open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lejf Erikson

**Lejf Erikson** (staroislandski: *Leifr Eiríksson*) je bio Viking, sin Erika Crvenog (Eiríkr rauði), norveškog prognanika koji je bio sin drugog norveškog prognanika Bordvalda Asvaldsona, Þorvaldr Ásvaldsson. Njegova majka se zvala Þjoðhildr. Njegov otac je osnovao dvije norveške kolonije, Zapadno naselje i Istočno naselje na Grenlandu.

Tokom boravka u Norveškoj, Lejf je preobraćen u hrišćanstvo (kao i mnogi norvežani u tom vremenu). Kada se vratio na Grenland kupio je brod Bjarni Herlofsona i odlučio da istraži ostrvo koje je Bjarni otkrio.

Grenlandska saga kaže da je Lejf odlučio oko 1000. godine da slijedi Bjarnijev put u suprotnom smjeru. Prvo kopno koje je otkrio je bilo pokriveno ravnim stjenama (islandski:hellur). Po tome ga je nazvao Helulland (zemlja ravnih stijena), pretpostavlja se da je to vjerovatno današnji Baffinov otok. Nakon toga je došao do kopna koje je bilo ravno i šumovito, sa bijelim pješčanim plažama, koje je nazvao Markland (zemlja šume), što je vjerovatno današnji Labrador. Kada je opet naišao na kopno Lejf i njegovi ljudi su se iskrcali i napravili naselje. Otkrili su da je zemlja veoma prijetna sa puno ribe u rijeci i blagom klimom. Lejf je zemlji dao ime Vinland.

Na povratku Lejf je spasao norveškog prognanika koji mu je dao nadimak Lajf Sretni (staronorveški "Leifr hinn heppni").

Postoje dileme o lokaciji Lajfovog Vinlanda i do danas nije razjašnjeno o kom ostrvu se zapravo radilo.

Druga saga, Saga o Eriku Crvenom, govori da je zapravo Lejf otkrio američko kopno, ali se danas Grenlandska saga smatra za vjerodostojniju.

## Vanjske veze
# Rekonstruisani '''portret''' Lejfa Eriksona od Marka Bekera.
## Vanjske veze
Mononom

**Mononom** (lat.), jednočlani algebarski izraz, tj. izraz čiji dijelovi nisu vezani s plus (+) i/ili s minus (-), monom. *([[Izvori#Vujaklija|Vujaklija]])*

Usp. binom, trinom, kvadrinom, polinom
Jacques Cartier

**Žak Kartije** (Jacques Cartier; Saint-Malo, 31. decembar, 1491. – 1. septembar 1557) bio je francuski moreplovac i istraživač koji je poznat po tome što je tražeći morski prolaz prema zapadu, 1535. oplovio rijeku Saint Lawrence do brzaka Lachine (ispod današnjeg Montreala) i istražio Zaljev Saint Lawrence. Na osnovu njegovih istraživanja Kanade, zapravo Québeca, Kanada je postala Francuska kolonija. 

Kralj Francuske Franjo I. ga je izabrao da nađe "*certaines îles et pays où l'on dit qu'il se doit trouver grande quantité d'or et autres riches choses*" ("neke otoke i zemlje gdje navodno postoji mnogo zlata i drugih bogatstva"). 1534. godine počinje putovanje kako bi našao zapadni put do Azije. Istraživao je djelove današnjeg Newfoundlanda (počevši 10. svibnja te godine) i Kanadsko primorje. Kad je saznao o rijeci prema zapadu (rijeka Svetog Lovre), mislio je da bi to mogao biti Sjeverozapadni prolaz. Iskrcao se je prvi put na današnjem Gaspéu (Québec), gdje je postavio križ i objavio da to područje pripada Francuskoj. Onda je nastavio (brodom) do grada Québeca, tada poznat kao Stadacona. Tokom putovanja oteo je dva sina poglavara Donnacona, Domagaya i Taignoagnya, i vratio ih je sa sobom u Europu.

Cartier je počeo drugo putovanje 19. svibnja slijedeće godine s 3 broda, 110 ljudi i otetim dječacima (koji bi bili vraćeni poglavaru). Putovao je uzvodno do huronskog sela Stadacona i iroquoiskog sela Hochelaga (Montréal) i stigao je 2. listopada 1535. Čuo je o zemlji Saguenay koja je trebala biti puna zlata i drugih bogatstva.

23. svibnja 1541. otišao je iz St-Maloa na svoje treće putovanje. Ovaj put je tražio Saguenay, ali nije uspio prijeći Hochelagu. Nakon zime koju je proveo u Kanadi, vratio se u Francusku 1542. Mnogi mornari su umrli od skorbuta kad se brod zaglavio u ledu bez posebne hrane. Cartier je morao pitati Indijance za njihove običajne lijekove, koje su mu dali. Cartier je proveo ostatak života u Saint-Malou, u kući u blizini grada.
Francis Drake

Viceadmiral sir **Francis Drake** (c. 1540 – 28. januar, 1596) je bio engleski gusar, trgovac robljem, navigator, pomorski junak, političar i građevinski inženjer u elizabetanskom dobu.

Rođen je u Devonu u Engleskoj.

Proslavio se kao hrabri moreplovac i krstario je vodama Karipskog mora u potrazi za španjolskim brodovima koji su prevozili blago oteto od srednjoameričkih indijanaca. 1577. s brodom *Pelican* koji je kasnije preimenovan u *[[Golden Hind]]* (engleski *Zlatna košuta*) krenuo je pljačkati španjolska naselja na zapadnoj obali Južne Amerike gdje Španjolci nisu očekivali napade. Prošavši kroz Magellanov prolaz zaplovio je na sjever i opljačkao je naselje Guatulco na zapadnoj obali srednje Amerike. U blizini Lime je napao i opljačkao španjolski ratni brod *Cacafuego* koji je prevozio blago te zatim zarobio još nekoliko brodova. Zaustavio se nedaleko od današnjeg 'San Francisca radi popravka brodova. To područje je nazvao *Novi Albion* (latinski Nova Engleska) i proglasio ga engleskim teritorijem. U srpnju 1579. je zaplovio preko Tihog oceana i stigao na Začinske (Molučke) otoke. Ondje je ukrcao 6 tona začina ali blizu Celebesa *Golden Hind* se nasukao i da bi olakšali brod morali su baciti većinu začina. Preplovivši Indijski ocean uzeli su svježe zalihe nedaleko mjesta gdje se danas nalazi grad Durban u jugoistočnoj Africi. Vratili su se u Englesku u rujnu 1580. sa španjolskim blagom vrijednim 500 000 funti. Drake je time postao prvi Englez koji je oplovio Zemlju.

Odlukom kraljice Elizabete I proglašen je vitezom. Kada je 1588. Engleskoj zaprijetila invazija od strane Španjolaca Drake je imenovan zamjenikom zapovjednika engleske flote. Unatoč velikoj snazi od 130 brodova (među kojima su bila i 33 broda iz hrvatskog grada Dubrovnika), španjolska Nepobjediva armada je bila potpuno poražena od slabije engleske flote. Nakon poraza Armade Drake je zapao u nemilost kraljice zbog svojih političkih protivnika na engleskom dvoru.

