open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ayacucho

**Ayacucho** znan i kao *Huamanga*, je grad od 99,148 i aglomeracija 235,200 stanovnika u sredini Perua.
Ayacucho je administrativni centar Departmana Ayacucho i Provincije Huamanga.

## Karakteristike

Ayacucho se prostire u plodnoj dolini na nadmorskoj visini od 2,746 m, okružen visokim planinama Anda, pa ima ugodnu klimu.
Od glavnog grada Lime je udaljen 557 km jugoistočno.

## Historija

Ayacucho je osnovao 1539. konkvistador Francisco Pizarro i nazvao ga *San Juan de la Frontera de Huamanga*.

Za Vicekraljevstva Peru izrastao je u značajno trgovište, rudarski i vjerski centar. Još od 1609. je sjedište biskupije, a danas nadbiskupije.
Iz tih vremena ostalo je puno baroknih crkava i katedrala iz 17. vijeka.

Važnost grada bila je tolika da je 1677. godine osnovan *[[Univerzitet]] San Cristóbal de Huamanga*, koje djeluje do danas, sa pauzom od gotovo stotinu godina, koja je počela za Pacifičkog rata (1886.) i otegla se do 1957. kad je ponovno otvoren.

Grad je zadržao svoje ime Huamanga sve dok mu osloboditelj Simón Bolívar 1825. nije dao ime Ayacucho u počast Bitke kod Ayacucha koja je osigurala nezavisnost španjolskih južnoameričkih kolonija.

Na njegovom univerzitetu je djelovao kao profesor filozofije Abimael Guzmán idejni vođa ljevičarskog Gerilskog pokreta Sendero Luminoso, koji se 1980-ih proširio po cijeloj zemlji. Guzmánovo hapšenje 1994. oslabilo je i potpuno razorilo Sendero Luminoso.

## Privreda i transport
Privreda grada bazira se na poljoprivredi i lakoj industriji (tekstil, keramika, kožna galanterija).

Sa ostalim gradovima u zemlji povezan je cestama i aerodromom *Alfredo Mendivil Duarte* (ICAO: **SPHO**, IATA: **AYP**) koji se nalazi na sjeveru grada.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Ayacucho'' (službene stranice)
Huamanga (provincija)

**Huamanga** (španjolski: *Provincia de Huamanga*) je jedna od 11 provincije peruanskog Departmana Ayacucho.

## Karakteristike

Provincija se prostire u sredini zemlje po planinama Anda, na prosječnoj nadmorskoj visini od 2,500 m, na površina od 2,981 km², u kojoj živi 317,801 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Ayacucho koji ima 99,148 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 16 distrikta to su; Acocro (8,818), Acos Vinchos (4,964), Andrés Avelino Cáceres Dorregaray (31,411), Ayacucho (111,370), Carmen Alto (31,712), Chiara (6,691), Jesús Nazareno (21,028), Ocros (6,172), Pacaycasa (3,565), Quinua (5,821), San José de Ticllas (1,596), San Juan Bautista (53,934), Santiago de Pischa (1,639), Socos (6,846), Tambillo (6,001) i Vinchos (16,233).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Huamanga'' (službene stranice)
Callao

**Callao** je lučki grad od 479,418 i aglomeracija 1,129,854 stanovnika u sredini Perua u Ustavnoj Provinciji Callao u kojoj je administrativni centar.

Kako se zapravo nalazi u konurbaciji Metropolitanske Lime zajedno sa njom ima 10,804,609 stanovnika.

## Karakteristike

Callao je glavna trgovačka luka Perua, koja se prostire na površini od 147 km², udaljen 8 km zapadno centra glavnog grada Lime.

On je jedna od rijetkih dobrih prirodnih luka duž pacifičke obale, smještena južno od ušća Rijeke Rímac, zaštićena velikim otokom San Lorenzo (pomorska baza) i dugim rtom na istoku. Luka je dodatno zaštićena lukobranima i modernizirana do 1935., - 1938. izgrađen je gat dug 175 metara, koji je do 1969. služio za rasuti teret i naftu sve do 1969., kad je počela daljnja modernizacija krajem 20. vijeka.

## Historija

Callao je 1537. osnovao Francisco Pizarro, kao luku iz koje se otpremalo zlato i srebro koje su španjolski konkvistadori zapljenili iz Carstva Inka, 
Zbog tog su ga često napadali pirati iz evropskih rivalskih zemalja, a 1578. ga je opljačkao Francis Drake.

Nakon velikog potresa i cunamija - 1746., podignut je novi Callao po urbanističkom planu, a 1747. započela je izgradnja utvrde *Real Felipe*, koja je potrajala punih 30 godina.
Sve do 1830-ih Calao je zadržao karakteristike vojničkog grada.

Tek sredinom 19. vijeka Callao je počeo izrastati u veliku trgovačku luku, zahvaljujući transportu guana. U tom periodu podignuta su brojna skladišta i drugi objekti u luci, a po gradu u koji se doselilo dosta Engleza, Francuza i Talijana kuće i trgovi.
Tad je 1851. izgrađena i prva željeznička pruga u Južnoj Americi od Callaoa do Lime.

Peruanska vlada je 1857. gradu dodjelila titulu "Ustavne provincije Callao".

Simón Bolívar se iskrcao u njegovoj luci 1823., a tri godine kasnije bio je poprište konačnog sloma Vicekraljevstva Peru i odlaska posljednjih jedinica španjolske vojske.

Grad je bombardirala španjolska flota 1866; i 1881. Za vrijeme Pacifičkog rata zauzela ga je čileanska vojska i držala pod okupacijom do 1883.

Novi snažni potres 1940. ponovno je razorio grad, pa je ponovno obnavljan.

Današnji Callao je sjedište dva univerziteta; Nacionalnog i Papinskog katoličkog, Pomorske vojne akademije, i nekoliko pomorskih srednjih škola.

## Privreda i transport
Iz luke u Callau se izvoze rude, rafinirani metali, riblje brašno i ulje, a uvozi pšenica, mašine i drvnena građa. 
Grad je i velik industrijski centar, u kom se nalaze  pivovare, brodogradilišta, tvornice ribljeg brašna.

Sa ostalim gradovima u zemlji povezan je autoputevima i *Internacionalnim [[aerodrom]]om Jorge Chávez* (ICAO: **SPIM**, IATA: **LIM**) koji se nalazi sjeverno od centra grada. To je najveći aerodrom u zemlji, kojim se koristi i grad Lima.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Callao'' (službene stranice)
Rímac (rijeka)

**Rimac** (španjolski: *Río Rimac*) je rijeka u sredini Perua, duga 127 km koja protiče kroz grad Limu.

## Hidrologija
Rimac izvire u planinama Anda na nadmoskoj visini od 5,100 metara u Provinciji Lima. Od tamo teče prema jugozapadu, svoju najveću pritoku Santa Eulaliau prima sa lijeve strane kod mjesta Chosica 45&nbsp;km prije ušća u Pacifik, kod grada Callao.

