Rivalstvo Francuske i Hrvatske u rukometu

Susreti **[[rukomet]]nih reprezentacija [[Francuska rukometna reprezentacija|Francuske]] i [[Hrvatska rukometna reprezentacija|Hrvatske]]** predstavljaju jedno od najvećih rivalstava u povijesti međunarodnog rukometa i svakako najveće rukometno rivalstvo nakon završetka Hladnoga rata. Razvoj rivalstva usko je povezan sa usponom dvaju rukometnih reprezentacija, koji je uslijedio upravo početkom 1990-ih. Dok Francuska 1992. osvaja svoje prvo međunarodno odličje, brončanu medalju na Olimpijadi u Barceloni, Hrvatska, povodom sticanja nezavisnosti, igra svoju prvu utakmicu 1991. godine, remi protiv Japana. Rivalstvo je započelo 1994. godine, kada ove dvije momčadi igraju prvu međusobnu utakmicu na međunarodnom natjecanju, a vrhunac je doseglo tijekom 2000-ih, kada su ove dvije momčadi smatrane najboljima na svijetu.

## Historija

### Početni susreti i "reprezentacije u usponu"

Malo tko je mogao predivdjeti da će prvi susret dvaju reprezentacija u usponu, koji je odigran 3. lipnja 1994. u portugalskoj Almadi, u sklopu prvog europskog prvenstva, prerasti u najveće rukometno rivalstvo suvremene povijesti. Francuska je na to prvenstvo došla kao svjetski doprvak, dok je Hrvatskoj to bilo prvo međunarodno natjecanje. Okosnicu tadašnje francuske ekipe činile su legende Jackson Richardson i Stéphane Stoecklin, dok su hrvatsku momčad predvodili Patrik Ćavar, Nenad Kljaić i Irfan Smajlagić. Utakmica je odigrana u sklopu grupe A iz koje su prolazile dvije prvoplasirane momčadi. Nakon rezultata 11:11 na poluvremenu, francuska momčad slavila je s 27:25 na kraju utakmice, ali to nije bilo dovoljno za prolazak skupine. Hrvatska reprezentacija to je prvenstvo završila kao trećeplasirana, dok su svjetski doprvaci zauzeli šesto mjesto.

Sljedeći ogled dvaju reprezentacija dogodio se već sljedeće godine u sklopu svjetskog prvenstva na Islandu i to u finalu. I Hrvatska i Francuska su prošle skupine uz manje poteškoće, a onda se, više-manje lagano, probili kroz fazu na izbacivanje da bi se 21. svibnja 1995. u Reykjaviku susrele u finalu svjetskog prvenstva. U ovoj je utakmici Francuska bila znatno uvjerljivija te je već na poluvremenu imala vodstvo od 11:6, koje je do kraja potvrđeno s ukupnih 23:19. Francuska je prvi put postala svjetski prvak i nastavila svoj kontinuitet dobrih rezultata na svjetskih smotrama, dok je Hrvatska potvrdila dobru formu iz Portugala. Ujedno, bilo je ovo prvo međusobno finale ovih dvaju reprezentacija i tada, još uvijek, nije predstavljalo velik rukometni okršaj (s obzirom na dominaciju Rusije i Švedske u tom razdoblju), kao što će to biti ona kasnija.

### Atlanta 1996. i njezine posljedice

Godinu dana kasnije, na Olimpijadi 1996. u Atlanti, Francuska i Hrvatska srele su se u svom prvom polufinalu. Obje su momčadi skupinu prošle s jednim porazom (Francuska kao prva, Hrvatska kao druga) i tako se susrele u drugom polufinalu, odigranom 2. kolovoza 1996. godine. Prvo poluvrijeme završilo je 12:8 u korist Hrvatske, koja je, predvođena s Ćavarovih 8, uspješno zadržala +4 do kraja utakmice i tako zaključila prolazak u finale s 24:20. Francuskoj nije pomoglo ni 8 pogodaka Stéphanea Stoecklina, tako da se ekipa morala boriti sa Španjolskom za brončanu medalju. Dok su Francuzi završili kao četvrti, Hrvatska je u dramatičnoj pobjedi nad Švedskom, 27:26, osvojila svoje prvo zlatno rukometno odličje u povijesti igara, ujedno i svoje prvo zlato na međunarodnim natjecanjima.

