Ljubka Šorli

**Ljubka Šorli** (Tolmin, 1910. – Gorica, 1993.), slovenska pjesnikinja i učiteljica.

## Biografija
Ljubka Šorli rođena je u Tolminu 19. feburara 1910. od oca Luke, kožara, i majke Alojzije rođene Mlakar, koja je isprva bila domaćica, a kasnije trgovkinja. Imala je brata i dvije sestre.

Izbijanjem Prvog svjetskog rata porodica je se povukla kod rodbine u Jesenice. Tu je pohađala osnovnu školu, ali ju je završila u Tolminu, gdje je završila i srednju školu 1923. godine. Otac je umro nakon povratka iz vojske 1925. Teret porodice pao je na majku koja je otvorila svoju radnju. U godinama 1923/25. Ljubka je pohađala trgovačku školu u Gorici i zaposlila se u trgovini.

Odrastala je u slovenskom nacionalnom i kulturnom okruženju: radila je sa mladima u kulturnim i svjetovnim organizacijama, zamjenjivala orguljaša u župi, vodila djevojački zbor. Upoznala je Lojzeta Bratuža, učitelja, zborovođu, skladatelja, za kojeg se udala u jesen 1933. godine. Imali su kćer Lojzku i sina Andreja.

Lojze Bratuž je bio progonjen od fašista zbog svjesnog slovenstva. Bio je više puta zatvaran. 27. decembra 1936. bio je prisiljen popiti staklenku od litre motornog ulja pomiješanog sa benzinom. Nakon velikih muka umire 16. februara 1937. godine.

Šorlijeva je također uhićena zbog nacionalnog djelovanja i povezanosti sa porodicom Premrl. Preživjela je torturu pod povjerenikom Collottijem, a potom je poslana u logor Zdravščina kod Gorice, gdje je preživjela s mišlju: 

8. septembra 1943., raspadom Italije, vratila je se s dvoje djece u Tolmin. U pučkoj školi u kojoj je pohađala učiteljski tečaj ponuđeno joj je mjesto učiteljice. Potom je pohađala tečaj u Gorici, kamo se vratila 1946. Najprije je radila kao tajnica na slovenskom učiteljskom fakultetu, a zatim je od 1948. do umirovljenja 1975. predavala u Gorici i u gotovo svim školama u okolnim selima. Uključivala se u šira kulturna događanja, djelovala je u raznim društvima, objavljivala u časopisima, posjećivala razne priredbe i književne večeri.

Umrla je 30. aprila 1993. Njoj je posvećena jedna bista kiparice Milene Braniselj u Erjavčevaoj ulici u Novoj Gorici, a uz nju je i spomenik njezinog supruga.

## Djela
Njezina djela su obilježena iskustvom rata i progona, opjevavaju slovenska mjesta, prirodu i vjerske tradicije. Mnoge njene pjesme sadrže domoljubnu tematiku, izražava ljubav, pripadnost domovini i poštovanje prema materinjem jeziku. Tako je u sonetu *Slovenska govorica* 1945. izrazila misao da je jezik najdragocjeniji dar prirode, temeljni znak postojanja naroda. U početku je objavljivala u župnim časopisima na slovenskom jeziku, koji su u fašističkom razdoblju bili ilegalni. Sramežljiva i suzdržana ličnost, dugo je bila nepoznata i slovenskoj javnosti. Posljedice Prvog svjetskog rata, izbjeglištva, talijanske okupacije, fašističkog ugnjetavanja trajno su obilježile njezin rad i život. Stvarala je liriku karakterističnu za razdoblje između dva rata. Učestala je tematika vezanost za rodnu zemlju, prvenstveno rodnog mjesta Tolmina i okolice, Soče i okolice, Goriških brda, Krasa, *[[Beneška Slovenija|Beneške Slovenije]]* i Kanalske doline. Vjera ima posebno značenje, u njoj pjesnikinja pribjegava svojom boli i tjeskobom. Slične teme pojavljuju se u djelima za mlade, uglavnom uz tematikama prirode, njezine mijene, životinjskog i biljnog svijeta u prvom planu. Poštivala je metričke zakonitosti, pjesme su skladne, raspoređene u geometriji strofe, metra i rime, često podvrgnute pravilima sonetne forme. U njezinim je pjesmama izražena muzikalnost, mnoge su njezine pjesme uglazbljene zahvaljujući Bratuževoj i Vodopivčevoj.

