open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elektronička muzika

**Elektronska muzika** je svaka muzika koja uključuje elektronsko procesovanje i čije izvođenje podrazumijeva intenzivno korišćenje uređaja koji pretvaraju električne impulse u zvuk. Iako svaka vrsta muzike koja nastaje ili se modifikuje preko električnih, elektromehaničkih ili elektronskih uređaja može biti smatrana elektronskom muzikom, preciznije je reći da se pod elektronskom muzikom podrazumijevaju kompozicije u kojima je kompozitor unaprijed odlučio koji tip elektronskog procesovanja će primijeniti na svoj muzički koncept, tako da se u krajnjem rezultatu na neki način oslikava interakcija kompozitora sa odabranim medijem.

„Stvaranje muzike preko elektronskih instrumenata je već duže vrijeme iscrpljeno kao novost. Korišćenje elektornike za komponovanje, organizovanje, snimanje, miksovanje, podešavanje boje tona, randomizaciju, izvođenje i distribuciju muzike je danas intimno povezano sa modernim muzičkim iskustvom.“ Sa istorijske tačke gledišta, elektronskom muzikom se smatra bilo koja muzika koja nastaje upotrebom elektronskih muzičkih instrumenata i elektronskog procesovanja, dok u modernom vremenu takvo razlikovanje gubi smisao, pošto skoro sva današnja snimljena muzika, kao i većina muzičkih izvođenja uživo, zavise od upotrebe elektronike. Muzički koncepti koji su nekada smatrani naprednim - korišćenje zvukova iz okruženja, ambijentalna muzika, digitalno sampliranje, kompjuterska muzika, elektronske modifikacije akustičnih zvukova, itd., se pretopila sa mnogobrojnim žanrovima popularne muzike. Žanrovi kao što su nju ejdž, rap, hip-hop. elektronika, tehno, džez i narodna muzika su postali sastavni dio muzičke produkcije. Danas, pojam elektronska muzika služi za identifikovanje ili razlikovanje muzike koja koristi elektroniku kao centralnu tačku za inspiraciju, od muzike koja koristi elektroniku u službi zamišljene produkcije, koja iako može imati neke elektronske elemente ipak se u potpunosti ne inspiriše u elektronici.„Čista elektronska muzika predstavlja zvučne talase koji nastaju kao rezultat korišćenja elekronike, bez upotrebe tradicionalnih muzičkih instrumenata ili zvukova koji se sreću u prirodi, odnosno, čista elektronska muzika nastaje u domenima računara, sintisajzera i drugih srodnih tehnologija.“ 

Izučavanje izbora zvučnih mustri i svetlosnih efekata u elektronskoj muzici naziva se elektonika ( "zvučna mustra", starogrčki νικοσ "svetlosni efekat".

## Historija
U 19. vijeku, urađeno je više pokušaja kreiranja i snimanja zvukova mehaničkim ili elektromehaničkim putem. Na primjer, njemački naučnik Herman fon Helmolc je trasirao grafičke prikaze talasa regularnih zvukova kako bi provjerio svoja istraživanja na polju akustike. Veoma važan događaj za istoriju elektronske muzike, bio je izum gramofona od strane Tomasa Edisona i Emila Berlinera, koji su nezavisno jedan od drugog došli do izuma, 1870-ih i 1880-ih. Taj izum ne samo da je stvorio uslove za početke industrije snimanja, nego je i pokazao da je svaki akustični sadržaj muzičkih zvukova moguće snimiti, (iako ne sa potpunom preciznošću u to vrijeme), kao i sačuvati za ponovno, kasnije korišćenje.

## Reference
Flamenko

**Flamenko** je španjolski glazbeni žanr kojeg karakteriziraju snažan, ritmički ton i koji se često izvodi zajedno s jednako strastvenim stilom plesa kojeg karakteriziraju snažna i graciozna izvedba s često kompleksnim radom ruku i nogu. Izvodi se tokom vjerskih festivala, obreda, crkvenih ceremonija i na privatnim proslavama. Andaluzija u južnoj Španiji je srce flamenka, iako također ima korijene u regijama kao što su Murcia i Extremadura.

## "Ciganska umjetnost"
Flamenco je jedan od muzičkih fenomena koji je, unatoč svojim pučkim korijenima, nadživio modu usmjeravanu od onih koji kreiraju glazbeni "ukus" mnoštva. Svojom snagom pronalazi sljedbenike van Španjolske. To je živa umjetnost koja upija tendencije svake vrste bez gubljenja svoje osobnosti. Glavna karekteristika flamenca je povezanost sa publikom koja, najčešče, reagira emotivno. Često se naziva i ciganskom umjetnošću zbog utjecaja koji je pridonijela ta etnička skupina u "rođenju" i razvoju istog.

## Etimologija
Flamenko je do prije nekih sto pedeset godina bio marginalna kultura u tadašnjem španjolskom društvu i kao takav nezanimljiv za ostavljanje bilo kakvog traga u pisanoj riječi. Prvi pisci koji pokazuju bilo kakav interes o temi pojavljuju se u 19. stoljeću. Zbog premalo kontakata unutar flamenka nisu bili dobro upoznati sa trenutnim strujanjima unutar žanra. Tadašnji izvođači i znalci bili su u pravilu nepismeni ljudi koji su komunicirali usmenim putem. Zbog svega toga danas postoji mnoštvo nejasnoća i različitih teorija o postanku riječi flamenko.

U rječniku Španjolske kraljevske akademije postoje različita značenja riječi flamenko. Doslovan prijevod jednog od njih bi bio: "Kaže se za izvjesna sociokulturološka manifestiranja opčenito povezana sa španjolskim Romima, a posebice andaluškim." Također su zanimljiva objašnjenja: "porijeklom iz Flandrije" i "netko ili nešto što je povezano sa tom povijesnom europskom regijom".

## Najpoznatiji umjetnici
* Camarón de la Isla - smatran među najvećim dijelom specijalizirane kritike najboljim pjevačem flamenca u povijesti.
* Paco de Lucía - skladatelj i virtuoz na gitari.
## Reference

## Vanjske veze

* Svijet flamenca 
* BUS=3&LEMA=flamenco Rječnik Španjolske Kraljevske Akademije
Car Suinin

; također poznat kao *Ikumeiribikoisachi no Mikoto*; bio je 11. car Japana, prema tradicionalnom popisu.

Za ovog cara se ne mogu dati čvrsti datumi života i vladavine, ali se konvencionalno smješta u period 29. pne. - 70. n.e.

Tradicionalno se smatra kako je za njegove vladavine prvi put podignuto Veliko svetište Ise.

## Reference

## Vanjske veze

* Ise Shrine - Naiku, official website
Čiopašice

**Srpokrilke** (lat. Apodiformes) su red iz razreda ptica. Sastoje se od dvije porodice: Apodidae (čiope) i Hemiprocinidae (ćubaste čiope). U ovaj red tradicionalno su bili svrstavani i kolibriji (Trochilidae), koji su poslije svrstani u zaseban red Trochilifomres. Ali, prema nedavnim istraživanjima, pripadaju redu srpokrilki, gdje su ponovo svrstani. Imaju oko 450 vrsta. Imaju veliku ulogu u kulturi indijanskih naroda.