Umro je od groznice predvodeći još jednu gusarsku ekspediciju protiv Španjolaca u Srednjoj Americi koja mu je trebala vratiti nekadašnju slavu. Njegovo tijelo je u olovnom kovčegu položeno na dno Karipskog mora.

## Vanjske veze
* http://www.royal-navy.mod.uk/static/content/3525.html  Vice Admiral Sir Francis Drake c1540-1596
* Oliver Seeler's website "Sir Francis Drake"
* Francis Drake 
* Mission to rescue Drake's body
Hernán Cortés

**Hernan Kortez** (šp: *Hernán Cortés*) (rođen u Medeljinu 1485., umro 2.12., 1547, bio je poznat kao **Hernando** ili **Fernando Kortez**, a tokom svog života sva svoja pisma je potpisivao sa **Fernan Kortez**). Hernan Kortez je bio pustolov i konkvistador koji je osvojio državu Asteka, tj. današnji Meksiko za Španiju.

Sa četrnaest godina Hernan Kortez je upisao stidij prava, ali ubrzo od toga odustaje i odlazi na ostrvo San Domingo, danas Haiti. Bio je u španskoj vojsci tokom osvajanja Kube 1511. godine. Za zasluge je bogato nagrađen.

Kada su se dvojica pustolova vratila iz ekspedicije u Jukatanu, u jugoistočnom Meksiku, sa pričama o basnoslovnom bogatstvu Indijanaca u jednoj udaljenijoj zemlji, bogatstvu naročito u zlatu, Kortez je rasprodao svoje imanje da bi kupio brod i opremio ekspediciju čiji je formalni cilj bio uspostavljanje trgovinskih veza. Tadašnji guverner Kube odobrio je Kortezov poduhvat.

Na put je Kortez krenu 18. februara 1519. godine. Pratili su ga 506 vojnika, stotinak mornara. Imao je šesnaest konja i nekoliko topova. Kortez se prvo iskrcao na obalu Jukatana i tamo osnovao grad Verakruz. Lokalno stanovništvo ga je dočekalo sa darovima, hranom i zlatom. Indijanci su mu rekli da se njihov vladar nalazi u gradu Tenohtitlan, današnjem Meksiku. Ubrzo je stiglo izaslanstvo actečkog vladara Montezume.

Kortez se brzo shvatio da ga Asteci smatraju bogom Kveclkoatlom.

Na spomeniku junačkoj obrani Tlatelolca, danas dijela Ciudad de Méxica gdje je astečka vojska napokon podlegla španjolskoj sili, stoji natpis idućeg sadržaja. *13. kolovoza 1521. pao je Tlatelolco kojeg je junački branio Cuahtemoc, u ruke Hernánu Cortésu. Nije to bio ni poraz ni pobjeda. Bilo je to bolno rođenje naroda mješanaca koji tvori današnji Meksiko*.

## Reference

## Vanjske veze

* Hernando Cortes on the Web  – web directory with thumbnail galleries
* Catholic Encyclopedia (1911)
* Conquistadors, with Michael Wood – website for 2001 PBS documentary
Edmund Hillary

Ser **Edmund Persival Hilari** (rođen 20. jula, 1919., umro 11. januara 2008.) je novozelandski alpinista i istraživač, najpoznatiji po tome da se prvi uspešno popeo na Mont Everest. Dostigao je 8850 metara visoki vrh 29. maja 1953. godine zajedno sa Tenzing Norgayem, pripadnikom Šerpa naroda. Edmund je jedini živi novozelanđanin koji se pojavljuje na novčanici.

Rođen u Taukauu (južno od Oklanda), Hilari je pohađao Oklandsku gimnaziju. Put do škole je bio preko 2 sata dug u oba smera i to vreme je proveo čitajući. Kako je rastao, bio je manji od svojih vršnjaka i veoma stidljiv, pa je našao utočište u svojim knjigama i sanjarenjima o životu ispunjenim avanturama. Sa 16 godina, razvilo se njegovo interesovanje za alpinizam tokom školske ekskurzije do Raupehua. Otkrio je da je njegovo tanko i nespretno telo fizički jako i da ima veću izdržljivost od mnogih njegovih drugova.

Tokom Drugog svetskog rata bio je navigator u Kraljevskom Novozelandskom Vazduhoplovstvu (RNZAF). Bio je deo neuspešne novozelandske ekspedicije na Mont Everest 1951. godine pre nego što se pridružio uspešnoj britanskoj 1953. godine. Osvojio je i još 10 vrhova na Himalajama tokom sledećih poseta 1956, 1960-61. i 1963-65. godine. Takođe je došao do Južnog Pola, kao dioo Britanske Komonvelt Transantarktičke Ekspedicije 4. januara 1958. godine.

Posvetio je dobar deo života pomaganju Šerpa narodu iz Nepala pomoću organizacije *Himalayan Trust* koju je osnovao i kojoj je pridao dosta vremena i energije. Kroz svoje napore uspeo je da sagradi puno škola i bolnica u ovom udaljenom regionu Himalaja. Izjavio je da je za njega ovo najvažnije dostignuće. On je takođe Časni Predsednik Američke Fondacije Himalaja, američke neprofitne organizacije koja takođe pomaže da se poboljša ekološko i životno stanje u Himalajama.

Kako bi obeležila pedesetogodišnjicu prvog uspešnog osvajanja Everesta, nepalska vlada je dodelila časno državljanstvo Ser Edmundu na proslavi zlatnog jubileja u glavnom gradu, Katmanduu. Ser Edmund je prvi strani državljanin da primi takvu privilegiju od strane Nepala.

## Vanjske veze

* ''NZEdge'' biografija 
* ''NZ Geographic'' profil
* ''Himalayan Trust'' britanski sajt
* Američka Fondacija Himalaja 
* Academy of Achievement strana
Tenzing Norgay

**Tenzing Norgay** je nepalski Sherpa, (15. svibnja 1914, (vjerojatno) samostan Ghang La, Tibet, - 9. svibnja 1986, Darjeeling, Indija). Zajedno s Edmunda Percivalom Hillaryjem, 29. svibnja 1953 prvi put je osvojio vrh Mount Everesta. Kraljica Elizabeta II. ga je odlikovala sa najvišim državnim odlikovanjem - Medaljom kralja Džordža (*George Medal*).

Tenzing Norgay rođen je kao jedanaesto dijete u pastirskom naselju hodočasničkog središta tibetantske regije Kharta. Sa sedam godina doživio je susret s britanskim alpinistom Georgeom Malloryjem koji je 1921. godine istraživao sjevernu stranu Everesta. To ga je uvelo u planinarstvo.

Tridesetih godina Tenzing se s roditeljima zatekao u središtu zemlje Šerpa Khumbuu. Radio je kao najamni radnik za imućniju porodicu i bio često izložen etničkoj diskriminaciji. Oženio se sa Dawa Phuti, sa kojom se preselio u Darjeeling. U to doba Nepal je bio izolovano kraljevstvo, a Darjeeling se pretvarao u regrutacioni centar Mount Everesta. Ekspedicije koje su se spremala u penjanje na Everest bile su u potrazi za nosačima, ali su Tenzinga odbijali jer je bio Bhote (tibetanac). Ista priča se ponavljala nrkoliko puta.

