open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vučak (Smederevo)

**Vučak** je naselje u opštini Smederevo u Podunavskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 1655 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1364 stanovnika).

## Historija
Vučak se malazi južno od Smedereva. Vučak je starije naselje . nema pisanih podataka, a i predanje ne zna ništa o tome kada je selo osnovano. Prve pisane podadke iz početka 18.veka. Na karti iz doba austriske vladavine (1718-1739.g) zabeleženo je ovo mesto pod imenom Wutschak. Kasnije se Vučak spominje u aračkim spiskovima i imao je 1818.g. 29 kuća a 1822.g. 27 kuća. Godine 1846.g. Vučak je imao 37 kuća a po popisu 1921.g. imao je 117 kuća sa 606 stanovnika.

Najstarije porodice su: Šestići, Cvetkovići, Jocići, Pavkovići, Milićevići, Nikolići, Živojinovići i ostali pridošli. . (podaci datiraju od 1718-1925. g).).

## Demografija
U naselju Vučak živi 1251 punoletni stanovnik, a prosečna starost stanovništva iznosi 36,9 godina (36,2 kod muškaraca i 37,6 kod žena). U naselju ima 513 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,23.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.

## Reference

Korisćena litertura:
* „Letopis“: *Podunavska mesta i običaji* Marina (Beč 1999 g.).
* Letopis period 1812 – 2009 g. Sastavio od Pisanih tragova, Letopisa, po predanju mesta u Južnoj Srbiji, mesta i običaji nastanak sela ko su bili Doseljenici čime se bavili meštani

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Minucije Feliks

**Marko Minucije Feliks** (*Marcus Minucius Felix*) je bio kršćanski apologet, koji je napisao djelo pod naslovom Octavius.

Spis se pominje u Laktancijevu djelu »Divinae institutiones« (5, 1,21), gde se ujedno za Minucija kaže da zauzima odlično mjesto na forumu. Jeronim takođe prenosi da je Minucije Feliks napisao dijalog u kojem disputiraju kršćanin i poganin.

Minucije Feliks bio je ugledan pravnik u Rimu (advokat). Iz samog djela »Octavius« saznajemo da je njegovo puno ime Marcus Minutius Felix, kao i to da se na kršćanstvo obratio u zreloj dobi (Oct. 1, 4). Misli se da je podrijetlom bio iz Afrike.

## Reference

## Vanjske veze
*
Vikend (razvrstavanje)

**Vikend** može biti:
* Vikend, konac tjedna, kraj sedmice, vrijeme odmora od subote do ponedjeljka ujutro; nedjeljni odmor; 
* Boravak u prirodi ili izlet koji se obično pravi subotom i nedjeljom; 
## Novine i filmovi
* Vikend (tjednik), obiteljska nedjeljna revija za zdraviji i kvalitetniji život, izlazila u Zagrebu od 1969. godine;
* **Vikend**, igrani film Waltera Rutimana iz 1930. godine;
* Vikend (1967), igrani film francuskog režisera Jean-Luca Godarda iz 1967. godine.

## Povezano
* 
* 

## Izvori
*
Stotinka

**Stotinka** može biti:
* Stoti dio bugarskog leva;
* Stoti dio sekunde, koji se koristi za mjerenje vrlo kratkih vremenskih intervala ili za precizno mjerenje vremena npr. u atletskim, plivačkim, skijaškim itd. trkama;
Obred

Slično ritualu, **obred** predstavlja kodifikovan oblik ponašanja, sa ciljem da se simbolički utiče na fizički svet. Služi za identifikaciju grupe - selo, pleme, narod.
Vaterpolo reprezentacija Italije

**Talijanska vaterpolska reprezentacija** predstavlja državu Italiju u športu vaterpolu.

Nadimak ove reprezentacije je *settebello*.

## Povijest i uspjesi

Osvojena odličja:
* na OIi: 3 zlata, 1 srebro i 2 bronce
* na SP: 3 zlata, 2 srebra i 1 bronca
* na EP: 3 zlata, 1 srebro i 5 bronca

## Historija
Slava talijanske izabrane postave je počela na OI 1948. u Londonu, kada su Talijani, ondašnji aktualni europski prvaci sa EP-a godinu prije, osvojili prvo zlatno olimpijsko odličje u sastavu: Pasquale Buonocore, Emilio Bulgarelli, Mario Majoni, Cesare Rubini, Geminio Ognio, Gianfranco Pandolfini, Aldo Ghira, Gildo Arena e Tullo Pandolfini (Luigi Fabiano, Alfredo Toribolo). 
Na putu do zlatnog odličja, talijanska je vrsta pobijedila Australiju sa 9:0, sa Jugoslavijom odigrala 4:4, pobijedila Mađarsku sa 4:3, Egipat sa 5:1, Francusku sa 5:2, Belgiju sa 4:2 i Nizozemsku sa 4:2.

## Sastav
Mercija

**Mercija** ili **Mersija** (fonetski:ˈmɜrsiə, ˈmɜrʃə)
je bilo jedno od kraljevstava anglosaksonske Heptarhije. Središte joj je bila rijeka Trent i njene pritoke u oblasti danas poznatoj kao Midlands. Ime predstavlja latinizaciju staroengleskog naziva ***Mierce*** ili ***Myrce***, što znači "graničari".

Mercija se graničila sa Nortumbrijom, Powysom, kraljevstvima južnog Walesa, Wessexom, Sussexom, Essexom i Istočnom Anglijom.

Počeci države se tradicionalno vezuju uz 6. vijek, odnosno Icela, polumitskog vođu Angla koji je prešao Sjeverno more te čiji su se potomci naselili na području Mercije. Kao prvi historijski atestirani kralj se spominje Creoda, koji je na vlast došao oko 584. Od početka 7. do kraja 8. vijeka Mercija se borila sa Nortumbrijom za hegemoniju nad ostalim anglosaksonskim kraljevstvima. Ishod bitke kod Ellenduna 823. je pak hegemoniju prepustila njenom južnom susjedu Wessexu. Slabljenju Mercije je doprinijela i invazija Danaca krajem 8. vijeka, koja je dovela do okupacije istočnog dijela države. Preostali dio je pao u vazalni odnos prema Wessexu. Nakon smrti kralja kralja Aethelflaeda je 917. pripojena Wessexu, te je tako postala dio Engleske. Mercija je nakon toga neko vrijeme postojala kao zasebna administrativna jedinica sve do 1017. Mercijanci se kao poseban narod posljednji put spominju 1049.

Izraz *Mercija* se danas široko koristi od strane vojnih jedinica, policijskih organa, te raznih nevladinih organizacija u suvremenoj Engleskoj.

## Izvori

## Vanjske veze

* Mercian History: History Project
* Recensions of manuscripts of the "Hidage" 
* The Staffordshire Hoard
Kaybolan Yıllar (TV serija)

***Kaybolan Yıllar*** () je turska TV serija koja se originalno emituje od 2006. godine. Radnja prikazuje živote troje dece razdvojenih u detinjstvu koji tokom decenija kreću različitim životnim putevima.

U Srbiji se od 2011. godine prikazivala na programu Happy TV.