## Opis

Naziv Apodiformes potiče od Grčke rječi "a pous", što znači "bez nogu." Srpokrilke imaju malena stopala, a i noge su im kratke. Mnoge ptice u ovom redu ne mogu hodati, i ne mogu brzo pobjeći od grabežljivaca hodanjem. Iako su im stopala slaba, snažni su letači. Zbog vratnih mišića ove ptice mogu brzo okretati glavu. Neke fizičke razlike i razlike u ponašanju odvajaju dvije porodice u red srpokrilki.

Ptice porodice Apodidae (čiope) se hrane, pare i spavaju u zraku. Ove ptice imaju duga, zašiljena krila. Dužina od glave do tijela varira od 9 do 25 cm. Težina vraira od 5 do 205 grama. Imaju kratak kljun i široka usta za hvatanje kukaca u zraku. Boja perja je smeđa ili crna, sa bijelim šarama kod nekih vrsta. Mužjaci i ženke su slični.

Ćubaste čiope pripadaju porodici Hemiprocnidae. Tako se zovu jer imaju ćubu na glavi. Za razliku od čiopa, ove ptice se mogu hvatati nogama za grane. Dužina varira od 15 do 30 cm, a težina od 21 do 79 grama. Imaju brkove oko kljuna. Krila su duga, a rep račvast. Boja perja je smeđa, svijetlosiva, sa malo plave, zelene i bijele. Mužjaci i ženke se razlikuju.

Kolibriji porodice Trochilidae su najmanje ptice na svijetu. Posebni su po tome što mogu lebdjeti na jednom mjestu, jer zamahuju krilima izuzetno brzo, čak 80 puta u sekundi. Hrane se nektarom, ali ishranu dopunjuju i kukcima. Vrlo su upadljivih i svijetlih boja, najčešće sa metalnim odsjajem.

Gnijezde se pod krovovima, na liticama i u špiljama, dok se ćubaste čiope grade gnijezdo od kore i drugih materijala zalijepljenih slinaom za granu. Sve polažu 2-3 bijela jajeta.

## Sistematika
Porodica pravih čiopa ima 2 potporodice (ukupno 92 vrste u 19 rodova):
* Apodinae
* Cypseloidinae

Porodica ćubastih čiopa ima samo nominotipski rod *Hemiprocne*, sa četiri vrste:

* *Hemiprocne longipennis*
* *Hemiprocne cornata*
* *Hemiprocne mystacea*
* *Hemiprocne comata*

Porodica kolibrija (Trochilidae) ima 2 potporodice (sa više od 100 rodova i oko 330-340 vrsta):
* Phaethornithinae
* Trochilinae

Verovatni filogenetski odnosi između familija predstavljeni su na sledećem stablu:

### Vrste
Na spisku su navedene neke najpoznatije vrste iz familije Čiopa (Apodidae):

## Galerija

Image:Tachymarptis melba in flight.jpg
Image:ChimneySwift23.jpg
Image:Chaetura ussheri Keulemans.jpg
Image:Archilochus-alexandri-002-edit.jpg
Image:Colibri-thalassinus-001-edit.jpg
Image:Stripe-tailed Hummingbird.jpg
Image:Hummingbird.jpg


## Ostali projekti
Car Keikō

; također poznat kao *Ootarashihikooshirowake no Sumeramikoto*, bio je 12. car Japana, prema tradicionalnom popisu.

Za ovog cara nisu vezani čvrsti datumi života ili vladavine, ali se konvencionalno navodi da je vladao u periodu 71-130.

## Reference

## Literatura
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Chamberlain, Basil Hall. (1920). ''The Kojiki.'' Read before the Asiatic Society of Japan on April 12, May 10, and June 21, 1882; reprinted, May, 1919. OCLC 1882339
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* __________. (1953). ''Studies in Shinto and Shrines.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 470294859
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Carica Jingū

, također poznata i kao , (cca. 169 - 269) bila je legendarna japanska carica. Bila je supruga cara Chuaija, ali je također služila kao regentica od muževe smrti 201. sve dok njen sin car Ōjin nije stupio na prijestolje 269. Sve do Meiji perioda Jingū se smatrala 15. carskim vladarom Japana, prema tradicionalnom popisu; međutim, ponovna procjena historijskih zapisa je učinila da se njeno ime izbriše sa popisu i danas se njen sin car Ōjin smatra 15. suverenom.

Uz njeno ime se vezuje legenda o japanskom pohodu na "obećanu zemlju" preko mora, za koju se tradicionalno smatralo da predstavlja Koreju. Većina historičara je te navode odbacila kao mit.

## Reference

## Vanjske veze
* Bank of Japan: ...Click link for image of Empress Jingū on bank note (1883) 
* Stamp library: ...Click link for image of Empress Jingū on 10-yen violet postage stamp (1924) 
* Stamp library: ...Click link for image of Empress Jingū on 10-yen green postage stamp (1924)
Zemlja Izrael

**Erec Izrael** (hebr. ארץ־ישראל [*Eretz Yisrael* – Erec Jisrael] – "Zemlja Izrael", skrać. א"י) se odnosi na zemlju koja je činila drevne kraljevine Izraela i Judeje (Sveta Zemlja). Ova teritorija obuhvata savremeni Izrael, Zapadnu obalu i Pojas Gaze, kao i delove savremenog Jordana, jugozapadne Sirije i južnog Libana.

Tokom Britanskog mandata u Palestini, naziv *Erec Izrael* je bio deo zvaničnog naziva teritorije kada je pisan hebrejski. U savremenom kontekstu, ovim terminom označavaju se samo teritorije koje su bile pod Mandatom, odnosno Izrael, Zapadna obala i Pojas Gaze, i nekada Transjordanija (danas Jordan).

## Povezano

* Palestina
* Sveta Zemlja
* Obećana Zemlja
* Izrael
Bitka kod Guandua

**Bitka kod Guandua** (官渡之戰) se odigrala za vrijeme kraja dinastije Han na obalama Žute rijeke 200. između snaga kineskog gospodara rata Cao Caoa na jednoj, te snaga njegovog suparnika Yuan Shaoa na drugoj strani. Iako je imao daleko manje trupa na raspolaganju, Cao Cao je inteligentnom taktikom i smjelim manevriranjem uspio u potpunosti razbiti neprijateljsku vojsku i odnijeti veliku pobjedu, nakon koje je postao hegemonom sjeverne Kine i otvorio put za kasnije stvaranje vlastite države poznate kao Cao Wei. Bitka, koja se smatra jednim od najboljih primjera Cao Caove ratne vještine i jednim od najznačajnijih okršaja doba Tri kraljevstva, postala je predmetom proučavanja brojnih kineskih vojnih pisaca i teoretičara u kasnijim vijekovima.

