open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hermija

**Hermija** ili **Hermia** može značiti:
* Hermija (lik), lik iz Shakespeareove komedije *[[San ljetne noći]]*;
* Hermia, tehnološki park u Tampereu u Finskoj;
* alternativno ime za grčkog boga Hermesa.
Ana Karenjina

**Ana Karenjina** () je roman ruskog pisca Lava Tolstoja, koji je prvo objavljivan u delovima od 1873. do 1877. godine. Prva pojava romana je bila u „Ruskom glasniku“ (), ali nije objavljen do kraja, pošto je Tolstoj došao u sukob sa urednikom Mihailom Katkovim oko pitanja koja su pokrenuta u završnom delu. Stoga je prva pojava romana u celini bila u obliku knjige.

Naširoko smatrana vrhuncem realizma, Tolstoj je ovu knjigu smatrao svojim prvim pravim romanom. Lik Ane je verovatno, makar delom, inspiran Marijom Hartung (1832-1919), starijom ćerkom ruskog pesnika Aleksandra Puškina.

Zanimljivo je i to da je kao prototip za lik grofa Vronskog poslužio pukovnik Rajevski koji je zaista kao dobrovoljac učestvovao u srpsko-turskom ratu i tamo poginuo.

## Vanjske veze

* Pogibija Aninog ljubavnika („Srpsko nasleđe“, br. 3, 1998.)
* Vronski odjahao u smrt („Ilustrovana politika“, 10. novembar 2001.
* Da li je Tolstoj naš? (NIN, 27. februar 2003.)
Narodi sa mora

**Morski narodi** je izraz koji se koristi za konfederaciju pomorskih pljačkaša koji su plovili duž istočnih obala Mediterana, izazivali političku nestabilnost te pokušali opljačkati ili osvojiti egipatsku teritoriju pred kraj 19. dinastija, a posebno u osmoj godini vladavine faraona Ramzesa III iz 20. dinastije. Egipatski faraon Merneptah ih izričito navodi kao "strane zemlje (ili 'narode') zemlja" (egipatski ****) u svom Velikom zapisu Karnaka. Iako neki naučnici vjeruju da su "napali" Cipar, Hatti i Levant, ta je hipoteza predmet rasprave.

## Fusnote

## Bibliografija


*  Mainz.
* Beckman, Gary, "Hittite Chronology", *Akkadica*, **119/120** (2000).
*  Volume II on the 19th Dynasty is available for download from Google Books.
* 
* 
* 
* 
*  Parts of this book are displayed as a Google Books review.
* 
*  3 vols.
* 
* 
* 
* 
* 



* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Woudhuizen, Frederik Christiaan. April 2006. *[http://hdl.handle.net/1765/7686 The Ethnicity of the Sea Peoples]*. Doctoral dissertation; Rotterdam: Erasmus Universiteit Rotterdam, Faculteit der Wijsbegeerte.
* 


## Vanjske veze

* The Sea Peoples and the Philistines : a course at Penn State
* Sea Peoples and the Phoenicians: a paper presented to the World History Association, Ifrane, Morocco on June 27-29, 2005 by Sanford Holst.
* *[http://www.nelc.ucla.edu/Faculty/Mullins_flies/ANE230_State_Formation_files/Singer_Egyptians_Canaanites_Philistines.pdf Egyptians, Canaanites, and Philistines in the Period of the Emergence of Early Israel]*, paper by Itamar Singer at the UCLA Near Eastern Languages & Culture site.
* *[http://www.saudiaramcoworld.com/issue/199503/who.were.the.sea.people..htm Who Were the Sea People?] *, article by Eberhard Zangger in Saudi Aramco World, Volume 46, Number 3, May/June 1995.
* *[http://dscholarship.lib.fsu.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1199&context=undergrad The Origins of the Sea Peoples] *, undergraduate paper by Joseph Morris published by Florida State University Classic Department.
* *[http://etd.unisa.ac.za/ETD-db/theses/available/etd-07222005-135112/unrestricted/dissertation.pdf The Sea Peoples and Annales: A Contextual Study of the Late Bronze Age]*, Master's Thesis of Daniel Jacobus Krüger, published at the University of South Africa site.
* *[http://rapidttp.com/milhist/vol074ic.html The Battle of the Nile - Circa 1190 B.C.]*, article by "I Cornelius" in "Military History Journal" - Vol 7 No 4 of the The South African Military History Society.
* *[http://home.nycap.rr.com/foxmob/sea_peoples.htm Sea Peoples] *, unsigned article on ancientearth.org site.
Amenmesse

**Amenmesse** (također **Amenmesses** ili **[[Amenmose]]**) bio je peti po redu vladar Devetnaeste dinastije Drevnog Egipta, najvjerojatnije sin Merneptaha i kraljice Takhat. Neki egiptolozi ga, pak, smatraju jednim od brojnih sinova Ramzesa II. Vrlo malo se zna o ovom kralju, koji je Egiptom vladao samo tri do četiri godine. Razni egiptolozi njegovu vladavinu datiraju u period 1202. pne.–1199. pne.ili 1203. pne.–1200. pne. dok drugi navode 1200. pne. kao datum dolaska na vlast.. Amenmesse znači "rođen ili stvoren nalik na Amuna" na egipatskom. Ponekad se njegovo ime može naći i s epitetom **Heqa-waset**, što znači "Vladar Tebe". Kraljevsko ime mu je bilo Menmire Setepenre.

Amenmessea većina egiptologa smatra uzurpatorom koji je nakon Merneptahove smrti ili preoteo prijestolje od zakonitog nasljednika Setija II ili je, koristeći zauzetost faraona, ustankom osvojio vlast u Tebi. Nakon nekoliko godina je Seti II uspio doći na vlast, odnosno povratiti kontrolu nad Gornjim Egiptom, te su manje-više sve slike ili statue uzurpatora Amenmessea uništeni.

Postoje neke teorije da je Amenmesse bio historijska ličnost koja je dala podlogu za biblijski lik Mojsija.

## Napomene


## Literatura
* Cardon, Patrick D. “Amenmesse: An Egyptian Royal Head of the Nineteenth Dynasty in the Metropolitan Museum.” *MMJ* 14 (1979): 5-14.
* Dodson, Aidan. “The Takhats and Some Other Royal Ladies of the Ramesside Period.” *JEA* 73 (1987): 224-29.
* ________. and Dyan Hilton, “The Complete Royal Families of Ancient Egypt“, Thames & Hudson, 2004. 
* ________. “Death after Death in the Valley of the Kings.” In *Death and Taxes in the Ancient Near East,* ed. Sara E. Orel, 53-59. Lewiston, New York: Edwin Mellen Press, 1992.
* ________. “Amenmesse in Kent, Liverpool, and Thebes.” *JEA* 81 (1995): 115-28.
* ________. "Messuy, Amada and Amenmesse." *JARCE* 34 (1997): 41-48.
* Habachi, Labib. “King Amenmesse and Viziers Amenmose and Kha’emtore: Their Monuments and Place in History.” *MDAIK* 34 (1978): 39-67.
* Kitchen, Kenneth A. “The Titularies of the Ramesside Kings as Expression of Their Ideal Kingship.” *ASAE* 71 (1987): 131-41.
* Krauss, Rolf. “Untersuchungen zu König Amenmesse (1.Teil).” *SAK* 4 (1976): 161-99.
* ________. “Untersuchungen zu König Amenmesse (2. Teil).” *SAK* 5 (1977): 131-74.
* ________. “Untersuchungen zu König Amenmesse: Nachträge.” *SAK* 24 (1997): 161-84.
* Vandersleyen, Claude. *ĽÉgypte et la Vallée du Nil.* Vol. 2, *De la fin de ľAncien Empire á la fin du Nouvel Empire. * Paris: Presses Universitaires de France, 1995
* Wente, Edward and Charles Van Siclen III. "A Chronology of the New Kingdom." In *Studies in Honor of George R. Hughes: January 12, 1977,* 217-61. Chicago: The Oriental Institute, 1976.
* Yurco, Frank Joseph. “Was Amenmesse the Viceroy of Kush, Messuwy?,” *JARCE* 34 (1997): 49-56.
* *[[:fr:Référence:Nos ancêtres de l'Antiquité (Christian Settipani)|Nos ancêtres de l'Antiquité]]*, 1991, Christian Settipani, p. 175

