open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Primorska

**Slovensko primorje** (**Primorska**, **Primorska Slovenija**), jugozapadni dio Slovenije. Ovaj pojam se kao naziv krajnje sjeverne obale Jadrana koristi od XIX veka, a danas je to neslužbena pokrajina u Sloveniji koja obuhvata područje Nove Gorice, zatim, priobalni i unutrašnji kraški kraj. U istorijskom smislu naziv se odnosi na austrijsku krunsku zemlju, jednu od administrativnih jedinica (pokrajina) nekadašnje Carevine Austrije, Austrougarska monarhija. Glavni grad je bio Triest (Trst). Raspadom Monarhije, 1918. godine, pokrajina je gotovo u cjelini pripala tadašnjoj Kraljevini Italiji, osim ostrva Krk, koje je ušlo u sastav tadašnje Kraljevine Srba Hrvata i Slovenaca.

## Geografija

Premda se pokrajina naziva Primorska, najveći dio njenog današnjeg područja nalazi se u unutrašnjosti, odvojen od mora italijanskom granicom. Priobalni dio smješten je na 46 -{km}- obale Istre. U unutrašnjosti se smjestila Vipavska dolina, a između nje i Tršćanskog zaliva započinje kraški kraj koji se proteže prema sjeverozapadu, sve do doline Soče. Kraško područje obuhvata oko 500 -{km}-, od čega je manji dio u Italiji. Područje oko Nove Gorice obično se naziva sjeverna Primorska, a proteže se uz dolinu Soče, sve do Tolmina. U tom dijelu uzdižu se visoke planine Krn i Kanin. Prijevoj Vršič (1618 -{m}-) označava ujedno i granicu između Primorske i Gorenjske.

Primorska graniči na jugoistoku sa Notranjskom, na sjeveroistoku sa Gorenjskom, na zapadu sa Italijom, a na jugu sa Hrvatskom.

Od ekonomskih grana, veoma je razvijen turizam, a Koper, uz Trst i Rijeku, spada među najveće luke ovog dijela Jadrana. Uz to, razvijena je proizvodnja prehrambenih proizvoda i bezalkoholnih pića (Fruktal), kao i vinogradarstvo.

Stanovništvo je mješovito, a u brojnim mjestima, uz slovenački jezik, u službenoj je upotrebi i Italijanski. U istarskom dijelu Primorske živi i malobrojna hrvatska manjina.

Važniji gradovi Primorske su Nova Gorica, Koper, Izola, Ajdovščina, Tolmin, Sežana, Bovec, Piran.

## Historija

Primorsku, koja se u Austro-ugarskoj Monarhiji službeno nazivala *[[Austrijsko primorje]]* (njem. *Österreichisches Küstenland*), činila je Kneževska grofovija Gorica i Gradišče, potom Markgrofovija Istra, te grad Trst. U Prvom svjetskom ratu ovdje je uspostavljen front na Soči, poznat po iscrpljujućem rovovskom ratu i teškom italijanskom porazu kod Kobarida. U XX vijeku taj naziv se često širio i na dijelove Kranjske, to jest Notranjske koji su bili pod italijanskom vlašću. Poslije Drugog svjetskog rata SR Sloveniji unutar SFRJ pripadaju dijelovi Goriške i Istre, koji zajedno čine neformalnu pokrajinu Primorsku. Takvo je stanje i u nezavisnoj Sloveniji.

Ponekad se dijelom Primorske drže i oni dijelovi Furlanije-Julijska krajina koje pretežito naseljavaju Slovenci.

## Povezano
* Slovenačka obala

## Literatura
* *[[Enciklopedija Slovenije]]* IX, Ljubljana 1995, 342-343.

## Vanjske veze
* Primorska Sl
Po šumama i gorama

**Po šumama i gorama** (poznata i kao ***Partizanska*** ili ***Partizanka***) je jugoslovenska partizanska pesma nastala tokom narodnooslobodilačkog rata prepevom ruske partizanske pesme *Po dolinama i gorama* () iz vremena ruskog građanskog rata.

Prva verzija ove pesme je *Marš Sibirskih strelkov* (1915), koji je napisao pisac V. A. Giljarovski. Tokom ruskog građanskog rata napisano je nekoliko verzija teksta, a najpoznatiji je *Marš daljnevostočnyh partizan* (1922), koji je na Dalekom istoku napisao boljševički poet Petar Semenovič Parfenov. Ruska verzija je 1929. proglašena za ***Partizansku himnu*** i vremenom se proširila izvan granica Sovjetskog Saveza.

Tokom Španskog građanskog rata nastala je verzija na španskom jeziku. Za vrijeme drugog svjetskog rata odomaćila se kao partizanska, ne samo u SSSR, nego i drugde, pre svega u Jugoslaviji, Poljskoj, Bugarskoj i Čehoslovačkoj, gdje su nastali i novi tekstovi. Takođe nastaju verzije na i francuskom, nemačkom i grčkom.

Posebnu popularnost stekla je tokom drugog svetskog rata u Jugoslaviji, gde je postala nezvanična himna jugoslovenskih partizana, sa više verzija teksta. U Bosni je bila poznata kao *Pjesma Bosanska partizanska* ("Dolinama i gorama nase Bosne ponosne"), dok se u Sloveniji zvala *Po dolinah in po gorah*.

Prvobitnu verziju "*Partizanke*", koja je počinjala rečima: "*Partizan sam tim se dičim*", je početkom ustanka u Srbiji napisao borac Kolubarske čete Dragan Tatović. Mirko Kovačević je autor teksta pesme "*Po šumama i gorama*", ili barem prve strofe. Puniša Perović se takođe navodi kao autor dela teksta. 

## Tekst pesme

### Ruska verzija (1922)

### Srpskohrvatska verzija

**Po šumama i gorama**


Po šumama i gorama
naše zemlje ponosne
idu čete partizana,
Slavu borbe pronose!

Neka čuje dušman kleti
Krvavi se vodi rat,
Prije ćemo mi umrijeti
Nego svoje zemlje dat'!

Kaznićemo izdajice,
Oslobodit narod svoj,
Kazaćemo cijelom sv'jetu
Da se bije ljuti boj!

Crne horde nas ne plaše,
Krv herojska u nas vri,
Mi ne damo zemlje naše
Da je gaze fašisti!


### Alternativna verzija

Basil Davidson navodi tekst pesme koju je čuo od jugoslovenskih partizana:


Partizan sam tim se dičim:
To ne može biti svak
Umrijeti za slobodu,
Može samo div junak.

Puška mi je drugarica,
Mitraljez mi moji brat:
Svakog časa odjim na straži,
Da tiranu skršim vrat.

Narodu sam zavjet dao,
Ja, narodni partizan:
Da ću čuvat' stijeg slobode,
Boriti se noć i dan.


## Literatura
* 

## Izvori

## Povezano

* Partizanske pesme
Poljoprivreda u Kini

**[[Poljoprivreda]] u [[Kina|Kini]]** predstavlja važan ekonomski sektor u kome je zaposleno preko 300,000.000 poljoprivrednika. Kina je prva zemlja po poljorpivrednoj proizvodnji u svijetu, pri čemu su najvažniji proizvodi riža, pšenica, krumpir, sirak, kikiriki, čaj, proso, ječam, pamuk, lan, svinjetina i riba.

