open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Palmela

**Palmela** je grad i općina od 68,852 stanovnika, na jugozapadu Portugala u Regiji Lisabon i Distriktu Setubal.

Općina se sastoji od 5 freguesia; Palmela, Marateca, Quinta do Anjo, Pinhal Novo i Poceirão.

## Geografija
Palmela se nalazi u centru Poluotoka Setúbal, na nadmorskoj visini od 378 metara, udaljena 8 km sjeverno od svog administrativnog centra Setúbala i četrdesetak od Lisabona.

Pored grada nalaze se tri parka prirode; Estuarij Tajo, Estuarij Sado i  Arrábida, jedna od najvećih šuma u Portugalu.
Zbog tog postoje planovi da postane dio postane dio ekološke mreže Natura 2000.

## Historija

Palmela je naseljena još prahistorije, pa ima  tragove raznih kultura koje su tu prolazile, najdublji trag ostavili su Mauri, koji su dugo vladali tim krajem

Od Maura je preoteo 1147. prvi portugalski kralj Afonso I. On joj je 1185. dodjelio prvu povelju a njen zamak darovao Viteškom redu Santiaga da ga brane. I pored tog je nekoliko puta prelazio u ruke muslimanskih Maura, sve dok ga kršćanska vojska nije definitivno zauzela za vladavine  kralja Sancha I.

Kralj Dinis je 1323. uzdigao Palmelu u kategoriju grada, a nakon njega je 1423., kralj João I naredio izgradnju samostana za buduće sjedište portugalske grane viteškog reda Santiaga. Tako je Palmela od 1443. bila sjedište tog viteškog vjerskog reda do 1834. kad su u Portugalu ukinuti svi viteški redovi.

Dugovječnost njihova boravka u gradu, ostavila je najdublji trag u njegovu životu. To su bile zlatne godine Palmele, jer je zbog svog značaja 1512. od kralja Manuela I dobila novu povelju.

Potres u Lisabonu 1755. teško je razorio i Palmelu, pa se dugo oporavljala, pa je zbog tog izgubila status 1855., koji joj je vraćen tek 1926.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipio de Palmela'' (službene starnice)
Panche

**Panche**, skupina plemena u kolumbijskom departmanu Cundinamarca, na rijekama Gualí, Mariquita, Coello, Guarinó, Seco, Villeta, Magdalena i Fusagasuga. Bili su južni susjedi Pantagora i Colima.

Prema Rivetu (1943, str. 73) njihova glavna plemena su bila Mariquitan, Onime, Lumbí, Honda, Gualí, Tocaima, Ibagué, Doyma, Combaima, Guacan, Guataquí, Calamoima, Calaima, Lutaima, Lachimi, Siquima, Xaquima, Conchima, Iqueima, Anapuima i Calandayma

## Izvori
Patagón

**Patagón**, najjužniji ogranak sjeverozapadnih Cariban Indijanaca čiji se jezik svojevremeno govorio u Peruu oko modernog grada Jaen u departmanu Cajamarca. Vjerojatni su ogranak Pantagora sa obala rijeke Magdalene u Kolumbiji.

Zbog malenog broja zabilježenih riječi iz njihovog jezika (svega 5), jezik patagon neki autori smatraju neklasificiranim.

## Izvori
Patamona

**Patamona** (Kapon, ime kojim sebe nazivaju oni i Akawai), karipsko pleme iz skupine Kapon, srodno Akawaima i Pemonima. Oko 5.000 pripadnika (2000 J. Forte) živi u trinaest sela u središnjem dijelu zapadne Gvajane u području planine Pakaraima.

Patamone su arheološki poznati po svojoj lončariji iz doline Yawong i gornjeg toka rijeke Siparuni, te po tome što u svojoj prehrani koriste 11 vrsta gljiva, od kojih su većinom još neopisane

Prema Migliazzi (1978) plemena Ingarikó, Patamona i Akawai govore istim jezikom.
## Literatura
*Neil L. Whitehead, The Patamona of Paramakatoi and the Yawong Valley: An Oral History
## Izvori
Pemon

**Pemon** (Pemong), pleme ili grupa plemena američih Indijanaca porodice Cariban, naseljeni u području poznatom kao Gran Sabana i dolinama rijeka Caroní, Carun i donja Paragua, u državi Bolívar, Venezuela. Pemoni se sastoje od tri različite skupine, to su Camaracoto u dolinama Kamarata, Uriman i dijelom uz Paragua. Južna skupina poznata je kao Taurepan (Taurepang ili Taulipang), i sjeverna kao Arekuna ili Arecuna. Ove skupine govore srodnim dijalektima, od kojih se Camaracoto možda razlikuju .

## Život i običaji

Direktnih kontakata sa Europljanima sve do iza 1900. bilo je minimalno. Populacija Pemona iznosila je 1970. 8,000, a 1982, popisano ih je 11,600. Pemoni su lovci, ribari, sakupljači i obrađivači tla, posijeci-i-spali. Uzgagaju gorku manioku, batatu, ocumo, banane, kukuruz i drugo. Pamuk uzgajaju zbog izrade visećih ležaljki-hamaka. Uzgoj duhana su zanemarili jer su u mogućnosti nabaviti komercijalne cigarete. Lov je danas značajan, hvata se tapir, jelen, pekari, paka, aguti i ptice, a u njega se ide puškom. U prehranu također ulaze i palmino voće, neki leteći insekti i larve.

Kao obrtnici vješti su u pletenju spomenutih hamaka ili visećih mreža za spavanje, i mreža za nošenje malene djece; izradi dugout kanua, (monoksila), koji se dube u jednom komadu drveta; nadalje u košaraštvu (dekorirane košare), izradi glinenih lonaca i ogrlica od trgovačkih bisera.

Posao je podijeljen na muški i ženski. tako muškarci idu u lov, ribolov (kod nekih papuanskih plemena to je ženski posao), pletenje košara, gradnja kuća i sakupljanje divlje hrane. Ženama je posao u polju, kuhanju, pletenju pamučnih artikala, izradi piva od manioke, posao oko djece.

Terminologija sistema srodstva je irokeškog tipa s nekim varijacijama (za bratića). Kreolski termini, posebno za šurjaka, koriste se kod bilingualnih Pemona. Za tradicionalne Pemone osobno ime je tabu, a ono je čest slučaj kod južnoameričkih Indijanaca.

Brak je uglavnom monogaman, ali dozvoljena je i poliginija, a oko 8% Pemona ima dvije ili više žena, koje su veoma često sestre (sororat). Bračnih ceremonija nema. Settlement se sastoji od dva do tri domaćinstva, čije su obitelji uglavnom nuklearne.

Vjeruju u različite duhove sa kojima komuniciraju šamani, zaduženi i za liječenje bolesnih.

## Izvori

## Vanjske veze
* Pemon
Niquía

**Niquía**, Indijansko pleme iz Kolumbije koje je u kolonijalno vrijeme živjelo u dolini Valle de Aburrá, sjeverno od plemena Bitagüíes u departmanu Antioquia, nedaleko današnjeg Medellína, 

Jezično su pripadali karipskoj porodici i široj skupini plemena poznatim kao Nutabe
## Izvori
Nêrêyó

**Nêrêyó** (Nereyána), pleme američkih Indijanaca sa sjevera brazilske države Pará na rijeci Rio Panama. Srodni su plemenu Kaxuyana ili Tiriyó, porodica karib. Jedno od nekontaktiranih plemena. Populacija iznosi oko 100
## Izvori
Pianokotó

**Pianokotó** (Pianocotó, Rãgú, Rangu-piki, Rangú, Rangu-piqui), jedno od plemena iz skupine Trio Kariba, jezična porodica Cariban. na području Brazila živjeli su u državi Pará.