## Vanjske veze

* KV-10 at The Theban Mapping Project
Utrecht

**Utreht** (holandski: *Utrecht*) je grad u istoimenoj provinciji Utrecht u Nizozemskoj. Utreht je stari grad, svojevremeno rimska prvo skela, pa most na reci, a docnije feudalni posed utrehtskih vladika (biskupa). Ima najstariju sačuvanu crkvu u zemlji, poznatu kao De Dom (Saborna crkva).

## Historija
Najstarija istorija grada Utreht se vezuje za rimsku fortifikaciju podignutu oko 47. pne. U to doba ime ovog pograničnog mesta je bilo *Rheno Traiectum* (Prelaz preko Rajne), a kasnije *Ultraiectum*. Tokom 6. veka, Utreht je pao pod uticaj Franaka. Godine 690. irski misionar Willibrord se naselio u Utrehtu, i ovaj grad je bio centar hrišćanstva u Nizozemskoj tokom celog srednjeg veka. Povelju o gradskim pravima grad je dobio 1122. Vladari Utrehta su bili ujedno i biskupi i svetovni vladari provincije i okolnih krajeva.

Posle srednjeg veka, trgovački gradovi poput Amsterdama, Lajdena i Rotterdama su postali značajniji od Utrehta. Nakon osnivanja Utrechtske unije (početak borbe za nezavisnost Holandije) 1579. biskupija je rasformirana. Ponovo je obnovljena tek 1853. Dana 11. aprila 1713., potpisan je Utrehtski mir, čime je okončan Rat za špansko nasleđe. Po otvaranju železničke linije Amsterdam–Arnhem, 1843, Utreht je postao glavni čvor mreže železnica Holandije. Centrala holandskih železnica je smeštena u ovom gradu.

## Vanjske veze

* Turističke informacije 
* Fudbalski klub Utreht 
* Katedrala u Utrehtu
1190-e pr. n. e.

## Događaji i trendovi
* 1197. pne. – Početak prvog perioda (1197. pne.-982. pne.) po Sau Yungovom konceptu I Chinga i historije.
* 1194. pne. – Početak legendarnog trojanskog rata.
* 1192. pne. – Wu Ding, car dinastije Shang, umro.
* 1191. pne. – Menestej, legendarni kralj Atene, nakon 23 godine vladavine umire za vrijeme trojanskog rata, a nasljeđuje ga nećak Demofont, sin Tezejev. Ostale tradicije njegovu smrt smještaju neposredno iza trojanskog rata (v. 1180-e pne.).

## Značajne osobe
* Amenemses, faraon Devetnaeste dinastije Egipta (1202. pne.–1199. pne.)
Lovor

**Lovor** ili **lovorika**: (lat. *Laurus nobilis*), biljka iz porodice lovora (lat.*laureaceae*), zimzeleno stablo ili grm s tamnozelenim, kožastim, kopljastim listovima. Cvjetovi dvodomni, neugledni, žute boje. Plod: modrocrna koštunica (bobica).

Potječe iz zapadne Azije odakle se proširio zemljama Sredozemlja. 

Lovor je od antike bio vrlo cijenjen kao sveto drvo čije su se grančice darivale pobjednicima i pjesnicima kao znak najveće počasti i slave.

Danas se lovor koristi u hortikulturi kao stablo ili kao formalno oblikovana živica, u kulinarstvu kao začin i u pučkoj medicini kao ljekovita biljka. Ljekovita tvar su eterična i masna ulja iz bobica i listova, a kao aktivne tvari prvenstveno sadrže pinen i cineol.
Josip Filipović

Barun **Josip Filipović** (Gospić, 28. 4. 1819. – 6. 8. 1889.) bio je austrijski, odnosno austro-ugarski vojskovođa rodom iz Hrvatske, poznat kao prvi austro-ugarski guverner Bosne i Hercegovine.

Kao zamjenik glavara glavnog stožernog odjela hrvatske vojske god. 1848. i 1849. ratovao u bitkama za Beč, kod Schwechata, Parendorfa, Altenburga i Moora. Josip Filipović se je osobito proslavio u bitki kod Solferina i u austrijsko-pruskom ratu, u kojem je austrijska vojska izgubila.
Jedno vrijeme Filipović je bio zapovjednik divizije u carskom Beču, a nedugo zatim promaknut je u generalpukovnika austrijske vojske. God. 1878. kad je na prijedlog Engleske Austro-Ugarska Monarhija dobila međunarodni mandat da riješi "veliku istočnu krizu" tako da za zaposjedne Bosnu i Hercegovinu, Filipović je kao jedan od najistaknutijih austrijskih vojskovođa preuzeo zapovjedništvo, prvo 13. korpusa, a potom i 2. armije s kojom je uspješno ostvario zadatak. Vojskovođa Filipović je tako ušao u Bosnu preko Save kod Broda, te je brzom i vještom akcijom zauzeo Sarajevo 19.8. god. 1878.
Liga socijaldemokrata Vojvodine

**Liga socijaldemokrata Vojvodine** (LSV) je regionalistička stranka lijevog centra koja djeluje u srpskoj pokrajini Vojvodini.

Osnovana je 14.7. 1990. kao pokrajinska podružnica kratkotrajne Lige socijaldemokrata Jugoslavije. 1990-ih je bila poznata po zalaganju za veću autonomiju Vojvodine u Srbiji, kao i oštrom suprotstavljanju režimu Slobodana Miloševića. Politički protivnici je često optužuju za separatizam.

Trenutno predstavlja dio vladajuće koalicije u skupštini AP Vojvodine, a u Skupštini Srbije ima 4 poslanika koje je 2007. osvojila u koaliciji s LDP, GSS i SDU.

Na izborima 2008. će nastupiti u koaliciji na čelu sa Demokratskom strankom.

## Rezultati na parlamentarnim izborima
Na parlamentarnim izborima 2007. godine je u koaliciji sa LDP-om, GSS-om i SDU-om osvojila 4 poslanička mesta u Narodnoj skupštini Srbije.

Na parlamentarnim izborima 2008. godine je u sastavu Koalicije za evropsku Srbiju osvojila 5 poslaničkih mesta u Skupštini.

Na parlamentarnim izborima 2012. godine je u sastavu koalicije Izbor za bolji život osvojila 5 poslaničkih mesta u Skupštini.

Na vanrednim parlamentarnim izborima 2014. godine stranka je izašla na izbore u koaliciji sa strankom, Novom demokratskom strankom — Zeleni - Zelenim Srbije, Zajedno za Srbiju Dušana Petrovića, Demokratskom zajednicom vojvođanskih Mađara, Zajedno za Vojvodinu i Demokratskom levicom Roma. RIK-u je bila prijavljena pod rednim brojem 11. pod imenom „*Boris Tadić — Nova demokratska stranka — Zeleni, LSV — Nenad Čanak, Zajedno za Srbiju, VMDK, Zajedno za Vojvodinu, Demokratska levica Roma*”, stranka je osvojila šest poslaničkih mesta u Skupštini Republike Srbije.

