open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vientiane

**Vientiane** (zvan još i **Viangchan**) je glavni i najveći grad Laosa od 194.200 stanovnika (u široj okolici živi 702.000).

## Geografija
Grad leži na sjeveroistočnim obalama rijeke Mekong pored granice sa Tajlandom gotovo u sredini zemlje.

## Historija
Vientiane je osnovan krajem 13. vijeka, sredinom 16. vijeka postao je prijestolnica laoskog kraljevstva (poznatog kao Lan Xang) umjesto dotadašnje prijestolnice Luang Prabang (današnji Louangphrabang). Vientiane je 1778. potpao pod vlast susjednog Sijama. Grad je razoren i opljačkan 1828. nakon sijamske odmazde protiv pobune laoških kraljeva. Od 1899. do 1953., s iznimkom japanske okupacije 1945. godine, Vientiane je bio sjedište francuskog kolonijalnog guvernera i njegove administracije.

## Znamenitosti, kultura i školstvo
Najveća znamenitost grada je hram To Luang, koji datira iz 1566., obnovljen za francuske kolonijalne uprave od strane princa Phetsaratha.

Vientiane još uvijek ima brojne stare drvene građevine, koje još uvijek stoje pored vladinih građevina, stranim ambasada i škola novije gradnje. Značajne kulturne institucije su Nacionalni muzej Ho Phakeo, Biblioteka Dongsaphangmeuk i Nacionalna biblioteka.

Vientiane ima Univerzitet Sisavangvong (osnovan 1958) s agronomskim, pedagoškim, šumarskim, medicinskim i umjetničkim fakultetom.

## Privreda
Vientiane je naprometnija laosko luka na Mekongu, unatoč tome što je udaljen mora i do njega mogu doploviti samo manji brodovi.

Vientiane je glavni industrijski centar zemlje sa tvornica piva, građevinskog materijala, tekstila, cigareta, šibica, deterdženata, plastike, drva, metala i obuće.
Grad je središte bogatog poljoprivredno - stočarskog kraja u kom se najviše uzgaja riža i kukuruz i čuva goveda. Sve do 1975 grad je bio poznat po brojnim klaonicama i kao centar trgovine stokom.

Do 1994. kad je izgrađen most preko Mekonga, promet sa susjednim tajlandskim gradom Nong Khai, obavljao se isključivo trajektima. Vientiane je povezan cestama sa laoskim gradovima Louangphrabang i Savannakhet, te preko njih i sa vijetnamskim glavnim gradom Ho Chi Minh. Tri kilometara od centra grada, nalazi se međunarodni Aerodrom Wattay (IATA kod: VTE , ICAO kod: VLVT) sa vezama prema svim većim gradovima u zemlji i Aziji.

Sjeverno od grada nalazi se velika hidroelektrana *Nam Ngum* koja daje dovoljno energije za loklne potrebe, a dio se čak izvozi u Tajland.

## Reference

## Vanjske veze

* Vodič po gradu  
* ''Vientiane'' na portalu Encyclopædia Britannica
Univerzitet Nikola Kuzanski

**Univerzitet Nikola Kuzanski** (talijanski:*Università degli Studi Niccolò Cusano*, **UNICUSANO**) je univerzitet u Rim koji je osnovan 2006. godine. Univerzitet je sačinjen od četiri fakulteta.

## Rektor
Od 2010. rektor je Giovanni Puoti.

## Povezano
* Rim
* Nikola Kuzanski

## Vanjske veze

* Univerzitet Nikola Kuzanski
Operacija Proleće

**Operacija Proleće** (nem. *Frühling*, Friling) je bila nemačko-bugarsko-ljotićevska operacija protiv grupa otpora (nelegalizovanih četnika i partizana) u Srbiji. Preduzeta je u martu 1944. godine.

Okupator je ovu operaciju sproveo na prostoriji Smederevo – Požarevac – Petrovac na Mlavi – Golubac, a bila je uperena ne samo protiv četnika već i partizanskih jedinica na tome području. Operacija je završena 17. marta. U toj operaciji uhapšeno je 365 lica, 1 komunista ubijen pri pokušaju bekstva i spaljene su dve kuće.

## Izvori

## Povezano
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
* Spisak nemačkih operacija protiv četnika u Drugom svetskom ratu
Organizacija za prehranu i poljoprivredu

**Organizacija za prehranu i poljoprivredu** (kratica **FAO** od engl. **''F**ood and **A**griculture **O**rganization*; [[Francuski jezik|fran.]] *Organisation des Nations Unies pour l’alimentation et l’agriculture*, *'ONUAA'''), organizacija za prehranu i poljoprivredu Ujedinjenih naroda. Utemeljena 16. listopada 1945. godine u Quebecu, Kanada, s ciljem poboljšanja razine prehrane i standarda, kao i unapređenja poljoprivredne proizvodnje i života u seoskim zajednicama. 

Od 1951. godine sjedište organizacije je u Rimu.

Organizacija za prehranu i poljoprivredu danas ima 190 zemalja članica (podatak na 11. travnja 2006.), a Hrvatska je primljena u članstvo 6. studenoga 1993. godine.

## Povezano
* Svjetski dan hrane

## Vanjske veze
* FAO
Amazonska prašuma

**Amazonska prašuma** ili **Amazonija** (portugalski: *Floresta Amazônica* ili *Amazônia*; španjolski *Selva Amazónica* ili *Amazonía*) je najveća svjetska prašuma. Zauzima oko jedne trećine Južne Amerike oko rijeke Amazone. To je ujedno i područje sa najvećom svjetskom bioraznolikošću.

Područje prašume proteže se kroz 9 država, najveći dio, oko 60% je u Brazilu. Zbog nekontrolirane sječe dolazi do problema kao što su erozija, poplave i klimatskih promjena, te se uništava stanište mnogih biljaka i životinja.

U prašumi također žive mnoga domorodačka indijanska plemena.Ime joj je dao španjolski istraživač Francisco de Orellana 1542. godine. On je bio prvi Europljanin koji je otišao duboko u to područje gdje je vidio mnogo plemena žena ratnica koje su ga podsjetile na Amazonke iz grčke mitologije.
Greenpeace

**Greenpeace** je ekološka organizacija koja se bori protiv zagađivanja Zemlje i zemljine atmosfere. Greenpeace surađuje u 40 zemalja svijeta u Americi, Aziji i Europi. Da bi zadržali neovisnost, Greenpeace ne prihvaća donacije vlada ili korporacija, ali se oslanja na donacije neovisnih tvrtki i ljudi koji podržavaju njihovo djelovanje. Greenpeace se bori za "dobrobit Zemlje" još od 1971. godine kada je mali brod volontera uplovio u Amchitku, područje sjeverno od Aljaske, gdje je vlada SAD-a obavljala nuklearne pokuse. Dobili su ime po *Duginom Ratniku*, legendi Američkih domorodaca. Legenda govori o bolesti Zemlje i Dugin Ratnik ustaje da ju obrani od bolesti.

## Vanjske veze

### Ostali projekti

### Službene stranice
* Greenpeace International homepage 
* Greenpeace Europe homepage
Doha

**Doha** (arapski: **الدوحة**, *Ad-Dawḥah* ili *Ad-Dōḥah*) je glavni i najveći grad Katara od 339.847 stanovnika, a to je dvije petine ukupnog broja stanovnika Katara.

