open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pipin od Italije

**Pipin** (april 773. – 8. jul 810) je bio sin Karla Velikog i kralj Italije (781-810).

Pipin je bio treći sin Karla Velikog i njegove žene Hildegard. Rođen je kao Karloman, ali kada je njegov brat Pipin Grbavi izdao oca preuzeo je kraljevsko ime Pipin. Proglašen je kraljem Italije nakon što je Karlo Veliki pokorio Langobarde 781, a krunisao ga je papa Hadrijan I sa gvozdenom krunom Langobarda.

Bio je aktivan italijanski vladar i radio je na tome da proširi Franačko carstvo. Godine 791. je sa langobardskom vojskom prešao Dravu i opustošio je Panoniju, dok je njegov otac uz Dunav ušao na avarsku teritoriju. Karlo Veliki je napustio ovaj pohod kako bi ugušio pobunu Saksonaca koja je izbila 792. Pipin je nastavio da napada avarska utvrđenja. Avarsko glavno utvrđenje je bilo zauzimano dva puta, a ratni plen je bio poslat u Ahen Karlu Velikom koji je Karlo podelio svojim sledbenicima.

Pipin je takođe bezuspešno opsedao Venecije 810. godine. Opsada je trajala šest meseci, da bi, kad je njegova vojska bila pokošena raznim bolestima iz okolnih močvara, Pipin bio prisiljen da podigne opsadu i povuče se. Nekoliko meseci kasnije, i sam Pipin je umro.

Sa svojom ženom Bertom imao je pet kćeri. Pored njih imao je i jednog vanbračnog sina, Bernara, koji je postao sledeći vladar Italije.
Liu Zongyuan

**Liu Cungjuen** (, 773 — 819), je bio kineski pesnik i pisac koji je živiou u Čang'anu tokom Tang dinastije. Rođen je u pokrajini Jinčeng u Šanšiu. Liu je bio majstor poezije pejzaža, kao i socijalne i lirske poezije. Opisi predela često sadrže jednu životnu filozofiju, čime je neizbežno uticao na poeziji Sunga.

Bio je član političke grupe koja je pokušala da nagovori cara da sprovede određene reforme i od toga je progonjen u Jungdžou u Hunanu. Kasnije je proteran još i dalje od prestonice u Gvendžou, gde je i umro.

Postoje oko 180 njegovih pesama. Neka njegova dela slave njegovu slobodu od državne službe, a druge tuguju progonstvo.

## Reference
Li Su

**Li Su** (李愬) (773–821), kurtoazno ime **Yuanzhi** (元直), formalno ime **Vojvoda Wu od Lianga** (涼武公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang. Najpoznatiji je po tome što je u jesen 817. u službi cara Xianzonga poduzeo iznenadni napad na Prefekturu Cai (蔡州, današnji Zhumadian, Henan prilikom koga je poražen i zarobljen Wu Yuanji, tada najmoćniji gospodar rata u Kini.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 133.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 154.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 239, 240, 241, 242, 243.
Wei Chuhou

**Wei Chuhou** (韋處厚) (773 – 29. januar 829), rođen kao **Wei Chun** (韋淳), kurtoazno ime **Dezai** (德載), formalno ime **Vojvoda od Lingchanga** (靈昌公), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Wenzonga. Bio je poznat po asketskom životu te kao autor i sakupljač brojnih historijskih tekstova.

## Fusnote i izvori

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 159.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 142.
* ''Zizhi Tongjian, vols. 239, 243.
Duan Wenchang

**Duan Wenchang** (段文昌) (773 – 1. april 835), kurtoazno ime **Moqing** (墨卿), alternativno ime **Jingchu** (景初), formalno **Vojvoda od Zoupinga** (鄒平公), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Muzonga. Tradicionalni historičari njemu i Xiao Mianu pripisuju pogrešnu politiku koja je dovela do vojničkih pobuna i gubitka carske vlasti nad područjima sjeverno od Žute rijeke.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 167.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 89.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 237, 241, 242, 244.
Petar iz Atroe

**Peter od Atroe** (773–837) bio je iguman koji je kasnije proglašen svecem. Rodio se pod imenom Teofilakt, ali ga je u dobi od osamnaest godina zaredio Pavle Hesihast te je zajedno s njim postao pustinjak u Frigiji, uzevši ime "Petar". Zajedno su otišli na hodočašće u Jeruzalem i poslije povratka osnovali manastir u Atroi; nakon Pavlove smrti je Petar postao iguman 805. Došao je u sukob sa ikonoborcima i bizantskim carem Lavom V, te je, zbog taumatrurške (čudotvoračke) i iscjeliteljske reputacije bio optuživan za crnu magiju i štovanje Belzebuba. Njegov prijatelj Teodor Studit mu je pomogao oboriti optužbe.

## Literatura
* Burns, Paul. *Butler's Lives of the Saints:New Full Edition.* Collegeville, MN:The Liturgical Press, 1995. .
Shingon budizam

je jedna od glavnih škola japanskog budizma i nekoliko preživjela ezoterični budizam|ezoteričnih tradicija nastalih u 3. i 4. vijeku n.e., a koje su se prvotno proširile iz Indije u Kinu preko putujućih monaha kao što su Vajrabodhi i Amoghavajra. Ta ezoterična učenja su se kasnije proširila u Japanu zahvaljujući budističkom monahu po imenu Kūkai, koji je putovao u Tang Kinu kako bi dobavio najnovije ezoterične tekstove. Zbog toga se često naziva i japanski ezoterički budizam ili ortodoksni ezoterični budizam. Riječ "Šingon" je japanski izgovor Kanji znaka za kinesku riječ *Zhēnyán* (真言), doslovno "Istinite riječe", a što je kineski prijevod sanskritske riječi *[[mantra]]* (मन्त्र).

## Vanjske veze

* The International Shingon Institute
* Koyasan Shingon Temples
;Hramovi
* Društvo mandala u Hrvatskoj
* Sohonzan Kongobuji
* Naritasan Shinshoji Temple, Japan
* Americana Buddhist Temple, Shingon-shu, Taiwanese/Chinese/American Branch
* Koyasan Buddhist Temple, Shingon-shu, American/Japanese Branch
* Mandala Vermont, US 
* Shingon Buddhist Temple, UK
Kūkai

**Kūkai** (), posthumno poznat kao , 774–835, bio je japanski redovnik, državni službenik, učenjak, pjesnik i umjenik, poznat kao osnivač Shingona ili budističke škole "Istinitih riječi". Šingonski sljedbenici ga obično naslovljuju počasnim titulama  i .

Kūkai je poznat i kao kaligraf i inženjer. Pripisuje mu se pronalazak slogovnog pisma *[[kana|kane]]*, iako tu tvrdnju danas ozbiljno ne uzimaju historičari, slično kao ni tvrdnju da je spjevao znamenitu pjesmu *[[Iroha]]*.

