open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Višeslav (knez Primorske Hrvatske)

**Višeslav** je bio hrvatski knez oko 800. godine

Nakon što su porazili avarsku državu i pokorili hrvatska plemena koja su živjela u staroj Panoniji, Franci su čini se odlučili osvojiti i prostore Dalmacije kojom je vladao knez Višeslav. Tako franački markgrof Erik, gospodar Istre, Furlanske i drugih zemalja, kreće sa svojom vojskom prema Primorskoj Hrvatskoj, te god. 799. dolazi do Tarsatike kraj Rijeke, gdje se u "Franačkim ljetopisima" (*[[Annales regni Francorum]]*) za njega kaže da je poginuo u zasjedi. Povjesničari još uvijek raspravljaju koje je naravi bila ta bitka i tko je zapravo ubio Erika. Neki drže da su to bili Hrvati (Rački, Nada Klaić, Lujo Margetić, Neven Budak), drugi da su to bili avarsko-slavenski izaslanici koji su na taj način htjeli spriječiti odlazak Erika u borbu protiv njih (Nenad Labus), a postoji i mišljenje da se radi o Bizantincima (Ivo Goldstein).

Ipak do god. 803. kad je Višeslav vjerojatno već bio mrtav, Primorska Hrvatska priznaje vrhovnu frančku vlast (800. je Karlo Veliki u Rimu okrunjen za cara).

## Krstionica kneza Višeslava iz Nina

Višeslavova krstionica jedini je dokaz o eventualnom Višeslavovu postojanju. Visoka je 90&nbsp;cm i izrađena od jednog komada kamena na kojem je, iznad reljefa križa s tropletom, latinski natpis:
:"Ovaj izvor, naime, prima slabe da ih učini prosvijetljenima. Ovdje se peru od svojih zločina, što su ih primili od svog prvog roditelja, da postanu kršćani spasonosno ispovijedajući vječno Trojstvo. Ovo djelo pobožno učini svećenik Ivan, u vrijeme kneza Višeslava (*VUISSASCLAVO DUCI*), i to u čast sv. Ivana Krstitelja, da zagovara njega i njegova štićenika."
Višeslav je ovdje jasno nazvan „knezom“ (), premda nije određeno čiji je knez bio. S obzirom da je krstionica vjerojatno nađena u Ninu, moguće je da je bio knez u Primorskoj Hrvatskoj, ili pak u unutrašnjosti, na području Panonske Hrvatske.

Njezino datiranje i točno podrijetlo i dalje su predmetom znanstvene rasprave.

## Napomene

## Izvori
* *Annales regni Francorum inde ab a. 741 usque ad a. 829, qui dicuntur Annales Laurissenses maiores et Einhardi*. Herausgegeben von Friedrich Kurze. XX und 204 S. 8°. 1895. Nachdruck 1950.
* Nenad Labus, "Tko je ubio vojvodu Erika", *Radovi Zavoda povijesnih znanosti HAZU u Zadru*, sv. 42/2000, str. 1-16.
* Mirjana Matijević Sokol, "Krsni zdenac Hrvata. Paleografsko-epigrafska raščlamba natpisa s krstionice kneza Višeslava", *Croatica Christiana Periodica* 59 (2007) 1-31.
* 
* 
* 
*
Beatus od Liébane

**Beatus** ili **Beat od Liébane** (; 701 - 798?), poznat i kao **Sveti Beat** bio je redovnik, teolog i kartograf rodom iz Kraljevine Asturije na sjeverozapadu današnje Španije. Bio je ispovjednik Adosinde, supruge asturijskog kralja Siloa, vodio korespondenciju sa znamenitim učenjakom Alcuinom te sudjelovao u teološkim raspravama vezanim uz adopcionizam, napadajući stavove Feliksa od Urgella i Elipanda Toledskog. Ipak, najpoznatiji je kao autor *[[Komentari Apokalipse|Komentara Apokalipse]]*, jednog od najuticajnijih i najpopularnijih tekstova srednjovjekovne književnosti; u njemu se također nalaze najstarije geografske karte u kršćanskoj Evropi.

## Izvori
787.

__NOTOC__
Godina **787.** (**[[rimske brojke|DCCLXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 787. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Održan Drugi nikejski sabor čije odluke završavaju prvi ikonoborački period bizantske historije i ponovno uspostavlajjau jedinstvo bizantske sa zapadnom (rimskom) Crkvom.
* Nakon 25 godina krvavih borbi abasidske trupe zauzimaju najveći dio Magreba.
* Conall nasljeđuje Dresta kao kralj Pikta.


## Rođenja

* Abu Mas'har, perzijski učenjak

## Smrti

* Arehis II od Beneventa

## Reference
Conall mac Taidg

**Conall mac Taidg** (doslovno: *Conall, sin Tadcov*; ? - 807) bio je kralj u ranosrednjovjekovnoj Škotskoj. O njegovom životu i vladavini postoje samo dva spomena. Godine 789. se navodi kako je poražen od Caustantina mac Ferguse, vladara piktske države Fortriu. Godine 807. se spominje kako je Conall mac Taidg ubijen od strane "Conalla, sina Aedacána u Cenn Tíreu" (za koga se pretpostavlja da bi mogao biti Conall mac Áedáin iz Kintyrea. Kasniji historičari se spore oko toga da li je bio kralj Pikta ili kralj Dalriade.

## Fusnote

## Literatura

* 
* 
* 
* Broun, Dauvit, "Pictish Kings 761&ndash;839: Integration with Dál Riata or Separate Development" in Sally M. Foster (ed.), *The St Andrews Sarcophagus: A Pictish masterpiece and its international connections.* Four Courts, Dublin, 1998. 
* Clancy, Thomas Owen, "Iona in the kingdom of the Picts: a note" in *The Innes Review*, volume 55, number 1, 2004, pp.&nbsp;73&ndash;76. ISSN 0020-157X
*
Abu Mašar

**Džafar Ben Mohamed ben al-Balhi Abalači Abu Mašar** (; Balh/Bagdad * 787, Wasit, Irak † april 886) je bio perzijski astronom i filozof.

Poznat je po izuzetno dugom životnom vijeku, čiji je najveći dio proveo u Bagdadu. Mnoga njegova djela su sačuvana kao rukopis. Njegov traktat na temu astrologije *al-Madhal al-kabir* je u 13. vijeku dvaput preveden na latinski.

Njegovo astronomsko djelo *Uvod u astronomiju* (*Kitab al-madkhal ila ilm ahkam al nujum*) je oko godine 1140. preveo Herman Koroški, a taj je prijevod kasnije tiskan pod naslovom *Liber introductorius in astronomiam Albumasaris (Albumasarin) Abalachii (Alabachii)* u Augsburgu 1489. i Veneciji 1495. i 1506). Godine 1133. je drugi prijevod napravio Ivan Seviljski. U tom djelu se iznose problemi grčke filozofije, islamske astronomije i istočnjačke astrologije.

