open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gonbad-e Kabus

**Gonbad-e Kābus** (perzijski: گنبد قابوس za "Kabusova kupola") ili ‎**Gonbad-e Kāvus** (گنبد كاووس‎), ranije poznat i kao **Dašt-e Gorgan** je glavni grad istoimene općine u iranskoj pokrajini Golestan. Prema popisu iz 2006. godine imao je 127.167 stanovnika u 30.710 obitelji; uglavnom Turkmena. Prema istom popisu cijela općina je imala 283.331 stanovnika u 63.482 obitelji. Općina se sastoji od dva distrikta, Dašli Borun i Središnji distrikt, a pored Gonbad-e Kābusa tu se nalazi i grad Inčeh Borun.

Grad je najpoznatiji po istoimenom divovskom tornju-mauzoleju Gonbad-e Kabus od opeke koji je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji 30. lipnja 2012. godine kao jedinstven primjer islamske arhitekture koji je inspirirao brojne vjerske građevine u Iranu, Anatoliji i Srednjoj Aziji.

## Znamenitosti
Toranj Gonbad-e Kabus sa svojom visinom od 55 metara (72 m uključujući postolje) je najviši toranj na svijetu sagrađen isključivo od opeke.

Dao ga je sagraditi zijaridski emir Kabus ibn Vušmgir 1006. godine samo 3&nbsp;km sjevernije od svoje prijestolnice, starog grada Gorgana. Zapravo toranj je jedini ostatak ovog grada koji je bio veliko srednjovjekovno središte kulture i umjetnosti, a kojega su uništili Mongoli u 14. i 15. stoljeću. Danas se nalazi na 15 m visokom brdu u središnjem gradskom parku.

Toranj ima 3 m debele zidove i promjer valjka od 17 m (15,5 na vrhu); desetokutnog je tlocrta s kupolastim krovom, sagrađen u zlatnom rezu (1:1,618). Zapravo, sagrađen je tako matematički promišljeno da osoba koja stoji ispred tornja, u vanjskom krugu, može čuti jeku iz tornja.

Unutra se nalaze jedni od najstarijih primjera stalaktitnog ukrašavanja (*mukarna*) u islamskoj umjetnosti. Na njegovom dnu stoji kaligrafski natpis na arapskom:
**
هذا القصر العالي – لامير شمس المعالي – الامير قابوس ابن وشمگير – امر به بنائه في حياته – سنه سبع و تسعين – و ثلثمائه قمريه و سنه خمس و سبعين و ثلثمائه شمسيه**


Iako se nigdje ne navodi da je toranj služio kao mauzolej, prema predaji u njemu je grobnica kraljevića zijaridske dinastije; i to da je u staklenom lijesu spušten s vrha tornja.

Slavni britanski putopisac, Robert Byron, je u svom djelu "Put za Oksijanu" (*The Road to Oxiana*) iz 1937. godine naveo kako ga je upravo fotografija ovog tornja ponukala na proputovanje Iranom.

Pored tornja, nešto sjevernije nalaze se i ostaci Velikog gorganskog zida, 155&nbsp;km dugog i 10 m širokog zida, koji je bio najdulji zid poslije Kineskog zida na svijetu. On je imao oko 40 tornjeva, različitih udaljenosti jednog od drugog. Vjeruje se da je sagrađen tijekom Partskog Carstva, a obnovljen za Sasanidskog Carstva (3.-7. st.).

60&nbsp;km sjeverno od grada nalazi se 250 ha veliko i 4 m duboko slatkovodno jezero *[[Alma gol]]* (دریاچه آلماگل‎) koje je poznato po svojim somovima i pticama selicama. Zbog toga ga je 1975. godine zaštitila Ramsarska konvencija kao vlažno područje svjetskog značaja.

## Povezano
* Gorgan

## Reference

## Vanjske veze
*  Službene stranice Gonbad-e Kabusa
*  Planovi Irana za zaštitu tornja 
;Ostali projekti
Kupola atomske bombe

**Kupola atomske bombe** (japanski: 原爆ド, *Genbaku Dōmu*) ili **Spomenik mira** je dio Spomen parka mira u Hirošimi. To je građevina koja je ostala neobnovljena kao spomenik stradalima u atomskom bombardiranju Hirošime 6. kolovoza 1945. godine. Tada je u trenu stradalo oko 70.000 ljudi, a na koncu više oko 200.000 je umrlo kasnije zbog posljedica radijacije.

God. 1996., Kupola atomske bombe je upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji jer

## Historija

Građevinu je dizajnirao češki arhitekt Jan Letzel, i otvorena je za javnost 1915. godine za "Županijski trgovački sajam Hirošima". Njezina kupola je jako neobična jer je u tlocrtu ovalna. God. 1921. prozvana je "Izložbenom dvoranom županijskih proizvoda Hirošime", a 1933. "Promidžbenom dvoranom županije Hirošima".

U 8 sati i 15 minuta 6. kolovoza 1945. godine, Little Boy, prva upotrebljena atomska bomba, eksplodirala je gotovo izravno iznad kupole (150 metara dalje i 600 metara iznad) i svi ljudi u zgradi su poginuli u trenu.

Kada se Hirošima počela obnavljati neki od stanovnika su zatražili da se ova građevina ne obnovi, nego da ostane trajna ruševina i kao takva spomenik stradanja grada. Od 1966. godine to je proglasila i gradska uprava, nazvavši ju Kupola atomske bombe. Vremenom je oko nje, što japanskom što inostranom pomoći, nastao Memorijalni park mira Hirošime (広島平和記念公園, *Hiroshima heiwa kinen kōen*).

Trideset godina kasnije ovaj spomenik je priznat i kao UNESCO-va svjetska baština. Treba istaknuti kako se Kina bunila protiv ovog proglašenja, ističući kako su žrtve-države jako više stradale od japanske agresije, dok se predstavnik SAD-a distancirao istaknuvši da će se na ovaj način zapostaviti povijesni kontekst samog napada.


File:HiroshimaGembakuDome6715.jpg|Kupola atomske bombe
File:Hiroshima Peace Memorial Museum 2009.jpg|Memorijalni muzej mira (Kenzo Tange)
File:HiroshimaCenotaph 2008 01.JPG|Kenotaf s imenima poginulih u eksploziji
File:Hiroshima National Peace Memorial Hall for the Atomic Bomb Victims 2008 01.JPG|Dvorana sjećanja
File:A bomb dome hiroshima sunset.jpg|Kupola atomske bombe u sumrak


## Izvori

## Vanjske veze

* Službena stranica spomenika 
* Fotografije zgrade prije stradanja 
* Kupola atomske bombe 
;Video
* Hiroshima Peace Memorial (Genbaku Dome) (UNESCO video na YouTube)
Zeynep Beşerler

**Zeynep Beşerler** (fonetski: *Zejnep Bešerler*; Izmir, 1. august 1979 -) je turska filmska i televizijska glumica.

## Filmografija
* *Sultanın Sırrı* (2010) ...Yeliz
* *[[Türkler Çıldırmış Olmalı]]* (2009) .... Yüzbaşı
* *[[Arka Sokaklar (serija)|Arka Sokaklar]]* (2010) TV serija... Komesar Melek Serter
* *Sizi Seviyorum* (2010) .... Ayla
* *[[Aşk ve Ceza]]* (2010) TV serija .... Nadya
* *[[Ölüm Çiçekleri-Saraybosna]]* (2008) .... Yelena
* *Nazlı Yarim* (2007) TV serija .... Nazlı
* *Esir kalpler* (2006) TV serija .... Zuhal Akerman 
* *Rüzgarlı bahçe* (2005) TV serija .... Rüzgar 
* *[[Ihlamurlar Altında]]* (2005) TV serija .... Aslı 
* *Alacakaranlık* (2003) TV serija .... Filiz

