open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gde je Avelj, brat tvoj

***Gde je Avelj, brat tvoj*** je jugoslovenska TV drama emitovana 1966. godine u produkciji Radiotelevizije Beograd. Režirao ju je Ljubomir Radičević, a predstavlja adaptaciju istoimenog komada rusko-moldavskog pisca Julija Edlisa.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Glineni golub (film)

***Glineni golub*** je jugoslavenski crno-bijeli ratni film snimljen 1966. godine u režiji Svetomira Tome Janića. Scenario su pisali Janić i Đorđe Lebović, a radnjom je smješten u Sarajevo za vrijeme Drugog svjetskog rata. Protagonisti su dva mlada željeznička radnika koja se žrtvuju kako bi pomogli pokretu otpora protiv njemačkog okupatora.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Gorke trave

**Gorke trave**, također poznat i pod naslovom ***Zeugin aus der Hölle*** () je zapadnonemačko-jugoslovenski crno-beli igrani film snimljen 1966. u režiji Žike Mitrovića, koji se često navodi kao prvo ostvarenje zapadnonemačke kinematografije koje se eksplicitno bavilo temom Holokausta. Poticaj za snimanje su dali suđenja nacistima za zločine u Auschwitzu pred zapadnonemačkim sudovima 1965. godine.

## Radnja

Dve decenije posle rata, bivša logorašica odbija da svedoči protiv ratnog zločinca, njenog mučitelja iz koncentracionog logora. Ne našavši mir u posleratnom svetu, pritisnuta anonimnim pretećim pismima neonacista, i uprkos podršci koju joj pruža stari prijatelj, odlazi u smrt.

## Reference

## Vanjske veze
*
Do pobede i dalje

**„Do pobede i dalje“** () je jugoslovenski crno-beli ratni film snimljen 1966. godine u režiji Živorada Mitrović, a po scenariju Simona Drakula. Radnja se dešava pred kraj Drugog svetskog rata u malom makedonskom mestu koga su partizani oslobodili od bugarskih snaga, te se suočavaju sa pitanjem kako se postaviti prema zarobljenim vojnicima, ali meštanima koji su podržavali neprijatelja.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Kongresna istraživačka služba

**Kongresna istraživačka služba** (, akr. **CRS**), poznat i kao "kongresni trust mozgova", je istraživački odjel američkog Kongresa. Osnovana je 1914. godine na inicijativu viskonsinskih političara R. M. La Follettea i J. M. Nelsona, a služi kao referentna jedinica odnosno agencija u sklopu Kongresne biblioteke i djeluje uglavnom direktno za članove Kongresa, njihove odbore i osoblje, na povjerljivoj i nestranačkoj osnovi. CRS broji više stotina stručnih zaposlenika, uključujući pravnike, ekonomiste, bibliotekare, te naučnike društvenih i prirodnih polja. Godine 2014. služba je raspolagala s proračunom od 105,350.000 USD. Dvije pridružene agencije istraživačkoj službi su Kongresni ured za proračun (, CBO) i Vladin ured za odgovornost (, GAO), a sve tri zajedno broje više od 4000 zaposlenika. CRS je poznat po svojim raportima koji su na glasu kao temeljiti, sveobuhvatni, točni, objektivni i pravovremeni, no zbog politike službe većina materijala nije dostupna javnosti već služi za visoke političare i donositelje odluka. Istraživačka služba ima pet zasebnih odjela – za američko pravo, domaću socijalnu politiku, vanjske poslove (uključujući obranu i trgovinu), vladu i financije, te resurse, nauku i industriju. Od aprila 2011. mjesto direktora Kongresne istraživačke službe obnaša Mary B. Mazanec.

## Povezano
* Kongresna biblioteka
* Savezni istraživački odjel

## Reference

## Vanjske veze

*  Službene stranice CRS-a
Kako su se voleli Romeo i Julija?

***Kako su se voleli Romeo i Julija?*** je jugoslovenski igrani film snimljen 1966. godine u režiji Jovana Živanovića, a po scenariju Živorada Lazića. Po žanru je drama sa radnjom smeštenom u (tada) savremeni Beograd. Protagonistica, čiji lik tumači Špela Rozin, je mlada žena koja se udala za starijeg muškarca (čiji lik tumači Aleksandar Gavrić) radi novca i materijalnih privilegija, ali još uvek oseća ljubav prema svom bivšem dečku, siromašnom studentu (koga glumi Mihailo Janketić).

## Uloge

## Vanjske veze
*
Kat (TV drama)

***Kat*** je jugoslavenska TV drama emitirana 1966. godine u produkciji Radiotelevizije Zagreb. Režirao ju je Zvonimir Bajsić po scenariju Čede Price.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Kreštalica (TV drama)

***Kreštalica*** je jugoslovenska TV drama emitovana 1966. godine u produkciji Radiotelevizije Beograd. Predstavlja ekranizaciju istoimenog komada srpskog pisca Joakima Vujića. Režirao ju je Jovan Konjović.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Pre rata

***Pre rata*** je jugoslovenska crno-bela filmska komedija snimljena 1966. godine u režiji Vuka Babića. Predstavlja adaptaciju pozorišnih komada Branislava Nušića, a radnjom je smeštena u Beograd u međuratnom periodu.

## Kratak sadržaj

Film je spoj dve komedije Branislava Nušića - „Pokojnik“ i „Ožalošćena porodica“. Posle saznanja da ga žena vara, inženjer Marić, sa idejom da izvrši samubistvo, napušta kuću. Posle njegove sahrane, njegova žena i njen ljubavnik falsifikuju testament i na taj način uspevaju da naslede celokupnu imovinu pokojnika. Posle nekoliko godina, *pokojnik* se vraća, ali ga njegova *ožalošćena porodica* optužuje za špijunažu i o svemu obeveštava policiju.

## Uloge

## Povezano
*''Pokojnik'' (TV film)

## Vanjske veze
* 
* Pre rata - filmska banka
Roj (film)

***Roj*** je jugoslovenski crno-beli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Miodrag Miće Popovića po scenariju koga je napisao zajedno sa Borislav Mihajlović Mihiz. Po žanru je istorijska drama, a za nastup u njemu je Mira Stupica osvojila Zlatnu arenu za najbolju žensku ulogu.

## Radnja

Za vreme Prvog srpskog ustanka, 1804. godine, u tek oslobođenoj zemlji, sudi se Srpkinji, za izdaju muža, junaka, Turcima.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
*
Borislav Mihajlović

**Borislav Mihajlović - Mihiz** (Irig, 17. oktobar 1922 – Beograd, 15. decembar 1997), 
srpski književni kritičar i scenarista.

Dela su mu:
* Autobiografija o drugima 
* Komandant Sajler

Napisao je scenarije za nekoliko filmova:
* Koresponedencija
* Dorotej
* Ranjeni orao
* Derviš i smrt
* Silom otac
* Roj
* Orlovi rano lete
* Put oko sveta
* Dve noći u jednom danu
* Branko Radičević

Po njemu je nazvana Srednja stručna škola u Irigu, otvorena 2009.