Istoimeni dijalekt kojim su govorili nestao je negdje do 1957., nakon čega više nema izvještaja o njima .

## Izvori
Pimenteira

**Pimenteira** (Pimenteiras), izumrlo pleme američkih Indijanaca koje je u kolonijalno doba obitavalo uz lagunu Pimenteiras u brazilskim državama Piauí i Pernambuco. Pimenteiras su doživjeli sudbinu sličnu plemenima Cariris, Icós, Sucurus, Carabaças i Coremas, nastanjenih po državama Pernambuco, Bahia, Paraíba, Ceará i Piauí koja su izmasakrirana od strane brazilskih bandeirantesa, u čemu se u 17 st. osobito istakao Domingos Jorge Velho

Jezično se klasificiraju u Veliku porodicu Macro-Cariban, i južnoj grani karipske porodice. 

## Izvori
Pirixiyana

**Pirixiyana** /narod-piriquito, vrsta papige u engl. nazivana parakeet/, jedno od danas nestalih plemena Cariban Indijanaca u sjevernobrazilskoj državi Pará, porijeklom sa rijeke rio Maicuru. Njihovo ime označava jednu vrstu papiga porodice Psittacidae, u portugalskom jeziku nazivanu piriquito. Kako su se po govoru razlikovali od ostalih Apalaija prozvani su narodom piriquita. Ovim imenom Oyane će kasnije prozvati Apalaije koji su Pirixiyane asimilirali.

## Izvori
Quimbaya

**Quimbaya**, stari indijanski narod nastanjen upovijesno doba u središnjim i Kordiljerima Kolumbije između rijeka Otun i Paila i pritokama Cauce. Quimbaya Indijanci klasificiraju se porodici Cariban i vjerojatno su bili srodni grupama Pozo, Picara, Carrapa, Paucura, Caramanta, Zopía, Quincha, Irra, Anserma, Chanco i drugima.

Ova plemena naseljavala su taj kraj davno prije dolaska Europljana, a među nekima je bilo i kanibalizma. Iza plemena Quimbaya ostala je bogata zbirka zlatnih predmeta, kao što su: poporo (obredne posude za vrijedne minerale), narukvice, prstenje, broševi, igle, grudnjaci i drugo. Njihov nakit, uključujući i antropomorfne i zoomorfne figure, izrađen je savršeno i danas se čuva u 'Museo del Oro' u Kolumbiji. Kultura Quimbaya datira od oko 500. do 1500. godine.

## Vanjske veze
* West Andes  
* ukotvorine Quimbaya , Nacionalni muzej američkih indijanaca
Salumá

**Salumá** (Charúma, Xáruma), pleme američkih Indijanaca s gornjeg toka rijeke Anamu, pritoci Trombetasa, na sjeverozaoadu brazilske države Pará, uz granicu sa Surinamom. Jezično su najsrodniji plemenu Chiquena (Sikiana) s kojima pripadaju skupini waiwai i karipskoj porodici . Populacija: 239 (2000 WCD). Ne smiju se brkati s plemenom sličnog imena, Salumã ili Enawené-Nawé.

## Izvori
Tivericoto

**Tivericoto** (Tiverikoto), pleme američkih Indijanaca iz Venezuele i Brazila porodice Cariban, koji prema Girardu (1971) zajedno sa Oyana, Upurui, Arakwayú ili Aracuaju i Yao jezično pripadaju karipskoj grupi Wayana ili Oyana. Migliazza (1985), a slijedi ga i Spike Gildea sa * 'University of Oregon' *, smatraju da sa Yao Indijancima čine posebnu podskupinu Yao, koja čini dio Južne grane Sjevernih Kariba. Prema EB priapdaju grupi Cumanagoto. Nestali. 

## Izvori
Tunayana

**Tunayana** (Okoimoyána, Tonayena, Toonahyann; Vodeni ljudi).- Indijansko pleme iz porodice Cariban, srodno grupi Wai-Wai, nastanjeno u brazilskoj državi Pará. Pleme Tunayana ili Vodene ljude spominje još Barrington Brown, koji su tada živjeli oko izvora rijeke Trombetas. Naivne legende govore da je ovo pleme imalo napravljene umjetna jezera, okružena velikim koljem, do kojih bi se noću povlačili i spavali s tijelom ispod vode. Guppy koji navodi ovu legendu, spominje dalje da je neke pripadnike ovog plemena ipak pronašao 1914. William Curtis Farabee. Za muškarca kojega je vidio, rekao je da ima plosnat gornji dio lica, širok nos i debele usnice. Žena ovoga muškarca imala je uzak donji dio lica. Kasnije se dugo o ovim Indijancima nije čulo. Oni ipak nisu nestali, pa ih još ima naseljenih u državi Para i moguće njoj susjednim sjevernim državama. Plemena Tunayana i ništa manje misteriozniji Mawayana Indijanci (Indijanci Žabe) danas žive s plemenom Wai-Wai.

## Vanjske veze
* Indianen van Suriname (sa slikama)
* Giving them back their languages 
* http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:bB0BtKthEm8J:www.uni-koeln.de/gbs/Bulletin/bulletin8.pdf++Tunayana&amp;hl=hr
Txikão

**Txikão** (Xicães, Tikão, Chicão, Ikpeng), pleme Kariba iz brazilske države Mato Grosso, na području parka Xingú (Parque Indígena do Xingu) kod ušča río Uaví. 

Jezično su srodni sa plemenom Arára do Pará. Lovci, ribari, sakupljači i obrađivači tla (manioka, pamuk i drugo). 

Populacija: 146 (1995); 342 (Funasa - 2006) .

## Izvori
Upurui

**Upurui** (nizozemski Oepoeroei), jedno od plemena američkih Indijanaca porodice Cariban koje je obitavalo u Surinamu i Brazilu, porijeklom sa gornjeg toka rijeke Jarí koja čini granicu država Pará i Amapá. Upurui su govorili jezikom ili dijalektom srodnim jezicima plemena Oyana, fizički različitiji od plemena sa donjeg toka rijeke Jarí, Indijanaca Ápama. Upurui su vjerojatno jezično asimilirani od jačih Oyana a njihovo ime danas je za lingviste jedan od alternativnih naziva jezika wayana.

## Izvori
Xereu

**Xereu** (Sherewyana, Xerew, Xerewyana), pleme američkih Indijanaca danas naseljeno sa Wai-Waima i još nekoliko plemena na aldeji Mapuera u općini Oriximiná, Brazil, gdje ih je 1981. bilo 89. Druga manja skupina od 11 pripadnika ovog plemena živjela je na aldeji Cassauá sa još desetak nadvladanih plemena među Hixkaryána Indijancima . Jezično su pripadali porodici Cariban i govorili dijalektom jezika Hixkaryána.

## Izvori

## Vanjske veze
* Hixkaryána
Yabarána

**Yabarána** (Yabarana, Yauarana, Yawarana), jedno od plemena karipskih Indijanaca iz južne Venezuele, naseljeni duž rijeke Manapiare u blizini sela San Juan de Manapiare.

Yabaráne se razlikuju od brazilskih Yabaana koji pripadaju u Arawakane. Jezik im je gotovo nestao; 20 do 50 (1977 Migliazza). Njihovi ogranci su Curasicana i Uaiquiare (Wokiare, Guayqueri) koji govore njihovim dijalektima. Populacija je nešto niža od 300 .

## Reference
Seregong

**Seregong** (Serecong, Serekong) pleme američkih Indijanaca porodice Cariban sa gornjeg toka rijeke Mazaruni. Pripadaju široj grupi Akawai. Ime im doslovno znači * 'the people here' * . Spominje ih Robert Schomburgk, u * 'The Guiana Travels of 1835-1844' *.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Tabare

**Tabare** (Tabajari), ogranak Cariña ili Galibi Indijanaca iz Venezuele čija populacija iznosi oko 1.800. Njihov jezik dijalekt je karipskog, ali o njemu i o njima nema nikakvih drugih podataka . 