## Radnja

Esmer i Ali su jedne kišovite noći pronašli bebu ispred sirotišta,to je ćerka Sedamnaestogodišnje Bugarke(Rose) koja je ostala trudna,kad ju je njen očuh silovao.On je bio vrlo uticajan čovek,pa nije mogao podneti skandal u porodici,pa je Rosu poslao u Istanbul,i rekao joj da je njeno dete po rođenju umrlo.Kada su je Esmer i Ali uzeli,devojčica je prestala plakati u njihovim rukama.Deca su već postala nerazdvojna,ali ubrzo će jedna bogata porodica usvojiti Ajlin(tako se zvala ta devojčica) i odvešće je zauvek iz sirotišta...

## Uloge
*Yesim Buber (Ajlin\Ezo);
*Saruhan Hunel (Esmer);
*Burak Haki (Ali);
*Semra Dincer (Rosa);
*Fikret Hakan (Sulejman).

## Vanjske veze
* 
*  na Happy TV
Kristin Davis

**Kristin Davis** (Boulder, Colorado, SAD, 24.2. 1965. - ) je američka glumica. Najpoznatija je po slavnoj seriji "Seks i grad".

## Mlade godine
Davis se rodila u Boulderu, Colorado. Njeni roditelji su se razveli kad je Kristin bila beba. Njen očuh, profesor Keith Davis, ju je posvojio nakon što se oženio njenom majkom, Dorothy 1968. godine. Ima tri sestre iz prethodnog braka svog očuha. Davis je s 9 godina shvatila da se želi baviti glumom kad je glumila u predstavi Snjeguljica i sedam patuljaka. 1983. diplomirala je u "A.C. Flora" srednjoj školi. Iz Columbie, South Carolina se tada preselila u New Jersey.

## Karijera
Nakon diplomiranja 1987. godine, Kristin se preselila u New York City, gdje je radila kao konobarica, prije nego što je otvorila yoga studio s prijateljicom. 1991. glumila je u nekoliko epizoda sapunice "General Hospital". 1995. je dobila ulogu Brooke Armstrong Campbell u seriji "Melrose Place". Godinu dana kasnije, napustila je seriju nakon što su producenti ubili njen lik. Kasnije, Kristin se pojavila u serijama "Friends", Seinfeld" i Will and Grace".

1998. Kristin je izabrana za ulogu Charlotte York u seriji "Sex and the City". Sa tom ulogom Kristin je postala svjetski priznata i poznata glumica. Serija se završila 2004. godine. U finalnoj sezoni, Kristin je osvojila nomininaciju za Zlatni globus. Kristin je glumila i u dva filma inspirisana serijom Sex and the City: The Movie i Sex and the City 2.

Filmovi u kojima je Davis glumila uključuju *[[The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3D]]*, *[[The Shaggy Dog]]* te *[[Deck the Halls (film)|Deck the Halls]]*. 2009. Kristin je glumila u filmu *[[Couples Retreat]]*, komediji o 4 para na terapiji.

## Privatni život
Davis je oporavljeni alkoholičar. Davis trenutno živi u Los Angelesu, California.

## Filmografija
### Filmovi

### Televizija

## Vanjske veze

* IMDb profil
* Intervju
Stojan Kostov

**Stojan Kostov** (; Bunuševac, Vranje, 1832 - Ćustendil, 12. novembar 1897) je bio bugarski pravnik i prosvetni radnik i jedna od ličnosti bugarskog narodnog preporoda. Studirao je u Plovdivu kod Najdena Gerova, a kasnije od 1853 do 1868, sa dve pauze (1859 i 1862-1864), je radio kao činovnik. Bio je učitelj u Vranju i Skoplju. 1864. godine je objavio udžbenik "Kratka aritmetika". Dana 12. marta 1871. godine postaje predstavnik eparhije Skopja na bugarskom crkvenom veću u Carigradu 1871. i učestvovao je u izradi Statuta bugarske egzarhije. Godine 1877. su ga uhapsile turske vlasti i odvele u Dijarbakir, odakle je pobjegao. Posle rusko-turskog rata je živeo u Kneževini Bugarskoj i radio kao advokat.

## Izvori
Srednjevo

**Srednjevo** je naselje u opštini Veliko Gradište u Braničevskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 530 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 693 stanovnika).

## Demografija
U naselju Srednjevo živi 435 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 45,0 godina (44,2 kod muškaraca i 45,6 kod žena). U naselju ima 151 domaćinstvo, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,51.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Isa

**Isa, sin Merjemin** () je ime pod kojim je poznat **[[Isus]] u [[islam]]u**. U islamu, Isus (arapski: عيسى‎ *Isa*) se smatra Božjim poslanikom, odnosno prorokom (arapski: رسول *rasul*) koji je, kao i ostali proroci pre i posle njega govorio o jednome Bogu (arapski: *[[Alah]]*).

Muslimani takođe smatraju da je Isus bio Mesija (arapski: *maših*) kojeg je Bog poslao deci Izraela sa novim svetim pismom, jevanđeljem (arapski: إنجيل *indžil*). Kuran takođe tvrdi da je Isus čudotvorno rođen od device Marije (arapski: Mirjam) i da je vršio čuda po dopuštenju Božjem.

Međutim, muslimani ne dele hrišćansko verovanje u Isusovu božanstvenost. Islam negira da je Isus Bog ili Božji sin, tvrdeći da je on bio običan čovek koji je, poput ostalih proroka, bio izabran da širi Božju poruku. Islamski sveti spisi strogo odbijaju pripisivanje božanstva ikome drugom, naglašavajući jedinstvo Boga (arapski: توحيد‎ *[[tevhid]]*).

Poput svih proroka u Islamu, Isus se smatra muslimanom (arapski: مسلم‎ - *onaj koji se pokorava Bogu*); on je učio ljude da prihvate ispravan put pokoravanja Božjoj volji. Isa se u islamu smatra pretečom Muhameda, i veruje se da je predvideo njegov dolazak. Prema islamskim spisima, Isus niti je ubijen niti je raspet već je samo tako izgledalo (vidi doketizam); uistinu, on je živ uznesen na nebo:

Većina muslimana veruje da će se sudnjeg dana Isus vratiti na zemlju da uspostavi pravdu i pobedi islamskog Antihrista, Dadžala (arapski: الدّجّال).

Prema islamskom verovanju, Isus će kao pravedni vladar ostati na Zemlji četrdeset godina, nakon čega će umreti. Dženazu će mu klanjati muslimani i sahraniti ga.

## Reference

## Vanjske veze

*  Kako muslimani vide Uskrs
*  Jesus, Son of Mary - A Messenger of Allah 
*  The Muslim Jesus (video)  - dokumentarac o Isusu iz ugla muslimana.
*  Jesus: A Summary of the Points About Which Islam and Christianity Agree and Disagree Dr. Alan Godlas, University of Georgia.
Prošlost

**Prošlost** je skup vremena prošlih događaja iz prethodnog razdoblja, dakle prije određene točke u vremenskoj skali. Postoje različita shvaćanja i ovisno o predmetu razlikuje se koliko vremena od događaja mora proći da bi se moglo govoriti prošlosti.
Prošlost se nalazi na vremenskoj skali prije sadašnjosti i na nju se nema utjecaja, dakle prošlost je nepromjenjiva.

