open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Duopol

**Duopol** je najjednostavnija verzija oligopola u kojoj dvije korporacije kontroliraju tržište nekog proizvoda.

## Primeri duopola
### Moderni klasični duopoli

* Coca Cola i Pepsi na području gaziranih pića
* Airbus i Boeing na području proizvodnje putničkih aviona
* Nvidia i ATI (danas deo AMDa) na području grafičkih kartica

### hibridni duopol

Osim klasičnih duopola postoji i model hibridnih duopola u kojima jedna korporacija drži monopol na jednom području,a druga se nadograđuje na taj monopol. Takav hibridni duopol je dugoročno nestabilan pošto se u čisto teoretskom primeru monopolistički proizvođač nafte želi osloboditi kontrole monopolističke prerađivača nafte kako bi maksimizirao profit i obratno.

* Wintel je neslužbeno ime dano hibridnom duopolu Intela i Microsofta to jest njegovog operativnog sistema Windows pošto oni zajedno kontroliraju minimalno 80 % tržišta kućnih kompjutera.

## Povezano

* Monopol
Thibaud I od Bloisa

**Thibaud I** (; 913 - cca. 978), poznat i po nadimku **Varalica** (*le Tricheur*), bio je grof od Toursa od 945. te prvi Bloisa, vojvoda od Chartresa i Châteauduna od 960. do smrti.

Thibaud je ispočetka bio vazal francuskog vojvode Huga Velikog. Za njegov račun je oko 945. zarobio kralja Louisa IV. Kralj je otkupio svoju slobodu tako što je Thibaudu predao na upravu grad Laon, a nakon čega se Thibaud proglasio "grofom" Toursa. Potom je osvojio gradove Chartres i Châteaudun te udao svoju sestru za još jednog moćnog feudalca - Fulka II od Anjoua. Godine 958. su se on i Fulk sreli u Verronu te su sebe opisivali s titulom "guverner i administrator kraljevine [Neustria]" i *comites Dei gratia* ("grofovi milošću Božjom").

Thibaudova sestra se također udala za vojvodu Alana II od Bretanje te je Thibaud kao regent vladao tim vojvodstvom dok je Alanov sin Drogo bio maloljetan. Tako je Thibaud proširio svoju vlast i uticaj sve do Rennesa.

Oko 960. je došao u sukob sa vojvodom Richardom I od Normandije te je tako započeo dugi rat sa Normanima. Godine 961. je napao Évreux. Normani su uzvratili napadom na Dunois. Godine 962. je poduzeo neuspješni napada na Rouen, nakon čega su Normani za odmazdu spalili Chartres.

Za vrijeme svoje vladavine je preuzeo tvrđave Saint-Aignan u Loir-et-Cheru, te Vierzon i Anguillon u Berryju.

Kada je Hugo Capet bio maloljetan, ojačao je Chartres i Châteaudun. Oko 960. je ojačao Saumur. U trenutku smrti je bio najjači feudalac u dolini Loirea te dominirao centralnom Francuskom.

Kćer Emma mu je preko braka donijela u domenu Provins, jezgru buduće Grofovije Champagne.

## Porodica
Supruga Luitgarde od Vermandoisa je bila udovica vojvode Guillaumea I od Normandije. Za Thibauda se udala između 942. i 945. i rodila mu četvoro djece:

* Thibaud (u. 962)
* Hugh, nadbiskup Bourgesa (u. 985)
* Odo (u. 996), grof od Bloisa
* Emma (u. 1003), udana za Guillaumea IV od Akvitanije

## Vanjske veze
* Medieval Lands Project on Thibault de Blois
Chinon

**Šinon** () je naselje i opština u centralnoj Francuskoj u regionu Centar (region), u departmanu Endr i Loara koja pripada prefekturi Šenon.

Po podacima iz 2005. godine u opštini je živelo 8 169 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 209&nbsp;stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 39,02&nbsp;km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 37 metara (maksimalnoj 112 m, a minimalnoj 27 m).

## Demografija


:*Grafik promene broja stanovnika u toku poslednjih godina*

ImageSize = width:250 height:200
PlotArea = left:40 right:10 top:10 bottom:20
TimeAxis = orientation:horizontal
AlignBars = justify
Colors =
  id:gray1 value:gray(0.9)                           
                                                  
DateFormat = yyyy
Period = from:1960 till:2010
ScaleMajor = unit:year increment:10 start:1960
                                    
PlotData =
  bar:12000 color:gray1 width:1       
  from:start till:end             
  bar:8000 color:gray1              
  from:start till:end            
  bar:4000 color:gray1           
  from:start till:end         
  bar:0 color:gray1       
                       
                    
LineData =
  layer:front    
  points:(48,128)(84,130) color:blue  width:2 #1962 tot 1968. Inwonertal 1962: 7593 1968: 7735
  points:(84,130)(100,134)    color:blue    width:2 #1975: 8014
  points:(100,134)(128,142)   color:blue    width:2 #1982: 8622
  points:(128,142)(160,142)   color:blue    width:2 #1990: 8627
  points:(160,142)(196,143)   color:blue    width:2 #1999: 8716
  points:(196,143)(228,136)     color:blue    width:2 #2004/5 
  



## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Baza podataka: Insee 
* http://www.ville-chinon.com/
* http://loire.valley.free.fr/fr/pays_de_chinon/chinon.html
* http://www.chinon-histoire.org/ 
* http://www.ville-chinon.com/rubriques/tourisme/patrimoine1.php 
* http://www.37-online.net/membres/criteres/affichage_bdd_page.php?choix_page=Chinon
* http://www.37-online.net/chateaux/carte 
* http://perso.orange.fr/pixaile/communes/chinon.htm
* Chinon na stranici organizacije INSEE
Eadwig

**Edwy** ili **Eadwig**, engleski kralj, rođen oko 941., a umro 1. listopada 959. godine. Nosio je nadimak *Pravedni* (eng. *All-Fair* i *the Fair*).

Bio je najstariji sin Edmunda I. Veličanstvenog i Elgive Shaftesburyjske (kasnije proglašene svetom), a krunu je naslijedio od svog strica Edreda 955. godine. Izabralo ga je plemstvo.

Njegovu kratku vladavinu obilježili su sukobi s vlastitom obitelji, s thegnovima, a osobito s Crkvom kojoj su u ono vrijeme čelni ljudi bili Dunstan (kasnije proglašen za sveca) i nadbiskup Odo Canterburyjski (koji je nosio pridjeve Dobri i Strogi). Naime, Mercija i Northumbrija su uz potporu Crkve i Edwyjevog brata Edgara, a porazivši Edwyja u bitci kod Gloucestera uspjele godine 957. izboriti sporazum prema kojem je Edwy ostao vladar u južnom dijelu Engleske na području Wessexa i Kenta, a njegovom bratu Edgar je pripalo pravo vladati u sjevernom dijelu. Kako je Edwy ubrzo godine 959. umro, naslijedio ga je brat Edgaru koji je Englesku ponovno ujedinio.

Edwy je bio jedan od engleskih kraljeva koji se krunio na krunidbenom kamenu iz Kingstona.
Aelfric Grammaticus

**Ælfric od Eynshama** (; ) (cca. 955 – cca. 1010) bio je engleski opat, poznat kao izuzetno plodan pisac hagiografija, homilija i biblijskih komentara. Poznat je i kao *Ælfric Gramatičar* (*Alfricus Grammaticus*), *Ælfric od Cernea* i *Ælfric Homilist*. 