Kako bi se regulirao tok rijeke koja ljeti gotovo presuši, pritoka Santa Eulalia je u svom gornjem toku pregrađena sa 15 brana, tako je formirano isto toliko akumulacionih jezera sa 4 hidroelektrane; Huinco, Callahuanca, Moyopamapa i Huampani, a na rijeci Rimac je podignuta hidroelektrana Matucana.

Rijeka ima porječje od 3,503 km² koje se prostire po ponajviše po Provinciji Lima i manjim dijelom po Departmanu Junín. Prosječni protok je 15.37 m³/s. U slivu rijeke živi 6,488,221 stanovnika.

Ukupna potreba za vodom u slivu rijeke je 635,000,000 m³/godišnje, od tog za potrebe stanovništva treba 501,000,000 m³, za poljoprivredu 105,000,000 m³, za rudarstvo 27,000,000 m³ i za industriju 950,000 m³.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Rimac'' (na portalu Mapcarta)
Kraljevina Poljska

Pod nazivom ***Kraljevina Poljska*** se obilježavaju monarhije odnosno države koje su u različitim razdobljima postojalale na području današnje Republike Poljske: 
* Kraljevina Poljska (1025–1385);
* Kraljevina Poljska (1385–1569);
* Poljsko-Litvanska Unija (1569–1795)
* Kraljevina Poljska (1916–1918);

Za redoslijed vladara posjetite članak Popis poljskih vladara. Za iscrpan opis povijesnih događaja vezanih za Kraljevinu Poljsku, pogledajte članak Historija Poljske.
San Román (provincija)

**San Román** (španjolski: *Provincia de San Román*) je jedna od 13 provincija peruanskog Departmana Puno.

## Karakteristike

Provincija se prostire na jugoistoku zemlje po Altiplanu, na površina od 2,278 km², u kojoj živi 344,030 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Juliaca koji ima 223,022 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 5 distrikta to su; Cabana (5,495), Cabanillas (4,546), Caracoto (7,479), Juliaca (252,671) i San Miguel (73,839).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de San Román'' (službene stranice)
Juliaca

**Juliaca** je grad od 223,022 i aglomeracija od 308,400 stanovnika, na jugoistoku zemlje u Departmanu Puno u kom je administrativni centar Provincije San Román.

## Geografija
Grad leži u hladnom Altiplanu na nadmorskoj visini od 3,825 m., udaljen 40 km od svog administrativnog centra Puna.

## Historija

Ime Juliaca najvjerovatnije potječe od kečuanskih riječi *Xullaca* (ili Xullasca), što znači rosa ili vlaga u zoru i vrlo je vjerojatno da je Xullasca osnovana u doba Civilizacije Inka, otprilike oko 1448. godine.

Nakon dolaska španjolskih kolonista Xullasci je promjenjeno ime u *Santa Cecilia de Juliaca*, a oko 1630. (iz nejasnih razloga) u *Santa Catalina de Juliaca*.

U periodu 1600. - 1821. Juliaca se polako razvijala, tad je građena katedrala Santa Catalina, koja je dovršena tek 1774. 
U to vrijeme dogodio se ustanak Túpac Amarua II (1780.) u kojoj su i stanovnici Juliace uzeli učešće.

Nakon nezavisnosti za mandata Simóna Bolívara - Juliaca je postala okružni administrativni centar.

Velika prekretnica u životu tog grada bila je izgradnja željezničke pruge Arequipa - Puno, preko Juliace koja je dovršena 1873. 
Nakon tog je grad počeo naglo rasti pa je 1926. postao administrativni centar Provincije San Román.

Između 1960-ih i 1970-ih osnovana je i izgrađena industrijska zona *Juliacan*, vrlo važan korak u razvoju.
Važni događaji 1980-ih bili su osnivanje *Andskog [[univerzitet]]a Néstor Cáceres Velásquez* 1983. i izgradnja Internacionalnog aerodroma *Inca Manco Capac* ICAO: **SPJL**, IATA: **JUL**).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de San Román - Juliaca'' (službene stranice)
Callao (departman)

**Callao** službeno **Ustavna provincija Callao** (španjolski: *Provincia constitucional del Callao*) je specijalna provincija sa istim statusom kao i ostala 23 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike
Smješten u centru zemlje, sa sjevera, istoka i juga graniči sa Provincijom Lima, i sa zapada sa Pacifikom.

Callao ima površinu od 147 km² i po tom je najmanji u zemlji, ali je gusto naseljen jer u njemu živi 1,129,854 stanovnika.Kako se zapravo nalazi u konurbaciji Metropolitanske Lime zajedno sa njom ima 10,804,609 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Callao koji ima 479,418 stanovnika.

Callao je administrativno podjeljen na 8 distrikta to su; Bellavista (80,704), Callao (512,386), Carmen de La Legua-Reynoso (46,409), Islas de San Lorenzo y el Frontón (0), La Perla (64,454), La Punta (3,935), Mi Perú (52,348) i Ventanilla (369,618).

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial del Callao'' (službene stranice)
Bitka kod Ayacucha

**Bitka kod Ayacucha** bila je jedna od bitaka Borbe za nezavisnost Latinske_Amerike, koja se odvila 9. januara 1824. između južnoameričkih ustanika i španjolskih rojalista na Altiplanu kod peruanskog Ayacucha. 

Pobjeda ustanika Simóna Bolívara nad rojalistima, omogućila je slom Vicekraljevstva Peru i osigurala nezavisnost novoproglašenih južnoameričkih republika od Španjolske. Ustaničke snage kojima su komandirao Antonio José de Sucre brojale su oko 6,000 ljudi iz Venecuele, Kolumbije, Perua, Argentine, Čilea. 

Španjolska vojska iz Vicekraljevstva Peru brojala je oko 9,000 ljudi i imala je 10 puta više topova od ustanika. Neposredno prije bitke, veliki broj oficira i vojnika iz rojalističkih redova prešao je na ustaničku stranu. 

Juriš ustaničke konjice koji je poveo Kolumbijac José María Córdoba, razbio je rojalističku vojsku, sa oko 2000 ubijenih ljudi. 
Španjolski potkralj i njegovi generali su zarobljeni. Uvjeti predaje određivali su da se sve španjolske snage povuku i iz Perua i bolivijske Provincije Charcas. Posljednji španjolski vojnici krenuli je iz Lime u januaru 1826.  

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Battle of Ayacucho, South American history''
Túpac Katari

**Túpac Katari** rođen kao **Julián Apasa** (Ayo Ayo, oko 1750.-Peñas, 15. novembar 1781.) bio je vođa ustanka domorodačkih Ajmara u Vicekraljevstvu Peru 1781.

## Biografija
Julián Apasa je kao vrlo mlad ostao siroče, pa nije stekao nikakvo obrazovanje, živio je kao skromni seljak, gledajući bijedu svog naroda, koji je morao trpjeti nepravičnu vladavinu, i slušao tradiciju Civilizacije Inka i svoga naroda.

Nakon smrti posljednjeg vladara Inka Túpac Amarua, sa kojim je održavao kontakte, i Tomása Katarija, vođe ustanka u Boliviji i Peruu uzeo je ime Túpac Katari, i 1781. poveo najveći domorodački ustanak u regiji Aymara.