Godine 1997. momčadi nisu imale natjecateljskih ogleda te su se ponovo susrele tek u sklopu europskog prvenstva 1998. u Italiji. Tu su obje momčadi kiksale u skupini te su se eventualno susrele tek u ogledu za sedmo mjesto, gdje je Francuska pobijedila s 30:28 i tako izborila bolji plasman na turniru. Utakmica je odigrana 6. lipnja 1998. godine. Sljedeće godine također nije bilo susreta dvaju reprezentacija, ali su se one ponovo susrele u posljednjem kolu grupne faze europskog prvenstva 2000., kojemu je Hrvatska bila domaćin. Prije utakmice, Francuska je imala 8, a Hrvatska 6 bodova tako da joj je u toj utakmici ovisio prolaz u drugi krug, isto kao i Francuskoj. Nakon početnih 12:11 za Francusku na poluvremenu, utakmica je na kraju završila 26:26, čime je Francuska, kao prva, prošla skupinu, a Hrvatska, kao treća, igrala za peto mjesto, gdje je izgubila od Slovenije, dok je Francuska turnir završila na četvrtom mjestu. Bio je ovo ujedno i prvi susret dvaju zemalja u kojemu je jedna od njih bila domaćin - kao i kasnije, Francuska se i ovdje pokazala uspješnijom.

### Borba svjetskih prvaka

Godine 2001., Francuska postaje svjetski prvak na domaćem terenu te kao takva dolazi na europsko prvenstvo 2002. u Švedsku. Dvije momčadi ponovo su svrstane u istu skupinu, ali blaga kriza u hrvatskom rukometu u tom razdoblju odrazila se i na ovu utakmicu. Posljednje kolo grupe D u Jönköpingu igralo se 27. siječnja 2002. godine i Hrvatska je, nakon 30 minuta, imala 12:10. Ipak, Francuska je u drugom poluvremenu uspjela napraviti +4 i tako završiti utakmicu s konačnih 29:27 u svoju korist, osiguravši si podjelu prvog mjesta s Njemačkom, dok je Hrvatska završila bez boda. Francuska je ispala u drugoj grupnoj fazi te na kraju izborila šesto mjesto, dok je Hrvatska bila posljednja, šesnaesta, što je njezin najlošiji plasman u povijestu europskih prvenstava. Ipak, sljedeće godine, na svjetskom prvenstvu u Portugalu, Hrvatska je došla oporavljena i s Francuskom se susreća već u prvoj grupnoj fazi, gdje ju je porazila 23:22, nakon 11:10 na poluvremenu. Iako su obje momčadi prošle i drugi krug, nisu se susrele u polufinalu, već je Francuska porazila Španjolsku za treće mjesto, dok je Hrvatska porazila Njemačku u finalu i tako, prvi put, postala prvak svijeta.

Prvi put nakon islandskog finala 1995., Hrvatska i Francuska su se na jednom svjetskom prvenstvu sastale još 2003., ali prvenstvo 2005. godine u Tunisu označilo je prekretnicu u razvoju rivalstva između ove dvije reprezentacije. Francuska je do polufinala došla kao treća, odnosno druga u dvjema grupnim fazama, dok je Hrvatska, ujedno i branitelj naslova, te dvije faze završila kao uvjerljivo prva, sa samo jednim porazom. Momčadi su se sastale 5. veljače 2005. u Radesu i odigrale napetu utakmicu koja je završila 35:32 u korist Hrvatske, predvođene Ivanom Balićem. Poražena Francuska osvojit će treće mjesto pobjedom nad Tunisom, dok će Hrvatska u finalu pretrpjeti težak poraz od Španjolske i uzeti drugo mjesto, ne uspjevši obraniti titulu svjetskog prvaka. U ovom razdoblju, kada se Hrvatska već afirmirala kao rukometna velesila, a Francuska je već imala dvije titule prvaka svijeta iza sebe, može se reći da je započelo pravo rivalstvo između Francuske i Hrvatske. Upravo će nakon ovog tuniškog polufinala svaki sljedeći ogled dvaju zemalja biti popračen s velikim zanimanjem, a rivalstvo će samo jačati. Ovo polufinale označilo je početak najvećeg rivalstva u povijesti suvremenog rukometa.