Iako je poljoprivredna proizvodnja Kine najveća na svijetu, samo 15% njene kopnene površine je obradivo. Kineske obradive površine, koje čine 10% ukupne obradive površine u svijetu, hrane 20% svjetskog stanovništva. Od tih 1,400.000 km² obradive površine, samo oko 1,2% (116,580 km²) se može trajno obrađivati, a 525.800 km² je navodnjavano. Zemlja je podijeljena na otprilike 200 domaćinstava, od čega u prosjeku svako ima samo 0,65 hektara (1,6 akri).

Ograničene poljoprivredne površine u Kini su bile stalni problem kroz historiju, odnosno uzrokovale kronične nestašice hrane. Dok je produktivnost poljoprivrednih površina kroz vrijeme narasla, pokušaji da ih se proširi na zapad i sjever su imali ograničenog uspjeha, jer je tamošnja zemlja izložena sušoj i hladnijoj klimi nego istok. Od 1950-ih su poljoprivredne površine i pod pritiskom potrebe da se zemljište koristi za industrijska postrojenja i gradska naselja.

## Povezano
* Ekonomija Kine

## Izvori

## Vanjske veze

*  FAO: ''China - Agriculture sector''
Kikiriki

**Kikiriki** (lat. Arachis hypogaea) je povrće koje pripada porodici mahunarki (*Fabaceae*) a potječe iz Južne Amerike, Meksika i Srednje Amerike.

## Historija
Stare Inke su uzgajale kikiriki prije 3.500 godina. Izrađivale su i posude u obliku kikirikija i ukrašene kikirikijem. Španjolski osvajači su u 15. stoljeću prenijeli kikiriki u Europu i dalje po svijetu, a zanimljivo je da je ova biljka stigla u Sjevernu Ameriku tek u 18. stoljeću, i to iz Afrike.

## Uzgoj
Početkom ljeta grmovi kikirikija prekrivaju polja. To je jednogodišnja biljka koja naraste od 30 do 50&nbsp;cm. Nakon što su cvjetovi oprašeni, stabljike se spuštaju prema tlu, a žuti cvjetovi ulaze u zemlju na dubinu od šest centimetara. Plodovi se razvijaju raste ispod zemlje u mahunama dugim oko šest centimetara u čašicama u kojima bude 1-4 sjemena. Ljuska je hrapava, a unutra je kremasto bijelo ili žuto sjeme pokriveno jestivom, tankom kožicom. Iskapanje kikirikija je krajem mjeseca rujna.

## Uporaba
Za ljudsku uporabu koristi se sjeme kikirikija. Kikiriki je bogat izvor bjelančevinama, vlaknima, mineralima, željezom, cinkom i vitaminima E i K. Kikiriki ne sadrži kolesterol. Upotrebljava se kao dodatak kolačima, za proizvodnju putera i ulja od kikirikija i drugo.


Peanut oil bottle.jpg|
PeanutButter.jpg
Peanuts (Arachis hypogaea) - in shell, shell cracked open, shelled, peeled.jpg|
Dragee_"Арахис_в_шоколаде"_02.jpg|
Svinjetina

**Svinjetina** je naziv za meso dobiveno od svinje. Ovaj termin se najčešće označava svježe svinjsko meso, ali se može koristiti i za mesne prerađevine dobivene od svinjskog mesa (šunka, slanina, pršut). Za meso mladih svinja, tj. prasadi, koristi se termin **prasetina**.

Svinjetina se može konzmirati u različitim oblicima, uključujući kuhanu, pečenu ili dimljenu svinjetinu. Također svinjetina se koristi u spremanju kobasica.

Svinjetina čini oko 38% proizvodnje mesa širom svijeta, mada konzumiranje varira od države do države.

U islamu i judaizmu je zabranjeno konzumirati svinjetinu.

## Reference

## Vanjske veze
Harsianon

**Harsianon** () je bila bizantska tvrđava i istoimena tema (vojno-civilno područje) u oblasti Kapadokije (centralna Anadolija u modernoj Turskoj).

## Literatura

* 
* 

;Dodatna literatura

*
Bitka kod Ardabila

**Bitka kod Ardabila** ili **bitka kod Mardž-Ardabila** (dosl. ardabilsko polje) se odigrala 730. godine kraj grada Ardabil na sjeverozapadu Irana, između hazarske vojske pod princom Bardžikom na jednoj, te omejadske arapske vojske pod al-Džarahom ibn Abdulahom al-Hakamijem. Do nje je došlo nakon što je hazarski princ napao omejadske pokrajine Džibal i Azarbajdžan u znak odmazde zbog stalnih arapskih pohoda na hazarska područja početkom 8. vijeka. Bardžiku se suprotstavila arapska vojska koja je, prema navodima, bila brojčano inferiorna, ali koja je svejedno pružala žestok otpor. Tokom borbe al-Džarah al-Hakami je poginuo, a Bardžik je dao odrezati njegovu glavu i postaviti je na koplje kako bi dodatno potakao svoje borce. Na kraju su Arapi poraženi uz teške gubitke, koje kršćanski izvori navode na 20.000 ljudi. Iako se Bardžik morao povući s područja današnjeg Kurdistana i sjeverne Mezopotamije, taj je poraz na duže vrijeme zaustavio arapsku i muslimansku ekspanziju prema Kavkazu, te značajno oslabio autoritet Omejadskog Kalifata.

## Literatura
* 
* Kevin Alan Brook. *The Jews of Khazaria.* 2nd ed. Rowman & Littlefield Publishers, Inc, 2006.
* Douglas M. Dunlop. *The History of the Jewish Khazars,* Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1954.
* Peter B. Golden. *Khazar Studies: An Historio-Philological Inquiry into the Origins of the Khazars.* Budapest: Akademia Kiado, 1980.
* Norman Golb and Omeljan Pritsak, *Khazarian Hebrew Documents of the Tenth Century.* Ithaca: Cornell Univ. Press, 1982.
Al-Džarah ibn Abdulah

**Abu Ukba al-Džarah ibn Abdulah al-Hakami** (? - 730) (*Abu `Uqbah al-Djarrah ibn `Abdullah al-Hakami*; ) bio je arapski plemić iz plemena Hakami i vojskovođa u službi omejadskog kalifata. Početkom 8. vijeka je služio kao guverner Sistana, Hurasana, Armenije i Arana. Vodio je niz vojnih pohoda protiv Gok (Nebeskih) Turaka u Centralnoj Aziji i Hazara na Kavkazu. Protiv Hazara je ispočetka imao uspjeha, te je uspio prodrijeti do sjeverne obale Kaspijskog mora; godine 723. je zauzeo i opljačkao hazarsku prijestolnicu Balandžar, natjeravši hazarske kagane da se premjeste u Samandar. Kalif Jezid II ga je tada, navodno ljubomoran na njegove vojničke uspjehe, dao smijeniti. U službu je ponovno stavljen od strane kalifa Hišama 729. kada su Hazari preko Kavkaza provalili u Armeniju i sjeverozapadni Iran. U bitci kod Ardabila krajem 730. je poražen i ubijen, a njegova glava stavljena na barjak hazarskog princa Barjika. Muslimanski historičari navode da je to svetogrđe motiviralo Arape da poraze i ubiju Barjika u bitci kod Mosula sljedeće godine.
Bora Bora

**Bora Bora** () je ostrvo iz grupe Ostrva Zavetrine koja spada u Društvena ostrva Francuske Polinezije. Ostrvo se nalazi na 260 kilometara od glavnog grada Papeetea. Bora Bora je okruženo lagunom i koralnim grebenom. U sredini ostrva se nalaze ostaci nekadašnjeg vulkana u obliku dva vrha - Mount Pahia i Mount Otemanu - koji dosežu visinu od 727 metara.