Prvo angažovanje imao je kod Erica Shiptona 1935. god. koji je tada vodio Britansku pripremnu ekspediciju na Mount Everest. Izgubivši ženu i sina Tenzing se potpuno okrenuo penjanju, gradeći dobru reputaciju koja mu je otvarala nove poslove. Bio je član još tri britanske, jedne kanadske i jedne švicarske ekspedicije.

## Mount Everest
Godine 1953. dobio je ponudu za sirdara (šef svih radnika na planini) Britanske ekspedicije na Mount Everest 1953. koju je vodio John Hunt. To je bila njegova sedma ekspedicija, na kojoj je upoznao Edmunda Hillarya. Prva naveza došla je na 100 m. od vrha i vratila se zbog problema sa kisikom. Dva dana kasnije pošla je druga naveza, Edmund Hillary and Tenzing Norgay. Zajedničkim snagama i međusobnim pomaganjem uspešno su prešli poznatu Hillaryjevu stepenicu koju Šerpe nazivaju Tenzingova leđa. U 11,30 sati, 29. maja, 1953. godine, njih dvojica, kao prvi ljudi na svijetu stali su istovremeno na vrh Mount Everesta. Tokom uspona na Everest Tenzing je spasio Edmundu život što je još više učvrstilo njihovo prijateljstvo.

Tih godina počeo se predstavljati kao Šerpa, i potpuno se asimilirao. Nije se želio izjasniti kao Tibetanac – Bhota, jer su tada Kinezi preuzeli kontrolu nad Tibetom. Nakon osvajanja Everesta osnovao je Himalajski alpinistički institut u Darjeelingu, gde se podučavaju svi domaći alpinisti bez obzira na njihovu narodnost.

## Privatno
Njegova prva žena Dawa Phuti rodila mu je sina i dvije kžerke. Žena i sin su mu umrli.

Norgayeva druga žena bila je Ang Lahmu, rođaka prve žene. Nisu imali djece, ali je Ang podizala kćerke iz prvog braka.  Kćerka Pem Pem rodila je sina Tashi Tenzinga, koji se takođe penjao na Everest u tri navrata. Druga kćerka Nima se udala za filipinskog grafičkog dizajnera.

Još dok mu je druga žena bila živa oženio se treći put sa Dakku, što je uobičajeno kod Šerpa.

Tenzing Norgay umro je 9. maja, 1986. godine u 71. godini života.

## Reference
Abel Tasman

**Abel Janszoon Tasman** (Lutjegast, 1603. - Batavia, Java, 10. oktobar 1659.), holandski istraživač i moreplovac. 

Rođen je u Lutjegastu, selu u pokrajini Groningen. Poznat po svojim putovanjima 1642. i 1644, u službi holandskog istočnoindijskog društva. Njegova ekspedicija je činila prve Evropljane koji su došli do ostrva Van Diemenove zemlje (danas Tasmanija i Novi Zeland). Zaslužan je za izradu geografskih mapa značajnih dijelova Australije. 

Kao i kod drugih istraživača, Tasmanu u čast su imenovana mnoga mjesta. To su:
* ostrvo Tasmanija
* poluostrvo Tasman
* Tasmanov most
* Tasmanova autocesta
* trajekt Abel Tasman
* Tasmanovo more
* na Novom Zelandu, Tasmanov ledenjak i Nacionalni park Abel Tasman

## Vanjske veze

* Prijepis paira o Tasmanovim putovanjima, pročitanog Kraljevskom društvu Tasmanije 1895.
Braća Wright

**Braća Wright**; **[[Braća Wright|Orville Wright]]** (rođen 19. avgusta 1871. u Dayton, Ohio; umro 30. januara 1948.) i **[[Braća Wright|Wilbur Wright]]** (rođen 16. aprila 1867. u Melville, Indiana; umro 30. maja 1912. u Dayton, Ohio) su bili pronalazači prvog motornog aviona. Takođe su bili prvi koji su uspješno izveli prvi kontrolisani avionski let.

## Otkriće aviona
### Prvi letovi
Braća Wright su bili prvi ljudi koji su 17. prosinca 1903. godine uspjeli poletjeti sa svojim avionom Flyer I preletjevši 37 metara. Let je trajao samo 12 sekundi. Sljedeće dvije godine letjeli su u blizini Daytona 105 puta i tako prikupili nova iskustva. Brzo su odustali od ležeći položaja upravljanja i ugradili sjedište pored motora.

Orville uspijeva 20.rujna 1905. godine izvesti prvi kružni let spustivši se na mjesto uzlijetanja, a 1. prosinca Wilbur leti s putnicima. Unatoč svemu njihov prvi javni let radi loših vremenskih prilika završava nakon par "skokova" aviona . Američki novinari proglašavaju ih lažljivom braćom, a njihov avion utopijom.

### Avion - letjelica budućnosti

U to su vrijeme mnogi graditelji u Francuskoj pokušavali napraviti avion. Svi su oni čuli za braću Wright i željeli su doznati što više o smještaju kormila, motora i obliku krila, ali su to braća Wright vješto skrivala.

Braća Wright 9. listopada 1905. godine šalju pismo poznatom francuskom graditelju aviona Ferdinandu Feberu u kojem nude ugovor za sklapanje aviona sposobnih za letove od 40 km i avione koji mogu prevoziti putnike. Wilbur brodom, u velikim sanducima donosi avion u Francusku 1908. godine, sastavlja ga i unatoč velikom zanimanju radi samo pokusne, kratke letove ne poželjevši otkriti njegove prave mogućnosti. Wilbur je 21. rujna 1908. godine prekinuo ponovna pisanja o „lažljivoj braći“ zadržavši se u zraku 1 sat, 31 minutu i 25 sekundi. Radio je krugove i "osmice" iznad glava zaprepaštenih gledalaca. Rekordi su se nizali, prešao je 66,6 km i postigao za tada nevjerojatnu brzinu od 60 km/h. Da bi otklonio sve sumnje 31. prosinca 1908. godine između krila je dao ugraditi barograf. Nakon slijetanja očitane vrijednosti bile su: trajanje leta- 2 sata, 43 minute i 24 sekunde; maksimalna visina 115 metara; prevaljen put 124,7 kilometara. Avion, zrakoplov teži od zraka napokon je dobio bitku nad zrakoplovima lakšim od zraka.

Već 1909. godine Wilbur Wright otvara u južnoj Francuskoj pilotsku školu u koju dolaze učenici iz svih krajeva Europe a visoka tehnička škola u Můnchenu dodjeljuje braći Wilburu i Orvilleu naslov počasnog doktora.

## Reference
Willem Barentz

**Vilem Barenc** (; je rođen oko 1550. godine u Terschelling, u Holandiji; a umro je 20. juna 1597 Nova Zemlja, Rusija) je bio holandski istraživač i jedan od prvih u istraživanju severa.

1594. je napustio Amsterdam sa dva broda tražeći vodeni put preko severa ka istočnoj Aziji. Došao je do zapadne obale Nove Zemlje, krećući se severno od nje, ali je konačno bio primoran da se vrati zbog vremenskih uslova.