### Najveće rivalstvo u povijesti suvremenog rukometa

Tuniško polufinale označilo je, ujedno i početak petogodišnje serije tijekom koje će se ove dvije reprezentacije susresti barem jednom svake godine na nekom međunarodnom natjecanju. U Švicarskoj, na europskom prvenstvu, obe momčadi prošle su dvije grupne faze s ukupno jednim porazim (Francuska od Španjolske, Hrvatska od Rusije, sve u prvom krugu) i susrele su se u polufinalu. Nakon 12:10 na poluvremenu, Francuska je uvjerljivo odradila drugo poluvrijeme i s 29:23 porazila Hrvatsku i tako se revanširala za poraz u tuniškom polufinalu. Onestina ekipa u finalu je demolirala Španjolsku s 31:23 i tako, prvi put, postala europski prvak, dok je Hrvatska poražena od Danske u utakmici za treće mjesto.

Sljedeće godine, na svjetskom prvenstvu u Njemačkoj, Francuska i Hrvatska susrele su se u četvrtfinalu. Nakon minimalnog vodstva od 10:9 na poluvremenu, Onestina Francuska će do kraja prednost povećati na +3 i poraziti Červarovu momčad s 21:18 i tako izboriti polufinale s favoriziranom Njemačkom, od koje je već jednom izgubila u tijeku turnira. Dok će Hrvatska izboriti peto mjesto, Francuska će nakon produžetaka pasti s 32:31 te osvojiti četvrto mjesto nakon poraza od Danske.

U Noreškoj, dvije momčadi ponovo su se susrele u još jednom finalu europskog prvenstva. Dok je Francuska slovila za jednog od glavnih favorita turnira (s obzirom na dotadašnju igru), Hrvatska je dosta teško izborila polufinale te je stoga Francuska bila jasan favorit. Ipak, Červarova momčad, predvođena Balićem, povela je na poluvremenu s 11:9 i, uz tešku i napetu borbu, zadržala prednost od jednog gola i s 24:23 izborila svoje prvo finale europskog prvenstva. Ipak, tamo je od njih bila bolja dominantna Danska, dok je Francuska demolirala Njemačku s 10 razlike i osvojila treće mjesto.

Prvi put da su se dvije momčadi susrele iste godine bilo je upravo te 2008. godine, kada su, nakon europskog prvenstva, ponovo igrale na Olimpijskim igrama u Pekingu. Nakon što su ždrijebane u istoj skupini, reprezentacije su se prvi put susrele 14. kolovoza 2008. uz francusku pobjedu od 23:19 i dominaciju Bertranda Gillea i njegovih 7 pogodaka. Mada je Hrvatska na tom turniru bila biranitelj olimpijskog zlata iz Atene, Francuska je igrala izrazito dobro, dok se aktualni europski prvak, Danska, u skupini mučio. Obje momčadi prošle su skupinu i svladale svoje četvrtfinalne protivnike te su se ponovo susrele u polufinalu Igara. Ovo je bilo prvi put da se Francuska i Hrvatska susreću dva puta tokom istog natjecanja te čak tri puta u jednoj godini. Ipak, kao i u prvom krugu, Onestina momčad bila je bolja od Hrvatske i, predvođena Burdetom i Narcisseom, ostvarila pobjedu 25:23 i izborila finale, dok je Hrvatska ostala bez šanse za obranu naslova. Hrvatska je izgubila u utakmici za treće mjesto, dok je Francuska uvjerljivo porazila Island u finalu i osvojila svoje prvo olimpijsko zlato.

