open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wiener G’schichten

***Wiener G'schichten*** () je njemački crno-bijeli igrani film snimljen 1940. u režiji Geze von Bolvaryja. Po žanru je kombinacija mjuzikla i komedije. Protagonisti, koje tumače Hans Moser i Paul Hörbiger, su dva konobara koji u carskom Beču 1905. godine postaju suparnici zbog žena.

## Uloge
* Marte Harell ... Christine Lechner  
* Olly Holzmann ... Mizzi 
* Hans Moser ... Josef 
* Paul Hörbiger ... Ferdinand
* Hedwig Bleibtreu ... Baronin Neudegg 
* Siegfried Breuer ... Egon von Brelowsky 
* Fritz Diestel ... Kaffeehauskoch 
* Lola Hübner ... Mathilde  
* Fritz Imhoff ... Grünberger 
* Gisela Kolbe ... Baronin Redwitz
* Anita Koller ... Küchenmädchen 
* Alfred Neugebauer ... Horat Kümmler 
* Hans Olden ... Graf Riedl-Steinbach 
* Hans Schott-Schöbinger ... Fritz Seidl 
* Oskar Sima ... Stangelberger 
* Egon von Jordan ... Carlo

## Izvori


## Literatura
* Hake, Sabine. *Popular Cinema of the Third Reich*. University of Texas Press, 2001.

## Vanjske veze
*
D'une jeunesse européenne

**"D'une jeunesse européenne"** (srpskohrvatski: "Jedna europska mladost") je poznati esej Andréa Malrauxa objavljen 1927. godine. Na 24 stranice, Malraux se u svom eseju osvrće na esej "L'Homme contre l'Histoire" Andréa Chamsona, objavljen istovremenu u istoj izbirci, *Écrits*, koju je izdao Grasset.
Das doppelte Lottchen

***Das doppelte Lottchen*** () je roman za djecu njemačkog književnika Ericha Kästnera, originalno objavljen 1949. godine. Nastao na temelju scenarija za nikada producirani film, kao naslovne protagoniste ima dvije djevojčice - Luise Palffy iz Beča i Lotte Körner iz Münchena - koje nakon slučajnog susreta ustanove ne samo da su identične blizanke, nego i da su im se roditelji razveli i tako ih razdvojili. Radnja prikazuje kako uzimaju identitete jedna druge, što uzrokuje niz komičnih situacija, ali im daje priliku da pokušaju pomiriti i ponovno spojiti majku i oca. Roman je stekao izuzetnu popularnost te postao predmetom filmskih ekranizacija u nizu zemalja, od kojih se najviše ističe američki film *[[The Parent Trap (film, 1961)|The Parent Trap]]* u Disneyevoj produkciji.

## Filmske i TV-ekranizacije

* 1950: *[[Das doppelte Lottchen (film)|Das doppelte Lottchen]]* (Zapadna Njemačka)
* 1951: *Uspavanka za Hibari*, (*[[Hibari no komoriuta]]*, ひばりの子守唄), ul. Hibari Misora (Japan)
* 1953: *[[Twice Upon a Time (1953 film)|Twice Upon a Time]]* (Ujedinjeno Kraljevstvo)
* 1961: ''The Parent Trap'', ul. Hayley Mills (SAD)
* 1965: *[[Kuzhandaiyum Deivamum]]', na [[tamilski jezik|tamilskom jeziku]] (Indija)
* 1966: *Letha Manasulu* na [[telugu jeziku|teluguu]] (Indija)
* 1968: *Do Kaliyaan* na [[hindi]]ju (Indija)
* 1980: *Animation Tomboy Angels (개구장이 천사들Gaegujangi Cheonsadl*, [[Južna Koreja]])
* 1986: *Pyaar ke do Pal* na [[hindi]]ju (Indija)
* 1991: *I and Myself: The Two Lottes* (*Watashi to Watashi: Futari no Lotte*, わたしとわたし ふたりのロッテ, japanska animirana TV-serija)
* 1994: *Charlie & Louise* ([[Njemačka]])
* 1994: *Dvynukės* ([[Litva]])
* 1995: *khaharan-e- gharib* (*خواهران غریب*, Iran)
* 1998: [[The Parent Trap (1998 film)|*The Parent Trap*]], ul. [[Lindsay Lohan]] (SAD)
* 2001: *Kuch Khatti Kuch Meethi* na [[hindi]]ju (Indija)
* 2003: *Tur & Retur'' (Švedska)
Rosen in Tirol

**Rosen in Tirol** () je njemački crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1940. u režiji Geze von Bolvaryja. Predstavlja adaptaciju operete  Der Vogelhändler Carla Zellera. Radnja prikazuje kako plemkinja (čiji lik tumači Marte Harrel) pokušava svog muža uhvatiti u nevjeri prilikom njegovog izleta na selo.

## Vanjske veze
* 
* filmklassiker.de über ''Rosen in Tirol'' 
* ''Rosen in Tirol'' bei filmportal.de
Les Conquérants

***Les Conquérants*** (srpskohrvatski: *Osvajači*) je roman Andréa Malrauxa premijerno tiskan 1928. godine, nakon što je objavljivan u seriji u sklopu časopisa *[[La Nouvelle Revue Française]]*. *Osvajači* je prvi dio "trilogije" (iako dijelovi međusobno nisu povezani ni na koji način) u kojoj se Malraux bavi ljudskim životom i sudbinom kroz prikaze revolucionarne borbe u suvremenoj Kini. Ostali romani iz "trilogije" su *[[La Voie royale]]* (1930.) i *[[La Condition humaine]]* (1933.). Kao i mnoga njegova ranija djela, *Osvajači* donose jedan specfičan spoj orijentalnog iskustva i zapadnjačke misli, ovdje upotpunjen snažnim revolucionarnim impulsima.

Radnja romana prati pripovjedača iz Europe koji dolazi brodom u Kinu te analizira terorističke akcije i revolucionarni štrajk u Kini 1925. godine. Pripovjedač je fasciniran demonstracijama organiziranim protiv europskog prisustva u Kini. Nakon putovanja u Hong Kong i Saigon, pripovjedač upoznaje organizatora prosvjeda, Nijemca Kleina, u čijem društvu ulazi sve dublje u revolucionarna zbivanja i saznaje informacije o svom prijatelju Garineu, koji sada vodi revolucionarnu propagandu.
The Parent Trap (film, 1961)

***The Parent Trap*** () je američki film za djecu snimljen 1961. godine u režiji Davida Swifta i produkciji Walta Disneya, poznat kao jedan od najpopularnijih i komercijalno najuspješnijih igranih filmova Disneyeve filmografije.

Predstavlja adaptaciju romana *[[Das doppelte Lottchen]]* njemačkog pisca Ericha Kästnera. U njemu Hayley Mills tumači dvostruku ulogu - djevojčice po imenu Susan Evers i Sharon McKendrick - koje se slučajno sretnu u ljetnom kampu i ustanove da su sestre blizanke, odnosno da su im zajednički roditelji - koje tumače Brian Keith i Maureen O'Hara - razvedeni. Radnja prikazuje kako odlučuju preuzeti identitet jedna druge, a u nastojanju da svoje roditelje ponovno spoje.

