open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Atlatl Cauac

**Atlatl Cauac** bio je vladar Teotihuacana pri početku znatnog širenja teotihuakanskog carstva. Njegovo ime u prijevodu znači *Sova koja baca atlatl (ili koplje); Spearthrower Owl*) .

Zasjeo je na prijestolje 4. svibnja 374., te vladao vrlo dugo, sve do svoje smrti 9. lipnja 439

Budući da nema poznatih Teotihuakanskih zapisa, poznat nam je iz spisa naroda Maja. Tijekom njegove vladavine Teotihuakanska je vojska pokorila većinu središnjeg majanskog područja i njihovih gradova. Njegov je vojskovođa Siyah K'ak' osvojio Peten. Nakon što je osvojen Tikal, car Teotihuacan je za mjesnog vladara postavio svojeg sina Nun Yax Ayina, a vladajuči kralj Tikala, Jaguarova Šapa, je bio ubijen. Siyah K'ak' je postavljen kao vladar susjednog grada Uaxactuna.

Kasniji Mayanski vladari još su i nakon pet naraštaja na građevinama isticali da su nasljednici Atlatla Cauaca. Brojni su gradovi koristili ornamente i ukrase u gradnji koji ukazuju na jaki utjecaj koji je Teotihuacan ostavio za sobom. Osim u Tikalu i Uaxactunu, Atlatl Cauac spomenut je i u drugim majanskim gradovima, uključujući Yaxchilan i Toninu.

## Izvori
Gwanggaeto Veliki od Goguryeoa

**Gwanggaeto Veliki od Goguryeoa** (374–413) (vl. 391–413) bio je devetnaesti monarh Goguryeoa, najsjevernijeg od Tri kraljevstva Koreje. Njegovo puno posthumno ime se može grubo prevesti "Najveći kralj, širitelj teritorija na veliko, sahranjen u Gukgangsangu", a što se ponekad krati na Hotaewang or Taewang. Izabrao je *Yeongnak* za svoje ime ere, te se za vladavine zvao **Yeongnak Veliki**.

Pod Gwanggaetom je država Goguryeo ponovno postala jednom od velikih sila istočne Azije. Do smrti kralja Gwanggaetoa pod vlašću države Goguryeo se nalazila sva teritorija između rijeka Amur i Han, odnosno dvije trećine suvremene Koreje, Mandžurija, kao i dijelovi današnjeg Primorskog kraja u Rusiji te Unutrašnja Mongolija.

Godine 399. se država Silla pokorila kao vazal državi Goguryeo kako bi se zaštitila od države Baekje. Gwanggaeto je potom zauzeo prijestolnicu Baekjea u današnjem Seoulu te tako i Baekje načinio svojim vazalom. Mnogi smatraju kako je Goguryeo pod Gwangagetoom predstavljala jedini slučaj ujedinjenja svia Tri kraljevstva.

Gwanggaetoova postignuća su zabilježena na Gwanggaetovoj steli, postavljenoj kraj njegovog groba u Ji'anu duž suvremene kinesko-sjevernokorejske granica. Ona predstavlja najveću uklesanu stelu na svijetu.

## Vanjske veze

*  Campaigns of Gwanggaeto The Great 
* Picture of Gwanggaeto The Great
*  An Attempt to Reconstruct the King's Southerly Conquest
*  http://www.itf-information.com/patterns11.htm
Spomenik Seljačkoj buni

**Spomenik Seljačkoj buni i [[Matija Gubec|Matiji Gupcu]]** je monumentalna kiparska kompozicija autora Antuna Augustinčića sa suradnicima, podignuta je od 1971 do 1973 u spomen parku kod Dvorca Oršić u Gornjoj Stubici.

## Opis spomenika

Spomenik se sastoji od dva krila na kojima su brončani reljefi, a položena su na kameno postolje ispred kojih je brončana samostojeća figura Matije Gupca s uzdignutim rukama i mala brončana figura Petrice Kerempuha. Na bočnim su reljefima dva trokutasta kadra s figurativnim prikazima, na lijevom je prikaz bitke kod Stubice, a na desnom prikaz svakodnevnog života u 16. vijeka.

Ova kompozicija izrađena je od bronce i kamena, veličine 40 m x 7,5 m, a ukupna površina reljefa na spomeniku iznosi 180 m².
 
Suradnici Antuna Augustinčića kod izvođenja spomenika, bili su kipari: Ivan Sabolić, Vjekoslav Rukljač, Vladimir Herljević, Nikola Bolčević, Velibor Mačukatin, Luka Musulin i Stanko Jančić.

## Izvori

## Povezano
* Antun Augustinčić

## Vanjske veze

* Spomenik Seljačkoj buni i Matiji Gupcu 
* Fotografija Spomenika
Dvorac Oršić u Gornjoj Stubici

**Dvorac Oršić** u Gornjoj Stubici je barokni dvorac kojeg je 1756. godine podigao grof **Krsto Oršić** (1718.-1782.), član plemićke obitelji Oršić, na mjestu starije srednjovjekovne utvrde.
## Historija
Novi dvorac nije više imao nikakvu obrambenu funkciju, već je isključivo služio za stanovanje. Tlocrt dvorca je u obliku slova **L**, a treće krilo nekada se nastavljalo na stariju utvrdu (kaštel). Krila dvorca su s dvorišne strane otvorena arkadama koje prate hodnik, a vanjska su pročelja jednostavna, oživljena ritmičnim prozorima, s malo ugaone rustike.

U 19. vijeku, nakon velikog potresa, dvorcu je dodan klasicistički trijem s timpanom i dorskim stupovima. 
U dvorcu je najočuvanija ostala kapela s iluzionističkim freskama, alegorijskim prikazom četiri kontinenta i oslikani barokni oltar s prizorima iz života svetog Franje Ksaverskoga, koji pripadaju u sam vrh baroknog slikarstva i pripisuju se poznatome majstoru Antonu Lerchingeru.

*Dvorac Oršić* bio je feudalna rezidencija do 1924. godine, kad su ga napustili posljednji Oršići.
Neko vrijeme dio prostorija dvorca služio je kao osnovna škola, a njime se koristila i lokalna seljačka zadruga.

Krajem 1960-ih i početkom 1970-ih godina 20. vijeka dvorac je potpuno obnovljen i u njegove prostore smješten je **Muzej seljačkih buna**.

