djelatnost sv. Mihovila u službi Crkve. On je borac, molitelj i pratitelj.

Molitva sv. Mihovilu se upotrebljava kao zaštita od zlih duhova i ta molitva je jedina egzorcistička molitva koja je dana na uporabu laicima uz dopuštenje Rimokatoličke Crkve.

Sv. Mihovila podjednako štuju i židovi i kršćani i muslimani.

Razni narodi štuju sv. Mihovila kao svoga zaštitnika, u Italiji je zaštitnik javne sigurnosti, a papa Pio XII. ga je proglasio zaštitnikom radiologa. Njemačka i Engleska ga također od davnine slave kao svoga zaštitnika.

I u Hrvatskoj su u čast sv. Mihovilu podignute mnoge župne i podružne crkve, a neka mjesta nose njegovo ime, npr. Donji Miholjac, Miholec, Mihovljan itd. 
Sveti Mihovil je zaštitnik starog hrvatskog grada Šibenika, te Hrvatske policije i Hrvatske vojske.

## Povezano
* Aranđelovdan

## Reference
Miholec

**Miholec** je naselje u općini Sveti Petar Orehovec u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Nalazi se oko 15 km sjeverozapadno od Križevaca na području Kalničkog prigorja. Selo se razvilo na povišenom brežuljkastom položaju. Ceste se križaju u središtu mjesta i čine trokutasti trg.

Utvrda i feudalni posjed zagrebačke biskupije nalazili su se na mjestu današnje gotičko-barokne crkve sv. Mihaela. Pretežno poljoprivredni kraj i udaljenost od glavnih cestovnih pravaca pridonijeli su očuvanoj prirodi. Oko sela su polja i šume u kojima najviše rastu: grab, hrast kitnjak, bukva, bagrem i crna joha.

U selu postoji nogometni klub NK Ratar.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 503 stanovnika.

## Reference
Rafael (arhanđeo)

**Arhangel Rafail** ili **Arhangel Rafael** (. "Bog izleči", "Bog isceljuje", ) je arhangel poznat u Judaizmu, hrišćanstvu, i islamu.

Ime Rafail potiče od jevrejske reči *Rafe* što znači lek ili lekar. U Hrišćanstvu i Judaizamu se smatra moćnim isceliteljem ljudi i životinja. Prema jevrejskom Midrašu, Rafail izleči bol Avramu nakon obrezivanja. U islamu, pominje se kao anđeo Israfel () - onaj koji će uvesti u Sudnji dan.

## Arhangel Rafail u judaizmu i hrišćanstvu
 
Od sedam arhanđela u jevrejskoj angeologiji samo arhangeli Mihail i Gavril (Danilo 12:1) se pominju po imenu u spisima koji su postali kanonski za hrišćane. Rafail se pominje po imenu u Knjizi Tobija, koja je kanonska u pravoslavlju i katolicizmu. U Knjizi proroka Enoha dodaju se četiri poglavlje: Urila, Raguila, Sarila i Jeramila.

Veruje se da dolazi na mesto gde je bio pozvan, ali ne može da interveniše ako ne postoji dobra volja kod tog čoveka. Ako lice odbija daprimi duhovno isceljenja, on ga ne može prisiliti. Ipak, veruje se da, prisustvo Rafaila samo po sebi ima umirujuće dejstvo i pomaže - smanjuje stres i anksioznost.

U Knjizi Tobija Rafail putuje sa Tobijom, i tokom putovanja ga štiti i čuva. Od tada se uzima kao zaštitnik putnika. Rafail - zaštitnik pomaže naročito onima koji počinju duhovni put za pronalaženje večne istine.

Rafail je naučio Tobiju kako da koristi ribu u medicinske svrhe, za proizvodnju melema lekova i masti.

Rafael je takođe vidar divljih i domaćih životinja. Rafael je pomogao da izleči Tobijino slepilo.

Arhangel Rafael i Mihail često deluju zajedno. Prema predanju, Rafail je bio taj koji je dao kralju Solomonu magični prsten sa urezanom šesttokrakom zvezdom, i Solomon je iskoristio ovaj prsten kao simbol pobede nad demonima.

## Rafail u islamu
Prema Hadisu Israfil (Rafail na arapskom) je anđeo koji najavljuje dolazak Sudnjeg dana, duvanjem u rog i puštanjem "Duha istine". Za razliku od Džibrila (arhangel Gavril) i Mikaila (arhangela Mihaila), koji se takođe spominju u Kur'anu.

## Povezano

* Anđeo
* Arhangel
* Angelologija
Constantin Brâncuși

**Constantin Brâncuși** konstanˈtin brɨnˈkuʃʲ (franc. **Constantin Brancusi** kɔ̃stɑ̃ˈtɛ̃ bʁɑ̃kyˈzi) (Hobița, 19. februar 1876. – Pariz, 16. mart 1957.), rumunski vajar koji je radio i stvarao u Francuskoj i Rumuniji. Jedan je od najuticajnijih vajara s početka XX veka. Smatra se da je u tradiciji modernizma razvio skulpturalnu apstrakciju i otvorio put za nadrealizam i minimalizam 60-ih godina. Njegova djela se nalaze u muzejima širom svijeta, počev od Francuske, SAD, Rumunije i Austrije.

## Obrazovanje

Brankuzi je rođen u rumunskom selu Hobiti u Karpatima 1876. godine. Roditelji su mu bili siromašni pastiri. Sa sela je pobjegao u Krajovu i tu se prijavio u školu umetnosti gde je osim u obrazovanja u rezbarstvu došao i do osnovnih znanja.

Školu je završio 1898. godine i odlazi na studije vajarstva u Bukurešt, a 1903. godine u Minhen i konačno u Pariz. U Parizu je studirao na „Školi lepih umetnosti“ i kasnije radio u ateljeu Ogista Rodena. Postepeno je stvorio svoj vlastiti atelje. Veliki uspeh je doživeo 1913. godine kada je izlagao na „Salonu nezavisnih“ i u SAD.

## Reference


## Vanjske veze

* An excerpt from the transcript of *Brâncuşi versus United States*
*  Brâncuși in the Philadelphia Museum of Art
*  Brâncuși in the Solomon R. Guggenheim Museum|Guggenheim Museum.
* Brâncuși at the Museum of Modern Art
*  Brâncuși in the Peggy Guggenheim Collection
*  Table of Silence Photos - Free Photos -Public domain image resources
*  The Kiss Gate Photos - Free Photos -Public domain image resources
*  Endless Column Photos - Free Photos -Public domain image resources
*  360 degrees view of Brâncuși's atelier at Centre Pompidou, France
* Constantin Brâncuși footage on Youtube
*  Petre Ţuţea - An encounter with Brâncuşi a rare meeting between two unusual personalities
*  Constantin Brâncuşi
Urijel

**Uriel** ili **Uril** (hebr. אוּרִיאֵל, *Svjetlost Gospodinova*, *Božji oganj*), jedan od arkanđela koji se spominje u židovskoj i kršćanskoj tradiciji. Pojedini izvori smještaju arkanđela Uriela na čelo "Trećeg reda anđela", dok ga drugi spominju kao jednog od "Sedam duhova" ispred "Prijestolja".