## Napomene

## Izvori
* Chen Shou. Zapisi Tri kraljevstva Knjiga o Weiju
* de Crespigny, Rafe. "To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 189 to 220 AD as recorded in Chapters 59 to 69 of the Zizhi tongjian of Sima Guang". Volume 1.  Faculty of Asian Studies, The Australian National University, Canberra. 1996. . 
* Leban, Carl. *Ts'ao Ts'ao and the Rise of Wei: The Early Years*. Columbia University. 1971.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian poglavlje 63
Jelenko (TV serija)

**Jelenko** je jugoslovenska i hrvatska dečija televizijska serija od 13 polučasovnih epizoda snimljena 1980.g. u produkciji Televizije Zagreb (danas Hrvatska Radio Televizija). Prva epizoda bila je emitovana u nedelju 04.01.1981.g. a ostale su emitovane svake sledeće nedelje. Režirao ju je Obrad Gluščević čuven po mnogim ostvarenjima za decu koje je ostavio iza sebe poput filmova: Vuk samotnjak i Kapetan Mikula mali. Pred kraj snimanja Obrad je umro tako da mu je ova serija predstavljala krunu karijere. On je napisao i scenario zajedno sa suprugom Majom Gluščević a veoma upečatljivu muziku radio je Arsen Dedić. Scenario je delom bio zasnovan na motivima knjige "Bijeli jelen" Vladimira Nazora.

Radnja serije smeštena je u bajkovite planinske predele i govori o grupi dece starosti između 5-12 godina koja spašavaju lane nakon što ono ostane bez majke koju ubije lovokradica. Priča dalje govori o njihovoj požrtvovanosti da ga zaštite od odraslih a posebno od lovokradice, o njihovim nestašlucima, prvim ljubavima... Verno je prikazan ondašnji život dece brdskih predela (poput Gorskog Kotara, Like, Cazinske krajine) kao i priroda sa svim svojim ćudima i prelepim prizorima kojima nas daruje.

Obrad Gluščević je za snimanje serije okupio veliku glumačku ekipu sa područja bivše Jugoslavije među kojima su bili Zvonko Lepetić, Špiro Guberina, Fabijan Šovagović, Miloš Kandić, Rade Marković, Ivo Serdar, Finka Pavićević-Budak, Zlatko Madunić... a za dečije uloge kao glavne likove serije mahom je izabrao decu iz Bihaća. Među dečijom glumačkom ekipom izdvajaju se: Ramiz Pašić, Milan Luketić, Izeta Ćenanović, Fatima Sulić, Ljubica Jerković, Miroslav Mrđa, Željko Kovačević...Serija je snimana uglavnom u Sloveniji na području Bleda i Kranjske Gore a jedan manji deo u Gorskom Kotaru.

I 30 godina nakon snimanja ova serija predstavlja posebno mesto u kolektivnom sećanju svih stavnovnika bivše Jugoslavije i rado se gleda i o njoj govori svuda po svetu gde oni žive. HRT je svakih nekoliko godina reprizira dok televizije u Srbiji nisu pokazale zainteresovanost da je i mlađe generacije upoznaju.
Prvo Bugarsko Carstvo

**Prvo bugarsko carstvo** (; ) ili **Prva bugarska država** (), nazvana od strane istoričara i **Dunavska Bugarska** () da bi se razlikovala od Volške Bugarske, bila je prva srednjovjekovna bugarska država osnovana 681. godine na teritoriju pored delte Dunava i Crnoga mora koja je egzistirala do 1018. godine kad je ponovno pripojena Bizantskom carstvu.

Na vrhuncu svoje moći njene granice tog carstva, bile su od Budimpešte do Crnog mora i od rijeke Dnjepar u današnjoj Ukrajini do Jadranskog mora. Nakon Prvog Bugarskog carstva, Bugari su 1185. godine onovali Drugo bugarsko carstvo koje je egzistiralo do 1396. (ili 1422).

Ispočetka se Prvo Bugarsko carstvo, zvalo samo Bugarska. sve dok ga nije Bizantsko carstvo priznalo 681. Između 681 i 864 tu tvorevinu su zvali *Bugarski Kanat*. Neki historičari su tu bivšu tvorevinu radije zvali *Dunavska Bugarska*, *Dunavski bugarski kanat* ili *Bugarski kanat Dunava i Volge*.

## Historija
### Osnutak
Osnivač države je kan Asparuh, koji je nakon propasti Velike Bugarske
doveo dio prabugarskih plemena u Besarabiju i Dobrudžu i potčinio sva mjesna slavenska plemena oko 680. Tu godinu neki historičari uzimaju za godinu osnutka države, dok drugi uzimaju 681. kad je Bizant počeo da mu plaća danak i tim činom zvanično priznao tu tvorevinu.

### Od kanata do carstva
Asparuhov nasljednik bio je kan Krum (803-814) koji je uspio proširiti granice države pobjedama nad Avarima i Bizantom prema zapadu i jugoistoku.

### Od Simeona I do Petra I
### Kraj Prvog bugarskog carstva

## Povezano
* Samuilovo Carstvo
* Drugo Bugarsko Carstvo

## Reference
Chunyu Qiong

**Chunyu Qiong** (? -200) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han koji je služio gospodara rata Yuan Shaoa. Godine 195. je upravo zahvaljujući njegovom savjetu Yuan Shao propustio priliku da pod svoju zaštitu stavi mladog cara Xiana, a što je sljedeće godine iskoristitio Yuan Shaov suparnik Cao Cao. Kada se Yuan Shao 200. sukobio sa Cao Caom, Chunyu Qiongu je povjerena trećina Yuanove vojske, sa kojom je sudjelovao u bitci kod Bome. U odlučnoj bitci kod Guandua je držao strateški važno skladište hrane kod Wuchaoa, gdje je iznenada napadnut od Cao Caoa i poražen, pri čemu mu je u borbi odrezan nos, a on sam zarobljen. Cao Cao mu je ispočetka htio poštediti život, ali ga je savjetnik Xu Yuo uvjerio da će se Chunyu zbog odrezanog nosa htjeti osvetiti, pa je na kraju pogubljen.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Literatura
* Chen, Shou. *[[:s:zh:三國志|Sanguo Zhi]]*
* de Crespigny, Rafe. "To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 189 to 220 AD as recorded in Chapters 59 to 69 of the Zizhi tongjian of Sima Guang". Volume 1.  Faculty of Asian Studies, The Australian National University, Canberra. 1996. .
* Luo, Guanzhong. *[[:s:zh:三國演義|Romance of the Three Kingdoms]]*
* Sima, Guang. *[[:s:zh:資治通鑑|Zizhi Tongjian]]*
Dong Cheng

**Dong Cheng** (? - 200) je bio kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, poznat kao tast posljednjeg cara Xiana. Karijeru je započeo u službi generala Niu Fua, a poslije se pridružio Banditima bijelog vala boreći se protiv Li Juea i Guo Sija, koji su mladog cara držali u zarobljeništvu. Nakon carevog bijega iz Chang'ana u Luoyang je uspješno odbio Liovu i Guovu potjeru. Poslije mu je car dao tajnu naredbu da ubije svog "zaštitnika" Cao Caoa. Međutim, Cao Cao je za to doznao te dao pogubiti Dong Chenga, njegove kćeri i ostatak porodice.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Han Juzi

**Han Juzi** (? -200) je bio kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han koji je komandirao konjicom gospodara rata Yuan Shaoa. Za vrijeme bitke kod Guandua mu je, zajedno sa Chunyu Qiongom, povjereno čuvanjem strateški važnog skladišta kod Wuchaoa. Skladište je, zahvaljujući obavijestima od Xu Youa, iznenada napao Cao Cao te uništio namirnice Yuanove vojske, a Han Yuzi je prilikom napada poginuo.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Ju Shou

**Ju Shou** (? -200), stilsko ime **Gongyu** (公与), je bio kineski velikodostojnik iz doba kraja dinastije Han, najpoznatiji kao savjetnik gospodara rata Yuan Shaoa. Kineski historijski izvori ga opisuju kao jednog od najodanijih i najsposobnijih Yuanovih savjetnika, koji je, pak, bio u sukobu sa Yuanovim miljenikom Guo Tuom, čija je strategija dovela do katastrofalnog poraza u bitci kod Gandua.