*The Parent Trap* se isticao izuzetno vještim korištenjem fotografskih i drugih trikovima, kojima se stvorila iluzija dva lika koja tumači ista glumica u kadru; time je najvećim dijelom nestala potreba za korištenjem dublerke za Hayley Mills. Film je postao izuzetno popularan, te je potakao snimanje ekranizacija Kästnerovog romana u nizu drugih zemalja kao što su Japan i Indija. Disneyev studio je decenijama kasnije snimio nekoliko nastavaka u obliku TV filmova, a 1998. je snimljen i istoimeni remake koji je učinio zvijezdu od mlade Lindsay Lohan.

## Uloge
*Hayley Mills ... Susan Evers/Sharon McKendrick
*Brian Keith ... Mitch Evers
*Maureen O'Hara ... Maggie McKendrick
*Joanna Barnes ... Vicky Robinson
*Charlie Ruggles ... Charles McKendrick
*Cathleen Nesbitt ... Louise McKendrick
*Una Merkel ... Verbena
*Leo G. Carroll ... Vlč. Dr. Mosby
*Ruth McDevitt ... Miss Abbey Inch
*Crahan Denton ... Hecky
*Susan Henning ... Susan/Sharonina dvojnica

## Vanjske veze
* 
* 
*
Napad na autobus u Volnovahi

**Napad na autobus u Volnovahi** ili **Teroristički čin kod Volnovahe** (} se odigrao 13. januara 2015. tokom rata u istočnoj Ukrajini te je bio napad na kontrolnu točku kraj autoputa u blizini sela Buhas, Donecka Oblast, Ukrajina. Poginulo je 12 putnika u autobusu, a 18 je ranjeno. Napad je bio najveći gubitak života od potpisivanja primirja u Minsku u septembru 2014. godine. Ukrajinske vlasti su napad prozvale "terorističkim činom", kao i proruski pobunjenici.

Isprva su separatisti preuzeli odgovornost, za koji su smatrali da je bio uspješno uništenje ukrajinske cestovne prepreke i vladinu kontrolnu točku. Nakon informacija o smrti civila, počeli su osporavati da imaju "tehničke mogućnosti" gađati to područje raketama. OSCE misija je istražila mjesto zločina i zaključila da su pet kratera uzrokovale "rakete ispaljene iz smjera sjever-sjeveristok".

Human Rights Watch (HRW) je također posjetio lokaciju i zaključio da se koristilo oružje raketa Grad. Organizacija je zaključila da sve navodi na to da je napad lansiran sa teritorija proruskih pobunjenika. Kontrolna točka u Volnovaki je glavna točka vlade između Donecka i Mariupolja, dva velika grada regije. Civilni auti se zaustavljaju radi kontrole. Snimke kamere pokazuju da nije bilo nikakve vojne aktivnosti u tom području za vrijeme napada. HRW je zaključila da napad raketama Grad na kontrolnu točku usred dana, kada se tamo zadržava velik broj civila, predstavlja nesrazmjeran napad i kršenje običaja ratovanja.

Ukrajinske vlasti su 15. januara proglasile dan žalosti, a predsjednik Petro Porošenko je događaj u Volnovahi usporedio sa napadom na parišku redakciju ''Charlieja Hebdoa'', te pozvao "svijet da se ujedini u borbi protiv terorizma"  Na Facebooku je postavio sliku uništenog autobusa sa natpisom "Je suis Volnovakha", a sa komadima lima iz uništenog autobusa je nekoliko dana kasnije pozirao na skupu Svjetskog ekonomskog foruma u Davosu.

## Povezano
* Artiljerijski napad na autobus u Donjecku

## Izvori
Artiljerijski napad na trolejbus u Donjecku

**Artiljerijski napad na stanicu transporta "Donjeckgomarš" "Bose" u Donjecku** (; ) se zbio 22. januara 2015. u Donjecku, glavnom gradu samoproglašene separatističke Donjecke Narodne Republike kada je nekoliko artiljerijskih projektila pogodilo stanicu gradskog prometa, a pri čemu je poginulo najmanje 8 civila, a najmanje 13 bilo ranjeno. Do napada je došlo nekoliko dana nakon eskalacije oružanog sukoba između DNR i ukrajinskih vlasti, odnosno završetka borbi na obližnjem aerodromu. Prilikom napada je oštećen gradski trolejbus kao i nekoliko vozila.

Ukrajinske vlasti su odbacile svaku odgovornost za napad, odnosno navele, da su prema njihovim podacima, napad izvele paravojne formacije DNR sa vlastitih položaja iz stambenih četvrti Donjecka.. Anton Gerašenko, savjetnik ukrajinskog ministra vanjskih poslova je na Facebooku za napad okrivio Rusiju.

Vlasti same DNR su dale kontradiktorne informacije - ispočetka su krivile ukrajinske snage na položajima sjeverozapadno od grada , da bi potom krivili grupu ubačenih ukrajinskih diverzanata . Predsjednik DNR Aleksandar Zaharčenko je, pak, za napad okrivio ukrajinske snage na položajima u mjestu Avdejevka nedaleko od grada.

Promatrači OSCE su, pak, nekoliko sati nakon napada pronašle dijelove granata i zaključili kako je riječ o artiljerijskom napadu. Aktivisti Human Rights Watcha koji su dva dana kasnije posjetili mjesto napada su zaključili da su granate "ispaljene sa sjeverozapada", ali da s obzirom na njihovu vrstu, nisu mogli sa sigurnošću utvrditi da li je riječ o topovskim ili minobacačkim granatama; ukoliko je riječ o potonjima, ukrajinske vlasti nisu mogle nikako izvesti napad, jer njihovi najbliži položaji udaljeniji od mjesta napada.

## Izvori
Das doppelte Lottchen (film)

***Das doppelte Lottchen*** () je zapadnonjemački crno-bijeli film za djecu snimljen 1950. u režiji Josefa von Bakyja. Predstavlja prvu po redu adaptaciju istoimenog romana Ericha Kästnera koji je napisao scenario. Protagonistice - čije likove tumače Isa i Jutta Günther - su dvije djevojčice koje se slučajno sretnu u ljetnom kampu te otkriju kako su, zapravo, sestre blizanke, odnosno da su im roditelji razvedeni. Radnja prikazuje kako odlučuju zamijeniti identitete, a kako bi svog oca i majku nagovorili da se ponovno vjenčaju i tako spoje porodicu.

Kästnerov roman je tokom sljedećih nekoliko godina bio ekraniziran u više zemalja, a najpoznatija je Disneyeva američka verzija iz 1961. godine pod naslovom *[[The Parent Trap (film, 1961)|The Parent Trap]]*.

## Vanjske veze
* 
* ''Das doppelte Lottchen'' bei filmportal.de
Mjerne pločice

**Mjerne pločice** ili **etaloni** služe za precizno mjerenje i kontrolu mjernih instrumenata. Imaju veću preciznost od pomičnog mjerila i mikrometarskog vijka. Rade se od čelika otpornog na: habanje, koroziju, vlagu i toplinu, koji je kaljen, brušen, lepovan i poliran. Za specijalne svrhe se rade od tvrdog metala i kvarca. Osnovna namjena je za kontrolu ostalih mjera. Paralelne mjerne površine daju željenu dužinu.

Spajanje mjernih pločica kombiniramo tako da dobijemo željene dužine (stavljamo jednu pločicu na drugu). Drže se zajedno uslijed ravnih površina. Da bi se zaštitili od vlage i topline, uzimaju se pincetom ili kožnim rukavicama.