## Povezano
* Nagrada Borislav Mihajlović Mihiz
* Srpska postmoderna književna kritika i istorija književnosti
* Srpska postmoderna drama i satira

## Vanjske veze
* 
* Dragiša Gile Đurić priča o Mihizu
* Informacije o knjizi „Autobiografija o drugima“
Povratak (film, 1966)

***Povratak*** je jugoslovenski crno-beli igrani film objavljen 1966. godine u režiji Živojina Pavlovića, a po scenariju Branimira Torija Jankovića. Film je snimljen 1962, ali je, po mišljenju Živojina Pavlovića, pod pritiskom Slobodana Penezića Krcuna i Ratka Draževića, zabranjena njegova obrada i bio je "stavljen u bunker". Zbog radnje smeštene u milje društvenih marginalaca i izrazitog pesimizma se često navodi kao jedno od tipičnih ostvarenja pokreta kasnije poznatog kao crni talas.

## Radnja

Bivši kriminalac pokušava da se posle izdržane kazne, prilagodi novoj sredini. Dolazi do sukoba sa nekadašnjim drugovima koji žele da ga upletu u nove kriminalne poduhvate ali i razumevanje devojke sa kojom želi da otpočne novi i pošteniji život. I na kraju njegova smrt kao rezultat nesporazuma, nesrećnih okolnosti i loše sudbine.

## Uloge

## Povezano
**[[Još ovaj put]]*

## Reference

## Vanjske veze
*
Institut za obrambene studije i analize

**Institut za obrambene studije i analize** (, akr. **IDSA**) je indijska organizacija odnosno istraživački institut (ili trust mozgova) za međunarodne odnose, s naglaskom na strateška i sigurosna pitanja. Također služi i kao obrazovno-informativni centar za civilno i vojno osoblje indijske vlade. Službeni cilj organizacije je distribucija objektivnog obrambenog i sigurosnog znanja, zbog promicanja nacionalne i međunarodne sigurnosti. Osnovana je 11. 11. 1965. godine i sjedište joj se nalazi u gradu New Delhiju, a financirana je od strane indijskog ministarstva obrane. Godine 2014. bila je rangirana među sto najutjecajnijih trustova mozgova svijeta, odnosno među 40 vodećih u sferi obrane i nacionalne sigurnosti. Od jula 2014. glavni direktor Instituta za obrambene studije i analize je Jayant Prasad.

## Direktori
* Drone Som Dutt (1966–1968)
* Krishnaswamy Subrahmanyam (1968–1975)
* Padmanabha Ranganath Chari (1975–1980)
* Krishnaswamy Subrahmanyam (1980–1987)
* Jasjit Singh (1987–2001)
* Kasturiranga Santhanam (2001–2004)
* Chitrapu Uday Bhaskar (2004–2005)
* Narendra Singh Sisodia (2005–2011)
* Arvind Gupta (2012–2014)
* Jayant Prasad (2014–danas)

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice IDSA-e
Ponedjeljak ili utorak

***Ponedjeljak ili utorak*** je jugoslavenski igrani film snimljen 1966. godine u režiji Vatroslava Mimice. U njemu se Mimica, velikim dijelom naslanjajući se na temu i stil svog ranijeg filma *[[Prometej sa otoka Viševice]]*, nastojao istražiti odnos stanovnika tadašnje Jugoslavije prema svojoj nedavnoj prošlosti koja je prikazana kao izvor trauma. U njemu su se koristili moderni postupci, uključujući ne-linearnu narativnu strukturu. Mimici je to bio drugi film u karijeri nagrađen Velikom zlatnom arenom.

## Radnja

Marko Požgaj bavi se pisanjem, piše romane, radi za novine, živi kao podstanar i kasni sa plaćanjem stanarine. Rastavljen je, ima sina i lepu devojku te mnogo vremena provodi kontemplirajući o prošlosti, o budućnosti, o onome kako je moglo biti. Dok proživljava svakodnevicu, kroz misli mu se često provlači otac koji je stradao u ratu, ali i lepi trenuci poput vremena provedenog na kupalištu Sava te reminiscencije iz ranog, bezbrižnog detinjstva. Običan je dan, ponedjeljak ili možda utorak.

## Reference

## Vanjske veze
*
San (film)

***San*** je jugoslovenski crno-beli igrani film snimljenj 1966. u režiji Puriše Đorđevića po sopstvenom scenariju. Po žanru je mešavina drame i ratnog filma. Po svojoj temi i stilu se naslanja na Đorđevićev prethodni film ''Devojka'', a zajedno sa još dva - *[[Jutro (film)|Jutro]]* i *[[Podne (film)|Podne]]*, čini ciklus koji se smatra jednim od najpoznatijih ostvarenja Crnog talasa. Film je sledeće godine bio jugoslovenski kandidat na 17. Međunarodnom filmskom festivalu u Berlinu 1966.

## Radnja

U vreme kada je Evropa sanjala o slobodi 1941. Čačak i Užice su bili slobodni gradovi, u tim oslobođenim gradovima, devojka i mladić sanjaju o lepšoj i boljoj budućnosti. Međutim, rat im prekida snove. Nemci nadiru ponovo, partizani se povlače, mrtvi ostaju na straži.

## Uloge

## Nagrade
Na 13. Filmskom festivalu u Puli 1966. godine:
* Film - Srebrna arena
* Puriša Đorđević – Srebrna arena za režiju

## Reference

## Vanjske veze
*
Servisna stanica (TV drama)

***Servisna stanica*** je jugoslovenska televizijska drama emitovana 1966. godine u produkciji Radiotelevizije Beograd. Režirao ga je Radivoje Lola Đukić, a scenario je pisao Novak Novak. Posle filmova *[[Sreća u torbi]]* i *[[Nema malih bogova]]* predstavlja treći film čija se radnja nastavlja posle istoimene televizijske serije.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze
*
Čovek bez granica, II deo

***Čovek bez granica, II deo*** je jugoslovenska TV drama emitovana 1966. godine u produkciji Radiotelevizije Beograd. Predstavlja nastavak TV-drame Čovek bez granica emitovane dve godine ranije. Režirao ju je Srboljub Stanković prema scenariju Matije Bećkovića.

Bećković je kasnije oba scenarija preradio u istoimenu knjigu za decu.