## Vanjske veze
* Zeйnep Bešerler na SinemaTürk
Budistička čista zemlja Hiraizumija

**Budistička čista zemlja Hiraizumija** (japanski: 平泉) je skupina od pet lokaliteta s hramovima, vrtovima i arheološkim iskopinama iz 11. i 12. stoljeća, kada je Hiraizumi (prefektura Iwate na otoku Honshu) bio upravno središte sjevernog Japana i rival Kyotu. Cijelo područje je zasnovano na konceptu svemira budizma *Jōdo*, tj. "čiste zemlje" (amidizam), budističke sekte koja se proširila Japanom u 8. stoljeću. Dakle, ono je predstavljalo Budinu čistu zemlju kojoj teže ljudi poslije smrti, kao i mirno mjesto kojemu se teži za života. U kombinaciji s autohtonim tradicionalnim japanskim obožavanjem prirode i šintoizmom, "budizam čiste zemlje" je razvio koncept planiranja vrtova koji je bio jedinstven za Japan. Zbog toga je budistička čista zemlja Hiraizumija 2011. god. upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji.

## Historija

Tijekom četiri generacije od oko 1087. godine, kada je Fujiwara no Kiyohira je premjestio svoju rezidenciju sa sjevera, sve do 1189. godine, kada je vojska koju je vodio Minamoto no Yoritomo stala na kraj Sjevernoj Fujiwari, Hiraizumi je služio kao važno političko, vojno, gospodarsko i kulturno središte

Nekoliko velikih hramova povezan s "Budizmom čiste zemlje" (amidizam) je tada osnovano i obdarena, ali smrt njihovih dobročinitelja i niz požara pridonijeli su njihovom kasnijem padu. Kada ih je Macuo Bašo posjetio 1689. godine, opisao ih je u djelu "Uski put prema unutrašnjosti" (奥の細道, *Oku no Hosomichi*) kao: 

Niz istraživanja, od sredine dvadesetog stoljeća naovamo, u kombinaciji s referencama u *Azuma Kagami* (povijesnim kronikama šogunata Kamakura), osobito *Bunji-no-chūmon* prijedloga iz 1189. godine, i *Showa Sojo* ili "redovnikove želbe" iz 1313. godine (iz Chūson-ji arhiva), pridonijeli su mnogo razumijevanju ovog mjesta i razdoblja japanske povijesti.

## Popis lokaliteta

## Izvori

* Mimi Hall Yiengpruksawan, *Hiraizumi: Buddhist Art and Regional Politics in Twelfth-Century Japan*, 1998., Harvard University Press. . 

## Vanjske veze

* Hiraizumi - svjetska baština  na službenim stranicama grada Hiraizumija (jap.)
*  Chūson-ji homepage 
*  Mōtsū-ji homepage
Sasvim lično

**Sasvim lično** je bosanskohercegovački dokumentarni film autora Nedžada Begovića. Film je bio kandidat BiH za nominaciju za Oscara 2006. u kategoriji za najbolji strani film.

Autor, njegova porodica i prijatelji glavni su likovi autobiografske priče koja obuhvata vrijeme od gotovo pedeset godina.

## Nagrade
* Nagrada "Veliki pečat" za najbolji film u regionalnoj konkurenciji II međunarodnog festivala dokumentarnog filma "ZagrebDox", (2006)
Leiji Matsumoto

**Leiji Matsumoto** (松本 零士, *Leiji Matsumoto*, rođen 25. siječnja 1938. - 13. veljače 2023.) japanski je crtač stripa.

Japanski autor animiranih serija rođen kao Akira Matsumoto, poznat po neobičnom animacijskom stilu sa zaštitnim znakom preuveličanih čeljusti i premalenih očiju glavnih protagonista, dok su svi ostali likovi nacrtani normalnom fizionomijom.

Isprva je počeao karijeru kao crtač mangi za djevojke u 50-ima, da bi se kasnije u svojim pričama posvetio žanru znanstvene fantastike i podžanru *Space Opera*. Stripovi *[[Space Battleship Yamato]]* (1974.) te *[[Captain Harlock]]* i *[[Galaxy Express 999]]* pokazali su se kao njegovi prijelomni radovi koji su mu donijeli slavu, te su realizirani i kao anime serije. Budući da se neki njegovi likovi javljaju u svim njegovim ostvarenjima, pojavio se termin "*Leijiversum*" koji označava "njegov" svemir. U kasnijoj je karijeri surađivao sa glazbenim bendom "*Daft Punk*" za koju je animirao glazbeni spot.

Serije *[[Queen Millennia]]*, *[[Galaxy Express 999]]*, *[[Captain Harlock]]*, *[[Space Battleship Yamato]]* i druge.

## Vanjske veze

* Leijiverse.com
* ''Leiji Matsumoto'' na Internet Movie Databaseu
Kotono Mitsuishi

**Kotono Mitsuishi** (三石 琴乃; *Mitsuishi Kotono*, Tokio, 8. 12. 1967.) je japanski *[[seiyuu]]*, tj. sinkronizacijska glumica koja posuđuje glas u animeima. Najpoznatija je po anime serijama *[[Sailor Moon]]* i *[[Shin Seiki Evangelion]]*.

## Mlade godine

Mitsuishi je rođena 1967. u Tokiju. Završila je srednju školu 1986. te se upisala na *Katsuta Seiyuu Academy*. Dok je pohađala akademiju, počeka je raditi honorarne poslove kao djevojka u dizalu u Sunshine 60 zgradi. Kasnije je pronašla poziciju kao uredska žena, ali je bila prisiljena dati otkaz zbog toga što je uzimala previše slobodnog vremena.

## Karijera

1989. je, sa 22 godine, debitirala kao seiyuu u anime OVA seriji *[[Ace o Nerae! Final Stage]]*. Postigla je slavu tri godine kasnije kada je dobila glavnu ulogu u anime seriji *[[Sailor Moon]]*, a i ostala je zapažena kao glas Misato Katsuragi u *[[Shin Seiki Evangelion]]* iz 1995. S vremenom je postala jedna od najutjecajnijih osoba u tom poslu, a animirana adaptacija *[[Ebichu]]* je uglavnom producirana jer joj se jako svidjela manga. Zaposlena je od tvrtke Arts Vision. Radila je povremeno i na radiju te je objavila i par solo albuma, čime je paralelno pokrenula i glazbenu karijeru.

Mitsuishi je udata i ima jednu kćerku.

## Zanimljivosti

* Povremeno vozi Yamaha FZ250 Phaser motocikl.
* Visoka je 160&nbsp;cm i ima 46 kilograma.
* Članica je sljedećih grupa: **Peach Hips**, **Hummingbird** (prvi nastup te grupe bio je u kolovozu 1995. na Shibuya Koukaidou) i **Angels**.

## Izabrana filmografija
### Anime
* 1991. Samurai Pizza Cats
* 1991. Shinseiki GPX saiba fomyura
* 1992. Sailor Moon
* 1994. Blue Seed
* 1995. Wedding Peach
* 1995. Shin Seiki Evangelion
* 1996. Birdy the Mighty
* 1997. Utena
* 1998. Cardcaptor Sakura
* 1999. Excel Saga
* 2001. Puni puni poemi
* 2001. Fruits Basket
* 2003. Fullmetal Alchemist

## Vanjske veze
* IMDb profil
* Kotono Mitsuishi na Arts Vision  (Japanski jezik)
* Seiyuu database
Historijski spomenici stare Nare

**Historijski spomenici stare Nare** (japanski: 古都奈良の文化財) je skupina od osam lokaliteta u staroj japanskoj prijestolnici Nari u prefekturi Nara (Honshu). Pet od njih su budistički hramovi, jedan je šintoističko svetište, jedna palača i jedna prašuma. Od njih, 26 građevina ima status nacionalnog blaga, a 53 status spomenika kulture, dok je prašuma i park prirode.