Njegov pokret tražio je oslobođenje domorodaca od kolonijalnog ropstva. Tokom pobune uspio je okupiti vojsku od oko 40,000 domorodaca, koja je uspjela zavladati velikim teritorijem na granici Bolivije i Perua (Carangas, Chucuito, Sica Sica, Pacajes, Yungas) i držala grad La Paz pod opsadom tri mjeseca.

Uhapšen je nakon što ga je izdao jedan od njegovih suradnika. Nakon suđenja na španjolskom sudu, osuđen je na smrt i pogubljen u Peñasu 15. novembra 1781. Nakon što su mu odrezan jezik, rastrgali su ga konja koji su vukli u suprotnim smjerovima. Ista je sudbina zadesila i njegove suradnike.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Julián Apaza'' (na portalu Real Academia de la Historia)
Piura (departman)

**Piura** (španjolski: *Departamento de Piura*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Piura se nalazi na sjeveru zemlje, njegov teritorij obuhvaća područja obale ravnice i planinske unutrašnjosti. Sa sjevera graniči sa Departmanom Tumbes i Ekvadorom, na istoku sa Departmanom Cajamarca, na jugu sa Departmanom Lambayeque 
i na zapadu sa Pacifikom.

Piura ima površinu od 35,892 km², na kojoj živi 2,047,954 stanovnika (po tom je drugi najgušće naseljeni departman nakon Lime).

Administrativni centar departmana je grad Piura koji ima 155,552 stanovnika. a kao aglomeracija 522,400 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 8 provincija to su; Ayabaca (127,737), Huancabamba (118,533), Morropón (173,193), Paita (148,289), Piura (894,847), Sechura (89,597), Sullana (341,490) i Talara (154,268) i 65 distrikta.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Piura'' (službene stranice)
Piura

**Piura** je grad od 155,552 stanovnika i  aglomeracija 522,400 stanovnika na sjeveru Perua u Departmanu Piura u kom je administrativni centar.

## Geografija

Grad se prostire u dolini rijeke Piure, udaljen 65 km) zapadno od pacifičke luke Paita.

## Historija
*San Miguel de Piura* je bio prvi grad koji je (1532]].) u Peruu osnovao konkvistador Francisco Pizarro.

Sufiks - *Piura* je dobio po kečuanskoj riječ]]i "Pirhua" što znači ambar (skladište zaliha), jer je u davna vremena Piura bila baza za snabdjevanje Kečua kolonista.

Grad je između 1535. - 1570. podignut po tipičnom španjolskom kolonijalnom urbanizmu, sa crkvom i samostanom u sredini.

## Privreda i transport

Danas je Piura grad prehrambene i tekstilne industrije u kom se prerađuju plodovi njegove poljoprivredne okolice; šećerna trska, riža i pamuk.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa dobro je povezan sa ostalim gradovima u zemlji, pored tog ima i *Internacionalni [[aerodrom]]om Guillermo Concha Iberico* (ICAO: **SPUR**, IATA: **PIU**) koji se nalazi istočno od centra grada.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Piura'' (službene stranice)
Piura (rijeka)

**Piura** (španjolski: *Río Piura*) je rijeka na sjeveru Perua, duga 295 km.

## Hidrologija
Piura se formira sutokom rijeka Pata i Huarmaca u planinama Anda. Od tamo teče prema sjeverozapadu, spušta se u nizinu i protiče preko grada Piura.

U svom donjem ravničarskom dijelu, dugom nekih 100&nbsp;km, isprva teče prema jugu preko velikih jezera Ramón-Ñapique i Niña. Zatim se razliva u rukavce i zavija prema zapadu i teče do ušća u Pacifik - estuarijem Virril, kod selaa Parachique.

Rijeka ima sliv od 12,216 km² koje se prostire po Departmanu Piura. Prosječni protok je 13.6 m³/s. U slivu rijeke živi 929,247 stanovnika.

Piura je izazvala velike poplave za El Niña 1998..

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Piura'' (na portalu Mapcarta)
Júlia Zsolnay

**Júlia Zsolnay** ud. Sikorski (15. veljače 1856. - 2. travnja 1950.) je bila mađarska i slikarica i primijenjena umjetnica u mediju keramike koja je radila za Tvornicu keramike Zsolnay, utemeljenu od njezina oca Vilmosa u Pečuhu, 1868.

Uz svoju stariju sestru Teréz i Armina Kleina, bila je najproduktivniji i najvažniji umjetnik te tvornice u doba njezina naglog razvoja i svjetskog uspjeha koncem 19. i početkom 20. st.

## Biografija

Za razliku od sestre Teréz, koja se većinom inspirirala motivima narodne umjetnosti, Júlia je imala ekstravagantniji ukus i vrela na kojima se napajala njezina umjetnost. 
U početku su to bili japanski i tursko-perzijski motivi, dok je njezin suprug Tádé Sikorsky još ekstravagantnije osmišljao vaze u španjolsko-maurskom stilu, kao i perforirane posude dvostrukih stjenki koje imaju kineske uzore.
Po želji oca Vilmosa, 1878. je osmislila amblem obitelji s 5 shematski prikazanih pečujskih crkava, koji se odonda u pravilu koristio kao žig kvalitete keramika iz njihove obiteljske tvornice.
Koncem 1880-tih Júlijin keramički izraz dosiže vrhunac u raznolikim dekorativnim posudama – vrčevima, nastalim po uzoru na antičke forme s ručkom u obliku zmije.
Pratila je tokove suvremene likovne i primijenjene umjetnosti, a zajedno sa sestrom Teréz posjetila je slavnog slikara i primijenjenog umjetnika Hansa Makarta u njegovom bečkom atelieru.

Prema broju reprodukcija u izložbenim katalozima i monografijama Tvornice Zsolnay, može se zaključiti da je u doba najvećeg uspona te tvrtke upravo Julia bila njezin najplodniji umjetnik.

Júlia nije bila tradicionalist, te je bile prva u obitelji koja se odvojila od obiteljskog biznisa i posvema se posvetila klasičnom slikarstvu, živeći i dalje u obiteljskoj kući, ali ne radeći više za tvornicu. Slikarstvu je bila odana i nakon rođenja djece, sve do duboke starosti.

U svojim sedamdesetim godinama, iznova se uključila u proizvodnju obiteljske tvornice, dekorirajući japanskim i kineskim cvjetnim šarama velike zdjele.
## Literatura

*Hars 1989 – Eva Hars: Signature umjetnika i zaštitni znakovi tvornice Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 118-126
*Kovács 1989 - Orsolya Kovács: Ármin Klein, umjetnik - projektant tvornice Zsolnay (1855 - 1883), u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 33-37
*Romváry 1989 - Ferenc Romváry: Keramika Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 16-22
*Zsolnay 1989 - Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989.
*W.hu/Zsolnay family 2023
## Napomene
TV5

**TV5 Network, Inc.** (poznatiji kao **TV5**) je filipinska medijska tvrtka sa sjedištem u Mandaluyongu, sa svojim alternativnim studijima koji se nalaze u Quezon Cityju. Osnovan je 1960. godine Chino Roces.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Tumbes (departman)

**Tumbes** (španjolski: *Departamento de Tumbes*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Tumbes se nalazi na krajnjem sjeverozapadu zemlje, sa sjevera graniči sa Pacifikom (Zaljev Guayaquil), sa istoka sa 
Ekvadorom i na jugu sa Departmanom Piura.