**Jučer** se odnosi se na nedavnu prošlosti osobito na posljednji kalendarski dan.

Znanost koja se bavi proučavanjem prošlih događaja i zbivanja je povijest.

## Gramatika sprksohrvatskog jezika
Gramatika srpskohrvatskog jezika ima četiri prošla glagolska vremena:
* pluskvamperfekt (pretprošlo vrijeme)
* perfekt 
* imperfekt
* aorist

## Fizika
U vezi s promjenom idejne koncepcije vremena nakon pojave Einsteinove Posebne teorije relativnosti, pojmovi prošlosti, sadašnjosti i budućnosti doživjeli su re-interpretacije.

U Znanstvenoj fantastici vremenska putovanja omogučavaju fiktivni povratak u prošlost što može dovesti do paradoksa.

## Povezano
* Fosil
* Arhaizmi
* Muzej
* Nostalgija
* Arheologija
* Sadašnjost
* Budućnost
Nostalgija

**Nostalgija** (iz starogrčkog νόστος, nóstos (= *povratak, prošlost*) i άλγος, álgos (= *bol*) označava tugu ili čežnju za nečim što više ne postoji.

## Psihologija
Riječ je skovao njemački liječnik J. Hofer godine 1688. za dijagnozu tuge kod švicarskih vojnika plaćenika, koji se odavno bilo odvojeni od domovine u inozemstvu.

U psihologiji morbidna nostalgija je tuga za minulim vremenima. Pacijent obično idealizira prošlost za razliku od sadašnjosti. Razlog može biti gubitak sigurnosti u životu ili čak i jednostavno starenje.

## Povezano
* Jugonostalgija
Sadašnjost

**Sadašnjost** označava neodređeno razdoblje između proteklog vremena (prošlosti) i budućnosti. Kao sinonimi se rabe pojmovi danas i sada.
Budućnost

U linearnom konceptu vremena, **budućnost** je dio vremenske linije koji tek treba da se dogodi, odnosno mesto u prostor-vremenu gde se nalaze svi događaji koji se još nisu desili. U ovom smislu, budućnost je suprotna prošlosti (nizu događaja koji su se već dogodili) i sadašnjosti (pojave koje se dešavaju sada).

Budućnost je uvek zauzimala posebno mesto u filozofiji i, uopšte, ljudskom umu. Ovo je iz razloga većim delom zato što ljudska bića često žele prognozu događaja koji će se desiti. Možda je moguće tvrditi da evolucija čovečjeg mozga velikim delom predstavlja evoluciju u spoznajnim sposobnostima koje su potrebne da se predvidi budućnost, tj. apstraktna mašta, logika i indukcija. Mašta nam dozvoljava da "vidimo" (odnosno predvidimo) mogući model date situacije bez *posmatranja* iste, ublažujući time rizike. Logičko rezonovanje dozvoljava da se predvide neizbežne posledice akcija i situacija, pa samim tim daje korisne podatke o budućim događajima. Indukcija dozvoljava povezivanje uzroka sa posledicama, osnovni preduslov za svaku prognozu budućeg vremena.

Uprkos ovim spoznajnim alatima za razumevanje budućnosti, stohastička priroda mnogih prirodnih i društvenih procesa je učinila predviđanje budućnosti dugo traženim ciljem mnogih ljudi i kultura kroz istoriju. Ljudi koji tvrde da vide budućnost, kao što su proroci, uživali su veliko priznanje pa čak i društveni značaj u mnogim prošlim i sadašnjim zajednicama. Cele pseudonauke, kao što su astrologija i hijeromantija, pravljene su sa ciljem predviđanja budućnosti. Dobar deo fizičke nauke se takođe može protumačiti kao pokušaj da se naprave kvantitativna i objektivna predviđanja vezana za događaje.

Budućnost takođe čini bitnu temu za religiju. Religije često nude proricanja o životu posle smrti, kao i o kraju sveta. Sukob u hrišćanskoj religiji između Božjeg saznanja o budućnosti i slobode čovečanstva vodi, na primer, do doktrine o predestinaciji

## Povezano
* Buduće vreme
* Kraj civilizacije
* Ekstrapolacija
* Neuspešna predviđanja
* Gatanje
* Futurizam
* Futurologija
* Nada
* Predviđanje
* Naučna fantastika
* Vremenska prognoza

## Vanjske veze
* Projekat Utopian.de - mreža budućnosti
* Institut za budućnost
* The Future - iz radio emisije *The Sound of Young America*
* News of Future - Future News for Year 2020 and Beyond.
Agostinho Neto

**António Agostinho Neto** (Bengo, 17. rujna 1922. - Moskva, 10. rujna 1979.), prvi predsjednik Angole (1975. - 1979.), vođa MPLA-a tijekom rata za nezavisnost i građanskog rata i pisac. Netov značaj u rodnoj domovini izrazito je velik, zbog čega se njegov rođendan Angoli slavi kao Nacionalni dan heroja.

Neto je rođen 17. rujna 1922. u malom mjestu Ícolo e Bengo u istoimenoj provinciji. Srednju školu završio je u Luandi, a studij medicine u Portugalu gdje je uspješno kombinirao akademski uspjeh s političkim aktivizmom, zbog kojeg je bio i uhićen od strane PIDE-a, Salazarove sigurnosne policije. Nakon odsluženja sedmogodišnje kazne, diplomirao je i oženio se Marijom Eugénijom da Silva da bi se 1959. vratio u rodnu Angolu.

U prosincu 1956. dolazi do spajanja Angolske komunističke partije i Stranke ujedinjene borbe Afrikanaca u Angoli u jedinstvenu stranku pod nazivom Narodni pokret za oslobođenje Angole (MPLA) s Netom kao predsjednikom i Viriatom da Cruzom kao generalnim sekretarom. Neto se ubrzo našao na meti vlasti u Lisabonu (koja je tada još uvijek držala Angolu), tako da je ponovo uhićen već 1960. godine. Njegovi pacijenti i advokatori održali su prosvjednu povorku kako bi spriječili uhićenje, ali su ubrzo zaustavljeni od strane portugalske vojske koja je, pucajući na prosvjednike, ubila 30 i ranila 200 ljudi. Taj se događaj danas pamti kao Masakr u Ícolo e Bengu. Neto je isprva poslan na Cape Verde, ali je kasnije odveden u Lisabon. Nakon nekog vremena, zbog pritiska javnosti, pušten je na kućni pritvor, ali je uspio pobjeći, sakrivši se isprva u Maroku, a onda u Zairu.

Godine 1962. posjećuje Washington, DC i traži pomoć od predsjednika Kennedyja, ali predsjednikova se administracija okrenula i podršku pružila antikomunističkoj FNLA koju je predvodio Holden Roberto. Godine 1965. upoznaje Che Guevaru, a nakon nekoliko posjeta Havani i Fidela Castra koji mu je pružio otvorenu podršku.

