open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taven

**Taven**, zbirni naziv grupi indijanskih plemena nastanjenih u južnobrazilskim državama Paraná, São Paulo i Santa Catarina. Taveni se sastoje od 4 glavne grane: A) Tain; B) Ingain (Guayaná, Goyaná, Goainaze, Wayanaze) s Patte, Chowa i Chowaca. Stara plemena koja su živjela na atlantskoj obali između Angra dos Reis i Cananéia; C) Ivitorocai (Ivytorokai); D) Gualacho (Coronado): s Gualachí (Gualatxí), Chiki (Txiki) i Cabelludo. 

Zajedno sa skupinama Caingang (Coroado), Xokleng ili Aweikoma iz Santa Catarine i Dorin čine dio porodice Caingangan, koja se danas vodi kao dio porodice Gé.

## Izvori
Kamakan

**Kamakan** (Kamakã, Kamakán, Camacan), glavno pleme indijanske jezične porodice camacanian koji su živjeli na području brazilske države Bahia uz rijeke Ilheus, Contas y Pardo. 

Njihov jezik kamakan ili ezeshio je izumro.

## Izvori
Kotoxó

**Kotoxó** (Kutasó, Cotoxô, Kutaxó, Cutacho), pleme ili grupa plemena američkih Indijanaca porodice Camacanian naseljeni na istoku Brazila u državi Minas Gerais uz rijeke Rio Pardo, Contas i Ilhéus. Kotoxó i Catethoi zajedno čine jezičnu podporodicu porodice camacanian. 

## Izvori
Maniân

**Maniân** (Menian, Manyã, Menien), jedno od plemena američkih Indijanaca porodice camacanian koji su živjeli na području istočnobrazilske države Bahia na rijeci Jequitihnonha.

Istoimeni jezik meien u porodicu kamakan klasificirao je američki lingvist Merritt Ruhlen.

## Izvori
Masakará

**Masakará** (Masacará, Massakará), jedno od plemena camacanian Indijanaca koji su živjeli u istočnobrazilskoj državi Bahia, južno od grada Juazeiro i nekadašnje misije Saco dos Morcegos.

Govorili su istoimenim, danas nestalim jezikom.

## Reference
Mongoyo

**Mongoyo** (Mangalo, Monxoco), pleme američkih Indijanaca koji sužovjeli u granično području istočnobrazilskih država Minas Gerais i Bahia uz donji tok rijeke río Pardo. 

Jezično su pripadali porodici kamakan.

## Slike
* muškarac
* žena

## Izvori
Carajan

**Carajan** ili **Karaža** je porodica indijanskih jezika, jedna od od 108, prema Rivetu i Loukotki (1952), koju Greenberg (1987) priključuje sa porodicama bororoan, botocudo, chiquitoan, erikbaktsá, fulnio, ge-caingang, guató, camacanian, machacalian, opayé, oti, purian i yabuti u Veliku porodicu Macro-Ge. 

Porodica Carajan obuhvaća jezike i plemena Indijanaca Carajá, Xambioá i Javahe ili Javaé iz Brazila. Javaé su sa rio Javaé, sada na rezervatu Área Indígena Boto Velho; pleme Xambioá sa rio Araguaie i Carajá sa otoka Bananal na tijeci Tocantins (Parque Indígena do Araguaia) u državama Tocantins i Mato Grosso. 

## Vanjske veze
* Jê
Aweikoma

**Aweikoma** (Xokleng, Shokleng, Xakléng, Xokrẽ, Xokré, Chocren, Aweikoma-Kaingang, Danas sami sebe oni sa rezervata Terra Indígena Ibiram zovu Laklanõ), jedno od plemena Caingangan Indijanaca iz brazilske države Santa Catarina, danas na rezervatima TI Laklãnõ Ibirama (općine José Boiteux, Victor Meirelles, Doutor Pedrinho i Itaiópolis; 634, 1982 s 600 Mbyá i Apapocúva ili Nhandéva]) i AI Rio dos Pardos (općina Porto União; 55, 1990.) Pacifizirao ih je Cândido Rondon 1914..

## Izvori

## Vanjske veze
* Xokleng
Catethoi

**Catethoi** (Catethoy), jedno od plemena američkih Indijanaca koji su živjeli na istoku Brazila. Jezično si pripadali u nadporodicu ge-pano-karib, porodici camacanian, užoj skupini Cotoxo. Ova plemena su živjela na rijekama Pardo i Contas u Minas Geraisu.

## Izvori
Carajá

**Carajá** (Karajá; izgovor karaža), pleme američkih Indijanaca iz istočnog Brazila, nastanjeno uz rijeku Araguaiu (otok Ilha do Bananal) u državi Goiás i Tocantins. Carajá, Karajá ili Karajá, srodni su plemenskim skupinama Xambioá i Javahé, sa kojima čine jezičnu porodicu Carajan, velika porodica Macro-Ge.

Carajá žive u stalnim naseljima, u kućama prekrivenih slamom. Bave se obrađivanjem zemlje i ribolovom. Njihov otok dug je više od 200 kilometara i imaju na njemu nekoliko sela. Prema Evi Lips uzgajaju deset vrsta kukuruza i četiri vrste manioke, a glavna hrana im je riba. Ribu love lukom i strijelom, otrovom, vršama i harpunama. Lov je Karažama bitan samo za jednu stvar, a to je perje, iz kojega proizvode svoj nakit.

Odjeća Karaža se oskudna. Nose zbog toga mnogo nakita, a muškarci buše donju usnu kroz koju objese labret koji ponekad visi sve do ispod prsiju. Prepoznatljiva plemenska oznaka je tetovirani kružić ispod svakog oka (vidi).

Karaže su šamanisti. Slično Bušmanima šaman posjeduje maleni luk-sibate (Eva Lips, Indijanci), koji na vršku ima dva zmijska zuba. Strijela iz tog luka, kao i ona iz bušmanskog pištolja, odapeta u smjeru neprijatelja dovest će do toga da će ovaj oboliti od neizlječive bolesti.


Statuette Karajà MHNT.ETH.2010.24.01.jpg          
Statuette Karajà MHNT.ETH.2011.17.50.jpg | mythical being


## Vanjske veze
:Carajá
Javahé

**Javahé** (Javaé), jedna od tri lokalne skupine i pleme carajá Indijanaca, velika porodica Macro-Ge, porodica carajan. Ostale dvije skupine poznate su kao Xambioá i Carajá ili Karajá, po kulturi su slični a donekle razlikuju po jeziku. Javahé žive uz rijeku Araguaia na otoku Bananal, najvećem riječnom otoku na svijetu, danas na nekoliko rezervata u državama Tocantins (općina Cristalândia; 330, 1989 i rezervat Boto Velho, 60; 1984]) i Goiás (općina São Miguel) .

## Izvori
Xambioá

**Xambioá** (Chambioa, Karajá do Norte, Sambioá, Ixybiowa, Iraru Mahãndu), pleme američkih Indijanaca porodice Carajan sa rijeke Araguaia u brazilskoj državi Tocantins. Šambioe su danas naseljeni na rezervatu AI Xambioiá, općina Araguaina; 167; 1989)

## Ime
Sami sebe ovim imenom nisu nikada nazivali, a druge Carajá grupe nazivaju ixybiowa, ili ponajprije u odnosu na rijeku Araguaiu kao *iraru mahãdu*, nizvodna ("turma de baixo"; "the bunch from downriver"), ili *ibòò mahãdu* uzvodna grupa ("turma do alto"; "the bunch from upriver"). Naziv Karajá do Norte raširen je među putnicima, misionarima i kod službe za zaštitu Indijanaca, FUNAI (Fundação Nacional do Índio), nekadašnji (SPI; Serviço de Proteção aos Índios).