## Povezano
* Spisak levičarskih partija u Srbiji

## Vanjske veze

* LSV  - službena stranica
Federacija Zelenih stranaka Amerika

**Federacija Zelenih stranaka Amerika** je organizacija koja okuplja stranke Zelenih u Sjevernoj i Južnoj Americi. Federacija je jedna od četiri takve organizacije u svijetu; ostale tri postoje na drugim kontinetima. Glavni ured organizacije je smješten u Ciudad de Mexico. Predsjedništvo se sastoji od tri ko-predsjednika a čine ga Julia Willebrand (SAD), Jorge González Torres (Meksiko) i Antonio Jorge Melo Viana (Brazil).

U Sjevernoj Americi se stranke Zelenih pretežno organiziraju na nivou federalnih država i provincija; u Južnoj Americi postoje nacionalne organizacije. Mnogi Zeleni djeluju aktivizmom iz baze umjesto prakticiranja "visoke politike"; dio drži da se time ostvaruje slogan *"[[Misli globalno, djeluj lokalno]]"*. Ova organizacija se posljednjih godina posebno zanimala za slučaj kidnapiranja Ingrid Betancourt.

## Stranke članice
* Brazil: Partido Verde do Brasil 
* Kanada: Stranka Zelenih Kanada
* Čile: Partido Ecologista (prestala s radom 9.3. 2005)
* Kolumbija: Partido Verde Oxigeno 
* Dominikanska Republika: Partido Verde Dominicano 
* Meksiko: Partido Verde Ecologista de México 
* Nikaragva: Partido Verde Ecologista de Nicaragua 
* Peru: Partido Ecologista Alternativa Verde del Peru 
* SAD: Green Party of the United States

## Povezano
* Federacija zelenih stranaka Afrike
* Azijsko-pacifička zelena mreža
* Evropska federacija zelenih stranaka
* Globalni Zeleni
* Stranke Zelenih širom svijeta

## Vanjske veze
* Official site
Azijsko-pacifička Zelena mreža

**Azijsko-pacifička zelena mreža** je federacija zelenih stranaka iz država u obalsti Pacifika i Azije. Jedna je od članica Globalnih Zelena. Osnovana je na sastanku predstavnika 13 stranaka u japanskom Kyotu u februaru 2005.

Članice su:
* Australija: Australski Zeleni 
* Japan: Duga i Zeleni 
* Mongolija: Mongolska zelena stranka 
* Nova Kaledonija: Pacifički Zeleni *Les Verts Pacifique*
* Novi Zeland: Zelena stranka Aotearoae Novog Zelanda 
* Nepal: Zelena nepalska stranka 
* Papua Nova Gvineja: Zelena stranka Papue Nove Gvineje 
* Pakistan: Zelena stranka Pakistana *(Pakistanski Zelčeni)* 
* Polinezija: *[[Heiura Les Verts Polynesiens]]*
* Saudijska Arabija: Zelena stranka Kraljevstva Saudijske Arabije
* Južna Koreja: Korejski Zeleni 
* Šri Lanka: Zelena stranka Šri Lanke
* Tajvan: Zelena stranka Tajvana 
* Vanuatu: Konfederacija zelenih Vanuatua *La Confédération des Verts du Vanuatu*

## Vanjske veze
* Asia Pacific Greens Kyoto Meeting 2005 - preview 
* Asia Pacific Greens Kyoto Meeting 2005 - report
Nelson Algren

**Nelson Algren** (28. 3. 1909. – 9. 5. 1981.) bio je američki pisac.

Rodio se kao **Nelson Ahlgren Abraham** u Detroitu, a odrastao u Chicagu. Otac mu je bio švedski imigrant koji se zbog židovske supruge preobratio na judaizam. Djetinjstvo je proveo u radničkoj četvrti South Side. Osnovnu i srednju školu je završio u Chicagu, a godine 1931. je diplomirao novinarstvo na Univerzitetu Illinoisa u Urbana-Champaignu.

Zbog Velike depresije nije mogao naći posao u struci, pa je bio prisiljen zarađivati kao život kao radnik na benzinskoj pumpi u Teksasu, kada je i napisao svoju prvu priču *So Help Me* godine 1933. Prije povratka kući je ukrao pisaći stroj iz napuštene škole, ali je uhvaćen i osuđen na tri godine zatvora. Iako je iza rešetaka proveo nekoliko mjeseci te je uvjetno pušten, iskustvo je ostavilo trajan pečat na njegov život, ali i opus. Upoznavši zatvorski život, Algren se otada stalno identificirao s kriminalcima, gubitnicima i društvenim otpadnicima.

Svoj prvi roman *Somebody in Boots* je objavio 1935. *Never Come Morning*, objavljen godine 1942., se bavio životom besperspektivnom mladog kriminalca.

Za vrijeme drugog svjetskog rata se prijavio u vojsku i služio na evropskom ratištu kao običan vojnik. Poslije rata je nastavio spisateljsku karijeru, a slavu je stekao s nagrađenim romanom *[[The Man With the Golden Arm (roman)|The Man With the Golden Arm]]*, prikazom života narkomana koji je kasnije adaptiran u hvaljeni film s Frankom Sinatrom u glavnoj ulozi.

Algren je također bio poznat po strastvenoj ljubavnoj vezi s francuskom spisateljicom Simone de Beauvoir, čije je najintimnije detalje ona iznijela u svojoj knjizi *The Mandarins*.

Algren je bio poznat po ljevičarskim i nonkonformističkim političkim stavovima, a pred kraj života se zanimao za slučaj Rubina Cartera, crnog boksača optuženog za ubojstvo.

## Bibliografija
* *Somebody in Boots* (1935)
* *Never Come Morning* (1942)
* *The Neon Wilderness* (1947), zbirka novela
* *[[The Man with the Golden Arm (roman)|The Man with the Golden Arm]]* (1949)
* ** (1951)
* *[[Walk on the Wild Side (priča)|A Walk on the Wild Side]]* (1956)
* *Nelson Algren's Own Book of Lonesome Monsters* (1962)
* *Who Lost an American?* (1963)
* *Conversations with Nelson Algren* (1964)
* *Notes from a Sea Diary: Hemingway All the Way* (1965)
* *The Last Carousel* (1973)
* *The Devil's Stocking* (1983)
* *America Eats* (1992)
* *He Swung and He Missed* (1993)
* *Nonconformity* (1994)
* *The Texas Stories of Nelson Algren* (1994)

## Reference

## Vanjske veze

* The Paris Review Interview
* Prophet of the neon wilderness from the *Daily Telegraph*, 29 January 2006.
* Cited as The Great Illinois Novel at The Campaign for the American Reader
* NelsonAlgren.org
* Writers Influenced By Algren
Alejo Carpentier

**Alejo Carpentier y Valmont** (Lausanne, 26.12. 1904 – Pariz, 24.4. 1980.) bio je kubanski romanopisac, esejist i muziklog koji se smatra jednim od najutjecajnijih autora latinoameričke književnosti za vrijeme znamenitog "bum" perioda.

