open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rat Treće koalicije

**Treća koalicija** je bila koalicija Velike Britanije, Austrije, Rusije, Napuljske kraljevine i Švedske protiv Francuske za vreme Napoleonskih ratova. Treća koalicija je bila uspešna u ratu protiv Napoleona na moru, ali u bici kod Austerlica doživeli su težak poraz, pa se koalicija raspala.

Napoleon je planirao invaziju Velike Britanije još od mira u Amijenu 1802. Sakupio je 150.000 vojnika u Bulonji. Ipak trebao je da postigne pomorsku nadmoć da bi mogao izvršiti invaziju, ili bar je trebao da odvuče britansku mornaricu od La Manša tokom invazije. Pokušao je kompleksnim planovima kojima bi odvratio pažnju Velike Britanije ugrožavajući njihove interese u Karibima. Odustao je plana odvraćanja pažnje kada je britanska flota ostvarila taktičku pobedu kod rta Finister nad francusko-španskom flotom pod admiralom Vilenevom. Vilenev je bio blokiran u Kadizu, a zatim je krenuo prema Napulju 19. oktobra 1805. Međutim Horatio Nelson ga je uhvatio i pobedio u bici kod Trafalgara 21. oktobra 1805. Dotad je Napoleon već odustao od planova o invaziji Velike Britanije i okrenuo se još jednom kontinentalnoj Evropi.

Koalicija je nastojala da ostvari prednost koncentracijom Napoleonovih snaga u Bulonji, pa su pravili planove o napadu na Italiju i Bavarsku. Savezničke armije su se organizovale u Nemačkoj i Italiji. Dok je čekao na rusku armiju pod vođstvom Mihaila Kutuzova, austrijski general Karl Mak fon Lajberih je izvršio invaziju Bavarske. Bavarska vojska je bila Napoleonov saveznik i bila je prisiljena da se povlači i iz Minhena.
Napoleon je sa svojom vojskom krenuo ubrzano prema Rajni. Prešao je Rajnu krajem septembra i krenuo je oko desne strane Lajberihove vojske i opkolio je austrijsku vojsku u Ulmu. Sprečavao je sve napore austrijske vojske da se pregrupiše i odsekao je Ulm od Austrije i prisilio je na taj način Lajberiha na kapitulaciju u oktobru. Kutuzov je bio na austrijsko-bavarskoj granici i vratio se preko Beča u Moravsku po pojačanja. Napoleon je krenuo severno i našao je dobru obrambenu poziciju u Austerlicu. Bitka kod Austerlica je bila 2. decembra 1805. Napoleon je navukao saveznike da napadnu, stvarajući iluziju da mu je desno krilo jako slabo. Saveznici su pokušali da izvedu opkoljavanje, ali bili su prespori, dopuštajući Napoleonu da udari u njihov centar i da ih rastera sa bojišta. Francuzi su u toj bici ostvarili odlučnu pobedu.

Austrijska vojska u Italiji i nadvojvoda Karlo povukli su se bez bitke nakon francuskih pobeda kod Ulma i Austerlica. Austrija je prestala biti savezniik u Trećoj koaliciji. Požunskim mirom Austrijsko carstvo je moralo predati deo zemalja Napoleonovim nemačkim saveznicima, morala je odustati od Italije i platiti veliku ratnu odštetu. Posle Napoleonove pobede kod Austerlica stvara se Rajnska konfederacija (zvana i Rajnski savez), savez nemačkih država, koji je zamišljen kao tampon zona između Francuske i ostatka Evrope. Sveto Rimsko carstvo je prestalo postojati 1806.
## Povezano
* Napoleonovi ratovi
* Prva koalicija
* Druga koalicija
* Četvrta koalicija
* Peta koalicija
* Šesta koalicija
* Sedma koalicija
Sto dana

**Sto dana** () je naziv za kratkotrajni period historije Francuske koji je počeo 1. marta 1815. sa povratkom bivšeg cara Napoleona I u Francusku, a završio 22. juna 1815. sa njegovom drugom abdikacijom, odnosno konačnim završetkom francuskog Prvog carstva i početkom Druge burbonske restauracije.

Napoleon je godinu dana ranije bio svrgnut nakon poraza u ratu protiv Šeste koalicije, te je obnovljena stara monarhija pod dinastijom Bourbona, a Napoleon protjeran na otok Elbu, kojim je nominalno upravljao kao vladar. Novi rojalistički režim je, međutim, brzo postao nepopularan, a pobjednički saveznici Šeste koalicije na međusobnim pregovorima u Beču došli na rub oružanog sukoba. Napoleon je to iskoristio kako bi se iskrcao na francuskom tlu i munjevito preuzeo vlast. Ta je vlast, međutim, bila kratkotrajna; povratak Napoleona je ujedinio dotle posvađane saveznike, koji su se udružili u novu Sedmu koaliciju i porazili Napoleona u bitci kod Waterlooa. Nakon toga je Napoleon abdicirao te je prognan na Svetu Helenu, a u Francuskoj je ponovno uspostavljena monarhija.

## Literatura

* Dominique de Villepin, *Les Cent-Jours : ou l'esprit de sacrifice*, Perrin, 2001.  Comprend une chronologie détaillée et une abondante bibliographie.
* Jean Tulard, *Les vingt jours*, Fayard, 2001
* Emmanuel de Waresquiel, *Cent Jours : la tentation de l'impossible, mars-juillet 1815*, Fayard, 2008, 
* Jean-Marie Thiébaud, *Les Corps francs de 1814 et 1815 - La double agonie de l'Empire - Les combattants de l'impossible* (en collaboration avec Gérard Tissot-Robbe), préface de Jean Tulard, Paris, S.P.M., collection Kronos, 2011, 714 p. ill. ()
* Achille Tenaille de Vaulabelle, *Le retour de l'île d'Elbe*, 1873, 93p., Lachaud et Burdin, Paris
Sto dana (politika)

**Sto dana** ili **period od sto dana** () je naziv za običaj, odnosno neslužbeno "pravilo" prema kome se mediji i opozicija u modernim, odnosno "pristojnim" demokratskim državama moraju ustručavati od kritiziranja ili pozivanja na odgovornost nove vlasti koja je netom izabrana ili stupila na vlast. "Sto dana" se odnosi na okvirni period od tri mjeseca kada nova vlast treba dovršiti tehničke poslove oko tranzicije (imenovanja novih kadrova u državnoj upravi i sl.), pravilno procijeniti stanje u državi te formulirati vlastite metode i ciljeve upravljanja za sljedećih nekoliko godina, a bez da su njeni predstavnici moraju trošiti vrijeme i resurse na obranu od "politikantskih" optužbi.

## Literatura
* Michael Träm: *Führung braucht Zeit. Der Mythos der ersten 100 Tage*. Econ, 2002, 

## Vanjske veze
* Zusammengefasste Berichterstattung nach Ablauf der 100-Tage-Frist (Schuster, Christian H./Moras, M. (2006): „Rückschau: 100 Tage Merkel“, Artikel, poli-c) 
* Kurzhintergrund aus der taz: 100-tage-frist
801.

__NOTOC__
Godina **801.** (**[[rimske brojke|DCCCI]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. Oznaka 801. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* 28. 12. &ndash; Franački princ Louis Pobožni zauzima Barcelonu.