## Izvori
## Vanjske veze

* another biography.
* Kyoto Museum Exhibition  many images related to Shingon Buddhism.
* Kitaro Shikoku Peace Bell Project
Car Heizei

, također poznat kao **Heijō-tennō**, bio je 51. car Japana, prema tradicionalnom popisu careva, koji je vladao od 806. do 809.

Bio je najstariji sin cara Kammua i njegove supruge Fujiwara no Otomuro. Krunskim princom je postao godine 785. Oca je naslijedio nakon njegove smrti 806. Međutim, tri godine kasnije se teško razbolio i, držeći da neće preživjeti, abdicirao u korist svog mlađeg brata koji je postao poznat kao car Saga. Sljedeće godine je postao budistički monah nakon neuspjele pobune koju je organizirala njegova treća supruga Kusuko.

## Reference
Silo od Asturije

**Silo** je bio kralj Asturije od 774. do 783. Naslijedio je kralja Aurelija, na osnovu toga što je bio oženjen za Adosindu, kćer Alfonsa I. 

Prijestolnicu je premjestio iz iz Cangas de Onísa u selo Pravia, koje je bilo u središtu kraljevstva, odnosno odakle je i sam bio rodom. Pravia je imala bolji strateški položaj, jer se nalazila u dolini Nalon te predstavlja krajnje odredište drevnog rimskog puta Asturica Augusta. 

Silo je granice svog kraljevstva proširio na Galicju. Nakon toga se morao suočiti sa galicijskim ustankom u provinciji Lugo. Nakon smrti je Adosindin nećak Alfonso imenovan nasljednikom, ali je prijestolje preuzeo Mauregatus, nezakoniti sin Alfonsa I.
Antigona

**Antigona** je prema grčkoj mitologija bila kćerka tebanskog kralja Edipa koju je on dobio sa svojom majkom Jokastom.

Mit koji je Sofokle (496. pne.—406. pne.) dramatizovao u „Antigoni“ pripada krugu tebanskih legendi. Izdavanjem zapovesti da Polinik, Antigonin brat, ostane nesahranjen, Kreont, novi vladar Tebe, sledi atinski zakon koji ne dozvoljava pokop neprijatelja države. Porodica umrlog ima, međutim, obavezu prema njemu: mrtvi moraju da budu sahranjeni, makar simbolično, kako to Antigona i čini, pokrivanjem tela tankim slojem zemlje. Izvršavajući obavezu prema bogovima kojima pripada duša poginulog, ona krši Kreontovu zapovest.

## Povezano
* Mit o Edipu
* Antigona, opera Mikisa Teodorakisa
Jugoslaveni (razvrstavanje)

**Jugoslaveni** može značiti:
* **[[Jugoslaveni]]** - ljudi koji se identifikuju kao Jugoslaveni u nacionalnom smislu (često i *etnički Jugoslaveni*, *Jugoslaveni po nacionalnosti* ili *deklarisani Jugoslaveni*);
* **Jugoslaveni** - istorijski naziv za državljane Jugoslavije;
* **Jugoslaveni** - istorijski naziv za južnoslavenske narode.
774.

__NOTOC__
Godina **774.** (**[[rimske brojke|DCCLXXIV]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 774. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Franački kralj Karlo Veliki osvaja sjevernu Italiju, svrgvnuvši posljednjeg langobardskog kralja Deziderija i preuzevši njegovu krunu.
* Silo nasljeđuje Aurelija kao kralj Asturije.
* 774-775 - Najveći poznati skok ugljika-14 u godovima drveća.


## Rođenja

* Car Heizei, car Japana (u. 824)
* Kūkai, osnivač Shingon budizma u Japanu (u. 835)

## Smrti

* Amoghavajra, kineski prevodilac i budistički pisac (r. 705)
* Abd al-Rahman al-Awza'i, islamski pravnik
* Abu Mikhnaf, islamski historičar

## Reference
Abu Mihnaf

**Abi Mekhnaf** (Lut ibn Yahya ibn Sa'id ibn Mikhnaf Al-Kufi) (****; {{? - u. 774; ) je šijitski muslimanski historičar iz 8. vijeka. Živio je u Kufi u današnjem Iraku. Predstavlja prvog historičara koji je sistematski obradio bitku kod Karbale, te ga kao vjerodostojni izvor citiraju i šijiti i suniti.

## Reference

## Literatura
* Robinson, Chase F. (2003), Cambridge University Press, 
* History of the Prophets and Kings by Muhammad al-Tabari; Volume XIX *The Caliphate of Yazid b. Muawiyah*, translated by I.K.A Howard, SUNY Press, 1991,
775.

__NOTOC__
Godina **775.** (**[[rimske brojke|DCCLXXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. Oznaka 775. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Al-Mahdi postaje treći abasidski kalif.
* Lav IV nasljeđuje Konstantina V kao bizantski car.
* Alpin II nasljeđuje Cinioda I kao kralj Pikta.
* Franački vladar Karlo Veliki započinje sa pohodima u današnju Vestfaliju.
* Dharampala počinje vladavinu nad Bengalom.
* Osnovan današnji grad Gießen u Njemačkoj.
* Andaluzijski trgovci osnivaju trgovište u današnjem gradu Ténès na mediteranskoj obali Alžira.



## Rođenja

* Ebbo, nadbiskup Reimsa (u. 851)
* Hilduin, biskup Pariza (u. 840)
* Lav V, bizantski car (u. 820)
* Thandi Varman, Pallava vladar u Indiji (u. 825)
* Vatsaraja, gurdžarski vladar u Indiji (u. 805)

## Smrti

* Al-Mansur, drugi abasidski kalif (r. 712)
* Ciniod I od Pikta
* 14. 9. &ndash; Konstantin V, bizantski car

## Reference
Emporia (rani srednji vijek)

**Emporia** (jednina *emporium*) je latinski izraz koji u kontekstu ranog srednjeg vijeka označava velika trgovišta odnosno trgovačka naselja karakteristična za Sjeverozapadnu Evropu ili druga "rubna" ili područja uz granicu zapadnog svijeta. Počela su se osnivati u 6. vijeku i, u određenoj mjeri, održala sve do 9. vijeka. Nisu predstavljala gradove u pravom smislu riječi, odnosno u potpunosti im je nedostajala gradska infrastruktura, uključujući crkve i slične objekte. Najčešće su nastajala na rubovima ili neposredno preko granica kršćanskih država, odnosno služila kao mjesto za međusobnu trgovinu kršćanskih i ne-kršćanskih, najčešće paganskih zajednica. Često su bila privremenog karaktera, odnosno nestajala uslijed požara, pljačkaških prepada ili promjene ekonomskih okolnosti. Od 9. vijeka su počela nestajati, odnosno počela su ih zamjenivati stalna gradska naselja.