Tumbes ima površinu od 4,669 km², na kojoj živi 251,521 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 3 provincija to su; Contralmirante (24,127), Tumbes (171,356) i Zarumilla (56,038) i 13 distrikta.

Departman Tumbes je osnovan 25. studenog 25. novembra 1942., a za njegov administrativni centar odabran je grad Tumbes koji danas ima 101,490 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Tumbes'' (službene stranice)
Tumbes

**Tumbes** je grad od 101,490 stanovnika. na krajnjem sjeverozapadu Perua u Departmanu Tumbes u kom je administrativni centar.

## Geografija
Grad se prostire duž desne (zapadne) obale rijeke Tumbes, nedaleko od njena ušća u Pacifik, udaljen 30 km od granice sa Ekvadorom i svega 19 km od svoje luke Puerto Pizarro.
Od glavnog grada Lime je udaljen 1,332&nbsp;km.

## Historija
U vrijeme Carstva Inka bio manja utvrda na putu za Quito.
Španjolski konkvistador Francisco Pizarro iskrcao se 1532. u današnjem Puerto Pizarru iz kog je započeo svoje osvajanje Perua. 
Za Vicekraljevstva Peru tavorio je kao manje periferijsko naselje

Tumbes je jedan od prvih gradova koji se oslobodio španjolskog kolonijalizma, proglašavajući svoju nezavisnost u januaru 1821. 
Granični sukobi sa Ekvadorom počeli su 1941., i trajali su sve do oktobra 1998. kad su smireni Mirovnim ugovorom.

Kad je novembru 1942. osnovan Departman Tumbes, postao je njegov administrativni centar. te iste godine dobio je i gradska prava.

Tumbes je od 1975. i univerzitetski grad, kad je proradila filijala *Nacionalnog univerziteta iz [[Piura|Piure]]*, iz koje je 1984. nastao *Nacionalni univerzitet Tumbes*.

## Privreda i transport
Tumbes je danas grad koji živi od pogranične trgovine, poljoprivrede i ribarstva.

Na obližnjim polja koja se navodnjavaju uzgaja se duhan, pamuk, riža, kukuruz i banane, a Puerto Pizarro je popularno ljetovalište. 
Od industrije ima mlinove i pakirnice.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa dobro je povezan sa ostalim gradovima u zemlji, pored tog ima i *Internacionalni [[aerodrom]]om Pedro Canga Rodriguez* (ICAO: **SPME**, IATA: **TBP**) koji se nalazi zapadno od centra grada.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Tumbes'' (službene stranice)
Tumbes (rijeka)

**Tumbes** (španjolski: *Río Tumbes* ili **Río Puyango** u Ekvadoru)  je rijeka na jugu Ekvadora i sjeveru Perua, duga 180 km.

## Hidrologija
Tumbes izvire kao *Río Puyango* u planinama Anda u Ekvadoru na nadmorskoj visini od 3,500 metara. Od tamo teče prema sjeveroistoku i jednim dijelom formira  granicu između Ekvadora i Perua. Tek nakon 100&nbsp;km, kad primi pritoku Cazaderos mijenja ime u *Tumbes*.
Protiče istočnom periferijom grada Tumbesa, do ušća u Zaljev Guayaqui.

Rijeka ima sliv od 4,850 km²,  koji se prostire većinom po Ekvadoru, a 1,806&nbsp;km² po Peruu, Prosječni protok je 116,3 m³/s. .

U gornjem toku u Ekvadoru, najveće pritoke rijeke su; Calera, Moro Moro i Amarrillo (desne) i Yaguachi i Ambocas (lijeve). 
Na području Perua veće desne pritoke su; Las Peñas, Angostura, Guanábano i Garzas i lijeve Guanábano y Garzas. La Jardina, Vaquería, Higuerón, Higuerón y Ucumares i najveća 
Cazaderos.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Tumbes'' (na portalu Mapcarta)
Huancavelica (departman)

**Huancavelica** (španjolski: *Departamento de Huancavelica*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Huancavelica se prostire po planinama Andaa u sredini zemlje. Sa sjevera graniči sa Departmanom Junín, sa juga i istoka sa Departmanom Ayacucho, sa Departmanom Ica na jugoistoku i sa Provincijom Lima na sjeverozapadu.

Huancavelica ima površinu od 22,131 km², na kojoj živi 365,317 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 7 provincija to su; Acobamba (37,503), Angaraes (53,901), Castrovirreyna (14,588), Churcampa (33,883), Huancavelica (121,265), Huaytará (18,182), i Tayacaja (85,995) i 94 distrikta.

Departman Huancavelica je osnovan 1822., a za njegov administrativni centar odabran je grad Huancavelica koji danas ima 35,323 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Huancavelica'' (službene stranice)
Ica (departman)

**Ica** (španjolski: *Departamento de Ica*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman se nalazi na zapadu zemlje. Sa sjevera graniči sa Provincijom  Lima, sa istoka sa departmanima Huancavelica i Ayacucho, sa jugoistoka sa Departmanom Arequipa, i sa zapada sa Pacifikom.

Ica ima površinu od 21,328 km², na kojoj živi 975,182 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 5 provincija to su; Chincha (262,110), Ica (445,752), Nazca (78,472), Palpa (14,8329 i Pisco (174,016) i 44 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Ica koji ima 154,552 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Ica'' (službene stranice)
Huancavelica

**Huancavelica** je grad od 35,323  i aglomeracija od 55,100 stanovnika. u sredini Perua u Departmanu Huancavelica u kom je administrativni centar.

## Geografija
Grad se prostire u dolini rijeke Ichu na nadmorskoj visini od 3,676 metara, okružen planinama  Anda, udaljen 225 km jugoistočno od glavnog grada Lime.

## Historija

Huancavelica je niknula kao rudarsko naselje 1563. nakon otkrića žive, koja je u to vrijeme bila neophodna u ekstrakciji srebra i zlata. 
Službeno je osnovana 1572. pod  imenom **Villa Rica de Oropesa**, ali su je stanovnici gotovo istovremeno počeli zvali *Huancavelica*, po kečuanskoj riječi za mjesto.

Huancavelica je službeno proglašna gradom 1581.

Za Vicekraljevstva Peru postala je jedan od najpoznatijih rudarskih centara na svijetu. Njen sjaj počeo je bljediti krajem 18. vijeka kad su se pojavila klizišta i iskapanje postalo preskupo.