## Izvori
Yarumá

**Yarumá** (Arumá, Iarumá, Jarumá), pleme američkih Indijanaca porodice Cariban u bazenu rijeke Xingú u brazilskoj državi Mato Grosso. Kao pleme su nestali a njihov jezik je izumro. Nešto preživjelih danas živi u blizini plemena Suyá istočno od rijeke Culuene, a služe se jednim dijalektom suya-jezika, članom porodice gé .

## Izvori
Yukpa

**Yukpa** (Yuko, Yucpa, Yupa, Northern Motilón, Carib Motilon, Motilones Tame, Manso), pleme američkih Indijanaca porodice Cariban, nastanjeno u džunglama države Zulia u Venezueli i susjednoj Kolumbiji. Sami sebe oni nazivaju Yukpa, ili ovisno o dijalektu "Yupa" ili "Yu'pa", odnosno * 'krotki narod' *, i u suprotnosti je sa nazivom "Yuko", kako nazivaju svoje susjede iz Kolumbije, a značenje mu je * 'neprijatelji' * ili * divlji narod' *. 
Yukpa Indijanci podijeljeni su na cijeli niz pod-plemena: Irapa, Macoa, Tukuko ili Tucuco, Pariri, Sapriria, Rionegrinos, Shaparu, Viakshi i Wasama. Ovim plemenima današnji su habitat područja poznata kao La Serranía de los Motilones, La Serranía de Valledupar i Sierra de Perija.

Yukpa populacija 1982. iznosila je 3,408, od čega 1,749 muškarca (51%) i 1,659 žena(49%). Poznata su 49 različitih naselja verličine od nekoliko kućanstava pa do sela od 500 stanovnika. 
Yukpa Indijanci su, piše profesor antropolgije sa univerziteta u Marylandu, Michael Paolisso, potomci migracije Kariba kroz veliki dio sjevera Južne Amerike i Malih Antila. 
Svako Yukpa pod-pleme ima svoj tradicionalni teritorij, čije se granice najčešće doline rijeka. Svako od ovih pod-plemena živi u malenim naseljima i zaselcima lociranim na terasastim dolinama riječnih pritoka, sastavljenih od dvije do tri kuće, pa i naseljima do 20 kuća.

Ekonomski sistem Yukpa temelji se na posijeci-i-spali agrikulturi, lovu, ribolovu i sakupljanju. Kultiviranje otrovne (gorke) manioke je napušteno u novije vrijeme, pa uzgajaju kukuruz i grah kao osnovne kulture.

Yukpe ne poznaju rada u kamenu ni koži, ali su vješti u tkanju, glini, a i muškarci i žene izvrsni su košaraši. Tradicionalni luk i strijela zamijenili su puškama. 
Podjela posla vrši se prema dobi i spolu. Muškarca više slijedi teži rad, dok ženu pripada priprema hrane, kao i žetva i čišćenje polja.

Sistem srodstva Yukpa je irokeški sa klasifikacijskom tipologijom. Socijalna organizacija Yukpa pod-plemena je nezavisna banda koja se sastoji od nuklearnih obitelji, a tu treba naversti da danas mnogi pripadnici pojedinih pod-plemena žive van plemenskog teritorija. Sve ove bande su endogamne, a u prošlosti, vrlo često i u ratu jedna sa drugom. Svako pod-pleme, što se tiče političke organizacije je autonomno. U današnje vrijeme sve je više institucionaliziranih oblika političkog vođe u vidu seoskog glavešine, napose u akulturiranim zajednicama.

Religija je animistička a šamani imaju znatan utjecaj u zajednici. Svoje mrtve, nakon što duša izađe kroz desnu ruku, umotaju u hasure i odnesu van sela. Tijelo pokojnika postavljali su na naročite platforme, dok ih danas ostavljaju u kolibi mrtvih

## Vanjske veze
* Yukpa
Zapara

**Zapara**, pleme američkih Indijanaca koje je u hispansko doba živjelo na otoicima Isla de Zapara u venezuelskoj državi Zulia. Pleme je nestalo u ratovima koje su stalno vodili protiv Španjolaca koji su bili u naoružanju mnogo superiorniji.

Pripadali su karipskoj jezičnoj porodici. Ne smiju se brkati sa plemenom Záparo ili Zapara iz Ekvadora
## Izvori
Macro-Gé

**Macro-Gé** (Macro-Jê), velika jezična porodica američkih Indijanaca raspršena po velikim predjelima tropske Južne Amerike. Velika porodica dobiva ime po porodici Gé, kojoj su još pridodane druge porodice, to su , prema Masonu (1950): 

1. Ge, 
2. Caingang, 
3. Camacán, 
4. Mashacalí, 
5. Purí (Coroado), 
6. Patashó, 
7. Malalí 
8. Coropó. 

Davis 1968):
1. Jê
2. Maxakalí
3. Karajá
4. Jeikó
5. Ofayé
6. Kamakan
7. Purí (Coroado)
8. Botocudo
9. Borôro (?)
10. Fulniô

Greenberg 1987 u nju klasificira porodice: 
1. Bororo, 
2. Botocudo, 
3. Caraja, 
4. Chiquito, 
5. Erikbatsa, 
6. Fulnio, 
7. Ge-Kaingang 
8. Guató, 
9. Kamakan, 
10. Mashakali, 
11. Opaie, 
12. Oti, 
13. Puri, 
14. Yabutí 

Prava Gé porodica bez Cainganga, grana se na: 
* Timbira:
** Zapadni ili (Apinayé), 
** Istočni (Hoti)
*** Sjeverni:
**** Gurupy,
**** Krẽyé (Crenyé),
**** Nucoecamecran,
*** Južni:
**** Canela (Apanyecra = Aponegicran, Kencateye = Kencatazé, Ramkokamecra = Capiecran)
**** Carateye
**** Craho (Krao), Macamecran
**** Crepumcateye
**** Crenjé (Tañe)
**** Cricati (Krikateye, Caracaty, Makraya)
**** Gaviões
**** Nyurukwayé (Norocoage)
**** Porecamecra (Purecamecran)
**** Pucobyé (Pukobñé)
**** Chakamecra (Sacamecran, Matteiro)
* Kayapó
** Kayapós do Norte
*** Carahó (Karahó)
*** Gorotire (Gorotiri), Para
*** Gradahó (Gradaú)
*** Ira-Amaire
*** Pau d'Arco
*** Purucarod (Purukaru), Curupite
*** Mecubengokre
*** Ushicring (Chikri, Byoré)
*** Cruatire
*** Cayamo
** Kayapós dos Sul
* Suyá
* Akwe (Akwén)
** Shakriaba (chikriaba)
** Shavante (Puscití, Tapacuá, Crisca)
** Sherente
* Acroá
** Akroá (Acroá, Acoroás)
** Guegué (Gogué, Gegé, Guegué) Maranhao, Piaui

## Povezano
* Rikbaktsa jezici

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Macro-Je Cluster: Campbell 1997
* Macro-Je: Kaufman 2007
* Macro Ge: Ethnologue 2005
* Amerind: Greenberg 1987
* Macro-Ge: Dryer 2005
* Macro-Ge Language Family (Macro-Je)
* Tree for Macro-Ge
Fulnio

**Fulnio** (Fulni-ô, Fulnió, Fulniô *narod pokraj rijeke* ili *people near the river*; ostali nazivi: Yatê, Carnijó, Karnijó, Karnijó de Águas Belas, Karijó de Águas Belas), pleme Indijanaca nastanjeno u Pernambucu u sjeveroistočnom Brazilu, 273 kilometra zapadno od državnog glavnog grada, Recife. Ima ih ima manje od pet tisuća, znatan je dio na rezervatu (11,506 hektara). Na ovom području žive više od 500 godina. U središtu rezervata nalazi se gradić Águas Belas, okružen indijanskim teritorijem.