Svetkovina arkanđela Uriela slavi se 28. srpnja.

## U judeo-kršćanskoj tradiciji

Od sedam arkanđela, u Bibliji se poimenice spominju tek Mihovil i Gabrijel. Međutim, često se pojavljuje u apokrifnoj *[[Knjiga proroka Henoka|Knjizi proroka Henoka]]*. Tako se navodi u *IX poglavlju*, kao jedan od četiri arkanđela, zajedno s Mihovilom, Gabrielom i Surjalom. U *XX poglavlju* navode se imena i zadaće sedam arkanđela, i tu je Uriel spomenut kao *jedan od svetih anđela, koji stražari nad jadikovkama i užasom*.

## Uriel u umjetnosti

Prikazivanje Uriela u umjetničkim djelima nije nikada bilo osobito izraženo. Tijekom renesanse, papa Klement III. dao je ukloniti slike Uriela iz dvaju crkava, vjerojatno zbog pogrešnog uvjerenja da je Uriel nekako povezan s herezom koja vjeruje da je pravi mesija zapravo Ivan Krstitelj. Takvu osudu je, međutim, izbjegao u Španjolskoj, Portugalu i Latinskoj Americi gdje su sačuvani njegovi brojni umjetnički prikazi. Umjetnički je predstavljen i u Anglikanskoj Crkvi te u SAD-u.

## Napomene

## Literatura

* *Laurence, Richard (ur.), Knjiga proroka Henoka, TELEdisk, Zagreb, 2002.* 

## Vanjske veze
* Uriel.com
Šahi

**Šahi** (*Shahi*, devanagari: शाही), **Sahi**, također poznat i kao **Šahija** (*Shahiya*)  je naziv za dinastije Srednjih kraljevstva Indije koja su vladala dijelom Kabulistana i drevnom oblašću Gandhara (danas u sjevernom Pakistanu), od doba propasti Kušanskog Carstva u 3. vijeku do početka 9. vijeka. Kraljevstvo poznato kao "**Kabul Šahi**" (*Kabul Shahi*) (*Kabul-shāhān* ili *Ratbél-shāhān* na perzijskom کابلشاهان یا رتبیل شاهان) je postojalo između 565. i 879 sa Kapisom i Kabulom kao prijestolnica, a kasnije postalo poznato kao Hindu Šahi (*Hindu Shahi*) kada se prijestolnica premjestila u Hund.

Šahiji iz Kabula i Gandhare se tradicionalno dijele na budističke Šahije koji su vladali do oko 870. i hinduističke Šahije koji su vladali poslije toga.

## Fusnote

## Reference
* Wink, André,*Al Hind: the Making of the Indo Islamic World*, Brill Academic Publishers, Jan 1, 1996, 
* Coinage of the Hindu Shahi period from Mardan, Pakistan. Treasures of Kashmir Smast.
Amorion

**Amorion** (; ; u arapskim izvorima *Ammuriye*) je bio drevni grad u nekadašnjoj maloazijskoj oblasti Frigiji, čije se ruševine nalaze kraj sela Hisarköy, nedaleko od grada Emirdağ u suvremenoj turskoj provinciji Afyonkarahisar.

Najstariji arheološki artefakti - prije svega vlastite kovanice - ukazuju da je grad osnovan u helenističkom periodu. Iako ti isti artefakti sugeriraju da je bio prilično bogat i razvijen, u antici ga prvi spominje tek Strabon. Godine 431. je imao vlastitog arhiepiskopa, a na važnosti je dobio u 7. vijeku, odnosno početkom bizantsko-arapskih ratova kao bizantsko vojno uporište i baza. Svoj vrhunac je dobio kada je 820. njegov žitelj Mihailo II Amorijac postao bizantski car i osnovao Amorijsku dinastiju. Međutim, već 838. su ga zauzeli Arapi po naređenju bagdadskog kalifa Al-Mu'tasima te potpuno razorili.

## Vanjske veze

* Excavations in Amorium
* Bishop John explores Turkish Amorion roots  (article from St.Augustine Record)
Bitka kod Anhijala (708)

**Bitka kod Anhijala** se odigrala godine 708. na obali današnje Bugarske između bizantskih snaga pod carem Justinijanom II na jednoj, i bugarskih snaga pod kanom (cezarom) Tervelom na drugoj strani. Sukob je izbio zbog Justinijanovog nastojanja da Bugarima oduzme teritorij "Zagore" - oblasti između Stare Zagore, Slivena i Crnog mora - koje im je bio poklonio kao nagradu za pomoć pri povratku na prijestolje 705. godine. Bizantska vojska je napredovala do Anhijala (današnje Pomorije) na obali Crnog mora. Tamo ju je, dok su vojnici bili raštrkani kako bi prikupili hranu, iznenada napala Tervelova vojska i u potpunosti razbila. Najveći dio Bizantinaca je zarobljen, a Justinijan se jedva spasio pobjegavši brodom. Mirovnim sporazumom je Justinijan bio prisiljen potvrditi bugarsku vlast nad poklonjenim teritorijama. Za Justinijana je mnogo značajnije bilo to što se više nije mogao oslanjati na bugarsku pomoć u slučaju građanskog rata. Kada je 711. izbila nova pobuna, Tervel mu je poslao tek simbolički kontingent od 3000 vojnika, koji nije bio dovoljan da spriječi Justinijanovo svrgavanje i pogubljenje od strane Filipika Bardana.

## Izvori
* Атанас Пейчев и колектив, 1300 години на стража, Военно издателство, София 1984.
* Йордан Андреев, Милчо Лалков, Българските ханове и царе, Велико Търново, 1996.
Pomorije

**Pomorije** () je grad u Republici Bugarskoj, u istočnom delu zemlje, sedište istoimene opštine Pomorije u okviru Burgaske oblasti.

Pomorije je poznato letovalište na obali Crnog mora, koje rado posećuju i ljudi iz Srbije.

## Prirodni uslovi
**Položaj**: Pomorije se nalazi u istočnom delu Bugarske. Od prestonice Sofije grad je udaljen 420 -{km}- istočno, a od oblasnog središta, Burgasa grad je udaljen 20&nbsp;km istočno.