Nakon što je 1974. Revolucija karanfila u Portugalu svrgnula Salazarovog nasljednika Marcela Caetana s vlasti, u Angoli je došlo do profiliranja triju struja koje su htjele preuzeti vlast. Netov MPLA je bio jedan od njih. Nakon 14 godina borbe za nezavisnost, Angola je službeno nastala 11. studenog 1975., a Agostinho Neto postao je njezin prvi predsjednik. Neto je uspostavio čvrste veze i njegovao dobre odnose sa Sovjetskim Savezom i ostalim zemljama Istočnog bloka te drugim komunističkim zemljama, posebice Kubom. Iako je njegova službena politika bila marksističko-lenjinistička, Netov režim bio je puno bliži socijalističkom, nego komunističkom sustavu. Rezultat toga bilo je represivno gušenje pokreta frakcionista 1977. prilikom pokušaja državnog udara.

Odmah po dolasku na vlast izbio je u Angoli oštar građanski rat između Netovih snaga i antikomunističkih snaga koje je podržavao Zapadni blok. Neto je ubrzo obolio od karcinoma te je odveden u Moskvu na operaciju. Tu je i umro, tijekom operacije, 10. rujna 1979., sedam dana prije svog 57. rođendana. Na čelu države ga je naslijedio Jose Eduardo dos Santos koji je nastavio voditi MPLA u građanskom ratu.
Dositej Samarićanin

**Dositej** je bio propovednik iz Samarije iz 1. vijeka, na kojega se u Samariji primjenjivali biblijski stihovi (»*Proroka kao što sam ja, podići će ti Jahve, Bog tvoj*«, Ponovljeni zakon 18, 15). Po Hegesipu je došao poslije Simona, a po pseudo-Klementinama bio je Simonov učitelj. Na svaki način, Dositej je odigrao značajnu ulogu u oblikovanju pretkršćanskog fonda gnostičkih ideja.

## Izvori
Budućnost (razvrstavanje)

Reč **Budućnost** može imati više značenja:
* Budućnost - nešto što tek treba da se desi
* Buduće vreme - jedno od vremena u lingvistici

## Sport
* KK Budućnost Podgorica - košarkaški klub iz Podgorice
* FK Budućnost - fudbalski klub
* OK Budućnost - odbojkaški klub

## Privreda
* Budućnost (Jagodina) - Fabrike nameštaja i ambalaže u Jagodini
* Budućnost (klanica) - Klanica nedaleko od Kragujevca
Prostorvreme

U teoriji relativnosti, **prostorvrijeme** je prostor koji se uz tri prostorne koordinate opisuje i četvrtom koordinatom razmjernom vremenu. Dok ono što se mjeri kao prostor i kao vrijeme ovisi o gibanju promatrača i za različite je opažače različito, prostor–vrijeme svakomu je isto.

U klasičnome, Newtonovu pogledu na svijet, prostor i vrijeme su apsolutni, vječni i nepromjenjivi, potpuno neovisni jedno o drugomu. Međutim, 1905. godine Albert Ajnštajn je zasnovao svoj rad o specijalnoj relativnosti na dva postulata:

# zakoni fizike su invarijantni (identični) u svim inercijalnim sistemima (tj. neubrzavajućim u odnosu na referentno telo);
# brzina svetlosti u vakuumu ista je za sve posmatrače, bez obzira na kretanje izvora svetlosti.

Logična posledica ovih postulata je nerazdvojnost četiri dimenzije prostora i vremena, koje su do tada smatrane nezavisnim. Pojavljuju se mnoge kontraintuitivne posledice: pored nezavisnosti od kretanja izvora svetlosti, brzina svetlosti ima istu brzinu bez obzira na referentni okvir u kome se meri; rastojanja se menjaju kada se mere u različitim inercijalnim referentnim okvirima i linearna aditivnost brzina više ne važi.

Ajnštajova teorija predstavljala je napredak u odnosu na Lorencovu teoriju o elektromagnetnim fenomenima iz 1904. godine i Poenkareovu teoriju elektrodinamike. Iako su te teorije uključivale jednačine identične onima koje je Ajnštajn uveo (tj. Lorencovu transformaciju), one su u suštini *ad hoc* modeli predloženi za objašnjavanje rezultata eksperimenata - uključujući poznati Majkelson-Morlijev eksperiment - koji su bili izuzetno teški za uklapanje u postojeće paradigme.

Godine 1908. Herman Minkovski, nekadašnji profesor matematike mladog Ajnštajna u Cirihu - predstavio je geometrijsku interpretaciju specijalne relativnosti koja je spojila vreme i tri prostorne dimenzije prostora u jedinstveni četvorodimenzionalni kontinuum, sada poznat kao prostor Minkovskog. Ključna karakteristika ovog tumačenja je formalna definicija intervala prostor-vreme. Iako se mere razdaljine i vremena između događaja razlikuju od mera napravljenih u različitim referentnim okvirima, interval prostor-vreme je nezavisan od inercijalnog referentnog okvira u kojem su merenja napravljena.

Geometrijska interpretacija relativnosti Minkovskog bila je bitna za Anštajnov razvoj opšte teorije relativnosti 1915. godine, gde je pokazao kako masa i energija zakrivljuju ravno prostor-vreme. Dijagrami Minkowskog mogu se koristiti za vizualizaciju relativističkih efekata.

## Reference

## Povezano
* Zakrivljenost
* Teorija relativnosti
* Apsolutni prostor i vreme
Sezen Aksu

**Sezen Aksu** (; rođena 13. jula 1954.) je turska pevačica pop muzike, autor pesama i producent. Popularna je, kako u Turskoj, tako i u inostranstvu. Prodala je preko 40 miliona albuma. Neki njeni nadimci su "Kraljica turskog popa" i "Mali vrabac" (Minik Serçe).

Uticaj Sezen Aksu na tursku pop muziku, kao i svetsku muziku, nastavio se od njenog debitovanja 1975. godine, a ojačan je saradnjom sa brojnim muzičarima, kao što su Sertab Erener, Şebnem Ferah, Aşkın Nur Yengi, Hande Yener i Levent Yüksel. Rad Sezen Aksu sa Tarkanom rezultovao je pojavom hitova kao što su "Şımarık" i "Şıkıdım". Saradnja Sezen Aksu sa Goranom Bregovićem povećala je njenu međunarodnu popularnost. Komponovala je i pesmu "Tridesete", koja se nalazi na novom Severininom albumu "Zdravo Marijo".

## Diskografija

### Albumi
* **1977.** *Allahaısmarladık* 
* **1978.** *Serçe*
* **1980.** *Sevgilerimle*
* **1981.** *Ağlamak Güzeldir* 
* **1982.** *Firuze*
* **1984.** *Sen Ağlama*
* **1986.** *Git* 
* **1988.** *Sezen Aksu 88* 
* **1989.** *Sezen Aksu Söylüyor* 
* **1991.** *Gülümse* 
* **1993.** *Deli Kızın Türküsü* 
* **1995.** *Işık Doğudan Yükselir* 
* **1996.** *Düş Bahçeleri* 
* **1997.** *Düğün ve Cenaze*
* **1998.** *Adı Bende Saklı* 
* **2000.** *Deliveren* 
* **2002.** *Şarkı Söylemek Lazım* 
* **2003.** *Yaz Bitmeden* 
* **2005.** *Bahane* 
* **2005.** *Bahane Remixes*
* **2005.** *Kardelen* 
* **2008.** *Deniz Yıldızı* 
* **2009.** *Yürüyorum Düş Bahçeleri'nde...*
Futurologija

**Futurologija** u društvenim naukama, je studija sadašnjih trendova radi predviđanja budućeg razvoja. Spekulativni i opisni aspekti futurologije se nalaze u utopističkoj književnosti i naučnoj fantastici, metodologiji oblasti sa korenom u tehnološkim prognozama, koje su razvijene pred kraj Drugog svetskog rata, od kojih je delo američkog inženjera mađarskog porekla Teodora fon Karmana pod naslovom *Prema novim horizontima* (1947), istaknut primer.