Kineski folkor i *[[Romansa Tri kraljevstva]]* navode kako je Ju Shuo bio zarobljen u bitci od strane Cao Caoa koji mu je ponudio prijelaz u svoju službu. Yuan je to odbio, ali mu je Cao ostavio nekoliko dana da se predomisli. Yuan je to iskoristio kako bi pokušao pobjeći iz Caovog logora, ali su ga prilikom bijega ubili Caovi vojnici.

Njegov sin je bio vojskovođa Ju Hu.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Wen Chou

**Wen Chou** (? -200) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, koji je služio gospodara rata Yuan Shaoa. Oskudni historijski izvori ga opisuju kao hrabrog ratnika. Godine 200. je sudjelovao u Yuan Shaovom pohodu protiv Cao Caoa. Nakon što je komandant Yan Liang (koga kineska tradicija opisuje kao Wen Chouovog najboljeg prijatelja) poginuo u bitci ko Bome, Wen Chou je stavljen na čelo Cao Caove prethodnice u novom pohodu. Nju je Cao Cao porazio u bitci kod prijelaza Yan u kojoj je Wen Chou poginuo. 

## Literatura
* 
* 
*
Yan Liang

**Yan Liang** (? - 200) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, koji je služio gospodara rata Yuan Shaoa. Kineski historijski izvori ga opisuju kao hrabrog, ali previše lakomislenog ratnika. Kada je godine 200. Yuan Shao na čelu ogromne vojske od 100.000 ljudi krenuo u pohod protiv Cao Caoa, Yan Liang je stavljen na čelo odreda koji je trebao prijeći Žutu rijeku i uspostaviti mostobran kod Bome. Cao Cao je iskoristio priliku i napao Liangove snage što je dovelo do bitke kod Bome. U njoj je Yan Liangova vojska poražena, a samog Yan Lianga je osobno ubio i glavu mu odrezao Cao Caov vojskovođa Guan Yu.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Literatura
* 
* 
*
Ji Pi

**Ji Pi** (吉丕; ? - 218) je bio kineski ljekar iz doba kraja dinastije Han. Godine 200. je liječio Dong Chenga, vojskovođu u službi gospodara rata Cao Caoa i čuo ga kako govori u snu, odavši detalje o zavjeri protiv Cao Caoa koju je potakao car Xian, tada pod Cao Caovom "zaštitom". Ji Pi se odlučio priključiti zavjeri, stekavši povjerenje Dong Chenga i drugih zavjerenika tako što je odrezao vlastiti prst i potpisao zakletvu vlastitom krvlju. Ji Pi se ponudio da osobno likvidira Cao Caoa tako što će mu, pod izlikom da liječi njegovu glavobolju, umjesto lijeka dati otrov. Cao Cao je, međutim, zahvaljujući jednom od Dong Chengovih sluga, doznao za zavjeru, ali je prethodno nastojao testirati Ji Piovu vjernost; kada je Jin Pi došao dati Cao Caou lijek, rečeno mu je da ga sam mora kušati. Ji Pi je tada u očaju fizički napao Cao Caoa, potvrdivši tako sumnju u zavjeru. Ji Pi je nakon toga izložen mučenju i sakaćenju ne bi li odao ostale zavjerenike, ali je to odbio učiniti, koristeći svaku priliku da Cao Caoa prkosno naziva tiraninom i uzurpatorom. Cao Cao je na kraju uspio razotkriti sve zavjerenike i pogubiti ih, ali je Ji Pi u međuvremenu izvršio samoubistvo.

Kineska tradicija navodi kako je Cao Cao otada bio nepovjerljiv prema ljekarima, čemu mnogi pripisuju njegovu smrt 218.

## Veze
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Lü Weihuang

**Lü Weihuang** (? - 200) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han koji je služio gospodara rata Yuan Shaoa. Za vrijeme bitke kod Guandua je zajedno sa Chunyu Qiongom čuvao strateški važno skladište kod Wuchaoa. Ono je iznenada napadnuto i uništeno od Cao Caovih snaga. Lü je, za razliku od Chunyua, uspio pobjeći, ali ga je Yuan Shao držao odgovornim za katastrofu i dao pogubiti.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Sui Yuanjin

**Sui Yuanjin** (? -200) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han koji je služio gospodara rata Yuan Shaoa. Za vrijeme bitke kod Guandua je pod Yuanovim generalom Chunyu Qiongom čuvao važno skladište kod Wuchaoa. Kada je Cao Cao napao i uništio skladište, Sui je poginuo u borbi.

## Povezano
* Popis ličnost Tri kraljevstva
Xu Gong (dinastija Han)

**Xu Gong** (? - cca. 200.) bio je kineski velikodostojnik iz doba kraja dinastije Han, koji je kao guverner upravljao Kapetanijom Wu (呉郡). Kao saveznik Wang Langa, Yan Baihua i Liu Yaoa se suprotstavljao Sun Ceu, ali mu se na kraju bio prisiljen predati. Nije bio odan novom gospodaru, te je Cao Caou poslao pismo opisavši plan za Sun Ceovu likvidaciju. Sun Ce je poruku presreo i dao Xu Gonga pogubiti. Xu Gongov sin i dvojica sluga su, međutim, uspjela pobjeći i nakon višemjesečnog skrivanja, došli u priliku da osvete Xu Gonga tako što su Sun Cea pogodili otrovnom strijelom. Odmah potom ih je ubio Cheng Pu, ali je Sun Ce ubrzo umro od otrova.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Tian Feng

**Tian Feng** (? - 200), stilsko ime **Yuanhao** (元皓), bio je kineski velikdostojnik iz doba kraja dinastije Han koji je kao savjetnik služio gospodara rata Yuan Shaoa.