## Uloge

## Vanjske veze
*
IDSA

**IDSA** može značiti:
* **[[Industrial Designers Society of America]]**
* **[[Infectious Diseases Society of America]]**
* **[[Entertainment Software Association|Interactive Digital Software Association]]**, staro ime za Entertainment Software Association
* **[[International Dance Sport Association]]**
* **[[Institute for Defence Studies and Analyses]]**
* **[[International Dark-Sky Association]]** (korišteni akronim je zapravo IDA)
PIR-Centr

**PIR-Centr** (; punim nazivom *Центр политических исследований России*) je ruska nevladina organizacija odnosno istraživački trust mozgova za međunarodne odnose i sigurnost. Organizaciju je u aprilu 1994. osnovao Vladimir A. Orlov i sjedište joj je u Moskvi, dok se podružnica *Centre Russe d'Etudes Politiques* nalazi u Ženevi. PIR-Centr provodi istraživanja, održava predavanja i pruža konzultantske usluge, a od osnutka izdaje je i naučni časopis *[[Security Index: A Russian Journal on International Security|Security Index]]* na engleskom i ruskom jeziku. Glavni direktor PIR-Centra je Vladimir A. Orlov.

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice PIR-Centra
Security Index: A Russian Journal on International Security

***Security Index: A Russian Journal on International Security*** (, ) je kvartalni naučni časopis koji objavljuje članke o međunarodnim odnosima i nacionalnoj sigurnosti, analizirajući vojne teme, oružje za masovno uništenje, energetiku, astronautiku i nuklearnu tehnologiju raznih zemalja. Utemeljen je 1994. pod nazivom *Yaderny Kontrol* i pod njim je izdao 80 brojeva, a 2007. promijenio je ime u *Security Index* i uz ruski je izdavan i na engleskom jeziku. Časopis izdaje kuća Routledge (dio Taylor & Francisa) i glavni urednik mu je Vladimir A. Orlov.

## Vanjske veze
*  ''Security Index: A Russian Journal on International Security'' na stranicama Taylor & Francisa
*  ''Security Index''  na stranicama PIR-Centra
*  Arhiva časopisa na stranicama PIR-Centra
Jane's Intelligence Review

***Jane's Intelligence Review*** () je mjesečni vojni časopis o međunarodnoj sigurnosti, nacionalnoj stabilnosti, terorizmu, gerilama, aktualnim oružanim sukobima, organiziranom kriminalu i kontroli naoružanja. Utemeljen je 1989. godine pod nazivom *Jane's Soviet Intelligence Review* (), no ime je promijenio 1991. zbog raspada SSSR-a. Spada među više desetaka srodnih vojno-tehnoloških časopisa koje izdaje britanska grupa Jane's, specijalizirana za obradu otvorenih izvora (engl. OSINT). Ova grupa od svog osnutka 1898. promijenila je više vlasnika pa je tako prvotni izdavač časopisa bila kanadska korporacija Thomson, potom kanadski Woodbridge, a 2007. preuzela ju je američka kompanija IHS zbog čega se navodi i kao *IHS Jane's Intelligence Review*. Prvi broj časopisa kao teme je obradio sovjetski sistem 2K22 Tunguska, helikopter Mil Mi-24 i sovjetsku vojnu grupu u Istočnoj Njemačkoj (rus. GSVG). Među prvim preplatnicima bili su tadašnji američki potpredsjednik D. Quayle i pisac T. Clancy. Nakon svršetka Hladnog rata časopis je skrenuo fokus i na Bliski Istok odnosno druga svjetska žarišta.

## Glavni urednici
* Paul Beaver (probno izdanje, 1988)
* Henry Dodds (1989–1992)
* Robert Hall
* Peter Felstead
* Christopher Aaron
* Paul Burton
* Christian Le Mière (2006–2010)
* Anna Gilmour (2010–2012)
* Matthew Clements (2012–2014)
* Robert Munks (2014–)

## Vanjske veze
*  ''Jane's Intelligence Review''
*  ''Jane's Intelligence Review'' na stranicama IHS-a
*  ''Jane's Intelligence Review''  na stranicama IHS-a
Bashkim Shehu (kompozitor)

**Bashkim Shehu** ˈbaʃkim ˈʃɛhu (Peć, 3. srpnja 1952.), jugoslavenski i hrvatski skladatelj i pedagog.

## Biografija

Rodio se 3. srpnja 1952. u kosovskom gradu Peći, gdje je odrastao u dobrostojećoj obrazovanoj obitelji. Glazbom se počeo baviti kao petogodišnjak svirajući klavir i gitaru. Srednju muzičku školu završio je u Prištini, a potom na Odsjeku za kompoziciju i dirigiranje Muzičke akademije u Sarajevu diplomira 1975. u klasi profesora Miroslava Špilera. Poslije redovitog studija koristio je dvogodišnju stipendiju i specijalizirao kompoziciju, glazbene oblike i orkestraciju na Visokom nacionalnom konzervatoriju za glazbu i ples u Parizu kod profesora Tonyja Aubina, Ive Maleca i Betsy Jollas. Paralelno s tim studijima bio je uključen u istraživački rad na institutu Jeusseux u klasi Anne Castelegno, na projektu balkanskih glazbenih instrumenata.

Poslijediplomski studij završio je na Muzičkoj akademiji u Sarajevu na Odsjeku za kompoziciju (simfonijska glazba) u klasi prof. Josipa Magdića.

U Prištini radi najprije kao suradnik u Redakciji ozbiljne glazbe RTV Prištine, a od 1981. postaje suradnik i potom docent na Fakultetu umjetnosti u Prištini, gdje drži kolegije Priređivanje za ansamble, Sviranje partitura i Upoznavanje glazbala. Godine 1990. postaje posljednji dekan ovog fakulteta prije raspuštanja Univerziteta u Prištini. Sljedeće godine sudi mu se za neprijateljsku djelatnost u bivšoj Jugoslaviji. U Pulu se doseljava 1990. godine i 1991. zapošljava kao docent na Pedagoškom fakultetu u Puli.

U Puli je 1995. osnovao simfonijski orkestar te mješoviti i eksperimentalni orkestar. Pokrenuo je 1997. godine glazbeni program Pulsko ljeto, čiji je umjetnički direktor bio do 2000. godine kada je pokrenuo Histria festival, koji je uspješno djelovao 10 godina. Ovaj je festival prerastao u jedan od značajnijih glazbeno-scenskih festivala u Hrvatskoj i Europi. Dužnost direktora Histria festivala obavljao je od osnutka. Redoviti profesor na Pedagoškom fakultetu postao je 2003. godine. Trenutačno vrši dužnost dekana Muzičke akademije u Puli.

Njegov skladateljski opus obuhvaća orkestralna, vokalno-instrumentalna i zborska djela. Sklada glazbu za filmove i drame te zabavnu glazbu za djecu i mladež.

Dobitnik je sljedećih nagrada i priznanja: Decembarska nagrada SAP Kosova (1982.), Zlatna arena (Pula, 1982.), Plaketa Boro-Ramiz (Priština, 1985.) i dr.