Futurologiju ili *studije budućnosti* se definiše kao predviđanje budućih događaja na osnovu postojećih uslova. Na taj način futurologija nam govori kako današnje promene (ili njihov izostanak) postaju sutrašnja realnost. Teme i metodi uključuju moguće, verovatne ili poželjne varijacije ili alternativne transofmacije socijalnih ili „prirodnih“ fenomena (nezavisnih od ljudskog uticaja). Često je futurologija povezana sa scenarijima budućnosti. Cilj je da se predstavi kako sadašnji uslovi podležu promeni u okvirima disciplina kao što su ekonomija, sociologija, istorija, inžinjering, matematika, psihologija, fizika, biologija, teologija.
Futurologija se često povezuje sa strateškim projekcijama budućeg razvoja, kakve daje recimo CIA. Osim toga, mnogi poznati mislioci su se angažovali u ovoj oblasti – Semjuel Hantigton, Frensis Fukujama, Zbignjev Bžežinski. Njihove predikcije su bile različite – od „kraja istorije“, do „rata civilizacija“. Dve stvari razlikuju studije budućnosti od istraživanja kakva se inače sprovode unavedenim disciplinama:

1. istražuju se ne samo verovatne, već i moguće ili preferirane budućnosti

2. obično se daje kompletan, „holistički“, pogled na stvarnost baziran na navedenim disciplinama.

## Vanjske veze

* Predviđanje Stivena Latulipa
Car Jing od Zapadnog Lianga

**Car Jing od Zapadnog Lianga** ((西)梁靖帝; fl. 583 - 604), osobno ime **Xiao Cong** (蕭琮), kurtoazno ime **Wenwen** (溫文), formalno **Vojvoda od Jua** (莒公) potom **Vojvoda od Lianga** (梁公), je bio nominalni/sporni, ali i posljednji car kineske dinastije Liang. Kao i njegovom ocu caru Mingu, vlast je bila ograničena na područje Jianglinga, gdje je služio kao vazal dinastiji Sui; zbog toga ga tradicionalni historičari nisu smatrali pravim carem. Godine su njegov stric Xiao Yan (蕭巖) i brat Xiao Huan (蕭瓛) prebjegli južnoj dinastiji Chen. To je caru Wenu od Suija poslužilo kao izgovor da ukine carstvo Liang. Jing, koji je ostao lojalan, opozvan je na dvor gdje je vršio niz formalnih dužnosti. Na njima se nije previše isticao zalaganjem, a kako je sam objasnio, nije htio privlačiti pažnju na sebe. Ni godina života ni godina smrti mu nisu poznate.

## Izvori
* *[[Knjiga Suija]]*, vol. 79.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/swa9.htm 
* *[[Historija Sjevernih dinastija]]*, vol. 93.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/bs11.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 175, 176, 178, 180.

|-

 Dio historičara smatra da je Xiao Xi, koji je sebe proglasio carem Lianga 30 godina kasnije, bio njegov nasljednik.
Hussa od Bernicije

**Hussa** (? - 592?) je bio sedmi poznati vladar anglijskog kraljevstva Bernicije, koji je, prema većini tradicionalnih kronologija, vladao od oko 585. do 592. 

Naslijedio je kralja Frithuwalda. Nejasno je da li je bio jedan od sinova kralja Ide (i samim time Frithuwaldov brat) ili pripadnik suparničke frakcije među Anglima. U svakom slučaju, vladavinu su mu obilježili dramatični događaji, odnosno velika koalicija britskih kraljevstava na čelu sa Rhegedom, kojoj su se priključili Strathclyde i Elmet. Te su snage napale Bernicije, i prema navodima kroničara, umalo uspjele izbaciti Angle iz Britanije. Hussa je tada zajedno sa sinovima bio opkoljen u dvorcu. Međutim, svađe među Britima su stvorile jaz među saveznicima, a koalicija se konačno raspala nakon što je kralja Uriena od Rhegeda ubio Morcant Bulc oko 590. To je Anglima i Hussi omogućilo protivnapad i vraćanje izgubljenih teritorija. Hussu je naslijedio kralj Aethelfrith, unuk kralja Ide pod čijom će se vlašću Bernicija ujediniti sa Deirom. Anglosaksonska kronika sugerira da je imao sina po imenu Hering koji se na strani Aidana od Dalriade borio protiv Aethelfritha u bitci kod Degsastana.
Car Yōmei

bio je 31. car Japana, prema tradicionalnom popisu. Vladao je od 585. do smrti 587.

Bio je sin cara Kimmeija i princeze Soga no Kitashihime, kćeri uticajnog političara Soga no Inamea iz klana Soga, koji je u 6. vijeku dominirao carskim dvorom. Na prijestolje je došao 585. poslije smrti svog starijeg brata cara Bidatsua. Imao je tri supruge, uključujući polusestru princezu Anahobe no Hashihito sa kojom se oženio 586. i imao četvoro sinova, uključujući znamenitog državnika princa Shotokua.

Njegovu je kratku vladavinu označilo jačanje napetosti na dvoru između klana Soga na čelu sa Soga no Umakoom, koji je promicao budizam i klana Mononobe na čelu sa Mononobe no Moriyaom, koji je promicao tradicionalni šintoizam. Njegova smrt 587. je dovela do oružane eskalacije sukoba, odnosno bitke kod Shigisana u kojoj je Mononobe poražen. Naslijedio ga je brat car Sushun.

## Reference

## Literatura
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Yang Jian (princ Suija)

**Yang Jian** (楊暕) (585–618), kurtoazno ime **Shiku** (世胐), nadimak **Ahai** (阿孩), bio je carski princ kineske dinastije Sui. Bio je sin Yang Guanga, budućeg cara Yanga i njegove supruge Princeze Xiao. Historijski izvori opisuju da je bio naočit dječak te da ga je djed, car Wen prilično volio i imenovao načelnikom Zakonodavnog odjela carske uprave 599. Otac mu je 604. postao car. Historijski izvori ga opisuju kao izuzetno bahatog i sklonog uzimanju žena iz običnog naroda za konkubine. Međutim, ubrzo je pao u očevu nemilost. Kada mu je otac 618. ubijen u vojničkog pobuni, ubrzo je ubijen i Yang Jian zajedno sa dva sina. Treći sin, koji se rodio posthumno, se sa caricom Xiao sklonio kod Tujuea; kasnije se vratio u Kinu i postao vojvoda u službi cara Taizonga od Tanga.
Du Ruhui