## Geografija
Grad leži na obali Perzijskog zaljeva na istočnoj strani Katarskog poluotoka uzduž močvarnog i plitkog zaljeva dubokog 5&nbsp;km. Zbog plitog mora i brojnih koraljnih grebena, do luke u Dohi su mogli doploviti samo manji brodovi, sve dok 1970-ih nije produbljena nova luka.

## Historija
Najstariji dio grada je **al-Bida** (ili samo Bida kako su je mornari zvali), danas samo kvart na sjeverozapadu grada, ranije naselje koje su vjerojatno osnovale sudanske izbjeglice iz šeikata Abu Dabi. To malo naselje dugo je bilo središte gusarske aktivnosti po Perzijskom zaljevu. Bida je razorena 1867. u ratu između Bahreina (kome je pomagao Abu Dabi) i Katara. Sljedeće godine britanska vlada je za šeika Dohe instalirana Muhameda ibn Sani al-Sanija. On se kao i ostali šeici iz Ujedinjenih arapskih emirata obavezao pridržavati Trajnog pomorskog primirja, koju su mu oni dali da potpiše 1853. godine, pa je piratstvo uveliko smanjeno. Sve do Prvog svjetskog rata Osmansko Carstvo je bilo nominalni gospodar Arapskog poluotoka, pa je sporadično imalo i mali garnizon u Dohi. Stanje se promjenilo u ratu Britanija je 1916. proglasila Katar svojim protektoratom, pa je njime vladala sve do kraja 1971. kad je Katar dobio nezavisnost, tad je Doha postala prijestolnica nove države.

## Znamenitosti, kultura i školstvo
Najveće znamenitosti grada su Vladina palača, izgrađena 1969. na isušenom zemljištu uz more, Trg sa tornjem sa satom, Souk kao orijentalna tržnica i ultramoderni Muzej islamske umjetnosti podignut 2008. na otočiću u zaljevu, koji je projektirao američki arhitekt kineskog porijekla I. M. Pei. Doha je danas najpoznatija kao sjedište televizijske kuće Al Jazeera koja je počela raditi 1996. godine.

## Privreda
Doha je dugo vremena bila uspavano malo ribarsko naselje, u kom je početkom 20. vijeka glavna privredna aktivnost bila ronjenje bisera iz školjki po morskom dnu, sa flotom od 350 drvenih brodova. I ta aktivnost je propala, kad su Japanci 1930-ih otkrili postupak kaveznog uzgoja školjaka sa biserima, a svijet istovremeno pogodila velika ekonomska kriza. To depresivno stanje preokrenulo se kao u bajci nakon Drugog svjetskog rata kad su u Kataru pronađene velike količine nafte, što je dovelo do potpune transformacije grada. Stare potleušice su porušene, a na njihovom mjestu izgrađene su ultramoderne građevine. Najveći problem za razvoj grada pitka voda, rješen je izgradnjom pogona za desalinizaciju mora, a problem plitke luke rješen je 1970-ih produbljivanjem kanala do nove luke. Pored eksploatacije nafte, razvijen je i ribolov s modernom flotom, osobito na škampe, pa su izgrađeni pogoni za skladištenje i pakiranje. Doha ima vrlo prometni međunarodni aerodrom (IATA kod: DOH, ICAO kod: OTBD) sa vezama prema svim većim gradovima u svijetu.

## Univerziteti
U gradu se nalazi Katarski univerzitet (osnovan 1973.) i HEC Paris in Qatar (osnovan 2010.)

## Reference

## Vanjske veze

* ''Doha'' na portalu Encyclopædia Britannica
Ratno lukavstvo

**Ratno lukavstvo** () u najširem smislu označava postupke kojim neka zaraćena strana u ratu ili oružanom sukobu nastoji obmanuti protivnika kako bi postigla iznenađenje, taktičku ili stratešku prednost, stekla obavještajne podatke ili izbjegla vlastito uništenje. Pod time se podrazumijeva široki raspon aktivnosti - od postavljanje zasjeda, fingiranje povlačenja, fingiranje postojanja velikih vojnih jedinica, namjerno emitiranje radio-poruka koji daju netočne obavještajne podatke, "podmetanje" lažnih dokumenata i sl. U pomorskom ratovanju jedno od čestih lukavstava je korištenje lažne zastave, odnosno "prepravljanje" ratnih brodova da izgledaju kao teretni brodovi neutralnih država i sl.

Ratna lukavstva su u načelu dozvoljena u međunarodnom ratnom pravu. Izuzetak predstavljaju perfidije, odnosno postupci kojima se zloupotrebljava protivnikovo poštovanje ratnog prava i običaja.

## Povezano
* Operacija pod lažnom zastavom

## Izvori
Gubitak Kine

**Gubitak Kine** () je izraz koji se koji se koristio u SAD tokom prvih decenija hladnog rata, odnosno koji se koristi kod dijela današnjih historičara, a kako bi se opisala pobjeda Mao Zedongovih komunista u kineskom građanskom ratu i osnivanje NR Kine 1949. godine, te posljedice tih događaja na vanjsku i unutrašnju politiku SAD. Pod "gubitkom" se podrazumijevalo prelaženje Kine kao najmnogoljudnije i kao takve izuzetno strateški važne države u komunistički Istočni blok, kao i poraz kineskih nacionalista pod Chiang Kai-Shekom čiji je režim, poznat kao Republika Kina, SAD podržavao prije, za vrijeme i poslije drugog svjetskog rata i smatrao svojim ključnim saveznikom u Aziji. Ti su se događaji zbili za vrijeme predsjednikovanja Harryja S. Trumana iz Demokratske stranke, a prvi koji su koristili taj izraz bili su njegovi kritičari iz Republikanske stranke, među kojima se posebno isticao Joseph McCarthy. Prema njihovom mišljenju, pobjeda komunista i prijelaz Kine u Istočni blok je bila rezultat kriminalne nesposobnosti Trumanove administracije, a posebno State Departmenta, koji je, prema McCarthyju i njegovim pristašama, vrvio od sovjetskih "krtica" i komunističkih simpatizera, koji su uspjeli spriječiti SAD da pomogne svom savezniku. Takve optužbe, kojima je dodatnu aktualnost dalo izbijanje korejskog rata i intervencija kineskih komunista protiv američkih trupa, su bile jedan od najvažnijih elemenata makartističkih progona. Teza o "gubitku Kine" je značajno uticala na kasnije američke administracije koji su uporno nastojali izbjeći da im se dogodi ono što se dogodilo Trumanu; to se posebno isticalo kod Johnsona koji je 1960-ih inzistirao na nastavku sve nepopularnijeg vijetnamskog rata.

## Povezano
* Mit o nožu u leđa

## Reference

## Litetatura
* Newman, Robert P. *[http://ark.cdlib.org/ark:/13030/ft296nb15t/ Owen Lattimore and the "Loss" of China]*. Berkeley and Los Angeles: University of California Press, 1992. .
Maskat

**Muscat** ili **Muskat** (arapski: **مسقط‎** [*Masqaṭ* — Maskat]) je glavni i najveći grad Omana od 24.893, ako se računa najuži centar grada koji se zove Muscat, ali sa okolnim gradovima 632.073 stanovnika.

## Geografija
Grad leži na obali Indijskog oceana, smješten u uvali, okruženoj vulkanskim planinama. Iz Muscata duž obale ide magistralna cesta na jug prema Jemenu i na zapad prema Ujedinjenim Arapskim Emiratima.