Rođen je u porodici francuskog arhitekta i ruske profesorice jezika. Školovao se u Francuskoj i na Kubi, a 1920-ih je kraće vrijeme zatvoren zbog protivljenja diktatorskom režimu Gararda Machada. Nakon toga je otišao u egzil u Francusku, odakle se na Kubu vratio za vrijeme izbijanja drugog svjetskog rata. Godine 1959. je podržao kubansku revoluciju te ga je režim Fidela Castra postavio na mjesto kubanskog ambasadora u Parizu, gdje je i umro.

## Najvažnija djela
* *El acoso* (1956)
* *La guerra del tiempo* (1956)
* *[[El siglo de las luces]]* (La lumiga jarcento) (1962)
* *La ciudad de las columnas* (1970)
* *El recurso del método* (1974)
* *Concierto barroco* (1974)
* *La consagración de la primavera* (1978)
* *El arpa y la sombra* (1979)
Victor Serge

**Viktor Ljvovič Kibaljčič** (ruski Виктор Львович Кибальчич) (Bruxelles, 30.12. 1890 - Ciudad de Mexico, 17.11. 1947.) poznatiji pod nadimkom **Victor Serge** bio je ruski revolucionar, novinar i pisac.

Odrastao je u porodici radikalnih ruskih političkih emigranata u Bruxellesu, a u mladosti je s oduševljenjem prihvatio anarhizam, zalažući se kao urednik anarhističkih novina za njegove najekstremnije oblike. Zbog toga je protjeran iz rodne Belgije, a u Francuskoj je osuđen na zatvor. Bio je jedan od rijetkih javnih ličnosti koja je na početku prvog svjetskog rata predvidjela da će kao njegov rezultat biti revolucija u Rusiji.

Godine 1917. je pušten iz zatvora, a početkom 1919. je došao u Rusiji. Iako se u potpunosti nije odrekao anarhističkih ideja, zaključio je da je boljševizam praktičniji te se priključio Komunističkoj partiji Sovjetskog Saveza i radio u Kominterni.

S vremenom je Kibaljčič postao izuzetno kritičan prema birokratizmu i autoritarnosti sovjetskog režima, te se 1923. priključio antistaljinističkoj Lijevoj opoziciji čiji je član bio i Trocki. Godine 1928. je izbačen iz Partije, a 1933. uhapšen. Pušten je nekoliko godina kasnije i pronašao utočište u Meksiku, gdje je i umro.

Poznat je po posthumno objavljenom romanu *Slučaj druga Tulajeva* u kome prikazuje staljinističke progone.
Barbara West

**Barbara Vest** (*Barbara West*) je bila pretposljednji živi putnik koji je preživjela brodolom Titanica.

Barbara je rođena 24. 5. 1911, a umrla je 16. 10. 2007. godine. Na svom prvom putovanju za New York 15. aprila 1912. bila je stara samo 10 mjeseci i 22 dana.

Posljednji preživjeli putnik sa Titanica bila je Millvina Dean iz Engleske koja je 2009. umrla u dobi od 97. godina. 

## Izvori
* *Titanic: Triumph and Tragedy*, by John P. Eaton and Charles A. Haas, W.W. Newton & Company, 2nd edition 1995 ISBN 
* *A Night to Remember*, by Walter Lord, ed. Nathaniel Hilbreck, Owl Books, rep. 2004, ISBN
Simon Vestdijk

**Simon Vestdijk** (17.10. 1898 - 23.3. 1971.) bio je nizozemski pisac.

Rođen je u gradiću Harlingen, a studirao je medicinu u Amsterdamu. Nakon nekoliko godina ljekarske prakse se posvetio književnost. S vremenom je postao jedan od najvećih nizozemskih pisaca 20. vijeka.

## Izabrana bibliografija
* *Kind tussen vier vrouwen* (napisana 1933, izdano 1972)
* *Terug tot Ina Damman* (1934)
* *Else Böhler* (1935)
* *Meneer Visser's hellevaart* (1936)
* *De nadagen van [[Poncije Pilat|Pilatus]]* (1938)
* *[[Aktaion]] onder de sterren* (1941)
* *Ierse nachten* (1946)
* *Pastorale 1943* (1948)
* *De redding van Fré Bolderhey* (1948)
* *De kellner en de levenden* (1949)
* *De koperen tuin* (1950)
* *Ivoren wachters* (1951)
* *Het glinsterend pantser* (1956)
* *De ziener* (*[[1959]])
* *Een moderne Antonius'' (1960)

## Vanjske veze
* http://www.svestdijk.nl/al/wpengels.html 
* http://www.vestdijk.com
Cesare Pavese

**Cesare Pavese** (9.9. 1908 &ndash; 27.8. 1950) bio je italijanski pjesnik, romanopisac, književni kritičar i prevoditelj; pripadnik neorealistčke struje u književnost, smatra se jednim od najznačajnijih italijanskih pisaca 20. vijeka.

Rođen je u mjestu Santo Stefano Belbo, u provinciji Cuneo, gdje su mu roditelji svake godine provodile ljetne praznike. Živio je u Torinu, gdje je na Univerzitetu studirao englesku književnost, a nakon toga živio prevodeći djela engleskih i američkih autora na italijanski.

1930-ih se Pavese počeo kretati u antifašističkim krugovima, zbog čega ga je Mussolinijev režim prognao u Južnu Italiju 1935. godine. Nakon godine dana se vratio u Torino i počeo raditi za izdavačku kuću Einaudi. Nakon izbijanja rata je mobiliziran u italijansku vojsku, ali je zbog astme mjesece proveo u vojnoj bolnici. Kada su njemačke snage okupirale Torino 1943. godine, većina njegovih prijatelja je pobjegla u šumu i priključila se partizanima. Pavese se također sklonio iz grada, ali nije sudjelovao u borbama.

Nakon rata Pavese se priključio Komunističkoj partiji Italije i radio za njeno službeno glasilo L'Unità. U isto vrijeme se intenzivirala depresija, i ranije prisutna u njegovim radovima, a pogotovo nakon što je američka glumica Constance Dowling odbila njegovo udvaranje. Godine 1950. je počinio samoubistvo prevelikom dozom barbiturata u hotelskoj sobi - u okolnostima identičnim onima kakve je opisao u svom djelu 'Tra Donne Sole'.

## Popis djela
* *Lavorare stanca*, pjesme 1936; prošireno izdanje 1943
* *Paesi Tuoi*, roman 1941
* *La Spiaggia*, roman 1941
* *Feria d'agosto*1946
* *Il Compagno*, roman 1947
* *Dialoghi con Leucò* , filozofski dijalozi između grčkih likova, 1947
* *Prima che il gallo canti*, dvije pripovjetke *La casa in collina* i *Il carcere*, 1949
* *La bella estate*, tri pripovjetke uključujući *Tra donne sole*, 1949
* *La luna e i falò*, roman 1950
* *Verrà la morte ed avrà i tuoi occhi*, pjesme 1951
* *Il mestiere di vivere: Diario 1935–1950*, dnevnik, 1952
* *Saggi Letterari* književni eseji
* *Racconti* &ndash; dva toma novela
* *Lettere 1926-1950* &ndash; dva toma pisama

## Vanjske veze
* Photo
* http://www.milkmag.org/CESAREPAVESE6.html  Nine Cesare Pavese poems translated into English by Linh Dinh
James Thurber

**James Grover Thurber** (8.12., 1894&ndash;2.11. 1961.) bio je američki humorist i karikaturist. Thurber je bio najpoznatiji po svom radu - i kao karikaturist i kao pisac novela - za časopis *[[The New Yorker]]*.