**Du Ruhui** (杜如晦) (585–630), kurtoazno ime **Keming** (克明), formalno **Vojvoda Cheng od Laija** (萊成公), bio je jedan od najproslavljenijih kancelara kineske dinastije Tang. Najviše se istakao u službi cara Taizonga, te se kasnije često zajedno sa svojim kolegom Fang Xuanlingom navodio kao ideal kome treba težiti svaki kineski kancelar.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 66.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/tan08.htm 
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 96.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/ntan14.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 179, 189, 190, 191, 192, 193.
Nada (razvrstavanje)

**Nada** može značiti:
* Nada (osjećaj), psihičko stanje
* Nada (časopis), časopis

## Toponimi
* Nada (Nepal)
* Nada (Teksas)
* Nada-ku, Kobe, četvrt grada Kobe u Japanu

## Imena sportskih klubova
* Baseball klub Nada
* Boćarski klub Nada
* NK Nada Split
* Ragbi klub Nada

## Imena osoba
* Nada Abrus - hrvatska glumica
* Nada Babić - profesorica iz Osijeka
* Nada Barić - lik iz serije
* Nada Blam - glumica
* Nada Gačešić-Livaković - hrvatska glumica
* Nada Galant - hrvatska pjesnikinja
* Nada Iveljić - hrvatska dječja književnica
* Nada Kesterčanek Vujica - hrvatska i bosanskohercegovačka pjesnikinja
* Nada Kisić Kolanović - hrvatska povjesničarka
* Nada Klaić - hrvatska povjesničarka
* Nada Klašterka - hrvatska glumica
* Nada Mamula - pjevačica narodnih pjesama
* Nada Obrić - pjevačica narodnih pjesama
* Nada Plejić - bosanskohercegovačka pjesnikinja
* Nada Puttar-Gold - hrvatska operna pjevačica
* Nada Rocco - hrvatska glumica
* Nada Tončić - hrvatska operna pjevačica
* Nada Vučković - hrvatska rukometašica
* Nada Zec Ivanović - hrvatska slikarica
* Nada (italijanska pjevačica), italijanska pjevačica

## Bendovi
* nada (band), alias of Steve Grainger, a UK electronica/ambient artist
* Nada Surf, a US rock band

## Djela fikcije
### Romani
* ''Nada'' (roman), španski roman, autor: Carmen Laforet (1944)
* *[[Nada the Lily]]* (1892), roman H. Rider Haggarda

### Albumi
* *[[Nada!]]*, album grupe Death In June (1985)

### Filmovi
* ''Nada'' (film), španski film iz 1947.; rež: Edgar Neville; adaptacija istoimenog romana Carmen Laforet's novel
* ''Nada'' (1974 film), francuski film iz 1974., rež: Claude Chabrol

## Povezano
* 
*
Yuchi Jingde

**Yuchi Jingde** (尉遲敬德) (585–658), formalno ime**Yuchi Gong** (尉遲恭) kurtoazno ime Jingde, formalno **Vojvoda Zhongwu od Ea** (鄂忠武公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang. Bio je poznat po hrabrosti legendarnih razmjera, zbog kojih je zajedno sa Qin Shubaom kasnije postao bog vrata u kineskoj narodnoj religiji.

## Vanjske veze
* Qin Shu Bao & Wei Chi Jing De at Singapore Public Art Database
Set

**Šet** (hebrejski *שֵׁת*, arapski *شيث*) ili **Set** je lik iz *[[biblija|Biblije]]*, treći sin Adama i Eve. Njegovo ime, kako se u *Bibliji* objašnjava, znači "postavljen".

Kao i mnogi drugi likovi iz *Biblije*, u islamu je Šet jedan od proroka, premda nije spomenut u *[[Kuran]]u*. Zvan je **Šit**.

## U ''Bibliji''
Šet je spomenut u *[[knjiga Postanka|Knjizi Postanka]]*. Nakon što je Kajin ubio svog brata Abela, Eva je Adamu rodila još jedno dijete, Šeta, kojeg je smatrala nadomjeskom zbog Abelove smrti - "Reče ona: 'Bog mi dade drugo dijete mjesto Abela, koga ubi Kajin.'" Nakon Šetovog rođenja se počelo zazivati "ime Jahvino". Šet je rođen kad je Adamu bilo 130 godina.

"Kad je Šetu bilo sto i pet godina, rodi mu se sin Enoš." Nakon rođenja svog sina, Šet je živio još "osam stotina i sedam godina", a rodilo mu se još sinova i kćeri. Šet je umro kad mu je bilo 912 godina.

Šetov je unuk bio Kenan, Enošev sin.

## U gnosticizmu
U gnosticizmu je Šet spomenut kao zamjena za Abela. Šet je od Adama primio tajna učenja koja su poslije zvana kabala.

Neke skupine gnostika, koji su nazvani setijci, su se smatrali sledbenicima odnosno sinovima Seta, trećeg deteta Adama i Eve.

## U kršćanstvu
Armenska apostolska Crkva slavi Šeta uz Adama i Abela 26. srpnja.

## U Islamu
**Šit** (Arapski **شيث‎**, Hebrejski **שֵׁת**) ili **Set** je prvi poslanik ljudima nakon Adema (Adama), prvog čovjeka. On je također i njegov sin.
Riječ "šit" znači Božiji dar, a Adem i Hava su ga tako nazvali zato što su ga dobili nakon Habilove (Abel) smrti (Kabil (Kain), sin prvog čovjeka je ubio Habila (Abel))
Nakon smrti Adema poslanstvo je dobio njegov sin Šit.
U nekim tradicionalnim Islamskim predajama se prenosi da je Šitu od Boga objavljeno 50 takozvanih "Suhufa". 
Suhufi su naređenja od Boga, objava.

Zanimljivo je da se u "Ibn Kesirovom djelu "Kazivanje o vjerovjesnicima" spominje da svi ljudi koji danas postoje vode porijeklo od Šita, a da su potomci svih ostalih sinova Ademovih, izumrli.
Nakon smrti Šita vođstvo je preuzeo njegov sin Enos.

## Izvori
Enoš

**Enoš** ili **Enos** (hebrejski *אֱנוֹשׁ*) je lik iz *[[biblija|Biblije]]*, spomenut kao jedan od patrijarha prije potopa. Ime mu znači "čovjek".

## U ''Bibliji''
Enoš je bio sin Šeta, unuk Adama i Eve, te nećak Kajina i Abela. U *Bibliji* se o njemu kaže sljedeće:

::"Šetu se rodi sin, komu on nadjene ime Enoš. Tada se počelo zazivati ime Jahvino."

::"Kad je Šetu bilo sto i pet godina, rodi mu se Enoš."

::"Kad je Enošu bilo devedeset godina, rodi mu se Kenan. Po rođenju Kenanovu Enoš je živio osam stotina i petnaest godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. Enoš poživje u svemu devet stotina i pet godina. Potom umrije."

Enošev je unuk bio Mahalalel.

## U ''Knjizi Jubileja''
Prema *Knjizi Jubileja*, Enoš je rođen 235 godina nakon postanka svijeta, te je počeo zazivati ime Gospodnje. Bio je sin Šeta i njegove sestre Azure. Oženio je svoju sestru Noam, koja se ne spominje u *Bibliji*, te je s njom bio otac Kenana.