Bliža okolica dvorca oblikovana je kao parterni dekorativni vrt. Širi okolni prostor je šesdesetih godina uređen kao pejzažni perivoj s domaćim i egzotičnim biljnim vrstama u koji je smješten i Spomenik Seljačkoj buni i Matiji Gupcu, rad kipara Antuna Augustinčića.
* Adresa dvorca: *Dvorac Oršić, Samci 64, 49245 Gornja Stubica*

## Povezano
* Spomenik Seljačkoj buni

## Izvori

## Vanjske veze
* Muzej seljačkih buna Gornja Stubica
* Fotografije Dvorca Oršić
Stevan Luketić

**Stevan Luketić** (Budva, 1925 - Zagreb, 1. oktobar 2002), bio je hrvatski kipar crnogorskog porijekla.

## Biografija
Stevan Luketić je u partizane krenuo nakon kapitulacije Italije 1943 sa 16 godina, preko Hvara, Visa, Bosne, Jajca, dospio je sastav Prve proleterske brigade i s njom prešao put od Drvara preko Sandžaka do oslobođenja Beograda 1944. Lakše je ranjen na proboju Sremskog fronta (imao je čitav život kraću nogu) 1944. Od 1946. do 1949. bio je u odredu Jugoslavenske armije na Slobodnom teritoriju Trsta, u Zoni B, i dogurao do čina kapetana JA. Izašao je iz vojske i upisao se na Akademiju likovnih umjetnosti u Zagrebu 1950. koju je završio 1955. u klasi Frane Kršinića 
 Od 1952. do 1957. intenzivno radi kao pomoćnik kipara Vojina Bakića na njegovim velikim spomenicima.
Od 1963 Luketić redovno izlaže i sudjeluje na brojnim natječajima, na kojiima nerijetko pobjeđuje i izvodi svoje informelne skulpture od metala kao spomenike žrtvama fašizma. Od 1987 radi kao profesor na Kulturološkom fakultetu u Cetinju.

Od 1990e Luketić je pomalo persona non grata u Hrvatskoj, zbog svoje partizanske prošlosti i nehrvatskog porijekla, ruše mu se spomenici u Kukunjevcu (12 m) i Bučju (Spomenik 12. proleterskoj slavonskoj brigadi), na području Pakraca. Odnos prema njemu promjenjen je tik pred njegovu smrt, u aprilu 2002 priređena mu je velika izložba u Domu HDLU u Zagrebu.

## Karakteristike Luketićeva djela
Stevan Luketić je uz svog kolegu Dušana Džamonju nosio epitet kipara - švasera, jer je većinu svojih skultptura izveo iz metalnih otpadaka (automobilskih kilera, kotača i sličnih stvari) on je stvarao tada u vrlo an vogue stilu “junk sculpture” koje je nazivao po brojevima npr “LLS-VIII” . To su bile apstraktne forme, sa vrlo neobično informelovski obrađenim površinima.

## Izbor najpoznatijih djela
* 1970e Reljef u konferencijskoj dvorani bivše zgrade CK SKH (vitićeva kockica) 12,5 m x 6,5 m (težak 6000&nbsp;kg) 
* Spomenik na Dotršćini, Zagreb

## Bibliografija
* *Monografija Stevan Luketić 1925-2002*, urednik i izbor tekstova Eleonora Luketić, tekstovi; Zvonko Maković, Dragan Radovanović, Skaner Studio, Zagreb 2009.

## Izvori

## Vanjske veze
* Stevan Luketić (Ravne na Koroškem)
Spomenik žrtvama fašizma, Adis Abeba

**Spomenik žrtvama fašizma** (*Jekatit 12*), je monumentalni spomenik na Trgu Žrtava (*Sidist Kilo*) u Adis Abeba, Etiopija, koji je izveo jugoslavenski - kipar Antun Augustinčić uz pomoć Frane Kršinića i suradnika 1955.

Spomenik je dar tadašnjeg predsjednika Tita i naroda FNR Jugoslavije Etiopiji.
  
## Pozadina podizanja spomenika
Spomenik u obliku bijelog kamenog obeliska sa dva friza brončanih reljefa je podignut u spomen na žrtve odmazde koju je izvela talijanska vojska 1937.

Za vrijeme talijanske okupacije Etiopije (1936-1941), dva mladića iz Eritreje Abraha Deboch i Moges Asgedom izveli su atentat na maršala Grazianija 19. februara 1937, tadašnjeg talijanskog potkralja za Talijanske Istočne Afrike tijekom svečanosti održane ispred Palače Adis Abeba (danas zgrada univerziteta). Maršal Graziani je ranjen, ali je preživio atentat, u znak odmazde naredio je ubijanje stanovnika Adis Abebe u ludom činu osvete. Procjenjuje se da je stradalo oko 30.000 građana u tri dana nakon masakra koji je trajao od 19. do 21. februara 1937. Događaj se zbio zapravo 12. po tadašnjem etiopskom kalendaru (19. po gregorijanskom) zato se spomenik zove **Jaketit 12** (*12. februar*, prvi dan masakra).

Za svo vrijeme svoje vladavine etiopski car Haile Selasije je svake godine 12. februara polagao vijenac u podnožju obeliska. Ni pučistički vođa koji je svrgnuo Selasija - pukovnik Mengistu Haile Mariam nije napustio tu praksu. Tek nakon pada režima Derg, došlo je do promjena, jedno vrijeme vijenac je polagao samo gradonačelnik Adis Abebe, odnedavno je vraćena stara praksa, da to mora napraviti predsjednik Etiopije.

Spomenik je bijeli obelisk koji na dnu ima dva friza reljefa s prizorima masakra i kasnijim pokopima žrtava nakon oslobođenja zemlje. Pri vrhu obeliska je figura *[[Sabejsko kraljevstvo|Sabejskog]] Lava* (carističkog simbola) ono što je neobično, njega nije skinuo ni režim Derg, koji je inače uklonio vrlo temeljito sve simbole Etiopskog carstva.

Antun Augustnčić je nakon *Jakatita 12* izveo još dva javna spomenika u Etiopiji; *Spomenik etiopskom partizanu* u Holleti (1959) i *Spomenik rasu Makonnenu* u Hararu (1959).

## Galerija

## Izvori

## Povezano
* Antun Augustinčić
* Adis Abeba

## Vanjske veze

* Imperial Monuments of Ethiopia
Holly Madison

**Holly Madison** (rođena **Hollin Sue Cullen**, 23. decembar 1979.) je američka manekenka i televizijska ličnost, najpoznatija po tome što je kao jedna od djevojaka Hugha Hefnera nastupila u reality TV-seriji *[[The Girls Next Door]]*.

## Rani život
Madison je rođena u gradu Astoria u državi Oregon. Ima jednu mlađu sestru po imenu Stephanie i mlađeg brata Joe. Njezin otac je radio u drvnoj industriji i često se selio sa porodicom. U dobi od dvije do jedanaest godina, živjela je na Aljasci, prije nego se vratila u Oregon. Dvije godine je pohađala Državni univerzitet u Portlandu gdje je studirala teatar i psihologiju.

Godine 1999. Madison se preselila u Los Angeles kako bi studirala na Loyola Marimont University. Kako bi platila školarinu, natjecala se za mjesto fotomodela kompanije Hawaiian Tropic, te kao zabavljačica u Hootersu. Njezini nastup na tim pozornicama su je doveli do pozivnice na Playboyevo imanje. Nakon što jue imanje posjećivala godinu dana, Madison je pozvana da se tamo preseli za stalno, te je u augustu 2001. postala jednom od sedam službenih Hefnerovih djevojaka.

## Karijera
Za vrijeme treće i četvrte sezone serije *The Girls Next Door*, Madison je radila kao pripravnica, a kasnije kao urednica fotografije *Playboya*. Također je pomogla projektiranju kalendara *The Girls Next Door* za godinu 2008.