## Jezik
Jezik ili dijalekt chambioa, član je porodice carajan.

## Etnografija
Šambioe se mogu u osnovi definirati kao ribari, a riba koju love u rijeci Araguaji glavni je izvor proteina. Druga značajna djelatnost je sakupljanje različitog samoniklog voća i kornjačinih jaja po plažama na pritocima Araguaje. Lov koji je saveznim zakonom zabranjen zbog zaštite kišne šume, ograničen je tek na potrebe dobivanja hrane. prije su Indijanci lovili zbog krzna, koja su prodavali i za novac kupovali streljivo za oružje.

Društveni život najizraženiji je tijekom kišne sezone kada se povećavaju razine rijeka. Indijanci se tada okupljaju u svojim najvećim selima. Od raznih obreda najvažniji su obredi inicijacija i razrađen sustav rituala koji se manifestira tijekom ljeta u ceremoniji ijasò anaràky.

## Vanjske veze
* Karajá do Norte
Chiquito

**Chiquito** (Chiquitano, Xiquitano), pleme američkih Indijanaca naseljeno poglavito u Boliviji i susjednom predjelu brazilske države Mato Grosso, jezična porodica chiquitoan. U Brazilu žive na dva rezervata Terra Indígena Chiquitano da Baia Grande u općinima Porto Esperidião, Cáceres, Pontes e Lacerda i Vila Bela da Santissima Trindade; Drugi rezervat je Fortuna, također u općini Vila Bela da Santissima Trindade . Populacija im iznosi negdje do 42,000 (1991 Adelaar) u Boliviji i oko 2.400 u Brazilu. Kroz povijest asimilirali su mnogobrojne manje plemenske skupine. Jezik im ima nekolio dijalekata i čini posebnu porodicu chiquitoan unutar velike porodice Macro-Ge .

Chiquito-područje nekad se prostiralo sve od gornje Guaporé na sjeveru i pa na jug do brijegova na sjevernoj obali rijeke Otuquis, te od rijeke San Miguel na zapadu do rijeke Paraguay na istoku. Kultura im je bila lovačko-ribarska. Svoje ime koje na španjolskom označava *djecu*, dobivaju zbog malenih ulaza u njihove kolibe, u koje se moglo ući tek na koljenima i laktovima. Čikito-Indijanci bili su ratoboran narod, a služili su se i otrovnim strijelama. Neka plemena imala su dobru lončariju i jednostavna tkanja. kanue nisu imali. Monogamija je bila namijenjena običnom puku, dok su poglavice imale pravo na više žena. 

## Izvori
Churapa

**Churapa**, pleme američkih Indijanaca porodice Chiquitoan naseljeni na rijeci río Piray u središnjim predjelima istočne Bolivije. Oko 200 pripadnika (Mayer &amp; Masferrer 1979). Jezično srodni skupinama Manasi, Penoki, Pinyoca i Tao. Prakticiraju nomadsku agrikulturu, lov i ribolov.

## Izvori
Mašubi

**Mašubi** (Maxubi, Mashubi), pleme amerićkih Indijanaca sa rijeke río Mequens u brazilskoj državi Rondônia, na podrućju Reserva Biológica do Guaporé i rezervatu AI Mequens. Mašubije opisuje Percy Harrison Fawcett (1914), koji za njih kaže daq su imali 24 sela, i da ih je bilo preko 2,000. Prema istom izvoru, stanovali su u velikim kolektivnim kolibma nalik košnicama, u kojima je bilo dvadesetak obitelji. Niskog su rasta. Muškarci su nosili dugu kosu, žene kratku. Odjeća muškaraca, se satojala od ukrasa, narukvica od sjemenja i gumenih vrpci obojenih crvenim šarama biljke uruku, koje su nosili oko nožnih članaka i ručnih zglobova. Kroz donju usnu nosili su probodene drvene štapiće a na ušima ukrase od štapići i školjki. žene nisu nosile nikakvog nakita.

Maxubi su bili obožavaoci sunca koje su u svakom selu dva ili tri čovjeka pozdravljala uz neku obrednu pjesmu. Prema Fawcettu imali su i nazive za planete, a zvijezde su nazivali viravira. Uzgajali su duhan i upušili na lulu ili umotan u list kukuruza. Svoje mrtve su Maxubi jeli, dijeleći raskomadano meso rodbini koja stanuje u kući pokojnika, dok su utrobu vadili i sahranjivali je u urni. Kako bi se riješili duha pokojnika, primjenjivali su naročitu ceremoniju, poznatu kao tapi.

Zbog straha od susjednih ljudožderskih plemena, koje zovu maricoxi, imali su organiziranu stražarsku službu na granici svoga teritorija.

Mašubi su jezično pripadali porodici Yabuti. 
## Literatura
* P.H. Fawcett: Kroz prašume Južne Amerike, Zagreb : Kultura, 1956
Caxiné

**Caxiné**, pleme američkih Indijanaca koje je u vrijeme kolonizacije Brazila živjelo u kraju između rijeka Preto i Paraíba . Jezično ih José Ribamar Bessa Freire i Márcia Fernanda Malheiros uz još 22 skupine klasificiraju porodici Puri-Coroado, i dalje velikoj porodici Macro-Ge .

## Izvori
Coroados

**Coroados** (='okrunjeni', od *corona* = kruna) -Pleme američkih Indijanaca nastanjeno prije u dolinama rijeka Paraíba, Pomba i Preto u južnom Brazilu. Podijeljeni bijahu na više lokalnih grupa: Maritong, Tamprum i Sasaricon. Drugi autori spominju plemena: Ocauan, Caraia, Ouanem, Sacarus, Papana i Guarus i Guarulhos. Ova dva posljednja možda su identični. Ime su Coroadi dobili po običaju nošenja tonzure. Jezično su pripadali Velikoj porodici Macro-Ge, porodica Purian i srodni grupama Coropó i Puri. 
Prije kontakta sa bijelim naseljenicima prije kraja 18. stoljeća i Puri i Coroado bijahu lovci i sakupljači šumovitog planinskog područja istočnog Brazila u blizini obale, navodno bez agrikulture. Bijahu organizirani po malenim bandama koje su se sastojale od jedne ili dvije proširene obitelji, to jest nekih 40 ljudi, svaka sa svojim vođom.
Grupe Purian Indijanaca nazivane su u ranim putopisnim izvorima 'primitive savages'. U kasnom 20. stoljeću preostalo je oko 1,000 Coroado Indijanaca.
Coroado Indijance ne smije se pobrkati sa plemenom Coroado Caingang, koji se služe sa barem 3 razna Caingang jezika. Također se ne smiju pobrkati sa plemenom Coronado iz grupe Záparo, koje inače živi u Peruu, niti sa nestalim plemenom Boróro Coroado iz zapadnog Brazila, koje nije nosilo tonzuru nego su ime dobili po pernatim ukrasima na glavi što je nalikovalo tonzuri katoličkih monaha.

## Vanjske veze
* Village of the Coroados, 1824.
Coropó

**Coropó** (Koropó, Cropó, Carpó), pleme američkih Indijanaca porodice Puri-Coroado, naseljeni u 19. stoljeću u istočnobrazilskoj državi Minas Gerais u dolini rijeke rio Pomba  i na Alto Paraíba. Jezično su im najsrodniji bili Coroados i Purí, sa kojima su klasificirani velikoj porodici Macro-Ge.

Kasnije žive sa plemenom Coroado uz rijeku rio Xipotó.
## Izvori
Arikapú

**Arikapú** (Aricapu), pleme američkigh Indijanaca porodice Yabuti, nastanji na gornjem toku Rio Branca, pritoke Guaporé, u brazilskoj državi Rondônia na rezervatima Terra Indígena Rio Branco i Terra Indígena Guaporé, općina Guajará-mirim. Njihovo točno brojno stanje nije poznato (23 prema CIMI-ju ), a broj govornika iznosi 6 (1998 SIL). Njihovi bliži srodnici bili su Maxubí koje 1914. spominje piukovnik Fawcett. Franz Caspar (1955) drži da bi mogli biti identični Maxubima .