Imaju dva naselja, jedno je kod Águas Belas-a, u drugom selu od rujna do listopada održavaju svoj sveti ritual Ouricuri. U ritualu Ouricuri cacique (poglavica) i pajé (šaman) imaju glavnu ulogu. –FUNAI za Indijance prizna samo one koji ostaju na rezervatu i održavaju ovaj ritual, nazivaju ih ' remanescentes '. 1982. bilo je 70 takvih obitelji na rezervatu. -Fulnio su u svojim obredima uzimali i halucinogeni napitak 'vinho do jurema' koji se pripravljao od biljke poznate kao 'jurema' (Mimosa hostilis). http://yatra.yage.net/jurema.htm , http://www.zauberpilz.com/golden/g81-90.htm

-Prema riječima Mario Melo-a (1929) prije nekih 200 godina João Rodrigues Cardoso bio je prvi bijelac koji se nastanio na zemlji Fulnia, tu će niknuti selo Ipanema od kojega će se kasnije razviti grad Águas Belas. Uz pomoć Indijanaca podigao je crkvu *Nossa Senhora da Conceição*.

## Život danas, akulturacija

Fulnio se danas bave poljoprivredom na svojim poljima zvanim 'roças' (sing. roça), površine često 2-3 hektara koristeći se samo snagom vlastite obitelji. Uglavnom oni prodaju dio svojih proizvoda, kao pamuk i krmivo. Ostali uzgojeni proizvodi su kukuruz, kasava i grah. U komercijalne aktivnosti su uvučene i žene. One se bave izradom proizvoda od palmina lišća. Muškarci palmino lišće moraju pronaći, sijeku ih u brdima i donose u selo ženama. Glavni artikli su torbe, hasure, šeširi; ali proizvode i drugu robu, kao sandale. 
Dio Indijanaca živi van rezervata, bilo kao studenti ili kao radnici. 1982. na primjer, 80 ih je polagalo školu u Águas Belas-u. Mnogi rade po drugim državama kao što su Alagoas, Bahia i São Paulo, Federalnom Distriktu i naravno u Pernambucu.

Fulnio govore jezikom Ia-Tê ili Yatê, koji pripada porodici fulnio (ogranak Velike porodice Macro-Jê).

## Rezervati
Fulni-ô danas imaju dva rezervata, to su Terra Indígena Aldeia Foklassa i Terra Indígena Fulni-ô, oba na području općine Águas Belas .

## Reference

## Vanjske veze
* Fulni-ô
Guatoan

**Guatoan**, porodica indijanskih jezika sa brazilsko-bolivijske granice koja obuhvaća tek jezik i pleme Guató Indijanaca. Rivet i Loukotka (1952)  ovu porodicu smatraju za jednu od 108 koliko su ih izbrojili. Greenberg 1987. porodicu guatoan uz još njih 13 klasificira u Veliku porodicu Macro-Ge .

Guató Indijanci, njih oko 382 (1993 SIL) etničkih, žive duž rijeka Paraguai i uz São Lourenço u brazilskoj državi Mato Grosso do Sul, te u susjednoj Boliviji, a tek je 40 ljudi iste godine govorilo materinskim jezikom .

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
Guató

**Guató** /&lt;small&gt;značenje imena nije razjašnjeno a kroz povijest se javljalo u mnogim sličnim oblicima: guataes, guatás, guathós, guatos, guatòs, goatos, guattos i guatues (Oliveira 1996). Schmidt /1901) bilježi naziv maguaato, u značenju neke vrste močvarne ptice. Prema drugoj verzniji dolazi od guarani riječi guatá, glagol koji znači 'hodati', 'lutati', 'putovati', u kojemu se vidi obrazac visokog stupnja njihove prostorne mobilnosti u kanuima.&lt;/small&gt;/ ribarski indijanski narod s granice Bolivije i brazilske države Mato Grosso do Sul, u močvarnom području poznatom kao Pantanal, na gornjoj Paraguayi. Guató opstanak ovisi o ribi, pa su u stalnom kontaktu s vodom i neprekidno u pokretu u svojim 'dugout' kanuima. Zbog ovakvog način života kod njih se javljaju veoma razvijene ruke i torzo ali i kratke krive noge i ravna stopala.

Osim ribolovom do hrane dolaze i sakupljanjem divlje riže (Oryza sativa), voća drveta yatubá, divljih banana; lovom na kajmane, čije repove također jedu, a danas imaju i nešto svinja, kokoši i posađenog kukuruza, graha i manioke.

Pleme (oko 500) danas živi uglavnom na otoku Insua (poznat i kao Morraria da Insua), dva puta su proglašavani izumrlima ali su se iznova pojavljivali. 2004. godine Joel Pizzini snimio je o njima 105-minutni film “500 Almas” '500 duša'. Godine 2008. ima svega 5 govornika u naselju Corumbá.
## Reference

## Vanjske veze

* Povo Indigena Guato 
* Diagnóstico Sócio-Ambiental Da Reserva Indígena Guató-Ilha Ínsua
Machacalian

**Machacalian**, porodica indijanskih jezika i plemena iz istočnog Brazila koja nosi ime po glavnom plemenu Machacali ili Maxakalí, danas u Minas Geraisu na río Itanhaém, odnosno na rezervatima AI Pradinho (264; 1989) i AI Maxakali (330; 1989). Cijelo područje nalazi se u zonama rijeka Marucí, Jucururú i Belmonte. 

Ostali predstavnici su: Kapoxó na río Arassuaí; Cumanaxo na río Suasui Grande, río Gravatá (država Bahia); Panháme na río Suasui Pequenho; Monoxo na río Itanhaem, Posto Paraguaçu (država Bahia); Makoni na río Caravelas i Alto do Bois. 

Loukotka Machacalian porodicu dijeli na 3 grane, navedenu (prave Mašakale) naziva zapadnom, širi je i na istočnu kojoj pripisuje Hãhãhãi i Pataxó Indijance, te na južnu (Malalí). Pleme nastanjeno je bilo na Serra Redonda i rijeci río Suasui Pequeno (država Minas Gerais). 

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Maxakalí
Malalí

**Malalí**, pleme američkih Indijanac iz Minas Geraisa u Brazilu. Jezično čine samostalnu porodicu unutar Velike porodice Macro-Ge. Malali su obitavali na Serra Redonda i rijeci río Suasui Pequeno. (Mason 1950) ih jezično vodi kao jednu od Macro-Ge porodica, dok ih kasnije Loukotka (1968) klasificira među Machacalian govornike, te po njemu oni čine južnu skupinu Maxakalíja.

## Literatura
* Paraíso, Maria Hilda Baqueiro 1994. Amixokori, Pataxo, Monoxo, Kumanoxo, Kutaxo, Kutatoi, Maxakali, Malali e Makoni: povos indígenas diferenciados ou subgrupos de uma mesma nação? Uma proposta de reflexão. Revista do Museu de Arqueologia e Etnologia, 4: 173-187. São Paulo: USP, MAE. 
* Martius, C.F.P. 1876b. Malalí. En: C.F.P. Martius, Beiträge zur Ethnographie und Sprachenkunde Amerika's zumal Brasilien, vol. II: zur Sprachenkunde: 207-208. Erlangen
* Métraux, Alfred - Curt Nimuendajú 1946. The Mashakalí, Patashó and Malalí linguistic families. HSAI, 1: 541-545.