Iskapanje je nastavljeno sve do sredine 19. vijeka, čak je podignuta i uskotračna željeznička pruga do luke Callao pored Lime duga 650 km.
Zatvaranje rudnika dovelo je do siromaštva i propadanja grada.
Američka agencija za međunarodni razvoj i peruanska kompanija Buenaventura, osnovali su 2002. centar za podršku siromašnim stanovnicima Huancavelice sa ciljem da potaknu ekonomiju i zapošljavanje.

## Privreda
Danas se privreda grada svodi na trgovinu i zanatsku proizvodnju predmeta od kože i vune od alpake.
Većina stanovnika bavi se poljoprivredom za vlastite potrebe, uzgojajući krumpir i ječam.

## Izvori

## Vanjske veze

* [Municipalidad Provincial de Huancavelica *Municipalidad Provincial de Huancavelica* (službene stranice)]
Ichu (rijeka)

**Ichu** (španjolski: *Río Ichu* ili *Huancavelica*) je rijeka u sredini Perua, duga 103 km lijeva (istočna) pritoka rijeke Mantaro.

## Hidrologija
Ichu se formira sutokom potoka *Cachimayo* i *Astobamba*, koji izviru na obroncima andskih planina Terciopelo i Antarago, na nadmorskoj visini od 5,100 metara. 
Isprva teče prema istoku, i protiče preko grada Huancavelica, kad primi pritoku *Sacsamarca*, mjenja smjer i teče prema zapadu. Nakon što primi potok *Mashuaraccra* mjenja smjer i teče prema sjeveru. Nešto prije ušća u rijeku Mantaro, prima pritoke *Palcu* i *Tinyaccllu*.

Rijeka ima sliv od 1,383 km²,  koji se prostire po Departmanu Huancavelica, prosječni protok je 9,732 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Ichu'' (na portalu Mapcarta)
Caracol Televisión

**Caracol Televisión** je kolumbijska televizijska mreža u vlasništvu Grupo Valorem. Osnovana je 1969. godine.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Urošica

**Urošica** (ćirilica: Урошица) bio je srpski kraljević i monah. Bio je pripadnik dinastije Nemanjić kao sin kralja Dragutina, a nazvan je po djedu, kralju Stefanu Urošu I. Urošica ("maleni Uroš") poznat je i kao **Urošić Dragutinović**. Majka kraljevića Urošice bila je Katarina Arpadović.

Urošica je postao monah (redovnik) **Stefan** te je umro dosta mlad. Srpska pravoslavna crkva slavi Urošicu kao svetitelja. Urošica, prikazan na fresci u Visokim Dečanima, pokopan je u crkvi svetoga Ahilija u Arilju.
## Izvori
Ana Angelina Komnena Duka

**Ana Angelina Komnena Duka** (grčki Ἄννα Ἀγγελίνα Κομνηνή Δούκαινα) bila je kraljica Srbije u srednjem vijeku.

Anini su roditelji bili vladar Epira Teodor Komnin Duka (grč. Θεόδωρος Κομνηνός Δούκας) i njegova supruga Marija Petraliphaina.

1216. kralj Srbije Stefan Nemanjić pokušao je oženiti svog sina Stefana Radoslava Teodorom, kćerju Mihaela I. Komnena Duke (on je bio polustric Ane). Međutim, Crkva je bila protiv braka te se Radoslav oženio Anom, koju je veoma volio. Plemići u Srbiji i Srpska pravoslavna crkva nisu previše voljeli Anu jer je imala jak utjecaj na Radoslava, koji se počeo potpisivati na grčkom kao Stefan Duka – Στέφανος Δούκας.

Ana i njen muž pobjegli su iz Srbije u Dubrovnik te je navodno Ana bila zaljubljena u jednog Francuza – danas se smatra da je to laž redovnika Teodozija.

Radoslav i Ana su se poslije vratili u Srbiju i postali redovnici.

## Izvori
Marija Petralifaina

**Marija Duka Komnena Petraliphaina** (grč. Μαρία Δούκαινα Κομνηνή Πετραλίφαινα), iz obitelji Petraliphas (grč. Πετραλίφας), bila je grčka plemkinja (talijanskog podrijetla) i despotica Epira. Njezin je suprug bio despot Teodor Komnin Duka (grč. Θεόδωρος Κομνηνός Δούκας).

Marijin je brat bio plemić Ivan Petraliphas, koji je bio guverner Tesalije. Njegova kći je bila despotica, sveta Teodora Petraliphaina.

Marija se udala za Teodora. On je bio lord Arga, Korinta i Nafpliona te je Marija bila gospa tih mjesta.

## Djeca
Marijina i Teodorova djeca:
*Jovan Komnin Duka od Tesalije i Soluna
*Dimitrije Komnin Duka od Soluna
*Ana Angelina Komnena Duka, kraljica Srbije
*Irena Komnena Duka, carica Bugarske
## Izvori
Guayaquil (zaljev)

**Zaljev Guayaquil** (španjolski: *Golfo de Guayaquil*) je veliki zaljev Tihog oceana, južno od ekvatora između Ekvadora sjeveru i
Perua na jugu.

## Karakteristike
Zaljev ima površinu od oko 12,000 km². Ime je dobio po Guayaquilu, najvećem i najmnogoljudnijem gradu Ekvadora i njegovoj glavnoj luci.

Ekvadorski grad Santa Elena označava sjevernu granicu zaljeva, a ribarsko selo Cabo Blanco u Peruu južnu. Zaljev služi kao ulaz u Tihi ocean.

Ispod zaljeva nalaze se mnogi geološki rasjedi koji mogu izazvati neke od najopasnijih potresa na svijetu. Velik broj ekvadorskih i peruanskih rijeka otječe u ovaj zaljev. 
Najveće su; Guayas, Jubones, Tumbes i Zarumilla. 
Slatke vode tih rijeka mješaju se sa slanom morskom vodom i tako stvaraju jedinstveni ekosistem Zaljeva Guayaquil. 
Područje zaljeva karakteriziraju prostrane šume mangrove, koje su staništa za niz ptica i drugih životinja.
 
Unutar zaljeva postoje brojni otoci, najveći je Puná površine 919 km², slijede ga Santay, Mondragón, Escalante, Chupadores Grande, Chupadores Chico, Verde i Esperanza

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gulf Of Guayaquil'' (na portalu Mapcarta)
Áncash

**Áncash** (španjolski: *Departamento de Áncash*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Áncash se prostire na zapadu zemlje.
Sa sjevera graniči sa Departmanom La Libertad, sa istoka sa Departmanom Huánuco, sa juga sa Provincijom  Lima i sa zapada sa Pacifikom.

Áncash ima površinu od 35915 km², na kojoj živi 1,180,638 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 20 provincija to su; Aija (6,433), Antonio Raimondi (13,950), Asunción (7,710), Bolognesi (24,012), Carhuaz (50,007), Carlos Fermín Fitzcarrald (18,496), Casma (57,256), Corongo (8,017), Huaraz (185,276), Huari (63,264), Huarmey (33,066), Huaylas (56,557), Mariscal Luzuriaga (21,787), Ocros (7,224), Pallasca (24,371), Pomabamba (26,675), Recuay (18,085), Santa (474,053), Sihuas (28,630) i Yungay (55,769) i 166 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Huaraz koji ima 57,093 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Áncash'' (službene stranice)
Ica

**Ica** je grad od 154,552> i aglomeracija od 310,600 stanovnika, na jugoistoku zemlje u Departmanu Ica u kom je administrativni centar.

