open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tačka (muzika)

**Tačka** ili **točka**, u muzici, oznaka za produženu notnu vrednost koja se nalazi iza note ili pauze i produžava njihovu vrednost za polovinu trajanja.

Nota ili pauza sa tačkom naziva se još i *punktirana* nota ( - tačka; , , ).

:::::::

Sa dve tačke iza note ili pauze produžava se njeno trajanje za polovinu trajanja i još za polovinu od vrednosti koju dobijamo dodavanjem prve tačke.
:::::::

***Punktirani ritmovi*** su vrlo česti i omiljeni u mnogim narodnim igrama (habanera, polka, mazurka), kao i u delima, kompozicijama umetničke muzike.

***Ritam mazurke:*** 
:

## Reference

## Povezano
* *[[Produženje trajanja tona]]*
* R. Lazić - V. Peričić, ''Osnovi teorije muzike''.
Talk showovi nedjeljom ujutro

**Talk showovi nedjeljom ujutro** () je izraz kojim se u SAD i još nekoliko zemalja označavaju televizijske talk show, odnosno informativne televizijske emisije koje je redovno emitiraju nedjeljom ujutro, a koje za temu imaju politiku ili neka druga pitanja od javnog interesa. 

U SAD su najpopularnije i najuticajnije emisije ovog tipa "Velika petorka", odnosno pet emisija koje emitiraju četiri najveće TV-mreže i kablovska mreža CNN. Svima je zajedničko da kao goste u pravilu imaju vodeće političare, novinare, kolumniste i druge komentatore koji nastoje dati retrospektivu odnosno komentar najvažnijih političkih i drugih događaja u prethodnoj sedmici. U pravilu se emitiraju iz studija u Washingtonu, pa nekada nije rijetkost da jedna te ista ličnost gostuje u nekoliko emisija istog jutra. William H. Ginsburg, advokat Monice Lewinski je 1998. gostovao u svih pet emisija istog jutra, te tako dobio počast koja se u američkom televizijskom žargonu naziva Full Ginsburg. 

## "Velika petorka" u SAD

## Izvori
Robert Lefkowitz

**Robert Joseph Lefkowitz** (rođen 15. apr./trav. 1943.) američki je lekar i naučnik najpoznatiji po svom radu sa G protein spregnutim receptorima, za koji je sa Brianom Kobilkom 2012. dobio Nobelovu nagradu za hemiju.

## Biografija

Lefkovic je rođen 1941. u gradu Njujorku od jevrejskih roditelja Maksa i Roze Lefkovic. Njihove familije su u SAD došle iz Poljske krajem 19. veka.

Srednju školu je završio u Bronxu. Diplomirao je na *Columbia College*-u istoimenog univerziteta 1962., titulu doktora medicine (M. D.) je stekao 1966. na Koledžu lekara i hirurga istog univerziteta. Nakon godinu dana kao internista u toj kući, bio je 1968-70 klinički i istraživački saradnik na Nacionalnom institutu zdravlja, od 1970. do '73 je u Masačusetskoj generalnoj bolnici (povezanoj sa Univerzitetom Harvard), gde je dovršio medicinski staž, istraživanje i kliničku obuku u kardiovaskularnim oboljenjima.

## Istraživački rad
Nakon medicinskog rada imenovan je 1973. za vanrednog profesora medicine i pomoćnog profesora (*Assistant Professor*) biohemije na Medicinskom centru Univerziteta Djuk; kasnije će biti unapređen u redovnog profesora. 

Lefkovic proučava receptorsku biologiju i transdukciju signala i najpoznatiji je po detaljnim karakterizacijama sekvence, strukture i funkcije β-adrenergičkih i srodnih receptora i po *otkriću i karakterizaciji* dve porodice proteina koji ih regulišu, G protein spregnutih receptora i β-arestina.