## Veze na originalne tekstove
* The homilies, in Anglo-Saxon, with an English version by B.Thorpe.
* Život Oswalda (latinski), pg. 399 ff.
* Ælfric's First Latin Pastoral Letter for Wulfstan
* Ælfric's Second Latin Pastoral Letter for Wulfstan
Jevreji u Bosni i Hercegovini

**Jevreji** su se kao etnička vjerska zajednica u BiH pojavili nakon progona iz Španije krajem 15. vijeka, kada su tražeći utočište došli u Bosnu (tada u sastavu Osmanlijske imperije).

Jevrejska zajednica se održala do današnjih dana, iako u znatno manjem broju (negdje oko 1.000 bosanskih Jevreja danas živi u Bosni i Hercegovini). Veliki broj Jevreja u gradskim sredinama BiH (Sarajevo, Tuzla, Banja Luka, Doboj, Zenica itd.) se utopio u lokalno stanovništvo islamiziranjem, a značajan dio je nestao u pogromima tokom Drugog svjetskog rata (danas u Tuzli stoji spomenik "Suza" posvećen tim dešavanjima). Prema procjenama, u Bosni i Hercegovini je od 14 000 Židova do kraja rata pobijeno njih 12 000. Jedan dio Jevreja je nakon rata kao svoj novi dom odabrao Izrael. O dugotrajnom prisustvu Jevreja u BiH svjedoče i stara i nova sinagoga u Sarajevu, Tuzli, Zenici i Doboju; kao i Jevrejska groblja u Sarajevu i Tuzli, koji su danas više historijski spomenici nego funkcionalne cjeline. Također su postojala dva groblja u Banjoj Luci, kao i četiri sinagoge.

Od današnjih bh. političara jevrejskog porijekla, najpoznatiji je Ministar vanjskih poslova Bosne i Hercegovine Sven Alkalaj, iz Stranke za BiH, kojem su politički predstavnici Bošnjaka ustupili mjesto u Vijeću ministara. Prema postojećim ustavnim rješenjima, osporenim presudama Evropskog suda pravde, samo konstitutivni narodi, tj. Bošnjaci, Srbi i Hrvati, obavezno imaju etničke predstavnike u Vijeću ministara na bazi pariteta, dok ostalim građanima zemlje to pravo je uskraćeno.

## Značajne osobe
* Ernest Grin, bosanskohercegovački ljekar i profesor
* Isak Samokovlija, bosanskohercegovački književnik i ljekar
* Sven Alkalaj, bosanskohercegovački diplomat
* Emerik Blum, bosanskohercegovački poduzetnik, osnivač Energoinvesta i gradonačelnik Sarajeva 1981–1983.
* Oskar Danon, jugoslavenski kompozitor i dirigent
* Kalmi Baruh, bosanskohercegovački filolog, pionir sefardskih studija i hispanistike u Kraljevini Jugoslaviji
* Daniel Ozmo, jugoslavenski umjetnik
* Darko Cvijetić, bosanskohercegovački pisac i dramaturg

## Povezano
* Sarajevska Hagada
* Aškenaška sinagoga u Sarajevu
* Muzej Jevreja Bosne i Hercegovine

## Reference

2.  Dr.MoricLevi: Sefardi u Bosni

3. Dr. Eli Tauber: Holokaust u Bosni i Hercegovini
Sarajevska Hagada

**Sarajevska Hagada** je jevrejski rukopisni iluminirani kodeks, koji potiče iz srednjovjekovne Španije. Smatra se jednom od najljepših knjiga ove vrste a čuva se u Zemaljskom muzeju u Sarajevu i u njegovom posjedu nalazi se od 1894. godine, dok je prije toga pripadala sarajevskoj jevrejskoj porodici Kohen. 

Sarajevska Hagada je zajedno sa Jevrejima napustila Španiju još u 15. vijeku, a postoje podaci da se još 1609. godine nalazila u Italiji. Nastala je negdje u sjevernoj Španiji, u drugoj polovini 14. vijeka, dakle poslije 1350. godina.

Sadržaj sarajevske Hagade ispisan je krasnopisom na prerađenoj i istančanoj koži, u periodu kada papir još uvijek nije ušao u masovnu upotrebu. Ova izuzetna rukopisna knjiga ima 142 pergamentska lista, veličine 16,5x22,8 cm. Neki od njih ispisani su krasnopisom, neki iluminirani, a neki, opet, potpuno prazni. Uvezani su u tabake od po osam ili dvanaest stranica.
956.

__NOTOC__
Godina **956.** (**[[rimske brojke|CMLVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* U potresu teško oštećen Svjetionik u Aleksandriji.

## Rođenja

## Smrti

* 8. 4. &ndash; Gilbert od Chalona, vojvoda Burgundije
* Ali al-Masudi, arapski historičar, geograf i filozof

## Reference
Jevrejsko groblje u Sarajevu

**Jevrejsko groblje u Sarajevu** smješteno je u jugozapadnom dijelu Sarajeva, u predjelu Kovačići i Debelo Brdo. Iza praškog ovo je najveći ranonovovjekovni jevrejski sakralni kompleks, a istovremeno jedan od najvrijednijih memorijalnih kompleksa u Evropi. Cijeli kompleks se prostire na površini od 30.000 m2, O nastanku i razvoju groblja do 16. vijeka nema pouzdane dokumentacije, ali se na osnovu podataka protokola Jevrejske općine, 1630. može uzeti kao godina osnivanja ovog groblja.

Groblje je nastalo uz srednjovjekovnu nekropolu stećaka na lokalitetu Borak uz stari kamenolom na Šatoriji iz koga je vađen kamen kako za srednjovijekovne stećke, tako i za jevrejske nadgrobnike. Sefardi na ovom prostoru stvaraju jedinstvene nadgrobnike kakvih, po njihovim domomorfnim oblicima i simboličkoj motivici, nema među jevrejskim spomenicima nigdje u svijetu.
U sklopu groblja nalaze se i grobljanska kapela, spomen-kosturnica iz 1952. godine, spomenik žrtvama ustaškog terora, aškenaska kosturnica iz 1962. godine, spomen-kosturnica uz aškenasku kosturnicu, česma i ograda. Sve zajedno kao grobljanska cjelina je proglašeno Nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine 2. septembra 2004. godine.

Najstariji sačuvani nadgrobni spomenik na ovom groblju pripada prvom sarajevskom rabinu. Na prsima njegovog stećka piše: 
 
Pored njega, ispod 3.850 spomenika počivaju porodice: Abinun, Albahari, Altarac, Atijas, Baruh, Daniti, Danon, Finci, Gaon, Kabiljo, Kajon, Kalderon, Kamhi, Katan, Konforti, Kunorti, Levi, Maestro, Montilja, Ovadija, Ozmo, Pardo, Pesah, Pinto, Salom. A najveći i najteži spomenik pripada pokojnom Samuelu Pinti.

## Povezano
* Jevreji u Bosni i Hercegovini

## Reference
Gilbert od Chalona

**Gilbert od Chalona** () ili **Giselbert** (? - 8. april 956) bio je grof od Chalona, Autuna, Troyesa, Avallona i Dijona, te vojvoda Burgundije od 952. do smrti. Burgundijom je vladao *[[jure uxoris]]*, preko supruge Ermengarde koja je pripadala porodici Richarda Suca. S njom je imao dvije kćeri: Adelais i Liutgarde. Gilbert nikada nije uspio održati nezavisnost svog vojvodstva. Godine 955. je postao vazal pariškog grofa Huga Velikog i oženio svoju najstariju kćer Lieutgard za Hugovog sina Otta od Pariza.