## Knjige
* *Is Sex Necessary? or, Why You Feel The Way You Do* (parodija na priučnike seksualne psihologije, koator E. B. White), 1929, izdanje na 75. obljetnicu (2004) s predgovorkm Johna Updikea, 
* *The Owl in the Attic and Other Perplexities*, 1931
* *The Seal in the Bedroom and Other Predicaments*, 1932
* *My Life and Hard Times*, 1933 
* *The Middle-Aged Man on the Flying Trapeze*, 1935
* *Let Your Mind Alone! and Other More Or Less Inspirational Pieces*, 1937
* *The Last Flower*, 1939
* *The Male Animal* (kazališni komad), 1939 (ko-autor Elliot Nugent)
* *Fables for Our Time and Famous Poems Illustrated*, 1940 
* *[[My World and Welcome to It|My World--and Welcome To It]]*, 1942 
* *[[Many Moons]]*, (dječja) 1943
* *Men, Women, and Dogs*, 1943
* *The Great Quillow*, (dječja) 1944
* *The Thurber Carnival* (antologija), 1945, 
* *[[The White Deer]]*, (dječja) 1945
* *The Beast in Me and Other Animals*, 1948 
* *[[The 13 Clocks]]*, (dječja) 1950
* *The Thurber Album*, 1952
* *Thurber Country*, 1953
* *Thurber's Dogs*, 1955
* *Further Fables For Our Time*, 1956
* *The Wonderful O*, (dječja) 1957
* *Alarms and Diversions* (antologija), 1957
* *The Years With Ross*, 1959 
* *A Thurber Carnival* (kazališni komad), 1960
* *Lanterns and Lances*, 1961

**Posthumne zbirke:**
* *Credos and Curios*, 1962
* *Thurber & Company*, 1966 (ur. Helen W. Thurber)
* *Selected Letters of James Thurber*, 1981 (ur. Helen W. Thurber & Edward Weeks)
* *Collecting Himself: James Thurber on Writing and Writers, Humor and Himself*, 1989 (ur. Michael J. Rosen)
* *Thurber On Crime*, 1991 (ur. Robert Lopresti)
* *People Have More Fun Than Anybody: A Centennial Celebration of Drawings and Writings by James Thurber*, 1994 (ur. Michael J. Rosen)
* *James Thurber: Writings and Drawings*, 1996, (ur. Garrison Keillor), Library of America, 
* *The Dog Department: James Thurber on Hounds, Scotties, and Talking Poodles*, 2001 (ur. Michael J. Rosen)
* *The Thurber Letters*, 2002 (ur. Harrison Kinney i Rosemary A. Thurber)

## Vanjske veze

* James Grover Thurber Quotes
* The Paris Review Interview
* Thurber at The Thurber House website 
* Thurber's World (and Welcome To it)
* PATHFINDER: JAMES GROVER THURBER - collects many Thurber links
* Thurber Chan , A comprehensive Thurber image board spawned by George Mason High School students
* The last flower - ballet after James Thurber 

## Reference

* http://www.kirjasto.sci.fi/thurber.htm  Authors' Calendar
* http://www.thurberhouse.org/james/james.html  Thurber house
Julien Gracq

**Julien Gracq** (27.7. 1910 - 22.12. 2007) je bio književni pseudonim francuskog pisca Louisa Poiriera. On je pisao romane, kritike, drame i poeziju. Djelo mu je pod utjecajem nadrealizam i njemačkog romantitzma.

## Djela
* *Au château d’Argol*, 1938 (roman)
* *Un beau ténébreux*, 1945 (roman)
* *Liberté grande*, 1947 (poezija)
* *Le Roi pêcheur*, 1948 (drama)
* *André Breton, quelques aspects de l’écrivain*, 1948 (kritika)
* *Le Rivage des Syrtes*, 1951 (roman)
* *Prose pour l’Etrangère*, 1952
* *Penthésilée*, 1954
* *Un balcon en forêt*, 1958 (roman)
* *Préférences*, 1961
* *Lettrines*, 1967
* *La Presqu’île*, 1970
* *Le Roi Cophetua*, 1970 (roman); inspirirao film *[[Rendez-vous a Bray]]* u režiji *[[Andre Delvaux|Andrea Delvauxa]]*
* *Lettrines II*, 1974
* *Les Eaux Etroites*, 1976
* *En lisant en écrivant*, 1980
* *La Forme d’une ville*, 1985
* *Autour des sept collines*, 1988
* *Carnets du grand chemin*, 1992
* *Entretiens*, 2002
John Wyndham

**John Wyndham** (10.7., 1903 &ndash; 11.3. 1969) bio je književni pseudonim koga je često koristio britanski pisac post-apokaliptičnog podžanra naučne fantastike **John Wyndham Parkes Lucas Beynon Harris**.

U svojim ranijim djelima, Wyndham je često koristio kombinacije svojih imena, kao **John Beynon** ili **Lucas Parkes**. Za jednu od svojih knjiga, *[[The Outward Urge]]*, koristio je oba imena "John Wyndham" i "Lucas Parkes", pretvarajući se da je dva različita autora.

## Bibliografija
### Romani
* *[[Foul Play Suspected]]* (1935)
* *[[The Secret People]]* (1935)
* *[[Planet Plane]]* (isto tako poznat kao *Stowaway to Mars*, 1936)
* *[[The Day of the Triffids]]* (poznat i kao *Revolt of the Triffids*, 1951)
* *[[The Kraken Wakes]]* (poznat kao *Out of the Deeps*, 1953)
* *[[The Chrysalids]]* (poznat kao *Re-Birth*, 1955) 
* *[[The Midwich Cuckoos]]* (1957)
* *[[The Outward Urge]]* (1959)
* *[[Trouble with Lichen]]* (1960)
* *[[Chocky]]* (1968, godine 1985. adaptiran u ITV-ovu televizijsku mini-seriju za djecu)

#### Posthumni roman
* *[[Web (roman)|Web]]* (1979 &ndash; izdali staratelji njegove zaklade)

### Zbirke
* *[[Jizzle]]* (1954)
* *[[The Seeds of Time]]* (1956)
* *[[Tales of Gooseflesh and Laughter]]* (1956)
* *[[Consider Her Ways]] and Others* (1961)
* *[[The Infinite Moment]]* (1961)
#### Posthumne zbirke
* *[[Sleepers of Mars]]* (1973) 
* *[[The Best of John Wyndham]]* (1973)
* *[[Wanderers of Time]]* (1973)
* *[[Exiles on Asperus]]* (1979)
* *[[No Place like Earth]]* (2003)

## Vanjske veze
* The John Wyndham Archive  &ndash; Official Archive at the University of Liverpool
* ''Guardian'' article on John Wyndham
* "Vivisection" : Schoolboy "John Wyndham's" First Publication?
* Read "Consider her Ways" online.
* Archive BBC TV interview of John Wyndham in 1960 Requires Realplayer
* 
* John Wyndham  bibliography of first editions
Marguerite Yourcenar

**Margerit Jursenar** () (8. jun 1903-17. decembar 1987), francuska romansijerka, pripovedateljka i esejistkinja, stekla je svetsku slavu svojim istorijskim i metafizičkim romanima, u kojima dominiraju likovi iz daleke prošlosti. Rodila se u Briselu, u mešovitoj francusko-belgijskoj porodici. Majka joj je umrla deset dana posle porođaja, te se o njenom vaspitanju brinula baka. Otac ju je još u detinjstvu uputio u grčko-rimsku kulturu, a Margerit je počela da piše već u ranoj mladosti. Prvi roman ***Aleksis ili sporazum o beznadežnoj borbi*** objavila je 1929. Njeno interesovanje za orijent i stari svet rezultirao je nizom dela u međuratnom periodu, od kojih su za nas posebno zanimljive ***Orjentalne priče*** (1938), sa tri teme iz srpske epske tradicije (***Osmeh Kraljevića Marka***, ***Zidanje Skadra*** i ***Smrt Kraljevića Marka***).
Svetsku slavu stekla je romanima ***Hadrijanovi memoari*** (1951) i ***Crna mena*** (1968). Najveći deo života proživela je u Americi, u koju je otišla početkom Drugog svetskog rata, na poziv univerzitetske profesorke Grejs Frik, da bi njih dve ostale nerazdvojen zauvek. Margerit Jursenar je prva žena koja je izabrana u Francusku akademiju (1980). I druga njena književna dela (***Oproštajni udarac***, ***lavirint***, ***Aleksis***, ***Legente vekova***, ***Venac i lira***...) zokružuju njen književni opus velike lepote.