## Geografija
Ica leži udaljena oko 48 km od Pacifik i 275&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Lime u vrlo sušnoj i intenzivno navodnjavanoj dolini rijeke Ica, na granici sa obroncima Anda na istoku.

Grad je povezan cestom sa lukom Pisco 64 km sjeverozapadno i sa Nacionalnim rezervatom Paracas, bogatim ribolovnim područjem i arheološkim nalazištem kulture Paracas (oko 900. pne. - 400).

## Historija

Mjesto je osnovao 1563. španjolski konkvistador Jerónimo Luis de Cabrera iz Andaluzije pod imenom *Villa de Valverde*.

Nakon potresa 1569. preseljen je na današnje mjesto i službeno preimenovan u *San Jerónimo de Ica* 1640.

Ica je od 1961. i univerzitetski grad, tad je osnovan *Univerzitet San Luis Gonzaga*.

Snažan potres oštetio je grad 2007.
## Znamenitosti
Regionalni muzej Ica ima veliku kolekciju tekstila i keramike iz Nazca kulture (oko 200. pne. - 600).  
Iz Ice su mogu malim avionima razgledati i Naskanske linije.
## Privreda i trasport
Ica je administrativni i trgovački centar poljoprivrednog kraja u kom se proizvodi; grožđe, pamuk, masline i šparoge.

Grad je poznat po proizvodnji rakije od grožđa - *Pisco*.
Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa dobro je povezan sa ostalim gradovima u zemlji.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Ica'' (službene stranice)
Junín (departman)

**Junín** (španjolski: *Departamento de Junín*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Junín se prostire u sredini zemlje po planinama Anda na zapadu i po džunglama sliva Amazone na istoku.
Sa sjevera graniči sa Departmanom Pasco, sa zapada sa Provincijom  Lima, sa juga sa departmanima Ayacucho i Huancavelica, sa Departmanom Cuzco na jugoistoku i sa Departmanom Ucayali na sjeverozapadu.

Junín ima površinu od 44,197 km², na kojoj živi 1,361,467 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 9 provincija to su; Chanchamayo (167,385), Chupaca (57,604), Concepción (59,138), Huancayo (595,183), Jauja (88,405), Junín (22,757), Satipo (239,105), Tarma (91,849) i Yauli (40,041) i 44 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Huancayo koji ima 119,977 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Junín'' (službene stranice)
Huancayo

**Huancayo** je grad od 119,977 i aglomeracija od 441,400 stanovnika. u sredini Perua u Departmanu Junín u kom je administrativni centar.

## Geografija
Grad se prostire u kotlini rijeke Mantaro na nadmorskoj visini od 3,249 metara, okružen planinama  Anda, udaljen 305 km istočno od glavnog grada Lime.

## Historija

Mjesto je osnovao španjolski konkvistador Jerónimo de Silva 1572. i nazvao *Santísima Trinidad de Huancayo*. Sveto trojstvo dao mu je po tadašnjem španjolskom 
običaju, a Huancayo po domorodačkom toponimu, koji na kečuanskom znači *[[klan]] [[Huanca*, a odnosi se na moćno 
indijansko pleme.

Za vrijeme Borbe za nezavisnost Latinske Amerike kod grada se 1820. odvila bitka između ustanika i rojalista, u kojoj su ustanici poraženi. Ali je ta žrtva nagrađena 1822. titulom - nepokorenog grada.

Huancayo je dobio status grada 1823., nakon tog je u januaru 1931. administrativni centar Departmana Junín preseljen iz Cerro de Pasca u Huancayo. 
Katedrala je sagrađena 1831. na zemljištu koje su darovale bogate mecene.

Za mandata Ramón Castilla Huancayo je bio sjedište njegove vlade, on je iz tog grada 1854. izdao dekret kojim je ukinuto ropstvo.

Današnji Huancayo je sjedište nadbiskupije i univerzitetski grad od 1962., ekonomski centar centralnih Anda. 
Sa drugim gradovima u Andama povezan je željeznicom i autoputem.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Huancayo'' (službene stranice)
Ica (rijeka)

**Ica** (španjolski: *Río Ica*) je rijeka na jugozapadu Perua duga 220 km.

## Hidrologija

Ica se formira sutokom rijeka *Tambo* i *Jatunchaca* koje izviru u planinama Anda u Departmanu Huancavelica. Od tamo teče prema jugozapadu, protiče preko grada Ica i nešto nizvodno ima ušća u Pacifik.
Na svom toku prima pritoke; Huacceyoc, Tombillos, Trapiche, Cansas, Yauca del Rosario i Tingue.

Rijeka ima sliv od 7,889 koji se prostire po departmanima Huancavelica (gornji i srednji sliv) i Ica (donji sliv).

U slivu rijeke živi 2,5% stanovnika Perua, koji sudjeluju sa 3% u BDP-u zemlje i čak 7% u izvozu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Administración Local del Agua Ica'' (na portalu ANA)
Lambayeque (departman)

**Lambayeque** (španjolski: *Departamento de Lambayeque*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Lambayeque se prostire na sjeverozapadu zemlje.
Sa sjevera graniči sa Departmanom Piura, sa istoka sa Departmanom Cajamarca, sa juga sa 
Departmanom La Libertad i sa zapada sa Pacifikom.

Lambayeque ima površinu od 14,231 km², na kojoj živi 1,310,785 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 3 provincija to su; Chiclayo (862,709), Ferreñafe (107,241) i Lambayeque (340,835) i 38 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Chiclayo koji ima 277,627 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Lambayeque'' (službene stranice)
Chiclayo

**Chiclayo** je grad od 277,627 i aglomeracija 651,100 stanovnika na sjeverozapadu Perua u Departmanu Lambayeque u kom je administrativni centar.

## Karakteristike
Chiclayo je nakon Trujilla drugi najveći grad na sjeveru Perua, financijski i industrijski centar tog dijela zemlje.

Nalazi se na trasi Panameričkog autoputa udaljen oko 764 km sjeverozapadno od glavnog grada Lime, a od Pacifika i luka u Etenu i Pimentelu udaljen je samo 12 km.

Tridesetak km sjeverno nalazi se arheološko nalazište Túcume sa 26 pretkolumbovskih piramida, a 29&nbsp;km istočno nalazište Sipán sa ostatcima dvostrukih piramida.
## Historija

Chiclayo je nastao kao naselje domoradačkih indijanaca hiljadu godina prije dolaska prvih španjolskoskih konkvistadora.
Španjolci su ga koristili kao odmorište na trgovačkom putu i kao garnizon. Samostan i prva crkva podignuti su krajem 16. vijeka.

Chiclayo je formalno osnovan 1720. kao villa a status grada dobio je 1835.
U grad je počeo izrastati izgradnjom luka u Eténu i Pimentelu, a naročito nakon dolaska željeznice i prvih automobila.
Izgradnja akumulacijskog jezera Tinajones i sistema za  navodnjavanje pretvorili su njegovu dolinu u plodnu oranicu u kojoj uspjeva šećerna trska, pamuk i riža.

