open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Manirizam

**Manirizam** (italijanski *manierismo*) poseban likovni izraz u razdoblju između visoke renesanse i baroka;
traje odprilike od 1520/1530. do 1600. godine.

Značajna je pojava prvenstveno u talijanskom slikarstvu (Pontormo, Parmigianiono, Bronzino), a manje u kiparstvu (Cellini, Giovanni da Bologna).
Obilježja manirizma su odstupanje od harmonične uravnoteženosti i renesansne kompozicije, a u koloritu su jaki kontrasti tame i svjetla. Proporcije likova su izdužene, izrazi lica ekstatični, a milje u kojem su smještene figure i grupe ostaje neodređen ili samo nagovješten.
Zimske olimpijske igre 1932.

**III. Zimske olimpijske igre - Lake Placid 1932**

Igre su originalno trebale biti održane u Kaliforniji, ali su zbog nedovoljnog snijega premještene u Lake Placid. Svečano ih je otvorio Franklin Delano Roosevelt, tadašnji guverner države New York.
Zimske olimpijske igre 1936.

**IV. Zimske olimpijske igre - Garmisch-Partenkirchen 1936**

Igre su održane u bavarskim selima Garmisch i Partenkirchen, koje su posebno za tu prigodu, i na inicijativu Adolfa Hitlera, objedinjene u novu administrativnu cjelinu zvanu Garmisch-Partenkirchen.
Ljetne olimpijske igre 1932.

**X. Olimpijske igre - Los Angeles 1932** su bile teško pogođene velikom ekonomskom krizom, jer veliki broj naglo osiromašenih država jednostavno svojim sportašima nije mogao priuštiti putne karte do Los Angelesa. Zato je na tim igrama sudjelovalo dva puta manje sportaša nego u Amsterdamu četiri godine ranije.

Ni u samim SAD Olimpijada nije izazvala neko zanimanje. Igre je otvorio potpredsjednik Charles Curtis.

No, Igre su ostale upamćene kao prve radi kojih je sagrađeno Olimpijsko selo.

Jugoslavija se našla na listi učesnika, iako je JOK odlučio da se ne učestvuje zbog visokih troškova putovanja, zahvaljujući atletičaru Veljku Narančiću, koji je o svom trošku otputovao i SAD i takmičio se u bacanju diska.

## Jugoslavija na igrama
Oficijelno Jugoslovenski olimpijski komitet nije doneo odluku o učešću naših sportista na Igrama u Los Anđelesu, niti je prijavio za takmičenje atletičara dr Veljka Narančića, koji se takmičio u bacanju diska i sa 36,51 m zauzeo 17. mesto u konkurenciji 18 takmičara iz 11 zemalja.

Narančića je za igre prijavio Milivoje Naumović, jugoslovenski konzul u San Francisku, a Organizacioni komitet je ovu prijavu prihvatio pošto je saglasnast dao Sigfrid Edstrem, predsednik Međunarodne amaterske atletske federacije.

## Vanjske veze

* http://www.oks.org.rs/takmicenja/olimpijske-igre/letnje-olimpijske-igre/x-igre-los-andeles-1932/
Ljetne olimpijske igre 1936.

**XI. Olimpijske igre - Berlin 1936**

Berlinska olimpijada 1936. godine je jedan od najvećih, najvažnijih, najuspješnijih, ali i najkontroverznijih događaja u olimpijskoj historiji. Međunarodni olimpijski komitet je godine 1931. odlučio da se igre održe u Berlinu, djelomično u nastojanju da se ispravi nepravda zbog berlinske olimpijade zakazane za 1916. godinu, a neodržanu zbog izbijanja prvog svjetskog rata.

U međuvremenu je u Njemačkoj na vlast došla nacistička stranka Adolfa Hitlera. Ona je igre vidjela kao zlatnu priliku da promovira svoj režim, odnosno potvrdi Njemačku kao veliku silu.

Uložen je veliki napor da se igre organiziraju što je bolje moguće, te uz mnogo propagande te korištenja novih medija kao što su film i radio. Berlinska olimpijada je ostala upamćena i kao prva olimpijada, odnosno važniji događaj koji je prenošen putem televizije. Čuvena filmska umjetnica Leni Riefenstahl je igre ovjekovječila u svom dokumentarnom filmu *Olimpijada*, koji se, usprkos svoje propagandne prirode, smatra jednim od najboljih djela tog žanra.

Iako su igre izazvale pozive na bojkot od strane antifašističke javnosti, na same sudionike je olimpijski spektakl imao snažan učinak. Mnogi su na osnovu olimpijade stekli pozitivno mišljenje o nacističkoj Njemačkoj. Crni američki sportaš Jesse Owens je, tako, tvrdio da je bio iznenađen kako mu jedan rasistički režim može iskazivati poštovanje koje nije iskusio u nekim dijelovima vlastite zemlje.

Jugoslavija učestvuje sa 86 sportista u 11 sportova, a jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj.

## Jugoslavija na igrama
Jugoslavija na Igrama u Berlinu učestvuje sa 86 sportista u 12 sportova: atletici, biciklizmu, vaterpolu, gimnastici, veslanju, gimnastici, jedrenju, kajaku i kanuu, mačevanju, plivanju, rvanju i skokovima u vodu.

Jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj, osvojivši drugo mesto u vežbi na krugovima. U Berlinu Štukelj je završio svoju olimpijsku karijeru sa ukupno šest medalja – tri zlatne, jednom srebrnom i dve bronzane.

Taj učinak obezbedio mu je titulu najuspešnijeg olimpijca Jugoslavije svih vremena.

Jugoslavija je zauzela 27. mesto među zemljama osvajačima medalja.

## Vanjske veze

* United States Holocaust Memorial Museum - Online Exhibition: Nazi Olympics: Berlin 1936 
* United States Holocaust Memorial Museum - Library Bibliography: 1936 Olympics 
* http://www.oks.org.rs/takmicenja/olimpijske-igre/letnje-olimpijske-igre/xi-igre-berlin-1936/
Zimske olimpijske igre 1948.

**V. Zimske olimpijske igre - St. Moritz 1948**

V. Zimske Olimpijske igre su bile prve održane nakon pauze izazvane drugim svjetskim ratom, odnosno prvi olimpijski događaj nakon dvanaest godina.
Ljetne olimpijske igre 1948.

**XIV. Olimpijske igre - London 1948** su bile prve održane nakon drugog svjetskog rata. Originalno su Olimpijske igre trebale biti održane 1940. godine u Tokiju, ali je izbijanje drugog japansko-kineskog rata dovelo do odluke da se umjesto toga održe u Helsinkiju, a igre 1944. godine u Londonu. No, u međuvremenu je izbio drugi svjetski rat pa su ti planovi bačeni u vodu.

O organizaciji igara se razmišljalo i u Beogradu, pravljeni su planovi za Olimpijski stadion na Kalemegdanu, što je inženjerska komora kritikovala.

Igre su održane pod snažnim dojmom rata, u Londonu koji se oporavljao od posljedica bombardiranja Luftwaffe i čije je stanovništvo živjelo u oskudici. Zbog toga je donesena odluka da se na Igre ne pozovu predstavnici Njemačke i Japana, koje su tada bile pod savezničkom okupacijom.