Madison pojavila na naslovnici i duplerici magazina *[[Playboy]]* u novembru 2005. te kao dio posebnog slikovnog promoviranja serije *The Girls Next Door*. Na naslovnicama se našla u septembru 2006, martu 2008. i februaru 2009.

Kao ljubiteljica životinja, Madison je 2006. pisala članke za prijatelja tromjesečni časopis *The Coolest Little Pet Magazine*. U aprilu 2007. se skinula gola u okviru propagandne akcije protiv nošenja krzna u organizaciji PETA.

Madison je postala zvijezda vlastitog reality showa pod nazivom *[[Holly's World]]*, koji se vrti oko njenog života i rada u hotelu Planet Hollywood u Las Vegasu. Program je započeo kao jednokratna emisija u decembru 2009, da bi se počeo redovno emitirati u junu 2010.

## Vanjske veze

*
375.

__NOTOC__
Godina **375.** (**[[rimske brojke|CCCLXXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Augusta i Valensa** (ili, rjeđe, **godina 1128. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 375. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Sagrađena prva dva korejska budistička hrama.
* Sveti Jeronim se povlači u pustinju kraj Halkide u Siriji.
* Rav Ashi dovršava Babilonski talmud, komentar Mišne koji će ukupno sadržavati 2,5 miliona riječi na 5.894 stranica.
* Na području današnjeg Libanona sv. Maron osnivati Maronitsku crkvu.
* U Africi je buntovni berberski princ Firm izdan Rimljanima od strane vlastitog brata Gildona. 
* 17.11. - Nakon što je napustio Trier, rimski car Valentinijan I dolazi u Brigecion, grad na današnjoj mađarsko-slovačkoj granici, kako bi ugušio ustanak Kvada; tokom razgovora sa kvadskim izaslanicima se na njih toliko naljuti da dobije apopleksiju i umire 
* Gracijan i Valentinijan II postaju novi rimski carevi.
* Gracijan po savjetu Ambrozija započinje sistematske progone pagana u Carstvu. Imovina paganskih hramova je konfiscirana i stavljena na raspolaganje carskoj riznici, dok je Oltar pobjede uklonjen iz Senata. Istovremeno su zabranjeni arijanstvo i donatizam.
* Čandragupta II počinje vladati (približni datum).


## Rođenja

## Smrti

* Grof Teodozije, otac rimskog cara Teodozija I (pogubljenje)
* Kralj Geunchogo od Baekjea
* Wang Meng, kineski državnik u službi države Raniji Qin
* Rav Papa, jevrejski Amora
* Kipunada, vladar indijskih Kušana
* 17.11. &ndash; Valentinijan I, rimski car (apopleksija)
* Samudragupta, vladar Gupta Carstva

## Reference
Rav Papa

**Rav Papa** (? -375) je bio jevrejski talmudski učenjak koji je živio u Babiloniji. Bio je Amora, te učenik Rave i Abayea. Vodiuo Talmudsku akademiju u gradu Nehardea.

Rav Papa je, po predaji, bio bogat čovjek te je svaki put kada bi uspio dovršiti traktat u Talmudu organizirao veliku proslavu za svojih deset sinova i mnoge druge ljude. Na mnogim suvremenim *[[siyum]]ima* se izgovara kratka molitva za Rav Papu i njegovih deset sinova.

## Vanjske veze
* a biography of Rav Papa, Chabad.org
Geunchogo od Baekjea

**Geunchogo od Baekjea** (324-375, vl. 346-375) bio je 13. po redu vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje, a za čije je vladavine država Baekje uživala vrhunac teritorijalne ekspanzije i političkog uticaja.

Geunchogo je bio drugi sin kralja Biryua, a naslijedio je kralja Gyea, koji je pripadao suparničkom ogranku vladajuće dinastije. Po dolasku na vlast je nastojao konsolidirati vlast tako što je ograničio vlast plemstva i uveo sistem uprave u kome su lokalni velikodostojnici bili odgovorni isključivo njemu. Oženio se za princezu klana Jin, a što će postati običaj svih njegovih nasljednika. Prijestolnicu je premjestio u Hansan, današnji Seul.

Vlast je dodatno konsolidirao sklopivši 366. sporazum o savezništvu sa državom Silla. Godine 369. je porazio Mahanski plemenski savez i anektirao njihovu teritoriju (današnji Jeolla-do). Države Konfederacije Gaya su potom postale vazali Baekjea. Iste godine ga je, pak, napala sjeverna država Goguryeo; Geuchongo je odgovorio tako što je svog sina Geungusua pokrenuo u protivnapad tokom koga je 371. ubijen kralj Gogugwon od Goguryeoa i osvojena goguryeoska prijestolnica Pjonjang.

Nastojeći dodatno ojačati svoj položaj, godine 372. je poslao diplomatsku misiju u južnu Kinu, na dvor Istočne dinastije Jin. Tamo je dobio titulu počasnog guvernera nekadašnje Kapetanije Lelang. Geunchogo je također uspostavio i trgovačke kontakte na istoku, na japanskom otoku Kyushu, odnosno sa državom Wa. Tamo su poslani učenjaci Wani (Wang In) i Ajikigi kako bi Japance podučavale konfucijanstvu i kineskim slovima.

Godine 375. ga je naslijedio sin Geungusu.

## Napomene i reference
Mária, kraljica Ugarske

**Marija Anžuvinska** ili samo kraljica **Marija** (1371. - 17. svibnja 1395.) je bila ugarsko-hrvatska kraljica (1382. - 1395.).

Nakon smrti Marijina oca Ludovika I. Anžuvinskog njegova kraljevstvo je po zahtjevu plemstva podjeljeno na Marijino hrvatsko-ugarsko kraljevstvo i Poljsko kraljevstvo njene mlađe sestre Jadvige (Hedviga). Pošto je Marija imala u doba očeve smrti samo 10 godina stvarnu vlast je imala njena majka Elizabeta Bosanska koja ubrzo postaje očajna zbog pritiska plemića i susjednih država čiji vladari su htjeli oženiti Mariju kako bi postali kraljevi. Najmoćniji konkurenti su ubrzo postali Karlo II. Drački legitimni nasljednik Anžuvinaca po muškoj liniji i Žigmund Luksemburški brat nemačkog i bohemijskog kralja. Elizabeta Bosanska je izabrala drugog za muža svoje kćeri dok su plemići izabrali prvog i ostvarili kratkotrajnu pobjedu tako da Karlo II. Drački kralj Napulja i ahejski vojvoda postaje Marijin muž i hrvatsko-ugarski kralj krajem 1385. godine. Sljedeće godine Elizabeta ubija svog zeta što dovodi do pobune pre svega hrvatskih plemića koji pobjećuju i zatvaraju Mariju i njenu majku u Novigrad gdje će na godišnjicu svog zločina Elizabeta Bosanska biti pogubljena pred svojom kćerkom. Marija Anžuvinska će biti spašena od Mlečana 1387. godine nakon čega se ženi za svog "spasitelja" Žigmunda Luksemburškog koji tako postaje hrvatsko-ugarski kralj. Nikada razjašnjena misterija tog braka postaje da li je on uopće bio konzumiran pošto nakon ženidbe Žigmund poduzima potpunu vlast u državi, a Marija živi potpuno odvojenim životom.