## Historija
Muscat su osnovali Portugalci kao pomorsko-trgovačku bazu 1508. da im služi kao sigurno utočište na putu za Indiju. Oni su vladali Muscatom do 1650. kad su istjerani. Na njihovu vladavinu podsjećaju dvije utvrde iz 16. vijeka koje dominiraju gradom.
 
## Znamenitosti, kultura i školstvo
Najveće znamenitosti grada su uz spomenute portugalske utvrde, Sultanova palača na obali mora, podignuta u indijskom stilu i Nacionalni muzej Omana.

Muscat ima puno starih građevina, i ostataka iz drevnih vremena, gradske zidine, gradska vrata, i čudesnu mješavinu arhitektonskih stilova i uticaja od portugalskog, arapskog, iranskog, indijskog, do modernog zapadnjačkog.

## Privreda
Muscat je lučki grad, u kom je pored luke i ribarstva najveća aktivnost vezana uz trgovinu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Muscat'' na portalu Encyclopædia Britannica
1030.

__NOTOC__
Godina **1030.** (**[[rimske brojke|MXXX]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* proljeće &ndash; Nakon smrti Mahmuda vlast nad Gaznavidskim Carstvom preuzima njegov sin Masud.
* Bizantsko-arapski ratovi: Bizantski car Roman III Argir napada arapsku Siriju, ali je poražen u bitci kod Azaza.
* Francuski princ Henri (budući kralj Henri I), diže ustanak protiv svog oca, kralja Roberta II Pobožnog.
* 29. 7. &ndash; Bitka kod Stiklestada u kojoj norveški kralj Olaf II gine u pokušaju da povrati prijestolje nakon dvije godine egzila u Kijevskoj Rusiji; vlast nad Norveškom zadržavaju pristaše dansko-engleskog kralja Knuta Velikog.
* Osnovani gradovi Kaunas u Litvi i Tartu u Estoniji.
* Prvi spomen grada Thalwil u Švicarskoj.
* Kineski historičar i učenjak Ouyang Xiu u dobi od svega 22 godine dobiva prestižnu diplomu *[[Jinshi (carski ispit)|jinshi]]* nakon što je uspio proći najviše carske ispite dinastije Song te postaje jedan od njenih najistaknutijih učenjaka-službenika.

## Rođenja
* 26. 7. &ndash; Stanislav od Szczepanówa, kasnije poznat kao sv. Stanislav (u. 1079)
* Balduin VI, grof od Flandrije (u. 1070)
* Vsevolod I od Kijeva (u. 1093)

## Smrti
* 30. 4. &ndash; Mahmud Gaznevi, muslimanski osvajač Sjeverozapadne Indije
* 19. 7. &ndash; Adalberon, biskup Laona
* 29. 7. &ndash; Kralj Olaf II od Norveške (r. 995)
* 30. 9. &ndash; Vojvoda Guillaume V od Akvitanije (r. 969)

## Reference
Adalbéron od Laona

:*Ne miješati sa nadbiskupom [[Adalberon, nadbiskup Rheimsa|Adalberonom od Rheimsa]] (u. 988 ili 989).*

**Adalberon** ili **Ascelin** (? - 1030/1031) bio je francuski rimokatolički biskup i pjesnik. Bio je sin Reginara od Bastognea, i nećak nadbiskupa Adalberona od Reimsa.

Školovao se u Reimsu, a biskupom Laona je imenovan 977. Početak njegovog dugog stolovanja je obilježila žestoka borba feudalnih dinastija u tadašnjoj Francuskoj. Prvi put se spominje u kronikama Richera od Reimsa, u kojima je navedeno da su ga 977. optuživali za preljubničke odnose sa kraljicom Emmom od Italije. Godine 981. ga je Emmin sin Louis V prognao iz Laona. Usprkos toga, godine 988. se našao u Laonu kada je grad zauzeo Charles od Donje Lotaringije; tada je bačen u tamnicu, ali je iz nje uspio pobjeći te skloniti kod francuskog kralja Huga Capeta. Usprkos toga je uspio steći naklonost kako Charlesa, tako i nadbiskupa Arnulfa od Reimsa; tako stečeno povjerenje je, međutim, zloupotrijebio, te je Laon, zajedno sa Charlesom i Arnulfom na prevaru predao Hugu Capetu. Ostatak života se posvetio crkvenim poslovima.

Adalberon je najpoznatiji kao autor satiričkih pjesama koje su, iako posvećene kralju Robertu II Pobožnom izražavale neprijateljstvo prema tadašnjem pokretu za crkvenu i monastičku reformu, a posebno prema opatu Odilu od Clunyja, koga je zbog skromnog porijekla smatrao nedostojnim crkvene časti. Ipak, njegovo najpoznatije djelo je pjesma u kojoj tadašnje društvo dijeli na tri reda/staleža - "oratores" ("govornici" ili Crkva); "bellatores" ("ratnici", odnosno vitezovi); i "laboratores" ("radnici", odnosno seljaci ili kmetovi). Prema Adalberonu svaki red/stalež na svoj način podržava druga dva - "govornici" mole za "ratnike" i "radnike"; "ratnici" oružjem brane "govornike" i "radnike", a "radnici" svojim trudom brane "govornike" i "ratnike". Ta je zamisao često navođena kao jedan od najjasnijih primjera trifunkcionalne hipoteze o društvenoj organizaciji, odnosno kao ideološko opravdanje srednjovjekovnog feudalizma.

## Literatura
* Carozzi, Claude (ed. and trans.). *Adalberon de Laon. Poème au roi Robert*. Les classiques de l'histoire de France au moyen âge 32. Paris, 1979.
* Migne, J.P. (ed.). *[[Patrologia Latina]]*, vol. 141. Paris, 1844. Transcription available from Documenta Catholica Omnia
* Valois, H. (ed.). *Carmen panegyricum in laudem Berengarii*. Paris, 1663. First (modern) publication of the poem.
* *Histoire de la France*, ed. George Duby, Larousse 1988, vol I, p.&nbsp;301;
* Franco Gardini, in *The Medieval World*, ed. Jacques le Goff, 1987, Eng. transl. 1990, Collins & Brown, p.&nbsp;75.
Guillaume V od Akvitanije

**Guillaume V** (*Vilim V*; 969 – 31. januar 1030), također poznat kao **Guillaume Veliki** () bio je vojvoda Akvitanije i grof Poitoua (pod imenima Guillaume II ili III) od 990. do svoje smrti.

Bio je sin vojvode Guillaumea IV i Emme od Bloisa. Oca je formalno naslijedio 990. nakon što se on povukao u samostan. Tada je vlast kao regent preuzela njegova majka i držala je do 1004. Njegovu vladavinu su obilježili vojni neuspjesi, dijelom u sukobima sa Vikinzima, ali i drugim francuskim feudalcima. Tako je Loudunais i Mirebalais morao predati anžujskom grofu Fulku Nerri. Vojničke neuspjehe je, međutim, uspio djelomično kompenzirati uspješnom diplomatskom aktivnošću koju je kao posrednik vodio njegov blizak prijatelj, biskup Fulbert od Chartresa. Guillaume je, dijelom i zahvaljujući njemu, ostao upamćen kao prosvijećen vladar. Godine 1010. je osnovao opatiju Maillezais a nešto kasnije i Bourgeueil. U Poitiersu je obnovio crkvu nakon požara, a također je pomogao otvaranju katedralne škole. Nastojao je redovno odlaziti na hodočašća u Rim i Španiju, a bio je oduševljeni poklonik pokreta Mir Božji, zbog čega su područja pod njegovom vlašću pred kraj njegove vladavine stekla relativni mir. Na njegov su dvor često dolazili izaslanici mnogih uglednih suvremenika kao francuski kralj Robert II, rimsko-njemački car Heinrich II i dansko-engleski kralj Knut Veliki.