S druge strane su na Igrama prvi put sudjelovali predstavnici Indije i Pakistana kao nezavisnih država.

## Reference
Ljetne olimpijske igre 1952.

**XV. Olimpijske igre - Helsinki 1952**

Odluka da se XV. Olimpijske igre održe u Helsinkiju je donešena godine 1947. kada je Helsinki uspio pobijediti u konkurenciji Amsterdama i pet američkih gradova. Time se Međunarodni olimpijski odbor djelomično htio odužiti Helsinkiju, koji je bio predviđen za domaćina Olimpijade 1940. godine, neodržane zbog izbijanja drugog svjetskog rata.

Te su igre važne po tome što je na njima prvi put sudjelovao Sovjetski Savez, a prekinuta je i zabrana sudjelovanja njemačkih sportaša, iako su sudjelovali samo sportaši iz zapadnog dijela.

Jedno od najvećih iznenađenja Olimpijade bila je Mađarska koja se okitila s 42 medalje, došavši na drugo mjesto iza SAD i SSSR.

## Popis sportova
Plivanje, skokovi u vodu i vaterpolo su smatrani različitim disciplinama istog sporta.

Na Igrama su bila i dva demonstracijska sporta: rukomet na otvorenom i inačica bejzbola nazvana finski bejzbol.

## Popis podjele medalja
(Medalje domaćina posebno istaknute)
Zimske olimpijske igre 1960.

**VIII. Zimske olimpijske igre - Squaw Valley 1960**

Zimska olimpijada 1960. godine u Squaw Valleyu je predstavljala prvi olimpijski događaj na kojemu su radi što boljeg računanja rezultata korišteni IBM-ovi kompjuteri.
Ljetne olimpijske igre 1960.

**XVII. Olimpijske igre - Rim 1960**

 
U Rimu su se Olimpijske igre trebale održati još 1908. godine, ali su lokalni organizatori, nakon erupcije Vezuva 1906. godine, od toga odustale, pa su igre umjesto toga održane u Londonu.

Rim je pravo na domaćinstvo Igara 1960. godine izborio u konkurenciji s Lausanneom, Bruxellesom, Detroitom, Ciudad de Mexicom i Budimpeštom.

Na rimskoj Olimpijadi su se zlatnim medaljama ovjenčali buduća boksačka zvijezda Muhammad Ali (koji je tada nastupao pod imenom Cassius Clay) i budući grčki kralj Konstantin II.

Najveća heroina igara bila je američka atletičarka Wilma Rudolph, koja je osvojila tri medalje u sprintu usprkos toga što je u djetinjstvu bila preboljela dječju paralizu.

Najveći događaj Igara bila je utrka u maratonu, gdje je sudjelovao Etiopljanin Abebe Bikila. On je trčao bosonog, a dodatna motivacija mu je bila to što su se igre održavale u Italiji koja je 1935. godine bila napala i osvojila njegovu zemlju u italijansko-etiopskom ratu. Uspio je ne samo pobijediti nego i postaviti svjetski rekord u maratonu od 2 sata, 15 minuta i 16,2 sekunde. Abebe Bikila je tako postao prvi crni Afrikanac sa zlatnom medaljom.

Rimska Olimpijada je bila posljednja na kojoj će sudjelovati Južna Afrika pod režimom apartheida.
Zimske olimpijske igre 1964.

**IX. Zimske olimpijske igre - Innsbruck 1964**

Igre su ostale upamćene po prvom smrtnom slučaju zabilježenom u historiji zimskih olimpijada. Australski alpski skijaš Ross Milne se sudario s drvom za vrijeme probne vožnje spusta.
Ljetne olimpijske igre 1964.

**XVIII. Olimpijske igre - Tokio 1964**

Tokio je bio određen za domaćina Olimpijskih igara 1940. godine, ali je Međunarodni olimpijski komitet nakon japanske invazije na Kinu domaćinstvo predao Helsinkiju, da bi te igre bile definitivno otkazane izbijanjem drugog svjetskog rata.

Slično kao i u slučaju Berlina 1936, odnosno Helsinkija 1952. godine, MOK je udijelio Igre Tokiju u nastojanju da se simbolički izbrišu efekti svjetskih ratova na olimpijski pokret.

Japanski organizatori su, pak, Igre shvatili kao sjajnu priliku da pokažu kako je novi, moderni Japan okrenuo leđa svom nekadašnjom ekstremnom nacionalizmu i militarizmu, te da je spreman postati odgovornim dijelom međunarodne zajednice. To je također bila prilika da Japan svijetu pokaže efekte poslijeratnog privrednog čuda te da se nametne kao ekonomska i tehnološka sila.

Igre su ušle u historiju kao prve koje su pomoću satelita prenošene na televizijske ekrane diljem svijeta.

Tokijska Olimpijada je većini sudionika ostala u izuzetno dobrom sjećanju. Često se za nju govorilo da predstavlja posljednju "dobru" Olimpijadu, odnosno da je bila najbliža olimpijskim idealima i neopterećena demonstracijama, politikanstvom, bojkotima i krvoprolićima koja će bacati sjenu 
na buduća olimpijska natjecanja.

Događaji oko tokijske olimpijade su temelj zapleta za film *[[Koračaj, ne trči]]*, posljednji u kome je igrao veliki holivudski glumac Cary Grant.
Jernej Kopitar

**Jernej Kopitar** (rođen 21.8.1780. u Repnju, umro 11.8.1844. u Beču) je bio slovenački lingvista. 

1808. godine objavio je prvu slovenačku gramatiku, *Grammatik der slavischen Sprache in Krain, Karnten und Steyemark*. Bio je najznačajniji saradnik Vuka Karadžića u radu na srpskom književnom jeziku.

Bio je član bečke dvorske biblioteke i cenzor slovenskih i novogrčkih knjiga. Radio je na stvaranju zajedničkog književnog jezika Slovenaca, a pomogao je i projektu Vuka Karadžića u oblikovanju srpskog književnog jezika temeljenog na narodnom govoru. Naime, Jernej Kopitar je preveo (*istolkovao*) reči na nemački i latinski jezik. Kada je Vuk Karadžić došao u Beč 1813. nakon Prvog srpskog ustanka, napisao je knjigu o propasti tog ustanka. Zamolio je Jerneja, kao cenzora slovenskih knjiga u Beču da mu je objavi. Jernej to nije učinio ali se zainteresovao za rad Vuka Karadžića, pa mu je već naredne godine objavio 
* „Pismenicu serbskoga jezika po govoru prostoga naroda napisanu“ kao i 
* „Malu prosto-narodnju slavenoserbsku pjesnaricu“. 
Do kraja Kopitarevog života, među njima je vladalo izuzetno prijateljstvo i borba za narodni srpski jezik kao zvaničan u Srbiji.