Iste godine, vodio je ekspediciju od sedam brodova, sa kojom je uspeo da stigne u područje između sibirske obale i ostrva Vajgač, ali je bilo prekasno da nađu otvoreno more. Njegovo treće putovanje je takođe bilo neuspešno i okončalo se njegovom smrću. Na tu ekdpediciju krenuo je sa dva broda, pod vodstvom kapetana Jan Rijp i Jacob van Heemskerk. Brodovi su plovili razdvojeno. Na ovom putovanju otkrili su Medveđe ostrvo i Svalbard (*poznato kao Spicbergen*), gde su bili razdvojeni. Barencov brod, pod vodstvom kapetana Jacob van Heemskerk, je bio zarobljen ledom posle povratka iz Nove Zemlje, pa je posada bila primorana da prezimi na Novoj Zemlji. Brod su rastavili i od njega napravili kuću. Brod je bio pod ledom do početka 1597. kada su, 13. juna, krenuli u dva mala čamca zapadno. Brod Jana Rijpa ih je pokupio kod poluostrva Kola, blizu Murmanska. Ali je Barenc umro 20. juna. 

Priča o strašnom putovanju i provedenoj zimi na Novoj Zemlji objavljena je kao dnevnik brodskog stolara, *Gerrit de Veer*, koji je bio prva osoba koja je posmatrala atosferski fenomen poznatiji kao *efekt Nove Zemlje*.

Barencova kuća je 1871. godine pronađena na ostrvu u nedirntom stanju, sa mnogo alata koji su sačuvani u muzeju u Hagu. Takođe, 1875. je pronađen deo njegovog originalnog dnevnika.

Barencovo more i Barencov region su nazvani po njemu.
Nadan

**Nadan**, muško ime izvedeno iz korijena *nad-ati se* ili skraćivanjem imena Nadimir / Nadomir odn. Nadislav / Nadoslav. Postoji i žensko ime **Nadana**.

## Izvedenice
*[[Izvori#Šimundić|Šimundić]]* za to ime donosi ove izvedenice: Nadanko; Nace, Naco, Nacko; Nada, Nade, Nado, Natka, Natko, Natkica.

## Značajne osobe
Od poznatih osoba to ime nosi hrvatski političar i privrednik Nadan Vidošević, zbog lijepog izgleda omiljen među ženama.

## Toponimi
U Omanu i Vijetnamu postoji i toponim **Nadan**.
Hans Christian Ørsted

**Hans Christian Ørsted** (Rudkobing, 14.8. 1777 &ndash; Kopenhagen, 9.3. 1851) je danski fizičar i hemičar. 1820. godine je otkrio vezu između elektriciteta i magnetizma u vrlo jednostavnom eksperimentu. On je pokazao da provodnik struje može da otkloni kazaljku magnetiziranog kompasa. Oersted nije imao neko zadovoljavajuće objašnjenje za ovaj fenomen, niti je pokušao da predstavi fenomen u matematičkom okviru.

Oersted nije bio prva osoba koja je otkrila vezu između elektriciteta i magnetizma. Osamnaest godina prije njega italijanski naučnik Gian Domenico Romagnosi je došao do iste spoznaje. Njegovo otkriće je objavljeno 1802. godine u italijanskim novinama, ali naučni krugovi to nisu zapazili.

1825. godine Oersted je dao značajan doprinos hemiji napravivši aluminij.

CGS mjera za magnetnu indukciju (Oersted) je po njemu dobila ime, kako bi se obilježio njegov doprinos elektromagnetizmu.

## Povezano
* James Clerk Maxwell
* Fizika
Carolus Linnaeus

**Karl fon Line**/**Carolus Linnaeus** (23. maj 1707. – 10. januar 1778.) je bio švedski botaničar i ljekar.

Linné je jedan od najvećih deskriptivnih botaničara svih vremena. Stvorio je osnovu botaničke nomenklature, uvevši binarnu nomenklaturu, tako da svaka biljka ima dva imena - roda i vrste (latinsko dvoimeno nazivlje). Linnéov sustav biljaka održao se do našega doba. Njegov sustav imenovanja primjenjuje se i na životinje.

Linné je poznat kao otac suvremene taksonomije, a smatra se i jednim od začetnika ekologije.

## Napomene


## Vanjske veze

* Biography at the Department of Systematic Botany, University of Uppsala
* Biography at The Linnean Society of London
* Biography from the University of California Museum of Paleontology
* The Linnean Correspondence
* Carl Linneaus featured on the 100 Swedish Krona banknote. 
* Linnean Herbarium
* The Linnæus Tercentenary celebration 
* IK Foundation & Company Linnaeus Project 
* The Linnaean Dissertations 
* The Linnean Collections
Karl Benz

**Karl Friedrich Benz** (25. novembra, 1844. - 4. aprila, 1929.) Smatra se da je Benz jedan od izumitelja (zajedno sa savremenikom Gottlieb Daimlerom) benzinsko-pokretnih automobila.

Rođen u Muhlburgu (danas dio Karlsruhe), Baden, Njemačka, školovan je u Karlsruhe gramatičkoj školi i Karlsruhe Politehničkoj školi. Uspostavio je svoju prvu kompaniju, za snabdijevanje sredstva za izgradnju, 1871. godine. Oženio se sa Berthom Ringer 1872. godine, i zajedno su imalo petero djece.

Benz je započeo Benz & Co. 1883. godine u Mannheimu za proizvodnju industrijskih mašina. Tu je izumio i patentirao razne vrste strojeva. Kasnije je saznao o Gottlieb Daimleru, koji je u ta doba radio na kolima sa četvero tačaka. Zbog Daimlera Karl je počeo da pravi svoj *motorwagen* sa posebnim strojem. Benz je ne samo izumio svoj stroj, koji je bio jednocilindrični, hlađen vodom, 958&nbsp;cm³, i 0.75&nbsp;hp (560 W), nego je također napravio cijela kola. Sa tri tačka, kola je prvo vozila njegova žena Bertha Benz kroz Mannheim 1885. godine.

29. januara, 1886. godine dobio je patent za kola (DRP 37435) i u julu je predstavio svijetu prvi benzinsko-pokretni automobil. 1903. godine Benz odustaje od Benz & Co. i postaje penzioner, ali zadržava mjesto na nadzornom odboru sve do njegove smrti. Benz i Daimler firme su se kasnije ujedinjene da bi se stvorila Daimler-Benz firma 1926. godine - automobili te kompanije su otada poznati kao Mercedes-Benz. Umro je 1929. godine u Ladenbergu.

Po njemu je nazvan benzin.

## Galerija

Datoteka:Werkstatt Carl Benz.png|Radionica Karla Benza u Mannheimu (Njemačka)
Datoteka:Benz Patent Motorwagen 1886 (Replica).jpg|Replika Benzovog patentiranog "Motorwagena" sagrađenog 1885. godine
Datoteka:Benz Patent Motorwagen Engine.jpg|Motor Benzovog vozila
Datoteka:Karl Benz Führerschein.jpg|Prva vozačka dozvola na svijetu, izdata Karlu Benzu 1. augusta 1888. godine 
Datoteka:Automuseum Dr Carl Benz.jpg|Automuzej Dr. Karla Benza u Ladenburgu (Njemačka)
Datoteka:Patentmotorwagen mit Karl und Bertha Benz.jpg|Karl i Bertha Benz
Datoteka:berthabenzmemorialrouteschild.jpg|Službeni znak Rute u spomen Berthe Benz, kojom se obilježava prvo putovanje na dugu razdaljinu na svijetu u Benzovom vozilu 1888. godine 
Datoteka:WslErsteTanke.jpg|Prva stanica za gorivo na svijetu, gradska farmacija u Wieslochu (Njemačka) 


## Vanjske veze

* Automuzej Dr. Karla Benza, Ladenburg (Heidelberg)
* Ruta u spomen Berthe Benz
Ole Rømer

**Ole Christensen Rømer** (25. rujna 1644., Århus – 19. rujna 1710., Copenhagen) je bio danski astronom koji je 1676. prvi izmjerio brzinu svjetlosti.