Sljedeće godine, Hrvatska je ponovo bila domaćin, a Francuska je nastavila svoju seriju dominacije svjetskim rukometom. Ovo je također drugi put, uzastopno, da su se momčadi sastale dva puta na istom natjecanju. Obe momčadi završile su prvi krug sa stopostotnim učinkom, da bi se u Zagrebu susreli u sklopu druge grupne faze. Onesta je na teren poslao rezervnu momčad, s obzirom da su obje ekipe osigurale polufinale, dok je Hrvatska igrala s nešto jačim sastavom. Nakon 11:7 na poluvremenu, Hrvatska je utakmicu zaključila s 22:19 i tako zaključila grupnu fazu turnira sa stopostotnim učinkom. Dok je Francuska u Splitu dominirala nad Danskom, Hrvatska se jednako lako obračunala s Poljskom u Zagrebu tako da su se dvije ekipe ponovo susrele u finalu, prvom nakon onog 1995. godine. Hrvatska je imala domaći teren, prepunu dvoranu i bolji skor te je svakako bila blagi favorit u tom zagrebačkom finalu. Utakmica se igrala gol za golom da bi Hrvatska otišla na poluvrijeme s prednošću 12:11. Ipak, u drugom poluvremenu Francuzi su napravili nekoliko dobrih kontri, zatvorili obranu s odličnih 6-0, razbranili Omeyera i preuzeli vodstvo, koje je do kraja utakmice raslo do konačnih 24:19. Gotovo polovicu francuskih pogodaka (10), postigao je odlični Michaël Guigou, dok je kod Hrvatske najbolji bio Ivan Čupić sa 6 golova. Francuska je tako odnijela drugu pobjedu u drugom međusobnom finalu dvaju reprezentacija i započela svoj osvajački niz kojim će postati najbolja reprezentacija u povijesti rukometa.

Europsko prvenstvo u Austriji označilo je kraj petogodišnje serije susretanja dvaju momčadi, ali je predstavilo jedan napet i zanimljiv kraj te serije. Francuska se dosta teško probila kroz prvu grupnu fazu, dok je Hrvatska uvjerljivo odradila obe grupne faze. Francuska je svoju igru pronašla tek u drugoj grupnoj fazi, što joj je donijelo prvo mjesto i polufinale s Islandom, dok je Hrvatska igrala s Poljskom. Ponovo, kao i godinu dana ranije, obje su momčadi efektno riješile svoje polufinalne protivnike i tako najavile novo napeto finale u Beču. Bečko finale bilo je u mnogočemu slično onom zagrebačkom - Hrvatska je započela snažno u prvom poluvremenu i stalno imala prednost, koju su Francuzi hvatali, ali se ipak igralo gol za golom te se na poluvrijeme otišlo s 12:12. U drugom poluvremenu, Onesta je nanovo nadmudrio Červara te je Francuska postepeno lomila Hrvatsku dok ih u posljednjih 10-ak minuta nije potpuno razbila i odnijela pobjedu 25:21, osvojivši tako svoje drugo europsko zlato i treće međunarodno zlato zaredom. Hrvatska je ponovo ostala bez titule europskog prvaka i izgubila je svoje treće (i drugo uzastopno) finale s Francuzima. U pet uzastopnih godina, Francuska je ipak pokazala svoju dominaciju osvajanjem čak tri turnira i pobjedom u dvama finalima nad Hrvatskom, koja se svaki puta morala zadovoljiti sa srebrom ili nižim rangom.