Kao Vukov saradnik Jernej ga je savjetovao:
# da objavi prvu gramatiku srpskog jezika
# da prikuplja a zatim objavi narodne umotvorine
# da prikuplja reči narodnog govora kako bi izdao Prvi srpski rečnik

## Povezano
* Slovenska književnost

## Vanjske veze

* 
* Josip Marn, Kopitarjeva spomenica, 1880 http://www.archive.org/details/kopitarjevaspom00marngoog
Kalifornija

**Kalifornija** (eng. *California*) je američka savezna država na jugozapadu Sjedinjenih Američkih Država, koja se proteže uz obalu Tihog oceana.

*Kalifornija* graniči sa američkim saveznim državama Oregonom i Nevadom te meksičkom saveznom državom Baha Kalifornija na poluotoku Donja Kalifornija.

## Porijeklo imena
Ime Kalifornija je mitskog porijekla. Španjolac Montalvo je 1510. objavio roman u kojem se spominje otok imena Kalifornija. Otok je prepun zlata, a nastanjuju ga prekrasne Amazonke kojom vlada kraljica Califia. Kada su 1535. vojnici Hernana Cortesa stigli u Baha Kaliforniju, mislili su da je to otok i dali mu ime po Montalvovoj knjizi.

## Gradovi

Od 1854. glavni grad Kalifornije je Sacramento. Najvažniji gradovi su Los Angeles, drugi po veličini grad u SAD-u, a s okolnim mjestima jedno od najvećih metropolitanskih područja na svijetu, zatim San Francisco kao centar šireg naseljenog područja oko zaljeva San Francisca, San Francisco Bay Area.

Drugi važni gradovi su San Diego, San Jose, Oakland, Santa Barbara, Ventura, Anaheim, Santa Ana, Newport Beach i San Bernardino.

## Geografija

Kalifornija leži na spoju dvije tektonske ploče, na jarku San Andreas, zbog čega su u cijeloj toj regiji potresi vrlo česti.

Dva velika planinska lanca prolaze Kalifornijom od sjeveroistoka ka jugozapadu: obalne planine na zapadu i Sierra Nevada na istoku. Time je zemlja podijeljena na šest dijelova koji se fizički razlikuju:

Između ta dva planinska lanca leže doline Sacramento i San Jaquin koje su dobile ime po dvije glavne rijeke i velike su oko 77 000&nbsp;km².

Obalni pojas je velik oko 109 000 km², a rijeke koje njime protiču su kratke, izviru u planinskom području i najčešće njima voda teče samo u kišnom razdoblju. Najvažnije su Salinas koji utječe u ocean kod Montereya, Gayama ili, još češće zvana Santa Maria i Santa Ana.

Na istoku države je područje Sierra Nevada veliko oko 100 000 km². To se područje lagano spušta prema zapadu, a prema istoku strmo i surovo.

Dolina rijeke Klamath, velika oko 20,000&nbsp;km² surova je i ispresijecana dubokim kanjonima.

Kalifornijski dio velikog bazena koji se nalazi između rijeka Columbia i Colorado s jedne i Sierra Nevade s druge strane je njegov istočni dio i velik je oko 50 000&nbsp;km². To je isušeno i divlje razrovano područje gdje se u okrugu Inyo nalazi i Dolina smrti (Death Valley).

## Etničke zajednice
* Achomawi, Alliklik, Atsugewi, Bear River, Cahuilla, Chemehuevi, Chilula, Chimariko, Chumash, Coast Yuki (Ukhotno'm.), Costanoan (Ohlone), Cupeño, Diegueño (Kumeyaay), Esselen, Fernandeño, Gabrielino, Huchnom, Hupa, Juaneño, Kamia, Karok, Kato, Kawaiisu, Kitanemuk, Konomihu, Koso, Lassik, Luiseño, Maidu, Mattole, Miwok, Nicoleño, Nomlaki, Nongatl, Okwanuchu, Patwin, Pomo, Salinan, Serrano, Shasta, Sinkyone, Tolowa, Tübatulabal, Vanyume, Wailaki, Wappo, Whilkut, Wintu, Wiyot (Wiki, Wiyot, Batawat), Yahi, Yana, Yokuts, Yuki, Yurok.
Zimske olimpijske igre 1956.

**VII. Zimske olimpijske igre – Cortina d'Ampezzo 1956** održane su u Italiji 1956. godine.

U junu 1939. godine je Međunarodni olimpijski komitet odlučio da Cortina d'Ampezzo postane domaćinom zimske olimpijade 1944. godine, ali ta olimpijada nije održana jer je izbio drugi svjetski rat.

Nakon završetka rata zimske olimpijade su održane u St. Moritzu i Oslu, da bi Cortina d'Ampezzo došla na red tek 1956. godine.

Ova zimska olimpijada je bila prva na kojoj su sudjelovali sportaši iz Sovjetskog Saveza. Oni su svoj debi okrunili s najvećim brojem medalja od svih drugih država-sudionica.

Zimske olimpijske igre 1956. godine bile su prve na kojima su nakon drugog svjetskog rata nastupili sportaši iz oba dijela podijeljene Njemačke. Oni su nastupali zajedno, kao "Udruženi njemački tim".
Ljetne olimpijske igre 1956.

**XVI. Olimpijske igre - Melbourne 1956**

Odluka da se Olimpijske igre 1956. godine održe u Melbourneu donešena je godine 1949. Tada je Melbourne pobijedio u konkurenciji s Buenos Airesom, Ciudad de Mexicom i šest američkih gradova.

S obzirom da su se igre održavale u južnoj hemisferi, njihovo održavanje je moralo biti pomaknuto za kraj godine, kada je Melbourneu toplije vrijeme. Zbog australskih propisa o karanteni konja, konjički događaji su morali biti održani u Stockholmu.

Olimpijada 1956. bila je zasjenjena s dvije teške svjetske krize koje su izbile prije njenog održavanja. Sueska kriza i anglo-francuska invazija Egipta je bila povod Egiptu, Libanonu i Iraku da bojkotiraju igre.

Drugi, mnogo značajniji događaj bila je antikomunistička pobuna u Mađarskoj i sovjetska vojna intervencija. Smatrajući Sovjete agresorom, Španija, Holandija i Švicarska su bojkotirale igre u znak protesta.

Sportaši iz Mađarske su, pak, propušteni kroz sovjetske kontrolne točke te su sudjelovali na Igrama, a ždrijeb je odlučio da se u polufinalnoj utakmici sastanu mađarski i sovjetski vaterpolo tim. To je dovelo do legendarne utakmice u kojoj se bazen navodno zacrvenio od krvi. Polovica svih mađarskih igrača je odlučila da se nakon Olimpijade više ne vrati u domovinu.

Igre je bojktirala i Narodna Republika Kina, u znak protesta što se dozvolilo da se Tajvan natječe pod imenom Republike Kine.
Zimske olimpijske igre 1968.

**X. Zimske olimpijske igre - Grenoble 1968**

Zimske Olimpijske igre u Grenobleu su bile prve na kojima je Zapadnoj i Istočnoj Njemačkoj dozvoljeno da nastupaju pod zasebnim zastavama.

Također je to bio prvi olimpijski događaj koji je dobio svoju maskotu - skijaša *Schussa*.

Na ovim Igrama je prvi put uvedeno obavezno testiranje na doping i seks-kontrola.

Junak Igara bio je francuski alpski skijaš Jean-Claude Killy, koji je osvojio tri zlatne medalje.
Zimske olimpijske igre 1972.