Zbog tako stečenog ugleda mu je godine 1024/25. izaslanstvo Ulrica Manfreda II od Torina došlo s ponudom da preuzme italijansku krunu. On je pristao, ali se na putu do Italije predomislio, uvjeren kako je tamošnja politička situacija previše nasilna da bi je uspješno mogao rješiti. Njegova sačuvana korespondencija se uglavnom bavi tim pitanjima.

Ženio se tri puta. Prva supruga mu je bila Adelmode od Limogesa, udovica Adalberta I od La Marchea, s kojom je imao sina Guillaumea koji će ga naslijediti na mjestu vojvode. Druga supruga je bila Sancha od Gaskonje, s kojom je imao troje djece: sina i kasnijeg vojvodu Oda od Gaskonje, kćer Adalais koja se kasnije udala za grofa Guirauta I od Armagnaca te sina Theobalda, koji je umro u djetinjstvu. Treća supruga mu je bila Agnes od Burgundije, koja se nakon njegove smrti preudala za Geoffreya II od Anjoua; s njom je imao sinove Guillaumea VII i Guillaumea VIII koji su obojica postali vojvode, i kćer Agnes, koja se kasnije udala za rimsko-njemačkog cara Heinricha III.

## Reference

## Literatura
* *Nouvelle Biographie Générale*. Paris, 1859.
* Owen, D. D. R. *Eleanor of Aquitaine: Queen and Legend*.
* Weir, Alison. *Eleanor of Aquitaine*. 2001.

## Vanjske veze
*
Thalwil

**Thalwil** je općina u distriktu Horgen švicarskog kantona Zürich. Godine 2010. je imala 17189 stanovnika.

## Izvori

## Vanjske vaze

* Official website of the Thalwil Gemeinde 
* 
* Blog about life in Thalwil  
* Thalwiler Anzeiger newspaper
Ottla Kafka

**Ottilie "Ottla" Kafka** (Prag, 29. listopada 1892. - Konc-logor Auschwitz, listopad 1943.) je bila najmlađa sestra Franza Kafke. Ottla je bila Franzova najdraža sestra i jedini član obitelji koji je uz njega bio i u najtežim trenucima. Njihova korespondencija objavljena je pod naslovom *[[Briefe an Ottla und die Familie|Pisma Ottli]]*. 

Rođena je u Pragu kao najmlađe dijete Hermanna Kafke i njegove supruge Julie. Osim brata, imala je i dvije starije sestre - Gebriele i Valerie. S obzirom na to da mu je bila najdraža sestra, Franz je pomogao u Ottlinom školovanju u agrikulturnoj školi. Kasnije tokom života je živjela i radila na imanju Karla Hermanna, supruga njezine sestre, te se u jednom periodu brinula za svog brata, nakon što je ovaj obolio od tuberkuloze. 

U srpnju 1920. godine, udala se za katolika Josepha Davida, s kojim je imala dvije kćeru - Věru i Helenu. Brak je sklopljen unatoč protivljenju njezina oca, ali je bio izrazito nesretan. Ottla i Joseph su se, na koncu, rastali 1942. godine, što ju je pak učinilo pogodnom metom za naciste. Njezine sestre su s obiteljima poslane u geto u Łódźu, gdje su i umrle 1944. godine, dok je Ottla poslana u koncentracijski logor u Theresienstadtu. Dana 7. listopada 1943., Ottla je dobrovoljno pratila grupu djece u konc-logor Auschwitz, gdje je uskoro i ubijena.
Bitka kod Azaza (1030)

**Bitka kod Azaza** se odigrala 1030. za vrijeme bizantsko-arapskih ratova u blizini današnjeg sirijskog grada Azaz između bizantske vojske pod carem Romanom III Argirom na jednoj strani, te snaga arapskog midrasidskog Emirata Alepa. Do nje je došlo tokom bizantskih nastojanja da alepske emire, koji su prešli pod Fatimidski Kalifat ponovno učine svojim vazalima. U njoj su Bizantinci teško poraženi i prisiljeni na bijeg, tokom koga se car jedva spasio zarobljavanja. Usprkos ponižavajućeg poraza, bitka nije imala odlučujući karakter, s obzirom da su bizantske vojskovođe već sljedeće godine prisilile alepske emire da ponovno počnu plaćati danak Bizantu.

## Literatura

* 
* 
* 
*
Bitka kod Stiklestada

**Bitka kod Stiklestada** se odigrala 1030. u Norveškoj između vojske bivšeg kralja Olafa II na jednoj, i "Seljačke vojske" koji su činili pristaše dansko-engleskog kralja Knuta Velikog. Do nje je došlo dvije godine nakon što su Knutove pristaše protjerale Olafa iz Norveške u Novgorod i Knuta učinile norveškim kraljem. Olaf je u međuvremenu prikupio vojsku sa kojom je preko Švedske došao u Norvešku nastojeći ponovno osvojiti krunu. Suprotstavila mu se vojska koja bila višestruko nadmoćna. Prema navodima sage *[[Heimskringla]]*, Olaf je svoje pristaše nastojao bodriti pozivajući se na njihovu kršćansku vjeru; među "Seljačkom vojskom" je, pak, bilo još uvijek mnogo pogana. Njegova vojska je, pak, poražena, a sam Olaf ubijen, i to od strane lokalnog poglavice Thorira Hunda. Dio Olafovih pristaša je uspio pobjeći s bojišta, uključujući njegovog 15-godišnjeg polubrata Haralda koji je mnogo godina kasnije postao norveški kralj.

Bitka je kasnije stekla status jednog od najvažnijih i najčešće spominjanih događaja norveške historije, prije svega zbog toga što je, prema *Heimskringli*, godinu dana nakon pogibije Olafovo truplo iz improviziranog groba na bojištu prebačeno u crkvu sv. Klementa u Trondheimu, te što je prilikom otvaranja lijesa ustanovljeno da je "čudesno" očuvano. Zbog toga je Olaf stekao status sveca i titulu *rex perpetuus Norvegiae* ("vječni kralj Norveške").

## Izvori

## Vanjske veze

* Stiklestad, the history, the play and the museum 
* Stiklestad Website
Megumi Ogata

**Megumi Ogata** (japanski 緒方 恵美; *Ogata, Megumi*, Tokio, 6. lipnja 1965.) je japanski *[[seiyuu]]*, tj. sinkronizacijska glumica koja posuđuje glasove u animeima. Najpoznatija je po animeima *[[Neon Genesis Evangelion|Shin Seiki Evangelion]]*, *[[Sailor Moon]]* i *[[Detektiv Conan]]*. Također je neko vrijeme bila i pjevačica. Pohađala je sveučilište Tokai, ali je napustila studij zbog manjka zanimanja. Zbog svojeg "hrapavog" glasa, često daje glasove ili mladim muškarcima ili ženama sa muškim karakteristikama (jedan slavni primjer je Uranova ratnica iz animea "Mjesečeva ratnica").