## Vanjske veze
* An Analysis of the Pataxó Pharmacopoeia of Bahia, Brazil, Using an Object Oriented Database Model
Bororoan

**Bororoan**, porodica indijanskih jezika raširenih u Mato Grossu, Brazil, a po govoru klasificiraju im se i plemena skupine Otuké iz Bolivije. Prava skupina Boróroa su Indijanci Boróro do Cabaçal (Boróro-Cabaçal), Boróro da Campanha, obadva nestali i Orarimugudoge nazivani i Boróro Orientais, jedino preživjelo Bororo pleme koje se izjašnjava pod Boróro imenom. Pripadaju joj i njima srodna Boróro plemena : Aravirá, Umutina ili Umotina, Biriwoné ili Biriouné, nestala grupa Boróro Coroados koja se ne bi smjela brkati sa Orarimugudogama, često nazivanim Coroados. Boróro Coroados, posjetili su ih Seljani, nije dobila ime po nošenju frizure rezanu kao kod Coroados Indijanaca, nego po pernatim ukrasima koja je nalikovala na nju; Tugucure na donjem Sao Lourenço. –Druga skupina poznata kao Otuké, obuhvaćala je plemena Otuke sa misije Santo Corazón, Koraveka sa misije San Rafael, Kuravé sa misije Santo Corazón de Chiquito, Kurukaneka sa misije San Rafael, Kuruminaka i Tapii sa misije Santiago de Chiquitos; i Kovareka. Porodica Bororoan, nazivana i Borotuke po plemenima Boróro i Otuke, i drži se za dio Velike porodice Macro-Ge. 

Današnji ternin Boróro odnosi se na Orarimugudoge, odnosno Istočne Boróro Indijance (ili Bororo Orientais) čije je brojno stanje 1986. bilo 752, ovdje nije naveden, ako ih ima, broj Boróroa koji govore samo portugalski jezik. Drugo Boróro pleme, koje je poznato isključivo pod imenom Umutina ili Umotina brojali su oko 160 duša u kasnom 20. stoljeću; prema CEDI-ju 191 (1990). Umutina Indijanci poznati su i kao Barbados, oni pripadaju užoj grupi Boróroa ali imaju posebno ime.

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Language Family Trees
* Bororo
Chiquitoan

**Chiquitoan**, porodica indijanskih jezika i plemena nastanjenih u zoni između Chaco Boreala u Boliviji i močvarnih šuma što se prostiru iz Amazonije. Ime chiquitoan dolazi po plemenu Chiquito ili Chiquitano, u značenju ' *small* '; ' *malen* ' ili ' *djeca* ' ' *little* ' *one′s* ', a razlog su bila veoma niska vrata na njihovim kućama, po čemu se zaključilo da su niskoga stasa.

Porodica Chiquitoan sastoji se od 4 jezične grupe: Tao, Manasi (sa podgrupom Manapeca iz kasnog 18. st.), Peñoqui i Piñoco. Chiquito Indijanci asimilirali su jezično i ostatke drugih plemena, napose Otuquean: Otuke, Kuruminaka, Kuravé, Koraveka, Tapiis, Korokaneka i plemena Samucos (porodica Zamucoan), Paikoneka, Saraveka, Manacica i Paunaka. Danas porodica Chiquitoan broji između 40,000 i 60,000 duša.

* Tao ili Yúnkarirsh se govorio u starim misijama San Rafael, Santa Ana, San Miguel, San Ignacio, Santo Corazón i Concepción. Plemena koja su govorila ovm jezikom bila su: 1. Chikitos vlastiti koji su sebe nazivali Nakinnonneïs ili Nakinionyeïs, 2. Chirivones (tupisko pleme Chiriguano), 3. Tao (pl. Taos), 4. Boros, 5. Tabyicas, 6. Tannopicas, 7. Hhuberesas, 8. Sumanucas, 9. Basorocas, 10. Puntagicas, 11. kibikibas, 12. Pekibas, 13. Boöcas, 14. Tubacicas, 15. Aruparecas, 16. Piococas.
* Piñoca se govorio u misijama San Xavier, San José i San José de Buenaventura. Plemena koja su govorila jezikom Pinnoco (Pinioco ?) su 17. Piococas, 18. kimecas, 19. Quapacas, 20. Kitagicas, 21. Pogisocas, 22. Motakicas, 23. Semukicas, 24. Taumocas.
* Manasi u misijama San Francisco Xavier i Concepción. Njime su govorila plemena: 25. Manacicas (Manasi), 26. Sibacas, 27. Cucicas, 28. Kimomecas, 29. Tapucuracas, 30. Yuracarecas (Yuracare), 31. Yiritucas.
* Penoqui u misiji San José.
* Kusikia, sjeverno od Penoqui.
* Churapa na río Piray

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Alain Fabre
Ofayé

**Ofayé** (Ofaié, Ofayé-Xavante, Ofaié-Xavante, Opayé-Xavante, Opaié-Chavante, Opayé-Savante), indijanski narod i jedna od 108 indijanskih jezičnih porodica, prema Rivetu i Loukotki (1952). Mason (1950) također je smatra za samostalnu. Greenberg 1987 i Gudschinsky 1971, klasificiraju je u Veliku porodicu Macro-Ge. 

Porodica Ofaye obuhvaća istoimeno pleme i jedini jezik, prema kojima i dobiva ime. Ofaye su naseljeni u brazilskoj državi Mato Grosso do Sul, u predjelima oko rijeke Ivinhema, Verde i Pardo. 

## Vanjske veze
* Ofaié
Oti

**Oti** (Oti-Xavante, Oti-Chavante, Otí Sávante, Eo-Chavante).- Pleme, jezik i jezična porodica američkih Indijanaca iz brazilske države São Paulo na rijekama Peixe i Pardo pokraj Campos Novosa. Oti su bili locirani i u području Paranapaneme, pritoci Parane a i području Platine, 50 kilometara od Ourinhosa. Jezično čine samostalnu porodicu unutar Velike porodice Macro-Ge. Njihovih potomaka bilo je na rezervatima A.I. Icatu (općina Braúnas) i A.I. Vanuire (općina Tupã). Kao etnička grupa nestali su 1988.

## Literatura
* Baldus, Herbert 1954. Os Oti. RMP 8: 79-92.
* CEDI 1991. Oti-Xavante. CEDI 1991: 580-581.

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Ethnologue (16th)
* Oti
Pataxó

**Pataxó** (Patashó, Patachó, Patasó), pleme, jezik i jezična porodica američkih Indijanaca sa područja brazilske države Bahía, na rezervatima Águas Belas (86 pataxó, 1990), Barra Velha (1.082 Pataxó, 1984), Coroa Vermelha Litoral (316 Pataxó, 1990), Fazenda Bahiana ili Nova Vida [sa 216 Hãhãhãi, 1990], Imbiriba (120 Pataxó, 1990), Mata Medonha (155 Pataxó, 1990), Paraguassu/Caramuru (834 hãhãhãi) i u Trevo do Parque u općini Itamaraju (20 pataxó obitelji, 1989); Minas Gerais (Fazenda Guarani; sa plemenom Krenak) i Espírito Santo (Loukotka, 1968; pleme Patashó na rijekama Jequitinhonha i São Francisco; i pleme Hãhãhãi u državi Bahia).

Tradicionalni teritorij Hãhãhãi ili Pataxo del Sur Indijanaca je río Cachoeira u Bahiji.

## Vanjske veze
* PATAXO Indians Coral Vermelho (North East Region) Brazil (sa pjesmom)

&lt;gallery&gt;
Datoteka:Indians pataxó bahia.jpg|Patašo, Bahia
&lt;/gallery&gt;
Puri-Coroado

**Puri-Coroado** je porodica indijanskih jezika i plemena iz južnog Brazila koju Mason (1950) klasificira uz još 7 porodica u Veliku porodicu Macro-Ge. Jezici i plemena što pripadaju u Puri-Coroado su: 
* Puri (ili Telikong, Paqui) koji su podijeljeni na tri manja plemena Sabonan, Uambori i Xamixuma, sa Itabapoana i srednji tok Paraíba do Sul; 
* Coropó, na obalama rijeka Pomba i Alto Paraíba; 
* i Coroados na Serra do Mar i rijekama Paraíba, Pomba. Uključuju: Caraia, Guarulhos, Guarus, Maritong, Ocauan, Ouanem, Papana, Sacarus, Sasaricon, Tamprum.