## Izvori
* *Anglo-Saxon Trading Centres: Beyond the Emporia*. Edited by Mike Anderton, Glasgow: Cruithne Press, 1999.
* Hill, D., and R. Cowie, eds. *Wics: The Early Medieval Trading Centres of Northern Europe* (Sheffield, 2001).
* Richard Hodges, *Dark Age Economics: The Origins of Towns and Trade A.D. 600–1000* (London: Duckworth, 1982).
Ténès

**Tenes** () je grad i u Alžiru smješten na mediteranskoj obali, oko 200&nbsp;km zapadno od glavnog grada Alžira. Predstavlja popularno odmaralište, a godine 2000. je procijenjeno da je imao oko 35.000 stanovnika. Administrativno pripada provinciji Chlef.

Ima izuzetno dugu i bogatu historiju. Osnovan je u 8. vijeku pne. od strane feničanskih kolonista koji su mu dali ime Kartenas. Kasnije je došao pod rimsku vlast i dobio ime *Cartennae colonia*. Poslije Rimljana su njime vladali Vandali, Bizantinci i, na kraju, Omejadski Kalifat nakon čijeg pada je bio polunezavisni muslimanski sultanat. U njega su se oko 15. vijeka doselile maurske izbjeglice koje je iz Iberijskog poluotoka protjerala Reconquista. Nakon što ga je osvojilo i anektiralo Osmansko Carstvo izgubio je nezavisnost, a zajedno s njim i ekonomsku važnost. Godine 1843. ga je osvojila Francuska, pod čijom vlašću su otpočela arheološka iskopavanja obližnjih feničanskih ruševina koje danas predstavljaju glavnu turističku atrakciju.

## Vanjske veze
* www.theechoftenes.freeservers.com
Vestfalija

**Vestfalija** () je istorijska oblast na severozapadu Nemačke. Danas, zajedno sa teritorijom nekadašnje države Lipe-Detmold, obrazuje istočni deo nemačke savezne države Severna Rajna-Vestfalija i uključuje okruge Arnsberg, Detmold i Minster.

## Geografija
Vestfalija ima površinu od 21.427&nbsp;km² gde živi oko 8,2&nbsp;miliona stanovnika u regionima: Minsterland, Teklenburgerland, Istočna Vestfalija, Helvegberde, Zauerland (bez hesenskog gorja), Vitgeštajnerland, Zigerland, kao i vestfalskom (srednjem i istočnom) delu Rurske oblasti. Severni deo Vestfalije je ravnica koju prekida Tevtonburška šuma. Na jugu su brda i niže planine (najviši vrh je na 843,2 metra). Najznačajnije reke su Vezer i Ems.

Po jeziku i tradicionalnoj arhitekturi Vestfalija pripada severnoj Nemačkoj. Zbog višestoletnih veza sa Kelnskom nadbiskupijom većina stanovnika su katolici.

## Historija
U početku je Vestfalija (zajedno sa Angrijom i Istfalijom) ulazila u sastav kneževine Saksonije. Posle razdvajanja Saksonije Fridrih Barbarosa je u južnom delu njenih teritorija 1180. osnovao kneževinu Vestfaliju. Veliki uticaj na politički život Vestfalije imao je nadbiskup Kelna. Najdramatičnije godine u istoriji Vestfalije su bile u periodu pojave Reformacije, kada su anabaptisti ovde osnovali Minstersku komunu. Na kraju Tridesetogodišnjeg rata u Vesfaliji je zaključen mir između katolika i protestanata.

Godine 1803. kneževina Vestfalija je ostala bez vladara i prisajedinjena je Hesenu.

Posle najezde francuske vojske početkom XIX veka kratko vreme je postojala vazalna Kraljevina Vestfalija koja je obuhvatala područja istočno od geografske Vestfalije. Sa porazom Napoleona Vestfalija je 1815. ušla u sastav Pruske kao pokrajina Vestfalija. U tom statusu je ostala do 1946, kada je njena teritorija priključena novoformiranoj državi Severna Rajna-Vestfalija.
Gießen

**Gießen** je grad u njemačkoj pokrajini (*Bundesland*) Hessen i središte istoimenog upravnog područja (*Regierungsbezirk*). Nalazi se na rijeci Lahn, oko 50 kilometara sjeverno od Frankfurta. Ime grada na njemačkom znači "točiti", "lijevati".

Gießen se u povijesti spominje prvi put 1152. kao dvorac grofa Wilhelma von Gleiberga. Sveučilište Gießen osnovano je 1607.

Tijekom Drugog svjetskog rata dio koncentracijskog logora Buchenwald nalazio se u gradu. Razorna saveznička bombardiranja 1944. uništila su oko tri četvrtine Gießena, uključujući i većinu povijesnih spomenika.

Wilhelm Conrad Röntgen je bio dugogodišnji profesor na lokalnom sveučilištu, a u gradu je rođen Wilhelm Liebknecht, osnivač SPD-a.

Danas se u Gießenu nalazi američka vojna baza. Gießen je značajno prometno, kulturno i obrazovno središte ovog dijela Njemačke.

## Međunarodna saradnja




## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine 
* Nem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* KommOn  - Informacioni sistem gradova, opština i okruga. 
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Al-Mahdi

**Muhammad ibn Mansur al-Mahdi** () (r. 744/745 ; u. 785 ())  bio je muslimanski kalif, treći po redu iz dinastije Abasida, koji je vladao od 775. do 785.  Bio je sin prethodnog kalifa Al-Mansura za čijeg je nasljednika proglašen kada mu je otac bio na samrti. Njegova desetogodišnja vladavina je u vanjskopolitičkom smislu predstavljala kontinuitet sa očevom, odnosno nastojao je održavati mir sa susjedima kako bi se posvetio unutrašnjim reformama Abasidskog Kalifata. U tome mu je od velike pomoći bila novodošla tehnologija papira koja je značajno olakšala vođenje državne uprave, te omogućila brojne reforme. Al-Mahdi je bio prosvijećen vladar, pod čijom vlašću je novosagrađena prijestolnica Bagdad postala najveći grad na svijetu te privlačila stanovnike brojnih vjera i narodnosti. U vjerskom smislu je nastojao izaći u susret šijitskim podanicima te organizirao progone heretičkih *[[zindik]]a* - koje su radikalni šijiti optuživali da potkopavaju islam sinkretičkim spajanjem sa zoroastrizmom i drugim religijama. Pod Al-Mahdijem je značajno ojačala dinastija Barmakida koja će dati mnoge abasidske vezire. Otrovala ga je jedna od konkubina, a naslijedio sin Al-Hadi. Poslije će kalifom postati njegov drugi, mnogo poznatiji, sin Harun al-Rašid.

## Izvori

## Literatura
* Al-Masudi The Meadows of Gold, The Abbasids, transl. Paul Lunde and Caroline Stone, Kegan Paul, London and New York, 1989
Pozitivna Slovenija

**Lista Zorana Jankovića – Pozitivna Slovenija** (LZJ - PS) je liberalna politička stranka lijevog centra koja djeluje u Sloveniji od jeseni 2011. godine. Osnovao ju je 22. oktobra 2011. gradonačelnik Ljubljane Zoran Janković nedugo nakon što je 10. oktobra najavio sudjelovanje na izvanrednim parlamentarnim izborima izazvanih padom vlade Boruta Pahora. Na izborima, održanim 4. decembra LZJ-PS je osvojila najveći broj glasova i mandata u Državnom zboru, usprkos anketa koje su prednost davale desničarskoj Slovenskoj demokratskoj stranci bivšeg premijera Janeza Janše.