Amir Kušrav (Khusrav) tvrdi da je Abu Mašar u Benaresu (Varanasi) studirao indijsku astronomiju.

Abu Mašar je uticao na većinu andaluzijskih astronoma, koji su uticali na astrologiju. Razvio je planetarni model, koji je kasnije tumačen kao heliocentrični. Njegovo djelo o planetarni teoriji nije sačuvano, ali su njegove astronomske podatke kasnije zapisali al-Hašimi (Hashimi) i al-Biruni.

## Reference
Arehis II od Beneventa

**Arehis II** (*Arechis*, također *Aretchis*, *Arichis*, *Arechi* ili *Aregis*; ? - 26. august 787) bio je vojvoda (a kasnije i knez/princ) od Beneventa u južnoj Italiji, s time da je vladao od 756/758. do smrti. Bio je sin vojvode Liutpranda, koga je naslijedio na prijestolju. Iako je, kao i većina vojvoda od Beneventa, bio *de facto* nezavisan vladar, nastojao je ostvariti prijateljske odnose sa svojim nominalnim sizerenom, langobardskim kraljem Deziderijem. Zbog toga se oko 757. oženio za Deziderijevu kćer Adelpergom, koja mu je rodila tri sina i dvije kćeri.

Prijateljski odnosi sa Deziderijem su potrajali sve do 774. godine, kada je langobardsku državu na sjeveru Italije pokorio franački kralj Karlo Veliki. Arehisovo vojvodstvo je Karlo, uglavnom zbog nepristupačnog planinskog terena, Karlo ostavio na miru. Arehis je iskoristio priliku da se proglasi knezom te počeo kovati novac i donositi zakone, što je dotada bilo u formalnoj nadležnosti langobardskog kralja. Karlo ga je ostavio na miru, čak nakon što je 776. podržao langobardski ustanak u Furlaniji. 780-ih je, pak, postigao sporazum sa svojim tradicionalnim neprijateljima Bizantincima čije je područje tada bilo poznato kao Vojvodstvo Napulj.

Arehis i Adelperga su za svoje vladavine bili poznati kao pokrovitelji umjetnosti; osim što su financijski pomagali samostane Montecassino i San Vincenzo di Volturno, na svoj dvor su doveli Pavla Đakona, koji je za njihov račun napisao *Historia Romana*, tekst o rimskoj historiji koji je uživao veliku popularnost tokom srednjeg vijeka.

Godine 787. je, pak, na Benevento krenula franačka vojska pod Karlom Velikim. Arehisovo uporište Capua se našlo pod opsadom, a on sam se sklonio u Salerno. Tamo se formalno pokorio Karlu kao svom sizerenu; svog sina Grimoalda je dao za taoca. Ubrzo je umro, ali je njegov sin već 791. obnovio beneventsku nezavisnost.

## Izvori
* Einhard. ''The Life of Charlemagne'' . Translated by Samuel Epes Turner.
* 
* 
* 
*
Car Saga

bio je 52. car Japana, prema tradicionalnom popisu, koji je vladao od 809. do 823.

Bio je sin cara Kammua i mlađi brat cara Heizeija kome je postao službeni nasljednik 806. Na prijestolje je došao tri godine, poslije bratove abdikacije. Kada se i sam razbolio, brat mu je digao pobunu, ali je ona ugušena uz pomoć odanog vojskovođe Sakanoue no Tamuramaroa. Za vrijeme vladavine je bio poznat kao pokrovitelj Kukaija, budističkog redovnika i osnivača škole Shingon. Abdicirao je godine 823. u korist svog mlađeg brata Junne. Umro je dvije decenije kasnije.

Saga je bio poznat i kao vješti kaligraf.

## Reference

### Vanjske veze
=
* Another photo of Emperor Saga's mausoleum
Car Junna

bio je 53. car Japana, po tradicionalnom popisu careva. koji je vladao od 823. do 833.

Bio je sin cara Kammua i mlađi brat cara Sage. Potonji ga je 810. proglasio svojim nasljednikom, a 30. maja 823. abdicirao u njegovu korist. Junna je na prijestolju ostao do 22. marta 833. kada je i sam abdicirao u korist svog usvojenog sina cara Ninmyoa. Time je stvorena jedinstvena situacija u kojoj su u Japanu bila živa tri cara - jedan vladajući, i dva umirovljena. Umro je godine 840.

## Fusnote

## Literatura
* 
* 
* 
* Kasai, Masaki. (1991).  Tokyo: Yamakawa Shuppan-sha. ; OCLC 166930357
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Drugi nikejski sabor

**Drugi Nicejski sabor**, održan u Niceji od septembra do oktobra 787, sazvala je carica Irena, namjesnica Konstantina VI, da bi se izjasnilo o kultu poštovanja ikona.

Lav III Isavrijanac izdaje 727. godine edikt kojim zabranjuje poštovanje ikona i načelno slikovito predstavljanje, smatrajući to pravim idolopoklonstvom. Car imenuje ikonobornog patrijarha, a od pape Grgura II, koji bijaše izopćio ikonoborce, izuzima pokrajinu Ilirik ispod papske nadležnosti i predaje ga pod nadležnost Carigrada. Njegov nasljednik Konstantin IV Kopronim saziva Sabor 754. godine u Carigradu,koji osuđuje poštovanje ikona i isključuje ikonofile, uključujući i Jovana Damaskina, najljućeg branioca poštovanja ikona. Carica Irena, podrškom patrijarha Tarasija i pristankom pape Adrijana I, saziva drugi Sabor, također u Niceji (350 otaca), koji poništava odluke Sabora iz 754. godine i formuliše učenje da predmet poštovanja jeste ličnost predstavljena na ikoni, i da treba praviti razliku između obožavanja (λατρεια), koje priliči samo Bogu, i poštovanja (προσκυνησις) koje dolikuje svetima. Sabor nisu prihvatile Crkve u carstvu Karla Velikog (Njemačka, Francuska, Španija). Sabor u Frankfurtu 794. godine i Karlovske knjige izjašnjavaju se protiv poštovanja ikona.

Uz svu otvorenu opoziciju patrijarha Nikifora, Teodora Studita i načelno monaha, ikonoborstvo opstaje blagodareći otvorenom gonjenju pravoslavnih od strane bizantijskih careva. Tek pod caricom Teodorom kult ikona ponovo je uspostavljen (842); u spomen na taj događaj ustanovljena je Nedelja Pravoslavlja, prve nedelje Uskršnog posta. Ikonoborstvo je poslednja jeres koja je bila predmet ekumenskog sabora.

## Vanjske veze
* Članak o drugom Nicejskom saboru na katoličkoj enciklopediji
The Preacher's Wife

***The Preacher's Wife*** je američki fantastični film za porodicu, snimljen 1996. u režiji Penny Marshall. Predstavlja remake klasičnog holivudskog filma *[[The Bishop's Wife]]* iz 1947. godine. Protagonist filma je svećenik (Courtney B. Vance) kome se brak sa pjevačicom (Whitney Houston) našao u krizi, a crkvi mu prijeti preuzimanje od strane zlog tajkuna; moli se Bogu za pomoć, i ona stiže u obliku neobičnog anđela (Denzel Washington).