**Reljef**: Oblast Pomorija se nalazi na bugarskoj obali Crnog mora. Gradsko priobalje čini niz plaža, a u pozadini se izdižu prva brda Stare planine.

**Klima**: Klima u Pomoriju je izmenjeno kontinentalna klima sa uticajem mora.

**Vode**: Pomorije je smešteno na omanjem poluostrvu Crnog mora.

## Historija
Oblast Pomorija je prvobitno bilo naseljeno Tračanima, a posle njih ovom oblašću vladaju stari Rim i Vizantija. Južni Sloveni ovo područeje naseljavaju u 7. veku. Od 9. veka do 1373. godine oblast je bila u sastavu srednjovekovne Bugarske.

Krajem 14. veka oblast Pomorija je pala pod vlast Osmanlija, koji vladaju oblašću 5 vekova. Grad se tada naziva *Anhijal* i bio je mahom naseljen Grcima. Ovdje je bila palača Mihaila Kantakuzina Šejtanoglu.

1885. godine grad je postao deo savremene bugarske države. Naselje postoje ubrzo središte okupljanja za sela u okolini, sa više javnih ustanova i trgovištem.

## Stanovništvo
Po procenama iz 2007. godine Pomorije je imalo oko 14.000 stanovnika. Ogromna većina gradskog stanovništva su etnički Bugari. Ostatak su mahom Romi. Poslednjih godina grad raste zbog položaja na moru i bugarskoj rivijeri.

Pretežan veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

## Galerija slika

Datoteka:Pomorie-library-Svetlina.jpg|Gradsko čitalište
Datoteka:Pomorie sentral street.jpg|Bazar u gradu
Datoteka:Pomorie Tracian Tomb 03-lazarov-ifb.JPG|Tračanska grobnica u pozađu Pomorija
Datoteka:PomorieSolnitsi2.JPG|Stanogradnja u Pomoriju


## Vanjske veze

* www.pomorie.com Zvanična stranica Pomorija
Bitka kod Anhijala

**Bitka kod Anhijala** je naziv za nekoliko bitaka koje su se za vrijeme bizantsko-bugarskih ratova odigrale kod grada Anhijal (današnje Pomorije u Bugarskoj) na obali Crnog mora:
* Bitka kod Anhijala (708)
* Bitka kod Anhijala (763)
* Bitka kod Anhijala (917)
Jakov iz Edese

**Jakov od Edese** () (cca. 640 – 5. jun 708) je bio sirijski pisac i monofizitski teolog. Rodio se u Alepu te se obrazovao u manastiru Ken-neshre (na lijevoj obali Eufrata), a kasnije u Aleksandriji. Po povratku je od strane svog prijatelja, antiohijskog patrijarha Atanasija II imenovan episkopom Edese. To je mjesto morao napustiti nakon sukoba sa Atanasijevim nasljednikom Julijanom, te se povukao u manastir Kaisum, a kasnije u Eusebonu te u Tel, gdje je revidirao Pešitu, sirijski prijevod Starog zavjeta. Episkopom je ponovno postao 708. ali je ubrzo nakon toga umro.

## Vanjske veze i literatura
* Dirk Kruisheer. "A Bibliographical Clavis to the Works of Jacob of Edessa". *Hugoye: Journal of Syriac Studies* 1 1 (1998).
* J.M. Sauget. "Jacob of Edessa", *Encyclopedia of the Early Church* 1 (1992) 428-429.
* 
* George Phillips, Scholia on the Old Testament by Mar Jacob of Edessa, 1864.
Champagne (historijska provincija)

**Champagne** je ime za historijsku i kulturnu regiju, nekadašnju grofoviju i provinciju Kraljevine Francuske
koja je postojala od 11. vijeka do 1316.

## Karakteristike i historija
Regija se nalazi na sjeveroistoku zemlje pored belgijske granice, a danas je poznata po šampanjcu. Najveći urbani centri su; Reims, Troyes i 
Épernay.

Teritorij Champagne prilično se dobro poklapa sa današnjom Regijom Champagne-Ardenne.

Nukleus današnje rejije bila je Grofovija Champagne, koja je postojala od 11. vijeka do 1316.
Kako se nalazila između Flandrije i Italije (dviju najdinamičnijih zona tadašnje Evrope)  između 12. i 13. vijeka imala snažni ekonomski rast zahvaljujući 
predionicama tekstila u Reimsu, Troyesu i Provinsu i sajmovima šampanjca.

Grofovija Champagne postala je domena francuskih kraljeva 1284., kad se unuka Thibauta I od Navarre - Jeanne od Navarrre udala
za kralja Philippea IV.

Razvoj pomorske trgovine i razaranja Stogodišnjeg rata doveli su do propasti sajmova tokom 14. vijeka.

Istovremeno se Champagna počela transformirati u administrativnu jedinicu, naročito od 1635. kad u Châlons-en-Champagne stoluje intendant.

Brojne neveolje i ratovi opustošili su Champagnu tokom 16. i 17. vijeku. Od Hugenotskih ratova  do Tridesetogodišnjog rata, 
Pobune Fronda i Rata za španjolsko naslijeđe. Zbog tog je poljoprivreda i pored svih nastajanja intendanata stagnirala, ali se  tokom 18. vijeku razvla 
manufakturna obrada metala.

Za Francuske revolucije i reforme državne uprave 1790. provincija je podjeljena na četiri departmana; Aube, Ardennes, Haute-Marne, Marne.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Champagne''
Konstantin (papa)

**Konstantin** je bio papa od 25. ožujka 708. do 9. travnja 715. godine. Po nacionalnosti je bio Asirac, a prije izbora za papu je obavljao diplomatske misije na bizantskom dvoru. Godine 681. je sudjelovao na Trećem carigradskom saboru, a nešto kasnije se za vrijeme vladavine Konstanina IV sreo sa prijestonasljednikom i budućim carem Justinijanom II, kome je kasnije postao blizak politički saveznik. Papom je postao nakon što je njegov prethodnik Sisinije umro početkom 708. nakon samo tri tjedna pontifikata.

Glavno pitanje Konstantinovog pontifikata je bio spor oko Trulskog sabora čije su kanone prihvatili episkopi i druge crkvene vođe na Istoku, a odbacili biskupi na Zapadu. Nastojeći ga izgladiti, Konstantin je 5. oktobra 710. krenuo na veliko putovanje u Konstantinopol gdje je potom započeo pregovore sa carem o kompromisu kojim bi se izbjegao raskol. Pregovori, u kojima je veliku ulogu igrao njegov budući nasljednik Grgur II, završili su uspjehom, te je Konstantin Konstantinopol napustio u oktobru 711. Tada je postao posljednji papa koji će posjetiti Konstantinopol sve do Pavla VI 1967. godine.