## Vanjske veze
*
Alpin II od Pikta

**Alpín, sin Uuroidov** (staroirski: **Alpín mac Feredaig**; ) bio je kralj Pikta koji je vladao od 775. do 780. Dio historičara vjeruje da je bio brat prethodnog kralja Cinioda.

## Literatura

* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History A.D 500&ndash;1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Bannerman, John, "The Scottish Takeover of Pictland" in Dauvit Broun & Thomas Owen Clancy (eds.) *Spes Scotorum: Hope of Scots. Saint Columba, Iona and Scotland.* T & T Clark, Edinburgh, 1999. 

## Vanjske veze
* Annals of Ulster, part 1, at CELT
* Annals of Clonmacnoise at the Cornell Library: see page 121.
* The Pictish Chronicle
Vatsraja

**Vatsaraja** (780-800) ili **Vatsraja** je bio jedan od vladara dinastije Gurjar Pratihar koja je upravljala sjeverozapadnim dijelom današnje Indije u ranom srednjem vijeku. Bio je pranećak kralja Nagabhate I a majka mu je bila kraljica Bhuyikadevi.

Natpis u Gwalioru navodi da je osvojio dijelove centralnog Rajasthana te porazio klan Bhandi, potom klan Indrayudh od Kannauja te konačno Dharampalu od Bengala kome je čak preuzeo krunu. 
Međutim, Rastrakuta vladar Dhruva Dharavarsha je iskoristio priliku da napadne i porazi Vatsraja. Nakon toga se njegovo carstvo svelo na Rajasthan. In Gwalior Prasati Vatsaraja is represented as "foremost among the most distinguished Kshatriya".

## Reference
Dantivarman

**Dantivarman** (cca. 775 - 846) bio je Pallava vladar u južnoj koji je vladao od 795. do 846. Bio je sin kralja Nandivarmana II. Za vrijeme njegove duge vladavine je država počela slabiti. Sa juga su joj teritorije oko Kanchipurama osvojile snage države Pandja. Godine 803–804, je Rashtrakuta kralj Govinda III porazio Dantivarmana i anektirao Kanchi.

## Izvori
*
Hilduin

**Hilduin** (775 &ndash; 22. novembar 840) bio je biskup Pariza i kapelan franačkog kralja Louisa I Pobožnog, poznat po tome što je obnovio opatiju St. Denis i napisao hagiografske i historijske tekstove.

Odrastao je u franačkoj plemićkoj porodici i obrazovao se kod Alcuina. Godine 815. je imenovan opatom st. Denisa. Godine 824. je Louisovog sina Lotara I pratio na putu u Rim, gdje je potom sudjelovao u sukobima vezanim uz izbor pape Eugena II. Kada se godine 830. kralj Louis sukobio sa svojim sinovima, Hilduin je stao na njihovu stranu. Zbog toga ga je Louis protjerao iz opatije St. Denis. Međutim, već sljedeće godine se pomirio sa kraljem i dobio svoju opatiju nazad.

Godine 835. je po Louisovoj narudžbi napisao hagiografiju sv. Dionizija od Pariza, u kojoj je utvrdio da je riječ o istoj ličnosti kao i Dionisije Areopagita - stav koji su tek nakon nekoliko vijekova uspjeli osporilti kasniji historičari. Poznat je i po tome što je dovršio karolinške ljetopise *[[Reichsannalen]]*.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Izvor članka
Hrvatska stranka prava dr. Ante Starčević

**Hrvatska stranka prava dr. Ante Starčević** je desna (pravaška) politička stranka u Hrvatskoj. Osnovana je u jesen 2009. godine kada se iz Hrvatske stranke prava, nezadovoljna politikom tadašnjeg čelnika Daniela Srba, izdvojila frakcija članova na čelu sa Ružom Tomašić.

Pred izbore 2011. godine je sklopljen predizborni sporazum sa Hrvatskom čistom strankom prava zahvaljujući kome je Ruža Tomašić izabrana u Hrvatski sabor. Na izborima 2013. je Tomašić također - ovaj put na koalicijskoj listi s HDZ-om - izabrana i u Europski parlament. Isti je rezultat polučila i na izborima sljedeće godine.

Krajem 2014. je Ruža Tomašić napustila stranku i HSP AS novu Hrvatsku konzervativnu stranku. Novo vodstvo na čelu sa Ivanom Tepešom se pred izbore 2015. priključilo Domoljubnoj koaliciji na čelu s HDZ-om, te je osvojilo 3 mjesta u Saboru, te tvori današnju vladajuću većinu.

## Vanjske veze
* Službena web stranica HSP dr. Ante Starčević
Ruža Tomašić

**Ruža Tomašić** (Mladoševica, BiH, 10. 5. 1958.) - političarka, najpoznatija kao predsjednica Hrvatske stranke prava dr. Ante Starčević od 2009. do 2014. godine.

Rođena je 10. 5. 1958. u Mladoševici u okolici Maglaja u Bosni i Hercegovini. S roditeljima, bratom i šest sestara živjela u Velikoj Kopanici. Bavila se rukometom. S 15 godina otišla je u Kanadu, gdje joj je živjela sestra. Tamo je završila policijsku akademiju (Ontario Police College). Radila je kao policajka u borbi protiv droge, maloljetničke delikvencije itd. Bila je kaskaderka u dvadesetak epizoda serije "Dosjei X" te u seriji "Millennium".

Udala se u Kanadi za Vladu Tomašića, porijeklom s Korčule. Prilikom posjeta Franje Tuđmana Vancouveru, bila je u njegovom osiguranju, jer je položila tečaj za zaštitu vladinih dužnosnika. Na Tuđmanov poziv, vratila se u Hrvatsku i postala dio predsjedničkog osiguranja u Banskim dvorima. Bila je i u osiguranju Stipe Mesića 1991. Prekinula je rad u osiguranju 1992., jer se razboljela, imala je rak maternice. Vratila se u Kanadu, izliječila se od raka i ostala u Kanadi do 1998. godine. Tada je sa suprugom i djecom došla na Korčulu. Počela se baviti politikom i postala je članica Hrvatske stranke prava. Bila je saborska zastupnica HSP-a od 2003. do 2008.; predsjednica Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Nacionalnog programa suzbijanja korupcije, članica Odbora za useljeništvo i Odbora za europske integracije te zamjenica člana Izaslanstva Hrvatskoga sabora u Zajedničkom parlamentarnom odboru RH-EU 

Javno je više puta upozoravala na pojavu raspačavanja droge na Korčuli od narkoskupine na čelu s Jakšom Cvitanovićem Cvikom, na temelju čega je došlo do uhićenja i sudskog procesa protiv Cvika, koji je osuđen na 8 godina i 3 mjeseca zatvora.