Dana 9. siječnja 2011., Hrvatska i Francuska odigrale su prijateljski susret u sklopu godišnjeg turnira u Bercyju, zajedno s Argentinom i Južnom Korejom. Obje momčadi porazile su svoje polufinalne protivnike i susrele se ponovo u finalu, gdje je Onestina momčad slavila s 28:27 nad Hrvatskom, koja je imala novog izbornika nakon Červarove ostavke. Ipak, momčadi se nisu susrele u Švedskoj, na svjetskom prvenstvu 2011. Hrvatska je odigrala loš turnir, dok je Francuska uspjela osvojiti zlato i tako ostvatiti četvrto zlato u nizu i obraniti titulu svjetskog prvaka. Novi susret dvaju reprezentacija dogodio se tijekom europskog prvenstva 2012. u Srbiji tijekom druge grupne faze. Francuska je i ovaj turnir započela jako teško s čak 2 poraza, dok je Hrvatska bila znatno uvjerljivija. Ipak, Francuska nije uspjela pronaći formu kao dvije godine ranije (obilježena brojnim privatnim problemima) te se u drugom kolu druge faze nije snašla u utakmici koja im je odlučivala o prolazu. Iako je Onestina momčad vodila 12:11 na poluvremenu, Hrvatska je utakmicu dobila s 29:22 i tako sebi osigurala prolaz, a Francusku izbacila s natjecanja. Francuska je završila natjecanje kao jedanaesta, dok je Hrvatska izgubila od Srbije u polufinalu te pobijedila Španjolsku za treće mjesto.

Nakon francuskog debakla u Srbiji i neutaženih hrvatskih težnji, obje momčadi najavile su pohod na zlato na Olimpijadi u Londonu. Novo finale bilo je izgledan scenarij, ali dogodilo se da je Francuska izgubila od Islanda u skupini te su se dvije momčadi susrele već u polufinalu. Francuska je u četvrtfinalu teško, golom u posljednjoj sekundi, prošla Španjolsku, dok je Hrvatska bila nešto uvjerljivija od Tunisa, ali je dobila teške batine u utakmici i tako u teškim uvjetima izborila polufinale. Hrvatska je, zbog dotadašnje forme obaju momčadi, bila blagi favorit, ali dogodilo se nešto sasvim drugačije! Francuska je startala izrazito moćno, Omeyer je u prvih desetak minuta imao gotovo 90% obrana i Hrvatska naprosto nije imala nikakvo rješenje za francusku obranu. Ono što se do tada događalo tek u posljednjih 15-ak minuta, ovaj put se dogodilo na samom početku utakmice i Francuska je imala uvjerljivu igru, siguran rezultat i psihološki slomljenu Hrvatsku za protivnika. Na poluvrijeme se otišlo samo s 2 pogotka razlike, ali u drugom poluvremenu se vidjelo koliko je Hrvatska slomljena - imali su nekoliko prilika za priključak, ali Omeyer i tehničke pogreške, kombinirane s trenerskim greškama izbornika Goluže dovele su do toga da se Francuska odlijepila na nedostižnih +5. Do kraja utakmice, Hrvatska je uspjela smanjiti na 3 gola razlike, tako da je na kraju završilo 25:22, ali zapravo se dogodilo to da Francuska nikada nije bila uvjerljivija, koncentriranija i bolja u utakmici protiv Hrvatske i potpuno je zasluženo izborila finale.

Legendarna Onestina generacija, koja se počela graditi još na ostatcima one Costantinijeve, uspješno je obranila zlato u Londonu i tako postala jedina reprezentacija u povijesti rukometa koja je obranila olimpijsko zlato.

U međuvremenu, Guillaume Gille odlazi u mirovinu, a u pripremama za prvenstvo u Španjolskoj, Francuska ne može na računati na ozlijeđenog Bertranda Gillea. S druge strane, Hrvatska na prvenstvo dolazi bez Ivana Balića. Na svjetskom prvenstvu, Francusku poraz od Njemačke vodi u gornji dio ždrijeba, kao i stopostotnu Hrvatsku tako da se dvije sile susreću u četvrtfinalu. Radilo se tu, svakako, o posljednjem okršaju dvaju velikih rukometnih generacija. Francuska reprezentacija nakon prvenstva kreće u fazu obnove i izgradnje nove reprezentacije na odličnim temeljima. Četvrtfinalni dvoboj bio je žestok i čvrst tako da se na poluvrijeme išlo s 13:12 za Hrvatsku i to se hvatanje rezultata nastavilo do posljednjih 10 minuta drugog poluvremena, kada Hrvatska uspijeva prelomiti utakmicu i pobjediti s 30:23, ponovivši tako uspjeh iz 2012. protiv Francuske, koja kao ni tada, nije bila u najboljoj formi, onoj koji je imala u Londonu. Hrvatska je prošla u polufinale, a Francuska završila turnir na 5. mjestu, čime je povijesno poglavlje najbolje generacije u povijesti zaključeno s bilancom od 2 svjetska i olimpijska zlata te jednim europskim.