## Izvori

## Vanjske veze
*  Shehu, Bashkim – Sveučilište Jurja Dobrile u Puli
* Shehu, Bashkim – Hrvatsko društvo skladatelja
* baza podataka djela Bashkima Shehua
Iranska studentska novinska agencija

**Iranska studentska novinska agencija** (, ; akr. **ISNA**) je iranska novinska agencija čiji internetski portal uređuju univerzitetski studenti. Utemeljena je 4. 11. 1999. godine od strane A. Fateha kao prvi privatni medij, u vrijeme predsjedničkog mandata M. Hatamija i njegovih društvenih reformi. Tokom 2010-ih ISNA se profilirala kao jedna od vodećih iranskih novinskih agencija, zajedno s Farsom (FNA), Mehrom (MNA) i IRNA-om. Kod zapadnjačkih i međunarodnih mas-medijskih kuća, ISNA je hvaljena kao umjeren i pouzdan iranski izvor informacija, no bila je i predmetom kritika zbog odmaka od izvornih reformističkih načela. Teme koje portal obrađuje su nauka i tehnologija, iransko društvo, ekonomija, politika, međunarodni odnosi, umjetnost i sport, a sadržaj je na perzijskom, engleskom, arapskom i francuskom jeziku. Čelništvo agencije postavlja Akademski centar za obrazovanje, kulturu i istraživanje (ACECR), nevladina organizacija sa sjedištem u Teheranu.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice ISNA-e
ISNA

**ISNA** može značiti:
* **[[Iranian Students News Agency|Iranska studentska novinska agencija]]**
* **[[Intersex Society of North America]]**
* **[[Islamic Society of North America]]**
* **[[Indigenous Sovereign Nation Assembly]]**
* **[[Isna, Oleiros]]**, Portugal
Springer Science+Business Media

**Springer Science+Business Media** (ili samo **Springer**) je međunarodni akademski nakladnik iz Njemačke koji izdaje knjige, e-knjige i naučne časopise, te uređuje niz naučnih baza podataka (SpringerLink, Springer Protocols i SpringerImages). Glavna područja na koja se Springer fokusira su nauka, tehnologija, medicina, ekonomija, transport i arhitektura. Historija kompanije započinje pod imenom *Springer-Verlag* 1842. u Berlinu, na čelu s Juliusom Springerom i njegovim sinom Ferdinandom. Kroz narednih 30 godina, Springer je od malene kompanije s četiri radnika postao drugim najvećim akademskim nakladnikom u Njemačkoj. Godine 1964. kompanija širi posao na međunarodnoj razini i otvara urede u New Yorku, a potom i u Tokiju, Parizu, Milanu, Hong Kongu i Delhiju. Godine 1999. kompaniju kupuje medijska korporacija Bertelsmann i od tada nosi naziv *BertelsmannSpringer*. Četiri godine kasnije britanske investicijske grupe Cinven i Candover preuzimaju BertelsmannSpringer od Bertelsmanna i 2004. spajaju ga s nizozemskom izdavačkom kućom *Kluwer Academic Publishers* kupljenom od Wolters Kluwera, čime nastaje *Springer Science+Business Media*. Većinski vlasnici Springera su britanski BC Partners, švedski EQT Partners i singapurski GIC, a glavni uredi nalaze mu se u Berlinu, Heidelbergu, Dordrechtu i New Yorku. Do ranih 2010-ih kompanija je izdala oko 200.000 knjiga i 2900 naučnih časopisa. Godine 2015. Springer je ugovorio udruživanje s GvH-ovim izdavačkim kućama Nature (NPG), Palgrave Macmillan i Macmillan Education, stvorivši u oktobru iste godine Springer Nature, novu izdavačku kompaniju i najvećeg svjetskog akademskog nakladnika.

## Vanjske veze
*  Službene stranice Springera
*  Službene stranice Springer Naturea
*
Hanko

**Hanko** (švedski: *Hangö*) je lučki grad i općina na jugu Finske od 9,028 stanovnika
, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Hanko leži na Poluotoku Hankoniemi u Baltičkom moru, udaljen oko 127 km od zapadno od Helsinkija. Teren općine velik je 117 km², pa ima čak 130&nbsp;km obale, od toga 30&nbsp;km plaža i pravi mali 
arhipelag od oko 90 otoka.

U gradu živi gotovo polovica stanovnika kojima je švedski materinji jezik, točnije njih  43,8 %.

## Historija

Historija grada usko je isprepletena sa historijom pomorstva, on se prvi put spominje kao toponim krajem 13. vijeka, za koji se zna da se od 15. vijeka koristi kao luka.

Pravi razvoj Hanaka počeo je tek nakon 1873. kad je izgrađena željeznička pruga do mjesta, pa je on već slijedeće 1874. dobio povelju o statusu grada od ruskog cara Aleksandra II.

Kako se nalazi na važnom strateškom mjestu, još početkom 17. vijeka Šveđani su izgradili malu utvrdu na rtu Hankoniemi. Utvrda je značajno dograđena krajem 18. vijeka, i ojačana utvrđivanjem tri otoka ispred 
rta.

Nakon Zimskog rata (1939. - 1940.) Finska je morala predati Utvrdu Hankoniemi Sovjetskom Savezu da je on koristi kao svoju vojnu bazu. To nije dugo potrajalo jer su Finci ponovno zauzeli početkom decembra 1941. za takozvanog Nastavljenog rata koji su započeli istovremeno sa Operacijom Barbarossa.

Nakon tog su se i evakuirani stanovnici počeli vraćati u grad.

## Privreda
Hanko živi od luke turizma i nešto malo industrije.

## Gradovi prijatelji

* , Gentofte
* , Haapsalu
* , Halmstad
* , Stord

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Hankoa''
Heinola

**Heinola** je grad i općina na jugu Finske od 19,695 stanovnika.

## Geografija

Heinola leži u Regiji Päijänne Tavastija, udaljen 30 km sjeveroistočno od Lahtija.

Grad se rasprostrostire od obala Jezera Ruotsalainen, pa duž kanala Jyrängönvirta, koje je dio Jezera Konnivesi.

## Historija

U Heinoli je 1755. izgrađena crkva, tad je postala parohija od tri sela Vierumäki, Jyränköön i Lusiin.

Važnost mjesta porasla je 1776., kad ga je švedski kralj Gustav III odabrao za sjedište svog guvernera.
Dolazak brojne administracije privukao je trgovce i zanatlije pa je Heinola 1800. narasla na gotovo hiljadu stanovnika.

Nakon osnivanja ruskog Velikog Vojvodstva Finska i nove teritorijalne podjele zemlje, grad je izgubio svoju administrativnu funkciju koja je preseljena u Mikkeli.

Kao kompenzaciju za to -  1839. dobio je povelju o statusu grada od ruskog cara Nikole I.

Heinola je postala prilično popularno lječilište, kad su 1891. osnovane terme, živost joj je dala i pedagoška škola 
osnovana 1899.

Željeznica je došla do grada tek 1932. nakon izgradnje mosta, koji je postao simbol grada pa je stavljen u gradski grb.

Heinola je naglo narasla nakon Drugog svjetskog rata podizanjem industrijskih pogona od 50-ih do 60-ih; drvna industrija, tekstilna industrija.

Novi most Tähtiniemi otvoren je za promet 1993., a nekoliko godina kasnije do grada je stigao i autoput.