Međutim, samo nekoliko mjeseci kasnije Justinijan je svrgnut u pobuni nakon koje je bizantskim carem postao Filipik Bardan, pristaša monotelistva. On je Konstantina pokušao natjerati da odbaci Treći carigradski sabor, ali mu se Konstantin uspješno odupirao. Godine 713. je Filipik svrgnut, a na prijestolje došao Anastasije II, koji je bio vjeran kršćanskoj ortodoksiji, te je Konstantin posljednje godine pontifikata proveo u dobrim odnosima sa Bizantom, ostavši upamćen kao jedan od najkarakterističnijih papa za period bizantskog papinstva.
Antanosi (narod)

**Antanosi** ili **Antesaka** su jedan od 18 naroda Madagaskara, od 600.000 pripadnika (2,3% stanovnika Madagaskara), koji žive na jugoistoku otoka u današnjoj Regija Anosi, oko grada Tolanaro.

Njihovo ime na malagaškom znači *ljudi od [[otok]]a* (otočani).
Antanosi kao i većinski Merine govore malgaški makrojezik, njegovu varijantu zvanu tanosi.

## Historija

Po njihovoj usmenoj predaji oni su svi potomci legendarnog praoca Zafi Raminia koji je na Madagaskar stigao pobjegavši iz Meke u 14. vijeku.

Antanosi su vjekovima živjeli potpuno nezavisno bez stvaranja bilo kakve jedinstvene političko-socijalne strukture kao što je država. Kao i drugi malagaški narodi su tokom 19. vijeka izgubili svoju slobodu i potpali pod Kraljevstvo Merina -1830. Deset godina kasnije pobunili protiv merinske dominacije. Zbog represije i pritiska se njihovih 30 000 tadašnjih pripadnika odselilo iz merinskih teritorija (središnji dio centralne visoravni) na jugoistok otoka u zemlje gdje su živjeli narodi Bara i Antandroi.

Antanosi su danas podjeljeni na pet podskupina; Tesak, Ivondro, Tevatomalama, Terara i Temanalo.

## Geografska rasprostranjenost
Antanosi danas žive većinom u Regiji Anosi, od grada Tolanaro sve do rijeke Onilahi duž obala Indijskog oceana. Antanosi se danas većinom bave poljoprivredom i zanatsvom, kao kovači i stolari. Među susjednim narodima važe za izuzetno dobre drvodjelje koji izrađuju drvene dekorativne skulpture za kuću sa prizorima iz života njihovih pokojnika.

## Običaji
Za razliku od ostalih malagaških naroda Antanosi nikada nisu imali kastinsku podjelu svog društva. Njihova socijalna struktura temelji se na porodičnim klanovima sa jednim vođom.

Svoje grobove ukrašavaju velikim kamenim obeliscima, koji su koji put visoki do 6 metara.

Antanosi imaju mnoge tabue koje strogo poštuju i kojih se drže. Tako se na primjer - ne smije sjediti ili hodati po sagu svoje sestre. Trudnica za vrijeme trudnoće nesmije sjediti na pragu kuće ili jesti mozak životinja, i treba izbjegavati razgovarati s ljudima, također treba izbjegavati da odrasla osoba koja nije imala djece provede noć u njenoj kući. Za vrijeme pogrebnih svečanosti, kad se za uzvanike pripremi jelo od mesa, porodica pokojnika ne smije jesti to meso. Grobari za vrijeme ukopa - ne smiju nositi odjeću. Svi aspekti njihova života, od izgradnje i izleda kuća, do putovanja, prepuni su zabrana.

## Veze
* Malgaši

## Reference

## Vanjske veze
* ''Antanosy''
Andreas Isaksson

**Andreas Isaksson** (Smygehamn, 3. listopada 1981.) je švedski nogometaš, vratar.

Andreas Isakson je prvi golman švedske reprezentacije. Igrao je u francuskom klubu Stade Rennais. Ranije je između ostalog igrao u talijanskom Juventusu. Sada trenutno brani za turski klub Kasımpaşa.
Drogo od Šampanje

**Drogo** (*Drocus*, *Drogon* ili *Dreux*; ; 670 - 708) je bio franački plemić i velikodostojnik koji je bio vojvoda od Šampanje od 690. do smrti; zatim majordom od Burgundije od 695. te vojvoda od Burgundije od 697. do smrti. Otac mu je bio majorodom Pipin Herestalski, a majka Plektruda. Titulu vojvode mu je udijelio otac godine 690. 

Drogo je bio oženjen za Anstrudu, kćer neustrijskog majordoma Warratona i Ansflede, te udovicu majordoma Berthara. Sa njom je imao četvoro sinova: Huguesa, Arnulfa od Champagne (cca. 690 - cca. 721), Godfreya i Pepina. Drogo je nadživio svog oca; vojvodstvo je naslijedio Arnulf, jer je Hugues prije toga otišao u samostan. Sahranjen je u Metzu.

## Izvori
* *Dictionnaire de Biographie Française*. Roman d'Amat and R. Limousin-Lamothe, edd. Paris, 1967.
Nacionalnost

**Nacionalnost** je izraz koji u najširem smislu označava pripadnost određenoj naciji. Na srpskohrvatskom govornom području i na srednjoevropskim jezicima se pod "nacijom" obično podrazumijeva etnička zajednica, pa nacionalnost u pravilu predstavlja sinonim za nečiji etnički identitet. U drugim jezicima se, pak, pod pojmom "nacija" podrazumijeva država, pa se ekvivalenti pojma nacionalnosti odnose prije svega na državljanstvo.

Ponekad se kao sinonim za nacionalnost koristi i izraz narodnost.

Nacionalističke ideologije, koje kao idealnu društvenu zajednicu promatraju nacionalnu državu kao sintezu nacije i države, pojam "nacionalnosti" shvaćaju na oba gore navedena načina.

## Vanjske veze
* Grossman, Andrew. ''Gender and National Inclusion''
* Trott, Philip D A. ''Dual Nationality'' 
* White, Philip L. "Globalization and the Mythology of the Nation State," In A.G.Hopkins, ed. *Global History: Interactions Between the Universal and the Local* Palgrave Macmillan, 2006, pp.&nbsp;257–284.http://www.nationalityinworldhistory.net/ch1.html  
* Lord Acton, Nationality (1862)

## Reference
Lista teatarskih režisera

Ovo je abecedni popis članaka o kazališnim redateljima svih zemalja.

*Vidi i*: Kazalište po državama, Kazalište

----

**NAPOMENA O IMENIMA:** 
Upisujete redateljevo ime i prezime, što je ujedno i poveznica. PAZITE: upisuje se prvo ime a onda prezime (npr. Stjepan Miletić), ALI morate složiti redatelja pod slovo koje odgovara njegovom prezimenu.