### Nova smjena generacija

Pripreme za europsko prvenstvo u Danskoj 2014. godine počele su izrazito jakim pripremnim turnirom, Bring Cupom, u Oslu. Osim domaćina, Norveške, na turniru sudjeluju Danska, Francuska i Hrvatska. Turnir je bio organiziran po grupnom sustavu, svak protiv svakoga, a Hrvatska i Francuska susrele su se u posljednjem, trećem kolu nakon što su obje ekipe imale po jednu pobjedu (protiv Norveške) i jedan poraz (protiv Danske). Dok je Hrvatska na turniru došla s gotovo identičnim sastavom koji je sudjelovao na prethodnom svjetskom prvenstvu, dok je Onesta pozvao 23 igrača i vršio konstantne rotacije kako bi izabrao momčad za europsko prvenstvu. Odmarajući Bertranda Gillea, Abaloa i Accambrayja, Onesta je utakmicu započeo s prilično šarenim sastavom, ali je Francuska brzo preuzela inicijativu i dominiantno završila poluvrijeme s 13:7. Drugo poluvrijeme, Hrvatska je otvorila nešto čvrstije, ali Francuska je rutinski odigrala i završila s kvalitetnom pobjedom od 29:24 i tako zaključila turnir na drugom mjestu, ispred Hrvatske i Norveške, a iza Danske, mada su imali jednak broj bodova. Bio je to drugi prijateljski susret dvaju reprezentacija i druga francuska pobjeda.

Nakon što je obavljen ždrijeb skupina za Euro u Danskoj, bilo je izvjesno kako će se Hrvatska i Francuska ponovo susresti u drugom krugu. Francuska je na ovaj turnir došla u drastično izmijenjenom sastavu (bez ozlijeđenih Baracheta i Bertranda Gillea, s Fernandezom koji se još oporavlja od ozljede i bez Omeyera, koji je putovao s reprezentacijom, ali nije prijavljen) te je neupitno izgubila status glavnog favorita na turniru, dok je Hrvatska na turnir došla jedino bez ozlijeđenog Lackovića. Hrvatska je očekivano odradila svoje utakmice u skupini D i s 4 boda prošla u drugi krug, no Francuska je uspjela ostvariti isti uspjeh i s iznenađujuće dobrom igrom koja je nakon dugo godina ponovo bila brza, dinamična i opasna iz svih pozicija, osigurala okršaj dvaju reprezentacija u prvom kolu druge faze natjecanja. Veliki derbi praktički je određivao prvoplasiranog u toj skupini i omogućio lakšeg protivnika u polufinalu. Hrvatska je utakmicu otvorila jako spretno, dok su Francuzi u svom klasičnom stilu utakmicu otvorili lagano. Hrvatska je imala prednost i imala je priliku pobjeći na visokih +5, ali su Francuzi s igračem manje uspjeli zabiti 2 gola i tako se potpuno vratiti u igru. Hrvatska je počela griješiti, a Dumoulina je na golu zamijenio Thierry Omeyer. Uz jednu Omeyerovu obranu i veliku napadačku efikasnost, Francuska uspijeva završiti poluvrijeme s vodstvom 18:17. Drugo poluvrijeme započelo je povećanjem francuskog vodstva i serijom Omeyerovih obrana koja je u potpunosti umrtvila hrvatsku igru. Francuzi su postepeno došli do +3 i tu razliku su suvereno i rutinski držali do samoga kraja utakmice. Hrvatska je uspjela postići samo 8 pogodaka u drugom poluvremenu (Francska, istina, samo 9, ali Francuska je imala prednost i igru je bazirala na čvrstoj i neprobojnoj obrani), dok je Omeyer u tih 30 minuta skupio čak 10 obrana te je, na koncu, proglašen igračem utakmice. Francuska je, u konačnici, pobijedila a s 27:25 i tako si riješila pitanje plasmana u polufinale, dok je Hrvatska morala poraziti Poljsku za prolazak skupine. Prvo mjesto u skupini Francuzima je donijelo nešto lakšu Španjolsku, dok je Hrvatska novim porazom u toj dvadesetoj službenoj utakmici s Francuskoj, išla u borbu s domaćinom, Danskom.