Oni su živa slika života u japanskoj prijestolnici za vrijeme razdoblja Nara (710.-84.), razdoblja duboke političke i kulturne promjene Japana kada je 74 godine Nara bila političko, gospodarsko i kulturno središte Japana. Zbog toga su spomenici stare Nare 1998. god. upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji.

## Popis lokaliteta

## Izvori

## Vanjske veze

* Video na službenim stranicama UNESCO-a 
* Ocjena lokaliteta ICONOS-a na stranicama UNESCO-a  (PDF)
* Galerija fotografija  
* Soramitsu , geografija i historija Nare
Hramovi i svetišta Nikka

**Hramovi i svetišta Nikka** (japanski: 日光の社寺) je skupina od 103 građevine u slikovitom krajoliku grada Nikka u prefekturi Tochigi (Honshu). Građevine pripadaju budističkom hramu *Rinnō-ji* i dvama šintoističkim svetištima, *Futarasan* i *Tōshō-gū*. Od njih, 9 građevina ima status nacionalnog blaga, a ostalih 94 status spomenika kulture.

Oni su, zajedno sa svojim prirodnim okolišem, stoljećima bila sveta mjesta, slavna po svojim arhitektonskim i dekorativnim remek-djelima, blisko povezani s razdobljem šogunata Tokugawa u povijesti Japana. Zbog toga su svetišta i hramovi Nikka 1999. god. upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji.

## Historija

U 8. stoljeću je budistički redovnik, Shodo, podigao prvu zgradu na obroncima Nikkoa, koju su od davnina štovali kao svetu planinu. Određene zgrade svetišta Futarasan i hrama Rinnô pripadaju tom razdoblju.

Krajem 12. stoljeća, šogunat Kamakura se etablirao u području Kanto. To je omogućilo Nikkou da dodatno ojača svoju poziciju kao glavno sveto mjesto u Kantu, ne samo zbog svog planinskog položaja, nego i zbog vjerskih zdanja. No, zbog previranja u razdoblju Muromachi (16. stoljeće) lokaliteti su više ili manje bili napušteni.

Hramovi su sanirani na početku 17. stoljeća, a Nikko je odabran i kao mjesto za Tôshôgu, svetište od nekoliko zgrada podignuto kao mauzolej Tokugawi Ieyasuu, osnivaču šogunata Tokugawa. Ovaj režim je u povijesti Japana bio na vlasti više od 250 godina. Od tog razdoblja, Nikko je igrao vrlo važnu ulogu kao simbol nacionalnog suvereniteta, ne samo u očima lokalnih vlasti, ali i onih čelnika susjednih zemalja koji su poslali svoje izaslanike da plate danak Ieyasu, obožavanom liku.

God. 1871., Meiji vlada je odlučila podijeliti lokalitete i njegove vjerske građevine, koji su tada spadali pod jedan vjerski autoritet, u tri skupine povjerena trima odvojenim vjerskim organizacijama: Futarasan-Jinja i Tôshôgu za kult šintoizma, i Rinnô-ji za budizam. Ova reorganizacija podrazumijevala je pomicanje i obnovu pojedinih objekata. Sveti i prestižni karakter lokaliteta omogućila je jamstvo očuvanja Nikkoa koji je stavljen pod zakonsku zaštitu od 1897., s naknadnim mjerama pojačanima u nekoliko navrata.

## Popis lokaliteta

## Izvori

## Vanjske veze
* Video na službenim stranicama UNESCO-a 
* Shrines and Temples of Nikko   
* Galerija fotografija
Aya Hisakawa

**Aya Hisakawa** (japanski 久川綾; Kaizuka, Osaka, 12. 11. 1968.) je japanska *[[seiyuu]]*, tj. sinkronizacijski glumica koja posuđuje glas u animeima. Najpoznatiji je po anime serijama *[[Sailor Moon]]* (kao Ami Mizuno), *[[Utena]]*, *[[Gunsmith Cats]]*, *[[Fruits Basket]]*, *[[Noir (anime)|Noir]]*, *[[Azumanga Daioh]]*, *[[Love Hina]]*, *[[Loveless (anime)|Loveless]]* i *[[Cardcaptor Sakura]]*.

Dok je pohađala treću gradsku srednju školu Kaizuka, gledala je anime seriju "Yamato" te odlučila postati sinkronizacijska glumica. Nakon jednogodišnjeg obrazovanja postala je isprva privremeni, a potom stalni član u poduzeću Aoni production. 1988. je prvi put posudila glas nekoj anime seriji, "Kiteretsu daihyakka", a potom je s vremenom postala jedna od uhodanih glasova u tom žanru.

## Vanjske veze
* ''Aya Hisakawa'' na Internet Movie Databaseu
* ''Aya Hisakawa'' na Anime News Network Encyclopedia
Milivoj Petković

**Milivoj Petković** (Šibenik, 11. listopada 1949.), bosanskohercegovački vojni zapovjednik hrvatskog porijekla i bivši načelnik glavnog stožera Hrvatskog vijeća obrane (HVO) tijekom Bošnjačko-hrvatskog sukoba. Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) osudio ga je 29. 5. 2013. na 20 godina zatvora zbog ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti.

U proljeće 1992. Janko Bobetko rasporedio je Petkovića u zapovjedništvo Izmještenog zapovjednog mjesta Hrvatske vojske u Grude, u Bosni i Hercegovini, koja je postala glavni glavni stožer oružanih snaga Herceg-Bosne (HRHB)/HVO-a. Otada do ljeta 1993. Petković je bio na položaju vojnog zapovjednika oružanih snaga Herceg-Bosne/HVO-a kao načelnik Glavnog stožera HVO-a. Kad je 24. 7. 1993. Slobodan Praljak imenovan za najvišeg vojnog zapovjednika HVO-a, Petković je postao i praktično nastavio obavljati dužnost zamjenika iste pozicije. Dana 26. 4. 1994. Petković je ponovo postavljen za vrhovnog zapovjednika HVO-a i na tom položaju ostao je do 5. 8. 1994.

## Biografija
Rođen je 11. 10. 1949. u Šibeniku, u NR Hrvatskoj, FNR Jugoslavija. Diplomirao je na Vojnoj akademiji JNA te stekao čin potpukovnika. U ljeto 1991.  napustio je JNA da bi se pridružio Oružanim snagama Republike Hrvatske.