## Anime
### Televizija
* Angel Beats! (Ayato Naoi)
* Angel Heart (Yan Fanyui)
* Ayatsuri Sakon (Sakon)
* B't X (Karen)
* Bleach (Tia Harribel)
* Captain Tsubasa J (Jun Misugi)
* Cardcaptor Sakura (**Yukito Tsukishiro, Yue**)
* Detektiv Conan (Ayako Nagai)
* Devil Lady (Kurosaki)
* Detective School Q (**Kyū Renjō**)
* Elemental Gelade (Rasati Tigres)
* Flame of Recca (Aki)
* Full Moon o Sagashite (Izumi Lio)
* GetBackers (Clayman)
* Ghost Stories (Akane of the Broadcast Room)
* Ghost Sweeper Mikami (Majka od Yokoshima)
* Veliki učitelj Onizuka (Juria Murai)
* Karakurizōshi Ayatsuri Sakon (**Tachibana Sakon**)
* Kyoshiro to Towa no Sora (Waruteishia)
* Magic Knight Rayearth (Emeraude, Eagle Vision)
* Android Announcer Maico 2010 (Masudamasu)
* Neo Ranga (Myō Ōmori)
* Shin Seiki Evangelion (**Shinji Ikari**)
* Power Stone (WangTang)
* Project ARMS (Al Bowen)
* Mjesečeva ratnica (Vampire, Seirēn, Petz, Haruka Tenoh/Uranova ratnica)
* Samurai Deeper Kyo (Sanada Yukimura, Anayama Kosuke)
* Slam Dunk (mladi Takenori Akagi)
* Sonic Underground (**Manic the Hedgehog**)
* Sorcerer Hunters (Mille Feuille)
* Soul Hunter (Fugen Shinjin)
* Special A (Satoru Takishima)
* Tokyo Mew Mew (**Masaya Aoyama**, Blue Knight, Deep Blue)
* UFO Ultramaiden Valkyrie (**Valkyrie, Valkyrie Ghost**)
* Vampire Princess Miyu (Reiha, Matsukaze)
* Violinist of Hameln (Sizer)
* Yu-Gi-Oh! (**Yugi Mutou**)
* YuYu Hakusho (**Kurama, Shūichi Minamino**)
* Zenki (Anju, Akira Gouki)

### OVA
* Glass Mask (**Maya Kitajima**)
* Kodocha (**Akito Hayama**)
* Rayearth (Princess Emerald)
* Miyuki-chan in Wonderland (Fuyuri)
* Oh My Goddess! (Keiichi Morisato)
* Sorcerer Hunters (Mille feuille)
* UFO Ultramaiden Valkyrie (**Valkyrie**)

### Animirani filmovi
* The End of Evangelion (**Shinji Ikari**)
*  (**Shinji Ikari**)
*  (**Shinji Ikari**)
* Sailor Moon R: The Movie (Mladi Mamoru)
* Sailor Moon S: The Movie (**Sailor Uranus**)
* Sailor Moon Supers: The Movie (**Sailor Uranus**)
* YuYu Hakusho: The Movie (**Kurama**)
* YuYu Hakusho, The Movie: Poltergeist Report (**Kurama**)
 
## Vanjske veze
* 
* Megumi Ogata na Anime News Network
Učenjak-službenik

**Učenjaci-službenici**, također označavani i kao **učenjaci-plemići**, **učenjaci-birokrati** ili **učenjaci-džentlmeni** () je izraz koji se u carskoj Kini koristio za službenike imenovane od strane cara za obavljanje poslova državne uprave. Pod time se podrazumijevaju ličnosti koje bi prije toga uspjele dobiti akademska zvanja (npr. *xiucai*, *juren* ili *jinshi*) preko polaganja rigoroznih carskih ispita, pri čemu je naglasak stavljan na kaligrafske vještine i poznavanje konfucijanskih klasika. Sistem ispita, koji je prva uvela dinastija Sui godine 605. a potom usavršila dinastija Song je bio meritokratskog karaktera i, uz određena ograničenja (muški spol, ne-pripadnost "nečistim" kastama i sl.) načelno otvoren svim carskim podanicima, mada su iz praktičkih razloga većinu kandidata i učenjaka-službenika činili pripadnici zemljoposjedničkog plemstva kao jedini s dovoljno vremena i resursa da studiraju za ispit. Učenjaci-službenici su sve do samog kraja carske Kine dominirali državnom politikom; na provincijskoj razini su se, osim javnim poslovima, bavili i obrazovnim radom te uživali ugled. Na Zapadu se za njih dugo vremena uvriježio izraz mandarin.

## Literatura
* Max Weber, *[[Konfuzianismus und Taoismus|The Religion of China: Confucianism and Taoism]]* (1916; transl. 1951)
* Jerry Bentley and Herb Ziegler. *Traditions and Encounters - A Global Perspective on the Past*.

## Vanjske veze
* Late Qing China: Reform and Rebellion (1898 -1900)
* Reunification and Renaissance in Chinese Civilization: The Era of the Tang and Song Dynasties
Balduin VI od Flandrije

**

**Balduin VI of Flandrije** (; ; cca. 1030 &ndash; 17. jul 1070) bio je grof [[Grofovija Hainaut|Hainauta]] od 1051 do 1070. (kao **Balduin I''') i grof Flandrije od 1067. do 1070.

Bio je najstariji sin grofa Balduina V i Adele Francuske, kćeri francuskog kralja Roberta II Pobožnog. Njegova sestra Matilda od Flandrije je bila supruga normanskog vojvode i engleskog kralja Williama Osvajača.

Otac mu je uredio brak za groficu Richilde od Hainauta preko koje je nastojao steći kontrolu nad Hainautom. S obzirom da je Hainaut pripadao Svetom Rimskom Carstvu, zbog toga su otac i sin došli u sukob sa carem Heinrichom III, koji je protiv njih između 1050. i 1054. vodio bezuspješni rat. Balduin je iznenada umro 17. jula 1070. Naslijedio ga je sin Arnulf III, koji je sljedeće godine poginuo u bitci kod Cassella. Mjesto flandrijskog grofa je preuzeo Balduinov brat Robert I; Balduinov mlađi sin je ostao vladati Hainautom kao Balduin II.

Balduin je tokom svoje vladavine sagradio samostan Hasnon, pa ga se ponekad naziva i Balduin Hasnonski.

## Preci
Vsevolod I Jaroslavič

**Vsevolod I Jaroslavič** (ukrajinski i ruski: Всеволод I Ярославич, staronordijski: Vissivald), (1030 &ndash; 13. april 1093) bio je veliki knez Kijevske Rusije od 1078. do smrti.

Rodio se kao sin velikog kneza Jaroslava Mudrog i njegove supruge, švedske princeze Ingegerd Olofsdotter. Nakon završetka rata s Bizantom, otac je, u nastojanju da potvrdi mir, ugovorio brak s bizantskom plemkinjom Anastasijom (prema predaji kćeri cara Konstantina IX Monomaha. S njom je imao sina po imenu Vladimira II, budućeg velikog kneza.

Nakon očeve smrti 1054. je podijelio vlast s braćom Izjaslavom i Svjatopolkom, a kao apanažu uzeo područja Perejaslava, Rostova, Suzdalja i Belozjorsk. Sudjelovao je u izradi zakonika *[[Ruska pravda]]*. Nakon što mu je 1067. umrla supruga, uzeo je novu ženu - kipćačku, a po nekim izvorima i kumansku princezu po imenu Ana. Ona mu je rodila nekoliko djece, uključujući kćer Eupraksiju, buduću rimsko-njemačku caricu (suprugu Heinricha IV).