Poznat je i po izumu Rømerove temperaturne ljestvice.

## Astronomska metoda mjerenja brzine svjetlosti
Ole Rømer je 1675. ustanovio da trenuci opažanja okultacija (kad se nebesko tijelo, gledano sa Zemlje, skriva iza drugog) Jupiterovih satelita (primjer je Io) ovise o brzini širenja svjetlosti. Do tada se smatralo da se svjetlost prenosi s beskonačnom brzinom. Kada se Zemlja nalazi u položaju 1. (vidi sliku dolje), promatrač nalazi da do okultacija dolazi u jednakim vremenskim razmacima, tada se Zemlja niti približava niti udaljava od Jupitera. U položaju 2. Zemlja se udaljava od Jupitera, a promatrač nalazi da trenuci okultacije kasne. Razlog je u tome što je svjetlosti potrebno dodatno vrijeme da prevali povećanu udaljenost do Zemlje. Zamislimo da smo najprije promatrali okultacije u položaju 1., te da smo se premjestili zajedno sa Zemljom u položaj 3., a da putem nismo promatrali okultacije! Znajući u kojim su se razmacima vremena okultacije pojavljivale u položaju 1., predvidjeli bismo vrijeme okultacije kada se nađemo u položaju 3. No do nje ne bi dolazilo još toliko vremena koliko je svjetlosti potrebno da prevali udaljenost od položaja Zemlje 1. do položaja Zemlje 3, a to je duljina 2*a*. Rømer je izmjerio da ukupno kašnjenje iznosi oko *t* = 1 000 sekundi. Za brzinu svjetlosti izlazi:

: c = \frac{2a}{t} \!
gdje je: *c* – brzina svjetlosti, *a* – udaljenost Zemlje od Sunca, *t* – vrijeme kašnjenja svjetlosti.

Brojčana vrijednost brzine svjetlosti izravno ovisi o točnosti s kojom je poznata srednja udaljenost do Sunca (u ono vrijeme poznata kao 140 milijuna kilometara). Zapazimo da omjer brzine svjetlosti i brzine Zemlje ne ovisi o srednjoj udaljenosti do Sunca. Naime, kako je brzina gibanja Zemlje po stazi jednaka *v = 2aπ / Z*, gdje je *Z* siderička godina, to je:

: \frac{c}{v} \,=\, \frac{Z}{t\cdot\pi} \!

gdje je: *c* – brzina svjetlosti, *v* = brzina gibanja Zemlje, *a* – udaljenost Zemlje od Sunca, *Z* - siderička godina Zemlje, *π* = 3.14, *t* – vrijeme kašnjenja svjetlosti.

Rømer je vršio mjerenja oko 8 godina i omjer *c : v* je izašao oko 7600. Današnje vrijednosti su 299 792 km/s : 29.8&nbsp;km/s ≈ 10,100. Ustvari Rømer nije napravio nikakav proračun i nije procijenio brzinu svjetlosti. Na osnovu njegovih mjerenja to je obavio Christiaan Huygens i on je dobio za oko 25% manju vrijednost nego što su današnja mjerenja. Značajno je da je Rømer dokazao da je **brzina svjetlosti konačna**. Njegovi rezultati nisu u početku prihvaćeni sve dok James Bradley 1727. nije otkrio aberaciju svjetlosti. 1809. francuski astronom Jean Baptiste Joseph Delambre je ponovio Rømerova mjerenja, koja su tada obavljena s mnogo točnijim mjernim instrumentima i dobio za brzinu svjetlosti oko 300 000&nbsp;km/s. On je ustvari izmjerio da svjetlost putuje sa Sunca do Zemlje 8 minuta i 12 sekundi (stvarna vrijednost je 8 minuta i 19 sekundi).

## Reference
Niels Bohr

**Niels Hendrik David Bohr** (7.10. 1885. - 18.11. 1962.) je danski fizičar poznat po otkriću kvantne mehanike.

Završio je univerzitet i doktorirao u Kopenhagenu, a zatim je 1911. godine otišao u Mančester. Tamo je sa Ernestom Raderfordom izučavao strukturu atoma. Posle pet godina rada u Engleskoj, vraća se u Kopenhagen i postaje direktor danskog Instituta za teorijsku fiziku. Godine 1922. dobio je Nobelovu nagradu za fiziku. Potom je niz godina izučavao nuklearnu fiziku, a od 1939. godine posebno je proučavao uran.

Kada su 1940. godine Nemci okupirali Dansku, Bor je izbegao u SAD gde je učestvovao u istraživanjima koja su kasnije omogućila izradu prve nuklearne bombe.

Po završetku Drugog svetskog rata, Bor se vratio u Kopenhagen gde je izabran za predsednika Danske akademije nauka. Zauzimao se za ograničenje nuklearnog naoružanja i zabranu korišćenja atomskih bombi.

## Doprinosi fizici
* Model atoma
* Princip korespondencije
* Kopenhagenska interpretacija kvantne mehanike. 
* Princip komplementarnosti: pojava može biti posebno analizirana kao da ima nekoliko kontradiktornih osobina na primer, talasno-čestični dualizam.

## Vanjske veze

* Arhiva Nilsa Bora
* Nobelova fondacija: Nils Bor 
* O Nilsu Boru
Enrico Fermi

**Enrico Fermi** (29. 9. 1901. – 28. 11. 1954.) je italijanski fizičar poznat po radu na izgradnji prvog nuklearnog reaktora, otkriću kvantne teorije i tadu na raspadanju beta čestica. Za svoj rad je godine 1938. dobio Nobelovu nagradu za fiziku. Po njemu je nazvan i kemijski element fermij (kemijski simbol *Fm*).

## Rani život i obrazovanje

Enrico Fermi je rođen u Rimu, Italija 1901. godine. Kada je njegov brat Gulio umro tokom manje operacije 1915. godine, tada četrnaestogodišnji Enrico se baca na proučavanje fizike koji je bio njegov način da savlada tugu za umrlim bratom. Prema njegovim kasnijim sjećanjima, Enrico bi došao svaki dan ispred bolnice gdje je njegov brat umro, sve do trenutka kad se nije uspio mentalno ograditi od nesretnog događaja.

## Poveznice
* Fermijev paradoks

## Vanjske veze
Richard Feynman

**Richard Phillips Feynman** (11.5. 1918. - 15.2. 1988.) je američki fizičar poznat po svom radu na teoriji kvantne elektrodinamike. Postavio je teoremu elektrodinamike kvanta, objasnivši interakciju između elektromagnetne radijacije i naelektrisanih čestica (protona i elektrona). Razvio je sistem poznat kao Fejnmenov dijagram, koji predstavlja interakciju između čestica i prikazao prelaz sa jednog rama *prostor vreme* na drugi.