Bila je član Francuske akademije, na poziciji 3, u periodu 1980-1987.
Alojz Peterle

**Alojz "Lojze" Peterle** (rođen 5. 7. 1948) je slovenački političar i diplomata. Bio je lider Slovenačke Hrišćanske Demokratske Partije.
Peterle je 1975. diplomirao geografiju i istoriju. Karijeru je otpočeo u Urbanističkom institutu gde se bavio prostornim planiranjem i urbanizmom.

1989. osnovao je stranku SKD - Slovenskih hrišćanskih demokrata, čiji je predsednik bio sve do 2000. kad se stranka ujedinila sa SLS-om (Slovenska ljudska stranka). Peterle se izrazito zalagao da se Slovenija odvoji od Jugoslavije i postane samostalna.

Nakon parlamentarnih izbora 1990. Peterle je postao Premijer Slovenije. 1991. godine proglašava nezavisnost Slovenije od Jugoslavije. Do 1992. je bio premijer, a onda na vlast dolazi koalicija na čelu s Janezom Drnovšekom. Od januara 1993. do oktobra 1994. Peterle je bio zamjenik premijera i Ministar spoljnih poslova.

1994. godine Peterle je dao ostavku na svoju funkciju zbog sukoba unutar koalicije, odnosno zbog toga što je Drnovšek imenovao Jožefa Školča, člana svoje liberalno-demokratske stranke, za Predsjedavajućeg Parlamenta, a Peterle je predlagao da Predsjedavajući bude iz stranke Hršćanskih demokrata. Slovenačke hrišćanski demokrate su ostalr u koaliciji, ali su se često razilazili u mišljenjima. 1996. Peterle je zahtevao smenu ministra spoljnih poslova Zorana Talera koji, po Peterleovom mišljenju, nije dovoljno poboljšao i unapredio odnose s Italijom. Nakon što je 2000. Vlada pala, Peterle ponovno postaje Ministar spoljnih poslova, u vreme dok je Predsednik Vlade bio Andrej Bajuk, no na tom mestu je ostao samo do septembra 2000. odnosno do ponovnog dolaska Drnovšeka na vlast.

Peterle sa svojom diplomatskom politikom stalno pokušava poboljšati odnose s drugim zemljama kako bi osigurao dobar glas i ugled Slovenije u međunarodnoj zajednici.

U izborima za Europski Parlament 2004. godine Peterle je ispred stranke Nova Slovenija izabran za zastupnika. U novembru 2006. godine Peterle službeno objavljuje svoju kandidaturu za predsedničke izbore sledeće godine (aktualni predsednik Janez Drnovšek).

Uz to, Peterle je član "Steering Committee"-a u Parlamentu, koji ima za cilj inicijativu pod naslovom: "Evropi dati dušu".
Octavio Paz

**Octavio Paz Lozano** (31. 3. 1914. – 19. 4. 1998) bio je meksički pisac, pjesnik i diplomat. Najpoznatiji je po tome što je godine 1990. dobio Nobelovu nagradu za književnost.

## Delo
Oktavio Paz je izvršio sintezu drevne poezije istoka i zapada sa novim kulturnim tendencijama u svom delu „Oganj naš nasušni“ (1989). 

Bio je blizak pokretima marksizma, nadrealizma i egzistencijalizma. Pisao je o meksičkoj pesnikinji Huani de la Kruz, Klodu Leviju Štrausu i Marselu Dišanu.

## Bibliografija
### Poezija
* Luna silvestre (1933)
* No pasaran! (1937)
* Libertad bajo palabra (1949)
* Piedra de sol (1957)
* Salamandra (1962)
* Ladera este (1969)
* Pasado en claro (1975)
* Arbol adentro (1987)
* El fuego de cada dia (1989, lični izbor iz svoje poezije)

### Eseji i intervjui
* El laberinto de la soledad (1950)
* El arco y la lira (1956)
* Las peras del olmo (1957)
* Cuadrivio (1965)
* Puertas al campo (1966)
* Corriente alterna (1967)
* Traducción, literatura y literalidad (1971)
* El signo y el garabato (1973)
* El mono gramatico (1974)
* El ogro filantropico (1979)
* In/Mediaciones (1979)
* Sor Juana o Las trampas de la fe (1983, monografija o pesnikinji meksičkog baroka)
* Pasion critica: Conversaciones con O.Paz (1983)
* Hombres en su siglo (1984)
* La otra voz: Poesia y fin del siglo (1990)
* Convergencias (1991)
* Itinerario (1993, autobiografija)
* La llama doble. Amor y erotismo (1993)
* Vislumbres de la India (1995)
* Estrella de tres puntos. Andre Breton y el surrealismo (1996)

### Sabrana dela
* Mexico en la obra de Octavio Paz. T.1-6. México : Fondo de Cultura Económica, 1990
* Obras completas. T.1-15. México: Letras Mexicanas, 1994—2003.

## Vanjske veze

* Interview with Mario Vargas Llosa in Vuelta Magazine by Jaime Perales Contreras
* Toward a Philosophy of The Present  an article about Paz by Yvon Grenier
* Polemical Paz  by Maarten Van Delden
* Nobel museum biography and list of works
* Octavio Paz's complete poems and essays from ''Vuelta'' magazine and literary criticism on his work 
* ''Vuelta'' magazine online 
* Pegasos biography 
* Nobel lecture 
*  from *[[The Labyrinth of Solitude]]*. A translation of the first 1/3 of Chapter 3 from Octavio Paz's most famous work.
* Octavio Paz: 'La verdad contra el compromiso' (Spanish)
* Theodor W. Adorno and Octavio Paz: Two Visions of Modernity  essay by Oliver Kozlarek, published in *Culture, Theory & Critique*, 2006, 47(1), 39–52
J. D. Salinger

**Jerome David Salinger** (Đeroum Dejvid Selindžer) (New York, 1. januar 1919. - Cornish, New Hampshire, 27. januar 2010.) bio je američki novelist i pripovjedač.

Salinger je objavio jedan roman i nekoliko zbirki pripovjedaka između 1948. i 1959. godine. Njegovo najpoznatije djelo je "Lovac u žitu" (Catcher in the Rye), a ovisno o prijevodu, knjiga se može naći i pod naslovom "Lovac u raži". U "Lovcu" je ispričana priča o mladom buntovniku imenom Holden Caulfield i njegovim zanimljivim doživljajima u New Yorku.