Zbog nezadovoljstva oko Ante Đapića i njegovog načina vođenja Hrvatske stranke prava, 6. 9. 2009. godine, osniva se Hrvatska stranka prava dr. Ante Starčević. Na konvenciji u Iloku kao prva predsjednica stranke izabrana je Ruža Tomašić. Stranka je registrirana 15. 10. 2009.

Na izborima 2011. godine je ponovno izabrana u Sabor. Godine 2013. je na listi desne koalicije na čelu s HDZ.om osvojila najveći broj preferencijalnih glasova i postala članica Europskog parlamenta iz Hrvatske. Na isti je način izabrana i izborima 2014.

Podržala je prijedlog ustavnih promjena udruge U ime obitelji koje bi uključivale preferencijalno glasovanje na izborima za hrvatski Sabor, a čemu se suprostavio HDZ; kada za taj prijedlog nije dobila podršku od vodstva vlastite stranke, napustila ju je 3. studenog 2014.

## Reference
Encyclopædia Britannica

***Encyclopædia Britannica*** (lat., ent͡sikloˈpeːdia briˈtanːika; ,  = "*Britanska enciklopedija*"), sveobuhvatna enciklopedija nastala na engleskom jeziku. Vlasnik enciklopedije je kompanija *Encyclopædia Britannica, Inc.* (engl.; ).

Prvo izdanje je izlazilo u periodu 1768–1771. i imalo je 3 toma. Najnovije je petnaesto izdanje ove enciklopedije koje izlazi od 1985. i sadrži 32 toma. Zadnji put je izdata 2002. godine i ima 65.000 članaka. Verzija za internet *Britannica Online* (engl.; ) ima 120.000 članaka.

U skorije vreme enciklopedija *Britannica* se izdaje i na CD, odnosno DVD diskovima.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* Lee, Timothy. *Techdirt Interviews Britannica President Jorge Cauz*, Techdirt.com, 2 June 2008
* Greenstein, Shane, and Michelle Devereux (2006). "The Crisis at Encyclopædia Britannica " case history, Kellogg School of Management, Northwestern University.

## Vanjske veze

* 
* 3rd edition (first volume, use search facility for others) at Bavarian State Library http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb10352038_00007.html
* 7th edition (1842), fulltext via Hathi Trust
* 8th edition (index volume, use search facility for others) at Bavarian State Library http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb10351547_00009.html
* 9th edition (1878+), fully scanned and partially transcribed at Wikisource
* 11th edition (1911), fully scanned and partially transcribed at Wikisource
* 12th edition (1922), fully scanned and partially transcribed at Wikisource
776.

__NOTOC__
Godina **776.** (**[[rimske brojke|DCCLXXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 776. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* 14. 4. &ndash; Karlo Veliki provodi Uskrs u Trevisu, nakon što je ugušio ustanke u Furlanij i Spoletu; Hrodgaud, vojvoda od Furlanije, je uklonjen a sa Hildeprandom, vojvodom od Spoleta, je sklopljen sporazum; Arechis, vojvoda od Beneventa koji je sudjelovao u ustanku, ostavljen je na miru, dok se Arechis, sin bivšeg kralja Deziderija, nalazi u izgnanstvu u Bizantu.
* Bitka kod Otforda između vojske kraljevstva Mercija i vojske kraljevstva Kent.


## Rođenja

* Al-Jahiz, afro-arapski učenjak
* Lu Sui, kineski kancelar u službi dinastije Tang

## Smrti

* Cellach mac Dúnchada, kralj Leinstera
* Cináed Ciarrge mac Cathussaig, kralj Dal nAraidea
* Flaithniadh mac Congal, opat Clonferta
* Nuada ua Bolcain, opat Tuama

## Reference
Tuam

**Tuam** () je grad u Irskoj koji administrativno pripada Grofoviji Galway. Smješten je zapadno od srednjeg dijela Irske, i sjeverno od Galwaya.

## Izvori

## Vanjske veze

* Google Maps Streetview
* Tuam Athletics Club 
* Tuam Rugby Club 
* Tuam Golf Club
* Tuam Herald
* Energise Tuam 
* Tuam Stadium 
* Tuam.pl -> The Polish-English portal for Tuam society 
* The Heritage Council: History of Tuam 
* e-TUAM.info :: First Open Information Board 
* Tuam &ndash; Old Cathedral City
* The Tuam Guide
* UCC documents of High Cross
Nuada ua Bolcain

**Nuada ua Bolcain** (? - 776) bio je opat grada/samostan Tuam u ranosrednjovjekovnoj Irskoj. Predstavlja prvog opata čije je ime zabilježeno nakon Jarlatha. Ne zna mu se ime prethodnika niti nasljednika zbog oštećenih spisa.

## Izvori

* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Revised edition  of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 
* Lysaght, Eamonn (1978), The Surnames of Ireland. , pp.&nbsp;233–34.
Schiavoni

**Schiavoni** (od latinskog: *Sclavi* izvedeno od novo latinskog: *Sclabo*, *Sclavo*, iz grčkog: Σλάβος), je bio termin koji se u ranom srednjem vijeku po Apeninskom 
poluotoku ustalio za Slavene, koji su zajedno sa Avarima provalili u zapadne rimske provincije Norik, Panoniju i Iliriju.

Područje na kojem su se naselili protezalo se od Drave, na sjeveru, planine Snežnik (Mons Albius) na zapadu, sve do Makedonije na istoku, skroz do jadranske obale i gradova koji su dobrim dijelom ostali u rukama romaniziranog stanovništva.

## Schiavoni i Mletačka republika

U Mletačkoj Republici se ime *Schiavonia* vremenom ustalilo kao geografski pojam za teritorij od Istre preko Dalmacije do Boke Kotorske, a *Schiavoni* za ljude iz tih krajeva.

Venecijanci su ispočetka imenom *schiavoni* zvali svatkog tko je bio s istočne obale Jadrana, bez obzira dali je on bio slavenskog, italskog ili ilirskog porijekla, no vremenom se to ime ustalilo za ljude slavenskih korijena.

Mletačka Republika je vremenom osvajala sve više otoka i gradova na jadranskoj obali, i potčinjavala ih pod svoju vlast. Ona im je davala izvjesnu autonomiju, ali je strogo kontrolirala stanje preko svojih delegiranih sudaca i upravitelja slanih iz Venecije. Postupno je i stanovnike tih posjeda uključivala u svoju flotu i vojničke jedinice, a gradovi i posjedi u Schiavoniji bili su dužni izgraditi određen broj galija, i popuniti ih sa posadom, kao i držati pješadijske jedinice za obranu svojih teritorija.

### Schiavonske jedinice u Mletačkoj vojsci
Schiavonska ili prekomorska pješadija (oltremarini), bile su pješadijske jedinice mletačke mornarice iz Istre, Dalmacije i Albanije, razmještene po tim istim prekomorskim posjedima i utvrdama republike.