## Izvori

## Vanjske veze
*Arikapú
*Arikapu
Guarulho

**Guarulho** (pl. Guarulhos), pleme američkih Indijanaca porodice Puri-Coroado, sa planina Serra dos Órgãos i obala rijeka Piabanha, Paraíba i njihovih pritoka, uključujući i Muriaé u brazilskim državama Rio de Janeiro gdje se nazivaju Guarú i u Minas Gerais, pod imenom Guarulhos. Guarulhosi možda pripadaju široj skupini Coroada. Jezik se naziva guarú ili guarulho.

## Vanjske veze
* Brazilian Tribes 
* A História de Guarulhos
Goyataca

**Goyataca** (Aitacaz, Goitacá, Goitacaz, Goitacazes, Goitaká, Goytacá, Guaitacá, Waitaká, Waitaka, Waytaká).- Indijanski nomadski narod porodice Goyatacan nastanjen u rano kolonijalno doba u brazilskoj državi Rio de Janeiro, na sjevernim ravnicama i slanim močvarama (restingas), blizu rta São Tomé i između lagune Lagoa Feia i ušća Paraíbe. Podijeljeni su na 4 glavne grupe: Goitacá-Mopi, Goitacá-Jacorito, Goitacá-Guassu (Goitacá-Guaçu) i Goitacá-Mirim. Čestmír Loukotka pretpostavlja da bi mogli jezično biti predstavnici populacije Puri-Coroado govornika. Nestali su.
 
## Literatura
* A. Métraux. *Les Indiens Waitaka* (à propos d'un manuscrit inédit du cosmographe André Thevet), 1929

## Vanjske veze
* L'Italia in Brasile - Breve história da cidade de Macaé (RJ)
* Povos Indígenas - Os Primeiros Habitantes
Yabuti

**Yabuti** (Djeoromitxí, Jeoromitxi, Jabutí, Jaboti, Yabytí, Kipiu).- Pleme zapadnobrazilskih Indijanaca danas nastanjeno na području postaje Rio Branco u Rondôniji. Prema PROEL-u preostalo ih je još 100, dok YWAM izvještava da (1990.) još samo petorica ljudi zna ovaj jezik (zvan i jeoromitxi), inače član istoimene porodice i Velike porodice Macro-Ge.

Yabutí su srodni plemenima Arikapú i Mašubi sa kojima pripadaju istoimenoj porodici. U istočnoj Rondôniji zapisani na područku rezervata AI Rio Branco (na kojemu je 1985 bilo 213 Indijanaca iz više plemena -Makuráp i Tupari). Druga grupa bijaše na rezervatu AI Rio Guaporé (sa plemenom Makuráp), municipij Guajará-Mirim, (241 Indijanac |1986), ali iz više plemena, nisu posebno popisivani, pa je brojno stanje Yabutija ostalo nepoznato. Tradicionalno se satoje od 5 podgrupa, to su viz.: Joromité, Kunonerê, Kurofê, Kunambirô i Oricotaré.

## Literatura
* **MINDLIN, Betty.** Antologia de mitos dos povos Ajuru, Arara, Arikapu, Aruá, Kanoe, Jabuti e Makurap. São Paulo : Iamá, 1995. 67 p. 
* **PIRES, Nádia Nascimento.** Estudo da gramática da língua jeoromitxi (jabuti) : aspectos sintáticos das clausulas matrizes. Campinas : Unicamp, 1992. 157 p. (Dissertação de Mestrado)

## Vanjske veze
* Djeoromitxí
Xumetó

**Xumetó** (Xumeto), indijanski narod koji je živio na planinskom području Serra da Mantiqueira u Brazilskoj državi Rio de Janeiro. Jezično su pripadali, prema Loukotki, porodici Puri-Coroado

## Izvori
Kapoxó

**Kapoxó** (Capocho, Kaposhó, Capoxó, Kaposó), pleme američkih Indijanaca nastanjenih u području duž rijeke río Arassuaí u istočnobrazilskoj državi Minas Gerais. Kapoxo jezično pripadaju porodici Machacalian te su srodni ostalim njihovim plemenima među kojima se razlikuje nekoliko jezika ili dijalekata. Istoimeni jezik kapoxo je vjerojatno nestao.
Kumanaxó

**Kumanaxó** (Kumanaso, Cumanaxô, Cumanasho, Kumanasho, Cumanacho), pleme američkih Indijanaca porodice Machacalian, velika porodican Macro-Ge, nastanjeno u šumama istočnobrazilske države Minas Gerais i Bahia, na Suasui Grande . Bili su u ratovima sa Botokudima. Istoimeni jezik cumanacho kojim su govorili nestao je, a potomaka možda imaju u nekom od 14 sela Maxakalí Indijanaca.

## Maleni rječnik
cumanacho... portugalski... hrvatski
* patañon... cabeça... glava
* shuoi... dente... zub
* añibktän... mão... šaka
* kuna?an... água.... voda
* kesham... fogo... vatra
* apukoi... sol... sunce
* a?am... terra... zemlja
* aba?ai... árvore... drvo

## Izvori
Makoni

**Makoni** (Maconi, Macuni, Moaquanhi), pleme istočnobrazilskih Indijanaca sa rijeke río Caravelas i oko Alto do Boisa u državi Minas Gerais . Jezično su pripadali porodici machacalian, velika porodica Macro-Ge.

## Izvori
Maxakalí

**Maxakalí** (Machacali, Maxakali, Maxacali, Machaculi, Maxakuli, Masakari, Maxakari), pleme američkih Indijanaca u brazilskoj državi Minas Gerais, naseljeno oko 100 milja (160 km) u unutrašnjosti od obale. Pleme Maxakalí vodeće je unutar skupine srodnih plemena po kojima cijela grupa i porodica Machacalian dobivaju ovo ime. Ostala srodna plemena su Kapoxó, Monoxo, Kumanaxó, Panháme, Makoni i Paraxín ili Paraxim.

Maxakali žive u blizini izvora rijeke Itanhém u Minas Geraisu i Bahiji. U kasnom 20. stoljeću njihov broj iznosio je oko 400 ; 728 (1994 SIL). danas u 14 sela. 

U vrijeme prvog kontakta sa Portugalcima, oni su bili agrikulturan narod koji je živio od uzgoja kukuruza, krumpira i graha, a neki od njih gajili su i manioku i pamuk upotrebljavajući tek štapove za kopanje. Svoje prehrambene potrebe nadopunjavali su lovom na šumske životinje i ptice, te sakupljanjem voća, oraha, sjemenki i drugog 

Tradicionalna Maxakali-kuća oblika je kupole napravljena od drvenog kostura prekrivenog palminim lišćem, u kojoj živi tek jedna obitelj. Od vlakana unutarnje kore drveta embauba (rod Cecropia), izrađuju mreže, košare, torbe, hamake (viseće ležajeve) i drugo. Luk i strijela osnovno su im oružje. Izvrsni su farmakolozi.

## Izvori
Monoxó

**Monoxó** (Monocho, Monosó, Monaxó, Monã-txiu), jedno od nekoliko plemena američkih Indijanaca nekad naseljeno u graničnom području država Bahia i Minas Gerais uz rijeku Itanhaem u Brazilu i Posto Paraguaçu. Posljednji preživjeli Monoxo, prema Loukotki živio je 1939. na rijeci Itanhaem . Jezično su pripadali porodici machacalian, velika porodica Macro-Ge. 

## Izvori
Pitá

**Pitá**, jedno od nestalih indijanskih plemena koje je u rano doba kolonizacije Brazila živjelo na područje uz rijeku rio Bonito , na području današnje države Rio de Janeiro. Smatra se, pretpostavka Loukotke, da pripadaju porodici Puri-Coroado (23 plemena), a uz njih još je jedanaest živjelo u istoj državi a ostalih 11 na području država Minas Gerais, Espirito Santo i São Paulo. 

## Izvori
Purí

**Purí** (Telikong, Paqui) pleme ili skupina plemena američkih Indijanaca porodice Puri-Coroado, sa rijeka Itabapoana i srednji tok rijeke Paraíba do Sul. Podijeljeni na tri manja plemena Sabonan, Uambori i Xamixuma.