Grad i ruralna općina Heinolan maalaiskunta spojeni su 1997., što je značajno povećalo broj stanovnika.

## Privreda
Heinola je i danas industrijski grad, u kom je najveći pogon tvornica celuloze na otoku Rautsalo.

## Gradovi prijatelji

* , Piešťany
* , Karlshamn
* , Baranaviči
* , Peine

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Heinola''
Ruotsalainen (jezero)

**Ruotsalainen** je 58 po veličini jezero u Finskoj, koje leži na jugu zemlje u Regiji Päijänne Tavastia.

## Karakteristike
Jezero Ruotsalainen je prirodni nastavak Jezera Konnivesi, s kojim je povezano kanalom Jyrängönvirta, kod grada Heinola.

Ruotsalainen je dug 20,5 km, leži na nadmorskoj visini od 77.5 metra, prosječna dubina mu iznosi - 9.87 m, maksimalna 56.43 m, a ukupna površina mu je 74.12 km².

Jezero je podjeljeno na više sektora, koji se zovu; Hopeaselkä, Kollarinselkä, Kausanselkä, Ruokosalmenpohja i Onalinselkä.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Karta jezera Ruotsalainen'' na portalu Mapcarta
Konnivesi

**Konnivesi** je srednje veliko jezero na jugu Finske koje leži na razmeđi regija Päijänne Tavastija i Kymenlaakso.

## Karakteristike
Jezero Konnivesi leži u slivu rijeke Kymijoki, na nadmorskoj visini od 77.4 metra, istočno od grada Heinola. Proteže u dužinu od nekih 20 km, ima površinu od 49.59 km², prosječna dubina mu je 8 metara a najveća 53 m.

Otoci i poluotoci dijele jezero na više bazena, koji se zovu: Ulppaanselkä, Kirkkoselkä, Levijärvi, Jyrängönvirta.
Ovaj posljednji se na kraju suzuje u kanal kojim je Konnivesi povezan sa Jezerom Ruotsalainen.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Konnivesi'' na portalu Mapcarta
La Bayamesa

**"La Bayamesa"** je državna himna Republike Kube. Pjesma je prvi put izvedena 1868. godine tokom Bitke kod Bayamoa, a njezin tekst je napisao Perucho Figueredo. Pisanje teksta navodno je uslijedilo nakon španjolske kapitulacije kod Bayamoa, nakon što je veseli narod okružio Figuereda i zamolio ga da napiše tekst prema melodiji koju su pjevušili. Navodno jašući na konju, Figueredo je napisao tekst koji je bio osjetno duži od moderne verzije i tako je nastala pjesma nazvana po velikom vojnom pothvatu. Dvije godine kasnije, doduše, Figueredo će biti strijelan od strane Španjolaca.

Pjesma je 1902. godine službeno usvojena kao kubanska himna, a zadržana je i nakon revolucije 1959. godine. Izuzev himne, postoje još dvije jako poznate i popularne pjesme istoga imena, nastale u različitim vremenskim periodima.
Ahmet Davutoğlu

**Ahmet Davutoğlu** () (Taşkent, 26. veljače 1959.), turski političar, diplomat i sveučilišni profesor. Aktualni je predsjednik Vlade Republike Turske. U razdoblju od 2009. do 2014. obnašao je dužnost ministar vanjskih poslova Republike Turske, prije čega je obnašao dužnost glavnog savjetnika premijera Recepa Tayyipa Erdoğana. Često ga se navodi kao jednog od tvoraca neoosmanističke ideologije, na kojoj se temelji turska vanjska politika, odnosno nastojanja da Turska ostvari što snažniji uticaj na nekadašnja područja Osmanskog Carstva, uključujući i područja bivše Jugoslavije. Od 27. kolovoza 2014. ujedno je predsjednik vladajuće Stranke pravde i razvitka (AKP). 5. svibnja 2016. je objavio kako podnosi ostavku te kako se na predstojećem kongresu vladajuće AKP neće natjecati za njenog vođu.
Charlotte Rampling

**Teša Šarlot Rempling** (; 5. februar 1946-) je engleska glumica. U karijeri dugoj skoro 50 godina nastupila je u filmovima na engleskom, francuskom, italjianskom jeziku. Godina 2001. dodeljen joj je Orden Britanske imperije, a 2002. i francuski Orden legije časti.

Filmsku karijeru započela je 1965. i od tada je značajne uloge ostvarila u filmovima *[[Georgy Girl]]* (1966), *[[Die Vertammen]]* (1969), *[[The Night Porter]]* (1974), *[[Farewell, My Lovely]]* (1975), *[[Stardust Memories]]* (1980), *[[The Verdict]]* (1982), *[[Angel Heart]]* (1987), *[[The Duchess]]* (2008), *[[Eye of the Storm]]* (2011) i *[[Melanholija]]* (2011).

Četiri puta je bila nominovana za nagradu César, za izvedbe u filmovima *On ne meurt que deux fois* (1985), *[[Under the Sand]]* (2000), *[[Swimming Pool]]* (2003) i *[[Lemming]]* (2005), a 2001. osvojila je počansnog Cezara. Godina 2012. bila je nominovana za nagradu Emmy za izvedbu u mini-seriji *Restless*.

Od 1978. do 1998. bila je u braku sa francuksim mužicarom Žan Mišel Žarom sa kojim ima sima.
## Izvori

## Vanjske veze

*
Egejski univerzitet

**Egejski univerzitet** () je javni univerzitet u Izmiru u Turskoj. Institucija je osnovana 1955. godine i tada se sastojala od medicinskog i agronomskog fakulteta. Egejski univerzitet najstariji je od univerziteta u Izmiru i često ga se uvrštava među najprestižnije obrazovne institucije u zemlji.

## Izvori

## Vanjske veze
* ege.edu.tr
Bugarska socijalistička partija

**Bugarska socijalistička partija** je politička partija u Bugarskoj koja je nastala kao naslednica Bugarske komunističke partije. Njen trenutni vođa je Mihail Mikov i patija je dio Socijalističke Internacionale. Partija je poznata i pod nazivom **Stoletnica** kojim se današnja socijalistička partija koja je nastala reformom Komunističke partije 1990. poziva i na istorijski kontinuitet sa Socijalističkom partijom osnovanom 1894. godine. Partija je glavna članica leve Koalicije za Bugarsku.

## Vanjske veze

* Glavna veb strana
Salpausselkä

**Salpausselkä** (čita se *Salpauselke*) je morenski greben koji se proteže duž cijele južne Finske i dijeli je na dva dijela.

## Geografija

Salpausselkä se proteže od grada Hanko stotinama kilometara prema istoku do ruske granice. 
On je vododjelnica, tako da najveći dio voda]] iz Jezerskog sistema Saimaa otječe rijekom Vuoksi na istok u 
Jezero Ladoga, pa tek onda Nevom u Finski zaljev, zaobilazeći greben.
S druge strane vode iz Jezera Päijänne otječu na zapad Rijekom Kymijoki.