Marija Anžuvinska umire u neobičnom okolnostima 17.5.1395. godine dok je bila u visokom stupnju trudnoće, a pitanje očinstva nikad nije bilo rješeno.
Oltar Pobjede

**Oltar pobjede** je naziv za oltar posvećen Viktoriji, rimskoj boginji pobjede, a koji je bio postavljen u Kuriji, odnosno sjedištu Senata u Rimu. Postavio ga je godine 29. pne. rimski vladar Oktavijan August u znak pobjede u bitci kod Akcijuma dvije godine ranije. Oltar je sadržavao statuu boginje Viktorije, odnosno njenog grčkog ekvivalenta Nike, koja je zaplijenena od epirskog kralja Pira 272. pne. za vrijeme rata s njime.

Oltar je u Senatu stajao sve do 357. godine kada ga je car Konstancije II kao gorljivi kršćanin uklonio, smatrajući ga paganskim idolom. Vraćen je pod kratkotrajnom vlašću poganskog cara Julijana, da bi ga konačno 382. uklonio car Gracijan. Poslije Gracijanove smrti je 384. rimski paganski političar Kvint Aurelije Simah pisao caru Valentijanu II tražeći da se oltar ponovno vrati. To je, pismo, međutim, izazvalo oštru reakciju milanskog biskupa Ambrozija, koji je bio jedan od najuticajnijih savjetnika careva.

Oltar se ponovno pokušalo vratiti 391. u peticiji caru Teodoziju I, ali bez uspjeha, s obzirom da je Teodozije pokazivao još manje tolerancije prema paganima. To je nakratko postigao tek uzurpator Eugenije 392. Što se dogodilo sa oltarom i statuom nakon Eugenijevog svrgavanja nije poznato, ali se pretpostavlja da su uklonjene i uništene.

## Literatura
* Richard Klein: *Symmachus. Eine tragische Gestalt des ausgehenden Heidentums*. Darmstadt (Wissenschaftliche Buchgesellschaft [Impulse der Forschung, Band 2]) 1971, .
* Richard Klein: *Der Streit um den Victoriaaltar. Die dritte Relatio des Symmachus und die Briefe 17, 18 und 57 des Mailänder Bischofs Ambrosius*. Darmstadt (WBG [Texte zur Forschung Band 7]) 1972, .
Oltar Pobjede (razvrstavanje)

**Oltar Pobjede** ili **Oltar Pobede** može označavati:
* **[[Oltar Viktorije]]**, oltar rimske boginje pobjede postavljen u Senatu;
* **[[Oltar pobjede (roman)]]**, roman ruskog pisca Valerija Brjusova;
* **[[Oltar pobjede (TV serija)]]**, ruska dokumentarna TV-serija posvećena Velikom domovinskom ratu.
Rav Aši

:*Za istoimenog [[Amora|Amoru]], odnosno njegovog sina, v. [[Mar b. Rav Ashi]].*

**Rav Ashi** () ("Rabbi Ashi") (352&ndash;427) bio je jevrejski religijski učenjak, babilonski amora, koji je ponovno uspostavio akademiju u gradu Sura i bio prvi urednik Babilonskog Talmuda. Prema tradiciji je Rav Ashi rođen iste godine kada je umro Rava, veliki učitelj Mahuze, te je bio prvi važniji učitelj u Talmudskim akademijama Babilonije nakon Ravine smrti. Simai, Ašijev otac, bio je učenik kolegija u Naresh u kraj Sure, a koju je vodio Rav Papa, Ravin učenik. Ashijev učitelj je bio Rav Kahana, član istog kolegija i predsjednik škole u Pumbediti.

## Vanjske veze
* Jewish Encyclopedia article for Rav Ashi, by Marcus Jastrow and Wilhelm Bacher.
Firmus

**Firmus** može označavati:
* Firmus ili Firm (uzurpator u 3. vijeku)
* Firm (uzurpator u 4. vijeku)
* Firmus Energy, sjevernoirska energetska kompanija

## Povezano
* Firm
Firm I

**Firm** (*Firmus*, ? - 273), ponekad navođen i kao **Firm I**, je bio rimski uzurpator koji je pokušao svrgnuti cara Aurelijana. Jedini izvor o njemu je tradicionalno nepouzdana *[[Historia Augusta]]* koja ga opisuje kao bogatog trgovca sa izuzetno dobrim vezama u Indiji i Bliskom Istoku. Nakon što je Aurelijan ugušio veliki ustanak na Istoku i ponovno Rimu pripojio odmetnuto Palmirsko Carstvo, Firm je digao ustanak u Egiptu i podstrekao novi ustanak u Palmiri. Iako se nigdje ne spominje da se Firm zapravo proglasio carem, prijestolje je pokušao osvojiti tako što je blokirao dopremu žita u Rim. Zbog toga je Aurelijan morao pokrenuti pohod u kome je Firm poražen i pogubljen.

Moderni historičari su otkrili zapise o izvjesnom Klaudiju Firmu, ali je on, po svemu sudeći, bio Aurelijanov general poslan da uguši ustanak. Dio historičara vjeruje da je Firm izmišljen kako bi se našla historijska paralela sa kasnijim uzurpatorom Firmom iz 4. vijeka (Firmom II).

## Izvori
### Primarni izvori
* "Firmus Saturninus Proclus et Bonosus" 3-6, *[[Historia Augusta]]*
* "Aurelianus" xxxii.2‑3, *[[Historia Augusta]]'
* [[Zosim]]us i.61.1

=== Sekundarni izvori ===
* "Firmus", s.v. [http://www.roman-emperors.org/aurelian.htm "Aurelian"], *De Imperatoribus Romanis'' site
Firm II

**Firm** (Firmus, ? - 375), također poznat i kao **Firm II**, bio je rimski uzurpator pod carem Valentinijanom I.

Firmus je bio sin jednog lokalnog hrišćanskog vojnog zapovednika u Africi.

Između 372. i 375. godine Firmus je podigao ustanak protiv upravnika provincije Afrike. To je izazvalo reakciju cara Valentinijana, koji je poslao Teodosija, oca Teodosije I da sredi situaciju u toj provinciji. Firmus je pokušao da se dogovori sa njim, ali je za sporazum već bilo kasno jer se Firmus proglasio za cara.

Uz pomoć lokalnih afričkih plemena, Firmus je poveo otpor, ali je bio na kraju prinuđen da se ubije kako bi izbegao zarobljavanje. 

Firmus je bio pristalica donatista protiv pristalica Nikejskog učenja. Firmus je naredio i ubistva nekih nikejaca. Nakon Firmusove smrti, Valentinijan je izdao zakone protiv donatista.
Brigetio

**Brigecion** () je bio rimski kastrum i pripadajuće naselje, smješten u provinciji Panoniji, na desnoj obali Dunava, odnosno u današnjem Szőnyju, naselju grada Komároma u Mađarskoj. Osnovan je u 1. vijeku i bio je važno rimsko granično uporište, odnosno baza u pohodima protiv Kvada i drugih barbarskih plemena. U njemu je bila smještena Legio I Adiutrix, a arheološki nalazi su otkrili veliki broj oltara posvećenih bogovima sa Bliskog Istoka. U Brigecionu je 17. novembra umro rimski car Valentinijan I.