## Vanjske veze
* Um pouco de História
Panháme

**Panháme** (Pañame), pleme američkih Indijanaca sa rijeke Suasui Pequenho u istočnobrazilskoj državi Minas Geraisu . Jezično su pripadali porodici machacalian, velika porodica Macro-Ge.

## Izvori
Akroá

**Akroá** (Acroa, Acoroás, Koroá), jedno od plemena, ili grupa plemena američkih Indijanaca iz središnje grane porodice Ge,  nekada nastanjeno na području današnjih brazilskih država Bahia, Maranhão, Tocantins i Piauí, na izvorima rijeke Rio Parnahyba u Piaui i između Tocantinsa i Rio das balsas, te uz rijeku Corrente u državi Gioás. Istoimeni jezik akroa, koji središnjoj skupini ge jezika pripada zajedno sa jezicima plemena Xakriaba, Xavante i Xerente, nestao je u XIX stoljeću.

Akroá su bili podijeljeni na dvije uže skupine, Acroá-assú ili Veliki  Acroa i Acroá-miring ili Mali Acroa. Indijanci Guegué (Gogué) njihov su ogranak koji je govorio posebnim dijalektom, također su nestali.

## Reference
Akwẽ

**Akwẽ** (Acua, Akuê, Akwen, A’wen, A’we, Awen), skupina plemena i jezika porodice Gé indijanaca, jezična podskupina acua, nastanjenih na području istočnog Brazila u državama Mato Grosso, Tocantins, Goiás, Piauí, Bahia i Minas Gerais. Naziv Akwẽ obuhvaća plemena Xavante (Puscití, Tapacuá, Crisca) i Xerente koji sebe nazivaju oblicima tog imena, kao i jezično srodno pleme Xakriabá ili Chikriaba.

Sa plemenima Akroa i Jeicó (Geicó) jezično čine centralnu gé skupinu .

## Reference
Beiços de Pau

**Beiços de Pau** (sing. Beiço de Pau; Drvene Usne; Tapayúna, Tapayuna, Tapanhuna, Tapanhuma) /beiço =usna i pau, drvo/, pleme američkih Indijanaca porodice Gé u području rijeke Xingu u Brazilu (Mato Grosso). Pod imenom Drvene usne poznati su zbog nakita u obliku drvenog tanjura kojeg nose kao ukras u probijenoj donjoj usni, običaj je raširen kod nekoliko plemena u Americi i Africi.

Danas žive (preostalo ih je nekoliko desetina) u blizini gradova São José do Xingu i Peixoto de Azevedo. Za razliku od pravih Suyá Indijanaca ili Suyá Oriental oni se nazivaju i Suyá Occidental.

## Vanjske veze
* Tapayuna
Timbira

**Timbira** (Timbyra) skupina indijanskih plemena jezične porodice gé iz brazilskih država Pará, Maranhão i Tocantins. 

Jezično su podijeljeni na dvije osnovne skupine: zapadni ili Apinayé i (Istočni koji se dijele na Sjeverne s Gurupy ili Timbira de Araparytíva sa rijeke Gurupy, danas rezervat AI Alto Turiaçu, Creyé ili Crenyé ili Krẽyé de Bacabal (43; 1919) i Nucoecamecran ili Kukóekamekra (Cucoecamecra); i Južne s Gavião do Pará ili Parkáteye, Gavião do Maranhão ili Pucobyé, Krikati, Canela, Krahô), Carateye, Crepumcateye ili Creapimcatage, Crenjé ili Crenge ili Krẽyé de Cajuapára, Nyurukwayé (ili Norocoage), Porecamecra (Purecamecran) i Chakamecra (Chacamecra, Sacamecran, Matteiro).

## Tekst naslova
* gé
Xakriabá

**Xakriabá** (Chacriaba, Xacriabá, Xikriabá, Chicriabá, Chikriabá, Sakriabá, Shakriaba, Shacriaba), pleme američkih Indijanaca porodice Gé, naseljeno na području brazilske države Minas Gerais. Najsrodniji su sa plemenima Xavante i Xerente sa kojima pripadaju užoj skupini Acua ili Akwẽ. Njihova populacija iznosi 4,640 (1995 AMTB) na rezervatu AI Xakriabá u općini Itacarambi, i svega troje na rezervat AI Riachão u općini Rio Pardo; 7.665 (Funasa - 2006) .

## Izvori
Xavante

**Xavante** (Chavante, Shavante; izgovor šavante; A’we, A’wen, Akuê, Akuê-Chavante, Akuen-Xavánte, Akuên-Xavante, Akwẽ, Akwe-Savante, Akwen, Awen).- Pleme iz središnje grane Ges (sing. Ge) ili Jê Indijanaca nastanjeno u brazilskim državama Mato Grosso i Goiás. Danas Xavante, njih oko 8,000 (1994. prema SIL-u), živi u kojih 60 sela između rijeka Rio das Mortes ('Rijeka smrti') i Araguaie, uglavnom uz rijeke Mortes, Culuene, Couto de Magalhães, Boti i Garças.

## Porijeklo i jezik

Plemena Xavante, Xerente i Xakriaba ili Chikriaba kolektivno se nazivaju i Akuê, Akwẽ, Akwen, A’wen, A’we ili Awen. U lingvističkoj literaturi ova središnja Ge skupina poznata je kao Acua. Lingvistički termin je nastao od gore navedenih naziva, kojima oni u vlastitim dijalektima nazivaju sami sebe. Prema ovako sličnim nazivima, daje se naslutiti da je porijeklo Središnjih Ge Indijanca veoma srodno. -U jeziku imaju 13 suglasnika i 13 samoglasnika, od njih 4 su nazalna.

## Život i običaji

Plemena Xavante i Xerente svojevremeno su živjeli duž rijeke Tocantins u Goiasu, pod pritiskom brazilskih seljaka 1840. oni se povlače na svoje sadašnje područje. Negdje do 1940. godina, eventualno 1950. žive bez kontakta s vanjskim svijetom, neuznemiravani. Xavante su bili podijeljeni na dva klana ili polutke nazivane *âwawẽ* i *po'reza'õno*. Ove dvije polutke ili klana bila su naravno egzogamna kao što je to bio slučaj i kod Irokeza. Postojale su i ceremonije uvođenja dječaka u svijet odraslih. Kulminacija ove inicijacije bilo je bušenja uha drvenim štapićima. Ovi štapići kasnije se nose cijeloga života, ali se neprekidno zamjenjuju sve većim i većim. Sela Xavanta bila su postavljena u oblik potkovice, uvijek s ulazom koji gleda prema rijeci. Kuće su velike, od slame, oblika stoga sijena. Lov i ribolov glavno im je zanimanje.
* Lijep opis života ovog plemena, dok još nisu bili u kontaktu s civilizacijom, ostavio nam je Vladimir Kolar u svojoj putopisnoj knjizi 'Usamljene rijeka'.
## Literatura

KOLAR, Vladimir, Usamljena rijeka, Zagreb : Epoha, 1962.

## Vanjske veze
http://www.nativeland.org/circle.html 
&lt;!-- interwiki --&gt;
Xerénte

**Xerénte** (Akuê, Akwẽ, Awen, Akwen, Akuen Serente, Cherente, Sherente, Šerénte), pleme američkih Indijanaca iz središnje skupine brazilskih Gésa, srodni Xavantima. Danas žive u državi Tocantins, u kraju između rijeka Rio do Sono i Rio Tocantins. Populacija im iznosi oko 1.200 (1993 SIL); 1.814 (2000). Lovci, ribari, sakupljači i obrađivači tla. Većina vrtova nalaze se u blizini kuća, uz rijeke i potoke.

Sakupljanje meda, voća i korijenja također ima važan značaj. U prošlosti su (1840.-tih) Xavante i Xerente živjeli duž Tocantinsa u državi Goias, no nakon dolaska bijelih pridošlica obadva plemena su potisnuta sa obala rijeke, a Xerente se nastanjuju na sadašnjem područje prema rijeci Sono. Za razliku od Xavanta, Xerente će od misionara i ranih naseljenika prihvatiti kršćanstvo, a neki će naučit i portugalski jezik.