**PRIMJER:** 
Ako želite unijeti redatelja *Branko Gavella*, pod slovo **G** upišite: .

----

## A
* Jean Anouilh

## B
* Ante Babaja
* Boris Bakal
* Borna Baletić
* Damir Bartol-Indoš
* Ingmar Bergman
* Ivica Boban
* Saša Božić
* Bertolt Brecht
* Branko Brezovac
* Saša Broz
* Veljko Bulajić
* Ivica Buljan

## C
* Simon Callow
* Jean Cocteau

## Č
## Ć
## D
* Nenni Delmestre
* Krešimir Dolenčić
* Vlatko Dulić
* Tomislav Durbešić

## DŽ
## Đ
## E
## F
* Dario Fo
* Bob Fosse
* Oliver Frljić

## G
* Branko Gavella
* Vladimir Gerić
* Tea Gjergjizi
* Nenad Glavan

## H
## I
## J
* Darko Jeftić
* Bobo Jelčić
* Marko Juraga
* Joško Juvančić

## K
* Elia Kazan
* Leo Katunarić
* Nina Kleflin
* Mario Kovač
* Ivica Kunčević
* Miran Kurspahić

## L
* Charles Laughton
* Nataša Lušetić

## LJ
## M
* Anja Maksić Japundžić
* Rob Marshall
* Emil Matešić
* Vsevolod Mejerholjd
* Stjepan Miletić
* Ariane Mnouchkine
* Jeanne Moreau

## N
* Mike Nichols
* Jasmin Novljaković

## NJ
## O
* Laurence Olivier

## P
* Georgij Paro
* Tomislav Pavković
* Franka Perković
* Marina Petković
* Helena Petković
* Ozren Prohić

## Q
## R
* Dino Radojević
* Matko Raguž
* Nataša Rajković
* Martin Ritt
* Dora Ruždjak-Podolski

## S
* Kosta Spaić
* Iva Srnec
* Matko Sršen
* Vladimir Stojsavljević
* Konstantin Stanislavski
* Tito Strozzi
* Zlatko Sviben

## Š
* Borut Šeparović
* Ivica Šimić

## T
* Anica Tomić

## U
## V
* Luchino Visconti
* Frana Marija Vranković

## W
* Sam Wanamaker
* Karol Jozef Wojtyla
* Orson Welles

## X
## Y
## Z
* Franco Zeffirelli

## Ž
* Milan Živković
Ante Babaja

**Ante Babaja** (Imotski, 6. listopada 1927. - Zagreb, 14. siječnja 2010.), hrvatski filmski redatelj i scenarist.

Radio je kao profesor na Akademiji za kazalište, film i TV, današnjoj Akademiji dramske umjetnosti, osnivač njezina filmskog odsjeka, gdje je nakon odlaska u mirovinu bio profesor emeritus. Režirao je dokumentarne filmove među kojima se ističe film "Čuješ li me?". Zapaženi su mu dokumentarni filmovi-eseji "Tijelo", "Kabina" i "Čekaonica". Karakteristično za njegov rad u igranome filmu je da se više bavi proživljavanjem junaka, nego fabulom. Njegovi filmovi često su temeljeni na književnim djelima: *[[Carevo novo ruho (1961)|Carevo novo ruho]]*, *[[Pravda (film)|Pravda]]*, *[[Breza (1967)|Breza]]*, *[[Mirisi, zlato i tamjan (1971)|Mirisi, zlato i tamjan]]* te *[[Izgubljeni zavičaj (1980)|Izgubljeni zavičaj]]*. Često je surađivao s književnikom Slobodanom Novakom pri adaptaciji njegovih djela.

## Filmografija
### Redatelj
* Jedan dan u Rijeci (1955.),
* Ogledalo (1955.),
* Nesporazum (1958.),
* Lakat kao takav (1959.),
* Carevo novo ruho (1961.),
* Pravda (1962.),
* Jury (1962.),
* Ljubav (1963.),
* Tijelo (1964.),
* Putokazi stoje na mjestu (1964.),
* Čuješ li me? (1965.),
* Kabina (1966.),
* Breza (1967.),
* Mirisi, zlato i tamjan (1971.),
* Basna (1974.)
* Čekaonica (1975.),
* Starice (1976.),
* Čuješ li me sad? (1978.),
* Izgubljeni zavičaj (1980.),
* Kamenita vrata (1992.),
* Dobro jutro (2007.).

### Scenarist
* Tijelo (1964.),
* Breza (1967.),
* Miris zlato i tamjan (1971.),
* Izgubljeni zavičaj (1980.),
* Kamenita vrata (1992.).

## Vanjske veze
* Biografija na www.film.hr 
* Biografija na www.filmski-programi hr
*
Nenni Delmestre

**Nenni Delmestre** (Split, 5. listopada 1958.), hrvatska kazališna redateljica.

Na Međunarodnom Sveučilištu Floride, Miami, SAD, diplomira tehnologiju komunikacija 1981., te na istom sveučilištu diplomira kazališnu režiju 1984. Od tada režira u Hrvatskoj, Sloveniji, Venezueli, Meksiku, Italiji i Makedoniji.

Delmestre prevodi dramske tekstove s engleskog, španjolskog i talijanskog jezika. Objavljuje eseje o kazalištu u zemlji i inozemstvu. Od 1997. kućni je redatelj HNK u Splitu, a u sezoni 2002./2003. vrši dužnost ravnateljice Drame HNK Split. Od 2002. do 2004. ravnateljica je dramskog programa Splitskog ljeta. Gotovo sve njene predstave prikazane su na domaćim i međunarodnim festivalima, gdje su ovjenčane brojnim nagradama. Vrlo često režira predstave po tekstovima suvremenih hrvatskih autora kao što su Elvis Bošnjak, Lada Kaštelan, Darko Lukić, Nina Mitrović, Ivan Vidić i drugi.

## Nagrade
* 1991. **Marul** (Marulićevi dani) za režiju predstave *Pustolov pred vratima* Milana Begovića.
* 1993. **Judita** (Splitsko ljeto) za režiju predstave *Saloma* Miroslava Krleže. 
* 2001. **Marul** (Marulićevi dani) za režiju predstave *Otac* Elvisa Bošnjaka.
* 2003. **Marul** (Marulićevi dani) za režiju predstave *Nosi nas rijeka* Elvisa Bošnjaka.
* 2005. **Marko Fotez** (HNK Split) za režiju predstava *Oluja* Williama Shakespearea i *Nosi nas rijeka* Elvisa Bošnjaka.