Kraj južno od grebena je glinena ravnica prošarana oranicama i šumama, a onaj na sjeveru je poznat kao Finska jezera (*Järvi-Suomi*) u kom leži preko 1000 jezera.

*[[Greben (reljefni oblik)|Greben]] Salpausselkä* formiran je prije 11.000 godina, kao rezultat topljenja i klizanja kontinentalnog glečera koji je trajao 250 godina.

Najviša točka Grebena Salpausselkä je **Tiirismaa** pored Lahtija na 223 m nadmorske visine - 142 m iznad razine Jezera Vesijärvi.

*Greben Salpausselkä* se vijekovima koristio kao sigurni put za transport zbog lakšeg terena, pa i danas obje željezničke pruge i autoput idu trasom grebena.

Pored glavnog grebena, postoje i dva manja zvana Druga i Treća Salpausselkä, koji su geološki slični, ali manji i mlađi, oni leže sjeverno od glavnog grebena.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Salpausselkä Ridge''
Kauniainen

**Kauniainen** (švedski: *Grankulla*) je grad i općina na jugu Finske od 9,357 stanovnika
, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Kauniainen leži udaljen 15 km od zapadno od centra Helsinkija, pa je zapravo samo rezidencijalno predgrađe 
te metropole. Kako ima mali teren, svega 5.88 km², potpuno je okružen terenom grada 
Espoo.

U gradu živi 36 % stanovnika kojima je švedski materinji jezik.

## Historija

Historija grada započela je 1906. kad je jedna kompanija počela prodavati terene za gradnju kuća stanovnicima 
Helsinkija. Guste šume i željeznička pruga podignuta 1903. privukle su brojne ljude da se tu presele.

Tadašnja - *Grankulla* je 1920. postala  općina, u to vrijeme u njoj je živjelo 1346 stanovnika, od njih je 70% govorilo
švedski kao materinji jezik.

Nakon Drugog svjetskog rata - 1949. grad je odlukom Državnog vijeća dobio finsko ime - 
Kauniainen.

Kauniainen je povelju o statusu grada dobio 1972. kad je imao 6462 stanovnika, već iduće godine finski je postao većinski
jezik.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Kauniainena''
Arno Breker

**Arno Breker** (Wuppertal, 19. jul, 1900. - Düsseldorf, 13. februar, 1991.) bio je jedan od naznačanijih skulptora 
nacističke umjetnosti, omiljeni umjetnik Adolfa Hitlera, za kog su partijski ideolozi držali da je prava antiteza degeneričnoj umjetnosti.

## Biografija

Arno Breker rođen je kao najstariji sin kamenoresca i graditelja grobnica Arnolda Brekera i njegove supruge Luise u *Elberfeldu* (danas jedan od kvartova Wuppertala).

Nakon završetka srednje škole, preuzima vođenje očeve radionice, jer mu je otac pozvan u vojsku, ali uveče ide na tečajeve iz anatomije i crtanja.

Između 1920 - 1925. studira na Akademiji u Düsseldorfu, skulpturu kod Huberta Netzera i arhitekturu kod Wilhelma Kreisa.

U Pariz putuje prvi put 1924., tad se upoznaje sa Jeana Cocteaua, Jeana Renoira i  trgovce umjetninama Daniel Henry Kahnweilera i Alfreda Flechtheima koji ga zastupaju od 1929.

Te iste 1924. dobio je svoju prvu državnu narudžbu - za izradu biste Friedricha Eberta prvog kancelara 
Weimarske Republike.

Breker se 1927. preselio u Pariz, tadašnji centar suvremene skulpture, tad se družio sa umjetnicima kao što su Charles Despiau, Isamu Noguchi, Maurice de Vlaminck, André Dunoyer de Segonzac.

Prusko ministarstvo kulture dodjelilo mu je 1932. nagradu da studira i radi u Rimu u Villa Massimo (Deutsche Akademie Rom Villa Massimo). Jednogodišnji boravak u Italiji naročito upoznavanje michelangelova opusa 
presudno je utjecalo na Brekera, koji je odtad radio imitirajući njegov klasičan stil.

Na nagovor Maxa Liebermanna 1934. napušta Pariz i seli u Berlin, gdje mu Liebermann pomaže da  se snađe.

Arno Breker sudjeluje na Olimpijskoj umjetničkoj izložbi u Berlinu 1936. i osvaja srebrnu medalju Međunarodnog olimpijskog komiteta za skulpture Desetobojac i Pobjednik, tad se prvi put susreo sa 
Hitlerom.

Njegov rad između 1933. - 1942. prožet je klasičnim pristupom ljudskom tijelu, uz akcent na dramatičnu mišićavost i
snažan kontrast između svijetlih i tamnih elemenata. 
Tih je godina dobio puno narudžbi za niz skulptura i monumentalnih spomenika, zahvaljujući tom što je bio član Nacionalsocijalističke partije. Od 1937. je i službeno postao državni skulptor Adolfa Hitlera, zadužen za kreiranje novog njemačkog monumentalnog stila. 
U tom razdoblju radio je i kao profesor na Berlinskoj akadamiji.

Nakon rata saveznici su uništili velik broj njegovih javnih spomenika, a presušile su i velike narudžbe pa se Breker prihvaćao manjih poslova za portretne biste i grafike. Kasnije se posvetio pisanju, u kom je na vrlo kontraverzan način objašnjavao svoja uvjerenja i postupke.

Od 1948. živi u Düsseldorfu, koji je postao njegov dom do kraja života. Prihvaćao se i poslova kao arhitekt, ali je i nadalje primao narudžbe za skulpture. Njegove izložbe često su prolazile uz demonstracije antinacista.
Djelomično je rehabilitiran - 1985. kad je u gradu Nörvenichu otvoren muzej posvećen njemu.

Umro je u Düsseldorfu u dobi od 90 godina.

## Izvori

## Vanjske veze

* Museum Arno Breker 
* Remembering Arno Breker by Michèle C. Cone
Hibernakulum (botanika)

**Hibernakulum** ili **hibernakul** (plural *hibernakula*) odnosi se na zimske pupoljke određenih vodenih biljaka. Pupoljci su teži od vode te se, razvojem uoči dolaska hladnijeg vremena, odvoje od biljke i potonu na dnu jezera, čime prežive zimu. U proljeće, oni se povećaju, razviju uzgon, čime isplivaju na površinu i nastave razmnožavanje vrste.

I pojedine kopnene biljke tvore hibernakul, kao što su pojedine umjerene vrste rosulja (npr. *[[Drosera anglica]]*).

## Izvori
Činovi u Oružanim snagama Republike Hrvatske

**činovi u Oružanim snagama Republike Hrvatske**, stupnjevi u hrvatskoj vojnoj hijerarhiji. Propisani su Zakonom o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Navedenim Zakonom propisani su činovi, dodjela činova, promaknuća, te prava i obveze djelatne vojne osobe kojoj je dodjeljen. Izgled oznaka činova i dužnosti propisani su Odlukom o oznakama činova i dužnosti u OS RH.

