Kajsija

**Kajsija** ili **marelica** (, ), takođe poznata po imenu „marelica“, je kontinentalna koštuničava voćka koja zajedno sa šljivama, bademima, breskvama, višnjama i trešnjama pripada rodu *[[Šljiva|Prunus]]* familije Rosaceae.

## Poreklo i status kajsije
Centar nastanka i prirodni areal ove vrste teško je definisati, usled rane domestifikacije (3 milenijum pne.). Kajsije najverovatnije potiču iz predela srednje Azije i severoistočne Kine, iz oblasti u blizini ruske granice. Moguće je da prirodni areal vrste obuhvata i Korejsko poluostrvo i Japan. Kajsija, iako to njeno botaničko ime sugeriše, ne potiče iz Jermenije. U Jermeniju su kajsije stigle posle 3000 godina, šireći se duž Puta svile. Odatle su je Rimljani, oko 70. godine pre nove ere, proširili po celoj Evropi.

Danas, divlje (nedomestifikovane) jedinke kajsije rastu u veoma malim grupama u Kini, Kazahstanu, Kirgiziji i Uzbekistanu. Usled male brojnosti ovih populacija, vrsta *Prunus armeniaca* smatra se ugroženom.

Uzgojene sorte kajsija raširene su širom planete. Najbolje uspeva u oblastima sa blagom, mediteranskom klimom, usled čega se u takvim oblastima intenzivno komercijalno uzgaja.

## Opis

Kajsija raste kao žbun ili nisko drvo, visoko 8–12 m, sa stablom prečnika do 40&nbsp;cm. Oblik krošnje je okrugao, ponekad pljosnat. Kora stabla je tamnosiva, uzdužno ispucala. Mlade grane i lisne drške su često crvenkaste boje. Listovi su ovalni, dugi 5–10&nbsp;cm, široki 5–8&nbsp;cm, sa špicastim vrhom, zaobljenom bazom i nazubljenom ivicom. Lisne drške su duge 2–4&nbsp;cm.

Cvetovi imaju kratku cvetnu dršku, pa često imaju izgled sedećih cvetova. Razvijaju se usamljeno ili u parovima, najčešće pre listanja biljke. Prečnik cveta je 2—4,5&nbsp;cm. Cvetna loža i čašični listići su dlakavi, krunični listići su bele do bledoružičaste boje, dugi 11–15&nbsp;mm. Kajsija je samooplodna, retko stranooplodna biljka (auto-inkompatibilni su na primer kultivari 'Riland' i 'Perfection'). Najvažniji oprašivač je pčela.

Plod je koštunica, podseća na malu breskvu, prečnika 1,5—2,5&nbsp;cm, žute do narandžaste boje, ponekad i crvene na strani izloženoj suncu. Jedno seme se nalazi unutar tvrde koštice. Diploidni broj hromozoma je 2n=16.

## Proizvodnja i upotreba
Prema statističkim podacima iz 2005. godine, najviše kajsija se proizvodi u Turskoj (390.000 tona godišnje), Iranu (285.000) i Italiji (232.000). U Srbiji postoji 1,7 miliona sadnica kajsije, a godišnja proizvodnja je oko 40.000 tona. Kajsije se obično prerađuju i prodaju kao sušene, dok se u Srbiji najviše koriste za proizvodnju sokova, džemova i kompota. Sem za potrebe ishrane stanovništva, kajsija se koristi kao dekorativna vrsta, a njeno drvo je visokih mehaničkih i dekorativnih kvaliteta.

U Srbiji se uzgajaju sledeće sorte kajsija:
* *Ambrozija* (S. Ambrogio), poreklom iz Italije
* *Breda*, poreklom iz Holandije
* *Domaća rana*, domaća sorta
* *[[Kečkemet]]ska ruža* (Kecskemeti rozsa), poreklom iz Mađarske
* *Krupna rana*, domaća sorta
* *Mađarska najbolja* (Ungarische Beste), poreklom iz Mađarske
* *Holubova* (Holubova Merunka), poreklom iz Čehoslovačke
* *Rakovski*, poreklom iz Austrije 
* *Crvena rana*, domaća sorta


Datoteka:Apricots_one_open.jpg|svež plod kajsije
Datoteka:Ab food 04.jpg|suve kajsije
Datoteka:Apricot seeds.jpg|semena kajsije

Hranljiva vrednost i sastav ploda menjaju se sušenjem ili termičkom obradom. U sastav ploda ulaze pojedini vitamini, kao i tanini. Jedinjenja poput pojedinih terpena (mircen, limonen, geraniol i dr.) i kiselina daju prijatnu aromu plodu. Najzastupljenija kiselina u plodovima kajsije je limunska kiselina.

Sem ploda, i seme kajsije se koristi u prehrambenoj industriji, najčešće kao zamena za seme badema. Od ovog semena se spravlja italijanski liker amareto, kao i amareti biskviti. Ulje iz semena kajsije se ponegde upotrebljava kao jestivo ulje. Semena sadrže cijanogene glikozide, koji oslobađaju cijanid, usled čega su otrovna ako se upotrebljavaju u većim količinama.

## Reference

## Vanjske veze

* kajsija u bazi podataka: USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland.
* II International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* III International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* IV International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* V International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* VII International Symposium on Apricot Culture and Decline
* VIII International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* IX International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* X International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* XI International Symposium on Apricot Culture and Decline 
* XII International Symposium on Apricot Culture and Decline