Lefkovic je ostvario značajan doprinos polovinom 1980-tih kada je sa kolegama klonirao gene, prvo za β-adrenergički receptor a ubrzo zatim za ukupno osam takvih receptora (za adrenalin i noradrenalin). Ovo je dovelo ključnom otkriću da svi GPSR-ovi (koji obuhvataju β-adrenergički receptor) imaju vrlo sličnu molekularnu strukturu. Ova struktura je definisana sekvencom amino kiselina koja je sedam puta isprepletana preko plazmene membrane. Danas znamo da ovoj istoj familiji pripada oko 1.000 receptora. To je značajno jer svi oni koriste iste osnovne mehanizme, pa farmaceuti sada znaju kako efektivno ciljati ovu najveću receptorsku familiju u ljudskom telu. Danas je čak 30 do 50% svih prepisanih lekova kreirano da odgovara kao "ključ bravi" Lefkovicovih receptora - to su lekovi od antihistaminika i lekova za čireve od beta blokatora koji olakšavaju hipertenziju, anginu i koronarne bolesti. Prema *Thomson-ISI*, Lefkovic se nalazi među najčešće citiranim istraživačima na polju biologije, biohemije, farmakologije, toksikologije i kliničke medicine.

## Reference


## Vanjske veze
*  Lefkowitz Lab Website
*  HHMI Investigator Biography
Res gestae divi Augusti

***Res gestae divi Augusti*** (na latinskom doslovno "Djela božanskog Augusta") je autobiografski tekst koga je pred svoju smrt godine 14. n.e. napisao Oktavijan August, prvi rimski car. U njemu je August opisao dostignuća svoje gotovo poluvjekovne vladavine; sastoji se od kratkog uvoda, 35 odlomaka i posthumnog dodatka. Obično se dijeli na četiri djela - prvi, koji opisuje Augustove političke funkcije; drugi, u kome detaljno navodi donacije u novcu i zemlji koje je pružao građanima Italije i svojim vojnicima; treći, koji se bavi njegovim vojničkim i diplomatskim potezima, te četvrti u kome se tvrdi kako su Rimljani podržavali njegovu politiku.

August je tekst uvrstio u svoju oporuku, kojom je Senatu naložio njeno objavljivanje. Na temelju nje su izrađene brojne kopije i distribuirane širom Carstva. Od njih je najpoznatija *[[Monumentum Ancyranum]]*, dvojni natpis na latinskom i grčkom u Augustovom hramu u današnjoj Ankari. 

Većina historičara smatra da je Augustov tekst zbog svoje prirode više djelo propagande nego pouzdani historijski izvor; s druge strane, s obzirom da se Augustov režim principata održao decenijama i vijekovima nakon njegove smrti bez ozbiljnih pokušaja obnove Republike, smatra se jednim od uspješnijih primjera propagande u historiji.

## Vanjske veze

* The ''Res Gestae'' at LacusCurtius, in Latin, Greek and English
* The ''Res Gestae'' (in Latin) at The Latin Library
* The ''Res Gestae'' at the Internet Classics Archive (in English)
* Life and deeds of Augustus (in English)
Galerija Kopiola

**Galerija Kopiola** (; 96. pne. - iza 9. n.e.) je bila rimska plesačica i glumica poznata po izuzetno dugom životnom vijeku te kao jedna od prvih glumica čije je ime zabilježeno u historiji.

Galerija Kopiola je scenski debi imala godine 82. pne. za vrijeme Suline diktature, kada je sudjelovala na igrama koje je organizirao plebejski edil Marko Pomponije. Tada joj je bilo 13 ili 14 godina. Plinije Stariji, koji je glavni izvor o njenom životu, opisuje je kao *emboliaru*, odnosno sugerira da su njena specijalnost bile plesne i glumačke točke između činova "normalne" drame.

Sljedeći put se spominje 55. pne. kao jedna od sudionica na svečanom otvaranju Pompejevog teatra, kada je za tu prigodu prekinula svoje umirovljenje. 