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze
*
Antimetabola

**Antimetabola** (grč. *anti* = protiv, *metabole* = okrenuti) figura je kojom se oba člana ponavljaju zamjenjujući sintaktičke funkcije.

## Primjeri antimetabole
* *A mnogi prvi bit će posljednji, i posljednji prvi.* (Evanđelje po Mateju, 19,30)
* *Svaki koji se uzvisuje, bit će ponižen a koji se ponizuje, bit će uzvišen* (Evanđelje po Luki, 18,13-14)
* *Ne pitaj što tvoja zemlja može učiniti za tebe - pitaj što ti možeš učiniti za svoju zemlju.* (John F. Kennedy)
* *Ovo nije početak kraja, ovo je možda kraj početka.* (Winston Churchill)
* *U miru sinovi pokapaju očeve, a u ratu očevi pokapaju sinove.* (Krez, lidijski vladar)
* Ivan Gundulić, „Osman”

tko bi gori, eto je doli,
a tko doli gori ustaje.

Sad vrh sablje kruna visi,
sad vrh krune sablja pada,
sad na carstvo rob se uzvisi,
a tko car bi, rob je sada.
Pride 25

**Pride 25: Body Blow** je bila manifestacija borbi mješovitih borilačkih vještina organizirana od strane PRIDE Fighting Championships organizacije. Događaj se održao 16. ožujka, 2003. godine u Yokohama Areni u Yokohami, Japan.

## Borbe

## Povezano
* Popis PRIDE Fighting Championships manifestacija

## Vanjski izvori
* Službena Prideova stranica 
* Sherdog.com
Carska okružja

**Carsko okružje**  (latinski: *Circulus imperii*, množina:*Circuli imperii* njemački: *Reichskreis*, množina *Reichskreise*) naziv je za regionalne grupacije teritorija Svetog Rimskog Carstva, prvenstveno za potrebe organiziranja zajedničke obrambene strukture i prikupljanja carskih poreza, ali i kao sredstvo organizacije unutar Carskog Sabora (Reichstaga) i Carske sudske komore

Svako okružje imao je svoju skupštinu, iako nije njen svaki član bio nužno i član državnog Sabora.

## Stvaranje okružja
Na Saboru u Augsburgu održanom 1500. uspostavljeno je šest okružja kao dio reforme Carstva: 
* Bavarsko okružje
* Švapsko okružje
* Gornjerajnsko okružje
* Sasko okružje
* Frankonsko okružje
* Donjerajnsko-vestfalsko okružje

Izvorno, područja pod vlašću Habsburgovaca bila su izuzeta od te reforme. No, na Saboru u Trieru godine
1512. ove zemlje su podijeljene na sljedeća područja
* Austrijsko okružje
* Burgundsko okružje
* Gornjesasko okružje
* Izborno rajnsko okružje

S obzirom na potraživanja Francuske (tj. kralja Franje I. ) na Maksimilijanovu burgundsku baštinu, 1512 Sabor je pokrenuo službenu uporabu imena Carstva kao *Svetog Rimskog Carstva () *'njemačke narodnosti* *' (latinski: Sacrum Romanum Imperium Nationis Germanicæ) u svom završnom spisu.

Iako je Carstvo izgubilo nekoliko zapadnih teritorija 1581. nakon odcjepljenja sedam pokrajina Ujedinjene Nizozemske i tijekom francuske aneksije iz 1679. ( mir u Nijmegenu), deset okruga ostalo je uglavnom nepromijenjeno sve do početka 1790., kada su francuska revolucija i ratovi poslije nje doveli do značajnih promjena na političkoj karti Europe.

## Teritoriji Carstva izvan okruga
Dio teritorija Carstva je ostao van ijednog okružja, na primjer:
* Zemlje Krune sv. Vaclava
* Teritorij Stare švicarske konfederacije
* Teritoriji Carstva na sjeveru današnje Italije
* Teritoriji carskih vitezova
* manji teritoriji kao što su
** grofovija Montbéliard
** kneževstvo Schmalkalden
** kneževstvo Jever 
** seljačka republika Dithmarschen (do uklapanja u Holstein 1559 )

## Izvori
788.

__NOTOC__
Godina **788.** (**[[rimske brojke|DCCLXXXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 788. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Karlo Veliki osvaja Bavarsku.
* Bermudo I nasljeđuje Mauregata kao kralj Asturije.
* septembar &ndash; Bizantsko-arapski ratovi: Bizantinci su poraženi od abasidske vojske u bitci kod Kopidnadosa.
* Počinju zapisi o nadbiskupiji Hamburg koji će kasnije napraviti Adam od Bremena.


## Rođenja

* Adi Shankara, indijski hinduistički filozof koji je konsolidirao doktrinu Advaita Vedanta, pod-školu Vedante

## Smrti

* Abd-ar-rahman I, osnivač španskog ogranka omejadske dinastije
* Mazu Daoyi, kineski zen budistički redovnik (r. 709)
* Adalgis, langobardski princ

## Reference
Bajka o ribaru i zlatnoj ribici

**Bajka o ribaru i zlatnoj ribici** () je bajka u stihovima koju je 1833. napisao ruski književnik Aleksandar Sergejevič Puškin. Temelji se na drevnoj ruskoj narodnoj priči, koja je, pak, slična tradicionalnoj njemačkoj (pomeranskoj) bajci koju su pod naslovom *[[Vom Fischer und seiner Frau]]* objavili braća Grimm.

## Vanjske veze

*  «Сказка о рыбаке и рыбке» available at *Russian Virtual Library*
* ''Priča o ribaru i ribici'' (1950 film)  na ruskom sa esperanto titlovima
Inverzija (figura)

**Inverzija** je stilska figura kojom se obrće red riječi u rečenici ili dijelovi rečenice, često radi jačeg isticanja.

## Primjeri inverzije
* Antun Gustav Matoš, „Utjeha kose”

:*U dvorani kobnoj, punoj smrti krasne*
:*U dvorani kobnoj, mislima u sivim.*
Mauregato od Asturije

**Mauregato Uzurpator** (, ? - 789) bio je kralj Asturije od 783. do 788/789. Bio je nezakoniti sin kralja Alfonsa I i maurske sluškinje. Kada je umro kralj Silo, suprug njegove (zakonite) polusestre Adosinde, plemstvo je za kralja na Adosindino inzistiranje izabralo Alfonsa II, ali ga je Mauregato s velikom vojskom svojih pristaša zbacio s prijestolja i prisilio da utočište potraži u oblasti Álava. O Mauregatovoj kratkoj vladavini se relativno malo zna. Uspio je odbaciti jedan maurski pohod na Asturiju, a teološki sukob toledskog biskupa Elipanda sa Beatusom od Liebane je izazvao intervenciju Karla Velikog. Nakon smrti ga je naslijedio stric Bermudo I.
Adi Shankara

**Adi Shankara** (IAST:  fonteski aːd̪i ɕaŋkərə, (sanskrit: ,  ) (788 - 820), također poznat kao ***' i ***' bio je indijski filozof iz Kaladyja u današnjoj državi Kerala koji je konsolidirao doktrinu *[[advaita vedanta|advaita vedānta]]*. Njegova učenja se temelja na jedinstvu *[[Ātman (Hinduism)|ātmana]]* i *[[brahman]]a*— ne-dvojnog brahmana, u kome se brahman vidi kao *[[nirguna brahman]]*, *brahman* bez atributa.