Bratski trijumvirat se raspao 1073. kada je Svjatoslav, uz Vsevolodovu pomoć, svrgnuo Izjaslava. Nakon što je 1078. Svjatoslav umro, Vsevolod je preuzeo vlast. Kao intelektualac, koji je dobro poznavao grčki i još pet jezika, izbjegavao je sudjelovanje u ratu, prepuštajući ga svom sinu Vladimiru. Posljednje godine života ga je mučila bolest, te je Vladimir služio kao regent.

## Preci



## Vanjske veze
* His listing in "Medieval lands" by Charles Cawley.
1030-e

**1030-e** su decenija koja je počela 1. januara 1030. i završila 31. decembra 1039. 

## Događaji i trendovi
* 1033 - Kršćanskim svijetom se širi panika zbog popularnog tumačenja Otkrovenja Ivanovog prema kome će kraj svijeta doći 1000 nakon Kristovog uskrsnuća.
* 1038 - Država Zapadna Xia proglašava nezavisnost od carske Kine.

## Izvori
1031.

__NOTOC__
Godina **1031.** (**[[rimske brojke|MXXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* U al-Andalusu nestaje maurski Kordopski kalifat.
* Bizantsko-arapski ratovi: Bizantski vojskovođa Georgi Manijak osvaja Edesu.
* Henri I postaje kralj Francuske.
* Bezprym otima poljsko prijestolje od Mieszka II.

## Rođenja
* Matilda of Flandrije, engleska kraljica (u. 1083)
* Shen Kuo, kineski polimat u službi dinastije Song (u. 1095)

## Smrti
* 20. 7. &ndash; Kralj Robert II od Francuske (r. 972)
* 2. 9. &ndash; Sveti Emerik od Mađarske
* Gang Gam-chan, korejski državni službenik i vojskovođa (r. 948)

## Reference
Stanislav od Szczepanówa

**Stanislav od Szczepanówa** ili **Stanisław Szczepanowski**(26. jul 1030 – 11. april 1079) bio je biskup Krakówa, najpoznatiji po tome što je bio u sukobu sa poljskim kraljem Boleslavom II Odvažnim. On je okončan tako što ga je kralj lično isjekao mačem. Stanislav je kasnije stekao status mučenika, a potom je kanoniziran kao prvi poljski svetac; često se navodi kao jedan od svetaca-zaštitnika Poljske i poljskih nacionalnih simbola.
Bezprym

**Bezprym** (cca. 986 – 1032) bio je kratkotrajni knez Poljske od 1031. do 1032.

Rodio se kao najstariji sin kneza (i kasnijeg kralja) Boleslava I Hrabrog. Iako je trebao postati prijenosljednik, otac ga je oko godine 1001. razbaštinio i poslao Italiju da se zaredi i živi kao redovnik kod Svetog Romulada u Ravenni. Historičari pretpostavljaju da je razlog za to smrt njegove majke, mađarske princeze koja se u nekim izvorima navodi kao Judith, te Boleslavov brak za Emnildu od Lužice, koja mu je rodila sina Mieszka koga je Boleslav počeo favorizirati kao nasljednika. Neki historičari pretpostavljaju da je Bezprym napustio Ravennu, odnosno da je neko vrijeme mogao provesti u Mađarskoj, a možda čak i upravljati Veszprémom (što bi mogao biti korijen njegovog imena). Zajedno sa svojim bratom Ottom je bio u Poljskoj u posljednjim godinama očeve vladavine.

Kada mu je otac 1025. umro, Mješko je preuzeo prijestolje i protjerao braću. Bezprym se sklonio u Kijevsku Rusiju. Odatle se uz pomoć trupa Jaroslava Mudrog vratio u Poljsku, prisilivši Mješka da bježi u Češku. Nakon toga je poslao poljske kraljevske dragulje rimsko-njemačkom caru, simbolički se odrekavši kraljevske titule (a samim time i poljske nezavisnosti) te preuzeo raniju titulu kneza.

Njegovu kratku vladavinu kroničari opisuju kao izuzetno nasilnu, a Bezpryma kao okrutnog vladara, koji je ubijao plemiće i crkvene velikodostojnike. Dio historičara upravo u njegovo doba smještaju početak razdoblja endemskih anti-kršćanskih ustanaka poznatih kao Poganska reakcija. Vladavina mu je završila nasilnom smrću, koju kroničari pripisuju njegovim pristašama.

Poslije nje se Poljska podijelila na tri dijela - jedan pod Mješkom, jedan pod Odom i treći pod Dytrykom. Trebalo je proći više od pola vijeka da se poljski vladari ponovno počnu nazivati kraljevima.
Georgi Manijak

**Georgi Manijak** (; Georgios Maniakos; ; ? - 1043) bio je bizantski general koji se proslavio svojim uspjesima protiv Arapa na Bliskom Istoku i Siciliji.

Prvi put se spominje 1031. kada je smjelim ofenzivnim operacijama uspio anulirati posljedice teškog bizantskog poraza Azaza godinu dana ranije i od Seldžuka preuzeti Edesu koja će sljedećih decenija biti jedno od najvažnijih bizantskih uporište. Godine 1038. je iz Južne Italije pokrenuo veliki pohod na Siciliju koja je tada bila pod muslimanskom vlašću; među njegovim trupama se nalazila Varjaška garda, uključujući budućeg norveškog kralja Haralda Hardradu kao i normanski najamnici pod Guillameuom de Hautevilleom. Tom prilkom je uspio ne samo osvojiti dio otoka, nego je ostavio snažan utisak na svoje varjaške potčinjene, zbog koga se pod imenom Gyrgir spominje u skandidnavskim sagama i opisuje kao "div".

Godine 1042. je imenovan katepanom Italije, ali je njegov položaj došao u opasnost zahvaljujući spletkama Romana Sklira, predvodnika suparničke aristokratske porodice iz Anadolije. On je preko svoje sestre uspio protiv Georgija okrenuti ne samo cara Konstantina IX Monomaha, nego čak i zavesti Manijakovu suprugu i preuzeti njegovu kuću i imanja. Kada mu je konačno uspjelo ishoditi Manijakovu smjenu s mjesta katepana, došao je lično u Apuliju od Manijaka preuzeti dužnost. Manijak ne samo što je to odbio učiniti, nego je Sklira dao uhapsiti, a potom mu je oči, uši, usta i nos zapušiti s izmetom te ga mučio na smrt. Nakon toga su ga trupe proglasile za cara te je krenuo marširati na Carigrad. Kod Soluna se sukobio sa carskom vojskom, pri čemu je ubijen. Konstantin je zarobljene pobunjenike paradirao na Hipodromu posjednute na magarce.

Po Manijaku danas ime nose sicilijanski gradić Maniace, kao i citadela Castello Maniace u Sirakuzi.

## Izvori
Kusair Amra

**Kusair Amra** (arapski: قصر عمرة‎), poznat i kao **Qasr Amra** ili **Qusayr Amra**, je najpoznatiji pustinjski kaštel u današnjem istočnom Jordanu. Nalazi se na glavnom jordanskom autoputu koji povezuje istok sa zapadom države, oko 85&nbsp;km istočno od Ammana. Izgrađen je početkom 8. stoljeća (vjerojatno između 711.-715.) za vladavine omejidskog kalifa Velida I. čiji je utjecaj tada rastao u tom području. Smatra se najvažnijim primjerom ranoislamskog kaštela.