## Suđenje u Haagu
Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) izdao je 2004. optužnicu za šest čelnika bivše HRHB - protiv Jadranka Prlića, Brune Stojića, Slobodana Praljka, Petkovića, Valentina Ćorića i Berislava Pušića. Optužen je za progone na političkoj, rasnoj ili vjerskoj osnovi; ubojstvo; silovanje; deportacije; zatočavanje; nečovječna djela; hotimično lišavanje života; premještanje i zatvaranje civila; nečovječno postupanje; uništavanje imovine širokih razmjera i oduzimanje imovine koje nije opravdano vojnom nuždom a izvedeno je protupravno i bezobzirno; okrutno postupanje; protivpravni rad; bezobzirno razaranje gradova, naselja ili sela, ili pustošenje koje nije opravdano vojnom nuždom; uništavanje ili hotimično nanošenje štete
ustanovama namijenjenim religiji ili obrazovanju; pljačkanje javne ili privatne imovine i protupravni napad na civile, Bošnjake, 1993. i 1994. tijekom napada na Prozor, Gornji Vakuf, Jablanicu, Ljubuški, Stolac, Čapljinu i Vareš, te opsadu Mostara u sklopu Bošnjačko-hrvatskog sukoba. Prema optužnici, cilj je bilo protjerivanje bošnjačkog stanovništva, stvaranje etnički čistih prostora te konačno njihovo odvajanje i priključenje Hrvatskoj u granicama Banovine Hrvatske iz 1939. godine.

Petković se dobrovoljno predao sudu te izjasnio da nije kriv ni po jednoj točki optužbe. Suđenje je počelo 26. travnja 2006. a završne riječi su se održale u ožujku 2011. Tužilaštvo je predstavilo 145 svjedoka, a obrana 65, te uključilo 4.914 dokaznih predmeta u rasponu od 465 sudskih radnih dana, što taj predmet čini najdužim u povijesti tribunala.

Dana 29. 5. 2013. osuđen je na 20 godina zatvora zbog ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti.

## Izvori

## Vanjske veze
* Sažetak presude MKSJ
* Podaci o predmetu MKSJ
Stanislav Galić

**Stanislav Galić** (12. 3. 1943., Goleša, Banja Luka) je bio vojni komandant Sarajevsko-romanijskog korpusa u sklopu Vojska Republike Srpske (VRS). Vršio je tu dužnost u sklopu opsade Sarajeva od 10. 9. 1992. do 10. 8. 1994.

Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) je 1998. podignuo optužnicu protiv njega. SFOR ga je uhapsio 1999. te prebacio u Haag. Tada se izjasnio da nije kriv. Suđenje je počelo 2001. a završilo 2003. kada je proglašen krivim za širenje terora među civilnim stanovništvom Sarajeva te ubistvo i nehumana djela koja nisu ubistvo (zločin protiv čovječnosti). Isprva je osuđen na 20 godina zatvora, no nakon žalbe tužioca pravosnažnom presudom je 2006. osuđen na kaznu doživotnog zatvora, čime je postao prva osoba koja je dobila tako tešku kaznu na tom tribunalu.

Prebačen je u Njemačku na služenje kazne.

## Izvori
Ilkin atentat

**Ilkin atentat** je neuspeli pokušaj Jelene-Ilke Marković, udovice pukovnika Jevrema Markovića, streljanog zbog topolske bune, da 11. oktobra 1882. u Sabornoj crkvi, ubije kralja Milana hicem iz revolvera. Ilka je osuđena 12. aprila 1883. na smrt streljanjem, potom pomilovana, ali je uskoro nađena zadavljena u požarevačkom zatvoru.

Zbog atentata uhapšena je i Ilkina rođaka Lena Knićanka, koja je takođe nađena obešena u zatvoru 28. marta 1883. Oba ubistva dogodila su se pod sumnjivim okolnostima: vojnik na straži kod Lene Knićanke, takođe je poginuo. U oba slučaja po jedan lekar iz komisije za uviđaj izdvojio je svoje mišljenje da se ne radi o samoubistvu (kod Knićanke bio je to Lazar Paču).

Godine 1891. kralj Milan i Milutin Garašanin optuživali su se u štampi kao naredbodavci ubistva. Kralj Milan je pokušao da atentat iskoristi protiv radikala, ali isleđenje nije dokazalo njihovo učešće. Ipak, vođe radikala su znale za njegovu pripremu, što potvrđuje i Raša Milošević, član Glavnog odbora Radikalne stranke.

## Literatura
* Videlo 1891, 25; 
* Rade Milošević, *„Timočka buna“*, Beograd 1923.

## Vanjske veze
* 
* Poslednji kraljev izlet, Đuro Zagorac, Večernje novosti, feljton „Zavere i atentati u Srbiji“, 5 nastavak, 6. april 2003.
* Pucanj u Sabornoj crkvi, Đuro Zagorac, Večernje novosti, feljton „Zavere i atentati u Srbiji“, 6 nastavak, 7. april 2003.
* Poslednji greh gospođe Ilke („Politika“, 9. avgust 2012)
* Htela da osveti muža i spase Srbiju („Ilustrovana politika“, broj 2798, 11. septembar 2012)
Ogasawara (arhipelag)

**Otočje Ogasawara** (japanski: 小笠原諸島, *Ogasawara shotō*) ili **Otočje Bonin** (engleski: *Bonin Islands* je otočje koje čini više od 30 suptropskih i tropskih otoka oko 1000&nbsp;km južno od Tokija (Japan), čijoj prefekturi upravno i pripadaju. Na otočju ima oko 2.440 stanovnika i to 2.000 na najvećem otoku Chichi-jima (父島, "Očinski otok"), u kojemu je i općinsko središte, te 440 u selu Ogasawara na otoku Haha-jima (母島, "Majčinski otok").

God. 2011., 30 otoka Ogasawara, skupljenih u tri skupine, je upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji jer njhov ekosistem "predstavlja raznolikost krajolika koji je dom velikom bogatstvu biljaka i životinja, prispjele iz jugoistočne i sjeverozapadne Azije, od kojih su mnoge vrste endemi". Od ugroženih životinja ističe se jako ugrožena vrsta šišmiša - Boninska leteća lisica (*Pteropus pselaphon*), te 195 ugroženih vrsta ptica, ali veliki broj riba, beskralješnjaka i koralja, te 441 vrsta autohtonih biljaka. Zbog toga ovo otočje često nazivaju "Galapagos Dalekog istoka".

## Historija

Otočje Ogasawara (tj. južnu obalu otoka lanca Hahajima) je 2. listopada 1543. godine otkrio španjolski moreplovac Bernardo de la Torre, koji ga je pozvao *Forfana*. Prvi japanski kontakt s otocima je iz 1670. godine, a navodno otkriće 1543. godine nije potvrđeno.

Nizozemski mornari Quast i Tasman posjetili su otoke 1639. godine i zbog njihova vanjskog oblika i formi prozvali su ih *Kanalskim otocima*. 
Prvo naselje je niklo oko 1830. godine kao malo naselje pomoraca s Havaja. Ovo naselje je prvenstveno rabljeno za opskrbu kitolovaca s hranom. Otočje se sastoji od tri skupine otoka koje su odvojene dubokim kanalima i, iako su mali i prekriveni brojnim strmim brdima, svaka zelena dolina je korištena za poljoprivredu. Od 1876. godine otok je pripao Japanu, a nakon japanske predaje u kolovozu 1945. godine, sve do povratka japanske vlasti u lipnju 1968. godine, njime su upravljale Sjedinjene Američke Države.


Datoteka:Hahajima-oki.jpg|Selo Oki na *Haha-jimi*
Datoteka:Ogasawara Islands in the Pre-war Showa era.JPG|Selo Ogasawara prije 1945.
Datoteka:Port of Futami, Chichijima, Ogasawara.jpg|Luka Futami na *Chichi-jimi*
Datoteka:Minamijima.jpg|*Minamijima* kod Chichi-jime
Datoteka:Yome-jima island Aerial Photograph.JPG|Pusti otok *Yome-jima* ("Otok mlada")


## Reference

## Vanjske veze

* Ogasawara selo 
* Jezik i kultura otočja Ogasawara
Samostan sv. Stjepana

**Samostan sv. Stjepana** (arm. Սուրբ Ստեփանոս վանք, *Maghartavank*) je stari samostan Armenske apostolske crkve koji se nalazi u planinskom području sjeverne iranske pokrajine Zapadni Azarbajdžan, oko 15 km sjeverozapadno od grada Džolfe.