## Vanjske veze
* Brigetio az Ókori lexikonban
* A komáromi Klapka György Múzeum római kori gyűjteménye 
* Római kőtár az igmándi erődben
* A tatai Kuny Domokos Múzeum régészeti gyűjteménye
Szőny

**Szőny** je naselje u Mađarskoj, koje od 1977. predstavlja dio grada Komárom. Za rimskih vremena tu se nalazio kastrum Brigecion koji je bio dio rimskog limesa.

Za vrijeme drugog svjetskog rata se tamo nalazila velika rafinerija nafte koju su bombardirali Saveznici za vrijeme Naftne kampanje.
Čandragupta II

**Čandragupta II Veliki** (često navođen i kao **[[Vikramaditya]]** ili **Chandragupta Vikramaditya** na sanskritu; u grčkom svijetu poznat i kao **Sandrokottos**) bio je jedan od najmoćnijih careva Gupta Carstva. Vladao je u periodu 375-413/15 CE, kada je Gupta Carstvo doživjelo svoj vrhunac, a period vladavine njegovedinastije se često zove *Zlatnim dobom* Indije. Čandragupta II Veliki je bio sin cara Samudragupte Velikog. Po uzoru na svog slavnog oca i djeda je kombinirao bračne saveze sa agresivnom ekspanzionističkom politikom kako bi ojačao državu.

## Povezano
* Vikramāditya
Carlo III, kralj Napulja

**Karlo II. Drački** (Napulj, 1345. - Budim, 24. veljače 1386), poznat kao **Karlo Drački**, bio je napuljski kralj od 1382. godine, Ahejski vojvoda te hrvatsko-ugarski kralj od 1385. pa do svoje smrti 1386. godine. Porijeklom je iz napuljskog ogranka Anžuvinske dinastije.

## Biografija
Karlo je sin Ludovika Dračkog iz sporedne grane Anžuvinaca. U razdoblju 1369.-1376. godine obnašao je dužnost hrvatskog hercega. Godine 1381. nasljedio je napuljsko prijestolje.

### Hrvatsko-ugarski kralj
Stalno pozivan od hrvatsko-ugarskih velikaša, Karlo iz Napulja stiže napokon preko Senja i Zagreba u Budim. Nakon smrti Ludovika I. 1382. godine, Karlo traži hrvatsko-ugarsku krunu, kao njegov najbliži muški srodnik, poričući tako pravo njegove kćeri Marije koju je on proglasio svojom nasljednicom. Uz pomoć ugarskog plemstva uspijeva oženiti Mariju i preoteti joj krunu, te se za ugarskog kralja pod imenom **Karlo II** kruni 31. prosinca 1385. godine u Stolnom Biogradu (Székesfehérvár).

Međutim, već 7. veljače 1386. godine Karlo je ubijen. Smatralo se da je njegovo ubojstvo naručila kraljica majka Elizabeta i knez Nikola Gorjanski. Karlove pristaše u dogovoru s bosanskim kraljem Tvrtkom I. proglasile su za njegovog nasljednika malodobnog mu sina Ladislava. Pokušavajuci pridobiti Slavoniju i Hrvatsku, Elizabeta i Marija po savjetu Gorjanskog krenu preko Slavonije prema Zagrebu, ali ih kod Gorjana dočekaše pristaše ubijenoga Karla Dračkog na čelu s Ivanom Paližnom i braćom Ladislavom i Ivanišem Horvatom te Stjepanom Lackovićem. Urotnici ubiju Gorjanskog i Blaža Forgača, ubojicu Dračkoga. Kraljicu majku Elizabetu i kraljicu Mariju odvedu u Novigrad kraj Zadra gdje Paližna dade zadaviti Elizabetu, na očigled kćeri, a nju poštedi. Na to Mađari 31. ožujka 1387. godine okrune za kralja Žigmunda, Marijina muža, koji uz pomoć Venecije te Ivana, krčkoga i senjskoga kneza, prisile Paližnu da im 4. travnja 1387. izruči Mariju.

Bio je oženjen Margaretom Dračkom, svojom prvom rođakinjom, sa kojom je imao dvoje preživjele djece - Ladislava i buduću Ivanu II. Napuljsku.

## Reference

## Literatura
* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. X., Zagreb, 2006.*
* *Šišić, Ferdo, Povijest Hrvata, pregled povijesti hrvatskog naroda, 600.-1526., prvi dio, Zagreb, 2004.*
Sveti Maron

**Sveti Maron** (arapski: مار مارون, gdje "مار" znači Sveti, izgovara se"mar") je bio sirijski kršćanski redovnik poznat po tome što su njegovi sljedbenici posthumno nazvani maronitima. Iz tog pokreta je izrasla današnja Maronitska crkva. Sv. Maron je poznat po svom misionarstvu, iscjeljivanju i čudima, kao i poučavanju monastičke predanosti Bogu. Bio je svećenik, koji je postao pustinjak, a njegova djela i reputacija su bili poznati širom tadašnjeg Rimskog Carstva.

## Izvori

## Vanjske veze
* Our Lady of Lebanon 
* The Eastern Catholic Churches 
* The Maronite Hermits
* German Homepage of Maronitische Christliche Union Deutschlands e.V. Arabic/German
376.

__NOTOC__
Godina **376.** (**[[rimske brojke|CCCLXXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valensa i Augusta** (ili, rjeđe, **godina 1129. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 376. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Čandragupta II počinje vladati Indijom (ili 375).
* Pod pritiskom Huna koji su zauzeli stepe današnje Ukrajine i južne Rusije, brojna gotska plemena dolaze na obalu Dunava i traže od Rimljana da im se dozvoli prijelaz granice kako bi pronašli utočište.
* Država Raniji Qin zauzima Xianbei državu Dai, ujedinivši tako cijelu sjevernu Kinu pod svojom vlašću.


## Rođenja
* Ciril Aleksandrijski, teolog

## Smrti

* Yuan Hong, kineski političar, učenjak i historičar
* Tuoba Shiyijian, posljednji vladar države Dai (ili 377)

## Reference
377.

__NOTOC__
Godina **377.** (**[[rimske brojke|CCCLXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Augusta i Merobauda** (ili, rjeđe, **godina 1130. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 377. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* Kineska država [[Raniji Qin]] anektira područje države [[Država Dai|Dai]], ujedinivši tako svu sjevernu Kinu pod svojom vlašću (ili [[376]]).
* [[Sasanidsko Carstvo|Perzijski]] kralj [[Šapur II]] protjeruje [[Huni|Hune]] preko [[Kavkaz]]a.
* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Gracijan]] proglašava [[Hereza|heretike]] neprijateljima [[Rimokatolička crkva|Crkve]].
* [[Gotski rat]]: [[Rimsko Carstvo|Rimljani]] i [[Vizigoti]] vode neodlučnu [[Bitka kod Vrba|bitku kod Salicesa]] ("Vrba").
* Kineski slikar [[Gu Kaizhi]] dovršava svoje djelo *Boginja rijeke Lo''.