Posljednji put se spominje godine 9. kada je bila prisutna na igrama koje je organizirao car August, a kada joj je bilo 104 godine. Plinije ne navodi da li je tamo bila sudionik ili tek počasni gost.
FK Zeta

**FK Zeta** je crnogorski fudbalski klub iz Golubovaca. Prema nekim izvorima prvu utakmicu kao FK Napredak odigrali su na Trešnjici 1923. g. protiv FK Borac iz Podgorice 1923. g. (2:2). FK Zeta je osnovana 1927. kao FK Napredak, a ime kluba OFK Zeta je dobio 1961. godine. Kao prvak crnogorske lige u sezoni 1997/98 ulazi u tadašnju Drugu ligu SR Jugoslavije, a u sezoni 1999/2000 postaje šampion Druge lige što mu obezbjeđuje plasman u elitnu ligu SRJ. U ligi Srbija Crna Gora osvojio je treće mjesto u sezoni 2004/05 iza Crvene zvezde i Partizana a sezonu kasnije peto mjesto. FK ZETA je osvojio prvu šampionsku titulu u Crnoj Gori sezone 2006/07 i tako postao prvi šampion Crne Gore u fudbalu. Zeta je do sada ustvarila najveći uspjeh od crnogorskih fudbalskih klubova u UEFA takmičenju, u sezoni 2012/13 stigla je do play-offa, u prvom kolu je pobijedila Pjunik iz Jermenije, u drugom JJK iz Finske, u trećem Sarajevo iz BiH, a u četvrtom izgubila izgubila  od holandskog PSV-a.

## Poznati igrači
* Miloš Marić
* Nikola Trajković
* Cadú
* Sávio
* Nenad Brnović
* Bojan Brnović
* Mitar Peković
* Branimir Petrović
* Petar Puača
* Milanko Rašković
* Slaven Stjepanović
* Petar Škuletić
* Dražen Milić
* Žarko Korać
* Saša Radivojević
* Petar Orlandić
* Đorđije Ćetković
* Mileta Radulović
* Branko Grahovac
* Ivan Knežević
* Ajazdin Nuhi
* Bojan Zavišić
* Milan Mešter
* Balša Božović
* Vladimir Đenović
* Nikola Vujadinović
* Janko Tumbasević 
* Ivan Todorović
* Jovan Markoski
* Goran Kušljić
* Aleksandar Boljević
* Blažo Igumanović
* Mirko Marinković
* Miloš Dujković
* Deni Pavlović

## Poznati treneri
* Dejan Vukićević
* Miodrag Radulović
* Nikola Peco Rakojević
* Mladen Vukićević
* Dragoljub Đuretić
* Vojo Gardašević
* Maco Rogošić
* Brano Milačić
* Tomo Rakočević
* Brano Zečević
* Živko-Maco Marković
* Slobodan Halilović
* Velibor Matanović
* Raško Raković
Ajše Hafsa Sultan

**Ajše Hafsa Sultan**  ili, skraćeno, **Hafsa Sultan** (), poenkad navođena i kao "A'ishā Hâfize Sultana", (cca. 1479 – 1534) bila je prva Valide Sultan (*carica majka*) Osmanskog Carstva, odnosno supruga sultana Selima I i majka Sulejmana Veličanstvenog. U periodu između sinovog ustoličenja 1520. pa sve do smrti 1534. bila je jedna od najutiicajnijih ličnosti Carstva, odnosno sinova de facto ko-regentica i druga ličnost u cijeloj državi, prema navodima ambasadora evropskih sila na osmanskom dvoru.

## Izvori

## Literatura
* Peirce, Leslie P., The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire, Oxford University Press, 1993,  (paperback).
* Yavuz Bahadıroğlu, Resimli Osmanlı Tarihi, Nesil Yayınları *(Ottoman History with Illustrations, Nesil Publications)*, 15th Ed., 2009,  (Hardcover).

## Vanjske veze

*
Magyar Szó

**Magyar Szó** (na mađarskom Mađarska reč) su dnevne novine na mađarskom jeziku iz autonomne pokrajine Vojvodine u Republici Srbiji.

Počeo je izlaziti 1944. godine pod nazivom *Szabad Vajdaság*. Utemeljitelj i izdavač je Nacionalno vieće mađarske nacionalne manjine (Magyar Nemzeti Tanács). Utemeljitelji su bili pisac László Gál, svećenik, novinar i jezikoslovac Zsigmond Kek , pisac i publicist Endre Lévay i pisac Mihály Majtényi .

Do 2006. je ovaj list imao sedište samo u Novom Sadu, a danas je deo redakcije i u Subotici i Senti.