## Rođenja

* 17. 6. &ndash; Drogo od Metza, nezakoniti sin franačkog kralja i cara Karla Velikog
* 8. 9. ili 9. 9. &ndash; Ansgar, njemački redovnik i nadbiskup, poznat kao *Apostol Sjevera* (u. 865)
* Al-Kindi, arapski irački polimat
* Wang Chengyuan, kineski vojskovođa u službi dinastije Tang
* Waldrada od Wormsa, druga supruga Conrada II od Transjuranske Burgundije

## Smrti

* Rabia Basri, sufistički mistik

## Reference
Sedma koalicija

**Sedma koalicija** je koalicija Austrije, Holandije, Pruske, Rusije, Švedske, Velike Britanije i brojnih nemačkih država.

Sedma koalicija je nastala na brzinu kad se Napoleon vratio u Francusku, a pre njegovog ulaska u Pariz. Šest dana pre nego što je Napoleon došao do Pariza, na Bečkom kongresu je 13. marta 1815. bio proglašen pobunjenikom, a 17. marta 1815. četiri velike sile Velika Britanija, Pruska, Rusija i Austrija su se međusobno obavezale da će prikupiti 150.000 vojnika da bi svrgnuli Napoleona.
Napoleon nije uspeo u pokušajima da uveri nekoga od članova Sedme koalicije da odustane od koalicije. Zbog toga je smatrao da je njegova jedina šansa ako prvi napadne, pre nego što koalicija sakupi svu vojsku. Kad bi južno od Brisela uništio koalicijske snage, pre nego što dobiju pojačanja, tada bi Britance mogao da vrati na more, a Prusku izbaci iz rata.

Najveće bitke Sedme koalicije su bile:
* bitka kod Linjija 16. jun 1815.
* bitka kod Katr Bra 16. jun 1815.
* bitka kod Vavra 18. jun 1815. i 19. jun 1815.
* bitka kod Vaterloa 18. jun 1815.

Kod Linjija je francuska vojska pod Napoleonovim zapovedništvom naterala prusku vojsku u beg u neredu. Kod Katr Bra je istoga dana levo krilo francuske armije pod komandom maršala Neja blokiralo savezničku vojsku, koja je krenula da pomogne Prusima u bici kod Linjija. Najveća i odlučna bitka je bila bitka kod Vaterloa 18. juna 1815. Većinu toga dana malo veća francuska vojska napadala je savezničku vojsku, u kojoj su Englezi bili većina. Dolazak Prusa u kasno popodne preokrenuo je bitku, pa je omogućio odlučnu pobedu vojvode od Velingtona nad Napoleonom. Vavr je predstavljao francusku taktičku pobedu, ali ta bitka je odvukla francuske snage od mesta gde su bile potrebnije. Pruska zaštitnica se sukobila sa francuskom poterom i uspela je da veže dovoljno francuskih snaga, koje su mogle pomoći Napoleonu na Vaterlou.
Napoleonovih sto dana završilo je 28. juna 1815., kada je kralj Luj XVIII ponovo došao na vlast.

## Povezano
* Napoleonovi ratovi
* Prva koalicija
* Druga koalicija
* Treća koalicija
* Četvrta koalicija
* Peta koalicija
* Šesta koalicija
Polimat

**Univerzalni čovjek** (; ), **polihistor** ili **polimat** () je naziv za ličnost koja posjeduje znanja i vještine, odnosno smatra se ekspertom za nekoliko sasvim različitih oblasti. U manje formalnom smislu se pod polimatom može smatrati i izuzetno obrazovana osoba ili erudit. Kroz historiju, s obzirom da nije postojala čvrsto razgraničenje između raznih oblasti i kulture i nauke, veliki broj tadašnjih naučnika i mislilaca su bili polimati po današnjim standardima.

Jedan od sinonima za univerzalnog čovjeka jest *renesansni čovjek*, s obzirom da su najpoznatije ličnosti renesanse nastojale istaći u što je moguće više oblasti nauke i umjetnosti, pri čemu se posebno ističu Leonardo da Vinci, Michelangelo, Galileo Galilei, Kopernik i Francis Bacon. Osim za njih, taj se izraz koristi i za ličnosti koje su živjele prije tog perioda, kao što je Aristotel, Teodor Metohit i kasnije, kao što su Johann Wolfgang von Goethe i Isaac Newton.

## Literatura
* Frost, Martin, "Polymath: A Renaissance Man" 
* Mirchandani, Vinnie, ''The New Polymath: Profiles in Compound-Technology Innovations", John Wiley & Sons, 2010
Conrad II od Burgundije

**Conrad II Mlađi** (*Konrad*; ? - 876), poznat i kao **Conrad II od Burgundije**, je bio grof od Auxerrea od 864. do smrti. Bio je sin grofa Conrada I od Auxerrea i Adelaide, te mlađi brat Huga Opata; pripadao je bavarskom ogranku plemićke porodice/dinastije Welfa.

Bio je nominalni vazal Louisa Nijemca, ali je 858. prešao na stranu svog rođaka Charlesa Ćelavog. Zbog toga je izgubio svoje bavarske posjede. Charles mu ih je nadoknadio je postavivši ga za vojvodu transjuranske (gornje) Burgundije, gdje je vladao do 864. Iste je godine naslijedio oca na mjestu auxerreskog grofa.

Bio je oženjen prvo za Judith, kćer Eberharda od Furlanije, a potom za Waldradu od Wormsa. Sa njom je imao dvoje djece - sina Rudolpha I, koji će postati kralj Burgundije, te kćer Adelaide.

## Izvori
* *[http://www.medievalsources.co.uk/fulda.htm The Annals of Fulda] *. (Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volume II.) Reuter, Timothy (trans.) Manchester: Manchester University Press, 1992.
Wang Chengyuan

**Wang Chengyuan** (王承元) (801 – 3. februar 834), formalno **Vojvoda od Qija** (岐公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang. Poticao je iz poriduce koja je generacijama kontrolirala Okrug Chengde (成德, sjedište u današnjem Shijiazhuangu, provincija Hebei), ali je odbio preuzeti komandu nakon smrti svog starijeg brata Wang Chengzonga. Umjesto toga je služio neposredno u carskoj službi sve do smrti.

## Fusnote i reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 142.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 148.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vol. 241.
Ansgar

**Sveti Ansgar**, **Anskar** ili **Oscar**, (8. septembar 801 &ndash; Bremen, 3. februar 865) bio je nadbiskup Hamburg-Bremena, u doba kada je biskupija Hamburg bila sjedište "Misije pokrštavanja Sjevera". Ansgar je zbog toga poznat kao "Apostol Sjevera".

Obrazovao se u opatiji Corbie u današnjoj Francuskoj. Franački kralj Louis I Pobožni ga je poslao u misije pokrštavanja dotada paganskih sjevernih germanskih naroda. Tako je u današnjem Jyllandu pokrstio jutskog kralja Haralda Klaka, a oko 829. na poziv kralja Björna kod Haugija pokrštavao pretke današnjih Šveđana. Godine 831. se vratio na Louisev dvor u Wormsu kada je imenovan nadbiskupom Hamburga.