## Činovi i njihove oznake

U Oružanim snagam Republike Hrvatske činovi su podjeljeni u tri, odnosno četiri skupine:

* činovi za vojnike, mornare i kadete
* činovi za dočasnike
* činovi za časnike:
** za niže časnike
** za više časnike
* činovi za generale, odnosno admirale.

Nazivi časničkih i generalskih/admiralskih činova razlikuju se od kopnene vojske i ratnog zrakoplovstva, od činova u ratnoj mornarici.

Naziv činova za žene upotrebljava se u ženskom rodu.

### Činovi u HKoV i HRZ

Oznake činova za pripadnike Hrvatske kopnene vojske i Hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane identične su, osim što su činovi kopnene vojske zlatne, a ratnog zrakoplovstva srebrne boje. Neko je vrijeme najniži časnički čin u Hrvatskoj vojsci bio čin zastavnika, ali je on ukinut kako bi se činovi uskladili s NATO-vim sustavom.

### Činovi u HRM

Činovi i njihove oznake za pripadnike Hrvatske ratne mornarice su:

## Izvori

## Povezano

* Oružane snage Republike Hrvatske
* vojni čin
* vojne oznake u OSRH
* vojne odore u OSRH

## Vanjske veze

* Činovi u OSRH
Bista

**Bista** (od francuskog: *buste* iz talijanskog: *busto* od latinskog *bustum* - 
grob) ili **poprsje** je skulpturalni trodimenzionalni prikaz 
gornjeg dijela ljudskog tijela - torza, najčešće glave, vrata, sa ramenima i prsima., ili jednostavnije rečeno to je plastični portret gornjega dijela ljudskoga tijela.

Biste se izrađuju od različitih materijala; mramor, metal, drvo, glina i sl.). Donji dio biste je najčešće ravno odsječen i 
postavljen na kvadratno ili okruglo postolje.

## Historija

Prve biste klesali su Grci za helenizma; za srednjeg vijeka biste se koriste kao arhitektonska dekoracija (portali) i zlatarstvu, na taj način izrađeni su brojni relikvijari svetaca.

Od renesanse biste postaju redoviti predmet skulptorskog rada.

## Povezano

* Herma
* Portret

## Galerija


datoteka:Pericles Pio-Clementino Inv269.jpg|*[[Perikle]]* (mramor) rimska replika grčkog originala oko 430. pne.
datoteka:Busto de Vibia Sabina (M. Prado) 01.jpg|*[[Car]]ica [[Vibija Sabina]]* (oko 130)
datoteka:Aachen Domschatz Bueste1.jpg|Karlo Veliki (zlato Katedrala u Aachenu riznica 14. vijek)
datoteka:Juliano de Médici, por Verrocchio.jpg|*[[Giuliano de' Medici (1453–1478)|Giuliano de' Medici]]* - Andrea del Verrocchio (terakota, 1475. - 85.)
datoteka:August Gaul - Porträt des Orang-Utan 'Jumbo' (1895).jpg|Biste orangutana 'Jumbo' (1895) i Marko Aurelije (posle 169)


## Reference

## Vanjske veze

* ''Poprsje''
Nanočestica

**Nanočestica** je čestica veličine između 1 i 100 nanometara. U nanotehnologiji, čestica se navodi kao mali objekat koji se ponaša kao cjelina u odnosu na prijevoz i svojstva. Čestice se dalje svrstavaju i po promjeru. Ekstremno fine čestice su iste kao nanočestice između 1 i 100 nanometara veličine; fine čestice imaju veličinu od 100 do 2.500 nanometara, dok grube čestice pokrivaju veličinu od 2.500 do 10.000 nanometara.

Istraživanje nanočestica je trenutno poprište intenzivnog naučnog istraživanja kako bi ih se iskoristilo za široku potencijalnu uporabu na biomedicinskom, optičkom i elektroničkom polju. Nacionalna nanotehnologijska inicijativa je dovela do velikodušnih javnih fondova kako bi se financiralo istraživanje nanočestica u SAD-u.

## Izvori

## Dodatna literatura
*
*
*Nanoparticles Used In Solar Energy Conversion (ScienceDaily).
*Nanoparticles: An occupational hygiene review  by RJ Aitken and others. Health and Safety Executive Research Report 274/2004
*EMERGNANO: A review of completed and near completed environment, health and safety research on nanomaterials and nanotechnology  by RJ Aitken and others.
*High transmission Tandem DMA for nanoparticle studies by SEADM, 2014.
## Vanjske veze
*Nanohedron.com  fotografije nanočestica
*Lectures on All Phases of Nanoparticle Science and Technology 
*ENPRA – Risk Assessment of Engineered NanoParticles EC FP7 Projekt
Monty Python and the Holy Grail

***Monty Python i Sveti gral*** (engleski **Monty Python and the Holy Grail**) britanska je filmska komedija iz 1975. koju je zajedno napisala skupina Monty Python (Graham Chapman, John Cleese, Terry Gilliam, Eric Idle, Terry Jones, Michael Palin) a režirali Jones i Gilliam. Snimljena je tijekom pauze između treće i četvrte sezone popularne humoristične serije na BBC-u, *[[Monty Python's Flying Circus]]*.

Za razliku od prvog filma skupine, *[[And Now for Something Completely Different]]*, koji je kompilacija skečeva iz prve dvije sezone serije, *Sveti gral* je originalno zamišljen film, te se stoga povremeno smatra prvim "pravim" filmom skupine. Film je parodija legendi o odiseji kralja Arthura i njegovih vitezova tijekom potrage za Svetim gralom nakon što im glas Boga da zadatak potražiti ga, bez da je naveo gdje ga mogu naći. Film je bio uspjeh prilikom premijere, a Idle je film čak iskoristio za nadahnuće za njegov kazališni mjuzikl *[[Spamalot]]* iz 2005.