Smješten je u dubokom klancu rijeke Aras, s iranske strane na granici s Azerbajdžanom. Izgrađen je u 9. stoljeću i oštetilo ga je nekoliko potresa tijekom stoljeća, ali i ratovi Bizantskog Carstva sa Seldžucima od 11.-12. stoljeća. Obnovljen je kada su Iranom vladali Ilhanidi, oko 1320. godine. Samostan je tada doživio sjajan kulturni i intelektualni vrhunac; u to vrijeme nastaju brojna umjetnička i književna djela, slike i iluminirani rukopisi, o temama vezanim uz religiju, povijest i filozofiju. Mnogo od ikonografske i književne izvorne produkcije Samostana svetog Stjepana danas se čuva u Erevanu (Armenija).

U ranom 15. stoljeću, novi iranski vladari Safavidi potvrđuju svoju zaštitu armenskih kršćana obnovom njihovih samostana. Međutim, ovo područje postaje mjesto osmanskih osvajanja, koji kontroliraju središnju i zapadnu Armeniju od 1513. godine. Iranski šah Abas I. zbog strateških je razloga 1604. godine odlučio preseliti 250-300 tisuća Armenaca prema središtu Irana, zbog čega su samostani ostali zanemareni. Međutim, u kontekstu obnove vlasti protiv Turaka, Safavidi su 1650. godine poduzeli obnovu ovih samostana, i njihova vjerskog života. Tako je 1700. godine Samostan sv. Stjepana opisao francuski putopisac Jean-Baptiste Tavernier kao relikt armenske kulture.

Samostan Svetog Stjepana je jedan od tri armenska samostanska kompleksa u Iranu (druga dva su Samostan sv. Tadeja i kapela Dzordzor) koji su upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2008. godine kao "svjedočanstvo jedinstvenih vrijednosti armenske arhitekture i tradicije ukrašavanja koje su preživjele skoro 2000 godina". Samostan svjedoči o međudjelovanju armenske arhitekture i umjetnosti s utjecajima iz drugih kultura: bizantskom, pravoslavnom, asirskom, iranskom i islamskom.


Datoteka:St-Stepanous-01.jpg|Crkva sv. Stjepana
Datoteka:St-Stepanous-06.jpg|Samostan sa sjevera
Datoteka:St-Stepanous-09.jpg|Detalj glavnih vrata
Datoteka:St-Stepanous-10.jpg|Reljef na zidu u obliku hačkara
Datoteka:St-Stepanous-04.jpg|Reljef s prizorom mučeništva sv. Stjepana


## Vanjske veze

*  Armenski samostani u Iranu  na iran.hr, Preuzeto 27. svibnja 2011.
*  Samostan sv. Tadeja na Armeniapedia.org Preuzeto 27. svibnja 2011.
*  Hamid-Rezā Hosseini, *Sound of the Ancient Bell* (*Avā-ye Nāghus-e Kohan* - آواى ناقوس کهن), Jadid Online, 31. rujan 2008.: http://www.jadidonline.com/story/31102008/frnk/iran_qara_church Kraća engleska verzija: *Iran's World Heritage Monastery*, Jadid Online, 25. prosinca 2008.: http://www.jadidonline.com/story/25122008/frnk/iran_qara_church_engSlide show (s podnaslovima na engleskom): http://www.jadidonline.com/images/stories/flash_multimedia/Iran_qara_church_eng_test/qara_high.html (5 min 41 sec)
Yellowstone (rijeka)

**Yellowstone** (engleski: *Yellowstone River*) je rijeka u Sjedinjenim Američkim Državama, velika pritoka Rijeke Missouri duga 1 114&nbsp;km.
## Geografija
*Yellowstone* se formira spojanjem rijeka North i South Forks na obroncima Planine Yount u Masivu Absaroka -Wyoming.
Ubrzo nakon toga ulazi u jugoistočni kut Nacionalnog parka Yellowstone, nakon tog teče prema sjeveru u Jezero Yellowstone, a nakon izlaska na sjevernom kraju jezera, obrušava se sa visine od 129 m u dva spektakularna slapa i ulazi u veličanstveni yellowstonski - Grand Canyon. Nakon tog rijeka meandrira u pravcu sjevera - sjeverozapada kroz Montanu. 

Kod naselja Miner skreće na sjeveroistok a zatim prema sjeveru na putu do Livingstona. Tu zavija na istok pored Billingsa, gdje teče preko visoravni, tu se savija prema sjeveroistoku i prolazi gradove Miles City i Glendive. Sjeveroistočno od naselja Sidney, izlazi iz Montane u Sjevernu Dakotu. Na kraju svog puta jugozapadno od naselja Williston, uvire u Missouri.

*Yellowstone* ima porječje veliko oko 181 300 km², koje se proteže kroz tri američke države Wyoming, Montana i Sjeverna Dakota. Najveće pritoke su Bighorn, Tongue i Powder koje također izviru sa Masiva Absaroka i rijeka Wind koja izvire sa Masiva Bighorn.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Yellowstone River,'' na portalu Encyclopædia Britannica
Arkansas (rijeka)

**Arkansas** (engleski: *Arkansas River*) je rijeka u Sjedinjenim Američkim Državama, najveća pritoka Rijeke Mississippi duga 2 350&nbsp;km.
## Geografija
*Arkansas* se formira spajanjem rijeka East Forks i Tennessee Creek na obroncima Stjenovitih planina -Colorado kod mjesta Leadville.
Od Leadvilla *Arkansas* teče u smjeru jugoistoka, nekih 160&nbsp;km do grada Canon City u Coloradu i svladava visinsku razliku od 2 060 m. Planinsko područje napušta nakon što se probije kanjonom Royal, čije su granitne stijene visoke 300 m. Nešto prije *[[Akumulaciono jezero|Akumulacionog jezera]] John Martin* (podignuto 1948.) prima svoju prvu veliku pritoku Purgatoire. 

Između Canon Citya i Great Benda u Kansasu rijeka meandrira kroz suhi prerijski kraj, pa se vode koriste za intenzivno navodnjavanje. U tom dijelu je korito rijeke duboko, a na pojedinim mjestima široko do 0.8&nbsp;km. Najveći dio svojih pritoka rijeka prima na svom toku kroz Oklahomu, to su Cimarron, Verdigris i Canadian.

Od ušća Verdigrisa kod mjesta Muskogee pa nizvodno - *Arkansas* je plovan kroz cijeli svoj tok u Arkansasu do uvira u Mississippi.

*Arkansas* ima sliv velik 417 000 km², koje se proteže kroz četiri američke države Colorado, Kansas, Oklahomu i Arkansas. Najveće pritoke su mu Purgatoire, Cimarron, Verdigris i Canadian.

Od 1819. godine pa do sve do kraja Američko-meksičkog rata 1846. godine, *Rijeka Arkansas* je bila granica između španjolskog Meksika i Sjedinjenih Američlih Država.
## Povezano
* Rijeka Mississippi
* Lista najdužih rijeka na svijetu
## Reference

## Vanjske veze
* ''Arkansas River,'' na portalu Encyclopædia Britannica
Nacionalni park Shiretoko

**Poluotok Shiretoko** (japanski: 知床半島, *Shiretoko-hantō*) je najistočniji poluotok na sjevernom glavnom japanskom otoku, Hokaidu. Poluotok je okružen Ohotskim morem i odvojen je od ruskog otoka Kunašira uskim tjesnacem Nemuro, a upravno je uzdužno podijeljen između gradova-općina Rausu (pod-pokrajina Nemuro) i Shari (pod-pokrajina Okhotsk).