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica
Krešimir Dolenčić

**Krešimir Dolenčić** (Zagreb, 1962.) je hrvatski kazališni redatelj.

Po završetku Klasične gimnazije i srednje glazbene škole "Pavao Markovac" upisuje kazališnu režiju na Akademiji za kazalište, film i televiziju Sveučilišta u Zagrebu. Tijekom studija osniva kazališnu grupu za koju piše tekstove i režira. U svojoj redateljskoj karijeri postavio je preko 50 dramskih i opernih predstava u Hrvatskoj, Sloveniji, SAD-u, Velikoj Britaniji, Njemačkoj i Kini.

Godine 1994. dobio je nagradu Europske udruge festivala za mlade umjetnike Denis de Rougement. Iste je godine režirao na festivalu u Dartingtonu. 2000. godine na međunarodnom festivalu u Šangaju režirao je Verdijevu Aidu, operu s 2300 sudionika, a 2003. godine to isto ponavlja u Pekingu, kao najveću opernu predstavu svih vremena (2800 sudionika na pozornici)

Predavao je glumu kao asistent profesora na Akademiji dramskih umjetnosti u Houstonu i Londonu.
Branko Gavella

**Branko Gavella** (Zagreb, 28. srpnja 1885. - Zagreb, 8. travnja 1962.), hrvatski redatelj, teatrolog i kazališni pedagog.

Filozofiju i germanistiku studirao je u Beču. Pisao je kazališne kritike u dnevniku Agramer Tagblatt, a 1914. prvi put režira u HNK. Potiče osnivanje glumačke škole, ravna dramom HNK i postavlja svoje najbolje predstave, te realizira brojna djela opernog repertoara. Osobito se zalagao za scensko izvođenje hrvatske dramske baštine. Režira u godinama nakon Drugog svjetskog rata u Bratislavi, Ostravi i Ljubljani, a od 1949. ponovo je u svom rodnom gradu, a 1950. preustrojio je zagrebačku Zemaljsku glumačku školu u *Akademiju za kazališnu umjetnost* (danas ADU). 1953. pokreće utemeljenje *Zagrebačkog dramskog kazališta* (danas *Dramsko kazalište Gavella*). Režirao je oko 270 dramskih, opernih i operetnih djela, a napisao je knjige: *"Hrvatsko glumište", "Glumac i kazalište" i "Književnost i kazalište"*). Branko Gavella jedan je od najvećih umjetnika što ih je imala hrvatska pozornica. Stvaralac i teoretičar, organizator i pedagog, redatelj, prevodilac i publicist koji svojim nezaobilaznim djelom postaje pojmom i simbolom cijelog kazališnog razdoblja.

Zanimljivo je i da je kao nogometni sudac sudio prvu prvenstvenu utakmicu na području današnje Hrvatske, odigranu između HŠK-a Croatia i Tipografski ŠK-a u rujnu 1912.g.

## Reference
Veliki Concepción

**Veliki Concepción** ili **Širi Concepción** (španski: *Gran Concepción, GC*) je konurbacija u Čileu, s oko 1,100.000 stanovnika (2010).

## Povezano
### Opština
* Grad Concepción
* Talcahuano
* San Pedro de la Paz
* Hualpén
* Chiguayante
* Penco
* Tomé
* Lota
* Coronel
* Hualqui

### Univerzitet
* Universidad de Concepción (Concepción)
* Universidad del Bío-Bío (Concepción)
* Universidad Católica de la Santísima Concepción (Concepción)
* Universidad Técnica Federico Santa María (Hualpén)
* Universidad de Los Lagos (Concepción)
* Universidad del Desarrollo (Concepción)
* Universidad San Sebastián (Concepción)
* Universidad Andrés Bello (Talcahuano)
* Universidad Santo Tomás (Concepción)
* Universidad Tecnológica de Chile (Talcahuano)
* Universidad de las Américas (Concepción)
* Universidad La República (Concepción)
* Universidad ARCIS (Concepción)
* Universidad Bolivariana (Concepción)
* Universidad de Pedro de Valdivia (Concepción)
* Universidad del Pacífico (Concepción)

### Institut
* Instituto Profesional INACAP (Talcahuano)
* Instituto Profesional DuocUC (Concepción)
* Instituto Profesional Santo Tomás (Concepción)
* Instituto Profesional AIEP (Concepción)
* Instituto Profesional Providencia (Concepción)
* Instituto de Estudios Bancarios Guillermo Subercaseaux (Concepción)
* Instituto Profesional Virginio Gómez (Concepción)
* Instituto Profesional Diego Portales (Concepción)
* Instituto Tecnológico UCSC (Talcahuano)
* Instituto Profesional La Araucana (Concepción)
* Instituto Profesional Valle Central (Concepción)

## Reference


## Vanjske veze

* Gran Concepción por Nicolás Tugas  
* Infome del INE, ''Chile: Ciudades, Pueblos, Aldeas y Caseríos''. 2005 (PDF & ZIP)
Narodnost

**Narodnost** može označavati:
* nacionalnost, bilo u smislu pripadnosti određenoj naciji ili državljanstvo;
* etnička manjina, odnosno svaka etnička zajednica koja nema status konstitutivnog naroda u nekoj državi (npr. "narodi i narodnosti" bivše Jugoslavije).
709.

__NOTOC__
Godina **709.** (**[[rimske brojke|DCCIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 709. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Bizantski car Justinijan II šalje flotu na čelu sa *[[patrikios]]om* Teodorom u Italiju kako bi intervenirala u sporu između pape Konstantikna i nadbiskupa Feliksa Ravenskog, koji se proglasio nezavisnim od papske vlasti. Teodor hapsi Feliksa i njihove pristaše, te ih dovodi u Konstantinopol, odakle su prognani u Herson.
* Velika oluja razdvaja Kanalske otoke Jethou i Herm.
* Bizantsko-arapski ratovi: Omejadska vojska pod Maslama ibn Abd al-Malikom napada i pustoši Izauriju.
* Ceolred postaje kralj Mercije, nakon što je njegov rođak Cenred abdicirao kako bi postao redovnik u Rimu.
* Saelred postaje kralj Essexa.


## Rođenja
* Car Kōnin od Japana (u. 782)
* Yan Zhenqing, znameniti kineski kaligraf i guverner (u. 785)
* Mazu Daoyi, kineski zen budistički redovnik (u. 788)
* Yaxun B'alam IV, kralj Yaxchilana (u. 768)

## Smrti
* 9. 1. &ndash; Sveti Adrian od Canterburyja
* 24. 4. &ndash; Wilfrid, engleski nadbiskup i svetac
* 25. 5. &ndash; Aldhelm, biskup Sherbornea

## Reference
Scenska umjetnost

**Scenska umjetnost** je zajednički naziv za umjetnički izraz govorom, gestom, glumom, muzikom, zvukom i drugim sredstvima koje se neposredno prezentiraju publici - najčešće na sceni. 	
  			