Čestmír Loukotka uz Puri, Coropó i Coroado Indijance, pretpostavlja da porodica obuhvaća i plemena Goitacá (Guaitacá, Waitaka, Aitacaz), što se dijele na Goitacá-Mopi, Goitacá-Jacoritó, Goitacá-Guassu i Goitacá-Mirim; Guaru ili Guarulho, na rijekama Piabanha, Paraíba i pritoci Muriaé; Xumeto, na Serra da Mantiqueira; Bacunin, na rio Preto; Pitá, na rio Bonito; Bocayú, na rijekama Preto i Pomba; Caxiné, rijeke Preto i Paraíba; Sacaru, dolina rijeke Paraíba; Paraíba, rijeka Paraíba.

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Os aldeamentos indígenas do Rio de Janeiro
Reriiú

**Reriiú** (Areriú), pleme američkih Tapuya Indijanaca iz istočnobrazilske države Ceara, u bazenu rijeke rio Acarahu. Njihovi susjedi na zapadu bili su Tabajara, dok su sjevernu obalu, ne računajući manja plemena, u kasnom 17. stoljeću rukama držali Tremembe. 

Zajedno sa plemenima Takarijú, Quitaiaiú, Okongá, Karatiú ili Caratiú, Acriú (Akriu), Anacé (Anasé) i Akonguasú (Aconguassú), koji su u isto vrijeme živjeli u okolnim područjima Ceare i susjednih država , bili su podređeni Tabajarama, među kojima su se vjerojatno svi zajedno otopili.

## Izvori
Boróro do Cabaçal

**Boróro do Cabaçal** (Boróro Cabaçais), jedna od dvije skupine sada izumrlih Zapadnih Bororo Indijanaca (Boróro Ocidentais), koji su obitavali u području rijeke rio Cabaçal i gornjeg Paraguaya u brazilskoj državi Mato Grosso. Boróro da Campanha i Boróro do Cabaçal stradavaju u kontaktima sa kolonistima iz Cáceresa i Vila Bele i do sredine 19. stoljeća potpuno nestaju. Danas su jedini Boróro predstavnici plemena Orarimugudoge i Umutine.

## Vanjske veze
* Bororos
Korabeka

**Korabeka** (Koraveka, Coraveca, Corabéca), jedno od nekoiliko plemena iz Bolivije koja su pripadali široj skupini Otuke, jezična porodica bororoan. Otkriveni su kao i Curave, Curuminaca, Otuke ili Otukis, Curucaneca i Tapii u 16. stoljeću a opisao ih je 1715. misionar Juan Bautista Zea, osnivač misije San Juan Bautista, na koju su smješteni 1723. Očuvali su se još do 1832. kada ih nalazi d'Orbigny u provinciji Santa Cruz.

## Izvori
Kovareka

**Kovareka** (Covareca), malena banda ili pleme Otuke Indijanaca, porodica Bororoan, sa misije Santa Anna u Boliviji. Njihov jezik 1831. praktički je nestao . 

## Izvori
Curucaneca

**Curucaneca** (Kurukaneka, Curucanéca), jedno od plemena Otuke Indijanaca, porodica bororoan, sa misije San Rafael, gdje ih 1831. nalazi Alcide d'Orbigny . Nestali su, ili su kao i ostale Otuke skupine asimilirani u Chiquitose.

## Izvori
Kuruminaka

**Kuruminaka** (Curuminaca), jedno od plemena Otuque Indijanaca, porodica bororoan, koje Alcide d'Orbigny 1832. nalazi sa Tapii Indijancima na misiji Santiago de Chiquitos u Boliviji . Nestali su.

## Izvori
Otuké

**Otuké** (Otuqué, Otúki, Otúke, Otukis) pleme ili plemena američkih Indijanaca nastanjenih nekada na području južne Bolivije. Jezično ovi su Indijanci, nakon što je P. Rivet (1913.) otkrio njihovu sličnost sa grupama Boróro iz susjednog Mato Grossa, klasificirani Bororoima u širu porodicu Borotuque (naziv po plemenima Bororo i Otuke). Otuke se danas vode kao nestali, njihovi dijelovi izgubili su se u populaciji jačih Chiquito Indijanaca i bolivijskoj populaciji, gdje moraju imati svojih potomaka. 

Plemena koja su govorila jezicima otuke bila su: Korabeka (Koraveka, Coraveca); Curave ili Kurave; Kovareka ili Covareca (Kobareka); Kuruminaka ili Curuminaca; Kumkaneka; Otuke ili Otuque; Tapii. Otuké ili Otukis bijahu naseljeni na misiji Santo Corazón u departmanu Santa Cruz, 120 km od brazilske granice. Grupa Koraveka bijaše smještena na misiji San Rafael u istom departmanu, 50 km od San Ignacio de Velasco. Kuravé, njih 150, nalazilo se na misiji Santo Corazón de Chiquitos, Kurukaneka na misiji San Rafael i Kuruminaka i Tapii na misiji Santiago de Chiquitos, 120 km od Puerto Suárez.

## Izvori
Boróro da Campanha

**Boróro da Campanha**, jedna od dviju skupina izumrlih Zapadnih Boróro Indijanaca, porodica Bororoan, koji su obitavali nekada južno od grada Cáceres, uz rijeku río Jauru, pritoku gornjeg toka Paraguaya u brazilskoj državi Mato Grosso. Najbliži srodnici bili su im Boróro do Cabaçal. Obje skupine nestale su do sredine 20. stoljeća.

## Vanjske veze
* Bororo
Umutina

**Umutina** (Umotína, Omotina, Umotina, Barbados, Barbado), pleme iz skupine Bororoan Indijanaca duž rijeke Paraguay u brazilskoj državi Mato Grosso. Pacifizirao ih je 1918. Cândido Rondon . U suvremeno vrijeme preostalo ih je 160 (1993). Svoj jezik su zaboravili i danas se služe portugalskim . Umutine su poznati po opisima etniologa Haralda Schultza, koji je 1940.-tih godina tri puta živio među njima, ukupno 8 mjeseci.
## Ime
Od ne-Indijanaca nazivani su Barbados zbog svojih brada koje su izrađivali od ženskih kosa ili krzna majmuna drekavaca
## Lokacija
U prošlosti su živjeli na gornjem Paraguaju, između rijeka Sepotuba i Bugres. Danas imaju dva sela, kedno je Umutina sa 420 stanovnika, i drugo Balotiponé sa 25 stanovnika u pet obitelji. Ova druga skupina sebe i naziva Balotiponé (novi narod). Sela se nalaze unutar rezervata Umutina koji se prostire na 28.120 hektara, u općinama Barra do Bugres i Alto Paraguai, između rijeka Paraguai i Bugres.
## Običaji
Ženska nošnja sastojala se od tubularne pamučne suknje tkane na rudimentranom tkalačkom stanu, a soju kosu nosile su kratko podrezanu. Muška odjeća bila je tek navlaka za ud, a kosu su nosili dugu, spletenu u čvor na vrhu glave i omotanu u pamučni pojas, nalik turbanu. Nakit se izrađivao od majmunskih koatijevih i pekarijevih zubi i ljusaka riječnih mekušasa od kojih su pavili ogrlice
## Brojno stanje
Njihovo brojno stanje iznosilo je oko 400 (1862), ali je nakon pacifikacije 1911. broj spao na 300, a osam godina kasnije ospice ili neka druga bolest broj im je smanila na 200. Broj im opada i kasnije 120 (1923.); 73 (1943)m od čega 50 na Pôsto Fraternidade Indígena, a 23 na gornjem toku rijeke Paraguai, na sjeveru Mato Grossa, koji postaju poznati kao 'Nezavisni' zbog odbijanja bilo kakvog kontakta sa Europljanima. No ovu nezavisnu skupinu dvije godine kasnije pogađa epidemija magarečeg kašlja (hripavac) i bronhopneumonija, pa preživi svega njih 15. Skupina na postaji Pôsto Fraternidade Indígena počela se ženiti sa pripadnicima drugih plemena, i njihov broj iznosi 445 (2009)
## Izvori
Botocudo

**Botocudo** (porodica) je porodica indijanskih jezika i plemena iz istočnog Brazila, raspršena u vrijeme kolonizacije Brazila po velikom području današnjih država Espírito Santo, Santa Catarina, Minas Gerais, i Bahia.