Naročito je narastao nakon 1960-ih kad su brojni siromašni seljaci sa planina sišli u grad u potrazi za boljim životom.

Današnji Chiclayo je grad sa dva univerziteta; Señor de Sipán i Alas Peruanas i *Internacionalnim [[aerodrom]]om *José Abelardo Quiñones* koji je podignut [[1956]].

== Izvori ==

== Vanjske veze ==

* [https://www.munichiclayo.gob.pe/Portal/ *Municipalidad Provincial de Chiclayo'' (službene stranice)]
Mantaro (rijeka)

**Mantaro** (španjolski: *Rio Mantaro*) je rijeka u sredini Perua, duga 735 km koja zajedno sa rijekom Apurímac formira rijeku Ene.

## Hidrologija
Mantaro izvire na sjeveroistoku Jezera Junin pod imenom Upamayo, na nadmorskoj visini od 4,080 metara. 
Od izvora isprva teče prema jugoistoku, zatim svija na sjeveroistok i teče nekih 90&nbsp;km, nakon tog svija prema jugoistoku i teče ušća u rijeku Apurímac. 
Većim dijelom svog toka korito joj je stisnuto u dubokim kanjonima Anda.
Na svom toku rijeka prelazi 3,600 metara nadmorske visine i prikuplja vode 6,717 jezera koja pokrivaju površinu od 76.761 hektara. Najveća su: Chinchaycocha, Marcapomacocha, Paca, Tranca Grande, Pomacocha , Huascacocha, Hichicocha, Coyllorcocha, Lasuntay, Chuspicocha, Quiullacocha, Yuraicocha, Azulcocha, Carhuacocha i Huaylacancha.

Njen tok se geografski da podjeliti na tri dijela; Gornji, Srednji i Donji Mantaro.
U Gornjem Mantaru se pored jezera Junín, nalaze i druga najveća jezera koje osiguravaju vodu rijeci tokom čitave godine.

U Srednjem Mantaru koji počinje 80&nbsp;km nizvodno od jezera Junín, nalazi se akumulaciono jezero Malpaso (na 3,800 nadmorske visine). Od njega rijeka teče oko 100 kilometara, u relativno uskoj kotlini i prima lijeve pritoke; Thisgo, Yauli, Huari i Pachacayo i najveću Cunas i dvije desne; Vilcu (Moya-Quillón) i Ichu.

Donji Mantaro proteže se od akumulacionog jezera *Tablachace* do ušća u rijeku Apurímac, u dužini od 498&nbsp;km.

Rijeka ima porječje od 34,546 km² koje se prostire po departmanima Junin, Pasco, Huancavelica i Ayacucho.

Mantaro je od velike ekonomske važnosti za Peru, njene hidroelektrane proizvode oko 35% električne energije, kako u njenom slivu živi preko milion stanovnika koji se bave poljoprivredom, važna je i sa tog stanovišta.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mantaro River'' (na portalu Mapcarta) 
* ''Perú: cuenca del río Mantaro''
Junin (jezero)

**Junin** (španjolski: *Lago de Junin*, *Laguna de Junin* ili *Chinchaycocha* na kečuanskom) je jezero u sredini Perua u Departmanu Junín na nadmorskoj visini od 4,082 metara.

## Karakteristike i historija

Svojom površinom od 529 km², je drugo po veličini jezero u zemlji nakon Titicace. 
Jezero je plitko obraslo trskom, maksimalno je duboko do 12 metara, dugo je oko 34 (sjeverozapad-jugoistok) i široko do 16 km (sjever-jug). 

Jezero vodom pune 12 rijeka (Yahuarmayo, Mararychaca, Condorcocha, Huascáni...) i 20 potoka koji izviru na planinama Anda, a otječe rijekom Mantaro na sjeveroistoku.

Za regulaciju Vodostaja i rad hidroelektrane Malpaso, podignuta je brana 1936.

Jezero je 1997. uvršteno na  Listu vlažnih područja Ramsarske konvencije.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Lago de Chinchaycocha''
Sanok (razvrstavanje)

**Sanok** može biti:

* Sanok, grad u Poljskoj
* Sanok (rijeka) (*San (rijeka)*), rijeka u Poljskoj i Ukrajini; pritoka Visle
* Sanok (pritoka Vorsklice), rijeka u Rusiji i Ukrajini; pritoka Vorsklice
Ženska mreža Hrvatske

**Ženska mreža Hrvatske** djeluje u skladu s feminističkim principima i okuplja nevladine organizacije, grupe i inicijative koje se suprotstavljaju patrijarhalnom sustavu i svim oblicima spolne diskriminacije. Mreža ima 40 udruga članica.

## Principi i ciljevi
Ženska mreža Hrvatske odnosno njene udruge članice djeluju poštujući vrijednosti kao što su priznavanje temeljnih ženskih prava, ženska solidarnost, antimilitarizam, nediskriminiranje na bilo kakvoj osnovi, priznavanje prava žena da odlučuju o svom tijelu i reprodukciji (pravo na pobačaj, kontracepciju, umjetnu oplodnju i usvajanje djece), razvijanje ekološke svijesti, aktivno suprotstavljanje nasilju nad ženama itd.

Mreža za osnovne ciljeve svojega javnoga zalaganja smatra:
* sudjelovanje žena u politici i političkom odlučivanju 
* ostvarenje prava na školovanje, rad, zaradu i punu zaposlenost
* socijalnu sigurnost 
* zaustavljanje nasilja nad ženama 
* politiku ravnopravnosti i tolerancije

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica
Ljubljana Pride

**Ljubljana Pride** je gradska i nacionalna LGBTIQ povorka ponosa u Ljubljani, glavnom gradu Slovenije. Prvi marš ponosa organiziran je 2001. godine kao reakcija na netrepeljivo i uvredljivo ponašanje osoblja prema Branetu Mozetiču i kanadskom pjesniku Jean-Paulu Daoustu ispred Gradske galerije Ljubljana. Povorka ponosa tada je postala tradicionalna manifestacija. Organizira ga Društvo Povorka ponosa i snažno ga podupire Grad Ljubljana (inače član Rainbow Cities Network).

Posljednji Ljubljana Pride 2023. održan 17. lipnja, koji je prema organizatorima okupio 3500 ljudi, zabilježeno je manje povezanih nasilnih incidenata i na njemu se prvi put obratila aktualna predsjednica Slovenije Nataša Pirc Musar, opisujući događaj: „To je izraz borbe za ljudsko dostojanstvo. Prosvjed je to s jasnom porukom da je svako ljudsko biće, bez obzira na seksualnu orijentaciju, seksualni identitet ili seksualno izražavanje, vrijedno poštovanja, ljubavi i jednakog tretmana”. Ministar rada Luka Mesec i ministar za budućnost temeljenu na solidarnosti Simon Maljevac, koji je prvi otvoreni gay član slovenske vlade, također su prisustvovali.