Isporučuju se u specijalno urađenim garniturama od: 112, 105, 86, 79, 47, 36, 32, 18 ili 9 komada pločica. Tako na primjer, garnitura od 86 komada ima:
* 9 kom sa povećanjem 	0,001; 		od 1,001 do 1,009&nbsp;mm
* 10 kom sa povećanjem 	0,01; 		od 1,01 do 1,1&nbsp;mm
* 10 kom sa povećanjem 	0,01; 		od 1,11 do 1,2&nbsp;mm
* 10 kom sa povećanjem 	0,01; 		od 1,21 do 1,3&nbsp;mm
* 10 kom sa povećanjem 	0,01; 		od 1,31 do 1,4&nbsp;mm
* 9 kom sa povećanjem 	0,01; 		od 1,41 do 1,49&nbsp;mm
* 10 kom sa povećanjem 	0,5; 		od 0,5 do 5,0&nbsp;mm
* 9 kom sa povećanjem 	0,5; 		od 5,5 do 9,5&nbsp;mm
* 9 kom sa povećanjem 	10; 		od 10 do 90&nbsp;mm

## Klase točnosti
Postoje 4 klase točnosti etalona mjernih pločica:
* 0. stupanj: za reguliranje preciznih mjernih instrumenata i za kontrolu samih mjernih etalona
* 1. stupanj: za kontrolu šablona za postavljenje alatnih strojeva
* 2. stupanj: za podešavanje radioničkih mjerila
* 3. stupanj: za mjerenje u proizvodnji

## Historija
Mjerne pločice je izumio švedski izumitelj Carl Edvard Johansson. 1888. se zaposlio u tvornici pušaka Mauser, gdje su se neki dijelovi pušaka izrađivali s visokom preciznošću. U to vrijeme su se koristile već mjerne rašlje, ali trebalo je i njih kontrolirati. 1894. došao je na ideju da napravi vrlo precizne mjerne pločice za kontrolu bilo koje duljine. Da bi to mogao ostvariti, preuredio je ženin šivaći stroj za brušenje i poliranje mjernih pločica.

## Izvori
Mjerne rašlje

**Mjerne rašlje** su mjerni instrumenti za brzu kontrolu osovina, a imaju otvore na oba kraja i oznakama odstupanja od upisane mjere. One određuju granice dozvoljenog odstupanja ili mjerne tolerancije. Kontrola je jednostavna i brza, a ne zahtijeva veća znanja. Služe u serijskoj i masovnoj proizvodnji. Materijali mjernih rašlji su legirani alatni čelici ili čelici za cementaciju.

Mjerne rašlje imaju dvije vrijednosti: “Ide” i “Ne ide”. Strana “Ide” znači da stvarna mjera osovine nije veća od gornje dopuštene mjere, a strana “Ne ide” znači da je stvarna mjera osovine jednaka ili veća od donje dopuštene mjere. 

Postoje i podesive mjerne rašlje, kod kojih se pločice od tvrdog metala mogu mijenjati, a time se mijenjaju i tolerancije mjera, koje se kontroliraju. 

## Vrste mjernih rašlji
* Mjerne rašlje za žljebaste osovine
* Mjerne rašlje za kontrolu navoja
* Mjerne rašlje za kontrolu visine

## Mjerni trn ili čep

Mjerni trn ili čep ima dvije strane za brzu kontrolu provrta (npr. dosjed za ležaj) s oznakama odstupanja od upisane mjere. Strana ”Ide” znači da stvarna mjera provrta nije manja od donje dopuštene mjere, a strana “Ne ide” da stvarna mjera provrta nije veća od gornje dopuštene mjere. 

### Vrste mjernih čepova
* Normalni mjerni čep za granična mjerenja provrta
* Mjerni čep s graničnikom, s kugličastom kontrolnom mjerom u držaču
* Mjerni čep za veće provrte
* Plosnata izvedba mjernog čepa
* Mjerni čep za udaljenije provrte
* Jednostrani mjerni čep (IDE i NE IDE na istoj strani)
* Jednostrani mjerni čep s dvije utisnute kuglice
* Mjerni čep s upuštenim promjerom za ispravnu stranu
* Mjerni čep za kontrolu žljebastog provrta
* Mjerni čep za kontrolu navoja

## Izvori

## Poveznice
* Mikrometarski vijak
* Pomično mjerilo
* Mjerne pločice
* Mjerni listići
* Mjerna ura
Mjerni kotač

**Mjerni kotač** je geodetski mjerni instrument za mjerenje udaljenosti na cestama i terenima. Kotači su precizni modeli sa mehaničkim brojačem koji se vrti i unazad. Obim kotača je brušenjem podešen na točnu mjeru, pa je time je osigurana visoka točnost.

## Historija
Mjerni kotač je nastao otprilike s otkrićem odometra ili brzinomjera za motorna vozila, negdje u 17. stoljeću. Prvi modeli su izrađeni od drva, s čeličnim obručem. Prve konstrukcije su bile slične kotačima kočija, a radile su se u istim radionicama. Neki proizvođači su radili i konstrukciju s dva kotača. Današnji mjerni kotači se uglavnom rade od aluminijske konstrukcije i sa zračnim kotačima.

## Izvori
Mjerni listići

**Mjerni listići** se obično nalaze u snopu mjernih listića, s označenim debljinama za provjeru zazora, te odstupanja od pravocrtnosti i ravnosti obrađenih površina. Koriste se, na primjer, na automobilima za provjeru zazora ventila ili za kontrolu zazora svjećica. Jedan tipičan snop mjernih listića ima listiće debljine: 0,95, 0,85, 0,75, 0,65, 0,55, 0,45, 0,35, 0,25, 0,15, 0,05, 0,10, 0,20, 0,30, 0,40, 0,50, 0,60, 0,70, 0,80, 0,90 i 1,00 mm. 

## Izvori
Mjerna ura

**Mjerna ura** ili **komparator** je precizni mjerni instrument koje pokazuje odstupanje od mjere, a ne samu mjeru. Često se kontroliraju odstupanja od oblika i položaja obradenih površina: kružnost, pravocrtnost, ravnost, paralelnost, okomitost, kružnost i ravnost vrtnje (vidi: Tolerancija oblika i položaja). 

Drška mjerne ure ili komparatora je zglobno povezana sa stalkom, a stalak je s magnetskom stopicom za pričvršćenje na metalnu podlogu. Mehanizam za pretvaranje pravocrtnog gibanja ticala u kružno gibanje kazaljke sastoji se od zupčanika i zubne letve. Mogu biti mehanički, optički, električni. **Finomjerna mjerna ura** ima skalu s podjelom 10 μm ili 1 μm, a mehanizam za pretvaranje gibanja sastoji se od segmentiranih zupčanika, pa ima veću točnost, ali uže područje mjerenja. 

## Izvori
Potvrđivanje u dva koraka

**Potvrđivanje u dva koraka** () je multifaktorska dvostepena sigurnosna opcija provere prilikom pristupanja korsničkim računima. Ova metoda se pokazala imunom na metode ponovljenog upada (tzv. „riplej“ napada), napade preko posrednika, kao i druge pretnje po sigurnost naloga.

Neki od dobavljača ove usluge su -{YubiKey}-, -{Google Authenticator}-, -{Toopher}-, -{Duo Security}- itd. Ova vrsta zaštite može se primeniti na visoko posećenim sajtovima kao što su Fejsbuk, servisi e-pošte, Gugl nalozi i sl. Metoda funkcioniše tako što nakon uobičajenog sistema provere lozinkom, sledi metod provere sigurnosnim kôdom kojem se može pristupiti preko npr. Guglove ili Eplove platforme uz prethodno očitan bar-kôd, ili putem SMS poruke.