Porodica obuhvaća Indijance Aymoré (Aimoré) ili Botocudo, poznati i kao Borun, podijeljenih na više lokalnih skupina pod imenima: Prajé (Pragé; ovi su iz Pernambuca), Takruk-krak (Takrukrak), Crecmum (Krekmún, iz Bahije), Etwét (Ituêto; iz Minas Geraisa), Futi-krak, Gerén (Gueren; iz Bahije), Gut-Craque (Gutucrac; iz Minas Geraisa), Mekmek (iz Minas Geraisa), Minyã Yirúgn (Minhagirun, Minhagiran; iz Espírito Santo), Nakrehê (Naque Erehê, Nacrehe; iz Minas Geraisa i Espirito Santa), Naque-namu, Naque-Nhepe i Naknianuk (Naknyanúk, Nacnhanuc; iz Minas Geraisa).

Sam sebe Botokudi su nazivali imenom Engcraecknung, dok su ih Coropó nazivali Bokayú a Coroadosi Bochorinbaïsshuna. Ostali nazivi za njih su Abatirá i Avatirá.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Botocudo
Aranã

**Aranã** (Aranân, Aranãs, Aranás, Arananes, Aranans, Aranamas), jedno od plemena Botocudo Indijanaca iz istočno-brazilske države Minas Gerais i São Paulo, osobito u dolini ruijeke Jequitinhonha. Srodni su skupinama Krenak (Crenaque, Convúgn, Txonvúng), Krekmún (Crecmum) i Gueren ili Gerén. Početkom 19. stoljeća oni žive u dolinama rijeka Urupuca i Surubim, a ovamo vjerojatno dolaze kao i ostali Botokudi sa područja države Bahia. U prastara vremena bili su u ratovima sa Tupima koji prodiru sa sjevera i nastanjuju se u primorskim predjelima Brazila, potiskujući u unutrašnjost Indijance Ges i Botocudo. Preostalo ih je oko 30 obitelji; 237  na rezervatu Terra Indígena Aranã u općinama Coronel Murta i Vale do Jequitinhonha.

## Izvori

## Vanjske veze
* Aranã  
* Etimologia do Termo Aranãs 
* Índios Aranã são reconhecidos
Aymoré

**Aymoré** (Aimoré, Aïmoré, Aimboré, Aimuré, Guaymuré, Aymoré, Botocudo, Sam sebe Botokudi su nazivali imenom Engcraecknung, Bokayú (Coropó) a Bochorinbaïsshuna (Coroados), Abatirá, Avatirá; Botokudi) /*Ime botocudo dolazi od portugalskog botoque, odnosno čep, koji podsjeća na čep bačve, kakve su ovi Indijanci nosili u ušima i donjim usnama*/, indijanski narod ili skupina plemena i pod-plemena istoimene porodice (vidi Botocudo), nastanjenih u bazenima rijeka Pardo, Mucury, Sao Mateus i Doce između Serra dos Aimores na istoku i Serra do Espinahaco na zapadu, Brazil. Neke skupine koje su živjele u obalnim područjima države Espirito Santo potisnute su negdje 1560.-tih u planinsku unutrašnjost. Od kasnog 16.-tog pa do ranog 18. stoljeća neprekidno su uznemiravani sa strane portugalskih i mestičkih stanovnika obalnog područja, ali uglavnom ostaju nezavisni, premda su ih nemilosrdno lovili sve do iza 1850. Neki od njih u ranom 19. stoljeću počinju polako da se bave obrađivanjem zemlje, ali većina njihovih skupina ostaju nomadski lovci, uključujući i Naknianuke (Naknyanúk, Nacnhanuc). Kada ih je 1884. posjetio Ehrenreich bilo ih je još oko 5,000. Tschudi, njihovu populaciju u bazenu Mercuryja 1862. procjenjuje na 3,000. Današnji broj im je znatno niži.

Kulturno su Botokudi slični ostalim istiočnobrazilskim skupinama. organizirani po bandama od 50 do 200 ljudi, koje se bave lovom i sakupljanjem.

Jezik Botocuda pripada istoimenoj porodici botocudo, čiji je danas jedini živi član krenak, kojim govori oko 80 ljudi u državama São Paulo, Mato Grosso i Paraná.

Kinimuré su (uz ostale) bili možda još jedno njihovo pleme
## Literatura
* Sonia de Almeida Marcato, A repressão contra os botocudos em Minas Gerais, 1979, Ministério do Interior, Fundação Nacional do Indio ([Rio de Janeiro]) (60 stranica)
## Izvori

## Galerija
&lt;gallery&gt;
Datoteka:Botocudos-Chief-Brasil.jpg|Botokudi
Datoteka:Rugendas indiobotocudo.gif|Botokud sa ukrasima, prema Maximilian von Wied-Neuwied
Datoteka:E11 p9.jpg|Botokudi
Datoteka:Familia botocudo.jpg|Obitelj
&lt;/gallery&gt;

## Vanjske veze
* Botocudo
* Os botocudos que os europeus queriam ver
Gut-Craque

**Gut-Craque** (Guticraques, Gutucrac), malena grupa plemena brazilskih Indijanaca porodice Botocudo, nastanjenih u Minas Geraisu. Grupa Gutucracan prema McQuwn/Greenberg (1955/1956) pripada porodici Purian i sastoje se od skupina Gutucrac ili Gut-Craque (Minas Gerais) i Minhagirun ili Minián Yirúng (Minyã Yirúgn, Minhagiran) iz Espirito Santa. 

## Izvori
Krenak

**Krenak** (Crenaque, Crenaques, Convúgn, Txonvúng, Chonvugn), jedno od plemena Botocudo Indijanaca sa rijeke Rio Doce u brazilskim državama Minas Gerais i São Paulo. Danas žive na rezervatima u državi Minas Gerais: AI Fazenda Guarani (općina Carmésia) i AI Krenak. Plemenu je 1997. vračen dio njihove zemlje ali ne i značajno područje poznato kao Sete Salões. Godine 2005. ponovno protestiraju blokiravši prugu Vitoria-Minas i Minas Geraisu, zahtijevajući puno priznanje svog teritorija i naknadu za štete koju je nastala izgradnjom brane Aimorés . Ima ih nekoliko stotina. Govore jezikom koji je član porodice aymore .

## Reference
Minián Yirúng

**Minián Yirúng** (Minhagirun, Minyã Yirúgn, Minhagiran, Minhajiruns), pleme američkih Indijanaca koje je nekada obitavalo na području današnje brazilske države Espirito Santo, na rijeci rio Pancas. Jezično su pripadali porodici botocudo a srodni su im Gut-Craque iz Minas Geraisa.