Sudjelovao je u izradi prve atomske bombe, a godine 1986. vodio je istražnu komisiju nakon uništenja space shuttlea *[[Challenger]]*.

Za svoj rad je godine 1965. dobio Nobelovu nagradu za fiziku.

Bio je poznat po avanturističkom životnom stilu i slobodnom duhu. Filatelist.

## Bibliografija
### Odabrani naučni radovi
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Reference
Carlos Saúl Menem

**Carlos Saúl Menem** (*Karlos Saul Menem*; Anillaco, 2. VII. 1930) je argentinski pravnik, političar i državnik, najpoznatiji po tome što je od 1989. do 1999. godine služio kao predsjednik Argentine.

Odrastao u porodici sirijskih useljenika, Menem je 1950-ih kao mladić u Beunos Airesu sreo tadašnjeg predsjednika Juana Perona i postao vatreni peronist, priključivši se njegovoj Justicijalističkoj partiji (PJ). Nakon završenog studija prava je radio kao sidnikalni advokat, a godine 1973. kao peronistički kandidat osvojio mjesto guvernera provincije La Rioje. Nakon vojnog puča kojim je 1976. godine uspostavljena vojna diktatura je uhapšen i neko vrijeme proveo u zatvoru. Po obnovi demokracije je 1983. ponovno izabran za guvernera, a sa vremenom je postao jedan od najistaknutijih članova PJ. Pod parolom *[[veliki šator|velikog šatora]]* i nacionalnog pomirenja je osvojio stranačke predizbore, a potom 1989. pobijedio predsjednika Raula Alfonsina, a nakon čega je slijedila prva mirna tranzicija predsjedničke vlasti u historiji Argentine od 1916. godine.

Menem, koji je izbor velikim dijelom dugovao ekonomskoj krizi, se na planu ekonomske politike iskazao kao zagovornik Washingtonskog konsenzusa i neoliberalizma, te je za njegovog mandata provedena masovna privatizacija javnih poduzeća. Na vanjskopolitičkom planu se čvrsto vezao uz SAD i Zapadni blok, napustivši Pokret nesvrstanih, a u tu je svrhu nastojao obnovite odnose sa UK, prekinute nakon Falklandskog rata. Na unutrašnjem planu se zalagao za niz ustavnih reformi, od kojih je najpoznatija ona kojom je omogućeno da se 1995. kandidira za drugi mandat i pobijedi. Kraj drugog mandata su obilježile ekonomske nedaće izazvane azijskom ekonomskom krizom. Pred predsjedničke izbore godine 2003. je na stranačkim predizborima poražen od Nestora Kirchnera.

## Reference

## Vanjske veze

* Biography and tenure by CIDOB Foundation 
* Launch of new faction (from the BBC)
* Chile declines extradition request (from the BBC)
* Menem arrives on Argentine soil (from the BBC)
Kurt Gödel

**Kurt Friedrich Gödel** (Brno, 28. travnja 1906. - Princeton, 14. siječnja 1978.) je bio austrijsko-američki matematičar i logičar, koji je 1931. godine dokazao kompletnost prvog reda infinitezimalnog računa funkcija. Zatim je uslijedio njegov rad *Uber formal unentscheidbare Sätze der 'Principia Mathematica' und verwandter Systeme* (O formalnoj neodređenosti postavki u "Principima matematike" i odnosnim sistemima), u kojem je dokazao prvu od svoje dvije poznate teoreme nekompletnosti. Ovaj rad, koji datira od 17. studenog 1930. godine, izvorno je objavljen na Njemačkom jeziku 1931. godine u časopisu "Monatshefte für Mathematik".

1938. godine, Gödel je pokazao da se Cantorova hipoteza kontinuuma ne može opovrgnuti unutar standardne Zermelo–Fraenkel teorije skupova, čak ni ako joj se doda aksiom izbora. Američki matematičar Paul Cohen je 1963. godine šokirao matematičku zajednicu dokazavši da se hipoteza kontinuuma ne može ni dokazati unutar ZFC.

Gödel je rođen 28. travnja 1906, u Brnu tada u austrougarskoj pokrajini Moravskoj danas Češkoj u etničkoj njemačkoj obitelji Rudolfa Gödel, direktora tvornice tekstila i Marianne Gödel (rođene Handschuh). U vrijeme njegova rođenja u Brnu je većinski jezik bio njemački.

## Izvor
Sinđel

**Sinđel** (grč.: *sin* /sa/ + *kellion* /ćelija/), "onaj koji je zajedno s kim u ćeliji". Prvobitno: monah (s višom bogoslovskom spremom) koga je sa sobom dovodio novoizabrani episkop, s kojim je, kao i episkop, provodio manastirski život; tajni savjetnik episkopov, "vladičin tajnik". Viši monaški čin u pravoslavnoj crkvi koji odgovara prezviteru. Kao titula školovanih monaha riječ je uzeta za muško ime (Sinđel), od koga je izvedeno i žensko (Sinđelija) te prezime Sinđelić (Stevan Sinđelić). *Usp.* protosinđel.

## Izvori
* Milan Vujaklija: *"Leksikon stranih reči i izraza"*, Beograd, 1991.
* Bratoljub Klaić: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 1978.
* Milan Bosanac: *"Prosvjetin imenoslov"*, Zagreb, 1984.
Protosinđel

**Protosinđel** (grč.: *proto*+sinđel), je monaški prezviterski čin u Pravoslavnoj crkvi.

Ovaj čin odgovara mirskom prezviterskom činu protojereja. Ovim činom episkop odlikuje sveštenomonahe uzornog i čestitog života koji svojim radovim doprinose napretku crkvenog života. Odlikuju se posebno oni sveštenomonasi koji žive izvan manastira u raznim crkvenim službama. Protosinđel znači prvi sinđel, prvi među sinđelima po časti.

## Veze
* Sinđel
* Arhimandrit
Telonisnim

**Telonisnim** (grč. *telos* : svršetak + pseudonim), krajnja slova autorovog imena umjesto punog potpisa. *([[Izvori#Klaić|Klaić]] [[Izvori#HER|HER]], [[Izvori#An-Gold|An-Gold]])*

## Enigmatika
Takvih potpisa (pseudonima) ima i među enigmatima: *F-e* (Fučić Šime); *J-j* (Jože Stabej); *M-c* (Marijan Jurčec); *T. B-c* (Tomislav Butorac); *V. K.* ili *V-k* (Velimir Novak).

## Napomene
Tu Fu

**Du Fu** ili **Tu Fu** (; Duling kod mesta Čang'an 712. - Leijang 770.) bio je jedan od najznačajnijih pesnika kineske dinastije Tang.

Njegove pesme izražavale su protest protiv politike. Opisivao je socijalnu nepravdu, glad i haos sa stanovišta običnog građanina. Vreme zbivanja u njegovim pesmama uvek je prikazano kao da je reč o par stotina godina unazad.

## Mladost
Du Fu je rođen u pokrajini Kungšien u Henanu. Najveći deo mladosti proveo je u Lojangu. Godine 746. odlazi u prestonicu Čangan.
Prvi pokušaji da položi ispit za službenika nisi bili uspešni. Nakon što je ipak vanredno položio ispit dobio je visoki položaj pod carom Suzongom. Kasnije je poslat u grad Huazhou kao predstavnik za znanje. Njegov politički uspeh kratko je trajao, uglavnom dok je bio živ car Suzong. Nakon smrti cara još se intenzivnije bavio pisanjem pesama.