Njegovo stolovanje je nakon Louisove smrti bilo ispočetka obilježeno poteškoćama. Godine 845. su Danci napali i uništili Hamburg, spalivši sve crkvene knjige; tada ga je napustio veliki broj sljedbenika, ali je na kraju primio pomoć od kralja Louisa Nijemca. Poslije je stvorio dobre odnose sa danskim kraljem Horikom Starijim i njegovim sinom Horikom II. Potom je oko 848. do 850. otišao u još jednu misiju u današnju Švedsku kod kralja Olofa.

Nakon smrti je o njemu napisana hagiografija *[[Vita Ansgari]]*.

## Literatura
* Pryce, Mark. *Literary Companion to the Festivals: A Poetic Gathering to Accompany Liturgical Celebrations of Commemorations and Festivals.* Minneapolis: Fortress Press, 2003.
* Tschan, Francis J. *History of the Archbishops of Hamburg-Bremen*. New York: Columbia University Press, 1959.
* Wood, Ian. *The Missionary Life: Saints and the Evangelisation of Europe, 400 – 1050*. Great Britain: Longman, 2001.
* *Life of Ansgar*

## Vanjske veze

* Ansgar at Birka History of Birka 
* Vita Ansgari, English translation from Medieval sourcebook 
* German History Forum 



|-
Drogo od Metza

**Drogo** (17. jun 801 – 8. decembar 855), također poznat kao **Dreux** ili **Drogon**, bio je nezakoniti sin franačkog cara Karlog Velika i njegove konkubine Regine. Godine 818. se zaredio, postavši opat Luxeila, a 820. postao biskup Metza, gdje će ostati do smrti. Kao i njegov brat Hugo, bio je izuzetno odan svom polubratu i očevom nasljedniku Louisu I Pobožnom. Poznat je po tome što je za njega izrađen *[[Drogov sakramentarij]]*, jedan od najznamenitijih iluminiranih rukopisa srednjeg vijeka.

## Vanjske veze
*
Waldrada od Wormsa

**Waldrada od Wormsa** (801 - ?), također poznata i kao **Waldraith od Toulousea**, bila je franačka plemkinja, poznata kao druga supruga burgundskog vojvode Conrada II, kome je rodila kćer Adelaide od Auexerra i sina, budućeg kralja Rudolpha I.

Prema nekim genealoškim podacima je bila kćer tuluškog grofa Guillamea (Vilima) od Gellonea. Njen drugi suprug je bio grof Robert III od Wormsa.

## Izvori
* http://genealogy.wikia.com/wiki/Waldrada_(801-%3F)
802.

__NOTOC__
Godina **802.** (**[[rimske brojke|DCCCII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 802. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* 31. 10. &ndash; Irena svrgnuta s mjesta bizantskog prijestolja koje zauzima Nikifor I, te protjerana na Lezbos.
* Grad Saragossa u Al-Andalusu diže ustanak protiv omejadske vlasti.
* Krum postaje kan Bugarske (do 814).
* Egbert postaje kralj Wessexa.
* Vikinzi pljačkaju otok Iona.
* Jayavarman II proglašava Kmersko Carstvo i kraljevstvo Angkor.
* U Koreji podignut hram Haeinsa.


## Rođenja

* Hugo, sin Karla Velikog

## Smrti

* Æthelmund, earl od Hwiccea (u bitci)
* Beorhtric od Wessexa
* 11. 1. &ndash; Paulinus II od Akvileje
* Rashid regent Idrisa II, ubijen po naređenju aglabidskih vladara Kairouana.

## Reference
Jayavarman II

**Jayavarman II** (; cca. 770–850) bio je kralj Kambodže iz 9. vijeka, koji se tradicionalno smatra osnivačem Kmerskog Carstva. Historičari su ranije njegovu vladavinu smještali u period od 802. do 850. godine, ali neki današnji učenjaci ga smještaju ranije, odnosno u period 770–835. Prije dolaska Jayavarmana II na vlast, područje Kambodže su potresale borbe regionalnih vladara. Tek je Jayavarman II ujedinio zemlju. O tome svjedoči natpis na hramu Sdok Kak Thom - prema njemu je na vrhu brda Kulen, Jayavarman naredio brahmanskom svećeniku po imenu Hiranhadama da izvede vjerski ritual pšoznat kao kult debaraje () nakon čega je postao *chakravartin*, univerzalni monarh. 

Usprkos ključnoj ulozi za kmersku historiju, o Jayvarmanu II postoji malo podataka. Iza sebe nije ostavio nikakve zapise, ali se zato često spominje u onima napravljenima nakon smrti. Najvažniji od njih je u hramu Sdok Kak Thom napravljen 1052. godine. 

## Fusnote

## Literatura
* Sak-Humphry, Chhany. *The Sdok Kak Thom Inscription*. The Edition of the Buddhist Institute 2005.
* Higham, Charles. *The Civilization of Angkor*. University of California Press 2001.
* Briggs, Lawrence Palmer. *The Ancient Khmer Empire*. Transactions of the American Philosophical Society 1951.
* Mabbett, Ian and Chandler, David. *The Khmers.* Blackwell Publishers Ltd. 1996.
* Coedès, Georges. *Les capitales de Jayavarman II.*. Bulletin de l'EFEO (Paris), 28 (1928).
* Wolters, O.W. *Jayavarman II.'s Military Power: The Territorial Foundation of the Angkor Empire*. Journal of the Royal Asiatic Society (London), 1973: 21-30.
* Jacques, Claude and Lafond, Philippe. *The Khmer Empire: Cities and Sanctuaries from 5th to 13th Century*. River Books [2007].
* Jacques, Claude. *La carrière de Jayavarman II.*, Bulletin de l'EFEO (Paris), 59 (1972): 205-220.
* Jacques, Claude. *On Jayavarman II., the Founder of the Khmer Empire*. Southeast Asian Archaeology 3 (1992): 1-5.
Al-Kindi

**Jakub ibn Isak el Kindi** (‎) (oko 801—873) je bio arapski filozof i svestrani naučnik iz 9. veka.

Bavio se filozofijom, metafizikom, fizikom, astrologijom, astronomijom, hemijom, logikom, matematikom, muzikom, medicinom, psihologijom, kriptografijom i meteorologijom i smatra se pionirom u mnogima od ovih oblasti.

El Kindi je bio najraniji značajni arapski filozof aristotelovske tradicije, čuven po svojim nastojanjima da uvede helenističku filozofiju u arapski svet.

## Život
El Kindi je rođen u gradu Kufa u Iraku oko 801. godine. Predavao je u Bagdadu i prevodio je spise Aristotela i Plotina.

## Filozofija
Središnja tema njegovih filozofskih spisa jeste saglasnost filozofije i islamske teologije. Njegova filozofija je težila dopuštanju prevlasti vere nad razumom.

Smatra se jednim od najvećih filozofa arapskog porekla, zbog čega se jednostavno naziva *„arapskim filozofom“*. Međutim, opšte je mišljenje da je umnogome ostao zasenjen drugim filozofima kao što su Al Farabi i Ibn Sina (Avicena).

## Nauka
Odigrao je značajnu ulogu u uvođenju indijskih brojeva u islamski i hrišćanski svet. Takođe je eksperimentisao sa muzikoterapijom.