## Urednici
* 1944–1948: Zsigmond Kek 
* 1948–1957: László Rehák 
* 1957–1963: Lajos Vébel 
* 1963–1967: László Varga 
* 1967–1973: Géza Vukovics 
* 1973–1975: Zoltán Kalapis 
* 1975–1976: Kálmán Petkovics 
* 1976–1985: Károly Erdélyi 
* 1985–1989: Péter Sinkovits 
* 1989–1991: Zoltán Csorba 
* 1991–1992: János Kubát 
* 1992–2000: Sándor Bálint 
* 2000–2002: Erzsébet Juhász 
* 2002–2009: Péter Kókai 
* 2009–2011: Csaba Pressburger 
* 2011- Márta Varjú

## References

## Vanjske veze
*  Magyar Szó online
* Nezavisno društvo novinara Vojvodine Manjinski mediji u Vojvodini
Springfield Model 1863

**Springfield Model 1863 Rifled Musket** je bila američka sporometna puška žljebuša koju je Springfield Armory proizvodila između 1863. i 1865. Predstavljala je neznatno poboljšanu verziju ranije puške Springfield Model 1861, temeljenu na Colt Special verziji koju je za potrebe američke (sjevernjačke) vojske po ugovoru proizvodila kompanija Colt. S obzirom na to, ponekad se u literaturi ne navodi zasebno nego kao tek jedna od verzija ranijeg modela. Kao i njena prethodnica, punila se sprijeda, odnosno kroz cijev, te kao takva predstavlja posljednju sprednjaču od svih Springfiedskih pušaka.

Iako je proizvedeno oko 500.000 primjeraka, već prije završetka rata je svima postalo jasno da je zbog svog sporog punjenja zastarjela. Zbog toga je u godinam poslije rata započeo program ugrađivanja zatvarača, odnosno konverzije u ostraguše. Godine 1865. je na temelju tih eksperimenata proizvedena prva ostraguša Springfield Model 1865.

## Literatura
* Earl J. Coates and Dean S. Thomas, *An Introduction to Civil War Small Arms* 
* Ian V. Hogg, *Weapons of the Civil War*
Springfield Model 1865

**Springfield Model 1865** je američka sporometna puška žljebuša koju je Springfield Armory proizvodila godine 1865. za potrebe američke vojske. Predstavljala je prvu ostragušu među Springfieldskim puškama, odnosno prvu zamjenu za dotadašnje sprednjače, koje su se, usprkos masovne upotrebe, pred kraj građanskog rata pokazale kao zastarjele. Nastala je na osnovu dotadašnje standardne puške Springfield Model 1863, odnosno ugrađivanjem zatvarača i mehanizma koga je u septembru 1865. patentirao inženjer Erskine S. Allin. Osnovna zamisao je bila da se novi model učini što sličniji starom, odnosno omogući konverzija dotadašnjih sprednjača. 

Iako je napravljeno nekoliko hiljada primjeraka, vrlo brzo se ispostavilo kako veliki broj malih dijelova zatvaraču pušku čini teškom za održavanje i prijemčivom za kvarove i oštećenja. Zbog toga je već 1866. proizvedena poboljšana verzija Springfield Model 1866. 1870-ih je američka vojska veliki broj primjeraka prodala privatnim kompanijama koje su kratile cijevi za civilnu upotrebu.

## Izvori
* "Historical Dictionary of the U.S. Army" By Jerold E. Brown, Published by Greenwood Publishing Group, 2001
* "The .58 and .50 Caliber Rifles and Carbines of the Springfield Armory" by Richard A. Hosmer, Published by North Cape Publications, May 2006

## Vanjske veze
* Model 1865 Rifles and Short Rifles  at Trapdoor Collector
Springfield Model 1866

**Springfield Model 1866** je bila američka sporometna puška ostraguša koju je od 1866. do 1873. proizvodila Springfield Armory za potrebe američke vojske. Predstavljala je drugu po redu ostragušu, odnosno pokušaj da se ugradnjom zatvarača konvertiraju tada zastarjele sprednjače kao što je Springfield Model 1861. Temeljila se na Modelu 1865 koji se brzo pokazao zastarjelim, te je inženjer Erskine S. Allin već nakon godinu dana proizveo njenu poboljšanu verziju. Iako je stekla reputaciju puške koja je teška za održavanje, već 1867. je pokazala svoju vrijednost u Ratu Crvenog oblaka kada su malobrojne grupe američkih vojnika upravo zahvaljujući njima u nekoliko navrata uspješno odbile napade brojčano nadmoćnih indijanskih snaga.