## Vanjske veze
* -{About 2-Step Verification}-, informacije o dvo-stepenom potvrđivanju na Guglovom sajtu
Triangulacija

**Triangulacija** (latinski *triangulum* trokut) je određivanje položaja glavnih točaka pri geodetskom mjerenju s pomoću trokuta kojima je poznata dužina jedne stranice i sva tri kuta.

Identiteti koji se često koriste pri triangulaciji:

* Zbroj kutova u trokutu jednak je &pi; rad (180 stupnjeva).
* sinusni poučak
* kosinusni poučak
* Pitagorin poučak

Dužina stranice dobiva se preciznim mjerenjem baze, a svi kutovi mjere se teodolitom. Iz relativno kratke *izmjerene baze* dobiva se mjerenjem kutova i računom *izračunata baza*, a ona se dalje upotrebljava kao poznata stranica u trokutnoj mreži. Računanje se postepeno prenosi na susjedne trokute dok se ne odrede položaji svih točaka (*trigonometara*) u trokutnoj mreži.

Osnovu triangulacije I reda čine točke koje se postavljaju na velikim razmacima (60&nbsp;km). Mreža I reda zatim se popunjava mrežom II reda, a ona opet mrežom II reda itd., sve dok triangulacijske točke ne budu međusobno toliko blizu da se može pristupiti detaljnoj topografskoj izmjeri tla.

## Udaljenost do objekta mjerenjem dva kuta

Triangulacija se može iskoristiti za mjerenje udaljenosti do objekta:

: \ell = \frac{d}{\tan \alpha} + \frac{d}{\tan \beta}

Iz toga proizlazi:

:d = \ell \, / \, (\tfrac{1}{\tan \alpha} + \tfrac{1}{\tan \beta})

Koristeći trigonometrijske jednadžbe: tan&nbsp;&alpha; =&nbsp;sin&nbsp;&alpha;&nbsp;/&nbsp;cos&nbsp;&alpha; i sin(&alpha;&nbsp;+&nbsp;&beta;) =&nbsp;sin&nbsp;&alpha;&nbsp;cos&nbsp;&beta;&nbsp;+&nbsp;cos&nbsp;&alpha;&nbsp;sin&nbsp;&beta;, dobivamo:

:d = \frac{\ell \sin\alpha \sin\beta}{\sin(\alpha + \beta)}

Iz ove jednadžbe lako možemo izračunati neku udaljenost do objekta, ako se mjere dva kuta prema objektu i udaljenost između dvije mjerne točke.

## Povezano

* paralaksa
Cijevni navoj

**Cijevni navoj** ili **Whithworthov cijevni navoj** ima teorijski profil jednak jednakokračnom trokutu s kutom profila navoja 2β = 55°. Profil navoja zaobljen je na tjemenu i u korijenu navoja, te je standardiziran prema ISO 228, DIN 2999 i DIN 3858. Zbog mogućnosti dobrog brtvljenja upotrebljavaju se za spajanje cijevi vodovodnih ili plinskih instalacija i raznih armatura. Nominalni promjer cijevnog navoja slaže se s unutarnjim promjerom cijevi. Označuje se slovom R i nominalnim promjerom u inčima, npr. R 1/2″, dok se sve ostale dimenzije navoja izražavaju u milimetrima.  

Za razliku od Whithworthovog cijevnog navoja, treba razlikovati Whithworthov normalni navoj. Whithworthov cijevni navoj ima navoj malih dimenzija. Tako na primjer, pri nazivnom promjeru cijevi od R 2”, korak navoja Whithworthovog  normalnog navoja je 5,645 mm, dok je kod Whithworthovog cijevnog navoja korak navoja samo 2,309 mm; dubina navoja kod  Whithworthovog  normalnog navoja je 3,614 mm, dok je kod Whithworthovog cijevnog navoja dubina navoja 1,479 mm. Whithworthov  normalni navoj se ne koristi za cijevi, jer bi takav navoj jednostavno prerezao cijev, zato što je predubok. Whithworthov  normalni navoj se ne koristi prema hrvatskim standardima.  

## Izvori
Dijagram cjevovoda i instrumentacije

**Dijagram cjevovoda i instrumentacije** (eng. Piping and Instrumentation Diagram ili P&ID) je dijagram ili nacrt koji se koristi u procesnoj industriji, a prikazuje procesne tokove i pripadajuća osjetila, mjerne pretvornike, te izvršne sprave (aktuatore). Dijagramom cjevovoda i instrumentacije se imenuju sve osjetila, pretvornici i izvršne sprave, ali i dodatna svojstva za njihovo određivanje. U dijagramu cjevovoda i instrumentacije može se naći:
* instrumentacija i njene oznake;
* strojarska oprema i njene oznake;
* procesni cjevovod, veličina i njene oznake;
* svi ventili i njihove oznake;
* ostala oprema cjevovoda: odljevi, posebni priključci, promjena promjera cjevovoda (redukcija), toplinska izolacija i drugo;
* početni cjevovod za ispitivanje vodom (s tlakom ili bez);
* smjer protoka fluida;
* ulazne i izlazne veličine automatske regulacija;
* računalni sustav upravljanja i drugo.

## Standardne oznake
Na osnovu standarda ANSI/ISA S5.1 i ISO 14617-6, dijagram cjevovoda i instrumentacije se koristi za označavanje mjernih veličina u industrijskom procesu. Oznake se sastoje od 5 slova prikazanih u tablici:

Za bilo koju opremu u proizvodnom sustavu može se koristiti standard IEC 61346 (eng. *Industrial systems, installations and equipment and industrial products — Structuring principles and reference designations*). Za zavisnost *[[Mjerenje]]* oznaka B se koristi, uz ostale oznake u tablici.

## Oznake opreme i uređaja
U tablici su prikazane neke oznake opreme i uređaja koje se uobičajeno koriste u dijagramu cjevovoda i instrumentacije, u skladu sa standardima DIN 30600 i ISO 14617.

## Izvori
Profilni projektor

**Profilni projektor** je mjerni instrument koji služi za provjeru točnosti malih i složenih oblika proizvoda, na primjer u alatničarstvu pri izradi profilnih tokarskih noževa. Profilni projektor  projicira uvećanu sliku (sjenu) proizvoda na projekcionu plohu i uspoređuje s uvećanim crtežom na transparentnom papiru (paus papir). Povećanje se kreće od 10 do 100 puta.  

## Izvori
Sklerometar

**Sklerometar**, **odskočni čekić** ili **Schmidtov čekić** je metoda koju je razradio švicarski inženjer Ernst Schmidt i koja se već uvelike primijenjuje, a određena je u njemačkom standardu (DIN 4240), a nalazi se i u hrvatskim normama (HRN U. M1.048.), za naknadno određivanje kvalitete betona. Odskočni čekić ili sklerometar "Schmidt" koristi se za određivanje kakvoće betona i drugih građevinskih kompozitnih materijala. Njegovom uporabom ne dolazi do razaranja ispitivanom materijala.