Građevina je zapravo ostatak jednog od nekoliko omejidskih kompleksa izgrađenih uz sezonski tok rijeke Butum, a koji je imao i kaštel od koje su ostali samo temelji. Ono što danas zovemo kaštelom su zidine ljetnikovca koji nije imao nikakvu vojnu ulogu. Najznamenitije su njegove freske na unutarnjim zidovima na kojima su naslikani prizori lova, ženski akt i na kupoli kupatila (*[[hamam]]*) vjeran prikaz zodijaka, te portreti šest kraljeva (uz natpise na arapskom i grčkom). To su iznimno rijetki primjerci figurativne umjetnosti, koja je bila zabranjena u islamskoj umjetnosti, i rijedak primjer koji pokazuje jasne bizantske utjecaje na islamsku umjetnost. Zbog toga je Kusair Amra upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1985. godine.


Datoteka:Qasr Amra 8.jpg|Freske u unutrašnjosti
Datoteka:Qasr Amra 5.jpg|Znakovi zodijaka u kupoli hamama
|Plesačica u hamamu
Datoteka:Quseir Amra Fresque lutteurs.jpg|Hrvači iz zapadnog hodnika
Datoteka:Qasr Amra 4.jpg|Freske sa svoda


## Izvori

* Christian Sahner, "Snapshot of a Civilization in the Making", The Wall Street Journal, 27. studenoga 2010.  Posjećeno 27. travnja 2011.
* Rami G. Khouri, "Qasr'Amra ", 1990., Saudi Aramco World 41 (5).

## Vanjske veze

* Qusayr 'Amra , Archnet Digital Library
Um er-Rasas

**Um er-Rasas** (arapski: أم الرّصاص‎), poznat i kao **Kastrom Mefa'a**, je arheološki lokalitet drevnog grada od 5. do 9. stoljeća u današnjem južnom Jordanu na kojem se nalaze ostaci rimske, bizantske i rane islamske civilizacije. Iako je većinom još neistražen, u njemu je pronađen rimski vojni kamp (3. st.) i nekoliko bizantskih crkava (ukupno 16).

Najznamenitije otkriće su mozaici na podu Crkve sv. Stjepana iz 785. godine koji su otkriveni 1986. godine. Gotovo savrvršeno sačuvani podni mozaici su najveći u Jordanu, a prikazuju prizore lova i robolova (u središnjoj ploči), dok ostali prikazuju druge gradove iz okolice (Kastron Mefaa, Philadelphia, Madaba, Esbounta, Belemounta, Areopolis, Charac Moaba, Jeruzalem, Nablus, Caesarea i Gaza). Okviri mozaika su izrazito dekorativni, a potpisalo ih je šest autora: Staurachios iz Esbusa, Euremios, Elias, Constantinus, Germanus i Abdela. Ispod ovog mozaika pronađen je još stariji iz 587. godine kada je ovo bila Crkva sv. Sergija. U još četiri crkve koje su iskopane u okolici su također pronađeni ostaci mozaika.

Zbog tih mozaika je Um er-Rasas upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2004. godine.

U njihovoj okolici su iskopana i dva kvadratična tornja stilita (asketskih monaha koji su provodili život u izolaciji na vrhu stupa ili tornja), vjerojatno jedini ostaci ovog drevnog načina vjerovanja.

Grad je također okružen ostacima drevnog poljoprivrednog zemljišta u inače izrazito pustinjskom krajoliku.


Datoteka:20100924 umm er rasas39.jpg|Ostaci kuća u Um er-Rasasu
Datoteka:20100924 umm er rasas35.jpg|Oltar Crkve sv. Stjepana
Datoteka:Umm Rasas decorative mosaic2.JPG|Podni mozaik kod oltara
Datoteka:Umm Rasas Madaba mosaic.JPG|Detalj grada Madabe
Datoteka:Church of the Lions.JPG|Mozaik iz Crkve lavova


## Izvori

## Vanjske veze
* Kolekcija panoramskih fotografija od 360° 
;Ostali projekti
Matilda od Flandrije

**Matilda od Flandrije** (; ; ; cca. 1031 &ndash; 2. novembar 1083) bila je supruga normandijskog vojvode Vilima Osvajača, koja je nakon normanskog osvajanja postala kraljicom Engleske. Kao takva je bila majkom dvoje budućih kraljeva - Williama II i Henryja I.

## Preci



|-
Shen Kuo

**Šen Ko** ili **Šen Kua** (; 1031–1095), bio je svestrani kineski naučnik i državnik Song dinastije (960–1279). Izvrsnost je pokazao na mnogim naučnim poljima i državništvu. Bio je matematičar, astronom, meteorolog, geolog, zoolog, botaničar, farmakolog, agronom, arheolog, etnograf, kartograf, enciklopedista, general, diplomata, hidrauličar, pronalazač, akademik, ministar finansija, državni inspektor, pesnik, i muzičar. Bio je upravnik biroa za astronomiju, i pomoćnik ministra zdravstva.

U svom delu  () iz 1088. godine, opisao je magnetni kompas, koji će se koristiti za navigaciju.

Šen je otkrio koncept pravog severa u smislu pojave magnetne deklinacije vezano za Severni pol, eksperimentišući sa magnetnom iglom i poboljšanim meridijanom utvrđenim Šenovim astronomskim merenjem rastojanja polarne zvezde i pravog severa. To je bio odlučujući korak u ljudskoj istoriji koji je kompase učinio korisnijim u navigaciji, a koji u Evropi nije bio razjašnjen narednih 400 godina .

Zajedno sa kolegom Vei Puom, Šen je planirao kartiranje orbitalnih putanja Meseca i planeta tokom petogodišnjeg projekta koji je uključivao svakodnevna osmatranja, što nije urađeno usled protivljenja političkih suparnika.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* Shen Kuo at Chinaculture.org 
* Shen Kuo at MacTutor
* Shen Kuo's "Bamboo Shoots"
Dili

**Dili** je glavni i najveći grad Istočnog Timora od 51.700 stanovnika.

## Geografija
Grad leži u tjesnacu Ombai, na sjeveru otoka Istočni Timor.

## Historija
Dili su osnovali Portugalci 1520. i uredili ga kao administrativni centar svoje kolonije. Kratko vrijeme tom kolonijom vladali su i Španjolci, Holanđani i Britanci. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Dili i Istočni Timor okupirali su Japanci, nakon rata ponovno je postao portugalska kolonija. Portugalci su napustili Istočni Timor 1975. ali su otok odmah okupirale indonezijske snage. Indonežani su 1976. proglasili Dili glavnim gradom svoje Provincije Istočni Timor. Krajem 1990-ih ojačale su težnje za samostalnošću, pa je 1999. Istočni Timor dobio samostalnost pod nadzorom Ujedinjenih naroda a Dili je postao administrativni centar, kad je Istočni Timor dobio punu samostalnost 2002. Dili je proglašen glavnim gradom.