## Pregled

## Statistike

}}" align="}" valign="}" |
### Opće statistike

| width="}" align="}" valign="}" |

### Uspješnost na međunarodnim natjecanjima

| width="}" align="}" valign="}" |

### Rezultati po trenerima

|}

}}" align="}" valign="}" |

### IHF Svjetska prvenstva

| width="}" align="}" valign="}" |

### EHF Euro

| width="}" align="}" valign="}" |

### Olimpijske igre

|}

## Zanimljivosti

### Statističke zanimljivosti
* Do 2016. godine, nije se nikada dogodilo da je jedna reprezentacija ostvarila tri pobjede za redom na međunarodnim natjecanjima. Najviše uzasoptnih pobjeda bile su dvije, a ostvarile su ih i Francuska (4) i Hrvatska (1). Ipak, ukoliko se računaju svi susreti, bez kriterija natjecanja, dogodilo se da je Francuska ostvarila tri uzastopne pobjede, i to čak dva puta - dvije finalne pobjede 2009. i 2010. te prijateljska utakmica u Parizu 2011. godine pa opet pobjede na europskim prvenstvima 2014. i 2016. te pobjeda na prijateljskom turniru 2013. godine. 
* Kroz povijest susreta, četri se puta dogodilo da su Francuska i Hrvatska igrale u jednoj zemlji dva puta, a da se nije radilo o istom turniru. Te su zemlje Portugal (europsko prvenstvo 1994. i svjetsko prvenstvo 2003.), Hrvatska (europsko prvenstvo 2000. i svjetsko prvenstvo 2009.), Norveška (europsko prvenstvo 2008. i prijateljski turnir 2013.) i Njemačka (svjetsko prvenstvo 2007. i 2019.).
* Isto tako, samo su u dva navrata Francuska i Hrvatska igrale dva puta na istom turniru. Bilo je to na Olimpijadi 2008. (grupa i polufinale) i Svjetskom prvenstvu 2009. (grupa i finale). 
* Francuska i Hrvatska igrale su samo pet utakmica izvan Europe, s tim da se nije dogodilo da su dva puta igrali na istom kontinentu (ukoliko, naravno, to nije bila Europa). Godine 1996. igrali su u Sjedinjenim Državama, godine 2005. u Tunisu, dva puta u Kini 2008. godine te u Brazilu 2016. godine. 
* Tokom svih susreta, samo se u dva navrata dogodilo da su Francuska ili Hrvatska bili domaćini međunarodnih natjecanjima na kojima se odvio susret. Oba puta, bilo je to u Hrvatskoj, 2000. i 2009. godine. Ipak, Francuska je jednom bila domaćin susretu dvaju zemalja, ali se radilo o prijateljskom susretu 2011. godine.
* Najveći vremenski razmak između dva susreta Francuske i Hrvatske bio je dvije godine i to se ponovilo čak četiri puta (1996. - 1998.; 1998. - 2000.; 2000. - 2002.; 2003. - 2005.).
* S druge pak strane, od 2005. godine do 2010. godine, Francuska i Hrvatska igrale su barem jedan susret svake godine, a nekada čak i više, što se tiče službenih natjecanja. Ako se tom nizu nadodaju i prijateljske utakmice 2011. i 2013., Francuska i Hrvatska ostvarile su neprekinut niz od barem jednog susreta godišnje od 2005. godine do 2014. godine. 
* Najviše susreta u jednoj godini, Francuska i Hrvatska igrale su 2008. godine, kada su se susrele čak 3 puta - jednom na europskom prvenstvu u Norveškoj i dva puta na Olimpijadi u Pekingu.
* Francuska i Hrvatska susretale su se u finalu svih natjecanja, osim Olimpijskih igara, gdje su se tri puta susrele u polufinalu (dva puta pobijedila je Francuska, a jednom Hrvatska). U finalima svjetskih prvenstava susretale su se 2 puta (Island 1995., Hrvatska 2009.), a u finalima europskih jednom (Austrija 2010.). U svim finalnim susretima, Francuska je bila bolja od Hrvatske. 
* Najveća razlika ostvarena u utakmicama Francuske i Hrvatske bila je 8 golova (Francuska 32:24 Hrvatska, 2016.), što je ujedno i najveća razlika u korist Francuske. S druge strane, Hrvatska je najveću pobjedu ostvarila sa 7 golova razlike (Francuska 22:29 Hrvatska, 2012.; Francuska 23:30 Hrvatska, 2013.). 
* Najviše golova postignutih u jednoj utakmici Francuske i Hrvatske bilo je 67 (Hrvatska 35:32 Francuska, 2005.), a najmanje 39 (Hrvatska 18:21 Francuska, 2007.).