## Reference
Odnosi Hrvatske i Srbije

**Odnosi Hrvatske i Srbije** u užem smislu postoje od ljeta 2006. godine, kada je Hrvatska potvrdila kontinuitet diplomatskih odnosa sa Srbijom, pravnom nasljednicom Državne Zajednice Srbije i Crne Gore. Prije toga, Srbija je s Hrvatskom imala međunarodne odnose kao dio Savezne Republike Jugoslavije, koja je formalno 9. septembra 1996. priznala nezavisnost Hrvatske. Od 1918. do 1991. Hrvatska i Srbija bile su dio Jugoslavije, a 1945. obje su stekle status republike unutar federativne jugoslavenske države.

Hrvatska i Srbija danas dijele kopnenu granicu dugu 241 km. Važan faktor odnosa između dviju država jest postojanje relativno značajnih nacionalnih manjina kojima su Hrvatska i Srbija matične države. Prema podacima iz 2001. u Hrvatskoj je živio 201.631 Srbin, dok su prema popisu iz 2002. u Srbiji živjela 70.602 Hrvata.

Odnose Hrvatske i Srbije opterećuju posljedice sukoba u 20. vijeku, posebno za vrijeme Drugog svjetskog rata, kada je izvršen genocid u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj, i ratova u bivšoj Jugoslaviji, kada su zabilježeni ratni zločini i etnička čišćenja s obiju strana. Međunarodni faktori i potreba za obnovom ekonomskih veza doprinijeli su postupnom poboljšanju odnosa u prvoj deceniji 21. vijeka. Tome je doprinio i zajednički cilj vlada Srbije i Hrvatske da obje države postanu članice Evropske unije. Srbiju i Hrvatsku danas dijeli različit stav o priznanju Kosova, čiju je nezavisnost Hrvatska priznala 2008. godine. Postoje i nerješeni teritorijalni sporovi u vezi s dunavskim otocima – Vukovarskom adom i Šarengradskom adom.

## Diplomatska predstavništva
Hrvatska je u Srbiji naslijedila diplomatska predstavništva uspostavljena 1996. u tadašnjoj SR Jugoslaviji – ambasadu (veleposlanstvo) u Beogradu i konzulat u Subotici. S druge strane, Srbija je 2006. preuzela diplomatska predstavništva Srbije i Crne Gore – ambasadu u Zagrebu te generalne konzulate u Rijeci i Vukovaru.

## Vanjske veze

* Veleposlanstvo Republike Hrvatske u Beogradu 
* Ambasada Republike Srbije u Zagrebu
Mehmed-beg Kapetanović Ljubušak

**Mehmed-beg Kapetanović Ljubušak** rođen je 1839. godine u Vitini kod Ljubuškog. Završio je medresu u Ljubuškom i učio je orijentalne jezike. Godine 1878 dolazi u Sarajevo gdje 1893. postaje gradonačelnik i na toj dužnosti ostaje do 1899. kad se zbog bolesti povlači. Umro je 1902. godine.

Krajem 19. vijeka po Bosni i Hercegovini i susjednim krajevima bavio se sakupljanjem narodnog blaga. Objavio je nekoliko knjiga a poznata mu je knjiga "Narodno blago" (1888). U drugoj knjizi "Istočno blago" (1896) sabrao je i preveo nove turske, arapske i perzijske poslovice i mudre rečenice. Tarih na njegovom nišanu je s jedne strane na perzijskom, a s druge na bosanskom jeziku, a u arapskom pismu. Zapis je ispisan krupnim talik pismom na perzijskom jeziku, čiji sadržaj u prijevodu glasi:

Ova vrsta dokumenta potvrđuje da se Mehmed-beg čiji je pseudonim *Muhibi* , bavio i književnim radom i da je bio "pametan civjek", "pjesnik, historičar i čovjek dobrih osobina".
Bošnjak (novine)

***Bošnjak*** su bile novine koje je 1891. godine osnovao bivši gradonačelnik Sarajeva Mehmed-beg Kapetanović.

Iako se obracao svim citateljima bez razlike, bijaše to u biti muslimanski list koji je napadao konzervativne stavove među muslimanskim svećenstvom i nastojao pobiti tvrdnje i hrvatskih i srpskih nacionalista da su bosanski muslimani "zapravo" Hrvati ili Srbi. U Bošnjaku je pisalo:

## Izvori
Bezdimni barut

**Trinitroceluloza** (**nitroceluloza**, **celulozni nitrat**, **TNC**, **malodimni barut**, **bezdimni barut**, C6H4O6N2) je puščani prah, 3 do 5 puta jači od crnoga baruta. Gori brže i bolje od crnoga baruta, pa je do danas potpuno istisnio dimni barut. Smatra se da je već 1886. godine u postupnosti preovladao u vatrenom oružju svih vrsta. Dobiva se nitriranjem celuloze (npr. pamuka) (starter metak) ili pak drvenog ugljena koji je preteča celuloze (obični bojevni metak). Svaka država koja ima svoju tvornicu oružja, pa njenu proizvodnju, tj. sastojke i ostale stvari vezane uz nju reguliraju oni po standardima. U nekim državama je nitrarano brašno ili škrob. U starter metku je žute ili bijele boje u obliku plosnatijih kuglica, pamuka ili praha, dok u bojevnim mecima crne u obliku kuglica, listića ili valjkastih sitnih oblika. Pri dodiru s plamenom ne eksplodira nego izgara vrlo brzo. Brzina izgaranja mu je: VoD (cca)= 7300&nbsp;m/s, uz stvaranje „fireball efekta“, velike jake svjetlosti. Pri izgaranju razvija samo plinovite produkte. Plinovi nastali njegovom eksplozijom ne uzrokuju rasprsnuće čahure i cijevi, nego potiskuju i izbacuju metak. Bizantnost u usporedbi s TNT-om je 0.78. Kod TNC-a najviše se mora paziti da ne dođe u dodir s plamenom ili možda iskrom, osim tog nedostatka, vrlo je stabilna.

**Primarni (inicijalni)** je eksploziv, a ujedno i jedini **potisni eksploziv**, neosjetljiv na udarce, ali vrlo osjetljiv na plamen.

S njom se pune torpeda, granate, raketni pogoni, vojne rakete, kao dodatak nitroglicerinu da se dobi smokeless powder ili blasting gelatine, detonirajućim kapislama, itd.. Upotrebljava se još za izbacivanje taneta (zrna) iz čahure (cjelokupnog metka) ili pak iz raznog streljnog i vatrenog ili artiljerijskog oružja, raznog kalibra i tu služi kao potisni eksploziv.

Malodimni baruti sastoje se od želatinizirane nitroceluloze. U zavisnosti od želatinizatora malodimni baruti mogu biti: nitrocelulozni, nitroglicerinski, diglikolski i ganidinski. Malodimni baruti se izrađuju u obliku pločica, traka i cijevi s jednom ili više rupa. Vrstom baruta, veličinom i oblikom barutnih zrnaca regulira se priliv plinova pri sagorijevanju baruta. Malodimni baruti se vremenom mijenjaju, postaju nestabilni i opasni za čuvanje. Zbog toga se svake druge godine vrši ispitivanje stabilnosti baruta. Vijek trajanja malodimnih baruta je oko 20godina.