U scenske umjetnosti spadaju:

* opera, 
* balet, 
* pantomima, 
* drama, 
* komedija 
i druge.
Jethou

**Jethou** ili **Žetu** je malo ostrvo, deo grupe Kanalskih ostrva. Ostrvo nije otvoreno za javnost.

Površina iznosi 0,18&nbsp;km², bez stanivnika. Prema priči, ostrvo je pre 709 bilo deo ostrva Herm, kada je oluja odnela deo ostrva sa kojim je bilo povezano.

## Vanjske veze

*  o ostrvu
Herm

**Herm**, najmanji otok iz skupine Kanalskih otoka otvoren za posjetitelje. Automobili su zabranjeni. Za razliku od Sarka, i bicikli su zabranjeni, osim za lokalno stanovništvo, koje smije koristiti i traktore.

Otok je dug oko 1 km, a široko oko 2&nbsp;km. Ukupna površina iznosi 2 kilometra kvadratna. Sjeverni je dio prekriven pješčanim plažama, dok je južni brdovit. Gospodarstvo se temelji na turizmu kao i na prodaji posebnih poštanskih maraka. Na otoku nema poreza.

Po podacima iz 2002., na Hermu živi 60 stanovnika.

## Vanjske veze

* Službena stranica 
* Prezentacija Herma
Saelred od Essexa

**Saelred od Essexa** (također poznat i kao **Swebert** i **Selered**) bio je kralj Essexa od oko cca. 709 do 746. Usprkos duge vladavine, o njoj i Saelredovom životu postoje oskudni podaci. Navodio je da potiče od ranijeg kralja Sigeberhta II Dobrog. Dio vladavine je proveo zajednički vladajući sa Swaefbertom, kome dio historičara pripisuje vladavinu nad pot-kraljevstvom Middlesex. Srednjovjekovne kronike pominju samo datum, ali ne okolnosti i uzrok smrti 746.

Saelreda je naslijedio Swithred, unuk ranijeg kralja Sigeheard. Saelredov sin Sigeric je, pak, naslijedio Sigehearda.

Kao i njegovi prethodnici, nije bio nezavisni vladar, nego je služio kao vazal Kraljevstvu Mercija.

## Fusnote
Offa od Essexa

**Offa** () je bio kralj Essexa do 709. godine, kada je abdicirao kako bi zajedno sa mercijskim kraljem Cenredom otišao u Rim živjeti u samostanu. Bio je sin kralja Sigehearda i nećak njegovog brata i su-kralja Swaefreda. Kada ih je naslijedio, nije poznato. Beda Uvaženi ga opisuje kao uzor kršćanske vrline koji je radi vjere ostavio suprugu, vlast i sva zemaljska dobra. Naslijedio ga je Saelred, koji se opisuje kao njegov sin.

## Reference
Ceolred od Mercije

**Ceolred** (? - 716) je bio kralj Mercije od 709. do 716. Bio je sin kralja Aethelreda, koji je 704. abdicirao u korist svog nećaka Coenreda kako bi postao redovnik u Rimu. Godine 706. je Coenred slijedio njegov primjer, što je Ceolredu omogućilo da dođe na prijestolje. Jedini važniji događaj njegove vladavine bila je bitka kod Woden's Barrowa, za koju nije jasno da li se borio zajedno sa ili protiv kralja Inea od Wessexa. Srednjovjekovne kronike ga opisuju kao "tiranina", a Sveti Bonifacije tvrdi da je umro na jednoj gozbi "govoreći besmislice sa demonima i proklinjući Božje sluge". Naslijedio ga je Aethelbald, daleki rođak koji je za vrijeme njegove vladavine bio u progonstvu.

## Izvori
Yaxun B'alam IV

**Yaxun B’alam IV**, također poznat kao **Ptica Jaguar IV**, bio je kralj Yaxchilana koji je vladao od 752. do 768. godine. Za vrijeme njegove vladavine Yaxchillan je nastavio uživati u prosperitetu koji je donio njegov prethodnik i otac Itzamnaaj B'alam II. Sam Yaxun B'alam, međutim, ispočetka nije bio prihvaćen kao legitimni nasljednik, te tako postoji desetogodišnji period od očeve smrti do Yaxunovog dolaska na prijestolje. Historičari pretpostavljaju da je imao problema pri dolasku i održavanju na prijestolju, te da je legitimitet nastojao ustanoviti intenzivnim postavljanjem stela sa svojim i očevim likom.

## Literatura

: 
:
Adrian od Canterburyja

Sveti **Adrian** (ili **Hadrian**) **od Canterburyja** (? - 710) bio je ranosrednjovjekovni učenjak i opat opatije sv. Augustina u engleskom gradu Canterbury.

Prema Bedi Uvaženom, Adrian je po nacionalnosti bio Berber iz Sjeverne Afrike, odnosno njenih dijelova pod bizantskom vlašću (Kartaginski egzarhat). Prije dolaska u Englesku je služio kao opat jednog samostana kraj Napulja. Kada se ispraznilo mjesto nadbiskupa Canterburyja, papa ga je mislio tamo imenovati, ali je Adrian to odbio, preporučivši da se u Englesku umjesto njega pošalje njegov prijatelj Andrija. Kada je i Andrija to odbio zbog poodmaklih godina, Adrian je predložio svog prijatelja Teodora iz Tarza; papa Vitalijan je prihvatio njegov prijedlog, ali mu je naložio da Teodora prati u Englesku.

Teodor i Adrian su Rim napustili 27. maja 668. godine; Teodor je na englesko tlo stigao krajem maja 669. godine, a Adrian nešto kasnije, jer ga je franački majordom Ebroin sumnjičio kao bizantskog agenta. Potom je postao opat Sv. Augustina te na tom mjestu ostao do smrti, stekavši ugled kao jedan od najučenijih ljudi tadašnje Engleske.

## Reference

## Izvori
# Long, George. *The Biographical Dictionary of the Society for the Diffusion of Useful Knowledge*. London: Longman, Brown, Green & Longmans, 1842-1844. 4 vols.
* Attwater, Donald and Catherine Rachel John. *The Penguin Dictionary of Saints*. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. .