*Schiavonska jedinica* iz grada Perasta pokazala je izuzetnu hrabrost u ratu sa Trstom 1368. zbog tog je grad zaradio naslov *Najvjernija zastava* (Fedelissima Gonfaloniera).
*Schiavonske jedinice* bile su zadnje koje su napustile Veneciju sa Rive degli Schiavoni 12. maja 1797., nakon pada Republike pod napoleonsku vlast.
### Krakteristike schiavonskih jedinica

Oružje i uniformu, koju su inače već duže vremena koristile te jedinice, potvrdio je svojim dekretom mletački senat 24. marta 1724., u sklopu vojne reorganizacije države. Uniforma schiavonskog vojnika se sastojala od grimizne surke, krznene šubare, uskih hlača, cipela i plavog pojasa oko struka na koji se vješalo glavno oružje: veliki mač nazvan po njima schiavona.
Oficiri su imali sličnu uniformu kao i vojnici, samo bogatije ukrašenu uz koju je išla komandirska palica, simbol njihova položaja.

Pri kraju Mletačke Republike bilo je ukupno 11 schiavonskih pukova, od kojih je svaki imao 8 četa.

## Napomene

## Vanjske veze
* ''Le forze militari della Repubblica veneta in eta moderna''
Ebbo

**Ebbo** (ili **Ebo**) (cca. 775 – Hildsheim, 20. mart 851) bio je nadbiskup Rheimsa od 816. do 835. godine, te od 840. do 841. godine, poznat po važnoj ulozi u franačkoj politici, odnosno u Karolinškoj renesansi.

Rodio se u današnjoj Njemačkoj kao kmet na kraljevskom imanju Karla Velikog. Sa vremenom je došao služiti na kraljev dvor, gdje se obrazovao, stekao položaj glavnog bibliotekara, a potom postao glavni savjetnik kralja Louisa I. Louis ga je 816. postavio na mjesto nadbiskupa Rheimsa. Tamo je imao važnu ulogu u nastojanjima da se pokrsti Sjeverna Evropa, te je zajedno sa biskupima Halitgarom i Wilerichom propovijedao Dancima, iako bez uspjeha.

Kada su se godine 830. protiv Louisa pobunili njegovi sinovi Lotar, Ludvig i Pipin, Ebbo je ispočetka bio odan caru, ali se 833. na kraju ipak priključio pobunjenicima. Krajem iste godine je organizirao crkveni sinod u Soissonsu na kome je kralja natjerao da prizna lažne grijehe. Potom je postao Lotarov sljedbenik, i na njegovoj strani ostao čak i nakon što se Louis 834. vratio na vlast. Oko godine 835. su ga uhvatili Louisovi sljedbenici i doveli na sinod u Thionvilleu gdje je on sam priznao lažne grijehe te bio svrgnut. Na mjesto nadbiskupa Rheimsa se vratio poslije Louisove smrti 840. ali ga je već sljedeće godine odatle otjerao Karlo Ćelavi. Bez uspjeha je od Sergija II tražio da ga vrati na mjesto nadbiskupa. Umjesto toga je otišao u Njemačku gdje je postao biskup Hildsheima, gdje je i umro.

Poznat je po tome što je naručio *[[Ebbova evanđelja]]*.

## Vanjske veze

* [''Opera Omnia'' of Ebo Rheminensis Episcopus](http://www.documentacatholicaomnia.eu/30_10_0816-0845-_Ebbo_(Ebo)_Rheminensis_Episcopus.html), with analytical indexes, edited by Jacques-Paul Migne, *[[Patrologia Latina]]*
* *[http://books.google.com/books?printsec=frontcover&dq=Vita++episcopi+Bambergensis&ei=opB6TaalH4WmsQOJuvmFAw&ct=result&pg=PA6&id=n5lDAAAAYAAJ#v=onepage&q&f=false Ebonis Vita Ottonts episcopi Bambergensis]*.
Cináed Ciarrge mac Cathussaig

**Cináed Ciarrge mac Cathussaig** (? - 776) bio je kralj Dal nAraidea u Ulaidu (današnji Ulster). Bio je sin prethodnog kralja Cathussach mac Ailelloa (u. 749), za koga neki vjeruju da je vladao cijelim Ulaidom. Pripadao je ogranku Eilne (na današnjem sjeveru Grofovije Antrim). Vladao je od 774. do 776.

Godine 776. je Dalaradija ušla u građanski rat. Nakon što je vodio jednu bitku, kod Dronga je vodio drugu; tada je zajedno sa svojim saveznikom, kraljem Dúngalom od Uí Tuirtri (pleme Airgialla zapadno od Lough Neagha), ubijen od strane Tommaltach mac Indrechtaiga (u. 790) i njegovog saveznika Eochaid mac Fiachnaia (u. 810) iz Dal Fiatacha.

## Fusnote

## Izvori

* *Annals of Ulster* at http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/index.html at University College Cork
* Mac Niocaill, Gearoid (1972), *Ireland before the Vikings*, Dublin: Gill and Macmillan

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
Cellach mac Dúnchada

**Cellach mac Dúnchada** (? - 776) bio je kralj Leinstera iz ogranka Uí Dúnchada klana Uí Dúnlaingea plemena Laigin. Bio je sin prethodnog kralja Dúnchad mac Murchadoa (u. 728). Sjedište ogranka je bilo u Líamhainu (današnji Lyons Hill, na granici grofovija Dublin i Kildare). Vladao je od 760 do 776.

Za vrijeme njegove vladavine južna dinastija Uí Cheinnselaig je bila preokupirana ratom sa Osraigeom 761. te građanskim ratovima 769–770. Cellach se u analima prvi put spominje povodim bitke kod Áth Orca (današnja Grofovija Offaly) 770. U njoj je porazio Cináed mac Flainna iz klana Uí Failge i Cathnio mac Béccea iz klana Fothairt, koji su obojica poginuli.

Leinster je teško poražen od velikog kralja Áed Allána iz klana Cenél nEógain u bitci kod Áth Senaiga (današnji Ballyshannon u Kildareu) 738. Nakon je vladao mir pod kraljevima Domnall Midijem (u. 763) iz Clann Cholmáina i Niall Frossachom (u. 778) iz Cenél nEógaina. Godine 770. novi veliki kralj Donnchad Midi (u. 797) iz Clann Cholmáina je postao sizerenom Leinstera. Donnchad 
je napao s vojskom Ui Neilla; Laigini mu se nisu suprotstavili. Donnchad je sedam dana ostao u blizini stare tvrđave Ráith Ailenn (Grofovija Kildare) i pustošio zemlju dok narod Leinstera nije pristao da mu se pokori.

Iste godine su dva ogranka klana Síl nÁedo Sláine (od jžnih Uí Néilla) napali Leinster. Ogranak Uí Chonaing je porazio Uí Théig u bitci kod Áth Cliatha u Cualuu (današnji Južni Dublin) kada su mnogi Laigini poginuli; ali su se pobjednici pri povratku kući utopili uslijed iznenadne plime. Ogranak Uí Chernaig je poražen u bitci kod Bolg Bóinnea.