Postoji još i **dinitroceluloza**, ali ona ima čudan plastični (PVC) oblik i od nje su napravljene ping-pong loptice.

## Reference

## Literatura
* Richard Escales: *Die Schiessbaumwolle (Nitrocellulosen).* BoD GmbH Norderstedt 2003, .
* Jochen Gartz: *Vom Griechischen Feuer zum Dynamit- eine Kulturgeschichte der Explosivstoffe.* E.S. Mittler & Sohn, Hamburg-Berlin-Bonn 2007, 

## Vanjske veze

* Gun Cotton at *The Periodic Table of Videos* (University of Nottingham)
* Nitrocellulose Paper Video (aka:Flash paper) 
* Cellulose, nitrate (Nitrocellulose)—ChemSub Online
* Sicherheitsdatenblatt für die Lagerung und Handhabung von Nitrocellulose (PDF; 1600&nbsp;kB)
Retfala

**Retfala** je gradska četvrt grada Osijeka. Nalazi se u njegovom zapadnom dijelu. 
Prema popisu iz 2001. godine imala je 14.123 stanovnika i 5.200 kućanstava. Dan te gradske četvrti je 14. IX., blagdan Uzvišenja Svetog Križa.

Retfala je dobro povezana s ostalim dijelovima Osijeka, ponajviše Ulicom Josipa Jurja Strossmayera i tramvajskom linijom. 

## Granice Retfale
* s istoka: Ulica Antuna Kanižlića od rijeke Drave do željezničke pruge Osijek-Našice;
* sa zapada: kanal Petruš od željezničke pruge Osijek-Našice do rijeke Drave;
* sa sjevera: rijeka Drava od kanala Petruš do Ulice Antuna Kanižlića;
* s juga: željeznička pruga Osijek-Našice od kanala Petruš do Ulice Antuna Kanižlića.

## Izvori

* Osijek.hr
Stih

**Stih** je ritmička, zvukovna, sintatička i značenjska cjelina. Definira se kao redak u metričkoj kompoziciji, npr. pjesmi.

Stih kao ritmička cjelina znači da na temelju prirodnog govora autor stvara novi, originalni ritam koji u pjesmi postaje nositelj dodatnog značenja. Zvukovna je cjelina jer ga karakterizira posebna zvukovna organizacija utemeljena na sugestivnom zvučanju pojedinih glasova i rimi. Sintatička je cjelina jer poredak riječi unutar stiha nikada nije slučajan, jer pjesma time dobija dodatno značenje. Što se značenja tiče, osim značenja samih riječi, stih kao cjelina sadrži i sva dodatna značenja postignuta ritmom, zvukovnom organizacijom i poretkom riječi.

## Povezano

* Lirika
* Simetrični osmerac
* Stih bugarštice
* Simetrični deseterac
Cezura

**Cezura** je pauza u stihu.

Primjer: U simetričnom desetercu cezura se javlja iza petog sloga.

## Cezura u muzici

**Cezura** (eng. *caesura* i fr. *césure*) je znak koji se upisuje u notni tekst između dva motiva, dve fraze ili dva odseka i ukazuje da na tom mestu izvođač treba da načini kratak *predah*. Za svirače na duvačkim instrumentimama i pevače, to je mesto gde treba da uzmu vazduh.

Ovaj znak piše se u obliku zareza (**٫**), dve kose crte (**″**) ili velikog latiničnog slova v (**۷**).

## Povezano

* Lirika
* Simetrični osmerac
* Simetrični deseterac
* Stih bugarštice

## Izvori
Strofa

S obzirom na broj stihova, razlikuju se sljedeće vrste kitica ili strofa: 
***monostih** - strofa od jednog stiha,
* dvostih (**distih**) - strofa od dva stiha,
* trostih (**terceta** ili **tercina**) - strofa od tri stiha,
* četverostih (**katren**) - strofa od četiri stiha,
* peterostih (**kvintil** ili **kvintina**) - strofa od pet stihova,
* šesterostih (**s****estina**) - strofa od šest stihova,
* sedmerostih (**septima**) - strofa od sedam stihova,
* osmerostih (**oktava**) - strofa od osam stihova,
* deveterostih (**nona**) - strofa od devet stihova,
* deseterostih (**decima**) - strofa od deset stihova.

Najpoznatija i najkorišćenija je strofa od četiri stiha - katren.

Pjesma od četrnaest stihova, sastavljena od dva katrena i dvije tercine, naziva se sonet. Kada se 14 soneta međusobno povežu tako da se završni stih prethodnog soneta javlja kao prvi stih narednog soneta, i od tih ponovljenih 14 stihova dobije se petnaesti - majstorski sonet, onda nastaje takozvani sonetni venac. Sonetni venac je pesnički oblik nastao vrlo rano (još u 13. veku u Italiji). Pisao ga je slovenački pjesnik France Prešern, a u srpskoj poeziji se javlja u pjesnišvu novijih stvaralaca (Branko Miljković, Milosav Tešić i drugi). U srpskoj poeziji postoji više od 30 sonatnih vjenaca.

Ako se jedna misaona cjelina ne završava u jednom stihu ili strofi nego se prenosi u naredni stih ili strofu, nastaje opkoračenje:

Refren je figura ponavljanja. Nastaje kada se jedna riječ ili grupa riječi, ili cijeo stih, ponavljaju posle svake strofe ili nakon većeg broja stihova. Upotreba refrena ističe osnovno pesnikovo osećanje ili misao koja je bitna za cijelu pjesmu i pjesnikovo raspoloženje izraženo u pjesmi.

## Povezano
* Stanca
* Stih

## Literatura
* Časlav Đorđević, mr Predrag Lučić, *Književnost i srpski jezik*, Izdavačka agencija D-Đorđević, Novi Sad 2009, 
* Grupa autora: *Rečnik književnih termina*, Nolit, Beograd, 1975.
* Solar, Milivoj: *Teorija knjižnjvnosti*, Školska knjiga, Zagreb, 1977.
* Živković, Dragiša: *Teorija knjižnjvnosti sa teorijom pismenosti*, Zavod za izdavanje udžbenika, Beograd, 1990.
* Tartalja, Ivo: *Teorija knjižnjvnosti*, Zavod za izdavanje udžbenika, Beograd, 1998. 
* Milosavljević, Petar: *Teorija knjižnjvnosti*, Zavod za izdavanje udžbenika, Beograd, 1997.
* Dimitrijević, Radmilo: *Teorija knjižnjvnosti - kompozicija, jezik i stil*, Vuk Karadžić, Beograd, 1969.
Osorno

**Osorno** je grad od 147,826 i općina od 173,410 stanovnika na jugu Čilea u Regiji Los Lagos, u Provinciji Osorno u kojoj je administrativni centar.

## Geografija

Osorno leži u Centralnoj dolini na ušću riječice Damas u Rahue (pritoka Rijeke Bueno), udaljen 105 km sjeverno od regionalnog centra Puerto Montta i 945 km od Santiaga. Kako leži na trasi Panameričkog autoputa i magistralne željezničke pruge, veliko je raskršće prema argentinskom Barilochu.

## Historija

Historija mjesta seže do 1558., kad ga je osnovao tadašnji kapetan general (guverner) *García Hurtado de Mendoza*, pod imenom *San Mateo de Osorno*.