Godine 2000. broj stanovnika je iznosio oko 4.000 ljudi. Glavno naselje, Vaitape, je na zapadnom delu ostrva.

Ime Bora Bora je nastalo iz tahićanskog jezika i označava „prvo rođenje“. Ime se izvorno izgovara „Pora Pora“.

Ishrana na ostrvu je ograničena na morska i kokosova jela.

## Historija
Ostrvo prvi put naseljavaju Polinežani u 4. veku. Nakon otkrivanja, prvi koji je organizovao putovanje Evropljana na ostrvo 1777. je bio moreplovac Džejms Kuk.

Godine 1842. godine Bora Bora postaje francuski protektorat.

### Drugi svetski rat
Tokom Drugog svetskog rata, posle japanskog napada ne Perl Harbur 7. decembra 1941, Bora Bora je postao južnopacifička američka vojna baza za snadbevanje. To je označilo prvo do tada vojno prisustvo na ostrvu. Baza je zatvorena 2. juna 1946, a veliki broj vojnika je ostalo da na njemu živi sa svojim porodicama.

Avionska pista izgrađena tokom rata je prva u Francuskoj Polineziji. To je sada međunarodni aerodrom. Pored njega, u Francuskoj polineziji, se nalazi i aerodrom u Papeeteu na Tahitiju izgrađen 1962. godine. Aerodrom na Bori Bori ne može da primi velike avione.

## Danas

Danas ostrvo uglavnom zavisi od turizma. Najčešće ga posećuju američki, japanski i evropski turisti koji dolaze u ovu turističku destinaciju zbog prelepe prirode i predivnih plaža.

Air Tahiti dnevno organizuje pet do šest letova ka Papeeteu.

Službeni jezik Francuske Polinezije, pa tako i Bora Bore, je francuski, ali je engleski više u upotrebi, naročito među mlađim generacijama ljudi.

Javni prevoz je slabijeg intenziteta. Saobraćaju uglavnom autobusi na otprilike svakih sat vremena. Preporučljivo prevozno sredstvo za turiste je bicikl ukoliko hotel ne organizuje prevoz. Mogu se i iznajmiti električni automobili u Vaitapeu.

Bora Bora je poznata po ronjenju u koralnom grebenu. Veliki broj ajkula se može videti u vodi. Postoje dva ronilačka operatora. Mnogi instruktori organizuju ekskurzije hranjenja ajkula.

## Vanjske veze

* Slike ostrva
730.

__NOTOC__
Godina **730.** (**[[rimske brojke|DCCXXX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. Oznaka 729. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Bizantski car Lav III naređuje da se unište sve ikone u Carstvu čime počinje Prvi ikonoklastički period.
* Franački majordom Karlo Martel, nakon što je porazio i pokorio posljednje nezavisno vojvodstvo Alemana, pokreće pohode preko rijeke Rajne sa ciljem da pokori Saksonce.
* Kineski car Xuanzong od Tanga daje srušiti četiri palače kao i raskrčiti veliki vrt Poljoprivrednog biroa u sjeveroistočnom dijelu prijestolnice Chang'an kako bi na njihovom mjestu sagradio novu taoističku opatiju.
* septembar/oktobar &ndash; Bizantsko-arapski ratovi: Omejadske trupe zauzimaju i uništavaju bizantsku tvrđavu Charsianon u Maloj Aziji.
* 9. 12. &ndash; Bitka kod Marj Ardabila u kojoj Hazari razbijaju omejadsku vojsku od 25.000 ljudi pod al-Djarrah ibn Abdullahom.


## Rođenja
* Jia Dan, kineski službenik, učenjak, vojskovođa i kartograf
* Zhang Xiaozhong, kineski general u službi dinastije Tang

## Smrti
* 9. 12. &ndash; al-Djarrah ibn Abdullah, omejadski general i guverner Azerbejdžana
* Yuwen Rong, kineski kancelar dinastije Tang
* Zhang Shuo, kineski kancelar dinastije Tang
* Petar od Kantabrije
* Lantfrid, vojvoda Alemanije

## Reference
Yuwen Rong

**Yuwen Rong** () (? - 730/731) bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je nakratko služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Xuanzonga. Bio je daleki potomak Yuwen Yidouguija, posljednjeg poglavara Xianbei plemena Yuwen, a djed mu je bio Yuwen Jie, kancelar cara Gaozonga. Sam Yuwen Rong je karijeru započeo kao provincijski službenik, gdje se ubrzo istakao uspješnim suzbijanjem korupcije i tada široko rasprostranjene utaje poreza, kao i mjerama za poboljšanje poljoprivredne proizvodnje. Njegova sposobnost da povećava državne prihode je privukla pažnju centralne vlasti, te je doveden u Chang'an gdje je napredovao sve do mjesta kancelara 729. Njegove političke sposobnosti, međutim, nisu bile iste kao financijske, te je već nakon 100 dana smijenjen uslijed dvorskih spletki. Car Xuanzong je kasnije to zažalio kada se odjednom počela prazniti carska blagajna; Yuwen Rong je ubrzo umro, a car mu je kasnije odao počast kroz posthumnu rehabilitaciju.

## Fusnote

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 105 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 134 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 212, 213.
Zhang Yue (dinastija Tang)

**Zhang Yue** () (663–730), kurtoazno ime **Daoji** (道濟) ili **Yuezhi** (說之), formalno **Vojvoda Wenzhen od Yana** (燕文貞公), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang koji je u nekoliko navrata služio kao kancelar - pod caricom Wu Zetian i njenim nasljednicima Ruizongom i Xuanzongom. Poznat je po tome što je predložio da kineska carska vojska napusti dotadašnji sistem regrutacije, odnosno da se djelomično profesionalizira - a što je potez koji je, prema mišljenju različitih kineskih historičara, doprinio kasnijem propadanju, odnosno produžio vijek dinastije Tang. Pod njime je također funkcija kancelara dobila više ovlasti u odnosu na druge službenike.

Zhang Yue je također bio poznat i kao ugledan književnik svog doba; on i njegov kolega Su Ting su se smatrali najboljim piscima na dvoru cara Xuanzonga te zajedno bili poznati kao 燕许大手笔 ("Snažni potezi kistom Yana i Xua").

## Izvori

## Literatura
* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 97 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 125 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 207, 210, 212, 213.
Pedro od Kantabrije

**Petar** () ili **Pedro od Kantabrije** (; ? - 730) bio je vojvoda od Kantabrije. Dok njegovo porijeklo nije utvrđeno (pretpostavlja se da je bio vizigotski princ), najpoznatiji je kao rodonačelnik asturijske kraljevske porodice, odnosno otac asturijskog kralja Alfonsa I, odnosno djed kasnijih kraljeva Aurelija i Bermuda.