## References
Huaraz

**Huaraz** je grad od 57,093 i aglomeracija od 129,100 stanovnika. na zapadu Perua u Departmanu Áncash u kom je administrativni centar.

## Geografija
Grad se prostire u aluvijalnoj dolini Callejón de Huaylas, na ušću riječice Quilcay u rijeku Santa na nadmorskoj visini od 3,052 metara, okružen planinama Anda, udaljen 348 km južno od glavnog grada Lime.

Ime je dobio po kečuanskoj riječi - waraq, što znači zora.
Pored grada ima nekoliko arheoloških nalazišta, od kojih je najpoznatije Chavín de Huántar, po kom je Kultura Chavín dobila ime.

## Historija

Iako ga je osnovao kao feud (encomienda) još Francisco Pizarro 1538, kao naselje pod imenom *San Sebastián de Huaraz* je osnovan tek 1574.

Gradska prava dobio je 1784. godine i počeo stjecati ugled kao politički centar, kao administrativni centar Provincije Huaylas. 
U njemu je Simón Bolívar zajedno sa Antoniom de Sucreom organizirao vojsku za bitke kod Junína i Ayacucha.

Nakon stjecanja nezavisnosti, od 1839. Huaraz je administrativni centar Departmana Ancash, ali kako je bio relativno izoliran u planinama Anda ostao je stočarsko-
ratarski centar.

Potres u maju 1970. magnitude 7,9 snažno je pogodio centralni Peru, on je uzrokovao odron glečera i blata sa planine Huascarán, pa je 
nakon te tragedije 95% objekata u gradu uništeno i poginulo gotovo polovica stanovnika.

## Privreda

Današnji Huaraz je centar ratarskog kraja u kom se uzgaja pšenica, kukuruz i krumpir. U okolici se nalaze rudnici srebra, cinabarita i ugljena. 
U samom gradu ima par predionica i pivovara.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipalidad Provincial de Huaraz'' (službene stranice)
Budimlja

**Budimlja** može biti:

* Budimlja (Berane), naselje u opštini Berane, Crna Gora
* Budimlja (Polimlje), istorijska oblast i srednjovijekovna župa u Gornjem Polimlju, u današnjoj Crnoj Gori
Novosti

**Novosti** se mogu odnositi na:
* Vijesti, žanr novinarskog oblikovanja novosti

## Novine
* ''Novosti'' (Hrvatska), tjedne novine koje tiska Srpsko narodno vijeće sa sjedištem Zagrebu
* ''Novosti'' (Zagreb), dnevne novine iz vremena Austrougarske i Kraljevine Jugoslavije
Lonja (razvrstavanje)

**Lonja** se može odnositi na:

* Lonja, rijeka u Hrvatskoj

ili:

* Lonja (Sisak), naselje grada Siska, Hrvatska
* Logna, Perugia, naselje u provinciji Perugia, Italija
Jade (razvrstavanje)

**Jade** se može odnositi na:

* Jade (rijeka), rijeka u Njemačkoj
* Jade, opština u Njemačkoj
* Jade, Karnataka, selo u Indiji
Ármin Klein

**Ármin Klein** (1855. – 1883.) je bio mađarski slikar, kipar i primijenjeni umjetnik u mediju keramike koji je gotovo čitav svoj umjetnički opus ostvario za pečujsku Tvornicu keramike Zsolnay.
## Život i djelo
Uz vlasnikove kćeri sestru Teréz i Juliju Zsolnay, bilo je najvažniji umjetnik te tvornice u doba njezina naglog razvoja i svjetskog uspjeha koncem 19. st.

Rođen je 1855. u Veszprému, u židovskoj obitelji.

Studirao je kiparstvo na Visokoj školi primijenjene umjetnosti u Beču i na prijedlog svojih profesora otišao je u Pečuh.

Svojim dolaskom, Klein je uveo novi duh u dotadašnju produkciju keramike Zsolnay, koja se u tome času temeljila uglavnom na orijentalnoj (kineskoj i japanskoj), te perzijskoj i turskoj ornamentici, kao i na ornamentici domaće mađarske narodne umjetnosti.

Klein međutim unosi dah tada diljem Europe, a posebno u njemačkom kulturnom krugu popularnog stila historicizma, konkretno: neorenesanse.

No, u Kleinovom izrazu nije bilo ni traga pedanteriji njemačkog historicizma i kopiranju predložaka. Premda obrazovanjem kipar, bio je prilično vješt i u crtežu, koji je istodobno bio i dekorativan, i lirski. To osobito pokazuje njegova *Amoretti serija* iz 1878. i 1879. Tipični za tu seriju su tanjuri  s rubom odijeljenim prugom i dekoriranim renesansnim ornamentom na obodu, dok su u recipijentu ucrtani amoretti u parovima, prikazani u genre-scenama. Sve je to izvedeno kobaltnom sepijom. Motiv amoretta je popularizirao osobito Hans Makart, tada popularni bečki slikar, kojeg su Teréz i Julia Zsolnay bile posjetile u njegovu bečkom atelieru, a Klein je čak načinio ženski portret u njegovu stilu. Klein je oslikavao i druge tipove posuda, pa je tako primjerice čuture oslikavao prizorima iz narodnog života. I danas postoji više njegovih čutura s prikazima svatova.

Iako se kiparstvom bavio znatno manje, svakako valja spomenuti njegove prikaze poznatih znanstvenika (Leonardo, Newton, Watt…) za *Politehnikum* u Budimpešti. Riječ je o kružnim, koloriranim reljefima u keramici, koji su kasnije postavljeni i u Šegrtskoj školi u Pečuhu.

Kleinovo stvaralaštvo u bitnome je profiliralo umjetničku produkciju Tvornice Zsolnay. U skladu s likovnim strujanjima svoga vremena, objedinio je ideje i stilove velikih središta s lokalnim značajkama, te je unatoč svojoj ranoj smrti u 28. godini, ostavio neizbrisiv trag u austro-ugarskoj keramičkoj umjetnosti svoga vremena.

## Literatura
*Kovács 1989 - Orsolya Kovács: Ármin Klein, umjetnik - projektant tvornice Zsolnay (1855 - 1883), u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 33-37
*Romváry 1989 - Ferenc Romváry: Keramika Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 16-22
*Sorić 1989 – Ante Sorić: Uvod, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 7

## Napomene
Apurímac (departman)

**Apurímac** (španjolski: *Departamento de Apurímac*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

## Karakteristike

Departman Apurímac se prostire na jugoistoku zemlje po planinama Anda.
Sa sjeveroistoka graniči sa Departmanom Cuzco, na jugu sa Departmanom Arequipa i sa zapada sa Departmanom Ayacucho.

Apurímac ima površinu od 20,896 km², na kojoj živi 430,736 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 7 provincija to su; Abancay (120,116), Andahuaylas (150,758), Antabamba (11,781), Aymaraes (24,570), Chincheros (46,544), Cotabambas (55,208) i Grau (21,759) i 80 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Abancay koji ima 64,873 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Regional Apurímac'' (službene stranice)