### Igračke zanimljivosti

* I Francuska i Hrvatska ponudile su sveukupno 8 Igrača godine tokom više od 15 godina rivalstva. Francuska je dala njih čak 6 (Stéphane Stoecklin, Jackson Richardson, Bertrand Gille, Nikola Karabatić, Thierry Omeyer, Daniel Narcisse), a Hrvatska dva (Ivano Balić, Domagoj Duvnjak), s tim da su Balić i Karabatić birani dva puta. Svi ti igrači sudjelovali su u međusobnim susretima dvaju momčadi. 
* Francusku su tijekom rivalstva vodila samo dvojica izbornika, Daniel Costantini i Claude Onesta, dok je Hrvatsku vodilo njih čak 6: Zdravko Zovko, Abas Arslanagić (mada ovaj nije vodio nijednu međusobnu utakmicu Francuske i Hrvatske), Velimir Kljaić, Josip Milković, Lino Červar, Slavko Goluža. Najveće utakmice ostvarene su tijekom perioda Costantini-Kljaić (Olimpijada 1996.) i Onesta-Červar.
* Najuspješniji hrvatski izbornik u ogledima s Francuskom je Velimir Kljaić, koji jedini nema negativan skor (1 pobjeda, 1 remi, 1 izgubljena utakmica), dok je francuski dvojac Costantini-Onesta bio uspješniji protiv svih ostalih izbornika, kao i ukupno.
* Mada tradicionalno bez većih vansportskih tenzija, finalna utakmica svjetskog prvenstva 2009., kao i polufinalna s Olimpijade 2012. bile su obilježene i manjim obračunima igrača dvaju reprezentacija. U prvom slučaju su se sukobili Ivano Balić i Nikola Karabatić, a u drugom Karabatić i Igor Vori. 
* Nikola Karabatić, ponajbolji francuski rukometaš, rođen je u Nišu, ali je njegov otac, Branko, rođen u okolici Trogira, u Hrvatskoj. 
* Osim što su obojica proglašeni za igrače godine, Ivano Balić i Thierry Omeyer dobili su još jednu veliku počast - Balić je izabran za najbiljeg igrača, a Omeyer za najboljeg golmana svih vremena. Nikola Karabatić također je bio u užem izboru za najboljeg igrača svih vremena. 
* Slavko Goluža je jedini sudionik ovog rivalstva koji je u utakmicama sudjelovao i kao igrač i kao izbornik. Slična situacija je i s Vladom Šolom, ali on nije bio izbornik već trener golmana hrvatske reprezentacije, te Didierom Dinartom, koji je nakon umirovljenja postao jedan od članova trenerskog tima Claudea Oneste, specijaliziran za obranu.