Muslimanski izvori navode kako je 714. za vrijeme arapske invazije zauzet i opljačkan grad Amaya, sjedište Kantabrije, te da je Pedro sa narodom izbjegao u obližnje planine. Tamo se kasnije priključio kršćanskoj vojsci princa Don Pelaya te najvjerojatnije sudjelovao u bitci kod Covadonge 722. Prema *[[Codex Vigilanus]]u* njegov sin Alfonso se oženio za Pelayovu kćer Ermesindu.
Ne grem na kolena

***Ne grem na kolena*** je naslov pesme i istoimenog albuma iz 2006. godine, koju peva Saša Lendero. Neki pesmu smatraju jednom od najpopularnijih u Sloveniji.

## Tekste pesme

Mislil si ,
da bom na vse pristala,
kot berač prosila,
da bi ljubezen dal mi ti.
Mislil si,
da se bom kar zlomila,
te kleče rotila,
da ostani, kot da nje več ni,
spet skrila solze, ko boli...

Ne grem na kolena,
ne bom več senca njena!
Ne bom se zdrobila
kot kamen potonila!
Ne grem na kolena
preveč sem sebe dala,
pljuvala sem si v obraz
ponos teptala!

Mislila sem, da usojena sva si za vedno,
da nihče še ljubil ni
na planetu tem tako močno,
kot jaz te ljubim,
tebi pa premalo je bilo
imel si me, imel si njo...

Ne grem na kolena,
ne bom več senca njena!
Ne bom se zdrobila,
kot kamen potonila!
Ne grem na kolena,
preveč sem sebe dala,
pljuvala sem si v obraz,
ponos teptala!

Kdo si , kdo si
da ti bi meni sodil?
Kdo si, kdo si
da bi po meni hodil?

Ne grem na kolena...


## Spisak pesama na albumu
# *Ne grem na kolena*
# *Mama, ljubim cigana Jana*
# *Poco Loco*
# *Mandoline*
# *Ne odhajaj*
# *Luna*
# *Diši sa mnom*
# *Metulj*
# *Mlada je noč*
# *V soboto bova rekla da*
# *Adam in Eva*
# *Ti si*
# *Glory Halleluyah*
# *Help Me Make It*
# *Nymph story*
Lantfrid

**Lantfrid** (također *Landfrid* ili *Lanfred*,  ? - 730) bio je vojvoda Alemanije pod franačkim sizerenstvom od 709. do smrti. Bio je sin vojvode Gotfrida, a brat mu je bio Theudebald.

Nakon što mu je otac 709. umro, u Alemaniju je vojni pohod pokrenuo franački majordom Pipin Herstalski sa ciljem da njemu i bratu pomogne sačuvati vlast od pretendenta Willeharija. Međutim, nakon Pipinove smrti 714. je Lantfrid postao neprijatelj njegovog vanbračnog sina i nasljednika Karla Martela, nastojeći očuvati nezavisnost ili barem autonomiju Alemanije u odnosu na franačku centralnu vlast. Neprijateljstvo se odrazilo i na Crkvu: kada je Sveti Pirmin 724. pod Karlovim pokroviteljstvom u Alemaniji osnovao opatiju Reichanau, Lantfrid i Theudebald su ga protjerali; a Theudebald je kasnije osnovao Opatiju St. Gall. Lantfrid je svoju nezavisnost potvrdio i izdavanjem zakonika *[[Lex Alammanorum]]*, preuzevši tako zakonodavne ovlasti koje su se u dotadašnjoj Franačkoj tradicionalno pripisivale isključivo merovinškim kraljevima. 730. je Karlo Martel poduzeo vojni pohod na Alemaniju; iste godine je Lantfrid umro, a nije poznato da li su ta dva događaja povezana. Naslijedio ga je brat Theudebald.
 
## Izvori

## Literatura
* E. Ewig (2001). *Die Merowinger und das Frankenreich*. 4th ed., Kohlhammer: Köln. .
* D. Geuenich (1997). *Geschichte der Alemannen*. Kohlhammer: Köln. .
* R. Kaiser (1993). *Das römische Erbe und das Merowingerreich*. Oldenbourg: München. .
* R. Schieffer (2000). *Die Karolinger*. 3rd ed., Kohlhammer: Köln. .
* J. M. Wallace-Hadrill (1993). *The Long-Haired Kings*. Orig. publ. 1962, University of Toronto Press: Toronto. .
* I. Wood (1994). *The Merovingian Kingdoms 450-751*. Longman: Harlow. .
731.

__NOTOC__
Godina **731.** (**[[rimske brojke|DCCXXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 731. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Muslimanska osvajanja: Bitka u klancu u kojoj Turgeši nanose težak poraz omejadskoj vojsci, zaustavivši tako dalju ekspanziju Kalifata u Centralnu Aziju za nekoliko decenija.
* Anglosaksonski redovnik Beda Uvaženi dovršava svoj znameniti historijski tekst *[[Historia ecclesiastica gentis Anglorum]]*.
* Grgur III za vrijeme pogrebne procesije svog prethodnika Grgura II aklamacijom izabran za 90. po redu papu i posvećen mjesec dana kasnije.
* Grgur III osuđuje ikonoklazam.


## Rođenja

## Smrti
* 11. 2. &ndash; Papa Grgur II
* Uthman ibn Naissa, arapski vojskovođa
* Kul Tigin šad (princ) Turkijskog Kaganata

## Reference
Šad (princ)

**Šat** ili **šad** (staroturkijski: , šad) je bila titula, odnosno funkcija u ranim turskim (turkijskim) državama, koja otprilike odgovara guverneru. "Šad" se mogao imenovati jedino nad vazalnim plemenima, gdje je predstavljao interese vladajućeg kagana. Ime plemena je uvijek bilo vezano uz titulu, npr. Tardu-šad je mogao biti šad jedino nad plemenom Tardu. Titula je sa sobom povlačila određenu autonomiju, ali su veze sa kaganom varirale u odnosu na političke i druge okolnosti.

## Fusnote

* Mahpirov V.U. Names of remote ancestors. Almaty, Oriental Institute, 1997, ISВN 9965-01-085-4
Kul Tigin

**Kul Tigin** (staroturkijski:, Kultegin,, Kül-Tegin,  , Pinyin: quètèqín, Wade-Giles: chüeh-t'e-ch'in) (? - 731) je bio vojskovođa Drugog Turkijskog Kaganata. Bio je drugih sin Ilteriš Šada i mlađi brat Bilge Kagana.

Za vrijeme Mochuo Kagana, Kul Tigin i stariji brat su stekli reputaciju kao sposobni vojnici. Pobijedili su Kirgize, Turgeše i Karluke, proširivši teritoriju Kaganata sve do Željeznih vrata (današnji Derbent u Dagestanu). Također su pokorili svih devet Tokuz Oguz plemena.

Nakon smrti Mochuo Kagana, Mochuov je sin, suprotno tradicionalno nasljednom redu, pokušao preuzeti prijestolje, ali je Kul Tigin to odbio priznati. Podigao je vojsku i ubio Mochuovog sina i njegove sljedbenike, te svog brata Mojilian postavio za kagana, a sebi dao mjesto vrhovnog komandanta.

Godine 731. se Kül-Tegin razbolio i umro. U znak sjećanja na Kul Tigina je podignuta stela sa natpisima na turkijskom i kineskom, a koja se nalazi na današnjoj lokaciji Khöshöö-Tsaidam-2. Kül-Tegin se također spominje na memorijalnoj steli njegovog brata Bilge Kagana na lokalitetu Khöshöö-Tsaidam-1.