## Rođenja

## Smrti
* Tuoba Shi Yi Jian, vladar države Dai (ili 376)

## Reference
Država Dai

**Dai** () je bila država Xianbei klana Tuoba, odnosno jedno od Šesnaest kraljevstava Kine. Postojala je od 310. do 376, a glavni grad joj je bio Shengle (盛樂) (kraj suvremenog okruga Holingol (和林格爾) u Hohhotu, Unutrašnja Mongolija).

Ime "Dai" se koristilo kada je godine 310. Tuoba Yilu imenovan za vojvodu od Daija (代公) od strane kineske dinastije Zapadni Jin u znak zahvalnosti za pomoć Liu Kunu (劉琨), guverneru Bingzhoua (并州), u borbi protiv Xiongnu države Han Zhao. Leno je kasnije od vojvodtsva postalo kneževina. Dai je godine 376. osvojila država Raniji Qin, ali su potomci vladarske dinastije kasnije osnovali dinastiju Sjeverni Wei.

## Vladari Daija

## Povezano
* Xianbei
* Wu Hu
* Dinastija Sjeverni Wei
Siyaj K'ak'

** Siyaj K'ak' ** (navođen i kao **Siyah K'ak' **, "*Vatra je rođena*", raniji nadimak "*Pušeća žaba*") je važna ličnost ličnost koja se spominje u natpisima na majanskim spomenicima Klasičnog perioda, uglavnom u Tikalu i Uaxactunu. Historičari su mu prethodno dali nadimak "Pušeća žaba", ali je glif kasnije dešifriran kao Siyaj K'ak' odnosno "Vatra je rođena''. Vjeruje se da je bio general u službi teotihuakanskog vladara Atlatl Cauaca. Oko godine 378. i 379. je lokalne majanske kraljeve u području Petenaz (u današnjoj Gvatemali) zamijenio sa Atlatlovom rodbinom. Na vlasti je ostao do početka 5. vijeka, a jedan od vazala mu je bio tikalski kralj Nun Yax Ayin.

## Vanjske veze
* The name glyph of Siyah K'ak' 
* "The arrival of strangers" Teotihuacan in classic maya history
Bitka kod Argentovarije

**Bitka kod Argentovarije** se odigrala u maju 378. na lijevoj obali Rajne između rimskih snaga pod carem Gracijanom na jednoj, i lencijenskih snaga pod kraljem Prijarom na drugoj strani. U februaru su Lencijenci, jedno od alemanskih plemena, pokrenuli pohod na rimske teritorije, iskoristivši zauzetost Rimljana velikim ratom protiv Gota na Balkanu. Tada su prešli zamrznutu rijeku Rajnu i krenuli pljačkati i pustošiti rimske teritorije. Protiv njih je intervenirao Gracijan, iako je komandu dao svojim generalima Malobaudu i Nanijenu. Rezultat bitke je bio potpuna rimska pobjeda u kojoj je stradalo čak 30.000 Alemana i poginuo kralj Prijar. Lencijenci se nakon ove bitke više ne spominju u historijskim zapisima.
378.

__NOTOC__
Godina **378.** (**[[rimske brojke|CCCLXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valensa i Augusta** (ili, rjeđe, **godina 1131. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 377. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* sredina februara - Lencijenci prelaze zamrznutu Rajnu kako bi pustošili rimske teritorije.
* maj - Bitka kod Argentovarije u kojoj Gracijan tuče Lencijence.
* Istočni rimski car Valens dovršava akvadukt koji je započeo Konstantin, a kojim će se Konstantinopol redovno snabdijevati vodom.
* 9.8. - Gotski rat: Bitka kod Hadrijanopolja u kojoj Vizigoti uništavaju dvije trećine rimske vojske i gine car Valens.
* Papa Damaz I optužen za preljub, ali ga car Gracijan oslobađa optužbe.
* Grigorije Nazijanski imenovan arhiepiskopom Konstantinopola.
* Siyah K'ak' počinje mijenjati dotadašnje majanske kraljeve sa rođacima Atlatl Cauaca, cara Teotihuacana.


## Rođenja
* German od Auxerrea, biskup Auxerrea

## Smrti
* 9.8.
** Rimski car Valens (bitka kod Hadrijanopolja)
** Rimski general Trajan (bitka kod Hadrijanopolja)
* Khui Ningomba, Meitei kralj Manipura

## Reference
Trg svetog Marka (Zagreb)

**Trg svetog Marka** ili **Markov trg** središnji je trg na zagrebačkom Gornjem gradu, nekad poznat i kao *Radićev trg*. Osim Crkve sv. Marka, na Markovom trgu sjedište je najviših državnih institucija - Hrvatskog sabora, Vlade Republike Hrvatske, Ustavnog suda. Markov trg u prenesenom značenju može označavati hrvatsku politiku, odnosno politiku hrvatske Vlade ili Sabora.

Trg je obnovljen 2006. godine i popločen granitnim kockama.

Od kolovoza 2005. Vlada RH vođena Ivom Sanaderom zabranila je sva javna okupljnja na Markovom trgu., ali je i prekršila vlastiti zakon tijekom posjete Georga Busha Hrvatskoj 2008. godine

## Reference
Bitka kod Salicesa

**Bitka kod Salicesa**, također poznata i kao **bitka kod Ad Salicesa** ili **Bitka kod Vrba** se odigrala za vrijeme Gotskog rata godine 377. u Meziji između rimske vojske na jednoj, i Vizigota na drugoj strani. Ime je dobila po Ad Salicesu, gradiću čije ime na latinskom doslovno znači "Kod Vrba", ali čija precizna lokacija danas nije poznata. Pred samu bitku su se spojili kontingenti rimske vojske sa Zapada pod Rihomerom i sa Istoka pod Trajanom i Profuturom kako bi pokušale uništiti pobunjene Vizigote pod Fritigernom. Usprkos toga, Rimljani su bili brojčano inferiorniji Vizigotima. O samoj bitci postoje oskudni detalji, osim da je trajala od jutra do sumraka, i da je u jednom trenutku rimsko lijevo krilo bilo razbijeno; Rimljani su, međutim, na kraju ipak uspjeli potisnuti Vizigote sa njihovog položaja. Ishod je, međutim, u strateškom smislu bio neodlučan; Amijan Marcelin navodi da su obje strane imale teške gubitke, odnosno da su Rimljani bili previše iscrpljeni da bi goniti Vizigote ili ugrozili njihov logor. Do novog okršaja je došlo sljedeće godine kod kod Hadrijanopolja kada su Rimljani pretrpili katastrofalni poraz.

## Vanjske veze
* ''The Battle of Adrianople Part 3: The War in Thrace''
Hannes Meyer

**Hannes Meyer** (* Basel, 18. novembar 1889 – † Crocifisso di Lugano, 19. jul, 1954), švicarski arhitekt i drugi direktor Bauhausa u Dessau od 1928. do 1930. godine.
## Biografija
Meyer se školovao za građevinara u rodnom Baselu, zatim je radio kao arhitekt po Švicarskoj, Belgiji i Njemačkoj, gdje je od 1916 do 1918. radio kao šef projektnog biroa u Kruppu u Essenu.