Sklerometar mjeri tvrdoću morta koja izravno ovisi o kompresivnoj (tlačnoj) snazi materijala koji se ispituje. Samo mjerenje i ispitivanje zasniva se na principu "odskoka" pri udaru elastične mase na neku ravnu površinu. Kod mjerenja os sklerometra mora biti okomito usmjerena na površinu ispitivanog betona, jer svako odstupanje od okomitosti ima utjecaja na "odskočni broj". Ta je pojava posljedica gravitacijske sile na masu čekića. Zbog toga će odskočni broj biti manji kada se ispituje čvrstoća gornje površine neke ploče u odnosu na donju površinu. 

Ispitivanjem sklerometrom određuje se tvrdoća betonske površine, pa da bi se odskočni broj primijenio za procjenu kakvoće betona i njegove čvrstoće, potrebno je da "odskočni broj" na svim ispitivanim mjestima dostiže vrijednost za koje je utvrđena i odgovarajuća čvrstoća. Ova mjerenja pomažu da se procijeni je li tijekom procesa hidratacije cementa u betonu bilo poremećaja, zbog kojih je očvršćavanje ometano i nije postignut dovoljan stupanj stvrdnjavanja (djelovanje niskih temperatura, odnosno leda), te da se ocijeni može li se spustiti skela i konstrukcija predati u uporabu. Ovaj način ispitivanja je veoma koristan i zbog toga što daje sliku o ujednačenosti ili neujednačenosti kakvoće betona u čitavoj
konstrukciji kao cjelini ili njenim pojedinim dijelovima. Stvarna čvrstoća betona s kojom se uspoređuju dobiveni rezultati mora biti određena standardnom metodom. Primjena sklerometra omogućuje da se s relativno visokom točnošću odredi tlačna čvrstoća betona. Relacija koja je ovdje aktualna svodi se na to da većoj vrijednosti odskoka odgovara veća površinska tvrdoća, a njoj opet veća čvrstoća i obrnuto. 

Sklerometar se koristi tako da se čekić aparata okomito prisloni na površinu ispitivanog betona i pritiskom ruke na suprotnoj strani aparata izvrši aktiviranje zbijene opruge koja daje potisnu silu udarnoj masi, koja djelovanjem opruge udara u udarni čekić i odskače na suprotnu stranu. Ovaj odskok se "fiksira", zaustavi pomoću jahača na skali, koji se nalazi na vanjskoj strani uređaja. Na osnovu registriranog odskoka na skali i baždarnih dijagrama prikazanih na samom uređaju, kao ovisnost čvrstoće (MPa), o visini odskoka *h* (mm), odredi se vrijednost čvrstoće betona.

Veličina odskoka, koja se očitava pomoću jahača, koji se kreće duž skale, je uvjetna arbitralna veličina, koja ovisi i o tvrdoći ispitivanog betona i potisnoj energiji opruge (starost, te zamor opruge, njena jačina) i o veličini pokretne mase. Zbog toga za ispravno korištenje sklerometra, isti se mora povremeno baždariti. 

## Izvori
Homokinetički zglob

**Homokinetički zglob** je strojni dio koji omogućuje pogonskoj osovini da prenosi snagu (okretni moment) preko promjenljivog kuta, koji su veći od kardanskog prijenosa, pri konstantnoj brzini obrtanja, bez značajnog porasta u trenju i slobodnom hodu. Uglavnom se koriste na automobilima s prednjim pogonom i s pogonom na sva četiri kotača. Međutim, automobili s pogonom na zadnjim kotačima, s nezavisnim zadnjim ovjesima najčešće koriste homokinetičke zglobove na krajevima zadnjih poluosovina. Na primjer, Audi Quattro ih koristi na sve četiri poluosovine, te na glavnoj pogonskoj osovini, što čini ukupno deset homokinetičkih zglobova (po dva na četiri poluosovine, te dva na pogonskoj osovini). 

Konstrukcija homokinetičkog zgloba se zasniva na patentu koji je napravio 1927. američki inženjer Alfred H. Rzeppa. Njegova konstrukcija je prepoznatljiva po unutarnjem kuglastom zglobu sa šest žljebova koji su usporedni s vratilom, a drži ga vanjska šuplja kuglasta glavina, u kojoj je šest čeličnih kuglica. Kad se zbog okretanja upravljača ili zbog titranja opruga promijeni kut između dva vratila povezanih kuglastim zglobom, kuglice se u svojim žljebovima pomaknu onoliko daleko koliko to zahtijeva kut između vratila. Kod ovakve vrste zglobova imaju pogonsko i pogonjeno vratilo, bez obzira na kut između njih, istu kutnu brzinu okretanja, zbog čega je takav prijenos snage jednakomjeran, bez trzaja.

Homokinetički zglob jedan je od najzahtjevnijih i najopterećenijih dijelova pogonskog mehanizma svakog automobila, zbog čega mora biti vrhunske kvalitete izrade. Pohabanost u vanjskom zglobu obično se primjećuje kao vibracija pri određenim brzinama, slično vibracijama koje uzrokuje nebalansirana guma. Kada se automobil vozi sporo u uskim krugovima, pohabani zglobovi prave ritmične zvukove kliktanja ili pucketanja. Pohabanost u unutrašnjim zglobovima se primječuje kao nejasan ili oštar zvuk kada se dodaje ili kada se pušta papučica ubrzanja. 

## Izvori
Hrapavost površine

**Hrapavost površine** je u općem smislu mikrogeometrijska nepravilnost površine, koja nastaje tijekom postupaka obrade ili drugih utjecaja. Hrapavost površine u određenim slučajevima bitno utječe na radna svojstva strojnih dijelova, posebno na mjestima međusobnog spoja pojedinih elemenata (trenje, zračnost, podmazivanje). Općenito, strojni dijelovi s manjom hrapavošću imaju veću dinamičku čvrstoću, veću otpornost na koroziju, veću sposobnost nalijeganja, bolje prenose toplinu itd. Kako je postizanje niskog stupnja hrapavosti uvijek povezano s duljim i skupljim postupcima obrade, ono ima za posljedicu povećanje cijene strojnog dijela.

Veličina hrapavosti obično se mjeri obzirom na srednju referentnu crtu profila neravnine *m*, koja dijeli profil tako, da je unutar mjerne duljine l veličina svih kvadrata odstupanja profila od te crte najmanja. Mjerna duljina *l* ovisna je o vrsti i kvaliteti obrade, te o metodi mjerenja. Parametri hrapavosti određeni su standardom DIN 4762, a neki od njih i starijim standardima HRN M.A1.020 i 021 i DIN 4768.

## Parametri hrapavosti površine
Za procjenjivanje hrapavosti površine u strojarskoj praksi najčešće se upotrebljava **srednje aritmetičko odstupanje profila** *R<sub>a</sub>*, koje je jednako srednjoj aritmetičkoj vrijednosti apsolutnih vrijednosti visine profila neravnina na mjernoj duljini *l*.

R_a = \frac{1}{n} \sum_{i=1}^{n} \left | y_i \right |

gdje je: *R<sub>a</sub>* [μm] - srednje aritmetičko odstupanje profila, *l* [μm] - mjerna duljina hrapavosti površine, *y(x)*, *yi [μm]* - visina profila hrapavosti s obzirom na srednju referentnu crtu, *n* - broj točaka procjenjivanja visine profila uzduž mjerne duljine

Kao parametar hrapavosti često se upotrebljava **srednja visina neravnina** *R<sub>z</sub>*, koja je jednaka zbroju aritmetičke sredine apsolutnih vrijednosti visine pet najviših vrhova i aritmetičke sredine apsolutnih vrijednosti pet najvećih dubina udolina na mjernoj duljini *l*.