U drugoj polovici 20. stoljeća integrirali su se u brazilsko društvo, i polako gube kulturni identitet.

## Vanjske veze
* Xerente (Sherente) Indians
A’Ukre

**A’Ukre** (Caiapós-aucres),  jedna od podgrupa Kayapó Indijanaca i istoimeno selo u džungli na području rezervata Área Indígena Kayapó u Brazilu u brazilskoj državi Pará. Selo A’Ukre sastoji se (prema Sandri Peters) od 29 koliba postavljenih u krug oko muškaračke kuće poznate kao *takana*. 

A-ukre su porijeklom od Kubenkrankena (šira skupina Gorotire) od kojih su se odvojili ranih '80.-tih godina i osnovali novo naselje. Ovdje su se počeli baviti proizvodnjom orahovog ulja te prodajom mahagonijevog drveta, danas zaštičenog na šumskom rezervatu Pinkaití. 
 
Populacija: oko 340 pripadnika. 
## Izvori
Kayapós do Sul

**Kayapós do Sul** (Caiapós do Sul, Caiapós Meridionais; Južni Kajapo), južna skupina Kayapó Indijanaca koja se danas vodi kao nestala. Njihov teritorij u vriijeme otkrića zlata na početku 18. stoljeća u Mato Grossu i Goiasu, prostirao se na velikim područjima u Goiasu, jugoistočnog Mato Grossa, sjeveroistočnog i istočnog São Paula, uključujući i područje poznato kao Triângulo Mineiro.

Jezična istraživanja pokazuju (što SIL osporava) da su jedini njihovi potomci Indijanci Panará ili Kreen Akarore kojih se nešto očuvalo na rezervatu parka Xingu u Brazilu.

## Vanjske veze
* Alto Xingu
Suyá

**Suyá** (Kĩsêdjê, Suia, sebe zovu *Mê-kin-se-ji* ili &quot;gente de las grandes plazas circulares&quot;,/, pleme američkih Indijanaca porodice Gé, otkriveno pred kraj 19. stoljeća na obali rijeke Xingu u Brazilu. Otkrio ih je njemački istraživač Karl von den Steinen . 

Danas žive u dva sela na području parka Xingú. Jezično su srodni plemenima Kayapo, a varijantama njihovog jezika govore i Indijanci Beiço de Pau (Drvene Usne ili Tapayúna) i Yaruma. I Suya i srodnici Drvene Usne imaju karakteristične nakite za usne (labrete) i uši, u obliku tanjura (vidi ). 

Populacija im iznosi 196 (1995 AMTB) uključujući ovde i 31 pripanika Drvenih Usana. -Ratari, lovci i ribari. Za razliku od zapadne skupine Beiços de Pau ili Suyá Occidental, nazivaju se i Suyá oriental.

## Izvori
Kreen-Akarore

**Kreen-Akarore** (Kreen-Akarôre, Kren-akarôre, Kren-Akororo, Krenakarore, Krenakore, Índios Gigantes, Krenhakore, Krenakore, Panara, Panará), pleme Gé Indijanaca naseljeno u nacionalnom parku Xingú u brazilskoj državi Mato Grosso; 122 (1995 AMTB), 250 (2004). Lovci, sdakupljači i obrađivači tla. Smatra se da su posljednji ostaci Južnih Kayapoa (Caiapós do Sul), koji su nekad u 18. stoljeću bili rasprostranjeni u sjevernom dijelu države São Paulo, Triângulo Mineira, južnog Goiás, istočnog Mato Grossa i jugoistočnog Mato Grosso do Sula.

Južni Kayaposi su stradali tijekom dugih i krvavih borbi koje su vodili u 18. i 19. stoljeću protiv Portugalaca. Jedina preživjela skupina, Panará, povukli su se duboko u šume sjevernog Mato Grossa, odakle su 1975 preseljeni na Parque Indígena do Xingu.

## Vanjske veze
* Panará (port.
* Panará (eng.)
Pau d'Arco Indijanci

**Pau d'Arco Indijanci** /&lt;small&gt;ime dolazi po rijeci Pau d'Arco, a označava jednu vrstu drveta roda tecoma&lt;/small&gt;/ jedna od skupina Kayapo Indijanaca koja je u 19. stoljeću živjela u području rijeke Araguaia u Brazilu. Naziv Irã-Amráire (Iran-Anráire, Ira-Amaire, Irãamráyre, Ira-amranhre, Irã'ãmranh-re) /= "os que passeiam nas planícies", ili oni koji lutaju ravnicama,/ ne spominje se u Priručniku *Handbook of South American Indians* (1959), nego su opisani kao Pau d'Arco.

Do nastanka skupine dolazi u 19. stoljeću odvajanjem jedne grupe Kayapoa od Apinayé Indijanaca. Na rijeci Pau d'Arco Kayapo su se podijelili na nekoliko skupina, a ovi što su ostali uz nju postat će poznati kao Irã-Amráire ili Pau d'Arco. Od izvornih 3.000 do 1946 preostat će ih svega 6. Ostale dvije skupine koje su se odselile sa Araguaie su preživjele a poznati su kao Gorotire (porijeklom od Goroti Kumrenhtx) i Xikrin (porijeklom od Porekru).

Njihove lokalne skupine ili sela bila su &lt;tt&gt;Kren-re&lt;/tt&gt;, &lt;tt&gt;Nhangagakrin&lt;/tt&gt;, &lt;tt&gt;Kuben Ken Kam&lt;/tt&gt;, &lt;tt&gt;Me Mranh&lt;/tt&gt; i &lt;tt&gt;Mejôt´yr&lt;/tt&gt;.

## Vanjske veze
* Morcego and the Àkkàpa-ri
* Mitos coletados por Nimuendaju (Horda Irãamráyre)
Txukahamãe

**Txukahamãe** (Xukahamães, Txucurramãe, Txukarramãe, Txukahamai, Mentuktire, Schukaramai, Metuktire), jedna od lokalnih skupina Kayapo Indijanaca sa rijeke Xingu, Brazil, koji su nastali raspadom Gorotire Indijanaca između 1900. i 1910. čije je središte od 1880. bio veliki 'grad' Pukatôti (Pyka-tô-ti, &lt;small&gt;lijepo selo&lt;/small&gt; ili &lt;small&gt;veliko selo&lt;/small&gt;; sa 1.000 stanovnika), što se nalazio 60 kilometara južno od  Cachoeire da Fumaça. Druga grupa koja je tada nastala zove se danas Mekranoti. Txukarramãe danas žive na Mato Grossu.

## Izvori
Xikrin

**Xikrin** (Chicrim, Xikri, Uchicrin, Uxikring, Purukarôt; sami sebe nazivaju Put Karôt), ogranak Kayapo Indijanaca porijeklom od skupine sa rijeke Rio Pau d'Arco, pritoke Araguaie u Brazilu, koja je poznata kao Porekru &quot;os homens dos pequenos bambus&quot; ili *narod maloga bambusa*) i koji kreću sjeverno prema rijeci Rio Itacatunas, gdje su se podijelili na 3 skupine Xikrin (Purukarw`yt), Diore ili Djo-re i Kôkôrekre.

Preživjeli Porekry, nazivani i Purukarw`yt ili Purucarod, Putkarôt, danas se sastoje od grupa Xikrin do Bacajá (170) i Xicrin do Cateté (390) u državi Pará na rezervatima Cateté i Trincheira Bacajá, a populacija im iznosi 1.818 (Funasa, 2010). Nakon 1993 osnovali su novo naselje Djudjê-Kô . 

## Izvori
Xikrin do Bacajá

**Xikrin do Bacajá**, jedna od lokalnih skupina Xikrin Indijanaca (ili Purukaród), ogranak Kayapoa, točnije plemena Kôkôrekre čije se selo Bacajá nalazi na srednjem toku rijekle Rio Bacajá, pritoke Xingua u državi Pará, rezervat AI Trincheira-Bacajá.