J. D. Salinger rođen je na Manhattanu (New York), gdje je i odrastao. Bio je sin uspješnog Židova, koji se bavio uvozom sira. Majka mu je bila škotsko-irskog porijekla. U djetinjstvu su ga zvali Sonny. Nakon osnovnog školovanja, poslan je u Valley Forge Vojnu Akademiju, gdje je boravio od 1934. do 1936. godine. Tokom 1937. godine proveo je 5 mjeseci u Evropi. Od 1937. do 1938. godine studirao je na Ursinus College i Univerzitetu u New Yorku. Prva prava ljubav bila mu je Oona O'Neill, s kojom se redovito dopisivao, i bio je nemalo iznenađen kad se ona udala za Charlie Chaplina, koji je bio mnogo stariji od nje.

Tokom Drugog svjetskog rata sudjelovao je u raznim bitkama, čak i u invaziji na Normandiju. Njegovi suborci opisali su ga kao hrabrog i istinskog heroja. Tokom prvih mjeseci u Evropi uspjevao se baviti pisanjem, a u Parizu je čak i upoznao Ernesta Hemingwaya.

Godine 1945. oženio se francuskom doktoricom Sylviom, ali su se rastali, pa se 1955. godine ponovno oženio — ovog puta je odabranica njegova srca bila Claire Douglas. I taj brak je završio razvodom 1967. godine, kad se Salinger posve povukao u svoj vlastiti svijet.

Salinger je često patio od stresa, i s godinama se sve više povlačio u sebe. O svom najpoznatijem liku, Holdenu, često je govorio kao o prijatelju.

S vremena na vrijeme su se javljale glasine da će Salinger objaviti još koji roman, ali se to nikad nije dogodilo.

Najpoznatija djela su mu: Lovac u žitu (Catcher in the Rye), Visoko podignite krovnu gredu, tesari (Raise high the roof beam, carpenters), Seymour - uvod (Seymour - introduction), Franny i Zooey (Franny and Zooey).

## Vanjske veze
* Биографија открива тајне: Цео живот ловац у ражи („Вечерње новости“, 26. октобар 2014)
* Lepa usta i zelene mi oči
Jean Antoine Watteau

**Jean-Antoine Watteau** ili **Antoine Watteau** (10. listopada 1684., Valeciennes – 18. kolovoza 1721., Noget-sur-Marne) je jedan od najistaknutijih predstavnika francuskog slikarstva 18. stoljeća i najvažniji prethodnik, ponekad nazivan i začetnikom, rokokoa.

## Život i djelo

Watteau napušta "veličanstveno" slikarstvo kakvim se bave na dvoru Luja XIV. i nadahnuće radije traži u djelima velikih holandskih i flamanskih umjetnika iz 17. stoljeća i bakropisa Jacquesa Callota.

Toplim, senzualnim i bogatim koloritom, te osebujnim gracioznim stilom slikao je galantne prizore u idealiziranom krajoliku (*[[Ukrcavanje za Kiteru|Polazak na Kiteru]], Zabava u prirodi, Poduka u ljubavi*).

*Polazak na Kiteru* (1717.) je jedno od najpoznatijih i najtajanstvenijih slika 18. stoljeća; njome se u slikarstvo uvodi tema *fêtes galantes* koja će u rokokou odigrati jako važnu ulogu. Ovom temom se svijet promatra kao "kazalište prirode" u kojem pripadnici mondenih društvenih krugova uživaju u dokolici. Slika prikazuje veselo društvo u otmjenoj odjeći kako se padinom spušta do obale mora odakle polaze do hrama božice ljubavi – Afrodite na otoku Kiteri; izlet očito posvećen zabavi i ljubavi. Watteau je dočarao raskošne boje kasne jeseni, sunce je na zalazu, a i skupina silazi u udaljenu, neizvjesnu i maglovitu dubinu. Slikar, kao prorok, simbolično prikazuje sudbinu visokog feudalnog društva koje će u najvećem obilju i najljepšem trenutku morati sići s povijesne pozornice nakon francuske građanske revolucije 1789.

Watteau je slikao i mitološke kompozicije (*Parisov sud*) i neobične likove iz *commedije dell'arte* (*Talijanska komedija; [[Harlekin]]; Nonšalantni mladić*).

Njegove žanr-slike odaju anegdotalnost i dobro poznavanje holandskih majstora, a siromaštvo se na njima slikao obojeno zagonetnom i ljupkom melankolijom.

Njegov kozmopolitski ukus i senzibilitet pridonijeli su višeznačnoj složenosti Watteauova djela – bogatstvu aluzija, dvosmislenim značenjima, a često i nepronicljivosti i fantazmagoričnosti u kojima se odražavaju proturječja njegova vremena.

## Vanjske veze

* Watteauove slike na Web Gallery of Art
Čeminac

**Čeminac** (mađarski **Laskafalu** [ˈlɒʃkɒfɒlu]), naselje i sjedište istoimene Općine Čeminac u Hrvatskoj. Smještena je u Osječko-baranjskoj županiji.

## Stanovništvo

### Tabela ([[2011]])

### Grafikon (2011)

### Prezimena stanovnika
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine **20 najčešćih prezimena** u Batini su:
* Horvat, Rešetar, Meštrović, Vrbanić, Kovač, Bosak, Murk, Svedružić, Groš, Hlevnjak, Topolovec, Vidović, Zagorščak, Bat, Cikač, Gašpert, Kurtović, Marković, Novak, Štrok

a nekad su najčešća **prezimena** bila:
* Cikač, Meštrović, Svedružić, Šumiga, Bat, Cvetković, Juriša, Rešetar, Štefanec, Bertić, Bosak, Gašpert, Horvat, Kušen, Kvakan, Vrbanić, Škvorc, Dević, Gotal, Groš 

## Uprava
* Načelnik: {Zlatko Pinjuh

## Historija
## Gospodarstvo
## Značajne osobe
## Spomenici i znamenitosti
## Obrazovanje
## Kultura
## Sport
* Nogometni klub Mladost Čeminac

Čeminac je poznat i po dobrim šahistima i stolnotenisačima. Tako su do rata uspješno djelovali šahovski klub Mladost Čeminac i stolnoteniski klub Matija Gubec Čeminac.

Šahisti (Huskić, Blagojević, Strmečki, Odri, braća Jakovljević, Nogalo, Vidović, Paradžik i drugi) i šahistice (Subašić, Štefanec i Vidović) vođeni nastavnikom Željkom Gašpertom ostvarili su niz zapaženih rezultata posebno u mlađim kategorijama na regionalnim i republičkim natjecanjima.

Stolnotenisači su do Domovinskog rata, uz stolnoteniski klub iz Belog Manastira, bili najuspješniji u Baranji. To se pogotovo odnosi na igrače u mlađim kategorijama koji su redovito osvajali prva mjesta na pojedinačnim i momčadskim prvenstvima Baranje. Klub je početkom 80-tih osnovao nastavnik Mirko Blagojević, a uz njega igrali su Ramljak, braća Paradžik, Babli, Barić, Kovač, Kuzmanović , Županić i Lovreković

## Ulice

* **Kolodvorska ulica**
* **Nova ulica**
* **Školska ulica**
* **Ulica Ante Starčevića**
* **Ulica Ivana Gorana Kovačića**
* **Ulica kardinala Alojzija Stepinca**
* **Ulica Ljudevita Gaja**
* **Ulica Matije Gupca**

## Izvori i vanjske veze

* Službene stranice Općine Čeminac
* Mirovna grupa Oaza: ''Svi članci vezani za Čeminac''

## Šabloni
Donja Motičina

**Donja Motičina** je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Osječko-baranjskoj županiji.

## Geografija
## Stanovništvo
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Donja Motičina imala je 1.865 stanovnika, raspoređenih u 3 naselja:
* Donja Motičina - 1.310
* Gornja Motičina - 67
* Seona - 488