Shankara je putovao Indijom i drugim dijelovima južne Azije kako bi propagirao svoju filozofiju kroz rasprave i debate sa drugim misliocima. Pripisuje mu se osnivanje četiri *mathe* ("manastira"), koji su pomogli u historijskom razvoju, obnovi i širenju doktrine Advaita Vedanta. Vjeruje se kako je Adi Shankara organizirao monastički red Dashanami kao i Shanmata tradiciju obreda.

Njegova djela na sanskritu se bave osnivanjem doktrine *[[advaita]]* (nondualizam). Također je ustanovio važnost monastičkog života na osnovu Upaniđada i Brahma Suzra, u vrijeme je kada je škola Mimamsa inzistirala na striktnom ritualizmu i ismijavala monasticizam. Shankara je elaborirao ideje u *[[Upanišade|Upanišadama]]*, i detaljno komentirao vedski kanon (*[[Brahma Sutra]]*, osnovne *upanišade* i *[[Bhagavad Gita]]*) nastojeći obraniti svoje teze. U svom djelu je uglavnom kritizirao filozofsku školu Mimamsa, iako se mogu pronaći i kritike škole Samkhya i izvjesnih budističkih škola.

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Mishra, Parameshwar Nath (2003), "Era of Adi Shankaracharya 507&nbsp;B.C.-475 B.C.", Howrah Samskriti Rakshak Parishad, West Bengal.
* Mishra, Parameshwar Nath, "Amit Kalrekha", 3 vols. (in Hindi), Howrah Samskriti Rakshak Parishad, West Bengal.
* Reigle, David, "Original Sankaracarya", www.easterntradition.org/original%20sankaracarya.pdf 

## Vanjske veze

* Complete works of Adi Shankara 
* Information on Sri Adi Shankara
Adam iz Bremena

**Adam iz Bremena** (; ) bio je njemački srednjovjekovni kroničar koji je živio i radio drugoj polovici u 11. vijeka. Najpoznatiji je po kronici *[[Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum|Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum]]* (*Djela biskupa Hamburške crkve*), koja se smatra jednim od najvrijednijih izvora za historiju Sjeverne Evrope u ranom srednjem vijeku.

## Literatura
* Adam of Bremen, *[http://books.google.com/books?id=4XfoxDEcIcgC&pg=PP1&dq=History+of+the+Archbishops+of+Hamburg-Bremen%27#v=onepage&q=&f=false History of the Archbishops of Hamburg-Bremen]*, English translation by F.J. Tschan, Columbia University Press, 2002, .
* Edition of the Gesta by Bernhard Schmeidler, Digitale Bibliothek der Monumenta Germaniae Historica 1917, including current edition of the Latin text
* Adam of Bremen, ''Allgemeine Deutsche Biographie'', online text. German.
* Adam of Bremen, ''Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum'' , online text. Latin.
789.

__NOTOC__
Godina **789.** (**[[rimske brojke|DCCLXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 789. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Franački kralj donosi zbirku zakona *[[Admonitio Generalis]]*.
* Nakon što mu je umrla majka Al-Khayzuran, novi kalif Harun al-Rashid preuzima potpunu vlast nad Abasidskim Kalifatom.
* U Japanu izbija veliki ustanak protiv cara Kammua, koji je poražen, a zajedno sa njim dolazi duga suša i glad.
* Idris I osniva grad Fes u Maroku.
* Caustantín postaje kralj Pikta.
* Karlo Veliki osniva grad Herford.
* Eadburh se udaje za kralja Beorhtrica od Wessexa.
* *[[Anglo-saksonska kronika]]* bilježi prvi dolazak Vikinga u Englesku.


## Rođenja

* Ziryab, arapski pjesnik i muzičar

## Smrti

* Mauregatus od Asturije (ili 788)
* Ælfwald I od Northumbrije
* Hildeprand od Spoleta
* Willehad od Bremena
## Reference
Willehad od Bremena

**Sveti Willehad od Bremena** (poznat kao **Willehadus** ili **Willihad**; (Northumbrija, cca. 745 – Blexen na Weseru, današnji Nordenham, 8/9. novembar 789*, ) bio je kršćanski misionar i biskup Bremena od 787.

Bio je rodom iz Northumbrije i prijatelj Alcuina. Oko godine 766. je otišao u Friziju kako bi pokrštavao tamošnje stanovništvo. Jednom je morao bježati zbog bijesne reakcije tamošnjih pagana. Poslije je po nalogu Karla Velikog pokušao pokrstiti Saksonce, ali je i odatle morao bježati kada su 782. pagani na čelu sa kraljem Widukindom digli ustanak. Poslije toga je otišao u Rim dati izvještaj papi Hadrijanu I. Kada je Karlo Veliki brutalno skršio otpor saksonskih otpora, i nakon što se Widukind pristao pokrstiti, Willehad se vratio u Saksoniju i osnovao biskupiju u novopodignutom gradu Bremen.

## Literatura
* Saint Willehad of Bremen  from For All the Saints
* Willehad  at Patron Saints Index

## Vanjske veze
* St. Willehad
* Bishopric of Bremen
Hildeprand od Spoleta

**Hildeprand** je bio vojvoda od Spoleta od 774. do 789.

Njegov prethodnik Teodicije je godine 774. poginuo prilikom opsade Pavije, odnosno borbe protiv franačkog kralja Karla Velikog. Čuvši za to, lokalno plemstvo je izabralo Hildepranda za vojvodu i smjesta izrazilo vjernost Karlu kao novom kralju Langobarda. Hildeprand je također otišao u Rim kako bi iskazao vjernost papi Hadrijanu I. Kada je izbio sukob između pape i Karla oko teritorija u Italiji, Hildeprand je stao na Karlovu stranu. Godine 779. je putovao u Compiègne kako bi Karlu osobno iskazao vjernost. Oko godine 788. je sudjelovao na franačkoj strani u sukobu s Bizantincima. Nakon smrti je Karlo kao njegovog nasljednika imenovao franačkog plemića po imenu Winiges.