Pojavljuje se kao lik u djelu *[[Romansa Tri kraljevstva]]*, gdje je opisan kao pronicljiv i dalekovidan savjetnik koji je ispravno procijenio Yuan Shaove izglede u sukobu sa Cao Caom, te savjetovao najbolju moguću strategiju. Yuan Shao, međutim, nije imao za to razumijevanja te ga je dao zatvoriti pod izlikom "slabljenja morala trupa". Nakon što su se Tian Fengove procjene pokazale točnima i Yuan Shao doživio katastrofalan poraz kod Guandua, Tian Fengov dugogodišnji suparnik Pang Ji je Yuanu rekao kako se Tian Feng navodno "smije Yuanovom porazu i veseli tome što je bio u pravu". Bijesni Yuan je naredio Tianovo pogubljenje, ali ga je prije toga sam Tian preduhitrio izvršivši samoubistvo.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Literatura
* 
*
Gan Ji

**Gan Ji** (? -200) bio je kineski taoistički svećenik koji je živio i djelovao u posljednjim decenijama dinastije Han. Prema *[[Knjiga Kasnijeg Han|Knjizi Kasnijeg Hana]]* je jedan od njegovih učenika bio Gong Chong, poznat po tome što je caru Shunu (125 &ndash; 144), predstavio *[[Taiping Qingling Shu]]*.

Prema nekim historijskim tekstovima Gan Ji je pogubljen od strane gospodara rata Sun Cea. *[[Jiangbiao Zhuan]]* tvrdi da je Sun Ce to učinio kao vatreni konfucijanac, uvjeren da Gan Ji sa svojim propovijedima "zbunjuje" i vara narod.

U *[[Romansa Tri kraljevstva|Romansi Tri kraljevstva]]* se pojavljuje lik taoističkog propovjednika po imenu **Yu Ji** (于吉) za koga dio historičara vjeruje da je temeljen na Gan Jiju. U romanu je Sun Ce dao pogubiti Gan Jija zbog bogohulništva, ali ga je Gan Jijev duh nakon toga počeo opsjedati i natjerao da umre od šoka.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Literatura
Huang Zu

**Huang Zu** (? - 208) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han. Stupio je u službu Liu Biaoa, gospodara rata čije je sjedište bilo u Jingzhouu. Isteakao se kao pomorski komandant, a u godine 191. je izgubio bitku kod Xianyanga, iako je u njoj poginuo neprijateljski komandant Sun Jian. Huang Zu se poslije toga godinama sukobljavao sa Sun Jianovim sinovima i nasljednicima. Godine 203. je protiv njega pokrenuo pohod Sun Jianov sin Sun Quan; Huang Zu je ponovno poražen, ali je uspio ubiti znamenitog ratnika Ling Conga. Pet godina kasnije Sun Quan se konačno obračunao sa Huang Zuom u velikoj bitci kod Jiangxije; u njoj je Huang Zu zarobljen, a potom pogubljen.

## Literatura
* de Crespigny, Rafe. *Generals of the South.*
* Wei, Zhao. *[[Ljetopisi Wua]]*.
* Fan, Ye. "Knjiga Kasnijeg Hana"
* Chen, Shou. *Sanguo Zhi* http://www.shuku.net/novels/history/csdsgz/sgz.html 
* Sima, Guang. *Zizhi Tongjian* http://zh.wikisource.org/w/index.php?title=%E8%B3%87%E6%B2%BB%E9%80%9A%E9%91%91/%E5%8D%B7072
Wang Ling (Cao Wei)

**Wang Ling** (cca. 200 - 250) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva koji je služio državu Cao Wei. Bio je nećak Wang Juna, političara odgovornog za likvidaciju zloglasnog gospodara rata Dong Zhuoa. Istakao se kao upravitelj Zhongshana (中山太守) i već u mladosti postao zapažen od strane Cao Caoa. Kasnije je vodio uspješne borbe sa državom Istočni Wu. Kada je Sima Yi izvršio puč na dvoru Cao Weija, Wang Ling se priključio protivnicima Siminog klana i zavjeri sa ciljem da se car Cao Fang zamijeni sa njegovim stricem Cao Biaom. Zavjera, kasnije poznata kao prva od Tri pobune u Shouchunu, je razotkrivena i Sima Yi je na Wang Linga krenuo sa vojskom. Dobivši uvjerenja o pomilovanju, Wang Ling se predao, ali je potom prisiljen izvršiti samoubistvo, a njegova porodica likvidirana.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Fei Yi

**Fei Yi** (? -253), stilsko ime **Wenwei** (文偉), je bio kineski velikodostojnik iz doba Tri kraljevstva, poznat kao regent države Shu Han.

Fei Yi je bio u dalekom srodstvu sa Liu Zhangom, gospodarom provincije Yi (današnji Sečuan i Chongqing) gdje je i sam odrastao. Provinciju je 214. zauzeo Liu Bei, budući osnivač države Shu Han. Fei Yi je tamo ostao, sprijateljivši se sa Dong Yunom i ušavši u službu krunskog princa Liu Shana. Liu Shanov regent Zhuge Liang je zapazio njegove sposobnosti, povjeravajući mu važne diplomatske misije. Fei Yi je sa vremenom stekao reputaciju vrsnog diplomata, koji je pokušavao, iako bez uspjeha, smiriti suparništvo Zhuge Liangovih glavnih pomoćnika Wei Yana i Yang Jija, a koji su nakon Zhuge Liangove smrti 234. eskalirali u oružani sukobe. Zhuge Liang je na samrti kao svog nasljednika odredio Jiang Wana, sa time da je Fei Yi istovremeno određen postati Jiang Wanov nasljednik. Fei Yi se istakao kao uspješan službenik, ali i vojskovođa koji je godine 244. odbio napad Cao Weija na Hangzhong.

Fei Yi je regentom postao godine 245. nakon Jiang Wanove smrti. Njegov mandat je obilježen nastojanjem da se očuva mir na granicama, ali i postepenim slabljenjem državne uprave kojom je dominirao korumpirani eunuh Huang Hao.

Godine 250. je Fei Yi u jednom okršaju zarobio Guo Xuna, generala države Cao Wei. Tri godine kasnije ga je pozvao na banket, a Guo Xun je iskoristio priliku da iznenada ubije Fei Yija.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Literatura
* Chen Shou, *[[Zapisi Tri kraljevstva|Sanguo Zhi]]*, ch. 44, http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/3k4.htm .
* Sima Guang, *[[Zizhi Tongjian]]*, http://www.chinakyl.com/rbbook/big5/sjcy/ztj.htm .
Zhou Fang (Tri kraljevstva)

**Zhou Fang** (? -240), stilsko ime **Ziyu** (子魚), bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva koji je služio državi Istočni Wu. Godine 228. se za vrijeme sukoba Wua sa državom Cao Weija pretvarao kako će prijeći na stranu neprijatelja, a samo zato kako bi u klopku uvukao generala Cao Xiuja; to je dovelo do Wuove pobjede u bitci kod Shitinga. Njegov sin Zhou Chu (周處) je kasnije postao slavan vojskovođa u službi dinastije Jin.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Ma Jun

**Ma Jun** (cca. 220&ndash;265), stilsko ime **Deheng** (徳衡), bio je kineski strojaski inženjer i državni službenik iz doba Tri kraljevstva. Najpoznatiji je kao izumitelj Kočije usmjerene na jug, uređaja nalik na kompas koji nije imao magnetsku funkciju nego umjesto toga koristio diferencijalne zupčanike. Zbog ovog i drugih revolucionarnih uređaja (kao i drugih postignuća) Ma Jun se smatra jednim od najbriljantnijih izumitelja i inženjera svog vremena (zajedno sa Zhang Hengom iz ranijeg peridoa Istočne dinastije Han). Uređaj se ponovno "pronalazio" u vijekovima iza Ma Juna, što uključuje matematičara i astronoma Zu Chongzhija (429-500). U kasnijim periodima je Ma Junova Kočija usmjerena na jug kombinirana sa drugim uređajima u brojač kilometara.