### Nacionalni sastav, [[2001]].
* Hrvati - 1.807 (96,89)
* Srbi - 17 (0,91)
* Slovenci - 3
* Mađari - 2
* Česi - 1
* Slovaci - 1
* neopredijeljeni - 33 (1,77)
* nepoznato - 1

## Uprava
## Historija
## Gospodarstvo
## Značajne osobe
## Spomenici i znamenitosti
## Obrazovanje
## Kultura
## Sport
## Vanjske veze
* Općina Donja Motičina
Drenje

**Drenje** je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Osječko-baranjskoj županiji.

## Geografija
## Stanovništvo
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2002. godine, općina Drenje imala je 3.071 stanovnika, raspoređenih u 12 naselja:
* Borovik - 4
* Bračevci - 243
* Bučje Gorjansko - 98
* Drenje - 680
* Kućanci Đakovački - 177
* Mandićevac - 314
* Paljevina - 212
* Podgorje Bračevačko - 79
* Potnjani - 578
* Preslatinci - 159
* Pridvorje - 239
* Slatinik Drenjski - 288

### Nacionalni sastav, [[2001]].
* Hrvati - 2.874 (93,59)
* Srbi - 100 (3,26)
* Slovaci - 34 (1,11)
* Mađari - 9 (0,29)
* Makedonci - 1
* Romi - 1
* ostali - 10 (0,33)
* neopredijeljeni - 32 (1,04)
* nepoznato - 10 (0,33)

## Uprava
## Historija
## Gospodarstvo
## Značajne osobe
## Spomenici i znamenitosti
## Obrazovanje
* osmogodišnja škola

## Kultura
## Sport
## Vanjske veze
* Općina Drenje
Đurđenovac

**Đurđenovac** je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Osječko-baranjskoj županiji.

## Geografija
Đurđenovac se nalazi u Osiječko-Barajskoj županiji, približno 60&nbsp;km zapadno od Osijeka. Točan geografski položaj je Zemljopisna širina: 45º 32' 38", zemljopisna duljina: 18º 3' 6". Nalazi se u ravnici na 103 m nadmorske visine.

## Stanovništvo
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Đurđenovac imala je 7.946 stanovnika, raspoređenih u 14 naselja:
* Beljevina - 810
* Bokšić - 539
* Bokšić Lug - 307
* Đurđenovac - 3.472
* Gabrilovac - 95
* Klokočevci - 469
* Krčevina - 135
* Ličko Novo Selo - 118
* Lipine - 94
* Našičko Novo Selo - 376
* Pribiševci - 446
* Sušine - 374
* Šaptinovci - 623
* Teodorovac - 88

## Uprava
Načelnik: Hrvoje Topalović, dipl. iur.

## Historija
## Gospodarstvo
Centar drvne industrije, prva najveća tvornica bačava u ovom dijelu Europe. Projekt izgradnje hrastove bačve 75 000 litara.

## Značajne osobe
Poznata hrvatska spisateljica Julijana Matanović pohađala je OŠ u Đurđenovcu.
Slikar i pisac Zvonko Šarčević pohađao je OŠ u Đurđenovcu. Slikar i keramičar Ivan Švertasek rođen je u Đurđenovcu. Ferdinand Meder, povjesničar umjetnosti, direktor restauratorskog zavoda RH, rodom je iz Đurđenovca.
Krešimir Zimonić rođen je 1956. godine u Đurđenovcu. Osnovno obrazovanje završio je u Vinkovcima, a potom u Zagrebu Školu primjenjenih umjetnosti. Studirao je na Likovnoj akademiji u Zagrebu gdje od 2002. predaje na odsjeku za animaciju i multimediju. Jedan je od najuglednijih hrvatskih strip autora i najistaknutiji predstavnik mlađeg naraštaja Zagrebačke škole crtanog filma. Ilustracije i stripove objavljuje kontinuirano od sredine sedamdesetih godina. Tijekom dugogodišnje uspješne suradnje s listom za mlade Modra lasta nastala je Zlatka, strip lik iznimne popularnosti među generacijama čitatelja koji se danas smatra jednim od antologijskih likova hrvatskog stripa. Od 1979. godine profesionalno radi na animiranom filmu, u početku kao animator, a od 1983. samostalno režira filmove. Sudjelovao je na mnogim izložbama. Za svoje animirane filmove Zimonić je primio niz domaćih i međunarodnih nagrada i priznanja. Jedan je od osnivača Hrvatskog društva autora stripa i više godina njegov predsjednik. Od 1992. godine je član Vijeća Svjetskog festivala animiranog filma u Zagrebu.
Helena Buljan, hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Spomenici i znamenitosti
Đurđenovac je bio prvo mjesto u Slavoniji i drugo mjesto u Hrvatskoj koje je dobilo struju.

## Obrazovanje
Đurđenovac ima vrtić,osnovnu i srednju školu.

## Kultura
Kompleks tvorničkih zgrada u Đurđenovcu zaštičeni su objekti industrijske arhitekture.

## Sport
U sportu djeluju đurđenovački nogometni klub 'DIK-Đurđenovac',rukometni klub 'AG-Dinas',kuglački klub 'AG-Dinas',šahovski klub te sportsko-ribolovno društvo Đurđenovac.

## Vanjske veze
* Službene stanice Općine Đurđenovac
* Najnovije vijesti iz Općine Đurđenovac
Erdut

**Erdut** je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Osječko-baranjskoj županiji.

## Geografija
* Površina: 158&nbsp;km2
** Poljoprivredne površine: 10.898 ha 
** Šumske površine: 2.319 ha

## Stanovništvo
* Broj stanovnika (popis 2001.): 8.417 
* Broj kućanstava: 3.014

Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Erdut imala je 8.417 stanovnika, raspoređenih u 4 naselja:
* Aljmaš - 645
* Bijelo Brdo - 2.119
* Dalj - 4.689
* Erdut - 964

### Nacionalni sastav stanovništva po naseljima, 1991.
* Aljmaš - uk.823, Hrvati - 673, Mađari - 75, Srbi - 9, Jugoslaveni i ostali - 66
* Bijelo Brdo - uk.2.400, Srbi - 1.941, Hrvati - 217, Mađari - 11, Jugoslaveni i ostali - 231
* Dalj - uk.5.515, Srbi - 2.882, Hrvati - 1.805, Mađari - 314, Jugoslaveni i ostali - 514
* Erdut - uk.1.459, Hrvati - 798, Srbi - 333, Mađari - 162, Jugoslaveni i ostali - 166 
 
ukupno: 10.197, Srbi - 5.165, Hrvati - 3.493, Mađari - 562, Jugoslaveni i ostali - 977

## Uprava
## Historija
Područje današnje općine Erdut je na početku rata u Hrvatskoj bilo poprištem teških borbi između hrvatskih snaga i pobunjenih Srba kojima je pomagala JNA. Početkom augusta 1991. su srpske snage preuzele kontrolu nad tim područjima, a kompletno hrvatsko, odnosno ne-srpsko stanovništvo je protjerano.

12.11. 1995. je u Erdutu potpisan Erdutski sporazum kojim se tadašnji čelnici ostatka Republike Srpske Krajine pristali da pod upravom UN postupno pređu pod hrvatsku vlast, čime je i formalno okončan rat.

## Gospodarstvo
## Značajne osobe
## Spomenici i znamenitosti
## Obrazovanje
U općini Erdut postoji jedna srednja škola, te dvije osnovne i tri područne škole.
## Kultura
## Sport
## Vanjske veze

* Službene stranice Općina Erdut