## Privreda i transport
Dili je glavna luka i centar trgovine Istočnog Timora grad ima i međunarodni aerodrom *Presidente Nicolau Lobato* (IATA kod: DIL, ICAO kod: WPDL) sa vezama prema Australiji, Indoneziji i Singapuru.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Dili'' na portalu Encyclopædia Britannica
Sveti Emerik

**Princ Imre Sveti** (također poznat i kao *Henricus*, *Emeric*, *Emerick,* *Emmerich*, *Emericus* ili *Americus*; Székesfehérvár, 1000/1007 &ndash; 2. septembar 1031) bio je mađarski princ i prijestonasljednik iz dinastije Arpadovića. Bio je sin kralja Stjepana I Svetog i Gisele od Bavarske. Navodi se da je bio drugi sin, te da je ime dobio po svom ujaku, rimsko-njemačkom caru Heinrich II Svetom. Prijestonasljednikom je postao nakon smrti svog starijeg brata koji nije uspio preživjeti djetinjstvo.

Imre je do 15. do 22. godine obrazovana u strogom asketskom duhu pod paskom sv. Gerharda (Sv. Gellért), csanádskog biskupa. Otac ga je nastojao što bolje pripremiti za svog nasljednika, te je ostavio pismena uputstva i savjete za vladavinu, a pokušao ga je učiniti su-vladarom za vrijeme svog života.

Imre se godine 1022. oženio. Kronike ne navode ime njegove supruge, a kasniji historičari su kao moguće supruge identificirale tri kandidatkinje - bizantsku plemkinju Irenu Monomahinu; hrvatsku princezu Patricisu, kćer kralja Krešimira III; te Adelaidu/Riksu, kćer poljskog kralja Mieszka II Lamberta.

Mladi princ nikada nije uspio preuzeti prijestolje, jer ga je prilikom lova ubio divlji vepar, nakon čega je pokopan u crkvi u obližnjem Székesfehérváru. S vremenom se oko njegovog groba počele širiti priče o čudesnim iscjeljenjima i preobraćenjima pogana. Zbog toga je godine 1083. kralj Ladislav I dao svečano otkopati njegove kosti. Iste ga je godine papa Grgur VII kanonizirao zajedno sa ocem, navodeći kao razlog njegov "čisti" kršćanski život.

Po Emeriku je ime dobio italijanski moreplovac Amerigo Vespucci, a preko njega i Amerika.

## Reference
Wadi Rum

**Wadi Rum** (arapski: وادي رم‎), poznato i kao **Dolina mjeseca** (وادي القمر‎), je područje u južnom Jordanu, 60&nbsp;km od Akabe, u blizini granice sa Saudijskom Arabijom u kojemu se nalaze različiti pustinjski krajolici s lepezom uskih klanaca, prirodnih lukova, vrtoglavih litica,klizišta i špilja. Petroglifi, natpisi i arheološki ostaci pronađeni na ovom području svjedoče o 12.000 godina ljudske naseljenosti i međudjelovanju s prirodom.

Naziv *Wadi Rum* vjerojatno potječe od arapske riječi *wadi (uadi)* što znači "dolina" i aramejskog korijena *rum*, što znači "uzdignuta" ili "visoka". Najviša točka mu je planina Um Dami visoka 1800 metara.

Posebno je vrijedno njegovih 25.000 rezbarija i 20.000 natpisa u stijenama zahvaljujući kojima se može pratiti evolucija ljudske misli i rani razvoj pisma. Ovaj lokalitet također svjedoči o evoluciji stočarskog, poljoprivrednog i urbanog života ljudi u ovom području. Zbog toga je Wadi Rum upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2011. godine, i to kao miješoviti lokalitet kulturne i prirodne svjetske baštine.


Datoteka:GabelRum01 ST 07.JPG|Pogled s planine Rum
Datoteka:Wadi Rum, Jordan (EO-1).jpg|Satelitski snimak
Datoteka:Seven Pillars 2008 e5.jpg|Planina "Sedam stupova mudrosti"
Datoteka:Wadi Rum Rock Bridge.jpg|Prirodni luk
Datoteka:WadiRumPetroglyphs.jpg|Petroglifi Wadi Ruma


## Izvori

## Vanjske veze

* Wadi Rum Rock page
* Wadi Ruma
* Galerija fotografija Wadi Ruma
1032.

__NOTOC__
Godina **1032.** (**[[rimske brojke|MXXXII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 21. 10. &ndash; Benedikt IX nasljeđuje Ivana XIX kao 145. papa.
* Prvi spomen grada Kursk.

## Rođenja
* 16. 2. &ndash; Car Yingzong od Kine (u. 1067)
* kralj Vratislav II od Češke (u. 1092)
* Cheng Hao, kineski neokonfucijanski filozof u službi dinastije Song (u. 1085)

## Smrti
* oktobar &ndash; Papa Ivan XIX
* Bezprym, knez Poljske (ubistvo)

## Reference
Car Yingzong od Songa

**Car Yinzong** (16. februar 1032 - 25. januar 1067.) bio je peti po redu car Kine iz dinastije Song koji je vladao od 1063. do smrti. Rodio se kao Zhao Zongshi u porodici koja je bila u relativnom dalekom srodstvu sa carem Renzongom. Car je nadživio sve svoje sinove te je, kada se godine 1062. teško razbolio, na nagovor dvorskih službenika u palaču doveo dva mladića kako bi neke od njih odabrao za nasljednika. Izbor je pao na Zhao Zongshija. Sljedeće godine je postao car. Njegovu kratku vladavinu nisu obilježili značajni događaji, osim kontroverzi vezanih uz pravilno izvođenje dvorskih rituala. Umro je nakon četiri godine te ga je naslijedio sin Shenzong.
Vratislav II od Češke

**Vratislav II** (? - 14. januar 1092) bio je prvi kralj Češke, koji je vladao od 15. juna 1085., odnosno kao knez od 1061. pa sve do smrti. Bio je sin kneza Bretislava I i Judith od Schweinfurta. Nakon očeve smrti 1055. je postao vojvoda Olomouca. Posvađao se sa svojim bratom Spytihněvom II, pa je protjeran u Mađarsku. Odatle se vratio uz mađarsku vojnu pomoć, preuzeo vlast nad Moravskom, a potom se pomirio s bratom. Od njega je 1061. naslijedio kneževsko prijestolje i vlast nad Češkom. Bio je vjeran saveznik rimsko-njemačkog cara Heinricha IV u sporu u investituri te sudjelovao u njegovom pohodu na Rim; usprkos toga je nastojao održati dobre odnose sa papama i nikada nije priznao Klementa III. Heinrich mu je svejedno godine 1085. dao titulu kralja, iako ona nije bila nasljedna. Umro je od rane zadobivene u lovu. Nakratko ga je naslijedio brat Konrad I, a poslije njega je knezom postao sin Bretilsav II. Često se navodi kao jedan od najvećih čeških srednjovjekovnih vladara.

## Preci



## Literatura

* Vratislav Vaníček: *Vratislav II. (I.). První český král*. Vyšehrad 2004, 
* Hans Patze: *Die [[Pegauer Annalen]], die Königserhebung Wratislaws v. Böhmen und die Anfänge der Stadt Pegau.* JGMODtl 12, 1963, 1-62
* Percy Ernst Schramm: *Böhmen und das Regnum: Die Verleihung der Königswürde an die Herzöge von Böhmen (1085/86,1158,1198/1203) (Adel und Kirche. G. Tellenbach z. 65. Geb.* Hrsg. J. Fleckenstein-K. Schmid, 1968), 346-364.

|-