## Reference

## Vanjske veze
* South Pointing Chariot at DR Gears
Marko Klaudije Tacit

**Marko Klaudije Tacit**, (rođen oko 200. godine - umro 276. godine) rimski car od 25 septembra, 275. godine do aprila 276. bio je poreklom iz jednog grada iz Umbrije, pokrajne u Italiji.

Tokom svog dugačkog života, obavljao je više dužnosti. Bio je između ostalog, konzul 273. godine. Bio je veoma uvažavan čovek i pripadnik senatorskog staleža. 

Šest meseci nakon ubistva Aurelijana, Senat je izabrao Tacita da ga nasledi, što je vojska rado prihvatila. Tokom kratke vladavine, Tacit je započeo neke reforme, pokušavajući da povrati vlast senata. 
Njegova vlast, posle niza vojničkih careva, pružala je nadu da će se u Rimu uspostaviti jedna prava dinastija; tako je Tacit svog brata Florijana postavio za pretorskog prefekta. 

Odmah nakon stupanja na presto, Tacit je krenuo na rajnsku granicu da bi zaustavio prodor Germana. Istovremeno, Goti su na severnim obalama Crnog mora, prodrli preko Kavkaza u Malu Aziju. Tacit je poslao svog brata Florijana protiv Germana, a sam se okrenuo protiv Gota. Obojica su bila uspešna u ratu. 

Iznenada, posle pobede nad Gotima, Tacit je umro. Sačuvane su dva opisa njegove smrti: po jednoj Tacit je bio ubijen, a po drugoj, stradao je od bolesti. Nasledio ga je njegov brat Florijan. 

Tacit je bio čovek ogromnog bogtatstva. Svu svoju imovinu je ostavio državi. Bio je prilično obrazovan i ponosno je tvrdio da vuče poreklo od velikog istoričara Tacita. Car je naredio da se delo njegovog pretka prepisuje i da bude dostupno u javnim bibliotekama.
201.

__NOTOC__
Godina **201.** (**[[rimske brojke|CCI]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Fabijana i Arija** (ili, rjeđe, **godina 954. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 201. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Lucije Anije Fabijan i Marko Nonije Arije Mucijan služe kao rimski konzuli.
* Osroena postaje prva država u historiji koja proglašava kršćanstvo svojom službenom religijom .
* novembar&mdash;Poplava u Edesi uništava kršćansku crkvu, pri čemu je poginulo 2.000 ljudi.

## Rođenja
* Rimski car Trajan Decije (u. 251)
* Cheng Wu, general kineske Kraljevine Wei
* Qiao Zhou, ministrar kineske Kraljevine Shu (u. 270)

## Smrti
* Moguća smrt Galena (v. 210)

## Reference
Diofant

**Diofant iz Aleksandrije** (živeo oko 250. ne), grčki matematičar; otkrio Diofantove jednačine.

Mada je bio istaknuti matematičar svog vremena, vrlo malo se zna o Diofantovom životu. Njegov rad je sačuvan u šest poglavlja Aritmetike koja su dospela do nas (sedam poglavlja je izgubljeno), koja je bila verovatno najstariji sistematski traktat o algebri.

Diofant se prvenstveno interesovao za teoriju brojeva i rešavanje jednačina i mnogo doprineo napretku algebre upotrebom simbola za veličine, matematičke operacije i odnose, pre toga su ove veličine bivale opisivane rečima.

Možda je najpoznatiji po svom otkriću Diofantovih jednačina, neodređenih jednačina s racionalnim koeficijentima za koje se traži racionalno rešenje.

Postoji zadatak koji kao rešenje daje broj Diofantovih godina, a to je upisano na njegovom grobu:

i rešenje daje broj Diofantovih godina, navodno 84.

## Vanjske veze
*
Lucije Anije Fabijan

**Lucije Anije Fabijan** (Lucius Annius Fabianus, kraj 2. i početak 3. vijeka) bio je rimski političar iz doba Severske dinastije. Bio je unuk istoimenog carskog konzula iz 141. godine. Služio je kao senator, a potom je godine 201. služio kao redovni konzul zajedno sa Markom Nonijem Arijem Mucijanom.

## Literatura
* *Prosopographia Imperii Romani*, A 644
Marko Nonije Arije Mucijan

**Marko Nonije Arije Mucijan** (*Marcus Nonnius Arrius Mucianus*, kraj 2. i početak 3. vijeka) bio je rimski političar iz doba Severske dinastije. Bio je rodom iz Verone i poticao iz porodice čiji su članovi vršili važne funkcije u doba cara Komoda. Godine 201. je služio kao redovni rimski konzul, a od 204. je bio član svećeničkog kolegija *[[Quindecimviri sacris faciundis]]* zaduženog za čuvanje Sibilskih knjiga. Bio je pokrovitelj javnih zgrada u rodnom gradu.

## Literatura
* PIR ² N 114 == Sources == *
Cheng Wu

**Cheng Wu** (201 - ?) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva koji je služio državu Cao Wei. Bio je sin znamenitog političara Cheng Yua. Cheng Wu je služio pod Xiahou Maom te branio teritoriju Cao Weija od invazije države Shu Han. Svom pretpostavljenom je predložio strategijom kojom se neprijateljski general Zhao Yun trebao uvući u klopku. Zhao se, međutim, uspio probiti iz obruča. Usprkos tog neuspjeha, Cheng Wu je u kasnijim godnama postao istaknuta ličnost na dvoru Cao Weija.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Qiao Zhou

**Qiao Zhou** (201–270) bio je kineski političar iz doba Tri kraljevstva koji je služio državu Shu. Kao adolescent je služio gospodara rata Liu Zhanga, da bi poslije služio Liu Beija, osnivača države Shu. S vremenom je došao na položaj ministra, a svoj uticaj zadržao sve do samog kraja postojanja države. Godine 263. je bio među ministrima koji je cara Liu Shana nagovorio da se pokori Deng Aiju, pobjedničkom vojskovođi države Wei, čime je država Shu prestala postojati.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Valerijan (car)

**Publije Licinije Valerijan** (rođen oko 200. godine - umro 260. godine), poznat kao Valerijan, bio je rimski car od 253. do 260. godine. Njegovo puno latinsko ime je glasilo IMPERATOR · CAESAR · PVBLIVS · LICINIVS · VALERIANVS · PIVS FELIX · INVICTVS · AVGVSTVS – na srpskom: "Car Cezar Publije Licinije Valerijan Pobožni Srećni Nepobedivi Avgust."

Za razliku od većine uzurpatora, tokom Krize III veka Valerijan je bio aristokrata iz porodice usko povezane sa Senatom. Iz braka sa Egnacijom Marinijanom Valerijan je imao dva sina Galijena i Valerijana Mlađeg.