Godine 1873. ju je zamijenila poboljšana verzija Springfield Model 1873.

## Literatura
* The Bozeman Trail: Historical Accounts of the Blazing of the Overland Routes, Volume II, by Grace Raymond Hebard, et al. digitized at http://books.google.com/books?id=Jc8BAAAAMAAJ – participant reports for Wagon Box Fight and Hayfield Fight.
* "The .58 and .50 Caliber Rifles and Carbines of the Springfield Armory" by Richard A. Hosmer, Published by North Cape Publications, May 2006
Mladen Žujović

**Mladen Žujović** može da bude:

* Mladen M. Žujović (1811-1894), upravnik grada Beograda, pukovnik, načelnik Glavne vojne uprave, državni savetnik. 
* Mladen Žujović (potpukovnik) (1895-1969), srpski pravnik i političar, četnički potpukovnik.
Mladen Žujović (četnik)

**Mladen Žujović** (Beograd, 5/17. jun 1895 — Pariz, 15. novembar 1969) bio je srpski pravnik i političar, četnički potpukovnik u II svetskom ratu.

## Drugi svetski rat
Četničkog potpukovnika Mladena Žujovića poslala je Vrhovna komanda da ispita uzroke lošeg stanja četničke organizacije na području Kninske krajine, odnosno u Dinarskoj diviziji, o čemu on kaže sledeće:

Žujović još piše vrhovnom komandantu Dragoljubu Mihailoviću da je od Italijana tražio oružje i municiju:

Očekujući savezničko iskrcavanje uoči kapitulacije Italije, 24. jula 1943. Žujović i Momčilo Đujić počinju reorganizirati četničke jedinice u »Jugoslovensku vojsku u otadžbini«. Žujović je 6. augusta obavijestio Mihailovića kako je »izdao naređenje svim potčinjenim jedinicama da već sad naprave žigove sa oznakom 'Jugoslovenska vojska u otadžbini' iznad naziva komande«. Žujović na osnovu Dražine komande »u vezi predstojećih krupnih događaja«, odnosno očekivanog iskrcavanja Saveznika, naređuje:

17. avgusta 1943. Žujović upućuje zabrinuto pismo svome saradniku Dobrosavu Jevđeviću u kome brine zbog odlaska fašističkih okupatora:

Pošto se Saveznici nisu iskrcali na istočnoj obali Jadrana, vodstvo Dinarske četničke divizije je nakon kapitulacije Italije nastavilo saradnju s nacističkom Njemačkom.

## Izvori

## Povezano
* Saradnja četnika sa snagama Osovine u Drugom svetskom ratu

## Vanjske veze
* Sajt o Mladenu Žujoviću
Katedrala Bagrati

**Katedrala Bagrati** (gruzijski: ბაგრატის ტაძარი, *Bagratis tadzari*, što znači "Katedrala smrti Bogorodice") je katedrala iz 11. stoljeća u gruzijskom gradu Kutaisi. Katedrala je danas ruina, ali se još uvijek smatra remek-djelom srednjovjekovne iberijske arhitekture, zbog čega je, zajedno s obližnjim samostanom Gelati, upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1994. godine.

Katedrala se nalazi na vrhu brda Uk’imerioni koji dominira središtem grada. Izgrađena je za vrijeme vladavine Bagrata III. (975.-1014.), osnivača Bagratijske dinastije, oko 1003. godine (prema natpisu na sjevernom zidu), po kojemu je dobila ime. Ona ima tlocrt upisanog križa čiji krakovi završavaju polukružnim apsidama, osim zapadnog na kojemu je portal ukrašen kvadratičnim trijemom s arkadama. Na sjecištu krakova imala je skladnu i vitku kupolu na visokom tamburu. Nedaleko od crkve, na sjeverozapadnom kutu kompleksa, u 11. stoljeću, za vladavine Davida Graditelja (1073.-1125.), ujedinitelja Gruzije, je podignut i trokatni kampanil (odvojeni zvonik), za koji se vjeruje da je bio i biskupska rezidencija. Crkva je dugo služila kao vjersko središte gruzijskog kraljevstva, ali i simbol ujedinjenja Gruzijaca.