## Poezija
Danas je poznato 1400 njegovih pesama. Težak život i neuspeh u činovničkoj karijeri omogućili su mu da iskusi patnje ljudi i da vidi tamnu stranu politike. Napisao je izuzetne pesme: „Balada vojničkih kola“, „Balada o lepotici“ i „Pesma od pet stotina reči o tuzi koju sam osećao na putu iz prestonice u Fengšjang“. Kad mu je bilo 43 godine, u zemlji su izbili ratni nemiri koji su bili uzrok početka propadanja dinastije Tanga. U periodu ratne pometnje i haosa snašle su ga mnogobrojne nevolje i patnje i, videvši stradanje naroda svojim očima, napisao je: „Gledajući proleće“, „Putovanje na sever“, „Tri mandarina“ („Mandarin u Šinanu“, „Mandarin u Tunguanu“ i „Mandarin u Šihau“), „Tri rastanka“ („Rastanak starih“, „Rastanak beskućnika“ i „Rastanak mladoženje“) i druge poznate pesme. Kad je rat bio okončan, Du Fu je dugo lutao sa izbeglicima. Značajne pesme iz tog perioda su: „Moju kolibu od slame razneo je jesenji vetar“, „Čuvši da su carske trupe ponovo osvojile krajeve severno i južno od reke“, i druge.

Du Fu je jako uticao na japanske pesnike i to uglavnom na pesnika Macua Baša.

## Reference

## Vanjske veze
Murasaki Shikibu

**Murasaki Šikibu** (; oko 973 – 1014. ili 1025) je bila spisateljica, pesnikinja i počasna dvorska dama carskog dvora u Japanu, tokom perioda Hejan. Njeno pravo ime je danas nepoznato, mada postoje pretpostavke da bi moglo biti *Fudživara Takako*. Njen dnevnik svedoči da je nadimak *Murasaki* dobila na dvoru, po liku iz dela „Priča o Gendžiju“. *Šikibu* verovatno potiče od naziva funkcije njenog oca na carskom dvoru (*Šikibu-šo*).

## Biografija
Rođena je 973. godine u Kjotu, u porodici koja je pripadala nižem plemstvu severnog ogranka moćnog klana Fudživara. Njena majka je umrla dok je ona još bila dete. Odrasla je uz oca (Fudživara Tametoki), što je bilo veoma neuobičajeno u to vreme. Naime, tokom perioda Hejan perioda, bračni parovi su živeli odvojeno, a deca su odrastala u porodici majke. I njeno obrazovanje je bilo neuobičajeno za to doba: njen otac (oficir na carskom dvoru) joj je pružio obrazovanje koje je u to doba bilo rezervisano isključivo za muškarce. Naime, mladići su se edukovali na kineskom jeziku (zvaničnom jeziku carskog dvora), a devojke su učile *[[Manjogana|kana]]* (japansko pismo) i bavile se poezijom. Njen otac je cenio njenu inteligenciju i sposobnosti, ali je žalio što je rođena kao žensko.

Udala se u svojim ranim dvadesetim. Imala je jedno dete. Bila je pratilja princeze Akiko na carskom dvoru. Umrla je 1014. godine (postoji zapis o iznenadnom dolasku njenog oca sa dvora u Kjoto, ali se ne zna razlog) ili u periodu između 1025. i 1031. godine (tada bi bila u svojim pedesetim godinama, što je u to doba bila pristojna starost).

## Dela
Pripisuju joj se tri dela: „Priča o Gendžiju“, „Dnevnik Murasaki Šikibu“ i „Zbirka Murasaki Šikibu“. Prvo („Priča o Gendžiju“) je njeno najpoznatije delo. Napisano je između 1000. i 1008. godine i ubraja se među najstarije i najpoznatije novele u ljudskoj istoriji. Druga dva dela su izdata posle njene smrti.

## Vanjske veze
Sima Qian

**Sima Qian** (cca. 145. pne. - 90. pne.) je kineski pisac koji se smatra ocem kineske historiografije. Radio je kao prefekt Carskih pisara pod vladavinom cara Han Wudija. Uškopljen je nakon što se zamjerio caru. U zatvoru je dovršio *Shiji* (Opća historija), knjigu u kojoj je opisao sve najvažnije događaje u Kini od vremena legendadrnog Žutog cara do Han Wudija. Ta je knjiga, danas poznata kao Zapisi Velikog Historičara, je sa svojim stilom i pristupom materiji uticala na historiografiju ne samo u Kini, nego i u drugim zemljama Istočne Azije.

## Vanjske veze

* Sima Qian and His ''Shiji''
* Significance of ''Shiji'' on literature
Zeami

, also called , je bio japanski glumac, dramski pisac i teoretičar umjetnosti.

Zeami je glumačko umijeće učio od svog oca, poznatog glumca Kan'amija. Njih dvojica su s vremenom razvili glumački stil poznat kao *Noh*. Napisao je oko 50 drama, kao i glumačke priručnike te traktate s područja estetike.

## Gluma

Zeami je podučavan od strane njegovog oca, Kan'amija, koji je također bio glumac. Tim otac-sin je postavio pozorište Noh. Kada su prvi put izveli Ashikagu Yoshimitsu, japanski Shogun, pitao je Zeamija da se školuje u glumi. Shogum je također prihvatio dječaka kao svog ljubavnika, što je u shudo tradiciji, 1374.

Nakon što je Zeami naslijedio oca, nastavio je izvoditi drame i adaptirati ih u stil koj je danas Noh-mješavina pantomime i vocalne akrobatike.

## Književnost

Zeamiju se može se pripisati oko 50 drama. Među njima su Izutsu, Hagoromo (Pernati mantil), Koi no omoni(Mnogo ljubavi), i Takasago.
Pored pisanja drama i njegovog teoretskog rada "Fushi kaden" - također poznat kao "Kadensho", Zemi je pisao praktične instrukcije glumcima i postavio Noh-formu kao ozbiljnu formu glume. Njegove knjige nisu samo instrukcije nego su i estetičke, bazirane na duhovnoj kulturi Japana.

## Literatura
* 
* 
* 
*
Martin Luther (razvrstavanje)

**Martin Luter je ime više osoba:**
* Martin Luter (reformator) (1483 - 1546), veliki nemački crkveni reformator 
* Martin Luter King Mlađi, sveštenik, borac za prava crnaca u Americi. Ubijen. 
* Martin Luter King Stariji, sveštenik, otac gorepomenutog borca za prava crnaca u Americi.

## Vanjske veze

* Martin Luther - Eine Bibliographie (German) 

be-x-old:Марцін Лютэр
Matsuo Basho

**Matsuo Basho** (1644. - 1694.) je literarni pseudonim japanskog pjesnika poznatog po tome što je stvorio danas popularnu haiku poeziju. U svoje vrijeme Matsuo Basho je uživao veliki ugled kao učitelj poezije i imao veliki broj sljedbenika, ali je živio isposničkim životom u kolibi. Poznat je i po putovanjima širom Japana što je poslije dalo temelja špekulacijama o tome da je bio uhoda u službi šoguna.