## Dela
Napisao je mnoga dela o prirodi boga, o duši i proročkom viđenju.

## Povezano
* Islamska filozofija
* Srednjovekovna filozofija

## Izvori

## Vanjske veze

* El Kindi na stranici o čuvenim muslimanima
Aethelmund

**Aethelmund** (? - 802) je bio *[[earldorman]]* (knez/guverner) Hwiccea, oblasti na jugozapadu anglosaksonskog kraljevstva Mercija. Preci su mu bili nekadašnji kraljevi Hwiccea. Prvi put se spominje 770. kada mu je tadašnji kralj Uthred izdao povelju u kojoj se spominje kao *[[thegn]]*. Između 793. i 796. je bio svjedok izdavanju povelje kralja Offe od Mercije. Offin sin Ecgfrith mu je dao povelju u kojoj ga proglašava *princepsom* (knezom). Poginuo je 802. u borbi protiv Zapadnih Sakosnaca. Njegova udovica Ceolburg je nakon toga otišla u samostan. Povelja iz 804. koju je u njenu korist izdao Aethelmudov sin Aethelric sugerira da je naslijedio vlast nad Hwicceom.
Paulin II od Akvileje

**Sveti Paulin II**, poznat i kao **Paulin od Akvileje** (, , cca. 730/740 - 802) bio je sjeverno- italijanski biskup, teolog, pjesnik i učenjak, poznat kao jedna od najvažnijih ličnosti Karolinške renesanse.

## Život

Vjerojatno je rođen u Furlaniji u doba langobardske vladavine. Kada je 776. franački kralj Karlo Veliki pokorio langobardsku državu, sa sobom je na dvor pozvao Paulina, koji je već tada uživao reputaciju velikog učenjaka. U Karlovoj polači je Paulin stekao povjerenje i prijateljstvo mnogih učenjaka Europe , uključujući Alcuina od Yorka, te Arna, buduećg biskupa Salzburga. Godine 787. ga je na Karlov nalog papa Lav III proglasio patrijarhom Akvileje. Tada se Paulin istakao knjigama u kojima je osuđivao adopcionistički nauk. Takve je stavove branio na crkvenim sinodima u Regensburgu Regensburgu 792. i 794. te Cividaleu 796.

Nakon imenovanja za patrijarha je počeo sa pokrštavanjem Slavena (Slovenaca). Tome su poticaj pobjede Karla nad Avarima na istočnoj granici franačke države. Novoosvojena područja je patrijaršija u Akvileji podijelila sa biskupijom u Salzburgom, pri čemu je kao granica određena Drava.

## Djela

* *Libellus Sacrosyllabus contra Elipandum*
* *Libri III contra Felicem* (*Tri knjige protiv Feliksa*)
* *Regula Fidei* (*Pravila vjere*)

## Izvori

## Literatura
* Miklavčič, Maks/Dolenc, Jože. *Leto svetnikov*. Zadruga katoliških duhovnikov, Ljubljana 1968 
* 
* *Martyrologium Romanum*, Editio Altera, (Citta del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2004) 94.
* History of the Christian Church, Volume IV: Mediaeval Christianity http://www.ccel.org/ccel/schaff/hcc4.i.xiv.xvii.html
* Attwater, Donald and Catherine Rachel John. *The Penguin Dictionary of Saints*. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. .
* Nicholas Everett, "Paulinus, the Carolingians and *famosissima* Aquileia", in *Paulino d'Aquileia e il contributo italiano all'Europa carolingia*, ed. Paolo Chiesa (Udine, 2003), pp.&nbsp;115–154
* Nicholas Everett, "Paulinus of Aquileia's *Sponsio Episcoporum*: written oaths and clerical discipline in Carolingian Italy", in W. Robins (ed), *Textual Cultures of Medieval Italy* (University of Toronto Press, 2011), pp.&nbsp;167–216 (includes new edition of Latin text with Eng. translation of the *Sponsio*). 
* Carl Giannoni, Paulinus II, *Patriarch von Aquileia*, (Wien: Verlag, 1896) http://books.google.com/books?id=S-AO-k8RIVAC&pg=PA84&dq=Paulinus+von+Aquileia&lr=&ei=IIPeSuWkFI7-zQTg2KW5Dg#v=onepage&q=&f=false
Paulin I od Akvileje

**Paulin I** (, ; ? - 569) je bio nadbiskup, odnosno patrijarh Akvileje od 557. do smrti 569. Kao i njegov prethodnik Makedonije, Paulin je odbijao osuditi Tri poglavlja, odnosno bio u raskolu sa rimskom i bizantskom Crkvom, te se zbog toga proglasio patrijarhom. Godine 568. su na njegovo područje provalili Langobardi. Pred njima se skonio na otok Grado odakle je do smrti stolovao kao nominalni patrijarh.
Angkor

**Angkor** je područje u Kambodži u kojemu je od 9. do 15. stoljeća bilo središte Khmerskog carstva (Riječ *Angkor* potječe iz Sanskritskog "nagara," u značenju "grad".) Točnije, Angkorski period započinje godine 802. kada je kmerski hinduistički vladar Jayavarman II. proglasio sebe "jedinstvenim monarhom" i "bogom-kraljem" Kambodže, do 1431. godine kada su tajlandski osvajači opljačkali kmersku prijestolnicu natjeravši njegove stanovnike u izbjeglištvo južno od Phnom Penha.

Ruševine Angkora nalaze se u šumovitom i poljoprivrednom području sjeverno od velikog jezera Tonle Sapa i južno do brda Kulen, u blizini modernog grada Siem Reapa (13°24'N, 103°51'E). Broj hramova u Angkoru, bilo nedefiniranih gomila opeke u rižinim poljima do veličanstvenog hrama Angkor Wata (koji je najveći vjerski objekt na svijetu), prelazi brojku od 1000. Mnogi hramovi u Angkoru su obnovljeni i predstavljaju najznačajniju arhitekturu Kmera. Od 1992. godine nalazi se na UNESCOvom popisu Svjetske baštine. Broj posjetitelja u Angkoru se približava brojci od 2 milijuna godišnje.
 
Godine 2007. međunarodni tim istraživača uz pomoć satelitskih fotografija i drugih modernih tehnika, zaključili su kako je Angkor bio najveći predindustrijski grad na svijetu, koji se rasprostirao na urbanom području od 640&nbsp;km². Najbliži rival u veličini bio je majanski grad Tikal u Gvatemali, koji se rasprostirao na samo 80&nbsp;km².

## Arheološki lokaliteti

Na području Angkora nalaze se brojni značajni arheološki lokaliteti:

## Povezano
* Khmersko Carstvo

## Reference

## Vanjske veze

* Veliki Angkor Projekt  Međunarodni istraživački projekt proučavanja nastamba u okolici hramova u Angkoru.
* www.theangkorguide.com Ilustrirani online vodič kroz Angkor s mapama.
* http://eobglossary.gsfc.nasa.gov/Newsroom/NewImages/Images/angkor_wat_IKO_2004103_lrg.jpg  NASA satelitske fotografije visoke rezolucije.
1192.