Zbog zlostavljanja autohtonih Huillicha, u čem su prednjačili konkvistadori, krajem 1598. njihov poglavica Pelantaro uspio je podići velik ustanak i počeo uništavati sva naselja i utvrde koje su španjolski kolonisti podigli južno od rijeke Biobío.

U januaru 1600. započela je opsada Osorna, branioci su izdržali pune četiri godine, ali su ga onda napustili zbog gladi i žeđi.

Zbog tog je tokom dobrog dijela kolonijalnog perioda Osorno egzistirao samo kao legenda. Tek je krajem 1793. za mandata Kapetan generala - Generalne kapetanije Čile Ambrosia O'Higginsa počela njegova obnova izgradnjom nove utvrde Kraljica Luisa.

O'Higginsov cilj je bio da na taj način osigura kopneni put do Otoka Chiloé, kao i da Osorno postane poljoprivredna kolonija i da tako osigura 
hranu za udaljene južne krajeve, da se nemora sve dovoziti iz Santiaga.

Od polovice 19. vijeka u Osorno se doselilo puno njemačkih kolonista, koji su grad obilježili svojom kulturom.

Velik doprinos razvoju grada bio je dolazak željeznice 1895. i produženje pruge do Puerto Montta 1911.
Ona je omogućila transport stoke do udaljenih tržišta na sjeveru. U to vrijeme 1908. otvorene su i prve dvije banke, a 1913. i treća.

Od 1908. grad ima i električnu rasvjetu po glavnim bulevarima, a od 1940. Osorno je postao administrativni centar vlastite Provincije Osorno, pa je krajem 1960-ih podignuto je dosta administrativnih zgrada, parkova i novih trgova.

## Znamenitosti
Pored katedrale apostola Mateja, inspirirane neogotikom, atrakcije su Vulkan Osorno i Jezero Llanquihue koji su udaljeni šesdesetak km jugoistočno od grada, i Nacionalni park Puyehue.

## Privreda
Uz stočarstvo za ekonomiju grada najvažnija je poljoprivreda.

## Pobratimski gradovi

*  San Carlos de Bariloche, Argentina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ilustre Municipalidad de Osorno'' (službene stranice)
Despića kuća

**Despića kuća** je muzej-kuća u Sarajevu. Kuća prikazuje kulturu stanovanja bogate, trgovačke, pravoslavne porodice Despić.

Nalazi se na uglu Obale Kulina bana i Despićeve ulice u starom dijelu Sarajeva, nedaleko od Latinske ćuprije i u vlasništvu je Muzeja Sarajeva, kao njegov depandans.

Despića kuća je proglašena nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine 2005. godine.

## Historija

Kuća je građena u nekoliko faza u tri različita perioda. Najstariji dio datira iz 17. vijeka. Kuća je pripadala imućnoj, pravoslavnoj, porodici Despić koja je kuću poklonila gradu Sarajevu zajedno sa još jednim objektom u kojem je danas smješten Muzej književnosti i pozorišne umjetnosti.

Značaj kuće je u činjenici da su se u njoj odigravale prve klasične pozorišne predstave tako da se ovaj objekat može smatrati pretečom savremenog pozorišta u Sarajevu.

## Povezano
* Svrzina kuća

## Reference

## Vanjske veze
* Dokumentarni film o Despića kući 
* Zvanična stranica muzeja Sarajeva
Kanal Eagle

**Kanal Eagle** ili **Orlov kanal** (engleski: *Eagle Passage*, španjolski: *Pasaje Águila*) je morski kanal u Falklandskom arhipelagu koji razdvaja poluotok Lafoniju od otoka Speedwell, George i Barren.
## Geografija
*Kanal Eagle* je najuži na sjeveru kod otoka Speedwell a zatim se postepeno poput ljevka širi prema jugu kod otoka Barren. Na sjeveru se pretapa u Falklandski kanal, a na jugu u Atlanski ocean.

Kanal je dobio ime po starom imenu otoka Speedwell - koji se zvao **Eagle** (Orlovski otok). 
## Izvori

## Vanjske veze
* Detaljna karta Falklanda
Stara pravoslavna crkva u Sarajevu

**Stara pravoslavna crkva** (crkva svetih arhanđela Mihaila i Gavrila) je jedan od najstarijih i najvrijednijih kulturno-historijskih spomenika Sarajeva i ubraja se među najstarije sakralne objekte na ovim prostorima. 
Nalazi se nedaleko od Baščaršije, na početku Titove ulice.

Prvi put se pominje 1539. godine, no pretpostavlja se da je izgrađena na temeljima jedne još starije crkve. Odlikuje je stil srednjevjekovnih srpsko-bizantskih građevina. Crkva je izuzetan arhitektonski spomenik, a njena je unutrašnjost riznica izvanrednih primjeraka drvoklesarskog umijeća i ikonopisne umjetnosti. Zanimljivo je tlocrtno rješenja, gdje je širina veća od dužine, središnji dio okružen je lukovima i galerijom. Zvonik je dograđen 1883. godine, a rekonstruiran 1960. godine, kada je dobio današnji izgled. 
### Nacionalni spomenik
Proglašena je za nacionalni spomenik BiH. 

Nacionalni spomenik se sastoji od crkve, crkvenog dvorišta, zgrade Muzeja, ogradnog zida, ulazne kapije, parohijskog doma i pokretnog naslijeđa koje čine:

a) inventar crkve:
ikonostas, zbirka ikona u crkvi (20 ikona), Hristov grob, tron, dvije pijevnice, kivot sv. Tekle, dva kamena svijećnjaka,  stolice, polijelej, tri lustera

b) inventar Muzeja:
zbirka ikona (140 ikona), četiri ikonostasna fragmenta, zbirka predmeta izrađenih od metala (114 predmeta), zbirka knjiga (13 knjiga), zbirka starih dokumenata (6 dokumenata), zbirka liturgijskih tkanina i veza (37 predmeta).

## Reference

## Vanjske veze
* Web stranica Stare crkve u Sarajevu 
* Web stranica Mitropolije Dabrobosanske
Zelene beretke (Bosna i Hercegovina)

**Zelene beretke** je naziv za (bošnjačke) paravojne jedinice, odnosno miliciju osnovanu u Bosni i Hercegovini 1991. godine, a koja je djelovala na početku rata 1992. godine. Od njih, kao i dijela jedinica Teritorijalne obrane odanih vlastima u Sarajevu, su kasnije stvorene jedinice ARBiH, odnosno redovne oružane snage Republike Bosne i Hercegovine.

## Osnivanje
Osnovane su 10. juna 1991.godine u Domu milicije, u Sarajevu, na zasjedanju koje je vodio Emin Švrakić. Nastale su iz potrebe da se odbrani stanovništvo od napada srpske strane u mjestima gdje ta odbrana nije bila organizirana od strane lokalnih vlasti, ili ta odbrana nije bila adekvatna zbog nedostatka državnih snaga. Sastav ovih jedinica su činili isključivo dobrovoljci. Organizacijom Armije Bosne i Hercegovine, ljudstvo iz ovih jedinica je prešlo u sastav regularne AR BIH i ove jedinice su rasformirane vrlo brzo po početku dejstava.