## Biografija

Pravim imenom **Macuo Kinsaku** rođen je kao samuraj te je stoga kasnije dobio i samurajsko ime - **Macuo Munefusa**. U djetinjstvu je služio Todi Jošitadi (*Tōdō Yoshitada*) koji ga je poučio o haikaiu, odnosno haiku pjesništvu. Pseudonim mu je bio Sōbō. 1666. umro je Jošitada te je Bašo odlučio napustiti svoj dom. Od 1667. živio je u Edu gdje je počeo pisati haiku pjesme. S vremenom je odbacio takav način života i posvetio se proučavanju zena, historije i kineskog pjesništva. Živio je u siromaštvu i od darova svojih učenika. Poznata je njegova misao da je čovjek velik onoliko koliko se u stanju sagnuti pri ribanju zahoda.

## Stihovi



*Prastari ribnjak*
*jedna žaba iskoči*
*- zvuk vode.*



*furuike ya*
*kawazu tobikomu*
*mizu no oto*




*Ljetnje trave.*
*Snovi o slavi*
*palih ratnika.*


*Vidio sam prvi snijeg.*
*Tog jutra zaboravih*
*Da lice umijem.*


*Noć proljetna.*
*Stabla trešnjina: s trešnjinih stabala*
*Zora silazi.*

## Izvori

## Vanjske veze

* Matsuo Basho
Katsushika Hokusai

**Kacušika Hokusai** (葛飾北斎, *Katsushika Hokusai*; vjerojatno 31. listopada 1760, Edo - današnji Tokio - 10. svibnja 1849) japanski slikar i drvorezac, jedan od najznačajnijih japanskih umjetnika.

Hokusaijevi su roditelji nepoznati. S tri godine bio je posvojen od Nakađime Isea. U dobi od osamnaest godina, nakon što je imao iskustva kao drvorezac, započeo je raditi u radionici Kacugave Šunsa. 1779. objavio je svoje prve radove. 1785. morao je napustiti radionicu, budući da nije slijedio umjetničke principe njegovog majstora.

Iako se Hokusai povezivao s različitim japanskim umjetničkim stilovima (poput Ukiyo-e), ostao je stilski neovisan. Dio svog života živio je u teškom siromaštvu pa je, i nakon što je sa svojim umjetničkim ostvarenjima mogao zarađivati novac, živio siromašno i opisao se na kraju svog života ponosno kao zemljoradnik.

Hokusai se tijekom cijelog svog života posvetio proširivanju svog umjetničkog izraza. Na samrtnoj postelji navodno je rekao:
*Da mi je nebo poklonio još pet života, bio bih veliki slikar.*

Hokusai je izradio isključivo pejzaže s motivom planine Fuji.
Njegova serija grafika iz 1834. godine, *Stotinu pogleda na planinu Fuji* (富嶽百景 *Fugaku Hyakkei*), smatra se za njegovo ponajbolje djelo i remek djelo pejzažnog slikarstva.


Datoteka:hokusai-fuji9.png|*Putnici prelaze rijeku Oi*, 45. slika iz serije.
Datoteka:Katsushika Hokusai - Fine Wind, Clear Morning (Gaifū kaisei) - Google Art Project.jpg|*Crveni Fuji* iz *"36 pogleda nas planinu Fuji".*
Datoteka:Lightnings below the summit.jpg|*Munje ispod vrha*, drvorez iz 1830.
Datoteka:Carp leaping up a cascade.jpg|*Riba u brzaku*
Datoteka:Hodogaya on the Tokaido.jpg|*Hodogaya na Tokaidu*
Datoteka:Dream of the fishermans wife hokusai.jpg|*San ribarove žene*
Datoteka:Tsukada Island in the Musashi province.jpg|*Otok Tsukada u provinciji Musaši*


## Vanjske veze
Auguste Rodin

**Auguste Rodin** (12. studenog 1840. - 17. studenog 1917.) je francuski skulptor poznat kao jedan od najvećih umjetnika svog vremena. Poznat je po klasičnim skulpturama kao što su *Mislilac* i *Poljubac*. Poznat je i po ljubavnoj vezi sa skulptoricom Camille Claudel.

## Rodinovo djelo
Rodin je izvršio revoluciju u skulpturi korištenjem slobode forme koja je do tada bila nepoznata. Izrađivao je realistične skulpture, poput *[[Mislilac|Mislioca]]*, ali i predstavljao senzualnost koja je šokirala suvremenike. Glavni primjer toga je *[[Poljubac]]*. Trudio se da njegove skulpture izražavaju emociju svim dijelovima tijela.

Evo što je on sam rekao za *Mislioca*:

Rodin je bio i naturalist. Više ga je zanimala emocija i karakter nego monumentalnost. Odbacivao je idealizam i apstrakciju tradicija antičke skulpture, kao i dekorativnost baroknih uzora. Iako se smatra tvorcem moderne skulpture, on nije bio revolucionarni protivnik tradicije. Obrazovao se na pariškoj Školi lijepih umjetnosti i godila su mu priznanja akademske javnosti.

Neke svoje narudžbe pretvorio je u snažne umjetničke kreacije. Grad Calais je naručio skulpturu *[[Građani Calaisa]]* koja je trebala opisati događaj iz srednjevjekovne prošlosti grada. Rodin je ovaj zadatak riješio skupinom skulptura koje su postavljene na trgu, a ne na pijedestalu. Spomenik književniku Honoréu de Balzacu je modelirao tako da je spomenik teškim ogrtačem sakrivao tijelo modela, a modeliranjem lica odražavao pogled u daljinu i trenutak umjetničkog razmišljanja. Oba rješenja su naišla na neodobravanje naručilaca, naviknutih na tradicionalne forme skulpture.

U kasnijoj fazi stvaralaštva, Rodin je stvorio nekoliko „nepotpunih“ skulptura (fragmenata), kao što su *Čovjek koji korača* i *Iris - glasnik Bogova*. Ovim skulpturama nedostaje glava ili neki drugi dijelovi tijela. U ovim primjerima, umjetnik ne teži postizanju fizičke sličnosti, već prati vlastitu umjetničku ideju. Fragmenti su bili inspiracija za apstraktne kipare.

## Galerija djela

Datoteka:Rodin young girl p1070081.jpg|*Mlada djevojka sa ružama u kosi*, 1868.
Datoteka:Zürich_-_Kunsthaus_-_Rodin's_Höllentor_IMG_7384_ShiftN.jpg|*[[Vrata pakla]]*
Datoteka:Auguste Rodin - Grubleren 2005-02.jpg|*[[Mislilac]]*
Datoteka:Bildhuggarkonst, Kyssen, af Rodin, Nordisk familjebok.png|*[[Poljubac]]*
Datoteka:Auguste Rodin-Burghers of Calais London (photo).jpg|*[[Građani Calaisa]]*
Datoteka:Auguste Rodin-Balzac Bust 1892 (photo).jpg|*[[Honoré de Balzac]]* - bista
Datoteka:Rodin The bronze age.jpg|*Brončano doba*
Datoteka:Monument to Balzac.jpg|*[[Honoré de Balzac]]* - statua


## Vanjske veze

* Musée Rodin, Pariz
* Rodin Museum, Philadelphia
* Musée Rodin 
* Rodin-Web.org: Akademska stranica o Rodinu
* Biografski izvori o Augusteu Rodinu