R_z = \sqrt{ \frac{1}{n} \sum_{i=1}^{n} y_i^2 }

gdje je: *R<sub>z</sub>* [μm] - srednja visina neravnina, *yi* [μm] - visina i-tog najvišeg vrha, *n* - broj točaka procjenjivanja visine profila uzduž mjerne duljine. Približno vrijedi Rz ~ 4 Ra.

Važan parametar hrapavosti jest i **najveća visina profila** *R<sub>y</sub>*, koja je definirana kao udaljenost između dva pravca paralelna sa srednjom linijom profila, povučena tako da u granicama mjerne duljine dodiruju najvišu, odnosno najnižu točku profila. Ovaj parametar jednak je parametru Rmax (najveća visina neravnina) definiranom HRN standardom. Približno je Rmax = 6,4 Ra.

Prema standardu HRN M.A0.065 i DIN ISO 1302, hrapavosti tehničkih površina su podijeljene u 12 stupnjeva, ovisno o najvećoj vrijednosti srednjeg aritmetičkog odstupanja Ra (tabela). U istoj su tabeli, radi mogućnosti usporedbe, navedeni i razredi hrapavosti, koji se još mogu naći u starijoj literaturi i crtežima.

## Reference
Industrijska rezalica

**Industrijska rezalica** je stroj koji se koristi za smanjivanje veličine svih vrsta materijala. Industrijske rezalice mogu biti različitih izvedbi i veličina. Industrijske rezalice mogu rezati: gumu, metal, automobile s otpada, drvo, plastiku, pa čak i sami otpad. Ipak najviše se koriste rezalice za papir. Industrijske rezalice mogu biti opremljene različitim načinima rezanja: jednom, dvjema, trima ili četirima osovinama. Takve rezalice imaju obično malu brzinu za razliku od mlinova s čekićem koji imaju velike brzine.

Najveća industrijska rezalica je *Lynxs* rezalica za otpadni metal snage 6,86 MW u Newportu (Wales), na ušću rijeke Usk, koja ima pristup s ceste, željezničke pruge i s mora. Ova rezalica može izrezati 450 automobila na sat.   

## Izvori
Evolventno ozubljenje

**Evolventno ozubljenje** se zbog svojih prednosti kao što su relativno jednostavna izrada zupčanika i neosjetljivost prijenosnog omjera na manje promjene osnog razmaka, najčešće koristi za izradu profila boka zuba zupčanika u obliku evolvente. Evolventa je krivulja koju opisuje svaka točka pravca koji se bez klizanja odvaljuje po temeljnoj kružnici. **Temeljna kružnica** je kružnica na zupčaniku od koje počinje evolventa na zubu. 

Za evolventni bok zuba normala u svakoj točki dodira tangira isti temeljni krug zupčanika. Budući da svaka od tih normala prolazi i kroz odvalnu točku, proizlazi da je ona jedna te ista i nepomična, bez obzira koja je točka u dodiru. Kako je normala zajednička za oba zupčanika u zahvatu, i nepomična, profil boka zuba spregnutog zupčanika može i mora biti samo evolventan, jer samo kod evolvente normala u proizvoljnoj točki tangira isti (temeljni) krug. Dakle, normala za svo vrijeme zahvata tangira oba temeljna kruga. To znači i da je kut zahvata konstantan, kao i promjeri temeljnih krugova. Očito je također da se zahvat bokova odvija po tom pravcu koji se zato naziva **dodirnica** ili **zahvatna linija**, a **zahvatni kut** se naziva joši kut dodirnice. Uočljivo je i da je zahvatni kut ustvari kut pritiska na kinematskom krugu. 

**Zahvatnu liniju** dobivamo ako spojimo sve dodirne točke zupčanika, u kojima se dodiruju bokovi. Prostorno gledano, dobivamo površinu zahvata. Zahvatna linija je apsolutna putanja dodirne točke. Kod evolventnog ozubljenja zahvatna linija je pravac. Kod cikloidnog ozubljenja zahvatna linija je luk. Kut zahvatne linije je standardiziran i iznosi α = 20º, a kod evolventnog ozubljenja je konstantan. To je kut tangente u točki dodira i spojnice osi vrtnje. 

## Izvori
Invar

**Invar**, obično poznat s oznakom **FeNi36**, je legura čelika s niklom, poznata po svojem jedinstvenom svojstvu niskog koeficijenta toplinskog istezanja. Ime dolazi od riječi *invariable* (nepromjenjiv), što se odnosi na njeno svojstvo da se neznatno širi ili skuplja s promjenom temperature. 

Leguru invar je otkrio 1896. švicarski znanstvenik Charles Édouard Guillaume, koji je za to otkriće dobio Nobelovu nagradu za fiziku 1920., koje je omogućilo veliko poboljšanje u izradi preciznih znanstvenih instrumenata. 

Invar je registrirani zaštitni znak tvrtke “ArcelorMittal”. FeNi36 također proizvodi japanska tvrtka “Nippon Yakin Kogyo”.

## Svojstva i primjena
Leguru invar ima koeficijent toplinske vodljivosti (oznaka *α*, i mjereno između 20–100 °C) oko 1,2 x 10–6 K–1. Jako čista legura (–6 K–1. Iako je legura vrlo postojana na promjene temperature, javlja se sklonost puzanju.

Leguru invar se koristi gdje je potrebna velika postojanost dimenzija, kao što su precizni istrumenti, satovi, seizmičke vodilice, okviri na televizijskim maskama, ventili u motoru i antimagnetični satovi. Kod geodetskih mjerenja, gdje je potrebna velika preciznost mjerenja, mjerna letva se izrađuje od invara, umjesto drvenih, stakloplastičnih ili drugih metala.  

Osim legure invar, postoje i slične legure, koje imaju nešto drukčiji koeficijent toplinskog istezanja:
*Invar ili FeNi36, s *α* = 1,2 x 10–6 K–1 (kemijski sastav: Fe – 63,5%, Ni – 36%, Mn – 0,4 %, C – 0,1 %).
*Inovco ili Fe33Ni4,5Co s *α* = 0,55 x 10–6 K–1 (između 20–100 °C).
*FeNi42 legura ima udio od 42% nikla i *α* = 5,3 x 10–6 K–1 , a to odgovara približno siliciju i zato se koristi za elektroničke komponente, kao što je integrirani krug.
*FeNiCo legure, kao na primjer legure s registriranim zaštitnim znakovima Kovar ili Dilver P, koje se koriste za optičke dijelove, s velikim opsegom temperatura, kod satelita.  