## Izvori
* Talat Tekin, *A Grammar of Orkhon Turkic. Indiana University Uralic and Altaic Series*, vol. 69 (Bloomington/The Hague: Mouton, 1968)
* 新疆维吾尔自治区民族事务委員会、*新疆民族辞典*， 乌鲁木齐：新疆人民出版社，1995 [Xinjiang Uygur Autonomous District Minority People's Committee, *Encyclopedic Dictionary of the Xinjiang Minority Peoples*, Urumqi: Xinjiang People's Publishing Company, 1955]

## Vanjske veze
* The National Museum of Mongolian History
Munuza

**Uthman ibn Naissa**, poznatiji pod španskim imenom Munuza (? - 722/731) je bio arapski/maurski guverner u al-Andalusu (Španija) na početku muslimanske vlasti. Navodi se kako je bio potčinjeni valije Anbasa ibn Suhaym Al-Kalbija. O njegovom životu i smrti postoje proturječni navodi.

Po prvim navodima se, nedugo nakon osvajanja Iberijskog poluotoka zaljubio u Ormesindu, kćer vazalnog vizigotskog princa Don Pelaya. Zbog toga ju je oteo i prisilno vjenčao, a što je Don Pelayo uzeo kao povod za ustanak protiv muslimanske vlasti. Godine 722. je ubijen od strane Pelaya u bitci kod Covadonge.

Dio historičara, pak, smatra da je brak, u stvari bio dogovoren između Pelaya i Munuze, te da su njih dvojica bili saveznici u borbi protiv protiv Anbase. Kasnije se navodi da je oženio nezakonitu kćer akvitanskog vojvode Oda kako bi uz pomoć svog tasta digao ustanak protiv Kalifata i stvorio nezavisnu hispano-berbersku državu. Godine 731. je taj ustanak ugušio Abdul Rahman al-Ghafiqi te Munuzu pogubio. Odova pomoć Munuzi je iskorištena kao povod za invaziju Akvitanije, odnosno pokušaj osvajanja Francuske, a što će dovesti do velike bitke kod Poitiersa 732.

## Literatura
* Collins, Roger. *The Arab Conquest of Spain, 710&ndash;97*. Oxford: Blackwell Publishing, 1989. .
* David Nicolle, Graham Turner: *Poitiers AD 732: Charles Martel Turns the Islamic Tide*. Ospreay Publishing 2008, , pp. 23 ()
Vizantijsko ikonoborstvo

**[[Ikonoklazam|Ikonoborstvo]]** ili **ikonoklazam** u historiji Vizantijskog carstva označava pokret, odnosno dva perioda u kojima su vizantijski carevi, uz nominalnu ili stvarnu podršku sebi podložnih čelnika tadašnje ortodoksne (pravoslavne) crkve zabranili i naređivali uništavanje slika sa vjerskim prikazima.

Taj su pokret potaknuli carevi iz sirijske (*[[izaurijska dinastija|izaurijske]]*) dinastije Leon III. Izaurijski, Konstantin Kopronim i Leon IV. koji su isticali aristokratski pogled na vjeru u traženju apsoluta, štujući Boga izravno, bez posredovanja slika i ostalih vjerskih simbola, a protiv raširene pojave obožavanja ikona. Djelomice i zbog toga jer je obožavanje ikona, koje je zbog uspješne prodaje svetačkih slika osobno podupirano od strane nekih manastira i njihovih likovnih radionica, u to vrijeme dosegla razinu praznovjerja. Ikone su se kupovale zbog zavjeta i molitve, slavljenja krsne slave (katkad su čak umjesto živih ljudi, ikone uzimane za vjenčane kumove), a česti su bili i slučajevi konzumiranja boje ostrugane s ikona kao lijeka za mnoge bolesti

Sljedbenici ikonoklazma su prozvani **ikonoklastima** ili **ikonomahima** (grčki *eikon* = slika, *klastes* = razbijač) koji su se otvoreno sukobljavali s **ikonodulima** ili **ikonolatrima** (grčki, ikonopoklonici, poštovatelji ili obožavatelji ikona). Godine 726. car Leon III. je dekretom zabranio ikone u Bizantskom Carstvu, što je izazvalo katastrofalne sukobe, uništavanje mozaika i fresaka, devastacije manastira, ali i progone i ubistva svećenika ikonodula. Borbe su se zaoštrile, pa su bile potrebne i vojne intervencije.

Jedni smatraju da je do ikonoklazma došlo i zbog političke prirode, tj. bizantskog podilaženja sve jačem arapskom islamskom carstvu gdje je bilo strogo zabranjeno prikazivanje ljudskog lika u umjetnosti. Napuštanjem sakralnih motiva došlo je do osiromašenja antropomorfne crkvene tematike, ali i do razvoja profane (svjetovne) umjetnosti koja se najjasnije očituje u ukrašavanju carskih palača (povijesne slike, keramika, sagovi, geometrijski mozaici kršćanskih simbola i ornamenata, itd.) jer su se carevi nadmetali u raskoši s islamskim bagdadskim kalifima.

Tek je carica Irena 787. godine dopustila štovanje Svetog Trojstva u slikama, što je proširio Crkveni sabor u Carigradu 842. godine na sve vrste slika ili relikvija, ali rađene u strogoj ograničavajućoj ikonografiji.

## Reference
Historia ecclesiastica gentis Anglorum

***Historia ecclesiastica gentis Anglorum*** (doslovno: ***Crkvena historija engleskog naroda***; ) je latinski tekst koji je u prvoj polovici 8. vijeka napisao anglosaksonski redovnik Beda Uvaženi i u kome se opisuje historija kršćanske crkve u dotadašnjoj Engleskoj, odnosno opća historija Engleske od vremena Julija Cezara do Bedinih dana. Iako se tekst najviše bavi religijskim pitanjima, odnosno sukobom između kršćanstva u standardnom obliku koga je propisivala Rimokatolička crkva i keltskog kršćanstva, smatra se jednim od najvažnijih historijskih izvora za anglosaksonsku historiju, odnosno historiju zapadne Evrope u ranom srednjom vijeku i Mračnom dobu. Većina historičara drži da je *Historia* dovršena godine 731. kada je Beda imao 59 godina života.

## Vanjske veze

* Bede, ''Historia ecclesiastica gentis Anglorum'', in Latin from The Latin Library.
* Bede, ''Ecclesiastical History of the English Nation'' , Excerpts. From the Internet Medieval Sourcebook.
* Bede, ''Bede's Ecclesiastical History of England'', A.M. Sellar's 1907 Translation. From the
Zhang Xiaozhong

**Zhang Xiaozhong** (張孝忠) (730 – 30. april 791), rođen kao **Zhang Alao** (張阿勞), formalno **Princ Zhenwu od Shanggua** (上谷貞武王), bio je kineski vojskovođa Xi porijekla iz doba dinastije Tang. Za vrijeme Anshi ustanka se priključio državi Yan, a kasnije služio gospodaru rata Li Baochenu. Nakon Li Baochenove smrti je prešao u neposrednu službu carske dinastije te joj pomogao da ojača svoj položaj na područjima sjeverno od Žute rijeke, iako je sam bio opkoljen drugim gospodarima rata.

## Fusnote

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 141 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 148 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 217, 225, 226, 227, 228, 229, 231, 233.
Jia Dan

**Jia Dan** () (730 – 27. oktobar 805), kurtoazno ime **Dunshi** (敦詩), formalno **Vojvoda Yuanjing od Weija** (魏元靖公), bio je kineski učenjak-službenik, general, geograf i kartograf iz doba kineske dinastije Tang.