Zelene beretke su na početku rata, u medijima srpske strane u sukobu, služile za zastrašivanje srpskog stanovništava od "muslimanskih jedinica". Postoje indicije ali ne i čvrsti dokazi koji bi mogli utvrditi da su Zelene beretke kršile međunarodne konvencije o ratovanju. Srpski mediji navode da su Zelene beretke izvršile masakr u Dobrovoljačkoj ulici u Sarajevu 1992. godine, za koji još uvijek niko nije odgovarao pred nadležnim sudovima.

## Reference

## Povezano
* Patriotska liga
## Vanjske veze
* www.zeleneberetke.com
Zelene beretke

**Zelene beretke** može značiti:

* zelena beretka, vrsta kape
* Specijalne jedinice Američke vojske, zvani i **Zelene beretke** (eng.: *Green Berets*)
* Britanski Kraljevski Marinci, britanski komandosi zvani i **Zelene beretke** 
* Zelene beretke (Bosna i Hercegovina), bošnjačka vojna formacija u ratu u BiH
* Zelene Beretke (1968), film iz 1968, redatelj: John Wayne
* **The Green Berets**, računalna igra, zasnovana na igri Myth II..
Ubistvo srpskog svata u Sarajevu

**Ubistvo srpskog svata u Sarajevu** (ili *Ubistvo srpskog starog svata Nikole Gardovića ispred Stare crkve na Baščaršiji*), je incident koji se desio na dan 1. mart 1992. godine tokom srpske svadbe ispred Stare crkve na Baščaršiji u Sarajevu, SFRJ, kada je pripadnik Zelenih beretki Ramiz Delalić zvani Ćelo, pucnjem iz pištolja ubio mladoženjinog oca Nikolu Gardovića, i ranio sveštenika Srpske pravoslvne crkve Radenka Mikovića. 
Ovo međuetničko ubistvo se odigralo u atmosferi visokih tenzija usled održavanja referenduma o nezavisnosti Bosne i Hercegovine. Srpski mediji navode kao jedan od povoda za početak ratnih sukoba, odnosno srpske opsade Sarajeva.

Nakon vesti o incidentu, paravojne formacije sarajevskih Srba su uspostavile patrole i kontrolne tačke, stvorivši tako tenzije koje će sa vremenom eskalirati do otvorenih oružanih sukoba između Srba i Muslimana.

Za ubistvo Nikole Gardovića još uvek niko nije odgovarao. Ramiz Delalić je ubijen u Sarajevu 27. juna 2007. godine, oko 23.30 časova. Policija Federacije BiH je izjavila da je ubistvo bilo dio obračuna kriminalaca u Sarajevu. Pored Ramiza Delalića, za saučesništvo u ubistvu su optuženi Suad Šabović i Taib Torlaković. Taib Torlaković je ubijen u obračunu kriminalaca u Sarajevu, tako da nije prisustvovao suđenju, a Suad Šabović se tokom suđenja nalazio u Italiji, te je amnestiran.

## Izvori

## Vanjske veze
* Glas Srpske: Godišnjica ubistva srpskog svata na Baščaršiji 01.03.2009.  
* E-Novosti: Godišnjica ubistva srpskog svata na Baščaršiji 02.03.2009.
The Kingston Trio

**The Kingston Trio** je američka folk i pop grupa koja se smatra najzaslužnijom za preporod američkog folka krajem 1950-ih i 1960-ih. Grupa je s radom započela u noćnom klubu u Zaljevskom području San Francisca, a činili su je Dave Guard, Bob Shane i Nick Reynolds. Godine 1960. je stekla enormnu popularnost, kako u SAD tako i u ostatku svijeta, zahvaljujući izvrsnim i dotada nezabilježenim prodajama longplejki, a koje su bitno uticale na razvoj zabavne muzike u SAD.

The Kingston Trio je popularnost počeo sticati godine 1958. zahvaljujući svom prvom albumu na kome se nalazila hit-pjesma "Tom Dooley", koja je imala izvrsnu prodaju i kao singlica. The Trio se potom izdao devetnaest albuma koji su došli na *[[Billboard (magazin)|Billboardovu]]* listu Top 100, a četrnaest njih među prvih 10, a pet došli na prvo mjesto. Od novembra do decembra 1959. su se četiri albuma grupe nalazila među deset najprodavanijih albuma, što je rekord koji neće biti oboren sljedećih 50 godina, a zbog čega se grupa dan-danas drži jednom od najuspješnijih po borju prodanih ploča.

## Izvori

## Vanjske veze
* The Kingston Trio Official Website
* The Kingston Trio Place – Comprehensive fan site including archived resources
* Folk U.S.A. – Archived vintage Kingston Trio audio and video clips.
* Digital Library Kingston Trio History and Nick Reynolds Interview (recorded 11.18.1967)http://www.library.unt.edu/resolveuid/4cc65566ba40054b35e4348f2eece755  for the Pop Chronicles.

## Literatura
* Noble, Richard E. (2009) *Number #1*. Outskirts Press, Inc. 
* Seeger, Pete. (2009) *Where Have All The Flowers Gone? A Singalong Memoir*. W.W. Norton and Co. 
* Weissman, Dick. (2005) *Which Side Are You On?* Continuum Press. 
* Willens, Doris. (1988) *Lonesome Traveler: The Life of Lee Hays*. W.W. Norton and Co.
Tom Dooley (pjesma)

***Tom Dooley*** je narodna pjesma iz američke države Sjeverna Karolina, inspirirana stvarnim slučajem mladića po imenu Tom Dula koji je godine 1868. osuđen i pogubljen zbog ubistva svoje zaručnice. Pjesmu, koja po temi pripada žanru ubilačkih balada () su tokom godina snimili mnogi izvođači, ali je najpoznatija i najpopularnija verzija koju je 1958. snimila folk-grupa *[[The Kingston Trio]]* i s njom uspjela doći na vrh top-liste najprodavanijih singlica.
Tom Dula

**Thomas C. Dula** (22. jun 1845 &ndash; 1. maj 1868) bio je bivši pripadnik američke južnjačke vojske osuđen i pogubljen zbog ubistva svoje zaručnice Laure Foster. Slučaj, koji je izazvao veliku pažnju tadašnje američke javnosti, kasnije je postao dijelom lokalnog folkora u Apalačkom gorju i inspirirao znamenitu folk pjesmu *[[Tom Dooley (pjesma)|Tom Dooley]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* Finding Tom Dula's and Laura Foster's resting places 
* Tom Dooley - The Story Behind the Ballad by Karen Wheeling Reynolds ISBN 978-0-9846398-0-9
* Tom Dooley: a Wilkes County Legend, a Play  
* Tom Dula's story on archive of Wilkes Chamber of Commerce website
* Tom Dula's gravestone images
* North Carolina Historical Marker
John Brown's Body

***John Brown's Body***, također poznata i kao ***John Brown's Song*** je američka marševska pjesma posvećena znamenitom abolicionističkom vođi Johnu Brownu. Nastala je 1850-ih kao crkvena himna pod naslovom *My Brother Will You Meet Me*; odnosno kao melodija koju se pjevalo prilikom službi na otvorenom i kojoj se improvizirao tekst. Melodija je prvi put zabilježena 1858. godine, a tekst posvećen Johnu Brownu se prvi put koristio 1. maja 1861. među bostonskim dobrovoljcima koji su se prijavili boriti za Uniju u građanskom ratu.