Cellachov sin Fínsnechta Cethardec mac Cellaig (u. 808), je bio također kralj Leinster. Njegovi sinovi Fáelán (u. 804) i Áed (u. 829) su bili opati Kildarea a kćer Muirenn (u. 831) opatica Kildarea.

## Fusnote

## Literatura

* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 
* Charles-Edwards, T. M. (2000), *Early Christian Ireland*, Cambridge: Cambridge University Press, 

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
Bitka kod Otforda

**Bitka kod Otforda** se odigrala godine 776. kraj Otforda u današnjoj engleskoj grofoviji Kent između mercijske vojske pod kraljem Offom na jednoj, te Jutima iz Kenta na drugoj strani. *[[Anglosaksonska kronika]]* daje samo najosnovnije podatke, pa se ne zna povod sukoba, pa čak ni ishod bitke. Na temelju kasnijih povelja koje su kentski kraljevi izdali dio historičara smatra da je Kent u njoj odnio pobjedu, odnosno barem na neko vrijeme obnovio nezavisnost.
Afro-Arapi

**Afro-Arapi** ili, rjeđe, **Crni Arapi** je izraz za osobe miješanog subsaharskog afričkog (crnog) i arapskog porijekla, odnosno osobe koje potiču od subsaharskih afričkih naroda, ali su u potpunosti ili najvećoj mjeri preuzeli arapski jezik i druge oblike arapske kulture i identiteta, tj. prošle kroz proces arabizacije.

## Povezano
* Zandž
* Gnawa

## Vanjske veze
* Afro Arab/Middle Eastern Style: Book: Jumping the broom in Style 
* "Black African and Arab intermarriage in East Africa" - a cited ColorQ.org essay
* "Black Africans in (Arab) West Asia"  - a cited ColorQ.org essay
* Prof. Helmi Sharawy, Arab Culture and African Culture: ambiguous relations , paper extracted from the book *The Dialogue between the Arab culture and other cultures*', Arab League, Educational, Cultural and Scientific Organisation (ALECSO), Tunis, 1999.
* Africans in the Arabian Gulf , Afropop Worldwide
* Resolution on Afro-arab Co-operation  of The Council of Ministers of the Organization of African Unity, 23, February 23–28, 1987.
* African Union/league of Arab States Inter-secretariat Consultative Meeting On Afro-arab Cooperation , Addis Ababa: 10–12 May 2005.
* Maho M. Sebiane, « Le statut socio-économique de la pratique musicale aux Émirats arabes unis : la tradition du leiwah à Dubai », Chroniques yéménites, 14, 2007.http://cy.revues.org/docannexe1500.html.
* Men Around The Messenger, K.M. Khalid, Al-Azhar Administration, Al-Manar for Publishing Distribution Translation Est. (Pub. Date unavailable)
Lu Sui

**Lu Sui** (路隨 or 路隋) (776 – 16. august 835), kurtoazno ime **Nanshi** (南氏), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je kao kancelar služio cara Wenzonga. Osim državnih poslova se bavio i pisanjem službenih dvorskih historija.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 159.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 142.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 237, 243, 244, 245.
Masavajh

**Juhana ibn Masavajh** (777. – 857), za koga se također koriste **ibn Masavajh**, **Masavajh**, a u latinskim izvorima **Mesue**, **Masuya**, **Mesue Major**, **Msuya** i **Mesue Stariji** bio je asirski ljekar obrazovan u Akademiji u Gundišapuru, koji je djelovao u Bagdadu za vrijeme abasidskih kalifa.

Potekao je iz nestorijanske kršćanske porodice apotekara iz Gundišapuru. Odatle je došao u Bagdad učiti kod Džabrila ibn Bahtišua. Ubrzo se istakao kao uspješan i ugledan ljekar, te mu je povjerena uprava nad bolnicom u Bagdadu. Osim toga je radio i kao osobni ljekar za četvoricu kalifa, a također je vršio autopsije i vivisekcije nad majmunima kako bi poboljšao svoje anatomsko znanje.

Postao je poznat po prevođenju brojnih klasičnih medicinskih djela sa grčkog na arapski i sirijski jezik, ali i kao autor brojnih originalnih tekstova, osobito na temu oftalmologije. Mnoga od njih su postala popularna među srednjovjekovnih učenjacima.

Jedan od njegovih učenika je bio Hunajn ibn Ishak.

## Reference

## Literatura
* J.-C. Vadet, "Ibn Masawayh" in, The Encyclopaedia of Islam, 2nd edition, ed. by H.A.R. Gibbs, B. Lewis, Ch. Pellat, C. Bosworth et al., 11 vols. (Leiden: E.J. Brill, 1960-2002) vol. 3, pp.&nbsp;872–873
* Manfred Ullmann, Die Medizin im Islam, Handbuch der Orientalistik, Abteilung I, Ergänzungsband vi, Abschnitt 1 (Leiden: E.J. Brill, 1970), pp.&nbsp;112–115
* Fuat Sezgin, Medizin-Pharmazie-Zoologie-Tierheilkunde bis ca 430 H., Geschichte des arabischen Schrifttums, Band 3 (Leiden: E.J. Brill, 1970), pp.&nbsp;231–236.
* 
*
Widukind

**Vidukind** (8. ili 9. vek) bio je paganski saksonski vođa i protivnik Karla Velikog tokom Saksonskih ratova. Godine 782, kada je Karlo Veliki organizovao Saksoniju kao franačku provinciju i naredio prisilno pokrštavanje Vikukindovih Saksonaca, Saksonci su obnovili neprijatestva sa Francima. Kasnije, Vidukind je postao simbol saksonskog pokreta nezavisnosti i legendarna figura.

## Literatura

* 
* 
* "Widukind". Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. 1913.
Flagelanti

**Flagelanti** (od latinskog: *flagellare* = bičevati) je naziv za srednjovjekovnu religijsku heretičku sektu - bičevaoca. *Flagelanti* su se ritualno samokažnjavali na javnim mjestima - bičevanjem do krvi, po uzoru na slične muke koje je prošao Isus Krist, dok su ga odvodili na brdo Kalvariju, ne bi li tako ostale uvjerili na skori dolazak sudnjeg dana, i promjenu njihovog ponašanja.
## Historija
Ritualno samokažnjavanje ima svoju predposvjest, još od neolitskih vremena i antičkih kultura Egipta, Indije i Kine. Prvi kršćanski pustinjaci uz asketski život, bili su skloni i ritualnom samokažnjavanju i bičevanju, vjerujući da se trpljenjem boli zbližavaju s Kristom.