## Događaji
* Prošle jeseni ili ove godine, Rastko Nemanjić pobegao u Svetu Goru; prvo je u ruskom manastiru Pantelejmon a sad prelazi u Vatoped. 
* Od 1185. do ove godine Dubrovačka Republika priznavala normansku Kraljevinu Siciliju, sad se vraćaju pod vizantijsku zaštitu.
* Ove ili naredne godine opskurni mađarski napad na srpske granice.

## Rođenja

## Smrti

## Reference
Rashid

**Rašid** (*Rashid* ili *Rachid*) može označavati:

* Rašid (ime), osoben s imenom
* Rosetta, vesternizirano ime luke i grada *Rashid* u Egiptu
* Rashid (Jemen)
* Rachid (Mauritanija), grad na podnožju Visoravni Tagant

### Povezano
* Rashad
* Al-Rashid (razvrstavanje)
** Al Rashid (Bagdad), administrativni distrikt Bagdada, poznat i kao Rasheed
Krum

Kan **Krum** (803.–814.) je bio jedan od tri kana koji su imali naziv *Kanas (u) Bigi* (Kan (od) Bogа). Bio je naslednik kana Kardama i rodom je od panonskih Prabugara, koji su bili u službi Avara. 805. se oslobodio nadvlade Avara i iskoristio je priliku za ekspanziju preko Karpata u Trasilvaniju sve do Dunava i istočne Panonije. Tada je graničio sa Francima i kraljevstvom Karla Velikog.

## Odnosi sa vizantijskim carem Nićiforom I
Kan Krum se zalagao sa *oslobođenje* Slovena na Balkanu i njihovo potpadanje pod bugarsku državu. 807. bugarske snage su pobedili vizantijsku armiju u sutjesci reke Strume. 809. su uspešno opsedali Serdiku (današnja Sofija). Krum je vizantijskoj vojsci obećao siguran izlazak iz tvrđave, ali prekršio je obećanje i pobio 6.000 vojnika. To je navelo cara Nićifora I, da naseljava ljudstvo iz Male Azije na bugarsko-vizantijsku granicu. Takođe je probao povratiti Serdiku, ali neuspešno.

811. Niđifor je predvodio veliku armiju protiv Bugara i stigao je do Karnobata. Tu se Krum 11. jula 811. založio za pregovore, ali Nićifor je nastavio sa pohodom. Vizantijska armija je uspešno prešla balkanske planine i bugarske sačekuše i potukla je bugarski odred od 12.000 vojnika, koji je pokušavao sprečiti upad u Meziju. Drugi bugarski odred od 50.000 vojnika je bio potučen pored zidina prestolnice Pliske 20. jula 811.

Vizantijska vojska je popljačkala Plisku i počinila je veliki masakr. Vraćali su se najkraćim putem preko planina. Knez Krum ih je uhvatio u zasedi. Pobio je celu vojsku i vizantijskog cara Nićifora. Od njegove lobanje je napravio pehar za vino.

## Povezano
* Spisak bugarskih vladara

## Vanjske veze
Aglabidi

Aglabidi su dinastija emira, članova arapskog plemena Bani Tamim, koji su vladali Ifrikijom (severna Afrika), nominalno u ime abasidskog Kalifa, oko jednog veka, dok nisu zbačeni od strane Fatimida.

Osnivač dinastije je Ibrahim ibn el Aglab kojem je Harun el Rašid dao 800. godine u nasledni posed Keruan s Tunisom, zapadnom Tripolitanijom i istočnim Alžirom. Aglabidi su svoju vlast širili prema Siciliji i vizantijskim oblastima južne Italije (Saraceni). Vasilije I potisnuo ih je iz južne Italije (876—886), a ustanak Berbera slomio im je vlast. Godine 909. Berberi proteruju u Egipat poslednjeg Aglabida, kalifa Zijadata Alaha III.

## Aglabidski vladari
* Ibrahim I ibn el Aglab ibn Salim (800—812)
* Abdulah I ibn Ibrahim (812—817)
* Zijadat Alah I ibn Ibrahim (817—838)
* El Aglab Abu Afan ibn Ibrahim (838—841)
* Muhamed I Abul-Abas ibn el Aglab Abi Afan (841—856)
* Ahmed ibn Muhamed (856—863)
* Zijadat Alah II ibn Abi el Abas (863)
* Muhamed II ibn Ahmed (863—875)
* Ibrahim II ibn Ahmed (875—902)
* Abdulah II ibn Ibrahim (902—903)
* Zijadat Alah III ibn Abdila (903—909)
Nikifor I (vizantijski car)

**Nićifor I** (umro 26. jula 811) je bio vizantijski car, koji je vladao od 802. do 811. godine. Poginuo je u bici kod Pliske protiv Bugara. Bugarski kan Krum je od njegove lobanje napravio pehar za vino.

## Uspon
Porodica mu je bila arapskog porekla, a on je patricije iz Seleukidske Sidere. Carica Irena ga je postavila na mesto logoteta tj. ministra finansija. Uz pomoć eunuha i patricija uspeo je da svrgne i protera Irinu i umesto nje da preuzme presto 31. oktobra 802. godine. Svoga sina Stavrakija je krunisao kao suvladara 803. godine.

Jedan od njegovih najboljih vojskovođa Vardan Turčin se pobunio 803. godine. Dobio je i podršku drugih komandanata, a posebno kasnijih careva Lava Jermenin i Mihaila Amorijca. Međutim, Nićifor je pridobio Lava i Mihaila, a vojsku je uspeo da rasprši, pa je Vardan bio prisiljen da se pokori. Posle je poslan u manastir. Slično je postupio i tokom zavjere, koju je predvodio patricije Arseber.

## Reorganizacija
Nićifor se okrenuo opštoj reorganizaciji carstva, stvorio je nove teme na Balkanu i ojačao je granice. Tu je započeo preseljenje stanovništva u Anadoliji i ponovnu helenizaciju područja. Pošto je trebao mnogo novaca da bi ojačao vojsku tražio je načina da poveća prihode carstva. Sa svojim strogim porezima izgubio je naklonost svojih podanika, a posebno sveštenstva. Iako je za patrijarha postavio ikonodula Nićifora crkveni istoričari kao Teofan Ispovednik opisivali su ga kao neprijatelja,

## Odnosi sa Zapadom
Sa Karlom Velikim sklopio je 803. sporazum, ali nije priznavao da je Karlo Veliki car. Odnosi među njima su se pogoršali i došlo je do rata zbog Venecije od 806. do 810. godine. Nićifor je 807. ugušio mletačku pobunu, ali imao je velike gubitke u sukobu sa Francima. Konflikt se rešio tek nakon Niđiforove smrti, kada su Venecija, Istra, obala Dalmacije i južna Italija pripali Istoku, a Rim, Ravena i pentapolis su pripali Zapadu.

## Rat sa Arapima i Bugarima
Nije isplaćivao danak, koji je carica Irena dogovorila da plaća kalifu Harunu al Rašidu. Bio je zato spreman na rat sa Arapima.
U tom ratu doživeo je težak poraz 805. kod Krasa u Frigiji. Upadi neprijatelja u Malu Aziju prisilili su ga da sklopi mir, po kome je trebao plaćati danak od 30.000 zlatnika godišnje. Nakon smrti Haruna al Rašida 809, u kalifatu je došlo do borbi za nasleđe, pa je Nićifor imao slobodne ruke, da se obračuna sa Krumom od Bigarske, koji je harao severnim granicama i koji je baš tada 809. zauzeo Serdiku (Sofiju) i uništio garnizon od 6.000 ljudi. 