Ime mu dolazi od ainu izraza *sir etok*, što znači "kraj svijeta" ili "mjesto gdje zemlja odlazi".

Poluotok je dug oko 70&nbsp;km, a u svojoj osnovi, gdje je najširi, ima širinu od 25&nbsp;km; te ima površinu od oko 1.230&nbsp;km². Niz poluotok se pruža nekoliko vulkana, kao što su planina Shiretoko, Unabetsu i Iō, koji pripadaju vulkanskom gorju Chishima, i zbog njihovih djelovanja nastalo je nekoliko termalnih izvora (*onsen*). Najslavniji je termalni slap Kamuiwakka (カムイワッカの滝, *Kamuiwakka-no-taki*), što znači "Voda bogova" na ainu. Šume su uglavnom mješavina umjerenih i podalpskih šuma, a glavne vrste su: sahalinska jela (*Abies sachalinensis*), Ermanova breza (*Betula ermanii*) i mongolski hrast (*Quercus mongolica*).

Rt Shiretoko i njegovo okolno more, koji pripadaju Nacionalnom parku Shiretoko (površine 711&nbsp;km², a osnovanog 1964.), su 2005. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji jer "predstavlja izvanredan primjer interakcije morskih i kontinentalnih ekosustava, ali i izvanredne produktivnosti zbog sezonskog nastanka ledenjaka koji su najjužnije takve tvorevine na sjevernoj polutki. Veliki broj raznolikih vrsta su endemske ili ugrožene, kao što je Blakinstonska riblja sova (*Bubo blakistoni*) i neke ptice selice, te neke vrste lososa; a od morskih životinja Stellerova medvjedica (*Eumetopias jubatus*) i 13 od 14 ukupno vrsta kitova.


Datoteka:Shiretoko National Park.jpg|Rt Shiretoko
Datoteka:Goko Reflection.jpg|Goko jezera
Datoteka:140828 Kamuiwakka Falls and Mount Io Shiretoko Hokkaido Japan01s13.jpg|Slap Kamuiwakka
Datoteka:140828 Kamuiwakka Falls and Mount Io Shiretoko Hokkaido Japan02sbs13.jpg|Slap Kamuiwakka
Datoteka:Mount Rausu from Mount Io 2005-8-13.jpg|Planina Rausu s planine Io
Datoteka:Rausu_Kunashiri_Observatory_Deck_5.jpg|Grad Rausu
Datoteka:Shiretoko 5peaks.JPG|Vrhovi kod Sharija
Datoteka:Waterfall of Oshinkoshin 03.JPG|Slap Oshinkoshin


## Izvori

## Vanjske veze

* Video na službenim stranicama UNESCO-a 
* Svjetski dan ptica selica
Ryūkyū

**Otoci Ryukyu** (, *Ryūkyū-shotō*) odnosno **luk Ryukyu** (琉球弧, *Ryūkyū-ko*), je otočje jugozapadno od Japana u zapadnom dijelu Tihog oceana. Ime na okinavskom za ove otoke je **Ruuchuu** (ルーチュー). 
Pripada otočju Nanseiju (南西諸島, *Nansei-shotō*).

Ryukyu obuhvaća dva otočja: Okinawu i otočje Sakishimu.

Pruža se oko 650 km između Taiwana i Japana, dijeli Istočno kinesko more od Filipinskog mora. Upravno pripadaju dvjema prefekturama: Kagoshimi i Okinawi.

Najveći otok je Okinawa.
Minneapolis, Minnesota

**Minneapolis** je najveći grad američke države Minnesota od 382.578 stanovnika.

Metropolitanski Minneapolis zajedno sa glavnim gradom države Saint Paul koji leži u blizini ima 3,279.833 stanovnika.

## Historija
Kod ušća rijeke Minnesote u Mississippi vojska je podigla 1819. utvrdu Fort Snelling. Pored nje izraslo je naselje St. Anthony, od 1849. počelo je masovno naseljavanje kolonista na zapadnu obalu rijeke Minnesota, područje koje je dotad bilo rezervirano za Indijance. Vlada Sjedinjenih Američkih Država odobrila je njihovo naseljevanje 1855. Tako da je već 1856. to naselje prozvano Minneapolis, a to je bila sintagma od riječi minne, što na jeziku Siouxa značilo voda i od grčke riječi polis = grad.

St. Anthony je dobio status grada 1860. a Minneapolis 1867., ta dva grada spojila su se - 1872. u jedinstveni grad Minneapolis.

## Geografija
Grad leži na obali rijeke Mississippi, koja pored grada ima ušće rijeke Minnesota.

## Privreda, kultura, školstvo
Privreda Minneapolisa se temelji na trgovini, bankarstvu, željezničkom i cestovnom saobraćaju, medicini i industriji.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Minneapolis'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kamen (razvrstavanje)

**Kamen** može da bude:

* Kamen, dio stijene
* Dragi kamen, vrijedni minerali koji se upotrebljavaju u izradi nakita
* Građevinski kamen, građevinski materijal
* Kamen mudrosti, mitska supstanca vezana za alhemiju
* Kameno doba, najstarije razdoblje praistorije

ili

* Kamen (Čajniče), naselje u opštini Čajniče, Republika Srpska, BiH
* Kamen (Rogatica), naselje u opštini Rogatica, Republika Srpska, BiH
* Kamen (Glamoč), naselje u opštini Glamoč, Federacija BiH
* Kamen (Goražde), naselje u opštini Goražde, Federacija BiH
* Kamen (Split), naselje u opštini Split, Dalmacija
* Kamen (Nemačka), naselje u oblasti Rur, Republika Njemačka

ili

* Kamen (vulkan), vulkan na poluostrvu Kamčatka, Ruska Federacija

## Povezano
* 
* Beli Kamen
* Kamenica
* Kamenjar
Građevinski kamen

**Građevinskim kamenom** se smatra svaki kamen koji se može koristiti u građevinarstvu.

Kamen nastaje drobljenjem (sitnjenjem) stena. Do prirodnog nastanka kamena obično dolazi dejstvom erozije, usled uticaja: kiše, vetra, mraza, plime, oseke, zemljotresa, poplava i drugih meteoroloških pojava.

Veštačkim putem se kamen dobija sečenjem stena testerama, sitnjenjem pomoću eksploziva, drobljenjem ili mlevenjem, cepanjem i na druge načine.

Kamen je važan i skoro nezamenljiv materijal u građevinarstvu, kako u niskogradnji, tako i u visokogradnji. Jedan je od najstarijih građevinskih materijala jer je bio lako dostupan u prirodi u davno doba, te su ga rani ljudi mogli koristiti za razne potrebe.

Kamen se u građevinarstvu najčešće pre upotrebe obrađuje: lomi, seče, polira itd. Za nasipanje puteva i izradu podloge za temelje i podove se obično koristi prirodni šljunak ili tucanik.

## Vrste kamena
Najčešće korišćene vrste građevinskog kamena su: granit, mermer, gnajs, andezit, breča, dolomit, peščar, krečnjak i travertin.