## Fusnote

## Literatura
* Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press: 1895.
Adalgis

**Adalgis** (; ? - 788) bio je langobardski princ, odnosno sin posljednjeg langobardskog kralja Deziderija. Otac mu je, u nastojanju da osigura savez sa Franačkom, isposlovao zaruke za Giselom, sestrom franačkog kralja Karla Velikog, ali se taj plan izjalovio kada je 771. Karlo otjerao svoju suprugu i Adalgisovu sestru Dezideratu. To je Langobarde i Franke dovelo u sukob, koji je riješen kada je Karlo 774. napao sjevernu Italiju, porazio i zarobio Deziderija, čime je prestala postojati langobardska država. Adalgis se prije toga uspio skloniti na bizantsku teritoriju, odakle se uz pomoć carice Irine pokušavao vratiti na prijestolje. Prilika za to mu se ukazala 787. godine, ali ga je porazio Grimoald III, vojvoda od Beneventa i franački saveznik. Prema nekim izvorima, Adalgis je tada poginuo, a prema drugima, pobjegao u Carigrad, gdje je i umro.

Italijanski književnik Giuseppe Manzoni mu je 1822. posvetio tragediju pod naslovom *[[Adelchi]]*.

## Literatura

* Jörg Jarnut, *Storia dei Longobardi*, Torino, Einaudi, 2002. 
* Sergio Rovagnati, *I Longobardi*, Milano, Xenia, 2003.
Bermudo I od Asturije

**Bermudo I** (također **Vermudo** ili **Veremund**; ? - 797), poznat i kao **Bermudo Đakon** ili **Bermudo Redovnik**, bio je kralj Asturije od 788/789. do 791. Bio je sin kralja Fruele, odnosno brat kraljeva Alfonsa I i Aurelija I. Naslijedio je svog nećaka Mauregata, koji je na vlast bio došao oružanom uzurpacijom i zbacivanjem legitimnog kralja Alfonsa II. Bermudoa su na prijestolje doveli dvorski službenici. Njegovu vladavinu je brzo prekinula invazija Maura na Alavu i Galiciju. Pokušaj da je zaustavi je 791. doveo do bitke kod Burbie (vjerojatno današnji Bierzo) u kojoj su Asturijci poraženi. Nakon nje je Bermudo abdicirao u korist Alfonsa II i povukao se u samostan. Do kraja života je bio u dobrim odnosima sa svojim nasljednikom, tako da je decenijama kasnije nakon Alfonsove smrti prijestolje preuzeo Bermudov sin Ramiro.

## Literatura
* Collins, Roger (1989). *The Arab Conquest of Spain, 710&ndash;97*. London: Blackwell, .
Aelfwald I od Northumbrije

**Ælfwald** (? - 23. septembar 788) bio je kralj Northumbrije od 778. do 788. Vjeruje se da je bio sin kralja Oswulfai unuk Eadberhta Eatinga.

Na prijestolje je došao nakon što je svrgnut kralj Æthelred, sin Æthelwalda Molla godine 778. . Ubio ga je, najvjerojatnije u Chestersu, *patricius* (ealdorman) po imenu Sicga.

Naslijedio ga je rođak Osred , sin Alhred i Osgifu, kćeri Eadberht Eatinga. Ælfwaldovi sinovi Ælf i Ælfwine su godine 791. ubijeni po naređenju kralja Æthelreda.

Ælfwald je sahranjen u opatiji Hexham gdje se smatrao svecem.

## Literatura
* Higham, N.J., *The Kingdom of Northumbria AD 350-1100.* Stroud: Sutton, 1993. 

## Izvori
Zirjab

**Abu l-Hasan ‘Ali Ibn Nafi‘** (perzijski i arapski: أبو الحسن علي ابن نافع; kurdski: ئه‌بو ئه‌لحه‌سه‌ن عه‌لی إبن نافع) (cca. 789–857), nadimak **Ziryab** (perzijski jezik: **Zaryâb**, kurdski: زۆراو **Zorab**), bio je crni afrički ili perzijski ili kurdski polimat - pjesnik, muzičar, pjevač, kemičar, kozmetolog, modni dizajner, trendseter, strateg, astronom, botaničar i geograf. Bio je aktivan na omejadskom dvoru u Córdobi u islamskoj Iberiji. Prije toga je stekao negatuvnu reputaciju na abasidskom dvoru u Bagdadu gdje se bio istakao kao učenik velikog kompozitora i muzičara Ishaq al-Mawsilija.

Ziryab je morao napustiti Bagdad kada su mu vještine nadigle njegovog učitelja. U Cordobi mu je glavni pokrovitelj bio Abd al-Rahman II (822-52).

## Izvori

## Literatura
* Zaryâb  Article at Fravahr.org
* Titus Burckhardt, "Die Maurische Kultur in Spanien''.
* Newroz films article  
* Biography at streetwhispers.com 
* MuslimHeritage.com article.
* African music pieces, by Elijah Wald
* Flight of the Blackbird , Sauid Aramco World
Idris I

**Idris I** (ili **Idris ibn Abdullah**) ( *Idrīs ibn ‘Abdallāh*) bio je prvi vladar Idrisidske dinastije u Sjeverozapadnoj Africi, koji je vladao od 788. do 791. Smatra se osnivačem dinastijem koja je imala važnu ulogu u ranoj islamizaciji današnjeg Maroka.

Idris I je bio praunuk Hasan ibn Alija. 785. je sudjelovao u ustanku protiv abasidske vlasti u Siriji, te je nakon njegovog gušenja pobjegao na zapad. Godine 789. je došao u okolicu drevnog rimskog grada Volubilis u današnjem sjevernom Maroku i osnovao grad Moulay Idriss. Potom je oženio Kanzu iz berbeskog plemena Awraba, kćer poglavice Ishaq ibn Mohammada. Zajedno sa svojim pristašama je osvojio veliki dio sjeverozapadne Afrike i osnovao grad Fes. Oko godine 789. je osvojio današnji Tlemcen u Alžiru. Abasidski kalif Harun al-Rašid je na njega poslao ubice koje su ga uspjele otrovati 791. Naslijedio ga je sin Idris II.

## Fusnote
 

## Literatura

* Julien, Charles-André, *Histoire de l'Afrique du Nord, des origines à 1830*, original edition in 1931, new edition by Payot, Paris, 1994
* Abum-Nasr, Jamil M. (1987). A History of the Maghrib in the Islamic Period.
Herford

**Herford** () je grad u njemačkoj saveznoj državi Severna Rajna-Vestfalija. Jedno je od 9 opštinskih središta okruga Herford. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 64.852 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (*AGS*) 5758012, *[[NUTS]]* (DEA43) i *[[UN/LOCODE|LOCODE]]* (DE HRD) kod.

## Geografski i demografski podaci

Herford se nalazi u saveznoj državi Severna Rajna-Vestfalija u okrugu Herford. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 65 metara. Površina opštine iznosi 79,0&nbsp;km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 64.852 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 821 stanovnika/km².