**XI. Zimske olimpijske igre - Sapporo 1972**

Zimska olimpijada se u Sapporou trebala održati još 1940. godine, ali je, slično kao i ljetna olimpijada u Tokiju, otkazana zbog japanske najezde na Kinu. Slično kao i u slučaju Olimpijade u Tokiju osam godina ranije, Međunarodni olimpijski komitet je nastojao izbrisati sve efekte drugog svjetskog rata na olimpijski pokret.
Ljetne olimpijske igre 1972.

**XX. Olimpijske igre - München 1972**. Međunarodni olimpijski komitet je u julu 1966. godine odredio da se XX. Olimpijske igre održe u Münchenu, koji je tada bio dijelom Zapadne Njemačke. München je domaćinstvo izborio u konkurenciji s Detroitom, Madridom i Montrealom.

Slično kao i organizatori tokijske olimpijade osam godina ranije, zapadnonjemački organizatori su Olimpijske igre shvatili kao priliku da svoju zemlju predstave kao konačno lišenu mračne prošlosti vezane uz drugi svjetski rat, kao i da pokažu dostignuća njemačkog privrednog čuda. U Igre je uložen veliki novac, sagrađena moderna infrastruktura i niz objekata kojima se München dan-danas ponosi.

Igre su bile službeno označene kao "Sretne igre", i organizatori su inzistirali na opuštenoj atmosferi, nastojeći postići što je moguće veći kontrast sa spektaklom i nacističkim konotacijama berlinske Olimpijade.

Međutim, upravo je ta opuštenost bila jednim od faktora koji je omogućio palestinskim teroristima da izvrše prepad na Olimpijsko selo i otmu izraelske sportaše u događaju koji će postati poznat kao minhenski masakr. To krvoproliće, najveće u historiji Olimpijskih igara, bio je traumatičan događaj koji je zasjenio sva natjecanja. Ali, usprkos svemu, Međunarodni olimpijski komitet je donio kontroverznu odluku da se Igre ipak nastave, nastojeći dokazati kako je olimpijska ideja ipak jača od terorizma.
Zimske olimpijske igre 1976.

**XII Zimske olimpijske igre - Innsbruck 1976**

U maju 1970. godine je Međunarodni olimpijski komitet odlučio da se Zimske olimpijske igre 1976. godine održe u Denveru, u američkoj federalnoj državi Colorado. Međutim, u dvije godine se ispostavilo da će troškovi izgradnje olimpijske infrastrukture biti tri puta veći od planiranih. Igrama su se također oštro usprotivili lokalni ekolozi. Zbog toga je propao referendum na kojem je stanovništvo Denvera trebalo izglasati povećanje poreza s ciljem financiranja Igara. Nakon toga su lokalni organizatori odustali od održavanja Igara.

MOK se stoga okrenuo Denverom konkurentu - Whistleru u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija. No, ubrzo nakon te odluke su u toj provinciji održani izbori, na kojima je pobijedila Nova demokratska stranka, neprijateljski nastrojena prema Igrama.

Nemajući druge alternative, MOK se okrenuo Innsbrucku, koji je već imao infrastrukturu sagrađenu za Zimsku olimpijadu 1964. godine.
Ljetne olimpijske igre 1976.

**XXI. Olimpijske igre - Montreal 1976**

Pripreme za održavanje Olimpijskih igara u Montrealu bile su pod snažnim dojmom masakra koji se dogodio na prethodnoj Olimpijadi u Münchenu. U nastojanju da se takav događaj više nikada ne ponovi, poduzete su dosada nezapamćene mjere sigurnosti.

Sjenu na Igre je, pak, bacio bojkot 22 afričke države koje su tako reagirale na MOK-ovo odbijanje zahtjeva da se Novi Zeland isključi sa Igara, nakon što je novozelandski ragbijaški tim bio igrao u Južnoj Africi pod režimom apartheida. MOK je svoju odluku obrazložio s time da ragbi nije olimpijski sport.

Kasnije se ispostavilo da je najveći problem montrealske Olimpijade financijske prirode. Loša administracija, inflacija i ekonomske nedaće izazvane naftnom krizom dovele su do enormnog rasta troškova, pa Olimpijske igre 1976. i dan-danas drže rekord kao najskuplje u historiji. Mnogi od olimpijskih objekata, uključujući stadion, nisu bili dovršeni kao što je bilo planirano. Montreal je nakon Igara godinama bio prisiljen otplaćivati dugove, pa se Olimpijske igre 1976. drže kao jednom od većih financijskih katastrofa u modernoj historiji.
Demokratska stranka

**Demokratska stranka** je naziv za političke stranke u mnogim zemljama.
* Demokratska stranka (Srbija), je politička stranka lijevog centra u Srbiji
* Demokratska stranka SAD, je jedna od dvije vodeće političke stranke u SAD
* Demokratska stranka (Italija), je italijanska politička stranka socijaldemokratske, socijal-liberalne i levo-hrišćanske orijentacije
* Demokratska stranka (Guam), 
* Demokratska stranka (Jugoslavija), je naziv za političku stranku koja je djelovala u Jugoslaviji od 1919. do 1946. godine
* Demokratska stranka (Sjeverni Marijanski Otoci), 
* Demokratska stranka Bocvane,
Ljetne olimpijske igre 1968.

**XIX. Olimpijske igre - Mexico City 1968**

Ciudad Mexico je izborio pravo na održavanje Igara 1963. godine u konkurenciji s Detroitom, Buenos Airesom i Lyonom.

Kasnije su se javili mnogi koji nisu bili oduševljeni tim izborom, jer se Ciudad Mexico nalazi na nadmorskoj visini od 2000 m, te je to utjecalo na mnoge sportaše koji se tome nisu bili u stanju prilagoditi. S druge strane, mnogo godina se tvrdilo da je rekord od 8,9 m u skoku u dalj, koji je bio postigao Bob Beamon, posljedica upravo tih okolnosti.

Igre su postale poznate i zbog uvođenja flop tehnike u skoku uvis, koji je donio zlatnu medalju Dicku Fosburyju.

Na Igrama je prvi put diskvalificiran sportaš zbog pozitivnog testa na doping - švedski petobojac Hans-Gunnar Liljenwall.

No, Igre su, kao nikada dotada, bile zasjenjene burnim političkim događajima koji su se u to doba događali u svijetu - vijetnamskim ratom, rasnim nemirima u SAD, studentskim nemirima širom svijeta te invazijom Varšavskog pakta na Čehoslovačku.

Tako je samo deset dana prije održavanja Igara u Ciudad Mexicu je policija poubijala nekoliko stotina studenata u zloglasnom Tlateloco masakru.

Na samim Igrama je velike simpatije pobrala čehoslovačka gimnastičarka Vera Časlavska, koja je iskoristila Igre i zlatnu medalju kako bi javno osudila sovjetsku invaziju i okupaciju svoje zemlje.