Nićifor je 811. napao Bugarsku sa 80.000 vojnika. Dva puta je pobedio Kruma i opljačkao je bugarsku prestolnicu Plisku. Tokom Nićiforova povlačenja vizantijska vojska je uhvaćena u zasedi na planinskim prelazima. Tu je i uništena 26. jula 811. godine. Nićifor je poginuo u toj bici. Kan Krum je od njegove lobanje napravio pehar za vino.

## Izvori
* *The [[The Oxford Dictionary of Byzantium|Oxford Dictionary of Byzantium]]*, ed. by Alexander Kazhdan, Oxford University Press, 1991.
Hugo, sin Karla Velikog

**Hugo**, ponekad navođen i kao **Hugo Opat** (, 802 - 844}} bio je nazakoniti sin franačkog cara Karla Velikog i njegove konkubine Regine. Kao i njegov brat Drogo od Metza, zaredio se, te služio kao opat nekoliko samostana - Saint-Quentin (822 - 823), Lobbes (836) i Saint-Bertin (836). Kao i brat, bio je izuzetno odan svog zakonitom bratu i Karlovom nasljedniku Louisu Pobožnom, koji ga je 834. imenovao nadkancelarom na svom dvoru.

Često se pogrešno miješa sa kasnijim Hugom Opatom iz dinastije Welfa.

## Vanjske veze
*
Opsada Trsata

**Opsada Trsata** se odigrala 799. godine kada je franačka vojska pod vojvodom Ericom od Furlanije nastojala zauzeti grad *Tarsatica* (za koga se vjeruje da je današnji Trsat) i pri tome se sukobila sa gradskim stanovništvom i njihovim saveznicima na čelu sa Višeslavom, knezom Primorske Hrvatske. Sukob je završio franačkim porazom u kome je Eric poginuo. Usprkos toga, Primorska Hrvatska je nešto kasnije prihvatila franačko sizerenstvo.

## Fusnote

## Literatura
* 
* 
* 
* 
*
Trsat

**Trsat** je mjesni odbor grada Rijeke i najstarije naselje na Sušaku. S crkvom Djevice Marije te franjevačkim samostanom, najstarije je marijansko svetište u Hrvatskoj.

## Geografija
MO Grad Trsat teritorijalno graniči sa sušačkim kvartovima  (mjesnim odborima) Bulevard, Centar-Sušak, Draga, Vežica, Orehovica i Vojak-Krimeja.

## Historija

Na tjemenu trsatskog brda nalazila se japodska gradina koju u V. st. pr.n.e. osvajaju Kelti. Ime Tarsatica je keltskog porijekla, *tar* - litica, hrid. Gradina je napuštena u rimsko doba kada se gradi naselje s istim imenom na desnoj obali Rječinae. Nakon propasti Zapadnog Rimskog Carstva stanovnici antičkog grada uz more se sklanjaju u Istru ili u staru gradinu na Trsatu pa otud toponim *Tarsatica* s promjenama, *Tersatica*, *Tersato*, *Tersat*, *Trsat* ostaje vezan uz naselje na brdu. Tersato se spominje 799. godine, kada je tu za vrijeme sukoba sa Slavenima poginuo furlanski markgrof Erik. Poslije toga spominje se u Vinodolskom zakonu kao posjed krčkih feudalaca Frankapana. U njihovu posjedu Trsat se nalazio do 1529. godine. Početkom XIX. st. Laval Nugent kupuje kaštel i obavlja njegovu restauraciju te osniva prvi muzej u Hrvatskoj, ali su mnogobrojni i vrijedni izlošci krajem XIX. st. završili u Zagrebu (Arheološki muzej) bez ikakve namjere vraćanja zbirke (86 sanduka) u Rijeku.

## Znamenitosti
*Kaštel Trsat (gradina s rekonstrukcijama Laval-Nugenta početkom XiX. st.)
*Crkva sv. Jure, najstarija na Trsatu (sredina XIII. st.)
*Stube Petra Kružića
* Trsatska čitaonica
* Crkva Gospe Trsatske (kapelica i manastir utemeljeni 1431., proširivana do 1824. u provincijalnom kontinentalnom neobaroknom stilu. 
* Čudotvorna slika Djevice Marije
* Franjevački samostan
* Kapela Zavjetnih darova
**Park heroja* sa spomen kosturnicom najljepši park u današnjoj Rijeci. 4. VIII.1957. Savez boraca NOB-a podigao je spomen - kosturnicu u Parku heroja koja je bila projekt arhitekata Zdenka Kolacija i Zdenka Sile. Kusturnica je bila posvećena palim borcima iz Drugog svjetskog rata. Na spomeniku je zapis posvećen žrtvama, *stihovi [[Ivan Goran Kovačić|Ivana Gorana Kovačića]] iz pjesme "Naša Sloboda"*, napisane 1943. godine:

* Spomenik NOB-a Ljube de Carine (1977.)

## Kultura
* Čitaonica Trsat (izložbe, koncerti)
* Ljeto na gradini - kulturno-umjetnička manifestacija s koncertima, izložbama
* Dvorana Mladosti (veći koncerti rock bendova i sajmovi)
* Gradski orkestar Trsat

## Galerija slika

Datoteka:Winter in Trsat 2.jpg|Trsat pod snijegom
Datoteka:Winter in Trsat.jpg|Trsat zameten snijegom. 19. prosinca 2009.


## Izvori

## Vanjske veze

* Službena stranica MO Grad Trsat (Grad Rijeka)
803.

__NOTOC__
Godina **803.** (**[[rimske brojke|DCCCIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. Oznaka 803. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Bizantski car Nikifor I i franački (rimsko-njemački) car Karlo Veliki sklapaju sporazum poznat kao *[[Pax Nicephori]]* kojim privremeno uspostavljaju granice između dvije države.
* Venecija stiče formalnu nezavisnost od Bizantskog Carstva.
* Osnovan Stiftskeller St. Peter, koji se smatra najstarijim danas poslujućim restoranom u Centralnoj Evropi.


## Rođenja

* Du Mu, kineski pjesnik i službenik (u. 852)

## Smrti

* 24. 6. &ndash; Higbald od Lindisfarnea
* 9. 8. &ndash; Irena, bizantska carica

## Reference
Stiftskeller St. Peter

**Stiftskeller St. Peter** je restoran koji se nalazi unutar zidova samostana Nadopatije sv. Petra u Salzburgu. Prvi put se spominje godine 803.  Zbog toga se često naziva najstarijom danas poslujućom gostionicom u Evropi. 

U okviru restorana se organiziraju koncerti klasične muzike.

## Reference

## Vanjske veze
Higbald od Lindisfarnea

**Higbald od Lindisfarne** (ili **Hygebald**) bio je biskup Lindisfarnea od 780. do smrti 24. juna 803. Powicke navodi da je umro 25. maja 802. O njemu se malo zna, osim da je vodio redovnu korespondenciju sa znamenitim učenjakom Alcuin od Yorka; u svojim pismima je detaljno opisao vikinški napad na Lindisfarne 8. januara 793. u kome su mnogi od njegovih redovnika ubijeni.