## Vanjske veze
* Patron Saints Index Adrian of Canterbury 
* Catholic Online Saints and Angels St Adrian
Feliks Ravenski

**Feliks** (, ; ? - 724) je bio nadbiskup Ravenne od 709. do svoje smrti. Posvetio ga je papa Konstantin, ali je s njime odmah došao u sukob i odbio prihvatiti papski autoritet. Papa je, pak, za pomoć u sporu zamolio bizantskog cara Justinijana II. On je u Italiju poslao vojsku pod *patrikiosom* Teodorom koja je 709. uhapsila Feliksa i njegove pristaše. Feliks je doveden u Konstantinopol, gdje je oslijepljen i potom prognan u Herson. Godine 711. car Justinijan II je svrgnut, a što je stvorilo uvjete da se Feliks vrati iz progonstva u Ravennu gdje je ostao do smrti. Feliks je poznat po tome što je prikupio propovijedi svog prethodnika Petra Hrizologa.
Car Kōnin

bio je 49. car Japana, prema tradicionalnom popisu  Kōnin's reign lasted from 770 to 781. koji je vladao od 770. do smrti.

Rodio se kao sin princa Shikija, a ime po rođenju mu je bilo princ Shirakabe. Bio je unuk cara Tenjija. Bio je oženjen za princezu Ikami, kćer cara Shomua. Ikamina sestra je bila carica Shotoku, njegova prethodnica. Nakon njene smrti su dvorjani pronašli testament u kome se upravo Shirakabe imenuje nasljednikom. Prije toga je, prema japanskih kronika, bio "blag čovjek" bez ikakvih političkih ambicija. Imao je pet supruga i sedmero djece.

Međutim, nakon dolaska na vlast je došlo do sukoba unutar porodice. Prilikom samog dolaska na vlast je Konin imenovao suprugu, princezu Ikamni za caricu, a njenog sina, princa Osabea za nasljednika. Godine 772. je, pak, Ikami smijenjena sa mjesta carice, a Osabe sa mjesta krunskog princa. Zamijenio ga je princ Yamabe, Koninov sin sa konkubinom Takano no Niigasa, kasnije poznat kao car Kammu. Konin je godine 770. abdicirao u korist svog sina i nedugo potom umro.

Posljednje godine Koninove i prve godine Kammuove vladavine su bile obilježene nizom prirodnih katastrofa, što je narod protumačio kao božansku kaznu za nepravedno smjenjivanje carice i njenog sina. Godine 800. je Kammu dao rehabilitirati svoju pomajku i posthumno je proglasio caricom.

## Fusnote

## Literatura
* 
* 
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Yan Zhenqing

**Yan Zhenqing** () (709–785) bio je vodeći kineski kaligraf iz doba dinastije Tang, kojoj je također služio kao lokalni guverner. Smatra se jednim od najvećih kineskih kaligrafa, a njegov stil redovnog pisma, koji je po njemu dobio ime *Yan*, je često imitiran.

Poticao je iz ugledne porodice. Među precima mu je bio znameniti učenjak Yan Zhitou, a čukundjed Yan Shigu je bio znameniti lingvist. Otac Yan Weizhen je bio osobni tutor prinčeva dinastije Tang. Sam Yan Zhenqing je nakon položenog carskog ispita prešao u carsku službu godine 734. Napredovao je do mjesta guvernera Pingyuana, gdje su ga zatekle političke napetosti koje će eskalirati u An Shi ustanak. Yan Zhenqing se za vrijeme tog sukoba istakao odanošću carskoj dinastiji, kao i uspješnim borbama protiv pobunjenika. Njegovo napredovanje u carskoj službi je ozbiljno smetala sklonost borbi protiv korupcije. Zbog toga je došao u sukob s kancelarom Lu Qijem, koji ga je 785. dao ubiti.

## Literatura
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Yan Zhenqing and his Calligraphy Gallery at China Online Museum
* Chinese Calligraphy: Images of steles and manuscripts
Mazu Daoyi

**Mǎzŭ Dàoyī** (709–788) (kin.: 馬祖道一) (WG: Ma-tsu Tao-yi) (jap.: **Baso Döitsu**) bio je majstor i učitelj Ch'an škole (kin: Ch'an-tsung) of budizma. Mazu, čije je ime bilo Ma (Ma-tsu znači *Ma Otac* ili *Majstor Ma*), 
 živio je u vrijeme vrhunca Ch'ana pod dinastijom Chan. Bio je rodom iz provincije Sichuan (sjeverozapadno od Chengdua), te živio u provinciji Kiangsi.

## Reference
Savez za promjene

**Savez za promjene** može označavati:

* Savez za promjene (hrvatska stranka), libertarijanska politička stranka u Hrvatskoj, osnovana 2011. godine;
* savez hrvatskih političkih stranaka lijevog centra (SDP, HNS, IDS i HSU, osnovan kao Savez za promjene, ali poznatiji kao Kukuriku koalicija;
* Savez za promjene (Meksiko);
* Savez za promjene (Gvajana)
Kukuriku koalicija

**Hrvatska raste** je službeni naziv za savez hrvatskih političkih stranaka lijevog centra na čelu sa Socijaldemokratskom partijom Hrvatske sklopljen pred izbore za Hrvatski sabor 2015 godine. Čine je stranke koje su od 2011. činile vladu premijera Zorana Milanovića, odnosno koje su na izborima 2011. godine nastupile pod imenom **Kukuriku koalicija**; izuzetak je Istarski demokratski sabor koji je na izborima nastupio samostalno, a u međuvremenu se Kukuriku koaliciji priključila dotle oporbena stranka Hrvatski laburisti - stranka rada, te Autohtona hrvatska seljačka stranka i Zagorska stranka.

Nastala je 2011. godine pod imenom **[[Savez za promjene]]**, ali je njegovu upotrebu 7. oktobra 2011. zabranilo Državno izborno povjerenstvo. U hrvatskoj javnosti se, međutim, udomaćio izraz *Kukuriku koalicija*, koji je ime dobio po istoimenom restoranu u gradu Kastav gdje su čelnici stranaka sklopili načelni sporazum; iz istog razloga se ponekad koristi i izraz **Kastavska koalicija**. Formalni sporazum o koaliciji je potpisan 23. oktobra 2010.

Na izborima održanim 8. novembra 2015. koalicija Hrvatska raste je osvojila većinu u 5 od 10 izbornih jednica, odnosno 56 izbornih mjesta, te još 3 u posebnim jedinicama za predstavnike nacionalnih manjina. Njoj je u postizbornim pregovorima podšku obećao IDS sa 3 te Srpska demokratska samostalna stranka sa 3 mjesta. 

## Vanjske veze
*
Savez za promjene (hrvatska stranka)

**Savez za promjene** je bila libertarijanska politička stranka osnovana 2011. u Hrvatskoj. Njen osnivač je bio libertarijanski aktivist Ivan Pernar. Godine 2014. je Pernar zajedno sa većinom članstva pristupio novostvorenoj stranci Živi zid.  

## Vodstvo stranke
* Ivan Pernar- predsjednik
* Branimir Šimat - potpredsjednik
* Dušan Cvetanović - tajnik

## Vanjske veze
* Savez za promjene - SP