S Igara je svijet obišla i slika dvojice crnih američkih sportaša Tommieja Smitha i Johna Carlosa koji su dobijanje zlatnih i srebrnih medalja iskoristili kako bi na olimpijskom podiju svijetu pokazali pozdrav vezan uz američke crnačke nacionaliste. Zbog te geste su izbačeni iz američkog olimpijskog tima te im je doživotno zabranjeno učešče na Olimpijskim igrama.

Jedna od heroja Igara bila je Đurđica Bjedov iz Splita, koja je osvojila zlatnu medalju u plivanju.
Novo Mesto

**Novo Mesto** (njemački: *Neumarktl*) je grad u Sloveniji od 23.212 stanovnika, on je i administrativni centar Mestne občine Novo mesto na istoku Slovenije.
## Geografija
Novo Mesto leži u dolini rijeke Krke u Dolenjskoj, gotovo jednako udaljeno od Ljubljane (74 km) i Zagreba (74).
## Historija
Grad je osnovao 7. aprila 1365. vojvoda Rudolf IV. Habsburški, na prostoru gdje dotad nije bilo nikakvog naselja, i nazvao ga po sebi - *Rudolfsvert* (nj. *Rudolfswerth*). Ipak su ga ljudi radije nazivali *Nojmarktl* (*Neumarkt*, Novi trg) nego *Rudolfsvert*, i to zbog toga jer je doista bilo novo.

Kao i svi Dolenjski gradovi i Novo Mesto je trpilo osmanske napade, ali su gradski bedemi bili dovoljno snažni, pa ga nikad nisu uspjeli zauzeti. Kad je minula opasnost od njihovih napada, bedeme su djelomično porušili 1786., tako da se od njih danas mogu vidjeti samo fragmenti.

## Znamenitosti
Na brdu iznad grada su se 1472. naselili franjevci i izgradili svoj samostan, kad je 1746. carica Marija Terezija osnovala gimnaziju nastavu je povjerila franjevcima, oni su je održavali sve do 1870. kad je školstvo postalo sekularno, u ingerenciji države.
## Poznati sugrađani
* Božidar Jakac (1899. - 1989.), slikar i grafičar
* Leon Štukelj (1898. - 1999.), gimnastičar i olimpijac
## Gradovi prijatelji

## Privreda
Novo Mesto je poznato po farmaceutskoj industriji - **Krka**, i po tvornici automobilskih prikolica i kamp kućica - **Adria**.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Novo Mesto
Zimske olimpijske igre 1984.

**XIV. Zimske olimpijske igre - Sarajevo 1984**

Sarajevo je organizaciju zimske olimpijade dobilo u konkurenciji s japanskim Sapporom i zajedničkom kandidaturom švedskih gradova Falun i Göteborg. MOK se pri tome djelomično vodio političkim razlozima - kao nesvrstana zemlja, tadašnja Jugoslavija je davala manje prilike za hladnoratovske bojkote - no glavni je motiv ipak bila želja da se Igre, kao simbol svjetskog mira i bratstva među ljudima - održe u gradu koji je dotada obično bio vezivan za izbijanje prvog svjetskog rata.

Za vlasti Jugoslavije sarajevska Olimpijada je bila sjajna prilika da državu svijetu predstave u najboljem mogućem svjetlu, i u tom nastojanju ih nije omela ni velika ekonomska kriza koja je SFRJ bila pogodila početkom 1980-ih. U Igre su utrošena velika sredstva, te sagrađen veliki broj impozantnih građevina i ostale infrastrukture. U tome su vlasti imale podršku Sarajlija, a već prije samog održavanja su Igre dovele do povećanja interesa za zimske sportove, dotada gotovo nepoznate u tom dijelu Jugoslavije.

Igre su među sudionicima, a i među gledateljima ostale u vrlo dobrom sjećanju. Domaćinima je posebno bilo drago što je slovenski alpski skijaš Jure Franko osvojio srebrnu medalju u veleslalomu - prvu medalju koju će Jugoslavija dobiti na zimskim olimpijadama. Franka su Sarajlije na skijalištu bodrile s transparentima na kojima je pisalo *Više volimo našeg Jureka, nego domaćeg bureka*, ili kraće *Volimo Jureka, više od bureka*.

Ipak, najveće zvijezde sarajevske Olimpijade su bili sudionici natjecatelja u umjetničkom klizanju. Najbolji dojam je ostavio britanski par Jayne Torvill i Christopher Dean koji su osvojili zlatnu medalju u plesu. Na Igrama je zlatnu medalju dobila i istočnonjemačka klizačica Katarina Witt koju je upravo sarajevska olimpijada učinila jednom od najvećih sportskih ikona kraja 20. vijeka.

ZOI 1984 se često smatraju najblistavijim trenutkom u historiji Sarajeva, Bosne i Hercegovine i Jugoslavije, i u mnogo čemu su predstavljale antitezu svega što je Sarajevo pogodilo osam godina kasnije. Zbog toga se javila inicijativa da Sarajevo postane domaćin nove zimske olimpijade, koja bi se 2014. održala na 30. obljetnicu ZOI 1984, odnosno 100. obljetnicu sarajevskog atentata, te tako zauvijek zakopala mračnu prošlost.
Ljetne olimpijske igre 1984.

**XXIII. Olimpijske igre - Los Angeles 1984**

Odluka da se Olimpijske igre održe u Los Angelesu je donešena 18.5. 1978. Los Angeles je bio jedini grad-kandidat, i nitko na to nije imao zamjerke. S obzirom da su prethodne igre udijeljene sovjetskoj Moskvi, u jeku detanta se smatralo da je ravnotežu između dvije tadašnje supersile dobro održati tako da slijedeće Igre održe na teritoriju SAD.

No, to je imalo neočekivane i nepredviđene posljedice nakon nove eskalacije hladnog rata izazvane sovjetskom invazijom na Afganistan. Nakon što su SAD 1980. SAD u znak protesta organizirale bojkot moskovske Olimpijade, SSSR je odgovorio istom mjerom tako što je 8.5. 1984. najavljen bojkot od strane 14 zemalja tadašnjeg Istočnog bloka.

Jedina zemlja istočnog bloka koja nije bojkotirala Igre bila je Rumunjska. Zbog toga su je gledatelji na olimpijskom stadionu posebno toplo pozdravili za vrijeme svečanog mimohoda na otvaranju Igara, a slično su pozdravljeni i predstavnici Jugoslavije koju su mnogi u publici pogrešno držali dijelom istočnog bloka.

Američki organizatori nisu bili nimalo obeshrabreni niti pretjerano razočarani ionako očekivanim bojkotom. Nedolazak istočnih sportaša samo je omogućio američkim i drugim sportašima da osvoje zlatne medalje na njihov račun. Zbog toga su Igre postale prilično popularne u SAD i zasada predstavljaju jedine koje su ostvarile financijsku dobit.

Za američke organizatore je isto tako bilo važno da četiri godine nakon moskovske Olimpijade dokažu tehnološku i svaku drugu superiornost nad svojim ideološkim suparnikom. Zato su Igre bile izvrsno organizirane i prepune spektakla, čemu je svoj doprinos dao i Hollywood. Igre je bio otvorio predsjednik Ronald Reagan, kojemu će njihov uspjeh izvrsno doći za vrijeme kampanje za njegov izbor.