Prvi masovni *flagelantski pokret* nastao je u Perugi 1260. zaslugom franjevačkog propovjednika Ranierija Fasanija. Tad su razmilile velike povorke *flagelanata* koje su u procesijama išle od grada do grada, bičujući se i pjevajući, privlačeći druge da im se pridruže. Iz Apeninskog poluotoka pokret se proširio po austrijskim zemljama, Ugarskoj, Bavarskoj, Poljskoj i Porajnju. Zbog raznih sukoba koje su *flagelanti* izazvali, papa Aleksandar IV. ubrzo je zabranio pokret. Drugi val *flagelanata* nastao je za vrijeme velike epidemije kuge - 1348. po zapadnoj Evropi, i obuhvatio zemlje od Apeninskog poluotoka do Engleske, Danske i Češke.

*Flagelantski pokret* osobito je bio jak po njemačkim zemljama, gdje su se uspjeli organizirati kao sekta sa strogim pravilima, nosili su bijele halje s križem i izgradili vlastitu dogmu, po njoj je naprimjer sudjelovanje u njihovim procesijama u periodu od 33 dana, oslobodilo čovjeka svih grijeha. Jedan od njihovih lidera Konrad Schmid, prozvao se mesijom oko 1360., i tražio da se sve crkvene vlasti ukinu, i prenesu sve ovlasti na njega. On je oko sebe okupio na hiljade mladih pristaša i nastavio je svoju aktivnost sve do 1369., kad je inkvizicija poduzela niz mjera da razbije njegov pokret, a njega spalila na lomači. Suđenja i protjerivanje *flagelanta* nastavila su se do kraja 15. vijeka, osobito po Thüringenu.

Tokom 17. i 18. vijeka *flagelantske procesije* i samobičevanje ohrabrivali su jezuiti po austrijskim zemljama i Holandiji i po novim evropskim kolonijama gdje su oni radili na širenju vjere; Indiji, Perziji, Japanu, Filipinima, Meksiku i po Južnoj Americi. Po srednjoj i Južnoj Americi su se *flagelantske procesije* zadržale do današnjih dana, ali je njihov intenzitet i trajanje regulirano pravilima pape Lava XIII. *Flagelantstvo* se održalo po Italiji i Tirolu sve do prve polovice 19. vijeka, a po rimskim jezuitskim crkvama sve do 1870., a po zabačenim gradićima Toskane i Sicilije i kasnije.
### Flagelanti po jadranskim gradovima
*Flagelanti* su se pojavili po jadranskim gradovima već krajem 13. vijeka, tako da su vrlo brzo osnovali svoje *[[bratovština|bratovštine]]*. U Zadru su egzistirale dvije bratovštine bičevaoca *sv. Silvestra* i *Svih Svetih*, na Rabu *sv. Kristofora*, u Korčuli *Svih Svetih*. Matrikula rapske bratovštine propisivala je obaveze bratima *on se u nedjelju morao prošetati po mjestu, bičujući se*.

## Napomene

## Vanjske veze

* ''Flagellants'' sa portala Catholic Encyclopedia
1060.

Godina **1060** (**[[Rimski brojevi|MLX]]**) se smatra kao prijestupna godina koja počinje u subotu po julijanskom kalendaru.

## Događaji
* maj - Robert Guiscard zauzeo Taranto. 
* oktobar - Vizantijska vojska porazila Normane i povratila Taranto. 
* 6.12. - Krunisan Bela I., mađarski kralj.

### Nepoznato
* Crkveni sabor u Splitu, raspravlja se o upotrebi crkvenoslovenskog - sveti Metodije posthumno proglašen jeretikom, dozvoljeni samo grčki i latinski. 
* Kralj Filip I od Francuske započinje svoju vladavinu.
* Nakon smrti Emunda Starog, njegov zet Stenkil počinje vladati kao kralj Švedske.
* U Kini dovršen službeni historijski tekst *[[Nova knjiga Tanga]]* od grupe učenjaka na čelu sa Ouyang Xiujem.
* Kineski pjesnik, kaligraf i službenik Cai Xiang objavljuje svoju knjigu *Cha Lu* (Zapis o čaju).
* Španski jevrejski pisac Benjamin od Tudele objavljuje kako u Carigradu žive trgovačke zajednice iz Babilona, Kanaana, Egipta, Mađarske, Perzije, Rusije, Sennara i Španije kao i oko 2.000 Jevreja (približni datum).

## Rođenja

## Smrti

* 4. 8. &ndash; Kralj Henri I od Francuske (r. 1008)
* 14. 11. &ndash; Grof Geoffroy II od Anjoua
* Kralj Andrija I od Mađarske (r. 1015)
* Emund Stari, kralj Švedske od 1050
* Mei Yaochen, kineski pjesnik

## Reference
Al-Džahiz

**Al-Jāḥiẓ** (na arapskom الجاحظ) (pravo ime **Abu Uthman Amr ibn Bahr al-Kinani al-Fuqaimi al-Basri**) (Basra, 781 &ndash; decembar 868/januar 869) bio je arapski pisac, mutazilitski teolog i učenjak. Poznat je po tome što je u svojim tekstovima na temu biologije prvi iznio zamisao lanaca ishrane kao i shemu evolucije koja je uključivala prirodni odabir.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* Kitāb al-Hayawān (Book of Animals), by Al-Jahith (Full Arabic text)
* Arabic literature
777.

__NOTOC__
Godina **777.** (**[[rimske brojke|DCCLXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. Oznaka 777. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Ibn Rustam priznat kao imam ibadija u današnjem Magrebu.
* Franački kralj Karlo Veliki tuče Saksonce čiji vođa Widukind bježi u današnju Dansku.


## Rođenja

* april &ndash; Pipin od Italije, kralj Langobarda i sin franačkog kralja Karla Velikog (ili 773)
* Kraljica Bertha od Toulousea, jedna od supruga Pipina od Italije
* Yuhanna ibn Masawaiyh, asirski ljekar
* Sv. Barnard
* Hildegard, kćer cara Karla Velikog i Hildegarde od Švapske

## Smrti

## Reference
Orahovice (Bileća)

**Orahovice** su naseljeno mjesto u Opštini Bileća, Republika Srpska, BiH.

## Stanovništvo

## Povezano
* Opština Bileća

## Reference

## Reference
* Knjiga: „Nacionalni sastav stanovništva - Rezultati za Republiku po opštinama i naseljenim mjestima 1991.“, statistički bilten br. 234, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Bosne i Hercegovine, Sarajevo.

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)

**Orahovice** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Bileća koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 71 stanovnika.

## Geografija

## Historija

## Stanovništvo

## Privreda

## Reference

## Vanjske veze
David Wenham

**David Wenham** (21. septembar 1965 -) je australski filmski, kazališni i televizijski glumac, poznat po ulogama u holivudskim blockbusterima među kojima se ističu lik Faramira u filmskoj trilogiji ''Gospodara prstenova'', Carl u *[[Van Helsing (film)|Van Helsingu]]* i Dilios u *[[300 (film)|300]]* te Neil Fletcher u *[[Australia (2008 film)|Australiji]]*.

## Filmografija
* Van Helsing (2004.)

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Urban Cinefile