Nekoliko mjeseci kasnije u časopisu *[[The Atlantic Monthly]]* je objavljen tekst koji će poslužiti za mnogo poznatiju i popularniju verziju poznatu kao *[[The Battle Hymn of the Republic]]*. U drugom svjetskom ratu su američki padobranci stvorili vlastitu crnohumornu verziju poznatu kao *[[Blood on the Risers]]*.

## Vanjske veze

* Example version of "John Brown's Body"  (MIDI)
* Sheet music for "John Brown's Song", from Project Gutenberg
* John Brown's Body and Battle Hymn of the Republic
The Battle Hymn of the Republic

***The Battle Hymn of the Republic*** (doslovno "Borbena himna Republike") je američka patriotska i borbena pjesma nastala 1861. kada je spisateljica Julia Ward Howe napisala novi tekst za tada pjesmu *[[John Brown's Body]]*, koja se tada pjevala među trupama Unije u američkom građanskom ratu. Tekst je objavljen početkom 1862. u časopisu *[[The Atlantic Monthly]]* i ta je verzija, s obzirom na daleko veći broj biblijskih referenci i "uzvišeniji" karakter, postala služben.

Republikanska stranka ju je prihvatila kao jednu od svojih neslužbenih himni. Britanski premijer Winston Churchill ju je također prilično volio te je, po njegovoj želji, otpjevana na njegovom pogrebu u Katedrali sv. Pavla 1965.

Kasnije je snimljen veliki broj verzija, od kojih je najveći uspjeh imala ploča zbora Mormon Tabernacle Choir iz 1960. godine koja je nagrađena Grammyjem.

## Vanjske veze

### Partiture

* 1917 Sheet Music  at Duke University as part of the American Memory collection of the Library of Congress
* Sheet music for The Battle Hymn of the Republic, from Project Gutenberg
* The Battle Hymn of the Republic. Facsimile of first draft 

### Audio
* "The Battle Hymn of the Republic" , Stevenson & Stanley (Edison Amberol 79, 1908)—*[http://cylinders.library.ucsb.edu/index.php Cylinder Preservation and Digitization Project]*.
* MIDI for The Battle Hymn of the Republic from Project Gutenberg
* The Battle Hymn of the Republic pjevana u Washingtonskoj nacionalnoj katedrala na komemoraciji napada 11. septembra 2001.
Mormon Tabernacle Choir

**Mormon Tabernacle Choir** (doslovno "Mormonski hramski zbor" ili "Mormonski šatorski zbor"), poznat i pod skraćenicom **MoTab**, je pjevački zbor koji se sastoji od 360 pripadnika Crkve Isusa Krista Svetaca Posljednjih dana (Mormonske crkve). Ime je dobio po Mormonskom Tabernakulu, dvorani u gradu Salt Lake City gdje se njegovi članovi svakog tjedna sastaju kako bi vježbali i izvodili pjesme za radio za televiziju. Članstvo u zboru je dobrovoljno, odnosno pjevači sami snose troškove putovanja i vođenja izvedbi.

Zbor je osnovan u augustu 1847. kada su se mormonski pioniri prvi put naselili u dolini Salt Lake u Utahu. Od 1929. godine zbor svakog tjedna na radiju izvodi nastupe za *[[Music and the Spoken Word]]*, emisiju koja se smatra najdugovječnijom u historiji radija, a koja je 1960. dobila i svoju televizijsku verziju.

Zbor, koji je Ronald Reagan nazvao "američkim zborom", je jedan od najuglednijih vokalnih sastava u SAD, te je često nastupao na mnogim svečanostima, bilo da je riječ o proslavi 200. godišnjice postojanja SAD (1976) i donošenja Ustava (1987), bilo da je riječ o predsjedničkim inauguracijam i pogrebima. Od 1893. godine, kada je nastupio na Svjetskoj izložbi u Chicagu, zbor je išao na turneje u SAD i širom svijeta.

## Vanjske veze

* Official website 
* Opus 3 Artists 
* Danish Tabernacle Choir Society
* ''Music and the Spoken Word'' official website
* Bonneville Communications, Producer of ''Music and The Spoken Word''
* Information on the Mormon Tabernacle Choir at Utah.com 
* Battle Hymn of the Republic and Mormon Tabernacle Choir
* "Come Thou Fount" recorded performance
* "Mormons on a Mission" article by Kirk Johnson, *[[The New York Times|New York Times]]*
* Mormon Tabernacle Choir performs at West Ridge Academy gala
Music and the Spoken Word

***Music and the Spoken Word*** je tjedna 30-minutna emisija religijsko-muzičkog sadržaja koju producira kompanija Bonneville Communications a kojoj muzičku podlogu pruža Mormon Tabernacle Choir (često uz podršku Orchestra at Temple Square i orgulja u Mormon Tabernacleu).

Emisiju preko svoje mreže prenosi CBS Radio Network a emitira iz KSL (AM) Radio, radio-stanice u Salt Lake Cityju čiji je vlasnik Bonneville International Corporation, tvrtka čiji je vlasnik Crkva Isusa Krista svetaca posljednjih dana (Mormonska crkva). Emisija se prenosi na preko 2000 televizijskih i radio-stanica širom svijeta.

## Reference

## Vanjske veze
* Music & the Spoken Word
* Danish Tabernacle Choir Society
* ''Music and the Spoken Word'' via streaming audio
The Explosive Freddy Cannon

***The Explosive! Freddy Cannon*** je album koga je 1960. snimio američki rock and roll pjevač Freddy Cannon. Ploča je poznata kao prvi rock and roll album koji je došao na prvo mjesto top-liste albuma u Ujedinjenom Kraljevstvu.

## Popis pjesama
# Boston (My Home Town)
# Kansas City
# Sweet Georgia Brown
# Way Down Yonder In New Orleans
# St Louis Blues
# Indiana
# Chattanoogie Shoe Shine Boy
# Deep In The Heart Of Texas
# California Here I Come
# Okefenokee
# Carolina In The Morning
# Talahassie Lassie

## Izvori
Freddy Cannon

**Frederick Anthony Picariello Jr.** (4. decembar 1939 -), poznat po umjetničkom imenu **Freddy Cannon**, je američki rock and roll pjevač, koji je vrhunac karijere imao krajem 1950-ih i početkom 1960-ih sa hitovima kao što su "Tallahassee Lassie", "Way Down Yonder In New Orleans" i "Palisades Park".

## Reference

## Vanjske veze
* Official website 
* 
*
Miriam Makeba

**Miriam Makeba** (Johannesburg, 4. ožujka 1932. - 10. studenoga 2008.) bila je južnoafrička pjevačica i aktivistica svima znana kao Mama Afrika. Poznata je po tome što se protivila sistemu apartheida, te su je zbog toga južnoafričke vlasti prognale iz svoje zemlje. 
                                                   
## Biografija
Miriam Makeba rođena je u Johannesburgu 4. ožujka 1932. godine, punim imenom Zenzile Miriam Makeba. Njena majka bila je iz etničke skupine Swazi, a otac joj je umro kada je imala šest godina, potjecao je iz etničke skupine Xhosa. Često je bila skladateljica ili pjevačica u nekim filmovima, kao što je film Bogovi su pali na tjeme. 1960-ih je živjelča u SAD. Njen brak za Stokelyja Carmichaela, kontroverznog pripadnika Crnih pantera 1968. je doveo do raskida ugovora s američkim diskografskim kućama te je nagnao da se odseli u Gvineju. Nakon razvoda sa Carmichaelom se preselila u Evropu. U domovinu se trijumfalno vratila nakon ukidanja apartheida. Umrla je u Castel Volturnu, u Italiji 10. studenoga 2008. godine.