Prije samih Igara su uloženi veliki napori i uvedene dotada nezapamćene mjere sigurnosti kako se ne bi ponovio minhenski masakr. Neke od tih priprema su 1983. godine postale inspiracijom za zaplet filma *[[Plavi grom]]*.

Sovjetski bojkot losanđeleske Olimpijade je potakao američkog televizijskog magnata Teda Turnera da organizira Igre dobre volje kao svojevrsnu alternativu olimpijadama, odnosno kao priliku vrhunskim sovjetskim i američkim sportašima da konačno odmjere snage jedni s drugima.
Berlinale

**Berlinski međunarodni filmski festival** ili **Berlinale** je jedan od najvažnijih filmskih festivala u Evropi i svijetu. Održava se jednom godišnje u februaru (2006. godine od 9. do 19. februara). 
Prvo otvaranje festivala bilo je 6. juna 1951. godine i održavao se u ljetno vrijeme sve do 1978. godine od kada se održava u februaru svake godine. Najbolji film se nagrađuje sa Zlatnim medvjedom (*Goldener Berliner Bär*), dok najbolji režiser, glumac i glumica dobijaju Srebrnog medvjeda (*Silberner Berliner Bär*).

Žiri ovog festivala uvijek uzima u obzir da se na festivalu nađu filmski radovi iz svih krajeva svijeta. 


|Berlinale Palast 2007
Datoteka:Internationalkma.jpg|Kino International
Datoteka:Cubix2008.jpg|Cubix Kino
Datoteka:delphiberlin.jpg|Delphi Filmpalast
Datoteka:Wendersinterview.JPG|Wim Wenders
Datoteka:SharonStoneBerlinale.jpg|Sharon Stone


## Nagrade i priznanja
* Zlatni medved - nagrada za najbolji film festivala
* Srebrni medved - nagrada se dodeljuje u 6 kategorija: 
** najbolja režija
** najbolji glumac
** najbolja glumica
** najbolja muzika
** izvanredno umetničko dostignuće 
** nagrada žirija (Großer Preis der Jury)
* Kristalni medved
* Berlinale Kamera
* Zlatni počasni medved – Nagrada za životno delo
* Der Blaue Engel – nagradu dodeljuje AGICOA
* Alfred-Bauer-Preis
* Teddy Award – gej-lezbejske nagrade za filmove sa LGBT tematikom.
* LVT-Manfred-Salzgeber-Preis (od 1999)
* Panorama-Publikumspreis (od 1999)
* Großer Preis und Spezialpreis des Deutschen Kinderhilfswerkes (*Generation*)
* Dialogue en perspective (*Perspektive Deutsches Kino*)
* Shooting Star – priznanje za evropske mlade talente 

## Povezano
* Filmski festivali
* Zlatni medvjed
* Film

## Vanjske veze

* Službena stranica festivala
Jasmila Žbanić

**Jasmila Žbanić** (rođena 19. 12. 1974. u Sarajevu) je bosanskohercegovačka režiserka. 

## Biografija
**Jasmila Žbanić** diplomirala je na ASU Sarajevo, na Odsjeku za filmsku i pozorišnu režiju. Osnivačica je udruženja umjetnika *Deblokada*.
Njen film Grbavica je na Berlinskom Filmskom Festivalu 2006. godine dobio glavnu nagradu *"Zlatni medvjed"* kao najbolji film. Pored glavne nagrade, film *Grbavica* osvojio je još dvije nagrade na Berlinaleu 2006. - Nagradu ekumenskog žirija i Nagradu za mir.

## Nagrade
* Nagrada "Zlatni medvjed" za igrani film "Grbavica"
* Nagradu ekumenskog žirija za igrani film "Grbavica"
* Nagrada za mir za igrani film "Grbavica"
* Nagrada "Veliki pečat" za najbolji film u regionalnoj konkurenciji I međunarodnog festivala dokumentarnog filma "ZagrebDox"
* Nagrada Soros centra za savremenu umjetnost za film "Autobiografija"
* Nagrada Soros centra za savremenu umjetnost za film "Poslije, poslije"
* Specijalna nagrada na SFF-u 1998 za dokumentarni film "Noć je, mi svijetlimo"
* Nagrada žirija New York Expo Film Festivala 1999 za dokumentarni film "Noć je, mi svijetlimo"
* Special Mention na Alpe Adria Film Festivalu za dokumentarni film "Crvene gumene čizme"

## Filmografija
* "Grbavica", igrani film, 2006.
* "Rođendan", 2004.
* "Sjećaš li se Sarajeva", 2003.
* "Crvene gumene čizme", dokumentarni film, 2000.
* "Ljubav je...", 1998.
* "Noć je, mi svijetlimo", dokumentarni film, 1998.
* "Poslije, poslije", 1997.
* "Autobiografija", 1995.

## Vanjske veze

* 2004. intervju
Grbavica (film)

**Grbavica** je dramski film bosanskohercegovačke režiserke Jasmile Žbanić. Film je koprodukcija Bosne i Hercegovine, Austrije, Njemačke i Hrvatske uz pomoć ZDF-a i TV-kanala ARTE. Govori o posljedicama silovanja tijekom rata u Bosni i Hercegovini kroz primjer jedne samohrane majke koja taji svojoj kćeri porijeklo njenog oca.

## Radnja filma

Esma živi sa svojom 12-godišnjom kćerkom Sarom na Grbavici, sarajevskom naselju. Majka kćeri taji istinu o njezinom ocu, istinu da je ona plod ratnog silovanja. Sara živi u uvjerenju da je kći stradalog ratnog heroja. Esma je primorana zaposliti se kao konobarica kako bi kćeri osigurala novac za školski izlet. Škola omogućava besplatno putovanje učenicima ratnih heroja. Kako Esma nije u mogućnosti doći do takve potvrde za Saru, Sara odlučuje sama doći do istine o svojem ocu.
## Glavne uloge
* Mirjana Karanović - Esma Halilović
* Luna Mijović - Sara 
* Leon Lučev - Pelda 
* Kenan Ćatić - Samir 
* Jasna Ornela Bery - Sabina  
* Dejan Ačimović - Čenga 
* Bogdan Diklić - Šaran 
* Emir Hadžihafizbegović - Puška 
* Ermin Bravo - Profesor Muha 
* Semka Sokolović-Bertok - Peldina majka 
* Maike Höhne - Jabolka 
* Jasna Žalica - Plema 
* Nada Džurevska - teta Safija 
* Emina Muftić - Vasvija 
* Dunja Pašić - Mila
## Vanjske veze
* Stranica filma na engleskom i njemačkom jeziku
*
Zimske olimpijske igre 1980.

**XIII. Zimske olimpijske igre - Lake Placid 1980**

Lake Placid je svoje drugo domaćinstvo zimske olimpijade dobio bez protukandidata, s obzirom da je zajednička kandidatura Vancouvera i Garibaldija u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija povučena prije završnog glasanja.

Igre su bile važne jer je, nakon MOK-ove odluke o tome da tajvanski tim nastupa pod nazivom "Kineski Tajpeh", NR Kina prekinula svoj dugogodišnji bojkot Igara.

Na Igrama je prvi put korišten umjetni snijeg.