Neke njihove mitove zapisao je Curt Nimuendajú.
## Izvori
Naknianuk

**Naknianuk** (Naknyanúk, Nacnenuques, Nacnhanuc), indijansko pleme iz skupine Botocuda, naseljeno nekada u istočnobrazilskoj državi Minas Gerais na rijeci rio Doce . Govoril su jezikom nacnenuque ili nacnhanuc.

## Izvori
Naque-Nhepe

**Naque-Nhepe** (Naques-nhapemãs), jedna od nestalih plemena američkih Indijanaca koji su pripadali široj skupini Botocuda. Živjeli su u istočnom Brazilu na području današnje države Minas Gerais. Ime im se javlja i u sličnim varijantama Naque-nhapema, Naque-nhapemã i Nak-ñapma. Služili su se istoimenim jezikom ili dijalektom.

## Maleni rječnik
* krén...cabeça... glava
* kzyun?... dente... zub
* m?na... água... voda
* chompék... fogo... vatra
* tarú... sol... sunce
* nak... terra... zemlja
* uazyik... arco... luk (oružje)
* kuparák... onça... jaguar
* bakan... pássaro... ptica

## Vanjske veze
* Vocabulário da língua naque-nhapema
Dorin

**Dorin** (pl. Dorins), jedna od četiri glavne skupine Caingangan Indijanaca, koji su u 19, stoljeću živjeli u šumama uz rijeku Tibagi u bazenu Parane u Brazilu, a prema jeziku činili su posebnu caingang-skupinu .

Dorine spominje otac Francisco das Chagas Lima, poznatiji kao Padre Chagas, prvi kroničar države Paraná. Godine 1825. sudjeluju u napadu i paljenju sela Atalaia (Guarapuava) . 

## Reference
Ivitorocai

**Ivitorocai** (Ivytorokai), jedno od plemena američkih Indijanaca jezične porodice Caingangan koji su obitavali na području Paragvaja i susjednom predjelu brazilske države Paraná.

Mason (1950) ih jezično sa Tain i Ingain (Guayaná) klasificira ih široj skupini Taven . 

## Izvori
Kaingáng

**Kaingáng** (Caingang, Caingangue, Caingang Coroado, Coroado, Coroados), Najvažnije pleme porodice caingangan, po kojem cijela porodica nosi ime. Caingangi su naseljeni u istočnom Brazilu po državama São Paulo, Paraná, Santa Catarina i Rio Grande do Sul.

## Ime
Naziv caingang uveden je 1882 (Métraux) kako bi se označilo one Indijance koji ne pripadaju u Guarane, a žive u državama São Paulo, Paraná, Santa Catarina i Rio Grande do Sul. Ime Coroado (u prijevodu okrunjeni) nose pravi Kaingáng Indijanci, dobili su ga zbog uobičajenog običaja nošenja tonzure. Ovaj naziv dan je plemenima koja su također nosila tonzuru ili su zbog ukrasa nsa glavi podsječala na franjevačku tonzuru. Ovo ime danas imaju Coroado Indijanci (porodica Puri-Coroado), pleme Coronado iz skupine Zaparoan, a i jedna grupa poznata kao Boróro Coroado sa rijeke São Lourenço na Mato Grossu iz skupine Boróro Indijanaca, koji tonzuru nisu nosili, nego su njihovi pernati ukrasi podsječali na nju.

## Jezik
Porodica Ge-Kaingang, ponekad porodica Caingangan.

## Privreda
Caingangi su od autora iz 20. stoljeća (braća Seljan, Lévi-Strauss i Métraux) pisani kao nomadi kojima su pabirčenje pošumi, lov i ribolov temelj opstanka, a povrtlarstvo je na posljednjem mjestu. Nomadski život vodi se u sezoni lova a sazrijevanja voća jaboticaba (rod Myrciaria) izaziva masovne pokrete Cainganga (Lévi-Strauss). Tijekom nomadskog lutanja šumom koji traju tjednima žene na sebi u brentama povezanim trakama ili kaiševima od kore oko čela, vuku svu njihovu imovinu (vidi). U vrtovima na krčevinama uzgajaju nešto banana, slatkog krumpira, manioke i kukuruza.

## Danas
Caingangi danas žive na kojih 26 rezervata (áreas indígenas)
* São Paulo: Vanuire, općina Tupã; Icatu, općina Braúnas; sa Indijancima Tereno; Arariba, općina Avaí, sa plemenima Tereno i Nhandeva; 
* Paraná: Apucarana, općina Londrina; Barão de Antonina I y II, općina São Jerônimo da Serra; Queimadas, općina munic. de Ortigueira; Ivaí, općina Manoel Ribas; Faxinal, općina Cândido de Abreu; Rio das Cobras, općina Laranjeiras do Sul; Tibagy, općina Ortigueira; Marrecas, općine Guarapuava, Prudentópolis i Turvo; Laranjinha. općina Santa Amélia; Marangueirinha, na río Iguaçu;
* Santa Catarina: Palmas; Xapecó, općina Xanxerê; Toldo Chimbangue, općina Xapecó; Toldo Imbu, općina Abelardo Luz; Toldo Pinhal; Aldeia Condá, općina Chapecó.
* Rio Grande do Sul: Nonoai, općina Nonoai; Guarita, općina Tenente Portela; Inhacorá, općina Santo Augusto; Votouro, općina São Valentim; Ligeiro, općina Tapejara; Carreteiro; Cacique Doble; Kaingang de Iraí, općina Iraí; Kaingang do Rio Varzea, općine Nonoai i Liberato Salzano; Serrinha, općine Constantina i Três Palmeiras; Borboleta, općine, Espumoso, Soledade, Salto do Jacui. Ima ih 3,000; Água Fria, općina Vicente Dutra.

## Literatura
* Claude Lévi-Strauss, Tristes Tropiques

## Vanjske veze
* Kaingang: Mitos coletados por Nimuendaju
Laklanõ

**Laklanõ**, podgrupa Xokleng Indijanaca danas naseljena na rezervatu Terra Indígena Ibirama (ili Laklãnõ Ibirama) na području brazilske države Santa Catarina.

Laklanõ, kaže Wiik (1999) svoje porijeklo imaju od starije grupe (ili fratrije) Waikomang. Do podijele dolazi nakon što su (desilo se prije kontakta 1914) Waikomang pobili sve muškarce fratrije Kanu što je destabiliziralo cijelo društveno uređenje Xoklenga. Tada su se podijelili na 3 skupine: a. Ngrokothi-to-prey, na zapadu uz granicu sa državom Paraná; b. Laklano, na sjeveru na rijeci Itajai; c. Angying, na južnoj obali.

Prvi miroljubivi kontakt između bijelaca i Xoklenga desio se sa grupom Ngrokothi-to-prey (1918). Ubrzo nakon toga mnogi su pomrli od nekih respiratornih bolesti. U novije vrijeme ima ih preko 60 a integrirani su u brazilsko društvo.

Većina Angyinga pobijena je 1925. od strane *bugreiros*-a.preživjelo ih je tri kada 1949. dolaze u kontakt. Od ta tri dvojica su oskoro umrla od influence.

Treća skupina Laklanõ je jedina preživjela sve zamke civilizacije i danas su aktivni u očuvanju prirode i prava na svoju zemlju. U vrijeme kontakta 1914. bilo ih je oko 400. U naredne dvije dekade broj im pada na 106 (Wiik, 1999), no do najnovijeg vremena nekoliko puta se udvostručio .

Laklanõ Xoklengi preživjeli su brutalni proces kolonizacije južnog Brazila koji je započeo sredinom 19. stoljeća, i odgovoran je za istrebljenja brojnih plemenskih skupina. Na rezervatu Laklãnõ Ibirama što se nalazi na područjima općina José Boiteux, Victor Meirelles, Doutor Pedrinho i Itaiópolis, živi 634 sa 600 Mbyá i Nhandeva ..

## Izvori