## U kršćanstvu
U Armenskoj pravoslavnoj Crkvi Enoš je slavljen kao Sveti praotac, zajedno sa svojim ocem i djedom, a spomendan mu je 30. srpnja.
Ekstaza

**ESTAZA** ili **istupanje** (od grč. έκστασις *ekstasis* - stajati vani, izaći, biti izvan) je stanje u kojem dominira doživljaj natprirodnog zanosa, osećanje beskrajne radosti i blaženstva, najviši stepen ushićenosti u kojem čovek kao da izlazi iz sebe samog, gubi svest o svom ličnom Ja i stapa se sa apsolutnim. 

Pojam su koristili neoplatonički filozofi da označe sozercanje Boga, koje dovodi do zaborava vlastite ljudske situacije. Prema Plotinovoj filozofiji ekstaza se postiže udaljavanjem od osetilnog i povlačenjem u samoga sebe. U hrišćanskoj tradiciji mistično istupljenje označava najviši oblik kontemplacije. U stanje ekstaze šamani, sveštenici, mistici, proroci dolaze bilo „Božjim otkrovenjem” ili izvesnim naročitim postupcima (uzimanjem psihoaktivnih supstanci, ritualnim plesom, molitvom, postom itd).

## Navodi
Enkratiti

**Enkratiti** (gr. Ἐγκρατηταί *Egkratetai* - "samo-savladani", lat. *abstinentes*, *continentes*) su bili ranohrišćanski asketski pokret iz 2. vijeka, nastao oko 170. godine.

Irinej tvrdi da je Tacijan bio osnivač i vođa enkratita, što potvrđuje i Euzebije. Irinej navodi sa su nastali pod uticajem Saturnina i Markiona. Današnji naučnici, pak, smatraju da je razvitak enkratizma bio kompleksniji.

Enkratiti su upražnjavali uzdržavanje od mesa i vina, a naročito od braka. Odbacuju upotrebu vina tako da evharistiju vrše sa vodom. Hipolit tvrdi da su smatrali sebe jedinim pravednicima. Irinej o njima piše:

Klement Aleksandrijski povezuje enkratizam s nekim indijskim oblicima asketizma. Od Klementa znamo za predstavnika enkratizma Julija Kasijana (oko g. 170. u Egiptu), od kojega je Klement čitao dva spisa: *Exegetica* i »*O uzdržavanju ili o eunuhiji*« (*Peri enkrateias e peri eunouchias*). Kasijan je u drugom spisu osuđivao svaki seksualni odnos, a u svoju potvrdu je citirao Egipatsko Evanđelje. Po Klementu, Julije Kasijan je naučavao i doketizam, i on ga dovodi u vezu s Marcionom i Valentinom.

Enkratiti su upotrebljavali ranohrišćanski spis Evanđelje po Egipćanima, nastalo u Egiptu između 100. i 150. godine. Spis ima oblik dijaloga između Isusa i Salome, koja je prikazana kao njegova bliska učenica. Isusu se ovde pripisuje zastupanje celibata, što je učenje koje su zastupali enkratiti.

U spisu se rabi termin "ženske radnje" (ili "djela ženskosti"), pod kojim je podrazumevana požuda, rađanje i truljenje.

## Izvori

## Povezano
* Tacijan
* Djela ženskosti
* Grčko evanđelje po Egipćanima

## Vanjske veze
* Encratite (Britannica) 
* Encratites (Catholic Encyclopedia)
Nada

**Nada** je uverenje u pozitivan ishod u vezi sa događajima i okolnostima u životu. Nada je pasivna u smislu želja, a aktivna kao plan ili ideja.

Termin ***[[laž]]na nada*** se odnosi na nade u potpunosti zasnovane na fantaziji ili izuzetno malom verovatnom ishodu.

## U mitologiji

Nada je bila oličena u grčkoj mitologiji kao *Elpis*. Kada je Pandora otvorila kutiju, ona je pustila sva zla, osim jednog: nadu. Očigledno, Grci su smatrali da je nadanje toliko opasno kao sve zlo na svetu. U priči se može primetiti da je nada u suštini daleko moćnija od bilo kog zla.

## U religiji

U nekim religijama sveta, nada igra veoma važnu ulogu.

U hrišćanskom kontekstu, ona se ne smatra kao fizička emocija, već kao duhovna blagodat. Za rane hrišćane, nada će postati jednom od triju temeljnih vrlina, pored ljubavi (ἀγάπη *agape*) i vjere (πίστις *pistis*). Αγάπη nije ljubav u uobičajenog smislu, već nesebično milosrđe, predanost i dobronamjernost prema drugim ljudima i zajednici. Na sličan način, πίστις nije tek puko vjerovanje u nešto bez dokaza, kako se to danas shvata, već iskonsko, najdublje povjerenje u život bez straha. Tako Pavao u poslanici Rimljanima kaže “u nadi smo spašeni”.

Za kršćane je nada tako postala preduvjetom, a ne posljednjim utočištem života. Ova kršćanska promjena u poimanju nade, nasuprot starogrčkom pesimizmu, blisko združena s povjerenjem, dalekosežno će obilježiti razvoj naše civilizacije u sljedeća dva tisućljeća.

## U filozofiji

Antički Grci su imali općenito negativan stav prema nadi. Za Platona je nada nešto što nas uvijek zavodi, ona je utjeha lakovjernih, a u konačnici zapravo lažna nada koja u teškim trenucima samo produbljuje našu agoniju.

Za stoike pak je ἐλπίς uvijek vezana sa strahom (φόβος *phobos*), što su emocije koje valja izbjegavati jer nas tjeraju da stvari vidimo dobrima ili lošima, a stoci uče da se upravo od takvih sudova valja suzdržavati ukoliko želimo zadržati nepomućenost i spokoj (ataraksija).

Aristotel, vraćajući se izvornom značenju riječi ἐλπίς kao ‘iščekivanja’, on koristi riječ ευελπις (*euelpis*) ne bi li naglasio ‘iščekivanje dobra’, koje za njega postaje nerazdvojivi sudrug hrabrosti. Nada uvijek započinje strahom, ali čovjek koji se istinski nada nije ustrašen čovjek. Istinska nada podrazumijeva hrabrost. Strašljivac je za njega tako ‘beznadnik’ (δύσελπις *duselpis*), a hrabar suprotnost, jer  ‘smjelost je puna dobre nade’.

Savremeni nemački filozof Ernst Bloch razvio je pojam "princip nade" kojim označava nadu u utopiju i buduće stanje savršenstva.

## U psihologiji

U psihologiji, za nadu se obično smatra da uključuje dve komponente:
* *Agencija*: uključivanje očekivanja pozitivnih rezultata.
* *Putevi*: uključivanje mogućnosti da vidite kako se pozitivni ishodi mogu postići.

Nada je važna kao blagostanje i obrazovanje, ljudi koji imaju nisko nadanje više će biti zabrinuti i depresivni. Nada se razlikuje od pozitivnog razmišljanja, koji se odnosi na terapijski ili sistematski proces koji se koristi u psihologiji za "lečenje" pesimizma.

## Reference
Jurij Vega

Baron **Jurij Bartolomej Vega** (slovenački *Jurij Bartolomej Vega*, nemački *Georg Freiherr von Vega*, latinski *Georgius Bartholomaei Vecha*), slovenački matematičar i artiljerac, rođen je 23. marta 1754. u Zagorici kod Dolskog, Slovenija (tada Kranjska, Austrija) kao *Jurij Veha*, a umro je septembra 1802. u Nusdorfu pored Beča.