Ipak, igre se više od svega pamte po legendarnoj hokejaškoj utakmici u kojoj je američki tim, sastavljen od neiskusnih amatera, uspio pobijediti visoko favorizirani sovjetski tim. Događaj, prozvan *[[Čudo na ledu]]*, kasnije je obrađen u filmu *[[Čudo (film)|Čudo]]* s Kurtom Russellom u glavnoj ulozi.
Ljetne olimpijske igre 1980.

**XXII. Olimpijske igre - Moskva 1980**

Odluka da se Olimpijske igre održe 1980. godine u Moskvi donešena je 23.10. 1974. kada je Los Angeles - koji je jedini istakao protukandidaturu - poražen s 39 naprama 20 glasova. Ta je odluka donešena za vrijeme detanta i njome se nastojalo pokazati kako je olimpijski pokret lišen ideoloških predrasuda, odnosno da se Olimpijske igre mogu održati u komunističkoj zemlji.

No, u međuvremenu je hladni rat ponovno eskalirao tako da je moskovska Olimpijada ostala trajno zasjenjena jednim od najvećih bojkota u historiji Igara. Njega su inicirale SAD, protestirajući zbog sovjetske invazije na Afganistan, a njemu su se, na ovaj ili onaj način, priključile 64 zemlje. Američkim sportašima je bilo zabranjeno sudjelovati, dok su druge zapadne države dozvolile svojim sportašima da nastupaju kao pojedinci, odnosno da nastupaju pod olimpijskom umjesto nacionalnom zastavom.

Igre su i pored toga ostale upamćene kao veliki spektakl, a različita natjecanja su održana širom tadašnjeg SSSR-a. Nedostatak zapadnih rivala je mnoga od njih, pak, učinio predvidljivima pa su Igrama dominirali sovjetski i drugi sportaši iz istočnog bloka. Ipak, prisustvo košarkaškog tima iz tadašnje Jugoslavije je Sovjete lišilo zlatne medalje.

Sovjeti su zbog nedolaska Amerikanaca bili uvrijeđeni te su se odlučili na odmazdu organizacijom istovjetnog bojkota za Olimpijadu u Los Angelesu.
Zoran Ćirić (književnik)

**Zoran Ćirić** (rođen 1962), književnik iz Niša u Srbiji koji piše poeziju i prozu. Godine 1991. osvojio je Brankovu nagradu za zbirku "Rio Bravo", a 2001. i NIN-ovu nagradu za roman "Hobo".

## Romani
* Zlatna dekada (1992)
* Nišvil (1994) 
* Kalibar 23 za specijalistu (1995)
* Vulvaši (1998)
* Odbrana gradova (1998)
* Prisluškivanje (1999)
* Starinska stvar (2001)
* Hobo (2001)
* Smrt u El Pasu (2003)
* Slivnik (2004)
* Gang of four
Zimske olimpijske igre 1992.

**XVI. Zimske olimpijske igre - Albertville 1992**

Zimske Olimpijske igre 1992. bile su u mnogo čemu pod snažnim dojmom političkih i drugih previranja koja su se dogodila u Evropi u prethodne četiri godine - kraja hladnog rata, ujedinjenja Njemačke, te raspada SSSR-a i Jugoslavije.

Na tim su sportaši iz Njemačke po prvi nakon 1964. nastupili pod zajedničkom zastavom. Na Igrama su prvi put samostalno nastupili sportaši iz Litve, Letonije, Estonije, Slovenije i Hrvatske. Sportaši iz Bosne i Hercegovine, Crne Gore, Makedonije i Srbije su nastupili u zajedničkom jugoslavenskom timu. Sportaši iz dvanaest država nastalih raspadom SSSR-a su nastupili u Ujedinjenom timu, iako su ga mnogi nazivali timom Zajednice nezavisnih država.

Novozelandska alpska skijašica Annaliese Coberger je osvojila srebrnu medalju u ženskom slalomu - prvu medalju koju je na zimskim olimpijadama osvojila država iz južne hemisfere.

Igre u Albertvilleu su bile posljednje koje su održane u istoj godini kada i ljetne olimpijade.
Ljetne olimpijske igre 1992.

**XXV. Olimpijske igre - Barcelona 1992**

Odluku da se XXV. Olimpijske igre održe u Barcelonu Međunarodni olimpijski komitet je donio u oktobru 1986. Barcelona je pobijedila kandidature Amsterdama, Birminghama, Beograda, Brisbanea i Pariza.

Odluka da se Igre održe upravo u Barceloni mnogi pripisuju lobiranju od strane Juana Antonija Samarancha, koji je, navodno htio Olimpijadu u svojoj rodnoj Kataloniji. No, argumenti za Olimpijadu u Barceloni su bili i činjenica da je taj grad imao olimpijsku infrastrukturu koja datira još od 1930-ih, kao i da bi tada Olimpijada koincidirala s 500. obljetnicom otkrića Amerike.

Slično kao i zimska olimpijada u Albertvilleu, i ljetna olimpijada u Barceloni je bila pod snažnim dojmom povijesnih događaja koji su se dogodili u prethodnom periodu. Tako su, slično, kao i u Albertvilleu, nastupali timovi ujedinjene Njemačke, te odnedavno nezavisnih Litve, Letonije, Estonije, Slovenije i Hrvatske. Svoj olimpijski debi su imali i predstavnici Bosne i Hercegovine te Makedonije.

Timovi iz 12 država bivšeg SSSR-a udruženih u Zajednicu nezavisnih država su nastupili kao Ujedinjeni tim.

U međuvremenu su UN zbog izbijanja rata u BiH donijele sankcije protiv Savezne republike Jugoslavije, te je njenom olimpijskom timu MOK zabranio pristup Igrama. No, individualni sportaši su se mogli natjecati pod olimpijskom zastavom. Jedan od njih bila je i Jasna Šekarić, koja je uspjela osvojiti srebrnu medalju iz gađanja pištoljem.

Početak procesa ukidanja apartheida je omogućio i južnoafričkom timu da prvi put od godine 1960. sudjeluje na Igrama.

Najveći sportski događaj bio je posljedica odluke MOK-a da dozvoli američkim profesionalnim košarkašima da sudjeluju na Olimpijadi. Tim sastavljen od superzvijezda NBA i prozvan *[[Dream Team]]* je dominirao Igrama i očekivano osvojio zlatnu medalju, pa je hrvatski košarkaški tim imao razloga srebrnu medalju smatrati briljantnim dostignućem.
Zimske olimpijske igre 1994.

**XVII. Zimske olimpijske igre - Lillehammer 1994**

Odluku da se zimske olimpijade održavaju dvije godine iza ljetnih, umjesto iste godine, Međunarodni olimpijski komitet je donio 1986. Dvije godine kasnije Lillehammer je izborio pravo na održavanje igara.

Od svih događaja na Igrama najveći publicitet je izazvao skandal vezan uz rivalstvo dviju američkih umjetničkih klizačica - Nancy Kerrigan i Tonye Harding. Mjesec dana prije igara bivši suprug Tonye Harding je naručio razbijanje koljena Nancy Kerrigan. Kerrigan se oporavila i na Igrama osvojila srebrnu medalju, dok je Harding osvojila 8. mjesto. Posliju je američki Olimpijski komitet doživotno isključio iz američkog olimpijskog tima.
Ljetne olimpijske igre 1996.