## Izvori
Klin (strojni dio)

**Klin** je strojni dio stožastog oblika, obično s nagibom 1:100, koji se primjenom sile umeću između glavine i vratila. Time se na dodirnim površinama stvara sila trenja potrebna za prijenos okretnog momenta. Dok glavina uvijek ima izrađen žlijeb s jednakim nagibom kao klin, vratilo može s obzirom na vrstu klina, biti različito oblikovano. Prema tome razlikuju se:
* **žlijebljeni klinovi**, gdje vratilo ima žlijeb bez nagiba
* **plosnati klinovi**, gdje je vratilo na mjestu klina spljošteno
* **zaobljeni klinovi**, gdje se ne zahtjeva nikakva dodatna obrada vratila
* **tangencijalni klinovi**, gdje su vratilo i glavina izrađeni s posebnim žljebovima po obodu

U spoju vratila i glavine s klinom, zbog djelovanja klina, nastaje ekscentričan spoj, obzirom da općenito dolazi do dodira među elementima u dvije točke (na jednoj strani posredno preko klina, a na drugoj strani neposredno). Ako se upotrijebe dva klina pod kutom 120°, vratilo i glavina dodiruju se u tri točke. To je povoljnije, posebno za izmjenična i udarna opterećenja. Kako bi se što više smanjila ekscentričnost vratila i glavine preporučuje se prijelazni dosjed između rupe u glavini i vratila (npr. H/k ili H/m). Zbog ekscentričnosti spoja klinovi se koriste samo za manje brzine vrtnje (n ≤ 1200 okretaja/minuti) prvenstveno u poljoprivrednim i građevinskim strojevima, te u napravama za dizanje. Klinovi su obično izrađeni od vučenog čelika prema DIN 1652 (ili ISO 1052), s vlačnom čvrstoćom Rm ≥ 600 N/mm<sup>2</sup> i to: 
* St50-1K (Č0545) za visine klinova h ≤ 25 mm,
* St60-2K (Č0645) za visine klinova h > 25 mm

## Žlijebljeni klinovi
Žlijebljeni klinovi standardizirani su prema ISO 774 (DIN 6886 i DIN 6887). Prema obliku i načinu montaže razlikuju se:
* **uložni klinovi**, koji se ulažu u žlijeb vratila, a zatim se silom glavina navuče na vratilo. Uložni klinovi imaju zaokruženo čelo (tip A), a dužina im je jednaka dužini žlijeba u vratilu.
* **utjerni klinovi**, kod kojih se najprije namješta glavina na željeno mjesto na vratilu, a zatim se klinovi utjeruju silom između glavine i vratila. Utjerni klinovi imaju ravno čelo (tip B i klin s nosom), a žlijeb u glavini mora biti primjereno duži kako bi se klin zabio između vratila i glavine. Klinovi s nosom prvenstveno se koriste u slučajevima kada kod zabijenog klina nije moguće izbijanje sa suprotne strane, pa prilikom skidanja nos klina služi za njegovo izvlačenje. 

## Izvori
Kliješta za uskočnike

**Kliješta za uskočnike** (stariji naziv: **Seeger kliješta**)  koriste se za ugradnju i skidanje uskočnika, koji služe kao osigurač od osnog pomaka osovine ili vratila, odnosno dijelova koji leže na osovini ili vratilu, ili su umetnuti u odgovarajuće kućište. Uskočnici se najčešće upotrebljavaju kao osigurači od ispada svornjaka, za pozicioniranje valjnih ležajeva na vratilu i u kućištu, te za osno pozicioniranje raznih strojnih dijelova (koloture, ramenice, zupčanici) na osovine ili vratila.  

Materijal kliješta za uskočnike je obično specijalni alatni čelik, koji je kovan, potpuno poboljšan i ojačan. Čeljusti su normalno polirane, površina kromirana prema EN 12540, a vrhovi brunirani. Ručke bi trebale biti izolirane plastičnom masom, zbog zaštite od električnog udara. 

Kliješta za uskočnike se dijele na:
* **kliješta za vanjske uskočnike**, koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb na osovini ili vratilu (prema DIN 5254).
* **kliješta za unutarnje uskočnike**, koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb u kućištu (prema DIN 5256).

## Izvori
Klizni pločasti ležaj

**Klizni pločasti ležaj** ili **jednostavni ležaj** je vrsta kliznog ležaja, koji se uglavnom sastoji od dviju ploča koje klize jedna po drugoj (obično je jedna ploča nepomična, dok druga klizi). Klizni pločasti ležaj se koristi uglavnom kod konstrukcija gdje se pojavljuje veliko toplinsko istezanje, kao što su mostovi, generatori pare u termoelektranama, i drugo. 

Osnova kliznog pločastog ležaja su materijali s vrlo malim koeficijentom trenja μ, koji se učvršćuju na osnovnu metalnu strukturu. Moguće su razne kombinacije materijala, ali najčešće se koristi nehrđajući čelik (gornja pokretna ploča) i teflon (PTFE – politetrafluoretilen), koji imaju koeficijent trenja od 0,03 (kod opterećenja većeg od 30 N/mm2) do 0,08 (kod opterećenja 5 N/mm2) u slučaju podmazivanjem uljem, a bez podmazivanja koeficijent trenja se kreće od 0,06 do 0,16. Uobičajeno je da gornja ploča bude uvijek nešto veća od donje, tako da površine klizanja ostanu čiste. Donja teflonska ploča se može postaviti s graničnicima ili lijepljenjem. 

## Izvori
Materijal čeličnih vijaka

**Materijal čeličnih vijaka** se dijeli u razrede čvrstoće: 4.6, 4.8, 5.8, 8.8, 9.8, 10.9, i 12.9; te dvije dodatne klase: 8.8.3 i 10.9.3. Navedene čvrstoće vrijede za temperature do 350 °C. Iznad toga treba koristiti specijalne materijale. Oznaka razreda čvrstoće znači, za primjer oznake 6.8: 
* prvi broj x 100 = 6 x 100 = 600 N/mm<sup>2</sup> = Rm (maksimalna čvrstoća)
* prvi broj x drugi broj x 10 = 6 x 8 x 10 = 480 N/mm2 = Re (granica elastičnosti)

Vijci razreda čvrstoće 6.8 i čvršći moraju oznaku razreda čvrstoće imati vidljivo otisnutu na glavi vijka. 

## Mehanička svojstva

## Izrada vijaka
Uz osnovni materijal za upotrebu vijaka često je mjerodavna i kvaliteta njihove izrade, što je obuhvaćeno potrebnim mjernim tolerancijama i tolerancijama hrapavosti površine. 

## Površinska zaštita vijaka
Od vijaka koji su uz mehanička opterećenja izloženi i djelovanju korozije (naročito u obalnim postrojenjima, na brodovima, u vlažnim prostorijama), a nisu napravljeni od antikorozivnih materijala, traži se da budu još i zaštićeni. Zaštita vijčanih spojeva od korozije izvodi se s pomoću površinskih filmova od kemijski otpornijih materijala. Ti filmovi se mogu stvarati nanašenjem ili difuzijom. 
U postupke zaštite od korozije spadaju fosfatiranje, bruniranje i elektrolitičke metode (galvanizacija niklom, kromom, kadmijem, cinkom), uronjavanjem (npr. u talinu cinka) i drugo. Difuzijski postupak primjenjuje se uspješno pri kromiranju čeličnih vijaka. Kod svih takvih postupaka dobiju se vrlo tanki zaštitni površinski slojevi oko 1 do 2 μm. 

## Izvori
Mehanizam sa zupčastom letvom

**Mehanizam sa zupčastom letvom** se koristi za upravljanje motornim vozilima. Kružno gibanje upravljača pretvara se u pravocrtno bočno pomicanje zupčaste letve koja je smještena između kotača i preko spojnih dijelova ih pomiče. 

## Upravljački mehanizam kod automobila
Upravljački mehanizam kod automobila je cjelokupni sustav pomoću kojega se upravlja zakretanjem prednjih kotača vozila i kretanja u željenom pravcu. Postoje dva osnovna tipa upravljačkog mehanizma, sa:
* zupčastom letvom
* pužnim prijenosom.