## Međunarodna saradnja




## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine 
* Njem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* KommOn  - Informacioni sistem gradova, opština i okruga.
Eadburh

**Eadburh** (), također navođena i kao **Eadburg**, (fl. 789-802) bila je kćer kralja Offe od Mercije i kraljice Cynethryth. Udala se za kralja Beorthrica od Wessexa. Prema navodima Asserovog teksta *Život [[Alfred Veliki|Alfreda Velikog]]* nehotice je otrovala svog muža. Nakon toga je pobjegla u Franačkoj, gdje je imala priliku da se uda za kralja Karla Velikog, ali ju je upropastila. Potom je imenovana opaticom jednog samostana. Međutim, tamo je bludno zgriješila s jednim izgnanikom iz Engleske. Zbog toga su je otjerali, te je kraj života dočekala kao prosjakinja na ulici italijanskog grada Pavia.

## Literatura
* 
* Asser, *Life of King in Alfred* in Keynes, Simon & Lapidge, Michael (eds & trans), *Alfred the Great. Asser's Life of King Alfred and Other Contemporary Sources.* London: Penguin, 1983. 
* Keynes, Simon & Lapidge, Michael (eds & trans), *Alfred the Great. Asser's Life of King Alfred and Other Contemporary Sources.* London: Penguin, 1983. 
* Kirby, D.P., *The Earliest English Kings.* London: Unwin Hyman, 1991. 
* 
* 
* Stafford, Pauline, "Succession and inheritance: a gendered perspective on Alfred's family history" in *Gender, Family and the Legitimation of Power: England from the Ninth to the early Twelfth Century.* Aldershot: Ashgate, 2006. 
* Story, Joanna, *Carolingian Connections: Anglo-Saxon England and Carolingian Francia, c. 750&ndash;870.* Aldershot: Ashgate, 2003.
Fes (grad)

**Fes** je drugi po veličini grad u Maroku, nakon Casablance. Fes je administrativni centar regije Fès-Meknès i jedan od četiri "kraljevska grada" Maroka uz Rabat, Marakeš i Meknes. Sastoji se od tri dijela, Medina Fesa (stari, ograđeni dio), Fes-Jddid (novi Fes) i Ville Nouvelle (najnoviji dio grada koji su sagradili Francuzi). Stari grad (*[[Medina Fesa|Medina Fes el Bali]]*) je na listi svjetske baštine UNESCO-a. U Fesu se nalazi najstarije sveučilište na svijetu koje je još uvijek u funkciji, sveučilište *Al-Karaouine* osnovano 859. godine.

## Historija
Grad je osnovao Idris I, osnivač dinastije Idrisida 789. godine na obali rijeke Fes. Radovi su se nastavili na suprotnoj strani rijeke za vrijeme vladavine njegova sina, Idrisa II. 808. godine. Yahya ibn Muhammad je osnovao sveučilište Al-Karaouine i sagradio džamiju Kairouyine (jednu od najvećih u Africi). Smatra se da je u doba dinastije Almohada 1170.-1180. godine Fes bio najveći grad na svijetu. Fes je sa sveučilištem bio značajan znanstveni centar gdje su studirali i mnogi kršćani iz Europe.

Godine 1579. su Turci zauzeli Fes i nakon toga je glavni grad dinastije Saadi preseljen u Marakeš. Od 1649. godine Fes je dio nezavisnog Maroka. U razdoblju 1790–1795 je Fes bio nezavisan pod vodstvom Yazida i Abu´r-Rabi Sulaymana. U razdoblju do 1912. je Fes nekoliko puta bio glavni grad Maroka. Tada je Maroko postao francuska kolonija i Francuzi su odlučili da Rabat bude glavni grad.

## Geografija
Fes je smješten u središnjem Maroku u gorju Atlas. Grad je značajno prometno čvorište. Primjetna je struktura tipičnog islamskog grada (uske i nepravilne ulice, niske zbijene kuće s ravnim krovovima, brojne džamije s visokim minaretima). Takva struktura grada se naziva medina i česta je u sjevernoj Africi zbog zaštite od prejakog Sunčevog zračenja i pijeska koji vjetar donosi iz pustinje.

## Znamenitosti
Fes ima sačuvanu staru jezgru (Medina Fesa) koja je pod zaštitom UNESCO-a. Medina u Fesu je najveća na svijetu i najveće gradsko područje bez automobilskog prometa na svijetu. Postoje mnoge džamije i medrese (učilišta) te tipične tržnice na ulici.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze
* Internet stranica Fesa 
* Internet stranica Fesa  
;Ostali projekti
Beorhtric od Wessexa

**Beorhtric** (takošer **Brihtric**, doslovno 'veličanstveni vladar'; ? - 802) bio je kralj Wessexa od 786. do 802.

Na vlast je došao nakon što je 786. tadašnji kralj Cynewulf ubijen od strane plemića Cynehearda Athelinga. Na prijestolje je pokušao doći Egbert, ali je Boerhtric preuzeo prijestolje uz pomoć mercijskog kralja Offe. Offa je time nastojao sačuvati hegemoniju Mercijue nad anglosaksonskim kraljevstvima, a Beorthrica je dodatno vezao uz Merciju davši mu svoju kćer 789. Eadburh za ženu. Iste godine se dogodio prvi zabilježeni napad Vikinga na Britaniju i to na obali Dorseta, gdje su Vikinzi ubili jednog od Beorthricovih službenika.

Na temelju arheoloških nalaza, odnosno kovanica koje je Beorthric samostalno izdavao, pretpostavlja se da je od Offine smrti 796. do 799. Wessex ponovno stekao nezavisnost. Međutim, već 799. je Offin nasljednik Coenwulf ponovno prisilio Beorthrica da prihvati vazalni odnos.

Prema navodima Assera, kroničara na dvoru Alfreda Velikog Beorthric je umro nakon što ga je 802. supruga nehotice otrovala. Zbog toga je morala bježati u Franačku gdje je postala opaticom. Vlast nad Wessexom je, pak, preuzeo Egbert.

## Fusnote
Causantín mac Fergusa

**Causantín** ili **Constantín mac Fergusa** (; doslovno: "Konstantin, sin Fergusov") (prije 775&ndash;820) bio je kralj Pikta (ili države Fortriu), u današnjoj Škotskoj, od 789. do 820. Do viktorijanske ere se za njega koristio i naslov **Konstantin I od Škotske**; taj naslov historičari danas koriste za ličnost pod imenom Causantín mac Cináeda. Pripisuje mu se osnivanje crkve u Dunkeldu, danas poznate po držanju relikvija sv. Columbe od Ione.

O njegovoj vladavini ima relativno podataka, ali se to tumači manje zbog njegove važnosti, koliko zbog vikinških napada i pustošenja čije su mete bili samostani u Britaniji, a što je otežalo redovno bilježenje i skupljanje zapisa. Irski anali navode da je oko 789. ubio kralja Conall mac Taidga, te da je umro 820.