## Fusnote

## Literatura
* Powicke, F. Maurice and E. B. Fryde *Handbook of British Chronology* 2nd. ed. London:Royal Historical Society 1961

## Vanjske veze
* Durham timeline featuring the raid in 793 
* Prosopography of Anglo Saxon England entry for Hygebald
Du Mu

**Tu Mu** (, 803—852) je bio poznat Kineski pesnik kasne Tang dinastije.

Tu Mu je bio rođen u Čan'anu u elitnoj porodici čije bogatstvo je bilo u padu. Imao je dugu i uspešnu karijeru u državnoj službi. Zvali su ga „Mali Tu“ da bi ga razlikovali od pesnika Tu Fua.

Tu Mu je napisao sedmosložne pesme velike umetničke vrednosti kao što su „Proleće južno od reke“, „Crvena stena“, „Sidrište na reci Ćinhuai“ i druge.

## Reference
Pax Nicephori

**Pax Nicephori** (na latinskom: *Nikiforov mir*) je naziv za sporazum koji je 803. trebao biti sklopljen između bizantskog cara Nikifora I Logoteta na jednoj, te franačkiog kralja i cara Karla Velikog na drugoj strani, odnosno formalne i neformalne bizantsko-franačke sporazume koji su sklopljeni tokom sljedećih nekoliko godina.

Razlog za sklapanje sporazuma je bila krunidba Karla za rimskog cara na Božić 800. što Bizant, koji je sebe smatrao jedinim legitimnim nasljednikom rimske države, nikada nije htio priznati. Bizantska carica Irena je taj problem nastojala riješiti dinastijskim brakom sa franačkim Karolinzima, ali je u međuvremenu svrgnuta. Karlo je, pak, godine 803. u Carigrad poslao misiju sa tekstom dokumenta koji je trebao riješiti spor između dva carstva; Nikifor ga je odbio ratificirati, ali su sklopljeni sporazumi o razgraničenju. Prema njima je priznata nezavisnost Venecije pod bizantskom zaštitom.

Godine 807-08. je sporazum prekršen, kada su Venecijanci prešli na franačku stranu, a Pipin, franački kralj Italije, napao bizantske posjede u Dalmaciji. Sukob je privremeno prekinut 810. a trajno Aachenskim mirom 812. kojim je Primorska Hrvatska postala franački vazal, a Bizant zadržao vlast nad dalmatinskim gradovima.

Godine 814. je sklopljen još jedan sporazum pod nazivom *Pax Nicephori*.

S obzirom da originalni tekst sporazuma nije očuvan, te da je poznat iz kasnijih citata, dio historičara sumnja u njegovu vjerodostojnost.

## Izvori
* 
* Roberto CESSI. Pacta Veneta, 1–2. *Archivio Veneto* 4–5 (1928–1929).
* John Julius NORWICH. A History of Venice. New York 1982.
804.

__NOTOC__
Godina **804.** (**[[rimske brojke|DCCCIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* 25. 3. &ndash; Izrađen natpis na Sukabumiju u Istočnoj Javi, koji predstavlja prvi dokument na javanskom jeziku.
* 30. 3. &ndash; Sveti Ludger postaje prvi biskup Münstera. 
* Japanski redovnik Kukai posjećuje Kinu, odakle se vraća sa tekstovima koji će poslužiti kao temelj za Šingon (ezoterički) budizam.
* Karlo Veliki dovršava osvajanje Saksonije.
* U Istri održana Rižanska skupština.
* 804&ndash;805 &ndash; Svećenik Saicho, patrijarh Tendai budizma, posjećuje Kinu odakle se u Japan vraća sa sjemenom čaja.


## Rođenja

* Fujiwara no Yoshifusa, japanski regent (u. 872)
* Ludwig Nijemac, karolinški kralj Istočne Franačke (u. 876)
* Bayazid Bastami, perzijski sufist (u. 874)

## Smrti

* 19. 5. &ndash; Alcuin od Yorka, biskup Toursa, savjetnik Karla Velikog
* Lu Yu, kineski pisac *[[Klasik čaja|Klasika čaja]]* (r. 733)

## Reference
Erik od Furlanije

**Erik** (*Heirichus* ili *Ehericus*; ? - 799) bio je franački vojvoda od Furlanije (*dux Foroiulensis*). Bio je najstariji sin Gerolda od Vinzgouwa i brat Hildegard, druge supruge franačkog cara Karla Velikog.

Najveći dio vladavine je bio zaokupljen borbama sa Avarima, odnosno nastojanjima da se franačka vlast proširi na istok. Pri tome mu je podršku pružao Pipin od Italije. Godine 791. je pokrenuo veliki pohod na istok, kada je dolinom Drave prodro u Panoniju i opustošio tamošnja avarska područja; istovremeno je sa sjevera na avarska područja prodirao Karlo dolinom Dunava. Kada se Karlo 792. povukao kako bi ugušio ustanak Saksonaca, Erik je nastavio pohod, dva puta zauzeo veliki Ring Avara i bogati plijen poslao u prijestolnicu Aachen.

Godine 795. ili 796. su Erik i Pipin, uz pomoć zapadnoavarskog *[[tudun]]a* zarobili avarskog kagana. Kagan je doveden u Aachen i prisilno pokršten. 

Erik je bio suvremenik patrijarha Paulina II od Akvileje, koji mu je između 787. i 796. napisao *Liber Exhortationi*, svojevrsni priručnik o vođenju kršćanskog života.

U jesen 799. je Erik pokrenuo još jedan pohod, ovaj put s ciljem da pod franačku vlast stavi područja Liburnije. Tada je pokušao zauzeti grad *Tarsatica* (najvjerojatnije današnji Trsat), kome je u pomoć došao Višeslav, knez Primorske Hrvatske. Franci su poraženi, a Erik ubijen. 

## Izvori
* Einhard. ''Vita Caroli Magni''.  translated by Samuel Epes Turner. New York: Harper & Brothers, 1880.
* Wallach, Luitpold. "Alcuin on Virtues and Vices: A Manual for a Carolingian Soldier." *[[Harvard Theological Review]]*, Vol. 48, No. 3. (Jul., 1955), pp.&nbsp;175-195.
* Ross, James Bruce. "Two Neglected Paladins of Charlemagne: Erich of Friuli and Gerold of Bavaria." *Speculum*, Vol. 20, No. 2. (Apr., 1945), pp 212–235.
* Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press: 1895.
Javanski jezik

**Javanski jezik** (ISO 639-3: jav ), najvažniji među javanskim jezicima, malajsko-polinezijska porodica, kojim govori 84.608.470 ljudi (Javanci), od čega 84.300.000 u Indoneziji (2000 popis), poglavito na Javi, te na otocima Sulawesi, Maluku, Kalimantan i Sumatri. 300.000 Javanaca govori ga u Malezijskoj državi Sabah (Wurm and Hattori 1981), 800 u Singapuru (1985), i 170 u SAD-u (2000 popis).

Javanski ima brojne dijalekte: jawa halus (jezik vjere), cirebon (tjirebon, cheribon), tegal, indramayu, solo, tembung, pasisir, surabaya, malang-pasuruan, banten, manuk, banten, cirebon, tegal, solo, surabaya i malang-pasuruan. U Sabahu se govori isto nekoliko dijalekata. Javansko pismo.