## Izvori
Nije ljubav stvar

**"Nije ljubav stvar"** (sr. "Није љубав ствар") je pjesma sa kojom je Željko Joksimović predstavljao Srbiju na Pjesmi Eurovizije 2012. Tekst su napisali Marina Tucaković i Željko Roganović, a skladatelj muzike je Željko Joksimović. Ovo je Joksimovićev drugi nastup na Eurosongu u ulozi pjevača, a uz to je sudjelovao i kao voditelj 2008. u Beogradu i kao autor pjesama za Bosnu i Hercegovinu ("Lejla", 2006.) i Srbiju ("Oro", 2008.).

Pjesma je ždrijebana u drugo polufinale gdje je nastupala kao prva pjesma večeri, prije makedonske predstavnice Kaliopi. U finalu je završila na 3. mjestu s 214 bodova.

## Izvori
Runaway (Del Shannon)

***Runaway*** je američka rock and roll pjesma koju je 1961. napisao pjevač Del Shannon i njegov klavijaturist Max Crook. Crook je pjesmu prilagodio novom elektronskom instrumentu temeljenom na Claviolineu, koga je nazvao "Musitron". Pjesma je izdana kao singlica iste godine te je došla na vrh američke top-liste. Muzikolozi je smatraju važnom zbog toga što je predstavljala prvi veliki hit koji je kombinirao rock and roll sa zvukom koji će kasnije postati temelj elektronske muzike.

Kasnije generacije ovu pjesmu najbolje poznaju po verziji Todda Rundgrena koja je poslužila za uvodnu temu popularne TV-serije *[[Crime Story (TV serija)|Kriminalistička priča]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* The Making of "Runaway"
Marš na Washington za poslove i slobodu

**Marš na Washington za posao i slobodu** ime je velikog političkog skupa koji se 28. kolovoza 1963. dogodio u Washingtonu D.C. Organizaciju su prije svih vodili A. Philip Randolph, James Bevel, Bayard Rustin i Martin Luther King mlađi. Tijekom marša, King je izrekao svoj poznati govor "I Have a Dream" pred Lincolnovim memorijalom, gdje je bilo prisutno oko 250 tisuća ljudi.

Marš je izazvao veliku zabrinutost kod administracije predsjednika Kennedyja. Vjerovalo se da će marš preći u nasilje koje bi potkopalo očekivano zakonodavstvo o građanskim pravima i nanijelo štetu međunarodnom imidžu Sjedinjenih Država. Bio je važan čimbenik u donošenju paragrafa Zakona o građanskim pravima iz 1964. i Zakona o glasačkim pravima iz 1965. Marš su osudili Malcolm X i Nacija islama koji su ga prozvali "farsom na Washington".

Četvero od osam sudionika marša bili su crnci. Među govornicima našli su se i vođa SNCC-a (Studentski nenasilni odbor za koordinaciju) John Lewis, osobe istaknute u borbi za građanska prava kao što su Gordon Parks i Roy Wilkins, vođa sindikata Walter Reuther, svećenici Patrick O'Boyle, washingtonski nadbiskup koji je obavio invokaciju, rabin Uri Miller, predsjednik Američkog židovskog kongresa, episkop Iakovos, primat Grčkog pravoslavnog episkopata Sjeverne i Južne Amerike, pisac James Baldwin, filmske zvijezde Charlton Heston, Sidney Poitier, Harry Belafonte i Marlon Brando, zvijezde noćnih klubova Josephine Baker i Eartha Kitt, te glazbenici Mahalia Jackson, Marian Anderson, Joan Baez, Peter, Paul i Mary i Bob Dylan koji je pjevao nakon Kingovog slavnog govora..

## Izvori

## Vanjske veze

* Slavni govor "I have a dream" (engleski) 
* '''Službeni dokument programa za Marš na Washington (engleski)
The Lion Sleeps Tonight

"**The Lion Sleeps Tonight**", također poznata kao i "**Wimoweh**" a u originalu "**Mbube**", je Zulu narodna pjesma koju su originalno snimili Solomon Linda i Evening Birds za južnoafričku diskografsku kućžu Gallo Record Company 1939. Tokom 1950-ih su je obradili mnogi pop i folk izvođači kao što su The Weavers, Jimmy Dorsey, Yma Sumac, Miriam Makeba, and The Kingston Trio. Najuspješniju od svih verzija je 1961. snimila doo-wop grupa The Tokens. 1990-ih je stekla novu popularnost nakon što ju je studio Warner Bros. koristio za promoviranje filmova o Aceu Venturi a Walt Disney koristio za film *[[The Lion King]]*, na njemu temeljenoj TV-seriji i kazališni mjuzikl, zbog čega je postala predmetom tužbe od strane potomaka Solomona Linde.

## Reference

## Vanjske veze
* Solomon Linda, Songwriter Who Penned ‘The Lion,’ Finally Gets His Just Desserts
* Sample of Mbube performed by Solomon Linda's *Original Evening Birds* (WMA Stream).
* NPR: All Things Considered: Family of 'Lion Sleeps Tonight' Writer to Get Millions
* Telegraph: Penniless singer's family sue Disney for Lion King royalties
* The Lion Sleeps Tonight. BBC World Service Documentary by Paul Gambaccini first broadcast 16th July 2010
Jackie Wilson

**Jack Leroy "Jackie" Wilson, Jr.** (9. jun 1934 – 21. januar 1984) bio je američki pjevač i zabavljač, poznat i po nadimku "**Mr. Excitement**" (Gospodin zabava). Wilson se smatra važnom ličnošću u transformaciji rhythm and bluesa u soul. Uživao je reputaciju vrhunskog zabavljača i jednog od najuticajnijih pjevača u historiji R&B i rocka. Rano je stekao slavu kao član R&B vokalne grupe Billy Ward and His Dominoes, koju je napustio 1957. i otpočeo solo-karijeru koja je uključila 50 hit singlica koje su žanrovski obuhvaćale R&B, pop, soul, doo-wop i easy listening. Za vrijeme dobrotvornog koncerta 1975. se srušio uslijed srčanog udara i pao u komu iz koje se samo jednom probudio sve do smrti 1984.

## Izvori

## Vanjske veze
* Official site
* 
* Jackie Wilson at history-of-rock.com
* Jackie Wilson Tribute Artist 
* 
* ''The Rise and Fall of Jackie Wilson'' 
* Spinning Soul.com -''The Tragic Life of Jackie Wilson''
* ''Jackie Wilson'' on the ''Soul Patrol'' website 
* ''The Soul Guy'' website: ''Jackie Wilson'' 
* ''Jackie Wilson'': "A history in pictures" from the ''Soulwalking U. K.'' website
* ''Brunswick Records Album Discography (including Jackie Wilson) 
* AUDIO INTERVIEW with ''Jackie Wilson'' by Dee-Jay Norm N. Nite
* T.V. Coverage of The Death of "Mr Excitement"- ''Jackie Wilson'' - from ''YouTube''.
Julia Ward Howe

**Julia Ward Howe** (27. maj 1819 &ndash; 17. oktobar 1910) bila je američka abolicionistička aktivistkinja i pjesnikinja najpoznatija kao autor znamenite pjesme "The Battle Hymn of the Republic".