238. godine Valerijan je postao *[[princeps Senatus|princeps senatus]]* a Gordijan I je upravo sa njim pregovarao da bude priznat za cara. 250. godine, tokom ratova Decija Trajana protiv Gota, Valerijan je ostao u Italiji i uspeo je da uguši pobunu koju je predvodio Licinijan. 251. godine, kada je Decije Trajan obnovio u punoj snazi položaj cenzora, Valerijan je bio izabran na ovu funkciju. Pod istim carem Valerijan je postao upravnik Norika i Recije, dve provincije na Rajni. U vreme Trebonijana Gala Valerijan je ostao na ovoj funkciji: car je čak zatražio pomoć u borbi protiv Emilijana 253. godine. Valerijan je krenuo prema jugu, ali bilo je kasno: Trebonijan Gal je već bio ubijen, a Emilijan je proglašen za cara. Tada su međutim Valerijana njegovi vojnici izvikali za cara. Kada je Valerijan sa vojskom stigao u Rim u septembru 253. Emilijana je vojska napustila i odmah ubila. Vojska je sada jedinstveno stala iza Valerijana, a Senat je to brzo prihvatio, radujući se što je konačno neko iz redova senatora izabran za rimskog cara.

Valerijan je prvo proglasio svog sina Galijena za savladara. U početku, gotovo sve evropske provincije su bile u rđavom stanju, a na Istoku, sasanidski Persijanci su osvojili Antiohiju; ubrzo je pala i Jermenija. Valerijan je otišao na Istok u rat, a Galijen je ostao na Zapadu da rešava mnoge unutrašnje probleme.
  

Do 257. godine, Valerijan je uspeo da povrati Antiohiju i povratio je Siriju pod rimsku kontrolu. Ali, već sledeće godine, Goti su opustošili Malu Aziju. Kasnije, 259. godine, Valerijan je otišao u Edesu. Došlo je do epidemije kuge, što je jako oslabilo rimsku odbranu. Zbog toga je Valerijan morao da zatraži mir od persijskog cara Šapura I. Kasnije, krajem 259. ili početkom 260. godine, Valerijan je izgubio bitku kod Edese, a sam je bio zarobljen. U zarobljeništvu je bio posebno ponižavan, klečeći je bio prinuđen da služi kao oslonac za Šapura kada je ovaj hteo da uzjaše na konja. Nakon što je umro Persijanci su njegovu kožu ispunili slamom i izložili je u glavnom hramu zoroastrizma u Ktesifonu.

Uprkos nekoliko pokušaja uzurpacije, Galijen je uspeo da sačuva presto sve dok nije bio ubijen 268. godine.

## Vanjske veze

* "Valerian and Gallienus", *De Imperatoribus Romanis*.
New International Encyclopedia

***New International Encyclopedia*** (doslovno: "Nova međunarodna enciklopedija") je bila američka enciklopedija koju je prvi put godine 1902. izdala kompanija Dodd, Mead and Company. Poticala je od *International Cyclopaedia* ("Međunarodne ciklopedije") (1884).

Originalno se sastojala od 17 tomova, ali je 1906. povećana na 20 tomova. Drugo izdanje iz 1914. je imalo 24 toma.

Godine 1926. je u Cambridgeu u državi Massachusetts štampan poseban dodatak u izdanju The University Press, koji između ostalog, sadrži i članak o Adolf Hitleru i njegovim aktivnostima u periodu od 1920. do 1924.

*New International Encyclopedia* je sadržavala brojne i raskošne ilustracije i geografske karte, a poseban je naglasak stavljen na biografije. U njenoj izradi je sudjelovalo oko 500 ljudi. Većina članaka koja se odnosi na biologiju je, međutim, danas zastarjela.

## Vanjske veze

* The New International Encyclopedia
Rani novi vijek

**Rani novi vijek** ili **rani moderni period** je izraz kojim se opisuje period svjetske historije koji uvjetno predstavlja početak Novog vijeka i koji se okvirno smješta između 1500. i 1800. godine. Njegov početak označava Kolumbovo otkriće Amerike, a kraj industrijska revolucija te građanske revolucije u zapadnoj Evropi.

## Povezano

* Doba otkrića
* Reformacija
* Prosvjetiteljstvo
* Naučna revolucija

## Vanjske veze
* Discussion of the medieval/modern transition from the introduction to the pioneering *[[Cambridge Modern History]]* (1902–1912)
* Society for Renaissance Studies 
* Early Modern Culture
Novo doba

**Novo doba** je izraz koji može značiti:
* Novi vijek, period svjetske historije koji slijedi srednji vijek;
* New Age, zajednički naziv za razne duhovne pokrete na Zapadu u drugoj polovici 20. vijeka;
* *[[Novo doba (novine)]]*, novine koje su izlazile u Splitu do 1944.
** *[[Novo doba (tjednik)]]*, tjednik desničarske orijentacije koji je izlazio u Splitu 1992. 
* * [[Novo doba (TV serija)]]*, hrvatska TV-serija iz 2002. godine
Novi vijek

**Novi vijek** (), rjeđe **moderna historija**, je naziv za historijsku epohu, odnosno period svjetske historije koji je slijedio srednji vijek, a čiji se početak tradicionalno smješta u 1492. godinu, odnosno vezuje za Kolumbovo otkriće Amerike. Dio historičara, pak, za početak novog vijeka uzima 1453. godinu, odnosno pad Carigrada. U svom najširem smislu se Novi vijek opisuje kao period koji traje do današnjeg dana.

U užem smislu se pod time podrazumijeva period koji je završio Oktobarskom revolucijom 1917. odnosno Prvim svjetskim ratom (1914–1918). Period koji ga slijedi se zove Najnovije doba ili savremena historija.

Novi vijek se ponekad dijeli i na dva perioda: rani novi vijek, koji je trajao od početka 16. do početka 18. vijeka, odnosno završio industrijskom revolucijom, te novi vijek u još užem smislu.

## Osnovne odlike
Novi vijek počinje otkrićima u oblasti nauke, tehnike, privrede i upoznavanja sopstvene planete. Nova tehnička otkrića kao što su pronalazak kompasa i durbina, ili izgradnja nove vrste brodova-karavela, omogućila su i ubrzala geografska otkrića.

## Značajni naučnici
Nauka u novom vijeku nije više pod direktnim uticajem crkve. Ističu se matematičari i astronomi Nikola Kopernik, Johan Kepler, Galileo Galilej i Đordano Bruno. Najpoznatiji filozofi su Rene Dekart i Frensis Bekon.

## Kultura
Razvija se kapitalizam čiji je nosilac građanska klasa. Broj pismenih ljudi povećava se zahvaljujući Johanu Gutenbergu koji je otkrio mašinu za štampanje. Arhivi za proučavanje historije novog vijeka su u Beču, Istanbulu, Veneciji i Vatikanu.
Najnovije doba

**Najnovije doba** (), **suvremena historija** () ili **suvremena epoha** () su nazivi kojim se opisuje posljednja velika epoha svjetske historije koja uključuje i sadašnjost.

Često se, u nastojanju da se održi dotadašnja tradicionalna trodioba pisane historije na Stari, srednji i Novi vijek najnovije doba označava tek kao pod-period Novog vijeka.