Naslijedio ga je brat Oengus, a njegov sin Drest je također bio kralj. Sin Domnall mac Caustantín je bio kralj Dalriade.

Historičari špekuliraju da je bio važna ličnost s obzirom da su mnogi kasniji škotski vladari imali neobično ime "Konstantin".

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork includes the *Annals of Ulster*, *Tigernach*, *the Four Masters* and *Innisfallen*, the *Chronicon Scotorum*, the *Lebor Bretnach* (which includes the *Duan Albanach*), Genealogies, and various Saints' Lives. Most are translated into English, or translations are in progress. The Martyrology of Tallaght is not presently available.
* The Pictish Chronicle
Admonitio Generalis

***Admonitio generalis*** (na latinskom doslovnom: "Opće upozorenje") je naziv za zbornik zakona koji je godine 789. donio franački kralj Karlo Veliki. Donesen je na poticaj Karlovog savjetnika Alcuina. Sastoji se od dva dijela. Prvi dio ponavlja crkvene kanone, a drugi dio se tiče svjetovnog prava, odnosno potiče biskupe i podanike da obrazuju djecu u kršćanskom duhu. Smatra se kako je ovim zakonom Karlo nastojao harmonizirati običaje, ali i religijska uvjerenja svog novoproširenog carstva, koje je nakon osvajanja u Italiji i Njemačkoj postalo ne samo etnički heterogeno, nego sadržavalo i veliki broj nedavno pokrštenih pagana.

Tekst se smatra jednim od ključnih dokumenata karolinške renesanse.

## Reference

*
Al-Hajzuran

**Al-Khayzuran bint Atta** () (u. 789) bila je supruga abasidskog kalifa Al-Mahdija i majka kalifa Al-Hadija i Harun al-Rashida. 

Bila je rodom iz Jorasha u današnjem Jemenu. Kao djevojčicu su je oteli Beduini i u Meki prodali Al-Mahdiju, koji je tada bio na hadžiluku. Kalif se zaljubio u Al-Khayzuran, zbog čega je ona stekla veliki uticaj na dvoru. Bila je saveznik klana Barmakida koji je dominirao abasidskom državnom upravom. Kasnije je postala toliko moćna da ju je sin Al-Hadi pokušao otrovati; navodno ga je majka preduhitrila.

Dio historičara vjeruje da je Al-Khayzuran predstavljala historijski predložak za lik Šeherezade iz *[[1001 noć]]i*.

## Literatura
* Ibn Kathir, *[[Al Bidayah wa al-Nihayah]]*
* Al-Thahbi, *Sirat Alam al-nubala*
* Al-Zarkali, *Al-Alam*
* Ahmad Khalil Juma, *Nesaa min al-tarikh*
* Zaynab Husayan, *Majaam Alam ak-nesaa*
790.

__NOTOC__
Godina **790.** (**[[rimske brojke|DCCXC]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. Oznaka 790. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* U Carigradu izbija ustanak u kome je zbačena carica Irena a Konstantin VI postao jedini vladar Bizantskog Carstva
* Alcuin, glavni savjetnik Karla Velikog se sa franačkog dvora vraća u Englesku.
* Angilbert proglašen opatom Saint-Riquiera.


## Rođenja

* Li He (Li Ho), kineski pjesnik (u. 816)
* Lu Tong, kineski pjesnik (u. 835)

## Smrti

## Reference
Li He

**Li H** (, 790 — 816), je bio kratko-životni kineski pesnik Kasne dinastije Tang. Oko 240 njegovih pesama su sačuvane.

Rođen u porodici koje je bila u daljem srodstvu sa kraljevskom kućom. Opsednut svetom duhova i mrtvih, najčešća tema njegove poezije je prolaznost života.

## Reference
Lu Tong

**Lu Tong** (, ili **Lotung**, **Lo-tung**, 790–835) bio je kineski pjesnik iz doba dinastije Tang poznat po tome što je, osim poeziji, život posvetio proučavanju "Kulture čaja". Predstavlja jednog od rijetkih Tang pjesnika koji nikada nije bio državni službenik, odnosno jedan od neobičnijih ličnosti među pjesnicima svog doba.. Bio je prijatelj kancelara Wang Yaa, s kojim je krajem 835. ubijen u dvorskom puču.

## Izvori

* “Chinese-English Tea Studies Terminology”, (2010), Lu-Yu Tea Culture Institute, Co., Ltd, ISBN978-957-9690-06-5
* lutong poem
* The Seven Cups of Tea, in English and Chinese
Halkidiki (razvrstavanje)

**Halkidiki** može biti:
* Halkidiki, poluostrvo u Grčkoj.
* Prefektura Halkidiki, prefektura u Grčkoj, u periferiji Središnja Makedonija.
Saint-Riquier

**Saint-Riquier** je francuska općina (commune) koja administrativno pripada departmanu Somme u Pikardiji na sjeveru zemlje. Nalazi se oko 8&nbsp;km sjeveroistočno od Abbevillea.

Ime je dobila po Rihariju (Richarius, Riquier), redovniku koji je 625. osnovao obližnji samostan. Taj je samostan, koji danas služi kao sjemenište, svoj vrhunac imao pod opatom Angilbertom, rođakom Karla Velikog.

## Vanjske veze
* Official town website
* Website of the Office de tourisme of Saint-Riquier
Angilbert

Sveti **Angilbert** (? - 18. februar 814) bio je franački pjesnik, diplomat, učenjak i redovnik, poznat kao zet Karla Velikog, a kasnije opat samostana Saint-Riquier.

Odrastao je u plemićkoj porodici, a školovao se u Karlovoj prijestolnici *Aquae Grani* (Aachen) kod znamenitog učenjaka Alcuina. Nakon što je Karlo poslao svog sina Pipina da u njegovo ime vlada novoosvojenom sjevernom Italijom, zajedno s njim je išao Angilbert kako bi u tome pomogao. Nakon toga je nekoliko puta odlazio kod pape u Rim u diplomatske misije.

Godine 790. je postavljen za opata samostana Saint-Riquier u današnjoj sjevernoj Francuskoj, iako je bio laik. Usprkos toga što nije bio svećenik, istakao se kao vješt upravitelj te je godine 800. Karlo tamo proveo Uskrs.

Angilbert je imao ljubavnu vezu ili brak sa izvjesnom Berthom za koju se navodi da je bila Karlova kćer, najvjerojatnije iz veze s konkubinom ili ljubavnicom. S njom je imao dvoje djece, od kojih je jedno poznati historičar Nithard.

Napisao je niz pjesama u slavu Karla, koje odaju značajan talent, odnosno ep čiji su se fragmenti očuvali tokom srednjeg vijeka. 

## Vanjske veze
* Catholic Encyclopedia article about Angilbert
790-e

**790-e** su decenija koja je počela 1. januara 790. i završila 31. decembra 799. 

## Događaji i trendovi
* 793 - Vikinzi napadaju, pljačkaju i pustoše samostan Lindisfarne u sjeveroistočnoj Engleskoj; tradicionalni datum početak vikinškog doba.