Populacija im iznosi oko 170.

## Literatura
* Fisher, Bill 1996. Xikrin do Bacajá: no cenro da predação. En: Carlos Alberto Ricardo (ed.), Povos Indígenas no Brasil 1991/1995: 399-401. São Paulo: ISA.
## Izvori

## Vanjske veze
* estudo socioambiental da terra indígena trincheira bacajá
Augutgê

**Augutgê** (Augurge), jedno od plemena Timbira Indijanaca iz istočnog Brazila. Populacija sa kraja 18. stoljeća (prema Curt Nimuendajú), iznosila je između 300 i 500. Spominju se 1816. Nestali.

## Izvori
Canela

**Canela** (Kanela, Canella. U ranijim kronikama nazivani su Capiekran), skupina od tri indijanska plemena porodice gé naseljenih u brazilskim državama Maranhão i jugoistočna Pará. U Kanele pripadaju Ramkókamekra (950), 470 Apanjekra i nestali Kenkateye.

Svoj prvi kontakt s Europljanima imaju negdje u 18. stoljeću. Kako u ovom kraju nema zlata, nafte, kaučukovca, a ni brazilskog oraha, Canele su ostali pošteđeni u svojoj izolaciji sve do današnjih dana. Najbliže 
urbano središte je Barra do Corda, udaljena 3 sata jeepom od sela Canela.

Canele je opisao Curt Nimuendajú koji je živio sa njima 1920.-tih i 1930.-tih godina. Lov, sakupljanje i posijeci-i-spali agrikultura glavne su privredne aktivnosti plemena. Jedan od njihovih simbola kulture je trka stabala poznata među Ge-plemenima i bušenje ušiju (ear-piercing) i umetanje diskova-*kui*, tijekom serije rituala u festivalima khêêtúwayê i pepyê .

Selo Canela bilo je kružno (300 metara u promjeru) i sa oko 1,000 do 1,500 stanovnika, čiji broj nakon pacifikacije 1814. opada 300 (1930), 412 (1960), 514 (1975), 791 (1986) i 903 (1989); (1,337,  9/01/2001.) 

Govore jezikom šire skupine timbira, porodica ge, koji ima dva dijalekta imenovanim po plemenskim nazivima.

## Izvori

## Vanjske veze
*The Canela Indians
*Crocker, William H. The Canela (Eastern Timbira)
*Canella Indians - Brazil 2001 (slike)
Carateye

**Carateye** (Caracategé), pleme iz južne podskupine istočnih Timbira (Timbira Orientais), porodica gé, Brazil, čije se područje nalazilo uz rijeku rio Grajaú. Ovaj kraj kasnije postaje dom plemenu Krepumkateyê
## Izvori
Gavião do Maranhão

**Gavião do Maranhão** (Pykopjê, Piokobgé, Piokobyé, Pukobyé, Pukobiê, Pukopüe, Pukópye, Gavião Pukobyé, Gavião-Pykopjê, Gavião-Katige; Gavião=orao), indijansko pleme iz grupe Timbira, porodica Ges, nastanjeno sa plemenom Guajajara u brazilskoj državi Maranhão na rezervatu Reserva Indígena Governador u općini Amarante do Maranhao.

Brojno stanje im je iznosilo 1.800-2.000 u kasnom 18. stoljeću; 1.000 (1851).; 473 (2005) a žive u tri sela Governador, Rubiácea i Riachinho; 494 (Funasa - 2006) . Sebe označavaju imenom Pykopcatejê.

Druge Gavião grupe poznate su kao Gavião do Pará ili Parkatêjê (Gavião do Mãe Maria, Gaviões), i nesrodna Mondé grupa Gavião de Rondônia.

## Literatura
*BARATA, Maria Helena. A antropóloga entre facções políticas indigenistas : um drama do contato interétnico. Belém : MPEG, 1993.  140 p.  (Coleção Eduardo Galvão)
**Os Pukobie e os Kupen : análise de um drama.  Brasília : UnB, 1981.  177 p.  (Dissertação de Mestrado)
*NEWTON, Dolores.  Social and historical dimensions of Timbira material culture.  Cambridge : Harvard University, 1971.  342 p.  (Tese de Doutorado)

## Izvori

## Vanjske veze
*Agenda Semanal CTI 
*Gavião Pykopjê
Kenkateye

**Kenkateye** (Quencatage, Kencateye, Kenkateie) /Khen-katêyê: mountain people,/ jedno od tri plemena  američkih Indijanaca iz skupine Canela, porodica Gé, koje je obitavalo na području brazilske države Maranhão u planinama Serra das Alpercatas. 

Rana populacija iznosila je oko 300 u kasnom 18. stoljću. godine 1910. bilo ih je 250., a uništili su ih 1913. brazilski rančeri-stočari koji su pobili većinu muškaraca . Kenkateye njih oko 150, su živjeli u selu Chinello. Prema Nimuendajú (1946:30) masakr je bio potpun. William H.Crocker prema iskazima pripadnika plemena Apâniekra i Ramkokamekra nadopunjuje da je u selo ujahalo oko 50 stočara koji su Indijance opili kačasom (cachaça; liker od šećerne trske), nakon čega su pobili oko 50 muškaraca. Žene, djeca i nešto muškaraca izbjeglo je plemenima Apanyekra i Krahó . -Danas se vode kao nestali.

## Izvori
Krikati

**Krikati** (Krĩkatí, Krinkati, Cricati, Caracaty, Caracati, Caracatine, Krikateye, Cricatage), pleme američkih Indijanaca iz skupine Istočnih Timbira, naseljeno u brazilskoj državi Maranhão u blizini rijeke Tocantins. Sami sebe nazivaju Krikateye (“o povo da aldeia grande”; *narod velikog sela*. &lt;small&gt;Aldeja je indijansko selo&lt;/small&gt;).

Populacija: 1.000 u kasnom 18 .stoljeću; 300 (1853); 420 (1995).

## Literatura
* Lave, Jean Carter (1967). "Social Taxonomy among the Krîkati (Gê) of Central Brazil." Ph.D. thesis, Harvard University.

## Izvori

## Vanjske veze
* Krikati/Pukobye
Krẽyé de Bacabal

**Krẽyé de Bacabal** (Creyé, Crenyé), jedno od tri plemena sjeverne skupine Istočnih Timbira iz države Maranhão, Brazil, jezične porodice Gé. Ostala dva plemena su Nucoecamecran i Timbira de Araparytíva ili Gurupy. U kasnom 18 .stoljeću bilo ih je oko 800, a 1862. preostalo ih je 87 . Ne smiju se brkati sa južnijim plemenom Krẽyé de Cajuapára .

## Izvori

## Vanjske veze
**Fundação Universidade do Tocantins
Krẽyé de Cajuapára

**Krẽyé de Cajuapára** (Krenyê do Cajuapara; Sami sebe nazivaju Krẽyé), pleme američkih Indijanaca iz skupine Istočnih Timbira sa gornjeg toka rijeke Gurupy u Brazilu. Jezikom se razlikuju od srodnog plemena Krẽyé de Bacabal, a oba pripadaju porodici Ge . Populacija im je iznosila oko 400 u kasnom 18. stoljeću; 100 (1915)..

## Izvori
Kukóekamekra

**Kukóekamekra** (Cucoecamecra, Nucoecamecran), jedno od plemena sjeverne skupine Istočnih Timbira, jezična porodica Gé, sa rijeka Mearim i Grajaú u brazilskoj državi Maranhão. 

U kasnom 18 .stoljeću populacija im je iznosila 800, a 1862 popisano ih je 158.

## Izvori
Nyurukwayé

**Nyurukwayé** (Norocoage, Norocoagêz, Niurukuayé), izumrlo pleme brazilskih Ge Indijanaca nekad naseljeno zapadno od rijeke Tocantins i južno od plemena Apinayé u Goiásu. Pripadali su južnoj grani Istočnih Timbira. Ime označava i istoimeni jezik norocoage, kojim se ovo pleme služilo.