Bauhaus je osnovao u Weimaru 1919. arhitekt Walter Gropius, koji je angažirao Meyera za voditelja arhitektonskog odjela škole, kad je taj odjel osnovan u aprilu 1927. Meyer je bio radikalni funkcionalist, svoj pogled na arhitekturu on je nazvao - "*die neue baulehre*" (novi način gradnje), a to je značilo da je arhitektura više zanat nego lijepa umjetnost, da građevine treba projektirati tako da budu što jeftinije, i da zadovolje socijalne potrebe. Mayer je uz to bio uvjereni marksist.

Školi je donio dvije najunosnije projektne narudžbe, to su; pet stambenih zgrada u gradu Dessau, i upravna zgrada Savezne škole za njemačke sindikate (ADGB) u Bernau Berlin. Bauhaus je pod njegovom upravom prvi put ostvario profit 1929, ali je Meyer bio i uzročnik velikih sukoba na školi. Kao radikalni funkcionalist, on nije imao previše razumjevanja za estetitizirane programe, te je otjerao Herberta Bayera, Marcela Breuera i neke druge nastavnike iz škole.
Kao deklarirani komunist, podržao je osnivanje studentske komunističke organizacije, i doveo školu u opasnu političku poziciju. Uz to je optužen za seksualni skandal sa jednom od svojih učenica, zbog svega tog je na nagovor gradonačelnika Dessaua otpušten u augustu 1930.

Nakon gubitka posla u Bauhausu, Meyer je sa grupom studenata i vlastitom sekretaricom otišao u SSSR, i u Moskvi osnovao grupu "*Lijeva strana*" (sličnu grupu osnovao je Ernst May pod imenom "*Mayeve brigade*"). Grupe su radile na planiranju novih naselja, u novonastalom SSSR - u, zanoseći se utopističko - socijalističkim idejama. Istodobno je bio profesor na višoj školi za arhitekturu u Moskvi (1930.–1936.) Nakon uspona staljinizma u SSSR -u, obadvije grupe su došle u nemilost i naređeno im je da napuste Sovjetski Savez 1936.

Meyer se vratio u Ženevu i tu proveo tri godine, zatim je emigrirao u Meksiko, i tamo počeo raditi za Meksičku vladu kao direktor *Instituta za [[Urbanizam]] i Plan* (Instituto del Urbanismo y Planification) od 1942. do 1949. 
Meyer je još jedamput bio u središtu skandala - 1942., jer se zatekao u stanu gdje je umrla pod čudnim okolnostima njegova bliska prijateljica, fotograf i lijevičarka Tina Modotti. Njena smrt izazvala je mnoge sumnje.

Nakon te epizode vratio se u Švicarsku 1949, i posvetio isključivo teorijskom radu, umro je 1954
## Literatura
* Bauhaus-Archiv: Hannes Meyer. Architekt Urbanist Lehrer 1889-1954. Berlin 1989

## Izvori

## Vanjske veze

* Dagmar Böcker: Meyer, Hannes na portalu Historischen Lexikon der Schweiz 
* Hannes Meyer u bazi archINFORM
Dessau-Roßlau

**Dessau-Roßlau** je grad u njemačke savezne pokrajine Saksonija-Anhalt, koji leži na rijekama Labi i Muldi. To je novi grad nastao administrativnim ujedinjenjem dva starija grada Dessaua i Roßlaua 1. jula 2007 godine. I danas većina stanovnika tog novog grada govori o ta dva grada, kao o dva odvojena subjekta.

## Dessau

Dessau je veći grad od Roßlaua, sa otprilike 77,000 stanovnika (2006). Veći dio grada leži na lijevoj obali rijeke Mulde, južno od njezina uvira u Labu. Dessau se prvi put spominje 1213, zatim je postao prijestolnica male grofovije Anhalt-Dessau u 14. vijeku. Između 1863 - 1918 je prijestolnica grofovije Anhalt. Od druge polovice 19. vijeka, Dessau se razvio kao industrijski grad. Dessau je svjetsku slavu stekao po školi dizajna Bauhaus koja je u njemu egzistirala od 1925. do 1932.

Kompleks zgrada Bauhaus u Dessau, djelo arhitekta Waltera Gropiusa, uvršten je na popis UNESCO-ve Svjetske baštine, kao i engleski park sa kraja 18. vijeka Dessau-Wörlitzer

## Roßlau

Roßlau je manji grad od otprilike 13,000 stanovnika (2006). Leži na desnoj obali Labe blizu ušća Mulde, oko 7 kilometara sjeverno od centra Dessaua. Roßlau je prvi put spomenut 1215.

## Gradovi prijatelji
*  Argenteuil, 1959
*  Klagenfurt, 1971
*  Ludwigshafen am Rhein, 1988
*  Ibbenbüren, 1990
*  Gliwice, 1992
*  Nemenčinė, 1995
*  Roudnice nad Labem, 2000

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službena stranica
Ludwig Mies van der Rohe

**Ludwig Mies van der Rohe** (Aachen, 27. mart, 1886. - Chicago, 17. august 1969.) rođen je kao *Maria Ludwig Michael Mies*, bio je njemački i američki arhitekt. Najčešće su ga zvali samo **Mies**, po prezimenu.

## Biografija
Ludwig Mies van der Rohe je uz Waltera Gropiusa i Le Corbusiera najpoznatije ime u stvaranju moderne funkcionalne arhitekture. On je dao i veliki doprinos u stvaranju modernog dizajna, kao jedan od direktora slavnog Bauhausa. Mies, je kao i njegovi suvremenici, naročito nakon drugog svjetskog rata, bio stvaralac novog stila u umjetnosti, koji je reprezentirao duh njegova vremena. Njegov pristup odlikovao se ekstremnom čistoćom i jednostavnošću oblika. On je među prvima počeo primjenjivati moderne industrijske materijale poput stakla i čelika.
Njegove građevine su bile sretna i dobro odvagnuta kombinacija minimalističkih struktura, dobro uklopljenih u okolni veliki slobodni prostor. 
Svoju metodu oblikovanja zvao je arhitektura kože i kosti. Slavan je i po svojoj sjajnoj uzrečici *manje je više* i citiranju Gustava Flauberta *Bog je u detaljima*, koje su mu bile misli vodilje pri rješavanju problema oblikovanja.

## Reference

## Vanjske veze

* Great Buildings Architects
* Mies in Berlin-Mies in America
* MoMA Architecture & Design Study Center
Trajan (magister peditum)

**Trajan** (Traianus, ? - 9. august 378) bio je rimski vojskovođa iz doba kasnog Carstva, najpoznatiji po tome što je zajedno sa carem Valensom poginuo u bitci kod Hadrijanopolja).

Prvi put se spominje oko 367/368. kada je bio komandant rimskih trupa u Egiptu; za vrijeme svog mandata je zajedno sa Eutolmijem Tacijanom štitio arijanskog biskupa Lucija Aleksandrijskog. Između 371. i 374. je bio comes rei militaris na Istoku; tada je vodio kratkotrajne sukobe sa sasanidskom Perzijom, završene primirjem. Godine 374. je po tajnom naređenju cara Valensa mučki ubio armenskog kralja Papa.