## Reference
791.

__NOTOC__
Godina **791.** (**[[rimske brojke|DCCXCI]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 791. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Avari napadaju područja Zapadne Evrope, ali ih uspješno zaustavlja i nanosi poraz franački kralj Karlo Veliki.
* Alfonso II postaje kralj Asturije.


## Rođenja

* Idris II, drugi marokanski kralj iz Idrisidske dinastije u Fesu (u. 828

## Smrti

## Reference
Idris II

**Idris II** (; 791–828) je bio muslimanski vladar u Sjevernoj Africi, odnosno drugi vladar iz dinastije Idrisida.

Otac mu je bio Idris I, osnivač dinastije, koji je umro 791. godine dva mjeseca prije sinovog rođenja; historijski izvori tvrde da su ga otrovali agenti abasidskog bagdadskog kalifa Haruna al-Rašida. Međutim, o malodobnom Idrisu se brinula majka Kenza, kćer lokalnog berberskog poglavice. Marokanske legende navode da je Idris brzo izrastao u nadareno dijete, odnosno da je bio vunderkind; već sa četiri godine je mogao čitati, sa pet pisati, a sa osam je naučio cijeli Kuran napamet. Kada je godine 805. službeno postao vladarom, odlikovao se i fizičkom snagom. Ponovno je osnovao napuštenu očevu prijestolnicu Fes. Imao je dvanaest sinova, uključiujući Muhameda koji ga je naslijedio 828.

## Reference
792.

__NOTOC__
Godina **792.** (**[[rimske brojke|DCCXCII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. Oznaka 792. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Irena potvrđena za caricu Bizantskog Carstva.
* Vestfalci dižu ustanak protiv franačke vlasti i kralja Karla Velikog.
* Hišam I, omejadski vladar al-Andaluza, poziva na džihad protiv kršćanskih država na sjeveru.


## Rođenja

* Papa Hadrijan II

## Smrti

## Reference
Hišam I od Cordobe

**Hišam I** ili **Hišam Al-Reda** (*Hišam Al-Reda*; ) bio je drugi omejadski emir Kordobe, koji je od 788. do 796 vladao Al-Andalusom (maurska Iberija).

Bio je najstariji sin Abd ar-Rahmana I, osnivača omejadske države u Hispaniji. Poznat je po tome što je dovršio velebnu Mezquitu. Godine 792. je pokrenuo džihad protiv svojih sjevernih kršćanskih susjeda - Kraljevine Asturije i Grofovije Toulouse. Pohod, kome su se pridružili brojni dobrovoljci iz islamskog svijeta, godine 793. je zaustavljen kada je Hišamovu vojsku porazila franačka vojska vojvode Guillaume de Gellonea. Umro je 796. i naslijedio ga je sin Al-Hakam I.
Hadrijan II

**Hadrijan II.** (792 - 14. prosinca 872) je bio papa od 14. prosinca 867. do 14. prosinca 872. godine.

Rodio se u plemićkoj rimskoj porodici, a prije zaređenja je imao ženu po imenu Stefanija te kćer. Oboje su bili živi kada je godine 867. u poodmakloj dobi izabran za papu, i oboje su se s njim preselili u Lateransku palaču. Kao i njegov prethodnik Nikola I, nastojao je posredovati u sporu Lotara II sa italijanskim kraljem i rimsko-njemačkim carem Louisom II. Car Louis ga je, kao i Nikolu, nastojao držati pod kontrolom, a to je povjereno biskupu Arseniju od Orte i njegovom nećaku, kasnijem anti-papi Anastaziju, koji je imao službenu titulu papinog bibliotekara. Godine 868. je Anastazijev brat dao ubiti Hadrijanovu suprugu i kćer.

Najvažniji događaj njegovog pontifikata je bilo nastojanje da se izgladi spor s bizantskom Crkvom, nastao sukobom carigradskog patrijarha Fotija sa njegovim prethodnikom. Priliku za to je pružilo Fotijevo svrgavanje od strane bizantskog cara Vasilija I i postavljanje patrijarha Ignjatija. Godine 869. i 870. je poslao delegate na Četvrti carigradski sabor, na kome, međutim, nije uspio pronaći zajednički jezik sa Ignjatijem.
Ivan Grubišić

**Ivan Grubišić** (Dicmo, 20. lipnja 1936. – Split, 19. ožujka 2017.), hrvatski katolički svećenik, sociolog, komentator i političar.

## Biografija
Maturirao je 1956. u Biskupskoj klasičnoj gimnaziji u Splitu. Diplomirao je 1962. na Katoličkome bogoslovnom fakultetu u Zagrebu, a 1982. sociologiju i filozofiju na Filozofskom fakultetu u Zadru. Doktorirao je 1995. na Filozofskom fakultetu u Zagrebu s temom *Religiozno ponašanje katolika u Dalmaciji sredinom 80-ih i vrednovanje toga ponašanja*.

Predavao je na Katehetskom institutu Katoličkoga bogoslovnog fakulteta u Zagrebu, na Teološko-katehetskom institutu u Splitu i na Hrvatskim studijima. Iako je bio u mirovini, predavao je i na Pomorskom i Filozofskom fakultetu u Splitu.

Inicijator je i jedan od utemeljitelja Hrvatske akademske udruge Split – "Čovjek nadasve", pokrenuo je i vodio tribine *Suvremeno društvo i duhovnost* te *Znanost i društvo*. Autor je 12 knjiga i urednik četiri zbornika. Pokretač je i odgovorni urednik časopisa *Dijalog*.

Poznat je kao dugogodišnji kritičar postojećeg političkog sustava u Hrvatskoj. Jedan je od osnivača Saveza za građansku i etičku Hrvatsku. Na izborima 2011. izabran je za zastupnika u Hrvatskom saboru, kao nezavisni kandidat na vlastitoj listi.

Početkom 2012. splitsko-makarski nadbiskup Marin Barišić oduzeo mu je svećeničke ovlasti, obrazloživši ih nespojivošću svećeničkog poziva s političkim angažmanom.

Godine 2013. kandidirao se za mjesto splitsko-dalmatinskog župana i izborio drugi krug u kome se suprotstavio HDZ-ovom kandidatu Zlatku Ževrnji.

## Postignuća i nagrade
Dobitnik je Državne nagrade za promidžbu i popularizaciju znanosti, Godišnje nagrade Grada Splita, Nagrade "Velimir Terzić", za promidžbu demokracije u Hrvatskoj, te Nagrade Slobodne Dalmacije za životno djelo. Predsjednik Mesić ga je odlikovao Redom Danice hrvatske s likom Marka Marulića, za osobite zasluge u kulturi, 2007. godine.

## Izvori

## Vanjske veze
* Neovisna lista dr. sc. Ivan Grubišić