Javansku podskupinu kojoj daje svoje ime čini sa karipskim javanskim, novokaledonskim javanskim, osing i tenggerskim jezikom.
## Izvori

## Vanjske veze

* Javanese Writing System
* Ethnologue report on Javanese 
* Javanese in Suriname strive to preserve origins *[[The Jakarta Post]]*
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Ludger

**Sveti Ludger** (također **Lüdiger** ili **Liudger**) (Zuilen kraj Utrechta cca. 742 - Billerbeck, 26. mart 809) bio je kršćanski misionar među Frizijcima i Saksoncima, osnivač Opatije Werden i prvi biskup Münstera u Vestfaliji.

## Literatura
(mostly in German):
* Börsting, Heinrich, Borger, Hugo, Elbern, Victor H.: *Sankt Liudger 809-1959. Gedenkschrift zum 1150. Todestage des Heiligen*, Essen-Werden 1959
* Börsting, Heinrich and Schröder, Alois (eds): *Liudger und sein Erbe*, 2 vols (= Westfalia Sacra, Bd.1-2), Münster 1948-1950
* Boser: *Am Grabe des hl. Ludger* (Münster, 1908).
* Buhlmann, Michael: *Liudger an der Ruhr*, in: Ich verkünde euch Christus. St. Liudger, Zeuge des Glaubens 742-809 [1998], pp 22–42
* Buhlmann, Michael: *Liudger und Karl der Große*, in: Ich verkünde euch Christus. St. Liudger, Zeuge des Glaubens 742-809 [2001], pp 5–48
* Buhlmann, Michael: *Liudger in den Münsteraner Chroniken des Mittelalters und der frühen Neuzeit*, in: Ich verkünde euch Christus. St. Liudger, Zeuge des Glaubens 742-809 [2002], pp 76–100
* Buhlmann, Michael: *Liudger und sein bischöfliches Wirken in der Zeit. Sächsischer Missionsbezirk und Münsteraner Bistum Liudgers in der Kirchenorganisation des karolingischen Frankenreichs*, in: Seid Zeugen des Glaubens [2005], pp 55–89
* Diekamp, Wilhelm (ed): *Die Vitae sancti Liudgeri (= Die Geschichtsquellen des Bistums Münster, Bd.4)*, Münster 1881
* Ficker, Julius (ed): *Die Münsterischen Chroniken des Mittelalters (= Die Geschichtsquellen des Bistums Münster, Bd.1)*, Münster 1859
* Freise, Eckhard: *Vom vorchristlichen Mimigernaford zum "honestum monasterium" Liudgers*, in: Geschichte der Stadt Münster, ed F-J Jakobi, Bd.1: Von den Anfängen bis zum Ende des Fürstbistums, Münster, 3rd ed, 1994, pp 1–51
* Freise, Eckhard (ed): *Liudger*, in: Lexikon des Mittelalters, vol 5, Sp.2038
* Gerchow, Jan (ed): *Das Jahrtausend der Mönche. KlosterWelt - Werden 799-1803* (exhibitin catalogue), Essen-Köln 1999
* Kaus, Eberhard: *Zu den Liudger-Viten des 9. Jahrhunderts*, Westfälische Zeitung, 142 (1992), pp 9–55
* Levison, W: *England and the Continent in the Eighth Century* (1946)
* Löwe, Heinz: *Liudger als Zeitkritiker*, in: HJb 74 (1955), pp 79–91
* Pingsmann: *Der hl. Ludgerus* (Freiburg, 1879)
* Revue Benedictine, III, 107; VII, 412
* Schrade, H: *Die vita des hl Liudger und ihre Bilder* (1960)
* Senger, Basilius (ed): *Liudger in seiner Zeit. Altfrid über Liudger. Liudgers Erinnerungen*, Münster, 4th ed, 1986
* Stadler: Heiligenlexikon
Fujiwara no Yoshifusa

, također poznat kao *Somedono no Daijin* ili *Shirakawa-dono*, bio je japanski dvorjanin, političar i državnik iz Heian perioda.

Kada je njegov unuk ustoličen kao car Seiwa, Yoshifusa je preuzeo naslov regenta (''sesshō'') za mladog monarha. Bio je prvi *sesshō* u japanskoj historiji koji nije bio carskog ranga; predstavljao je također prvog u nizu regfenata iz klana Fujiwara.

## Izvori

## Literatura
* Brinkley, Frank and Dairoku Kikuchi. (1915). *A History of the Japanese People from the Earliest Times to the End of the Meiji Era.* New York: Encyclopedia Britannica. OCLC 413099
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
*  Hioki, S. (1990). *Nihon Keifu Sōran*. Tokyo: Kōdansya. 
*  Kasai, M. (1991). *Kugyō Bunin Nenpyō*. Tokyo: Yamakawa Shuppan-sha 
*  Kodama, K. (1978). *Nihon-shi Shō-jiten, Tennō*. Tokyo: Kondō Shuppan-sha. 
* Nussbaum, Louis-Frédéric and Käthe Roth. (2005). ''Japan encyclopedia.'' Cambridge: Harvard University Press. ; OCLC 58053128
*  Owada, T. *et al.* (2003). *Nihonshi Shoka Keizu Jimmei Jiten*. Tokyo: Kōdansya.
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
Bajazid Bastami

**Bajazid Bastami** (perzijski **بايزيد بسطامى** ), također poznat kao **Abu Jazid Bistami** ili **Tajfur Abu Jazid al-Bustami**, (804-874 or 877/8 CE) bio je perzijski sufistički mislilac rodom iz Bastama u Iranu. Poznat je po svom asketskom prakticiranju sufizma.

## Izvori

## Vanjske veze
* Biography of Bayazid al-Bistami in Urdu
* Biography of Bayazid al-Bistami 
* Bayazid's Tomb in Iran
* Banglapedia article of Bastami 
* ''Bayazidian Sufism: Annihilation without Ritual'' - Article by Alireza Nurbakhsh in SUFI: a journal of Sufism 
* The Naqshbandiya Khalidiya Haqqaniya Tariqa in Italy
Tarnobrzeg

**Tarnobrzeg** je grad u Poljskoj, u vojvodstvu Podkarpatje sa oko 48.000 stanovnika (2010. godine).

### Gradovi pobratimi
Tarnobrzeg je zbratimljen sa sljedećim gradovima:
*  Banská Bystrica
*  Černihov

## Povezano
* Galicija (srednja Europa)

## Vanjske veze
* Službena stranica
A History of Violence

***A History of Violence*** je američki filmski triler snimljen 2005. u režiji David Cronenberga. Scenario Josha Olsona se temelji na istoimenom grafičkom romanu Johna Wagnera i Vincea Lockea. Protagonist je vlasnik zalogajnice (Viggo Mortensen) u zabačenom gradiću koji prilikom pljačke u samoobrani ubije dvojicu razbojnika i poslije se mora suočiti s posljedicama u obliku dolaska stranaca koji njegovoj porodici sugeriraju da u prošlosti nije bio miran i pošten čovjek.

U Hrvatskoj je distribuiran pod naslovom ***Povijest nasilja***, a u Srbiji pod naslovom ***Nasilnička prošlost***.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
*