Pored prirodnog kamena kamen se može izrađivati i na veštački način. Ovo rade specializovani vešti majstori teraceri ili klesari za izradu veštačkih vrsta kamena, koji nabacaju na vreću od grugog tkanja slojod cementnog maltera u boji koji se fino oblikuje i uglača i onda se vrši povlačenje vreće da bi gornji sloj maltera ispucao u obliku mermernih žila koje se zatim ispunjavaju malterom ili gipsom u drugim bojama da bi se dobio kamen koji liči na prirodni sa finim „prirodnim“ žilama koje su izrađene na umetan način. Ovaj kamen se zatim ugrađuje na primer u zid od kamena koji opet treba da se lepo složi da bi delovao estetski. Za postzanje efekata od prirodnog i veštačkog kamena dobro su poznate osobine naročito dalmatinskih klesara.

## Povezano
* Kamen
* Stena
* Cement
Stijena

**Stijena** (ijek.) ili **stena** (ek.) je skup, sačinjen od jednog ili više minerala određenog hemijskog sastava i određene strukture. Ispitivanjem svih vrsta stena koje grade Zemljinu koru ustanovljeno je da se u stenama nalazi samo 100-150 vrsta minerala koji ih grade, iako je utvrđeno postojanje preko 3000 vrsta prirodnih minerala na Zemlji.

Nauka koja se bavi izučavanjem stena naziva se petrologija. Nauka koja se bavi opisivanjem stena naziva se petrografija.

Drobljenjem (sitnjenjem) stene dobija se kamenje i prašina. Do drobljenja može doći uticajem vremenskih prilika, erozijom ili veštačkim putem – eksplozivom ili mašinama.

## Klasifikacija
Stene se prema broju minerala dele na: 
* monomineralne, koje su izgrađene samo od jednog minerala i 
* polimineralne, koje su izgrađene od nekoliko mineralnih vrsta.

Prema načinu postanka, dele se na:
* magmatske
** dubinske (granit, sijenit, diorit, gabro, peridotit)
** izlivne (riolit, trahit, dacit, andezit, bazalt)
** žične
* sedimentne
** klastične (breča, konglomerat, peščar, alevrolit, glina)
** hemijske (krečnjak, dolomit, bigar)
** organogene (krečnjak, kreda, rožnac)
* metamorfne
** regionalno metamorfne (mermer, kvarcit, škriljac, gnajs)
** kataklastične
** kontaktno metamorfne
** autometamorfne

## Biljni svet na stenama
Stene predstavljaju ekstremno stanište za biljni svet. Vrsta biljaka koje rastu na stenama zavisi od gorskog (mineralnog) supstrata, njegovih osobina, od spoljašnjeg oblika stene, orijentacije i ekspozicije zidova stene suncu i vetru. Biljke koje su nastanjene na stenama se zovu petrofilne.

## Životinjski svet stena
Stenski vrhovi su često gnezdišta raznih vrsta ptica, a pećine - otvori u stenama, često su nastanjeni medvedima i drugim vrstama životinja.

## Povezano
* Popis stijena

## Literatura

* Đorđević V., Đorđević P., Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka
Kategorija

**Kategorija** () je izraz koji se koristi za grupu predmeta i pojmova, najčešće vezanih zajedničkim karakteristikama ili specifičnim kriterijima.

Kategorija može biti:
* kategorija (filozofija)
* Kategorija (Aristotel)
* teorija kategorija u matematici
* gramatička kategorija

## Povezano
*
Saint Paul, Minnesota

**Saint Paul** je glavni grad američke države Minnesota od 285 068 stanovnika.

Pored grada nalazi se najveći grad u državi Minneapolis tako da spojeni gradovi zajedno imaju 3 279 833 stanovnika.
## Historija
Jedan od prvih stalnih stanovnika budućeg grada bio je Pierre Parrant zvan Svinjsko oko (Pig’s Eye) koji je tu podigao gostionicu 1838. To naselje zvalo se Pig’s Eye Landing sve do 1841. kad je katolički misionar Lucien Galtier podigao kapelu posvećenu apostolu Pavlu, pa se odtada naselje zvalo *Saint Paul*. Ono je 1849. odabrano za glavni grad Teritorije Minnesota, koja je 1858. primljena u Uniju kao 32 država.
## Geografija
Grad leži na obali rijeke Mississippi, koja tu meandrira u obliku slova S. Pored grada uvire rijeka Minnesota.
## Privreda, kultura, školstvo
*Saint Paul* je posljednja velika riječna luka na Mississippiju.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Saint Paul'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kodomena

U matematici, **kodomena** ili **područje vrijednosti** funkcije *f* : *X* → *Y* je skup *Y*.

*[[domena (matematika)|Domena]]* funkcije *f* je skup *X*.

*[[slika (matematika)|Slika]]* funkcije *f* je skup *f*(*X*) definiran s {*f*(*x*) : *x* ∈ *X*}.

Iz ovih definicija slijedi da je slika funkcije *f* uvijek podskup kodomene od *f*.

## Primjer

Zorni prikaz razlike između kodomene i slike se može pronaći razmatranjem matrice linearne transformacije. Dogovorno je domena linearne transformacije asocirane sa matricom \R^n a kodomena \R^m, pri čemu je matrica tipa m \times n (ima *m* redaka i *n* stupaca). Ali bi slika (skup brojeva dobiven množenjem udesno svakog vektor-stupca matrice duljine *n*) mogla biti znatno manja. Na primjer, ako matrica sadrži samo nule, tada je bez obzira na veličinu njena slika samo vektor 0. Dimenzija rezultirajućeg vektora je *m*. Ovo je važan zaključak, s obzirom da je dovoljno promijeniti samo jedan broj u matrici da njena slika ne bude nula.

Drugi primjer: neka je funkcija *f* funkcija nad realnim brojevima:

: f\colon \mathbb{R}\rightarrow\mathbb{R} 

definirana sa

: f\colon\,x\mapsto x^2.

Kodomena funkcije *f* jest **R**, ali očito *f*(*x*) nikad ne poprima negativne vrijednosti, te je stoga slika u biti skup **R**0+&mdash;nenegativnih realnih brojeva, tj. interval :

: 0\leq f(x) 

Funkcija *g* je mogla biti definirana i na sljedeći način:

: g\colon\mathbb{R}\rightarrow\mathbb{R}^+_0
: g\colon\,x\mapsto x^2.

Iako *f* i *g* imaju isti krajnji učinak na dani broj, one nisu, u modernom shvaćanju, jednake funkcije, pošto imaju različite kodomene.

Da bismo pobliže vidjeli zašto, pretpostavimo da imamo definiranu drugu funkciju,

: h\colon\,x\mapsto \sqrt x.

*Moramo* definirati domenu te funkcije kao \mathbb{R}^+_0:

: h\colon\mathbb{R}^+_0\rightarrow\mathbb{R}.

Sada definirajmo kompozicije

:h \circ f,
:h \circ g.

Postavlja se pitanje, koja od ovih kompozicija ima smisla?

Ispostavlja se da je prva ta koje nema smisla. Pretpostavimo da ne znamo koja je slika funkcije *f* - samo znamo da može poprimiti vrijednosti iz \mathbb{R}. Ali tad dolazi do problema, pošto drugi korijen nije definiran za negativne brojeve! Sad imamo moguću kontradikciju.

Ovakva je situacija nejasna, i u formalnom bi se radu trebala izbjegavati. Kompozicija funkcija stoga zahtijeva po definiciji da *kodomena* (ne slika, koja je pak posljedica funkcije i stoga neodređena na razini kompozicije) funkcije na desnoj strani bude jednaka domeni funkcije na lijevoj strani.