Izvorna populacija (kasno 18. stoljeće) iznosila je između 300 i 500.

## Izvori

## Vanjske veze
* GLOSSARY
* JÊ
Apâniekra

**Apâniekra** (Apanhecra, Apãnjêkra, Canela Apâniekra, Kanela Apaniekra, Apaniekrá, Apanyekra, Aponegicran), jedno od plemena američkih Indijanaca iz grupe Canela, porodica Gé, nastanjeno u brazilskoj državi Maranhão. Apanjekre nisu bili nikada jako brojni. U kasnom 18. stoljću bilo ih je između 400 i 500.. Procjenjeno je (Nimuendajú) da ih je 1929. bilo oko 130, a kasnije im broj polako raste: 205 (1970.; Crocker); 213 (1971.); 225 (1975.); 458 (2000.), no ipak su dosta malobrojniji od svojih prvih rođaka Ramkókamekra.

Sami sebe nazivaju Canela Apâniekra, a Apâniekra znači (=narod piranja; "o povo indígena da piranha"), radi njihovog običaja bojenja donjeg dijela čeljusti crvenom bojom. 
Prvi spomen o njima čini se da potječe od vojnog časnika Francisco de Paula Ribeiro, s kraja prve dekade 19. stoljeća, a tada su živjeli u krajevima zapadno od Kapiekrana, odnosno uz rijeke Itapicuru i donji Alpercatas, kao i u dolinama rijeka Parnaíba i Balsas. U drugoj polovici 20. stoljeća njihova sela su kod Águas Clarasa (1958) i Porquinhos (1960) i nešto kasnije kod Rancharie.

I Apanyekrá i Ramkokamekrá imali su isti sistem srodstva, te nazivali 'ocem' i sina očeve sestre. No ovaj običaj (terminologiju) Apanjekre su napustili krajem 1960.-tih godina. Stanište je matrilokalno, klanova nema, ali postoje dobni razredi. Poglavicu bira vijeće staraca. 
Lov, ribolov i tropska agrikultura i sakupljanje glavne su ekonomske aktivnosti. Pjesme, ritam i plesovi identični su im sa onima od Ramkokamekra, a izvode se uz pratnju maracá-zvečki, a jedan od festivala je i riblji festival (Tepiakwá) i obredi inicijacije * 'Khêêtúwayê e Pepyê' *. 
Pleme poznato kao Kenkateye, njihov su ogranak koji se odcijepio 1860. a 1913. su masakrirani i nestali. Selo: Porquinhos.

## Izvori

## Vanjske veze
* William H.Crocker, The Canela (Eastern Timbira), I: An Ethnographic Introduction
Ramkókamekra

**Ramkókamekra** (Ramakókamekran, Ramkokamekran, Rankôkãmekra, Remkokamekrã, Rancocamecra, Ramkokamecra, Canela Ramkókamekra, Canela Rankokamekrá, Kanela Rankokamekra, Capiecran, Merrime), Jedno od 3 Canela plemena danas naseljeni na rezervatu Kanela u brazilskoj državi Maranhão. Populacija im je u kasnom 18. stoljeću iznosila 800; 300 (1935); a u novije doba 833 (1990) u općini Barra da Corda, ukupno 950 (1995).

Govore dijalektom jezika canela koji pripada široj skupini timbira .

## Izvori
Istoćni Timbira

**Istoćni Timbira** (Timbira Orientais), jedan od dva glavna ogranka istočnobrazilskih Timbira Indijanaca, koji se dalje granaju na dvije skupine, sjevernu (Timbira Orientais do norte) i južnu (Timbira Orientais do sul). Zajedno sa zapadnim ogrankom Timbiras Ocidentais (obuhvaćaju Apinayé) ili Zapadnim Timbirama kolektivno su nazivani Timbira.

Sjeverna skupina Timbira Orientais Indijabaca sastoji se od tri glavna plemena, to su Timbira de Araparytíva sa rijeke Gurupy koji govore jezikom gurupy a žive danas na rezervatu Alto Turiaçu; Crenyé ili Creyé ili Krẽyé de Bacabal, 43 (1919); Kukóekamekra.

Južna skupina *Timbira Orientais do sul* sastoji se od plemenskih grupa koje govore svaka svojim jezicima i dijalektima.Obuhvaća: Krẽyé de Cajuapára; Krikatí; Gavião do Maranhão ili Gavião-Pukobyé; Gaviões (ili Gavião do Mãe Maria, Parkatêjê); Crepumcateye ili Creapimcatage; Krahô; Põrekamekra (Porecamecra, Purecamecran)); Carateye; Nyurukwayé (Norocoage); Chakamecra (Sacamecran, Matteiro); Kanela s: Kénkateye, Apâniekra, Ramkókamekra .

## Reference

## Vanbjske poveznice
* Timbira
Txakamekrá

**Txakamekrá** (Çàkamekra, Tchakamekra, Sakamekran, Sacamecran, Mateiros, Mucurkatejê), pleme iz skupine Timbira, porodica ge, koje je živjelo na području istočnobrazilske države Maranhão. 

Rana populacija iznosila je oko 800 (kasno 18. stoljeće, a 1855. svedena je na svega 40 osoba

## Izvori
Macro-Panoan

**Macro-Panoan** (Macro-Pano-Tacanan), velika porodica indijanskih jezika i plemena iz Južne Amerike koja dobiva ime po glavnoj porodici Panoan. Ostali članovi, treba ih uzeti sa rezervom, ove Velike porodice su: Charruan, Guaycuruan, Lulean, Mascoian, Mataco-Macan, Mosetenan, Tacanan, Vilelan; McQuown (1955), Greenberg (1956).

Ova Velika porodica obuhvaća kojih 50 jezika

Greenberg (1987) je dijeli na: 
:A) Charrua
:B) Lule-Vilela
:C) Mascoia
:D) Chimane (Mosetene)
:E) Mataco-Guaicuru
::Guaicuru
::Mataco
:F) Pano-Tacana
::Pano
::Tacana

## Reference

## Vanjske veze
* Tronco Macro-Panoano
Macro-Guaycuruan

**Macro-Guaycuruan**, porodica indijanskih jezika iz sjeverne Argentine, Bolivije i Paragvaja koja se po nekim autorima (Joseph Greenberg, Morris Swadesh) sastoji od skupina ili podporodica Mataco-Macan ili Mataco-Maca i Guaycuruan koje se danas vode po drugoj klasifikaciji kao samostalna porodica Mataco-Guaicuru. Nadalje obuhvaća jezike Indijanaca Lule i Vilela iz sjeverne Argentine, koje se također ponekad vode kao jedna porodica, Lule-Vilela; Mosetenan iz Bolivije, Mascoian iz Paragvaja i Charruan iz Urugvaja. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Joseph H. Greenberg, Merritt Ruhlen
Mataco-Guaicuru

**Mataco-Guaicuru**, ime dano porodici indijanskih jezika nastaloj sjedinjavanjem samostalnih porodica Mataco-Macan i Guaycuruan, čiji se jezici govore na sjevernu Argentine i susjednim područjima Bolivije i Paragvaja. Danas je predstavljaju 12 jezika, od čega pet među Mbayá Indijancima i 7 među plemenima Mataco i Maccá.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Charruan

**Charruan**, porodica indijanskih jezika i plemena iz Urugvaja i susjednih predjela Argentine i Brazila, sada potpuno izumrla. Porodica dobiva ime po Charrúa Indijancima, ostali članovi bili su: Beguá, Bohane, Chaná, Guenóa (Güenoa), Minuane (Minuano) (u Entre Ríos, Argentina), Timbúes, Yaro.

Alexander F. Chamberlain porodicu vodi kao samostalnu, isto čine i Rivet i Loukotka. Porodicu Charruan mlađi lingvisti ponekad povezuje sa Guaycuruan jezicima u širu porodicu Guaycuru-Charruan.