*Monty Python i Sveti gral* je bio komercijalni uspjeh, te svojedobno bio čak nakomercijalniji britanski film u američkim kinima 1975. Ostao je popularan te primio hvalospjeve kritičara, a zbog  apsurdno-burlesknih situacija i šala postao je i instant kultni film. ABC-jeva emisija *Best in Film: The Greatest Movies of Our Time* je film stavila na drugo mjesto na listi najboljih komedija svih vremena; čitatelji britanskog časopisa *[[Total Film]]* su ga rangirali kao peta najbolja komedija svih vremena dok je u anketi kanala Channel 4 završio 2000. na visokom šestom mjestu

## Glavne uloge
*Graham Chapman - Kralj Arthur / glas Boga / Stražar / srednja glava troglavog viteza
*John Cleese - Sir Lancelot / drugi vojnik uvodne scene / čovjek sa tijelom u sceni kuge / vitez koji pjeva / Crni vitez / Treći seljak / Francuski vojnik / Tim
*Terry Gilliam - Patsy / Starac / Zeleni vitez / Viet koji pjeva / Sir Bors / Animator sa slabim srcem
*Eric Idle -  Sir Robin
*Terry Jones - Sir Bedivere / Dennisova majka / lijeva glava troglavog viteza / Francuski vitez
*Michael Palin - Sir Galahad
*Neil Innes - Sluga Sir Robina
*Connie Booth - Vještica
## Reference

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 2012 interview with Carol Cleveland, covering ''Holy Grail'' and the TV series 
* Estimating the Airspeed Velocity of an Unladen Swallow
Branko Črnac Tusta

**Branko Črnac – Tusta** (1955–2012) bio je jugoslovenski i hrvatski pevač, frontmen kultne pank-grupe KUD Idijoti.

## Biografija
Rođen je 6. oktobra 1955. godine u Puli, u porodici poreklom sa Ćićarije.

Završio je Tehničku školu u Puli, a od 1978. godine pa do kraja života radio je u Fabrici električnih mašina i uređaja Uljanik (TESU), gde je eventualno došao do položaja šefa odseka; bio je sindikalni poverenik Sindikata Istre, Kvarnera i Dalmacije, i aktivno je učestvovao u sindikalnim aktivnostima i radničkim protestima.

KUD Idijotima pridružio se 1985. godine, četiri godine nakon njihovog osnivanja, i zbog svoje harizme, scenskog nastupa i iskrenih antifašističkih ubeđenja ubrzo je postao jedan od najprepoznatljivijih i najznačajnijih pevača jugoslovenskog panka. Nastupao je na mnogobrojnim koncertima širom bivše Jugoslavije i u inostranstvu. Poslednji put je nastupio na sceni 26. februara 2011. godine u Zelenom gaju u Sloveniji.

Branko Črnac Tusta umro je od posledica karcinoma pluća i grla 14. oktobra 2012. godine. Sahranjen je na gradskom groblju u Puli.

## Diskografija
Tusta je kao frontmen KUD Idijota učestvovao u snimanju svih objavljenih albuma benda:
* *Legendarni uživo* (1986)
* *Bolje izdati ploču nego prijatelja* (1987)
* *Lutke na koncu* (1987)
* *Hoćemo cenzuru* (1988)
* *Live in Biel* (1988)
* *Bolivija R’n’R* (1989)
* *Mi smo ovdje samo zbog para* (1990)
* *Đuro voz sold aut* (1991)
* *Glupost je neuništiva* (1992)
* *Tako je govorio ZaraTusta* (1993)
* *Istra ti materina* (1995)
* *Megapank* (1995)
* *Fuck* (1996)
* *Single collection vol. 1* (1997)
* *Cijena ponosa* (1997)
* *Gratis hits live! * (1999)
* *Remek-djelo* (2001)

## Počasti
Na drugu godišnjicu njegove smrti, u njegovu čast nazvana je jedna ulica u Puli, stepenište koje vodi do rok-kluba Uljanik.

Reditelj Andrej Korovljev snima dokumentarni film o Tustinom životu.

## Reference

## Vanjske veze
* KUD Idijoti
Heddy Kun

**Heddy Kun** (rođena: ***Heddy Davidović***) (Ilok, 1936), izraelska slikarica rođena u Iloku za vrijeme Kraljevine Jugoslavije.

## Biografija
Heddy Kun je rođena 1936 godine u Iloku u židovskoj porodici Avrama i Ester Davidović. Tijekom Drugog svjetskog rata i Holokausta, Heddy je koncentracijskom logoru Jasenovac izgubila oca, a u plinskim komorama Auschwitza majku i mlađeg brata Lazara. Ona je preživjela nakon što je sa starijim bratom Šalomom bila prokrijumčarena iz Iloka u Budimpeštu kod bake i djeda sa majčine strane. 1941 živjeli su u budimpeštanskom getu, gdje su dijelili sobu sa trideset ljudi. Heddy je uspjela preživjeti Holokaust skrivajući se sa bakom, djedom i bratom u Budimpešti. Nakon rata preselila se u Pečuh gdje se oporavljala od strahota rata i gdje je završila studij slikarstva na Akademiji za umjetnost u Budimpešti. U Izrael je emigrirala 1956 godine, smjestivši se u Tel Avivu. Izlagala je u širom Izraela; u "Rosenfeld Galeriji" u Tel Aviv, "Feferberg Galeriji" u Jeruzalemu i "Weizman Galeriji" u Beersheba. Također je izlagala u mnogim svjetskim gradovima počevši od: New Yorka, Londona, Budimpešte, Sidneja, Amsterdama, Parisa, Berlina, Toronta, Rima and Brisela. Sliku joj odišu jakim i svjetlim bojama. Njezine slike su spoj prirodnog i impresionističkog stila, s naglaskom na svjetlo i način na koji sunce utječe na naslikani objekt. Bilo da je riječ o planini, olujnom moru ili vratima - njezini učinci se postižu kratkim i jakim potezima kista. Heddy ima izniman osjećaj za boje, vidljiv na slikama s cvijećem i krajolicima. More i nebo se stalno reflektiraju u njenim slikama, mijenjajući se u prirodi. U martu 2010 dodijeljena joj je nagrada za životno djelo "Internacionalnog udruženja za građanska prava". Iz braka sa Zeevom Kunom, Heddy ima sina Shay Kuna, koji je poznati izraelsko-američki slikar.

## Reference
Ikona (računarstvo)

**Ikona** () je u računarstvu piktogram prikazan na računarnom monitor u grafičkom korisničkom interfejsu za pomoć korisniku pri navigaciji po računarnom sistemu ili prenosnom uređaju. Sama ikona je brzo razumljivi simbol alata programske opreme, funkcije ili podatkovne datoteke, koje su dostopne na sistemu te je najobi;nije prometni znak ili podrobna ilustracija radnog entiteta koga predstavlja. Lako služi kao elektronska hiperveza ili datotečna veza za pristup programa ili podataka. Korisnik lako aktivira ikonu s mišem, tastarurom, kazaljkom, prstom a odnedavno i sa glasovnimi komandi. Njihovo postavljanje na ekran zajedno sa drugim ikonoma lako daje detaljne informacije korisniku o njihovom kori[tenju. Pri aktiviranju ikone se korisnik neposredno koristi ili izlazi  iz identificirane funkcije bez dodatnih zahtjeva za datotekama ili kodovima.

## Izvori

## Literatura

*
Victor Ponta

**Viktor Ponta** (; Bukurešt, 20. septembar 1972) je rumunski političar i aktuelni premijer Rumunije od maja 2012. godine. Takođe je i vođa rumunske Socijaldemokratske partije od 2010. godine. Diplomirao je pravo na Univerzitetu u Bukureštu 1995, a 2003. doktorirao krivično pravo.

4. novembra 2015. je podneo ostavku posle uličnih protesta izazvanih masovnom pogibijom u požaru noćnog kluba Kolektif u Bukureštu.

## Reference

## Vanjske veze