## Fusnote

## Izvori
* Hsu, Mei-ling. "Chinese Marine Cartography: Sea Charts of Pre-Modern China," *Imago Mundi* (Volume 40, 1988): 96–112. 
* Liu, Pean. (1991). 'Viewing Chinese ancient navigation and shipbuilding through Zheng He's ocean expeditions', Proceedings of the International Sailing Ships Conference in Shanghai. 
* Liu Xu et al., *[[Book of Tang]]*, vol. 138 .
* Needham, Joseph. (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 3, Civil Engineering and Nautics*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Ouyang Xiu et al., *[[New Book of Tang]]*, vol. 166 .
* Schafer, Edward H. (1963). *The Golden Peaches of Samarkand: A study of T’ang Exotics*. University of California Press. Berkeley and Los Angeles. 1st paperback edition: 1985. . 
* Sima Guang et al., *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 228, 230, 232, 234, 235, 236.
Bitka u klancu

**Bitka u klancu** ili **Bitka u prijevoju** () je naziv za bitku koja se u julu 731. odigrala u današnjem Uzbekistanu između velike arapsko-muslimanske (omejadske) vojske na jednoj, te vojske Turgeša i njihovih saveznika na drugoj strani. Turgeši su prije nje opsjeli omejadski garnizon u Samarkandu zbog čega je tamošnji komandant Sawra ibn al-Hurr al-Abani poslao poziv u pomoć Džunejdu ibn Abd al-Rahman al-Muriju, omejadskom guverneru Horasana. Džunejd je sa svojom vojskom uhvaćen u zasjedu u prijevoju Taštakarača; odatle se, uz Sawrinu pomoć, uspio probiti nakon tri dana žestokih i krvavih borbi. Iako se Džunejdova vojska uspjela probiti iz obruča i deblokirati Samarkand, ogromni gubici i nastavak turgeškog otpora su Džunejda prisilila da evakuira ne samo Samarkand nego i cijelu Transoksijanu. Zbog toga se smatra da je bitka - koju je detaljno opisao perzijski historičar al-Tabari - za najmanje dvije decenije zaustavila dalji prodor Kalifata i širenje islama u Centralnoj Aziji, te značajno načela autoritet omejadske dinastije koju će smijeniti dinastija Abasida koja je upravo među nezadovoljnicima u Horasanu imala značajno uporište.

## Literatura

## Izvori
* 
*
Grgur III (papa)

**Sveti Grgur III.** bio je papa od 731. do 741. godine.

Grgur II. je bio podrijetlom iz Sirije i za vrijeme ikonoklastičnih borbi u Bizantskom carstvu 731. godine osuđuje protivnike slika (*ikonoklaste*), zbog čega je bizantski car Leon III. oduzeo od rimske jurisdikcije južnu Italiju, Iliriju i Grčku i predao je carigradskom patrijarhu. Njegov pontifikat označava prekid s Bizantom i početak veza papinstva s Franačkom državom.

Grgur je uz pomoć Bizanta uspio osloboditi Ravennu koja je bila u rukama Langobarda 733. godine. No, u isto vijeme je težio utvrđivanju Rima i tražio je potporu s carskim neprijateljima kao što je Langobardski kralj Liutprand, a kasnije Franci. Uporno je slao ambasadore kralju Karlu Martelu, ali bez uspjeha.

Grgur je promovirao Crkvu na sjeveru Europe, slao je u misije Svetog Bonifacija u Germaniju i Willibalda u Bohemiju. Zaslužan je za ukrašavanje Rima i potporu samostanima.

Njegov dan slavi se 28. studenog.
732.

__NOTOC__
Godina **732.** (**[[rimske brojke|DCCXXXII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 732. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* 26. 6. &ndash; Venera okultira Jupiter.
* Egbert postaje biskup Yorka i u gradu osniva biblioteku, učinivši ga glavnim obrazovnim centrom.
* 10. 10. &ndash; Muslimanska osvajanja: Bitka kod Poitiersa u kojoj kraj grada Poitiers franačka vojska pod majordomom Karlom Martelom nanosi težak poraz brojčano nadmoćnoj maurskoj (arapskoj) vojsci Omejadskog Kalifata pod kordopskim guvernerom Abdul Rahmanom Al Gafikijem, koji je u bitci ubijen; time je zaustavljen arapski pokušaj osvajanja područja današnje Francuske te se tradicionalno tumači kao prekretnica kojim je zaustavljeno širenje islama u Evropu, odnosno Franačka postala najvećom silom Zapadne Evrope koja će pod njom steći zasebni kulturni identitet.


## Rođenja

## Smrti
* Kül Tigin, brat Bilge Khana i vrhovni vojni komandant Gokturskog carstva (r. 685) (ili 731)
* Abdul Rahman Al Ghafiqi, muslimanski guverner Španije

## Reference
Ecgbert (biskup)

**Ecgbert** (ili **Ecgberht** ili **Ecgbeorht**; ? - 766) bio je nadbiskup Yorka, poznat po korespondenciji koju je vodio sa svojim slavnim suvremenicima Bedom i Svetim Bonifacijem.

Poticao je iz northumbrijske kraljevske kuće. Otac mu se zvao Eata, a brat mu je bio Eadberht, kralj od 738. do 758. Školovao se kod Bede, a za biskupa je postavljen 732. od strane svog rođaka Ceolwulfa. Godine 735. ga je papa Grgur III imenovao nadbiskupom. Napisao je *Dialogus ecclesiasticae institutionis*, traktat koji je, u stvari predstavljao svojevrsni zakonik kanonskog prava odnosno disciplinski pravilnik za svećenike i redovnike pod svojom nadležnošću. Alcuin je bio njegov učenik.

## Fusnote

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England entry on Ecgbert
MmHg

**mmHg** (iliti milimetar živinog stuba) je ne-SI jedinica za merenje pritiska. *Jedan mmHg* je pritisak koji ostvaruje stub žive visok tačno jedan milimetar, a iznosi 101.325 Pa / 760 mmHg ≈ 133,3223684 paskala. Pređašnji račun sledi iz činjenice da je jedinica pritiska atmosfere već ranije bila definisana kao tačno 760 mmHg kada je 1954, na desetoj generalnoj konferenciji za tegove i mere, definisana kao 101.325 Pa.

## Povezano
* mmVS
Republika Lakota

**Republika Lakota** je predložena država u granicama SAD-a čija teritorija pokriva nekoliko hiljada milja unutar saveznih država Nebraske, Vajominga, Montane, Sjeverne Dakote i Južne Dakote. Granice koje su predložene podudaraju se sa onima iz Sporazuma iz Forta Laramija iz 1851. Prema proceni UNPO Republiku Lakota naseljava 100.000 stanovnika

Proglašenje nezavisnosti bila je inicijativa američkih Lakota Indijanaca poznatih pod imenom "The Lakotah Freedom Delegation", koju predvode Rasel Mins (Oyate Wacinyapin) i Dvejn Martin (Canupa Gluha Mani). U pismu upućenom Stejt departmentu 17. decembra 2007. proglašavaju sve potpisane ugovore sa SAD-om nevažećima, a razlog je tome nepoštivanje niti jednoga od potpisanih u zadnjih 150 godina od strane SAD-a. Također ističu da neće više priznavati plemenske uprave i predsjednike postavljene od strane "Bureau of Indian Affairs".