Vega se školovao u jezuitskoj gimnaziji i liceju u Ljubljani; istu školu je tada pohađao i Anton Tomaž Linhart, poznati slovenački dramski pisac, pesnik i istoričar. Posle škole radio je na nacrtima za regulisanje Save i Ljubljanice, a Ljubljanu je napustio pet godina nakon diplomiranja i 1780. godine stupio u vojsku kao profesor matematike na bečkoj školi za artiljerce. U to vreme je promenio prezime u *Vega* i oženio 16. godišnju češku plemkinju Jožefu Svoboda.

Učestovavo je u mnogim ratovima. U 1788. ratovao je u Austrijsko-turskom ratu pod austrijskim feldmaršalom Gideonom Laudonom u bici protiv Turaka za Beograd. Njegovo zapovedništvo nad baterijama minobacača, i znanje o trajektorijama je znatno pomoglo da se osvoji Kalemegdan. Između 1793. i 1797. Vega je ratovao protiv francuskih revolucionara pod zapovedništvom generala Dagoberta Vurmzera. Ratovao je u Fort Luju, Manhajmu, Majncu, Visbadenu, Kelu i Dicu. 1795. po njegovim nacrtima su napravljena dva 13,6&nbsp;kg minobacača sa borbenim radijusom skoro 3&nbsp;km; stari minobacači su imali radijus dejstva manji od 1,8&nbsp;km.

Objavio je mnoštvo knjiga sa logaritamskim tablicama; prvu 1783. Mnogo kasnije, 1797. godine, usledilo je drugo izdanje i sa zbirkom integrala i drugim korisnim formulama. Njegov *Priručnik*, prvi put objavljen 1793, kasnije je preveden na mnoge jezike i izdat u ukupno preko 100 izdanja.

U 1781. se zalagao za uvođenje metričkog sistema u Habzburškoj monarhiji, ali u tome nije uspeo. Metrički sistem je uveo Franc Jozef I tek u 1871.

Napisao je najmanje šest naučnih članaka i 20. avgusta 1789. postigao svetski rekord u računanju broja pi na 140 decimala, od kojih je 137 bilo ispravno. Svoju kalkulaciju je prosledio Ruskoj akademiji nauka u Sankt Peterburgu, kada je pronašao grešku u računanju broja pi Tomasa de Lanjija iz 1719, a članak je objavljen šest godina kasnije. Vega je držao taj rekord 52 godine.

Jurij Vega je bio član Akademije praktičnih nauka u Majncu, Fizičkog i matematičkog društva iz Erfurta, Bohemijskog naučnog društva iz Praga i Pruske akademije nauka iz Berlina. Bio je i pridruženi član Britanskog naučnog društva u Getingenu. Za svoje vojne rezultate dobio je orden Marije Terezije 1796 godine, a za vojne zasluge naslednu titulu barona sa pravom na svoj grb, 1800.

Vegino beživotno telo pronašli su u Dunavu 26. septembra 1802. pored Nusdorfa. Slučaj nikad nije razjašnjen, ali po nekim teorijama ubio ga je neki mlinar.

U Sloveniji svake godine se učenici i đaci takmiče za „Vegovo priznanje“. Jurij Vega se nalazi i na slovenačkoj novčanici za 50 tolara i na prigodnoj poštanskoj marki.

## Vanjske veze

* Vegovi dnevi 2004  - na slovenačkom, povodom 250-godišnjice rođenja
*
Ebionitsko evanđelje

**Evanđelje po Ebionitima** je konvencionalni naziv za Epifanijev opis evanđelja koje koriste ebioniti. Čitav poznati tekst ovog jevanđelja se sastoji od sedam kratkih fragmenata, koje Epifanije citira u 30. poglavlju svoje knjige o heresiologi. Jedan od sačuvanih odlomaka iz jevanđelja Ebionita koje navodi Epifanije glasi:

Evanđelje po Ebionitima se često poistovećuje sa Evanđeljem po Hebrejima. Smatra se da je priređeno početkom II stoljeća. Neki proučavaoci smatraju da je to heterodoksna prerada aramejskog Evanđelja po Hebrejima, to jest judaižirane verzije Matejeva Evanđelja.

Evanđelje po Ebionitima, kako ga prenosi Epifanije Salaminski, prikazuje Jovana i Isusa kao vegetarijance.

## Izvori

## Povezano
* Ebioniti
* Judeo-hrišćani
* Ranohrišćanski spisi
* Evanđelje po Hebrejima

## Vanjske veze
* Gospel of the Ebionites (earlychristianwritings)
* Gospel of the Ebionites  (textexcavation)
* Gospel of the Ebionites (wikisource)
Bošnjaci (razvrstavanje)

* Bošnjaci, južnoslovenski narod, koji pretežno živi u Bosni i Hercegovini
* Bošnjaci (Sanski Most), naselje u opštini Sanski Most, Federacija Bosne i Hercegovine, Bosna i Hercegovina
* Bošnjaci (opština), naselje i opština u Hrvatskoj
Hadži Ruvim

**Hadži-Ruvim** (pravo ime **Rafailo Nenadović** ili **Nenadović**) (Babina Luka, 8./19. aprila 1752. – Beograd, 1804.), srpski slikar i bakrorezac. Rodom iz Babine Luke kod Valjeva, bio je arhimandrit manastira Bogovađe.

Predpostavlja se da je svoje prvo obrazovanje stekao u manastiru Dokmir, a zatim u manastirima Fruške gore i u Sremskim Karlovcima. Rukopoložen je 1774. godine, a zamonašio se 1783. godine. 1795. godine postao je arhimandrit manastira Bogovađe.

Učestvovao je u pripremi Prvog srpskog ustanka. Prilikom posjete mitropolitu Leontiju u Beogradu uhvatile su ga dahije. Strahovito mučen, pod sumnjom da je u ime oborknez-a Alekse Nenadovića pisao 1803. godine austrijskom zapovjedniku Mitezeru u Zemun i tražio pomoć za borbu protiv Turaka.

Bačen je u tamnicu i mučen, a prema pisanju V. St. Karadžića
*... sečeno mu je meso sa grudi i ispod pazuha...* , pa ne odajući nikog i ne priznajući ništa, pogubljen je 1804. godine u Beogradu u vreme čuvene „seče knezova“.

Hadži Ruvim razvio je značajnu slikarsku i rezbarsku delatnost i bio je jedan od poslednjih velikih srpskih duborezaca i grafičara iz XVIII veka. Njegova umetnička delatnost predstavlja spoj srpske tradicionalne i evropske kasnobarokne umetnosti, i zato se može reći da je on odigrao značajnu ulogu u razvoju likovne kulture u Srbiji krajem XVIII i početkom XIX veka. Radio je drvorez sa izgledom manastira Krušedola u Sremu i scenama iz života Hrista i Bogorodice, a ukrasio je i mnoge knjige svojim crtežima perom, između ostalih ktitora manastira Bogovađe na Kolubari knezova Pavla i Jovana Velimirovića. Njihove likove je rekonstruisao na osnovu fresaka iz 16. veka.

## Napomene