Kodomena može utjecati na surjektivnost funkcije - u našem primjeru, *g* je surjekcija dok *f* to nije. Kodomena ne utječe na injektivnost funkcije.
Homotopija

U topologiji, dve neprekidne funkcije koje slikaju jedan topološki prostor u drugi se nazivaju **homotopnim** (grčki *homos* = isti i *topos* = mesto) ako jedna od njih može biti *neprekidno deformisana* u drugu- Takva deformacija se naziva **homotopija**. Pojam homotopije je osnova za definisanje grupa homotopije i grupa kohomotopije, invarijanti u algebarskoj topologiji.

## Formalna definicija

Formalno, dve neprekidne funkcije *f* i *g* koje slikaju 
topološki prostor *X* u topološki prostor *Y* su homotopne ukoliko postoji neprekidna funkcija *H* : *X* &times; [0,1] &rarr; *Y* tako da je za sve tačke *x* iz *X*, važi *H*(*x*,0)=*f*(*x*)
i *H*(*x*,1)=*g*(*x*).

Ako posmatramo drugi parametar *H* kao *vreme*, onda *H* opisuje *neprekidnu transformaciju* funkcije *f* u *g*: u trenutku 0 imamo funkciju *f*, a u trenutku 1 imamo funkciju *g*.

### Svojstva
Homotopija je relacija ekvivalencije na skupu svih neprekidnih funkcija iz *X* u *Y*. 
Ova relacija je u skladu sa kompozicijom funkcija : ako su *f*1, *g*1 : *X* &rarr; *Y* homotopne, i *f*2, *g*2 : *Y* &rarr; *Z*, onda su i *f*2 o *f*1 i *g*2 o *g*1 : *X* &rarr; *Z* takođe homotopne.

## Povezano
* Homologija

## Izvori
Algebarska topologija

**Algebarska topologija** je grana matematike koja se koristi alatima apstraktne algebre u proučavanju topoloških prostora. Osnovni cilj je pronalaženje algebarskih invarijanti koje klasifikuju topološke prostore do na homeomorfizam. U mnogim situacijama je ovo isuviše ambiciozno, pa je razumnije postaviti skromniji cilj, klasifikacija do na homotopsku ekvivalenciju.

Mada algebarska topologija obično koristi algebru za proučavanje topoloških problema, obratan slučaj, korišćenje topologije za rešavanje algebarskih problema, je takođe ponekad moguć. Algebarska topologija na primer, omogućava zgodan dokaz da je svaka podgrupa slobodne grupe takođe slobodna grupa.

## Literatura
* Ayres, Frank, *Schaum's Outline of Modern Abstract Algebra*, McGraw-Hill; 1st edition (June 1, 1965). .

## Vanjske veze
Skupština

**Skupština** je izraz koji se u najširem smislu koristi za okupljanje ljudi ili predstavnika određenih društvenih grupa i organizacija radi obavještavanja, raspravljanja i odlučivanja o određenim pitanjima. U užem smislu se pod time može podrazumijevati i organ/institucija koga čine njegovi članovi, odnosno mjesto okupljanja.

Postoje različite vrste skupština - od skupština trgovačkih društava, udruženja građana, političkih stranaka, preko skupština koje okupljaju sve građane i stanovnike nekog mjesta, do skupština koje predstavljaju organe vlasti od koje su najpoznatiji parlamenti.

## Povezano
* Zbor
* Sabor
Rasavci

**Resavci** ima više značenja:

* Rasavci (Prijedor), naselje u opštini Prijedor, Republika Srpska, BiH
* Rasavci (Donji Vakuf), naselje u opštini Donji Vakuf, Federacija BiH, BiH
* Donji Rasavci, naselje u opštini Donji Vakuf, Federacija BiH, BiH
Stepena funkcija

**Stepena funkcija** se može odnositi na:

* Statistička snaga
* Monom
* Funkcija oblika f(x)=x^{a} \!\ , gdje je *a* realan broj. Pogledajte članak eksponencijacija.
Univerzitet u Kragujevcu

**Univerzitet u Kragujevcu** osnovan je 21. maja 1976. godine. Njegovi koreni sežu do prve polovine 19. veka, kada je 1838. godine u ovom gradu osnovan "LICEJ", kao prva najviša obrazovna institucija u Srbiji.
U svojim okvirima ima 12 fakulteta u 5 gradova kojima je Kragujevac makroreginalni centar.

## Istorijat
Prvi fakulteti u Kragujevcu se osnivaju ranih šezdesetih godina i to Mašinski i Ekonomski fakultet kao odeljenja Beogradskog Univerziteta, a početkom sedamdesetih i Pravni i Prirodno-matematički fakultet. Na bazi ovih Fakulteta i Pedagoško-tehničkog fakulteta iz Čačka i Instituta za strna žita u Kragujevcu i Instituta za voćarstvo u Čačku osniva se 21. maja 1976 Univerzitet u Kragujevcu. Dakle, na povratak svog Liceja Kragujevac je čekao punih 138 godina.

## Univerzitet danas
Danas Univerzitet u svom sastavu ima 11 fakulteta koji su smešteni u 5 gradova Centralne Srbije. U sastavu Univerziteta u Kragujevcu su:

Agronomski fakultet u Čačku, Ekonomski fakultet u Kragujevcu, Mašinski fakultet u Kragujevcu, Mašinski fakultet u Kraljevu, Medicinski fakultet u Kragujevcu, Pravni fakultet u Kragujevcu, Prirodno-matematički fakultet u Kragujevcu, Tehnički fakultet u Čačku, Pedagoški fakultet u Jagodini, Učiteljski fakultet u Užicu i Filološko-umetnički fakultet u Kragujevcu.

Danas se na fakultetima Univerziteta u Kragujevcu realizuje preko 60 programa osnovnih studija i nudi studentima mogućnost za sticanje visokih naučnih i stručnih zvanja iz širokog spektra nauka.

Univerzitet je autonomna obrazovna i naučna ustanova čiji je osnivač Republika Srbija. Univerzitet u Kragujevcu je sastavni, integralni deo celovitog sistema visokog školstva Republike Srbije i ta integrativnost se ogleda, u prvom redu, u sprovođenju jedinstvene obrazovne politike. Pored povezanosti sa obrazovnom politikom koju sprovodi Republika Srbija, program razvoja Univerziteta se temelji na razvojnim potrebama regiona u kojem je lociran, na principima društvene uslovljenosti, idejne zasnovanosti, kao i na načelima racionalnosti i ekonomičnosti. Na fakultetima Univerziteta studira oko 12.000 studenata. Na Univerzitetu je ukupno zaposleno oko 1.000 nastavnog i vannastavnog osoblja. Preko 14.000 visokoobrazovanih stručnjaka diplomiralo je na fakultetima Univerziteta, odbranjeno je oko 400 magistarskih teza i oko 200 doktorskih disertacija. Na Univerzitetu se kontinuirano razvijaju novi programi, prati se efikasnost studiranja, analizira kvalitet nastavnog procesa, vrši se inoviranje nastavnih planova, podsticanje naučnog podmlatka i unapređivanje naučnoistraživačkog rada.

## Fakulteti
* Agronomski fakultet u Čačku
* Ekonomski fakultet u Kragujevcu
* Mašinski fakultet u Kraljevu
* Medicinski fakultet u Kragujevcu
* Pedagoški fakultet u Jagodini
* Pravni fakultet u Kragujevcu
* Prirodno-matematički fakultet u Kragujevcu
* Tehnički fakultet u Čačku
* Učiteljski fakultet u Užicu
* Fakultet za hotelijerstvo i turizam u Vrnjačkoj Banji
* Fakultet inženjerskih nauka u Kragujevcu
* Filološko-umetnički fakultet u Kragujevcu

## Vanjske veze

## Povezano
* Lista univerziteta u Srbiji