Najveći grad u Lakoti bila bi Omaha, Nebraska. Oblasti sadrže najsiromašnije predjele SAD-a. Grupa navodi da unutar rezervata vlada kolonijalni aparthejd i da je u 150 godina SAD-ove administracije u rezervatima došlo do masovne nezaposlenosti, siromaštva i bolesti.

Vlada novoproglašene republike obećava da će se zauzeti rješavanjem ovih problema kao i obnove Lakota tradicije i jezika koji su u izumiranju. U planu je osnivanje vlastite energetske tvrtke za proizvodnju solarne energije i energije vjetra, a razmatra se i mogućnost uzgoja šećerne repe za proizvodnju biogoriva. Državljanstvo je dostupno svim pripadnicima Lakota naroda i svakom stanovniku koji živi na toj teritoriji. Vlada je privremeno smještena u Pine Ridge rezervatu u Južnoj Dakoti.


Datoteka:RoL1.jpg|Republika Lakota


## Povezano

* Republika Nova Afrika

## Izvori

## Vanjske veze
* Republic of Lakotah
Amarok

**Amarok** je višeplatformski audio plejer napravljen originalno za Linuks i ostale varijante Juniks operativnih sistema, a od verzije 2.0 postoji i za Vindouz. Pravljen je za KDE grafičko okruženje i podrazumevano dolazi uz kdemultimedia paket.

## Povezano
* Winamp
* Clementine
* Exaile
* XMMS

## Vanjske veze

* Zvaničan sajt
Abdul Rahman Al Gafiki

**Abdul Rahman Al Ghafiqi** (? -732; ), također poznat kao **Abd er Rahman**, **Abdderrahman**, **Abderame**, i **Abd el-Rahman**, bio je omejadski arapski guverner al-Andalusa poznat po velikom pohodu na današnju Francusku koji je 10. oktobra 732. rezultirao velikom bitkom kod Poitiersa gdje je poražen od strane franačkog majrodoma Karla Martela i u kojoj je poginuo. Njegovo puno ime je bilo *Abu Said Abdul Rahman ibn Abdullah ibn Bishr ibn Al Sarem Al 'Aki Al Ghafiqi*.

## Literatura

* History of Abdul Salam Al Termanini (in Arabic)
* *The New Century Book of Facts*, King-Richardson Company, Springfield, Massachusetts, 1911
* A list of historical rulers  in what is now Spain (in Spanish)
* "Early Andalusian Politics", by Richard Greydanus
* Edward Gibbon, The Decline and Fall of the Roman Empire, (New York, 1974), 6:16.
* Watson, William E., "The Battle of Tours-Poitiers Revisited", Providence: Studies in Western Civilization, 2 (1993)
* Poke, "The Battle of Tours", from Sir Edward Creasy, MA , *Fifteen Decisive Battles of the World From Marathon to Waterloo*
* Richard Hooker, "Civil War and the Umayyads"
* Tours, Poiters, from "Leaders and Battles Database" online.
* Robert W. Martin, "The Battle of Tours is still felt today", from about.com
* Santosuosso, Anthony, Barbarians, Marauders, and Infidels 
* Medieval Sourcebook: Arabs, Franks, and the Battle of Tours, 732 at http://www.fordham.edu/halsall/source/732tours.html 
* Bennett, Bradsbury, Devries, Dickie and Jestice, Fighting Techniques of the Medieval World
* Reagan, Geoffry, *The Guinness Book of Decisive Battles*, Canopy Books, NY (1992) 
* *Early Andalusian Politics*, Richard Greydanus
* *History of Abdul Salam Al Termanini* (Arabic)
* *The New Century Book of Facts*, King-Richardson Company, Springfield, 1911
Bar (jedinica)

**Bar** je mjerna jedinica za pritisak izvan Međunarodnog sistema jedinica (SI) kojoj je upotreba zakonom iznimno dopuštena bez ograničenja. Jedinica za pritisak po SI je Paskal, sa simbolom *Pa*.

Bar se često koristi kada se radi o atmosferskom pritisku, jer je atmosferski pritisak na nivou mora približno jednak jednom baru. To je metrička nekoherentna jedinica i danas je definisana preko Paskala tako da vrijedi:
: 1 bar = 100 kPa (kilopaskala) = 0,1 MPa = 1.000.000 dyn po centrimetru kvadratnom
Time se postiglo da bar može u primjenama gdje nije potrebna naročita preciznost (npr. u tehnici) direktno zamijeniti starije nezakonite jedinice standardnu i tehničku atmosferu.

U meteorologiji se za mjerenje atmosferskog tlaka koristila 1000 puta manja jedinica **milibar** (**mbar**). Kako bi se zadržale iste brojevne vrijednosti umjesto milibara se danas koristi hektopaskal:
: 1 mbar = 1 hPa

Odnos prema drugim jedinicama za pritisak prikazan je u tabeli:
Din

**Din** (oznaka dyn) je fizička jedinica za silu u sistemu cgs, jednaka 10−5 N. Sila 1 dyn je potrebna, da masi od 1 g damo ubrzanje 1 cm/s&sup2;. Međunarodni sistem jedinica uvrštava jedinicu din u nedozvoljene i preporučuje zamenu jedinicom njutn.
Šargovac

**Šargovac** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Banja Luka koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 1.313 stanovnika.

## Geografija

## Historija

## Stanovništvo

## Privreda

## Reference

## Izvor
* Knjiga: "Nacionalni sastav stanovništva - Rezultati za Republiku po opštinama i naseljenim mjestima 1991.", statistički bilten br. 234, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Bosne i Hercegovine, Sarajevo. 
* internet - izvor, "Popis po mjesnim zajednicama" - http://www.fzs.ba/Podaci/nacion%20po%20mjesnim.pdf 

## Vanjske veze

* Satelitska snimka
Rajan Gozling

**Rajan Tomas Gozling** () je kanadski glumac, rođen 12. novembra 1980. godine u Londonu (Ontario).

## Filmografija

## Vanjske veze
*
Pride 26

***Pride 26: Bad to the Bone*** (nazvan na japanskom tržištu kao ***Reborn***) je bila manifestacija mješovitih borilačkih vještina organizirana od strane PRIDE Fighting Championships organizacije. Događaj se održao 8. lipnja, 2003. godine u Yokohama Areni u Yokohami, Japan

## Borbe

## Povezano
* Popis PRIDE Fighting Championships manifestacija

## Vanjski izvori
* Službena Prideova stranica
Pride 29

***Pride 29: Fists of Fire*** je bila manifestacija mješovitih borilačkih vještina organizirana od strane PRIDE Fighting Championships organizacije. Događaj se održao 20. veljače, 2005. u Saitama Super Areni u Saitami, Japan.

## Borbe

## Povezano
* Popis PRIDE Fighting Championships manifestacija

## Vanjski izvori
* Službena Prideova stranica 
* Sherdog.com
Izgubljeni film

**Izgubljeni film** je izraz koji se koristi za cjelovečernji ili kratki film za koga se zna da je proizveden, odnosno da je postojao, ali se danas nijedan njegov primjerak ne može pronaći u studijskim arhivima, privatnim zbirkama ili javnim kinotekama. Izgubljeni filmovi su karakteristika ranih perioda, odnosno prvih decenija filma, pa se tako, npr. pretpostavlja da je u SAD daleko više nijemih filmova izgubljeno nego što ih je sačuvano, odnosno da je izgubljeno oko polovice svih zvučnih filmova u periodu od 1927. do 1950.