*'Upravljački mehanizam sa zupčastom letvom* se sastoji od:
* kotača upravljača
* osovine upravljača s kućištem
* kardanske osovine upravljača sa zglobovima
* zupčaste letve s kućištem
* zupčanika (puža) zupčaste letve
* spone (lijeve i desne)
* krajnika spone (lijevog i desnog) 

Okretna sila kojom vozač djeluje na kotač upravljača prenosi se kao okretni moment na osovinu upravljača koja se nalazi u odgovarajućem kućištu, okretni moment se dalje prenosi na kardansku osovinu upravljača, zupčanik (puž) zupčaste letve, zupčastu letvu, spone upravljača , hvatište rukavaca i same kotače. 

## Zupčasta lokomotiva
Prije otprilike 100-tinjak godina na željeznicama su postojale i zupčaste lokomotive, koje su koristile mehanizam sa zupčastom letvom. Danas u nekim zemljama i danas su u pogonu kao turistička zanimljivost. Zupčasta vuča se koristila i u rudarstvu. Zupčasta vuča se ostvaruje odrivanjem zubaca pogonjenog zupčanika na vozilu od zupce na zupčastoj tračnici.  Veličina te sile nije ničim ograničena, osim dimenzijama i izborom materijala, u kojem pogledu pak nema ograničenja. Čak ni nagib ne predstavlja nikakav problem, jer se dodavanjem protukotača spriječava spadanje pogonskog zupčastog kotača (to najčešće i nije zupčanik u konvencionalnom smislu) sa zupčaste tračnice. Takvo rješenje ujedno osigurava i točan međusobni položaj kotača i tračnice, što je preduvjet za jednoličan i pouzdan rad odnosno gibanje. Nekad se ovakav način pogona koristio u javnom željezničkom prometu u brdskim područjima, pri velikim usponima, kao i ponegdje na prvim površinskim kopovima. Zbog (pre)malih brzina kod prvih i napuštanja pružnog prometa uopće kod drugih, pao je i ovaj način pogona pomalo u zaborav. 

## Izvori
Ključ (alat)

**Ključ** za šesterokutnu glavu vijka ili matice služi za pritezanje vijaka ili matica sa šestostranom glavom. Vijci s cilindričnom glavom s unutarnjim šesterokutom pritežu se inbus ključem. Vijci s posebnim utorima na glavi vijka pritežu se specijalnim ključevima. Prostor potreban za pritezanje i otpuštanje vijka ovisi o vrsti vijka, odnosno potrebnoj vrsti ključa. Najmanje je mjesta potrebno za inbus vijke pa se oni mogu smjestiti neposredno jedan uz drugi. 

## Vrste ključeva

## Veličina ključa za standardne vijke sa šesterostranom glavom

Veličina ključa za standardne vijke sa šesterostranom glavom:

Veličina ključa za nestandardne vijke sa šesterostranom glavom:

## Izvori
Metrički navoj

**Metrički navoj** s trokutastim ISO profilom ima teorijski profil jednakostraničnog trokuta s kutom profila navoja 2β = 60°. Razlikuju se normalni i fini metrički navoji. **Normalni metrički navoji** se najviše upotrebljavaju u općoj strojogradnji, a prvenstveno kod pričvrsnih vijaka i matica. Fini metrički navoji koriste se u slučajevima kada se traži što manje slabljenje elemenata vijčanog spoja, velika sigurnost od odvijanja, mali i točni pomaci vijka ili matice u aksijalnom smjeru itd. 

Osnovni profil navoja vijaka s metričkim navojem standardiziran je prema ISO 261, a dimenzije navoja prema ISO 724, odnosno DIN 13 T1 (normalni navoj) i DIN 13 T12 (fini navoj). Navoji su podijeljeni u tri reda prioriteta. Prvenstveno se koriste navoji **prvog reda prioriteta**, u posebnim slučajevima navoji drugog reda prioriteta, a samo iznimno trećeg.  

Normalni metrički navoji označavaju se slovom M i nazivnim promjerom navoja *d* u mm, npr. M 20. Kod finih metričkih navoja uz oznaku se još dodaje i veličina koraka *P* u mm, npr. M 20 × 1,5. Ako se radi o lijevom navoju, oznaci navoja dodaje se i međunarodna oznaka LH (engl. *left-hand*), npr. M 20 X 1,5 LH. 

## Izvori
Obli elektro-navoj

**Obli elektro-navoj** ili **Edisonov navoj** se koristi za grla električnih žarulja i električne osigurače.  Obli elektro-navoj označava se slovima E, te nominalnim promjerom navoja *d* u mm, E 27 (u Europi).   

## Izvori
Osigurač (strojni dio)

**Osigurač** je strojni dio koji služi za sprečavanje aksijalnog pomicanja raznih vrsta konstrukcijskih elemenata. Koriste se npr. kod svornjaka, zupčanika i valjnih ležaja. 

## Vrste osigurača
Osigurači mogu biti: 
* Uskočnici ili **sigurnosni prstenovi** (stariji naziv: **Seegerovi prstenovi**) se ubacuju u utore na svornjaku, osovini ili vratilu ili se pak ubacuju u provrte. Standardizirani su i raznih oblika. Vanjski i unutarnji uskočnici navlače se specijalnim klještima za uskočnike na svornjake, osovine i vratila ili uvlače u provrte.
*Osigurači od žice: 
:* rascjepke; krajevi im se nakon umetanja u provrt rašire 
:* **žičani opružni utikači**; ako ih često treba izvlačiti
* Kod dizalica i transportnih sredstava se koriste **pločice** koje ulaze u utor u osovini. Kod osovina i vratila se koriste i prsteni s vijkom sa zašiljenim vrhom.

## Izvori
Navojna šipka

**Navojna šipka** ima navoj duž cijele svoje dužine. Raspoloživa je u dimenzijama promjera od 3 mm pa do 36 mm, a obično je duga jedan metar. Također postoje navojne šipke izrađene od različitih materijala kako bi se osigurala potrebna nosivost i izdržljivost na opterećenja. Navojna šipka je namijenjena za vlačna naprezanja. 

## Materijal navojnih šipki
Materijal navojnih šipki se označuje na krajevima s bojom koja označuje materijal čeličnih vijaka: 
*Bez oznake - razred čelika 4.6
*Žuta - razred čelika 8.8
*Zelena - A2 nehrđajući čelik (304)
*Crvena - A4 nehrđajući čelik (316)
*Bijela - razred čelika 10.9

## Izvori
Navojni umetak

**Navojni umetak** služi za popravak uništenog navoja u provrtu (svjećica u automobilu), za umetanje u mekane materijale gdje osigurava trajni navoj (drveni dijelovi), za umetanje u tanke limove gdje nema dovoljno mjesta za izradu navoja, za umetanje u odljevke da bi se izbjegla naknadna strojna obrada.  

## Izvori
Pilasti navoj

**Pilasti navoj** je navoj koji za osnovicu ima pravokutni trokut s kutom profila β = 30°. Koristi se za vretena koja puno rade jer ima manje trenje od trapeznog navoja, ali prenosi velike sile samo u jednom smjeru. Pilasti navoji prvog reda prioriteta se koriste za uobičajenu upotrebu, pilasti navoji drugog reda prioriteta se koriste za posebne slučajeve, a trećeg prioriteta nalazimo samo u starim konstrukcijama. Pilasti navoj označava se slovima S, te nominalnim promjerom navoja *d* i korakom navoja *P* u mm, npr., **S 20 × 4**.   

## Izvori