Za određivanje njenog početka se, ovisno o različitim okolnostima i ideološkom određenju, koristi niz različitih kriterija. Ovdje su navedeni neki od datuma:
* 1789 - Francuska revolucija; taj se datum najčešće koristi u Francuskoj, gdje je rani Novi vijek istovjetan sa Novim vijekom;
* 1917 - Oktobarska revolucija; uglavnom se koristi u Rusiji; također se koristio u bivšim komunističkim državama (uključujući SFRJ), s obzirom da se izraz *najnovije doba* nastojao uskladiti sa marksističkom doktrinom o socijalizmu kao najnovijoj društveno-ekonomskoj formaciji; sa druge strane se koristio i u njemačkoj historiografiji s obzirom da je koincidirao sa ulaskom SAD u prvi svjetski rat koji je postavio temelje bipolarnog svijeta u drugoj polovici 20. vijeka; 
* 1945 - završetak drugog svjetskog rata; uglavnom se koristi u Aziji gdje označava kraj kolonijalnih imperija i stvaranje niza novih država, nešto rjeđe u zapadnoj Evropi s obzirom da označava početak perioda mira, prosperiteta i društvenog progresa
* 1989 - Revolucije 1989, koje su označile kraj komunizma u Evropi, početak kraja SSSR i stvaranje niza novih nezavisnih država, odnosno globalnu hegemoniju SAD kao jedine svjetske supersile
* 2001 - napadi 11. septembra, koji su prema mišljenju nekih autora, označili početak kraja pax Americana i početak stvaranja multipolarnog svijeta

Postoji i shvaćanje da se za kriterij za određivanje "najnovijeg doba" ne može jasno fiksirati, odnosno da se njegov početak mijenja sa protokom vremena, odnosno sa odlascima i dolascima novih generacija koje imaju različita shvaćanja pojma "modernost" i "suvremenost". Tako npr. za generacije rođene iza 1960. izraz "najnovije doba" ne može označavati svijet u kome nije postojala televizija, dok generacije rođene iza 1980. taj izraz ne žele koristiti za svijet u kome nije bilo Interneta.
Fjord

**Fjord** je dugački morski rukavac sa tri strane okružen kopnom najčešće sa strmim padinama.

## Karakteristike
Tipične karakteristike fjorda su uzak rukavac, erodirano dno duboko ispod morske površine, strme padine kopna koje ga okružuje a koje se pružaju duboko pod more i izlaz na otvoreno more.

## Nastanak
Fjordovi su nastajali u ledeno doba kad su veliki ledenjaci, otapajući se putovali prema moru odnoseći zarobljene stijene i svojim abrazivnim djelovanjem dubili kopno. Takvim djelovanjem ledenjaka nastajali su čak do 800 metara duboki rukavci.

## Lokacije fjordova
### Zapadna Europska obala

* Farski otoci
* Norveška
* Island

### Novozelandska zapadna obala
* Fiordland, na jugozapadu Južnog otoka

### Sjevernoamerička zapadna obala
* Obala Britanske Kolumbije, Kanada
* Unutrašnjost Britanske Kolumbije bogata je brojnim fjordovskim jezerima
* Južna i zapadna obala Aljaske u SAD

### Zapadna obala Južne Amerike
* Jug Čilea

### Ostala ledenjačka područja
Fjordovi postoje i na nekim drugim ledenjačkim područjima kao na primjer:
* Europa 
** Irska (Jedini fjord u Irskoj je Killary Harbour u blizini Leenane, okrug Galway, na zapadnoj obali)
** Crna Gora (Jedini fjord u Crnoj Gori je Boka Kotorska)
** Škotska 
** Švedska
** Galicija, pokrajina u Španjolskoj
* Sjeverna Amerika
** Kanada: 
*** Južna i zapadna obala Newfoundlanda
*** Obala poluotoka Labrador
*** Posljednjih 100 km rijeke Saguenay u Quebecu
*** Arktički predjeli Kanade
** Sjedinjene Američke Države
*** Somes Sound u saveznoj državi Maine 
** Grenland
* Arktik
** Arktički otoci
* Antarktik

## Fjordovi rekorderi
Najduži fjordovi na svijetu su:
# Scoresby Sund na Grenlandu - 350 km
# Sognefjord u Norveškoj - 203 km
# Hardangerfjord u Norveškoj - 179 km
Kopno

**Kopno** čine delovi Zemlje koji nisu pokriveni oceanima ili drugim vodenim površinama. 

Površina Zemlje je 510.065.284 km2, od čega na kopno otpada 148.939.063 km2 (29 % ukupne površine), a ostalo na vodu. 

Najveći kontinent je Azija koja zauzima 44.309.978 km2 (30 % ukupne kopnene površine). Najveća država svijeta je Rusija koja zauzima oko 12 % površine kopna.

## Povezano
* Reljef
Obala

**Obalom** se nazivaju sva područja na kojima kopno dolazi u doticaj sa vodenim površinama.

## Vrste obale
Obala se prema vrsti vodene površine sa kojom kopno dolazi u doticaj dijeli na morsku, riječnu i jezersku obalu.

### Morska obala
Morska obala je područje na kojem kopno dolazi u doticaj sa morem. Morska obala može biti stjenovita, pješčana ili šljunčana. Također može biti ravna ili razvedena. Najrazvedenija obala Europe se nalazi u Norveškoj gdje su otapanjem brojnih ledenjaka u prošlosti nastali fjordovi, duboki, dugački i stjenoviti zaljevi.

Hrvatska sa svojih 1185 otoka, otočića, hridi i grebena ima drugu najrazvedeniju morsku obalu u Europi. Ukupna dužina Hrvatske obalne crte je 4398&nbsp;km. Od toga na otoke otpada 3 573&nbsp;km, na otočiće 717&nbsp;km, te na hridi i grebene 107&nbsp;km.

### Riječna obala
Riječna obala je ono područje na kojem se kopno dodiruje sa rijekama. Kao morske i riječna obala može biti stjenovita, pješčana ili šljunkovita ali i obrasla grmljem i stablima najčešće vrbe. Izgled riječne obale se mijenja pod stalnim abrazivnim djelovanjem rijeke koja protječe uz obalu. Riječna obala je pogodna za izgradnju naselja zbog blizine pitke vode, pa tako svi gradovi leže uz obale neke rijeke.

### Jezerska obala
Jezerska obala je područje na kojem kopno dolazi u doticaj sa jezerima. I jezerska obala poput riječne može biti stjenovita, pješčana, šljunčana ili obrasla šipražjem.

## Vanjske veze
Hrvatska obala i otoci
Scoresby Sund

**Scoresby Sund** (Grenlandski: *Kangertittivaq*) je najduži i najdublji fjord na svijetu koji se proteže 350 kilometara i doseže dubinu od 1500 metara na najdubljoj točci. Nalazi se na istočnoj obali otoka Grenland na 70.447972 N i 21.789562 W sa izlazom na Grenlandsko more. Osim svojom duljinom i dubinom fjord Scoresby Sund je zanimljiv i zbog toga što se u njegovom središtu nalazi Milne Land, treći po veličini otok obalnog područja Grenlanda. Jedino trajno naselje koje se nalazi u regiji blizu same morske granice fjorda je Ittoqqortoormiit.