Mihal Grameno

**Mihal Grameno** (13. januar 1871 – 5. februar 1931) bio je albanski političar, književnik, novinar i sudionik Albanskog narodnog preporoda. Bio je jedan od četiri prvobitno imenovana delegata iz Korče u Albanski nacionalni kongres, koji je 28. novembra 1912. proglasio neovisnost Albanije.

## Život
Mihal Grameno rođen je u mjestu Korči u trgovačkoj obitelji. Pohađao lokalnu srednju školu prije no što se preseilio u Rumunjsku 1885. godine. U Bukureštu se uključio u Albansko narodni preporod, gdje se pokret ubrzo srušio iz financijskih razloga. Godine 1907. pridružio se novoosnovanom kačačkoj skupini Čerčiza Topulija, ranoj gerilskoj jedinici koja se borila protiv osmanskih trupa i politike sultana Abdula Hamida II u Albaniji.

Tijekom mladoturske revolucije (1908), jedan pd zapovjednika mladoturaka Ahmed Nijazi-beg sastao se 23. jula 1908. u Resenu (danas u Sjevernoj Makedoniji) s gerilskim vođama Topulljem i Gramenom, gdje je izrazio zahvalnost i iznio svoj stav da je ustav koji je predložio Komitet za jedinstvo i napredak povoljan za albanski narod. Grameno se zajedno s Topulijem i Nijazijem pojavio na fotografijama koje su tijekom revolucije snimila braća Manakis.

Grameno je 1909. godine u Korči osnovao Pravoslavnu ligu () i služio kao urednik istoimenog časopisa tijekom 1909–1910. godine. Godine 1910. organizacija je proglasila uspostavu neovisne Albanske pravoslavne crkve, no Osmansko Carstvo i Carigradska patrijaršija nisu je priznali. Gramena su 1910. godine uhitile osmanske vlasti zbog suradnje s časopisom  *Jedinstvo nacije* ().

Tijekom ustanka 1911. godine Grameno je putovao služeći kao veza između albanskih revolucionara u albanskim naseljima i vođa albanskog nacionalnog pokreta u Istanbulu radi koordinacije oružanih aktivnosti protiv Osmanskog Carstva i rada na odvajanju albanskih zemalja od osmanske države.

Mihal Grameno bio je jedan od četiri prvobitno imenovana delegata iz Korče u Albanski nacionalni kongres, koji je proglasio neovisnost Albanije 28. novembra 1912. godine. Iako je Osmansko Carstvo dopustilo Ismailu Kemaliju da ode u Valonu i nastavi sa svojim političkim aktivnostima, osmanski službenici u Korči blokirali su komunikaciju, sprječavajući slanje brzojavnih poruka u grad i izvan njega. Grameno i njegovi sunarodnjaci Menduh Zavalani, Stavro Karoli i Estref Vërleni saznali su kasnije o održavanju kongresu za neovisnost i stigli su u Vloru pet dana kasnije, dok su ih tijekom prvog dana Kongresa mijenjali Pandeli Cale, Thanas Floqi i Spiridon Ilo.

Nakon proglašenja neovisnosti, Grameno je radio kao urednik tjednika *Koha* (), koji je prvotno izlazio u Korči, a kasnije u Jamestownu u New Yorku, gdje je živio od 1915. do 1919. godine. Putovao je natrag u Europu da predstavlja Albaniju kroz albansko-američku zajednicu na Pariškoj mirovnoj konferenciji 1919. godine, a sljedeće se godine vratio u Albaniju.

Tijekom 1920-ih godina bavio se novinarskom i književnom djelatnošću sve dok se zbog lošeg zdravlja nije povukao iz javnog života. Rezigniran i teško bolestan, umro je 5. febriara 1931. u Korči.

## Djela

Među objavljenim djelima Mihala Gramena nalaze se:
**Vdekja* (*Smrt*), rodoljubiva poema objavljena 1903. godine;
**Mallkimi i gjuhës shqipe*, (*Prokletstvo na albanskom jeziku*), komedija objaljena u Bukureštu 1905. godine;
**Vdekja e Piros* (*[[Pir]]ova smrt*), historijska tragedija objavljena u Sofiji 1906. godine;
**Oxhaku* (*Ognjište*), *E puthura* (*Poljubljena*) i *Varr' i pagëzimit* (*Grob krštenja*), pripovijetke objavljene u Korči 1909. godine;
* *Plagët* (*Rane*), pjesnička zbirka objavljena u Manastiru 1912. godine;
* *Kryengritja shqiptare* (*Albanski ustanak*), memoari u kojima opisuje svoje iskustvo kao borca protiv osmanske i grčke vojske, objavljeni u Korči 1925. godine.

## Reference

## Litartura
* 
*
*
*

## Vanjske veze
*Works (in Albanian)