Resurrección María de Azkue

**Resurrección María de Azkue** (5. kolovoza 1864. - 9. studenog 1951.) bio je utjecajni baskijski svećenik, glazbenik, pjesnik, pisac, moreplovac i akademik. On je napravio nekoliko velikih doprinosa proučavanju baskijskog jezika i bio prvi voditelj Akademije baskijskog jezika.(*Euskaltzaindia*) Unatoč nekim opravdanim kritikama oko sklonosti neobičnim i arhaičnim oblicima i ignoriranju utjecaja romanskih jezika na baskijski, njega se smatra jednim od najvećih stručnjaka za baskijski jezik do danas.

Njegovo puno ime je bilo je **Resurreccion de Jesus Maria de las Nieves Azkue Aberasturi Barrundia Uribarri** ali je poznatiji kao Resurrección María de Azkue, RM Azkue ili jednostavno **Azkue**.

## Biografija

Azkue rođen u biskajskom gradu Lekeitiou , i materinji jezik mu je bio baskijski. Njegovi roditelji bili su baskijski pjesnik Eusebio Maria de los Dolores Azkue Barrundia koji je sam bio iz Lekeitioa i Maria Karmen Aberasturi Uribarri iz Mundake. Nakon studija nautike u Lekeitiou, otišao je u Bilbao na prvostupanjski studij, a potom u Vitoriju i Sveučilište u Salamanci studirati teologiju i filozofiju. Zaredio se za svećenika 1888.

Iste godine, lokalna Vlada Biskaja pozvala je raspisala je natječaj za voditelja baskijskih studija. Prijavili su se Azkue, Sabin Arana i Miguel de Unamuno , ali izabran je Azkue. U narednom razdoblju, on je pokrenuo brojne inicijative vezane uz pravopisna pitanja i podučavanje baskijskog jezika, uključujući i dva časopisa Euskalzale i Ibaizabal.

Iako se smatrao baskijskim domoljubom ( ili abertzale ) te iako je bio u kontaktu s nacionalističkim ličnostima kao što su Sabin Arana i Ramón de la Sota, njega se nije smatralo karlistom i često se nije slagao s tom dvojicom, osobito u svezi baskijskih jezičnih pitanja. Bio je više zaljubljen u baskijski jeziku i kulturu, i pokušavao izbjegavati politiku u korist kulturnih aktivnosti.

Iznimno, tiejkom mnogo godina bila su dva glavna tabora baskijskih pisaca i pristaša baskijske kulture - one koji su se priklanjali Azkueovom pristupu (tzv. *Azkuezaleak* ) i onih koji su se držali Aranina pristupa (tzv. *Aranazaleak*). S vremenom, popularnost Aranina donekle purističkog pristupa je na kraju oslabila.

Godine 1904. Azkue je napustio Bilbao kako bi putovao Europom 5 godina, s velikim zaustavljanjima u Tours , Bruxellesu i Kölnu , gdje je završio studij glazbe.

Na povratku u Bilbau godine 1909. dodatno se zaposlio akademskim radom kao što su *Ortzuri* godine 1911. i *Urlo* godine 1914.), jačajući nastanak akademskog proučavanja baskijskog jezika. On je bio jedan od najvažnijih pristaša osnivanja Euskaltzaindije, Akademije baskijskog jezika, na kongresu Eusko Ikaskuntza u Onatiju godine 1918. i bio njezin prvi predsjednik od nastanka 1919. pa nadalje .

On je napustio svoje predsjedavanje baskijskim studijima godine 1920. utonuvši u potpunosti s radom u Euskaltzaindiju,gurajući pritom inicijative za kodificiranjem i promicanjem baskijskog jezika, protiv značajne opozicije unutar službenih četvrti i kampa Arana. Njegova glavna studija o baskijskoj morfologiji, ' Morfología Vasca " i zbirka baskijskih narodnih pjesama, Cancionero Popular Vasco, spadaju u to razdoblje. Također je razvio poznati Erizkizundi Irukoitza ( ' Trostruki Upitnik ' ), znatan alat za preispitivanje informacija o vokabularu, morfologiji i izgovoru baskijskog od informatora.

Godine 1935. doživio je objavljivanje "Euskaleŕiaren Yakintza" , zbirke u 4 toma tradicionalnog nauka i glavnog pokretača za razvoje projekta *Gipuzkera Osatua*.

Tijekom Španjolskog građanskog rata, Francisco Franco naredio zatvaranje Euskaltzaindije ali Azkue je uspio izbjeći izgon budući da je bio i starije dobi i ne baš istaknuta politička ličnost. Na kraju , on je uspio ponovno otvoriti Euskaltzaindiju godine 1941. uz pomoć mladog Federica Krutwiga.

Azkue je na kraju umro godine 1951. nedugo nakon što je slučajno pao u rijeku Ibaizabal u Bilbau.

## Studije
Azkue proveo najveći dio svog života proučavajući baskijski jezik i njegova djela su i dalje glavni izvor informacija za svakoga tko radi s baskijskim jezikom. Većina njegovog rada je usredotočena na leksikografiju, gramatiku i narodnu književnost. Neka od njegovih najznačajnijih djela su:

* Euskal Izkindea-Gramática Euskara (1891.)
* Diccionario Vasco-Español-Francés (1905.)
* Diccionario de Bolsillo Vasco-Español y Español-Vasco (1918.)
* Cancionero Popular Vasco (1918.–1921.)
* Morfología Vasca (1923.)
* Euskaleŕiaren Yakintza (1935.–1947.)
* Gipuzkera osotua (1935)

Između njih, Euskaleŕiaren Yakintza i Cancionero, predstavljaju glavnu kolekciju baskijskog folklora, koja sadrži pjesme, dječje igre, jezikolomke, običaje, vjerovanja, narodne lijekove i više od 2.900 poslovica. On je također revidiro Lucien Bonaparte izvorno razlikovanje osam narječja u sedam.

## Izvori

## Vanjske veze
* http://www.euskaltzaindia.net/index.php?option=com_content&view=article&id=663&Itemid=426&lang=en