Poslije je unaprijeđen u čin *magister pedituma* i u tom svojstvu upućen na Balkan da uguši ustanak Gota doseljenih pred najezdom Huna. Zajedno sa generalom Profuturom je ispočetka imao uspjeha, ali je 377. vodio krvavu i neodlučnu bitku kod Salicesa. Valens ga je zbog toga optužio za kukavičluk i htio smijeniti, ali je Trajan očuvao svoj položaj zahvaljujući *magistrima militum* Arinteju i Viktoru.

Prema navodima Amijana Marcelina poginuo je štiteći cara, koga su u borbi napustili njegovi tjelohranitelji.

## Izvori
* Jones, Arnold Hugh Martin, John Robert Martindale, John Morris, "Traianus 2", *[[The Prosopography of the Later Roman Empire]]*, volume 1, Cambridge University Press, 1992, , pp. 921-922.
German od Auxerrea

**German od Auxerrea** (, cca. 378 – cca. 448) bio je biskup od Auxerrea u Galiji, koji se štuje kao svetac u Rimokatoličkoj i pravoslavnim crkvama. Poznat je po tome što je oko godine 429. posjetio Britaniju a zapisi o tom događaju daju dragocjene podatke o situaciji i načinu života u Britaniji poslije odlaska Rimljana. Prema oskudnim podacima se njegova smrt smješta u godine 445, 446, 447. ili 448. odnosno oko godine 437.

Glavni izvor podataka o njegovom životu je hagiografija koju je oko 480. napisao Konstancije od Lyona. Konstancije je bio prijatelj biskupa Lupusa od Troyesa, koji je pratio Germana na njegovom putovanju u Britaniju.

## Izvori

## Vanjske veze

* Website of St Germans Church, Cardiff
379.

__NOTOC__
Godina **379.** (**[[rimske brojke|CCCLXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Auzonija i Hermogenijana** (ili, rjeđe, **godina 1132. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 378. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Gregorije Nazijanski]] je nakon izbora za [[patrijarh Carigrada|arhiepiskopa Konstantinopola]] ranjen u napadu rulje [[hereza|heretika]].
* [[19.1.]] &ndash; [[Teodozije I]] u [[Sirmium]]u imenovan za novog [[Rimski car|rimskog cara]].
* [[Gracijan]] odbija titulu istočnog cara.
* Gracijan se, u nastojanju da što više ukloni [[Paganizam|pagansku]] tradiciju, odriče počasne titule *pontifex maximus''.
* Ardašir II postaje kralj Perzije.
* U Kini izbija veliki rat između sjeverne države Raniji Qin i južne dinastije Jin.
* 13.9. &ndash; Yax Nuun Ayiin (I) postaje vladar Tikala.
* Jovan Hrizostom piše knjigu o kršćanskom odgoju djece.


## Rođenja
* Gunderik, kralj Vandala
* Wang Hong, kineski državnik

## Smrti
* 1.1. &ndash; Vasilije Cezarejski, episkop
* Šapur II, perzijski kralj
* Sveta Makrina Mlađa
## Reference
Yax Nuun Ayiin I

**Yax Nuun Ayiin I** je bio vladar majanskog grada-države Tikal u bazenu Peten, za vrijeme ranog klasičnog perioda mezoameričke kronologije krajem 4. vijeka.

Ponekad se naziva i kao **Kralj Kvrgonosi** ili **Kvrgava njuška**, a što potiče prije vremena kada su glifovi dešifrirani fonetski.

Na prijestolje Tikala je stupio 13. septembra 379, nedugo nakon ranijeg kralja Jaguarove šape, vjerojatno ubijenog od strane teotihuakanskih osvajača. Bio je sin Atlatl Cauaca, gospodara grada Teotihuacan u centralnom Meksiku. Postavljanje teotihuakanskog plemića na prijestolje Tikala označava vrhunac teotihuakanske hegemonije nad područjem centralnih Maja.

Yax Nuun Ayiin je vjerojatno bio dijete u vrijeme stupanja na prijestolje, a rane godine vladavine su, po svemu sudeći, bile u znaku Siyaj K'ak'a, jednog od očevih generala koji je vjerojatno služio kao regent.

Njegovu grobnicu, poznatu kao "Grobnica 10", su otkrili arheolozi Univerziteta Pensilvanije.

Kao vladar Tikala ga je, najvjerojatnije oko godine 425, naslijedio sin Siyaj Chan K'awiil, također poznat kao Olujno nebo.

## Notes

## Reference
*
Ardašir II

**Ardašir II.** († 383.) je bio Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida (379. - 383.).

Ardašir je vjerojatno bio brat ili polubrat Šapura II. kojega je i naslijedio na prijestolju. Prije toga je Ardašir bio kralj u jednoj državi ovisnoj o Perziji (Adiabene); gdje je vjerojatno držao obranu u ratu Šapura II. protiv rimskoga cara Julijana Apostate godine 363. 

Izvori ne izvješćuju gotovo ništa o njegovoj vladavini. Armenija je u doba njegove vladavine ponovo postala perzijski protektorat što je izazvalo napete odnose s Rimom. Iz doba njegove vladavine postoji reljef kod Tak-e Bostana, gdje je prikazan zajedno s Ahura Mazdom i Mitrom što je jedinstven slučaj budući da u Iranu nije poznat nijedan drugi reljef koji prikazuje boga Mitru. 

## Literatura
* Klaus Schippmann: *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*. Darmstadt 1990.

## Vanjske veze
* Reljefi kod Taq-e Bostana
Wang Hong

**Wang Hong** (王弘) (379–432), kurtoazno ime **Xiuyuan** (休元), formalno **Vojvoda Wenzhao od Huaronga** (華容文昭公), bio kineski velikodostojnik u službi dinatsije Liu Song, koji je služio cara Wua (Liu Yu), cara Shaoa i cara Wena. Bio je praunuk Wang Daoa, znamenitog premijera u službi dinastije Jin. Bio je poznat po svojoj velikodušnosti.
380-e

**380-e** su decenija koja je počela 1. januara 380. i završila 31. decembra 389.

## Događaji i trendovi

* 381 - Prvi carigradski sabor kojim je arijanski spor u kršćanskoj Crkvi odlučen u korist trinitarijanaca, a arijanstvo proglašeno herezom.
* 383 - Bitka na rijeci Fei, nakon koje počinje slabljenje i raspad sjeverne kineske države Raniji Qin.

## Reference
Niall

**Niall** je muško osobno ime gaelskog porijekla, za koje se vjeruje da znači "prvak".

**Niall** se također može odnositi na:
* Niall od Devet talaca, veliki kralj Irske koji je živio u prvoj polovici 5. vijeka
* Niall Caille mac Áeda, veliki kralj Irske u 9. vijeku
* Niall Quinn, bivši irski fudbaleer i predsjednik engleskog kluba Sunderland A.F.C.
* Niall Ferguson, britanski historičar i profesor historije na Harvardu
* Niall Higgins

## Reference