Šorlijevi radovi objavljivani su u mnogim časopisima, kalendarima i novinama. Prvu pjesmu *Naš božič* je objavila u đačkom ilegalnom cikostilu *Soča* 1927/28. Prva tiskana pjesma objavljena je 1929. u *Mladici*. Objavljivala je u Kalendaru Goriške Mohorjeve družbe, sudjelovala je i u iseljeničkom listu *Duhovno življenje* i njegovom prilogu za djecu *Božje stezice* (Argentina, 1935.), u časopisima *Zrna* i *Zarja*, a nakon rata pjesme su joj objavljivane u listu *Mlada Setev* (1947.) i vjerskom časopisu *Ave Maria*.

Omladinskom poezijom Šorlivija se počela baviti oko 1950. Pjesme, igrice i bajke objavljivala je u omladinskom listu *Pastirček*. Zatim je sakupila neke pjesme i objavila ih u zbirci *Veseli ringaraja. Pesmi za otroke* 1983. godine. Svojim pjesmama nastojala je djeci približiti domovinu, ljubav prema njoj i jeziku, poštivanje vrijednosti i života. Napisala je stô dvadeset i osam pjesama, od kojih je četrdeset i osam uglazbljenih.

### Poezija
#### Zbirke
* *Detece sveto, pet božičnih pesmi za dvoglasni mešani zbor orgelsko spremljavo* (1932)
* *Venec spominčic možu na grobu* (1957)
* *Izbrane pesmi* (1973)
* *Pod obokom čarobnim* (1987)
* *Rumeni ko zlato so zdaj kostanji, pesmi rodnemu Tolminu* (1985)
* *Križev pot* (1994)
* *Via Crucis / Križev pot* (19991, 20002)
* *Tolminske pesmi* (2003, posthumno)

#### Pjesme
* *Alojzu Gradniku ob stoletnici rojstva* (1982)
* *Božična noč* (1976)
* *Čriček* (1976)
* *Danes prvič v šolo grem* (1951)
* *Jesenski čas* (1967)
* *Kukavici* (1978)
* *Mladini* (1982)
* *Narava časti Marijo* (1952)
* *November* (1955)
* *Otroci pesniku Prešernu* (1963)
* *Pesem primorske mladine* (1979)
* *Pomlad prihaja* (1968)
* *Pozimi iz šole* (1953)
* *Prvi sneg* (1962)
* *Slovo od počitnic* (1959)
* *Srečku Kosovelu* (1974)
* *V pričakovanju Miklavža* (1958)
* *V zimski dan* (1961)
* *Velika noč* (1964)
* *Vrabček jeseni* (1976)
* *Zajček* (1975)
* *Žalostna pravljica* (1975)
* *Zimi v slovo* (1969)
* *Zvonček*

### Proza
* *V Katoliškem glasu* (1956)
* *V Mavrici* (19751, 19772)

## Prijevodi
Nemali broj pjesama Ljubke Šorli preveden je na talijanski jezik, jer je djelovala u inozemstvu, gdje je njezino kulturno djelovanje bilo visoko cijenjeno.

## Nagrade
Godine 1979. primila je papinsku nagradu „Pro Ecclesia et Pontifice” koju joj je dodijelio gorijski nadbiskup Cocolin.

## Povezano
* Slovenska književnost

## Napomene

## Reference

## Literatura

*  
* 
* 
*