Kao jedan od razloga za tako veliki broj izgubljenih filmova se navode tehničke karakteristike, odnosno korištenje nitroceluloze za izradu filmske vrpce, koja ih je činila zapaljivom i osjetljivom na oštećenja. Najvažniji je, međutim, bio u komercijalnim razlozima, odnosno nastojanju ranih filmskih proizvođača i studija da uštede na troškovima skladištenja, odnosno shvaćanju filma kao "jeftine" zabave za prostačke mase koja nema nikakvu historijsku ili umjetničku vrijednost. Filmovi su također bili uništavani iz političkih razloga, odnosno kao ekstreman oblik cenzure.

## Povezano
* Wiping
* Film u bunkeru

## Eksterni filmovi
* Subterranean Cinema  a website about the search for lost and rare cinema
* List of lost silent films at www.silentera.com
* List of lost films of the 1970s at The Weird World of 70s Cinema - 
* Vitaphone Project, restoring Vitaphone films and finding Vitaphone discs
* Josef von Sternberg. The Case of Lena Smith Book on Josef von Sternberg's last silent movie—one of the legendary lost masterpieces of the American cinema; Published by the Austrian Film Museum
* Film Threat's Top 50 Lost Films of All Time 
* Lost Films database 
* Allan Ellenberger's blog on the many fires at Universal Studios
Đuro Utješanović

**Đuro Utješanović** (7. srpnja 1940 - Zagreb, 25. veljače 2013.) hrvatski je glumac rođen u Bosni i Hercegovini.

## Biografija
Đuro Utješanović je rođen u Kljevcima, podgrmečkom selu nadomak Sanskog Mosta. Otac mu je bio Drago, sin MItra Utješanovića iz Kljevaca, a majka Dragica, kći Todora Pantoša iz susjednog sela Korjenova. Još kao dijete izgubio je oba roditelja: otac Drago poginuo je 1943. u njemačkom napadu na partizansku podzemnu bolnicu, a majku Dragicu 1945. ubijaju pljačkaši. U Kikindi je zavšio osnovnu školu. Utješanović je 1956. poslan u Split gdje je pohađao šumarsku školu zajedno s još jednim budućim velikim hrvatskim glumcem Ivicom Vidovićem. Po završetku srednjoškolskog školovanja vraća se u Kikindu, odakle je, opet protiv svoje volje, poslan u Sarajevo na šumarski fakultet. Šumarski fakultet mu nikako nije bio po volji i nakon dvije godine studija odlučuje „pobjeći“ iz Sarajeva u Zagreb. U Zagrebu će nešto kasnije upisati i glumu, za koju je pokazivao zanimanje još od srednjoškolskih dana.

## Glumačka karijera
Poslije stjecanja diplome deset je godina radio u kazalištu Gavella, a potom je odlučio napustiti kazališne daske. Često je glumio u filmovima i to najviše tada nepopularne uloge žandara i ustaša. Struka će reći da je najveći trag ostavio na Dubrovačkim ljetnim igrama, gdje je bez prekida nastupao gotovo tri desetljeća.

U novije vrijeme ostat će upamćen po ulozi tetka u Večernjoj školi Željka Pervana, gdje je pokazao talent za improvizaciju. Zapažene uloge je ostvario u filmovima: Hajdučka vremena (1977), Vlakom prema jugu (1981), Krhotine (1991), Kad mrtvi zapjevaju (1998).

Popularnost je stekao i u zabavnoj emisiji Hrvatske televizije Jel' me netko tražio, a sa sinom Dragom često nastupa u kazališnim predstavama diljem Hrvatske.
Glumio je i u"U registraturi"

## Politika
Uz glumačke vode okušao se i u politici 2003. kada je bio prvi na izbornoj listi Socijalističke radničke partije u VI. izbornoj jedinici za Hrvatski sabor. 

## Izvori
* moljac.hr  :: , 

## Vanjske veze
*
Baltički jezici

**Baltički jezici** su podskupina Indoeuropskih jezika. Spadaju u podskupinu satem-jezika, zajedno sa slavenskim jezicima (s kojima su neposredni srodnici i tvore zajedničku granu, baltičko-slavensku), armenskim jezikom, indoiranskom skupinom jezika, anatolijskim ili luvo-hetitskim jezicima i toharskim jezicima.

U ove jezike spadaju:
* zapadni baltički jezici
** kuronski (*kuršu valoda*)
*** starokuronski ili kuronski; novokuronski je različit od njega i latvijski je dijalekt (govor Kursenieka) kojim govore gotovo nestali maleni narod Kuršininkai.
** galindski
** jatviški/suvalštinski, sudovski
** staropruski (*prūsiskai bilā*)
* istočni baltički jezici
** latvijski (*latviešu*)
*** istočnolatvijski
*** zapadnolatvijski
**** tamian
*** latgalijski (*latgalīšu*), obično ga se vodi kao narječjem latvijskog
** litvanski (*lietuvių kalba*)
*** Aukštaitian 
**** Južni Aukštaitian
**** Istočni Aukštaitian: Panevèžys, Vilnius, Širvintos, Anykščiai, Kupiškis, Utena
**** Zapadni Aukštaitian: Suvalkietiskai (kaunas), Šiauliai
*** Samogitski ili žmudski jezik  (*žemaitiu ruoda*)
**** zapadnosamogitski
**** južnosamogitski: Varniai, Raseiniai
**** sjevernosamogitski: Kretinga, Telšiai.
** latgalski
** selonski 
** semigalski

Neklasificirani
**** nadruvijski
** skalvijski

## Klasifikacija
Baltički jezici prema SIL-u obuhvaćaju 3 jezika, od kojih je jedan nestao, Članovi su:
:A) Istočni (2):
::a1. litvanski
::a2. latvijski
:B) Zapadni (1):
::b1. pruski.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* The Baltic Subgroup
* Eurasiatic: Greenberg 2002
* Eurasiatic: Greenberg 2000
* Indo-European: Voegelin, Voegelin 1977
* Indo-germanischer Sprachstamm: Mueller 1876
* Indo-Hittite: Ruhlen 1991
* Indogerman sprachstamm: Schleicher 1876
* Indo-European: Bloomfield 1933
* Indo-European: Ethnologue 2005
* Indo-European: Composite
Kamengrad

**Kamengrad** može označavati:
* Kamengrad (Daruvar), utvrda pokraj Daruvara
* Kamengrad (Koprivnica), utvrda pokraj Koprivnice
* Kamengrad (Sanski Most), naselje kod Sanskog Mosta
* Kamengrad (obitelj Kremenko), grad iz crtane serije Kremenko
* Kamengrad (Emir Kusturica), građevinski projekt koji je 2011. u Višegradu otpočeo Emir Kusturica
* Donji Kamengrad
* Gornji Kamengrad
Kamengrad (Daruvar)

**Kamengrad** (ili također, u starijim izvorima, *Kuwar*) je tvrđava u Hrvatskoj.

Nalazi se u Daruvarskoj kotlini. Podignuta je na brežuljku imena *Stari Slavik*, iznad geotermalnih izvora.

Dali su ju podignuti hrvatski plemići Nelipići od Dobre Kuće.