**XXVI. Olimpijske igre - Atlanta 1996**

Atlanta je domaćinstvo Olimpijade 1996. osvojila u septembru 1990. odnijevši prevagu nad kandidaturama Atene, Beograda, Manchestera, Melbournea i Toronta. Mnogi su odluku MOK-a protumačili kao posljedicu korupcije, odnosno prevelikog utjecaja medijskog mogula Teda Turnera, čija je TV-kuća CNN imala sjedište upravo u Atlanti. Mnogi su time objašnjavali zašto domaćinstvo nije dobila Atena, koja bi time obilježila 100. godišnjicu prve Olimpijade.

Organizatori su sve te sumnje nastojali rastjerati izvrsnom organizacijom, ali su Olimpijske igre ipak ostale upamćene po saobraćajnim gužvama.

Najveću sjenu na Igre je bacio terorizam, odnosno bomba koja je u jednom parku ubila i ranila nekoliko gledatelja. Za taj je zločin ispočetka bio optužen zaštitar Richard Jewel, ali je nakon nekoliko mjeseci proglašen nedužnim, a pravi krivac pronađen u desničarskom ekstremistu Ericu Rudolphu, koji je uhvaćen 2003. godine.

Ipak, sama natjecanja su bila jako dobro praćena i kvalitetna, te su u sportskom smislu Igre uspjele. Na ceremoniji otvaranja Igara baklju je upalio Muhammad Ali, a ceremoniji je bio prisutan i slovenski gimnastičar Leon Štukelj kao jedan od najstarijih živućih olimpijaca tih godina. U program su uključeni sport softbol te dvije nove discipline: odbojka na pijesku i brdski biciklizam. Sudjelovalo je rekordnih 197 zemalja učesnica, a čak njih 79 je osvojilo barem jednu medalju.

U natjecateljskom programu su se istaknuli slijedeći pojedinci i događaji:
* Naim Suleymanoglu je postao prvi dizač utega s tri osvojena zlata na OI za redom.
* Michael Johnson je osvojio zlata u utrkama na 200 m i na 400 m, oborivši pri tome svjetski rekord na 200 m. Donovan Bailey iz Kanade je pak postavio svjetski rekord na 100 m osvojivši pri tome logično i zlatnu medalju. U sprintu se još istaknula Marie-José Perec koja je kao i Johnson osvojila discipline 200 m i 400 m.
* Zbog činjenice da su prvi put na Igrama nastupali i profesionalci u biciklizmu, priliku za zlato je iskoristio i Miguel Induráin, jedan od najuspješnijih profesionalnih biciklista u povijesti.
* Michelle Smith iz Irske je osvojila tri zlata i broncu u plivanju. Na njene medalje je međutim pala sjena dvije godine kasnije kada je bila kažnjena zbog dopinga, iako su joj medalje s OI službeno ostale priznate. Amy Van Dyken iz SAD-a je osvojili četiri zlata u plivanju.
* Andre Agassi iz SAD-a je osvojio zlatnu medalju, postavši time prvi tenisač koji je u karijeri osvojio barem jednom sva četiri najveća teniska turnira i Olimpijske igre.
* Kurt Angle iz SAD-a je osvoji zlato u hrvanju, iako je tijekom borbe imao frakturu vrata!
* Deng Yaping iz Kine je osvojila zlato u stolnom tenisu za žene pojedinačno i u paru. Time je ponovila uspjeh od četiri godine ranije, s Igara u Barceloni.
Zimske olimpijske igre 1988.

**XV. Zimske olimpijske igre - Calgary 1988**

Zimske Olimpijske igre u Calgaryju su bile jedne od najuspješnijih u povijesti Igara. Predstavljaju jedan od rijetkih olimpijskih događaja koji je organizatorima donio profit.

Najlegendarniji događaj na Olimpijadi bilo je prvo sudjelovanje jamajkanskih sportaša na jednoj zimskoj olimpijadi. To je postalo zapletom popularnog filma *[[Ledena staza (film)|Ledena staza]]* s Johnom Candyjem u glavnoj ulozi.
Ljetne olimpijske igre 1988.

**XXIV. Olimpijske igre - Seoul 1988**

Odluka da se Igre održe upravo u Seoulu je donešena 1981. kada je južnokorejski glavni grad na glasanju pobijedio japansku Nagoyu. Ta je odluka donešena u jeku nove eskalacije hladnog rata, pa je postojao opravdan strah od novog sovjetskog bojkota, pogotovo s obzirom da je Južna Koreja bila tada žestoko antikomunistički nastrojena.

Pokušaji da se ti problemi izbjegnu prijedlogom zajedničke organizacije sa Sjevernom Korejom su propali. Na kraju je Igre od novog masovnog bojkota spasio Mihail Gorbačov i njegova politika perestrojke. Pod njegovom vlašću je SSSR uspostavio diplomatske odnose s Južnom Korejom, te tako otvorio put za sudjelovanje sportaša iz SSSR-a i drugih zemalja istočnog bloka na Igrama. Jedine komunističke države koje su iz ideoloških razloga odbile sudjelovati bile su Sjeverna Koreja i Kuba. Etiopija, Sejšeli i Nikaragva su svoj nedolazak opravdale ekonomskim razlozima.

Igre su, usprkos toga, zahvaljujući atmosferi završetka hladnog rata i nedavnoj demokratizaciji domaćina, sudionicima ostale u dobrom sjećanju. Najveću sjenu na njih je bacio doping-skandal koga je priredio kanadski atletičar Ben Johnson.

To su bile posljednje Igre na kojima su sudjelovali natjecatelji SSSR-a i Istočne Njemačke - dotadašnjih olimpijskih velesila.
Zimske olimpijske igre 1998.

**XVIII. Zimske olimpijske igre - Nagano 1998**

Najveći heroj igara bio je austrijski alpski skijaš Hermann Maier, koji je preživio dramatičan pad prilikom spusta da bi nakon toga osvojio zlatne medalje u super-veleslalomu i veleslalomu.
Alpsko skijanje na Zimskim olimpijskim igrama 2002.

## Muškarci

### Spust








### Super G








### Veleslalom








### Slalom








### Kombinacija








## Žene

### Spust








### Super G








### Veleslalom








### Slalom







### Kombinacija
Ljetne olimpijske igre 2004.

**XXVIII. Olimpijske igre - Atena 2004**

Odluka da se Olimpijada održi u Ateni donešena je 5.9. 1997. Atena ju je dobila nakon iznenađujućeg gubitka domaćinstva za Olimpijadu 1996.

Igre su izazvale velike troškove i do posljednjeg trenutka se nije znalo hoće li biti završeni svi objekti. No danas se uglavnom smatraju uspješnima.

Titulu najvećih heroja Igara nose članovi iračkog fudbalskog tima, koji je osvojio velike simpatije zbog nedavnog rata i američke okupacije. Irak je iznenadio mnoge i uspio ući u polufinale, ali je ostao bez medalja.

## Vanjske veze