## Vanjske veze
* Familia Charrúan
Charrúa

**Charrúa**, indijanski narod porodice Charruan porijeklom iz Urugvaja, odakle su se nakon što su došli do konja prodrli u područje Argentine. Charrue po kulturi pripadaju području Pampa, kao i plemena Huarpe, Chana-Mbegua, Querandi, Minuane, Puelche, Pehuenche, Poya i Tehuelche. Staroj izvornoj charrua-kulturi ekonomija se temelji na lovu nandua i jelena, te sakupljanju divljeg voća, korijenja, nanduovih jaja. 

Uz obalu su Charrue imali kanue dužine 12 hvati (21.9 metara)i bavili se ribolovom sa mrežama a ribu su znali i sušiti i konzervirati za kasniju upotrebu.

Od oružja su imali bole, luk i strijelu sa kamenim vrškom, praćku i kratka koplja, koja su zamijenili dugim kopljem nakon što je uveden konj. Kolibice su im bili vjetrobrani od četiri u tlo zabijena kolca, prekrivene rogožinom od trave, bez stropova, da bi kasnije konstruirali kolibe od granja, dijelom prekrivene kožama. 

Odjeća se sastojala od krznenog ogrtača urešenog geometrijskim figuricama i kratke kožne suknjice. Tetoviranje je bilo uobičajeno, a kitili su se i perjem i nosili narukvice od ribljih kostiju.

Charrue su bili poligamni, ali ne često, dok rastave bijahu rijetke.
Guaycuruan

**Guaycuruan** je porodica indijanskih jezika iz sjeverne Argentine, južnog Brazila i manjim dijelom Paragvaja. Porodica je dobila ime po Guaycurú ili Guaicurú Indijancima, poznatima i kao Mbayá. Članovi porodice su: Abipón /plemena: Riikahè, Yaaukanigá, Nakaigetergehè/, Caduveo (Cadiguegodí ili Kadiwéu; potomci Mbayá), Guetiadegodi (Gueteadeguo, Guatiadeo, Uatadeo, Ouaitiadeho), Apacachodegodeguí (Apacachodegodegi, Apacachodeguo, Apacatchudeho, Pacajudeus), Eyibogodegí, Gotocogegodegí, Lichagotegodi (Icachodeguo, Xaguetéo, Chagoteo), Sarigue, Gulgaissen, Magach, Mepene, Mocoví, Toba, Pilagá, Payagua, Aguilot.

## Klasifikacija
:::** ''Mbaya-Guaycurú'' **: 

1) **[[Guachí]]**

2) **[[Mbaya]]**, uključuju:
:XVIII. stoljeće
* Cadiguegodis (ili Caduveo), s:
** Cadiguegodis (Caduveo),
** Apacachodegodegi (Apacachodeguo),
** Lichagotegodis.
* Gocogotegodis,
* Eyibogodegí,
* Guetiadegodis,
* Bentuebeo.

:XIX. i XX. stoljeće
* Caduveo (noviji naziv Kadiwéu). 

3) **[[Guaycurú]]**, s:
* Guaycurú,
* Guaicurutí.
* Guatatas,
* Yapirues,
* Naperus,
* Comocaya,
* ¿Tapayaes? 

:::** ''Grupa ribereño ili obalna grupa'' **: 

4) **[[Payagua]]**, s:
* Sarigué,
* Agacé.

5) **[[Coñamec]]**,

6) **[[Mepene]]**s, s:
* Yaukanigas.

7) **[[Ingatús]]**,

8) **[[Beayes]]**,

9) **[[Bereses]]**,

10) **[[Tendeaes]]**. 
 
:::** ''Grupa meridional (južna grupa)'' **:

a) subgrupo central ili središnja podgrupa: 

11) **[[Toba]]**, s:
:XVI-XVII. stoljeće
* Komekec,
* Nogogayes,
* Naticas,
* Mogosmas,
* Chiroquinas,
* Tapicosique,
* Dapicosique. 

:XIX-XX. stoljeće
* Taroolec (tobas bolivianos),
* Tobas occidentales (Zapadni Tobasd),
* Ñachilamólnec (tobas de Sombrero Negro),
* Tobas orientales, s:
** Takischec,
** Laagañasik,
** Shiwlik,
** Tagñilek,
** Dapigenlek (Dapicosiques),
** Olegegánal,
** Iolopí.

12) **[[Pilagá]]s**,

13) **[[Aguilot]]**,

14) **[[Karraim]]**. 

b) subgrupo sur ili južna podgrupa : 

15) **[[Mocoví|Mocovies]]**, s:

:XVII-XVIII. stoljeće
* Mohoyes,
* Aguilot,
* Palomos, s:
** Labradillos.
* Copogni,
* Pelones,

XVIII-XIX-XX. stoljeće
* Jogongaek,
* Sanjavierinos,
* Sampedrinos,
* Calchineros,
* Capilleros,
* Noenagacec,
* Ischipile’ec. 

16) **[[Abipón|Abipones]]**, s:

:XVII. stoljeće
* Chaguahazagues,
* Estoyubec.

:XVIII-XIX. stoljeće
* Rukahes ili Riikahè,
* Naquetagués,
* Acaguitaggauehec,
* Yaukanigas (stari Mepenes).
* ¿Cayjafaes?,
* Sauceros.

## Jezici
* Abipon [axb], Argentina. †
* Kadiwéu [kbc], Brazil, 1.590 (1998 ISA).
* Mocoví [moc], Argentina, 4. 530 (2000).
* Pilagá [plg], Argentina, 4.000 (2004 FEL).
* Toba [tob], Argentina, 19.800 (2000 WCD); Paragvaj 1.510 (2007 Perik)Ethnologue (16th).

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Timbira de Araparytíva

**Timbira de Araparytíva** (Timbira de Araparitíua; Gurupy), jedno od tri plemena sjeverne skupine Istočnih Timbira. Živjeli su na području uz rijeku Gurupy u sjeveroistočnom Brazilu, država Maranhão a zatim na rezervatu AI Alto Turiaçu sa Tupian plemenima Guajá, Tembé i  Urubu. Jezik im se prema rijeci naziva gurupy .

Populacija je u kasnom 18. stoljeću iznosila oko 400; 43 (1914).
## Izvori
Apacachodegodegi

**Apacachodegodegi** (Apacachodegodeguí, Apacachodeguo, Apacatchudeho, Pacajudeus) /&quot;gente del país de los ñandúes&quot;; Os Habitantes dos Campos das Emas/. je jedna od lokalnih grupa Mbaya Indijanaca, uže grupe Cadiguegodi, porodica Guaycuruan, iz Paragvaja i Brazila. 

Apacachodegodegui ili 'narod nandua', apaq =nandu, (vidi)su govorili jezikom ili dijalektom istočne grane Mbaya, i srodni su plemenima iz južnobrazilske države Mato Grosso do Sul, Lichagotegodí (Ikatxodéguo, Icachodeguo), Gotocogegodegí ili Gotocogegodeguí i Eyibogodegí . 

Na područje Chaca na obale rijeke río Apa i Jejuí migriraju 1670-tih godina. 

## Reference
Bentuebeo

**Bentuebeo** (Beauquiechos), jedna od lokalnih skupina Mbaya Indijanaca, jezična porodica Guaycuruan, nastanjeno u 18. stoljeću negdje u južnim predjelima brazilske države Mato Grosso do Sul . O njima je malo poznato. Nestali su.

## Izvori
Cadiguegodi

**Cadiguegodi**, preci suvremenih Caduveo Indijanaca sa juga brazilske države Mato Grosso do Sul koje pripada široj skupini Mbaya. Zbog ratova, ubijanja vlastite i prisvajanja djece iz drugih plemena, što je bio čest običaj Guaycurúa, današnji im potomci Caduveo jedva imalo pripadaju po krvi.

U 18. stoljeću sastojali su se od tri lokalne skupine i plemena, to su Cadiguegodi vlastiti, Apacachodegodeguí, Lichagotegodi . .

## Povezano
* Caduveo, Mbaya.

## Izvori