God. 1691. uništena je u eksploziji kada su Osmanlije izvršile invaziju na gruzijsko Kraljevstvo Imereti. Od tada je katedrala bez kupole i svoda. Njezini raskošno ukrašeni kapiteli, te dijelovi stubova i svodova su razasuti po njezinoj unutrašnjosti.

Njezina obnova je otpočela još 1952. godine, ali još uvijek traje i bilo je zamjerki na nedoslijednost izvornoj arhitekturi. Od 2001. godine, katedrala je vraćena gruzijskoj Crkvi i u njoj se povremeno održavaju vjerske službe, no poznatija je kao velika turistička atrakcija.

Zbog nepridržavanja izvornog oblika Gospine katedrale pri njezinoj obnovi, UNESCO ju je 2009. smjestio na popis ugroženih mjesta svjetske baštine i počeo razmatrati njezino uklanjanje s popisa svjetske baštine, što je naposljetku i učinjeno 2017. godine.

## Povezano
* Mcheta

## Izvori

## Vanjske veze
* Bagrati katedrala  Posjećeno 13. ožujka 2011. 
;Ostali projekti
Špiljski hramovi u Ajanti

**Špilje Ajante** (marathi: अजिंठा लेणी, *Ajiṇṭhā leni*) čini 29 špiljskih hramova isklesanih u stijenama Ajante u dvije faze, u 2. stoljeću pr. Kr. (za dinastije Satavahana) i u 5. stoljeću (za dinastije Vakataka). Oni su isklesani u stijenama klanca "U" oblika rijeke Waguma i u njima se nalaze neke od najljepših budističkih zidnih slika u Indiji. Zato su 1992. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji.

## Historija

Ovo područje je od 2. stoljeća pr. Kr. bilo naseljeno budističkim svećenicima koji su ga napustili u 5. stoljeću, zbog napada hinduista. Špiljski hramovi su ostali zaboravljeni i vjerojatno bi potpuno propali da nisu tako zabačeni i skriveni od pogleda.

God. 1819. Britanska vojska je, prilikom lova na tigrove, zabilježila njihovo postojanje, nakon čega je otpočelo njihovo istraživanje. Uskoro su postale slavne po svojoj egzotičnoj lokaciji, impresivnoj arhitekturi, umjentičkim slikama i davno zaboravljenoj povijesti.

## Odlike

Pored raskošno isklesanih portala, svaki hram je iznutra jedinstven i originalan. Obično su malo dulji nego širi i svaki na zidu suprotnom ulazu ima nišu u kojoj se nalazi skulptura Bude.

Većinu hramova (njih 20) dali su simultano isklesati lokalni vladari oko 475. god., uključujući npr. špilju I. koja ima veliku *vihara* dvoranu (koja je služila za život svećenika) sa svećeničkim sobama i *chaitya* (hindi za "sveta") sobu sa hramom Bude u pozadini. Zidovi glavne dvorane oslikani su u tehnici freske s osnovom urađenom u gipsu. Neke od slika prikazuju epizode iz Budinih života (tzv. "Jataka priče"), dok je ulaz uokviren s dva lika bodisatve. Bodisatve su prosvijetljena bića koja odgađaju nirvanu kako bi pomogli drugima da postignu isto prosvjećenje. Bodisatve se razlikuju od bude jer imaju kraljevski nakit i bogato su opremljeni delikatnim ornamentima. Ovi prikazi su slični starijima (5. st.) iz starog grada Sigiriya na Šri Lanki.

Naturalističko slikanje je u ravnoteži s blago toniranim bojama, a obrisni crtež koji je uvijek presudni element indijskog slikarstva, jasno ocrtava oblike. Tonske gradacije boja na tijelu stvaraju iluziju trodimenzionalnosti. Ova sinteza graciozne božanstvenosti i opipljive ljudskosti je tipična za indijsku umjetnost u razdoblju Gupta (320.-600.).


Datoteka:Ajanta Caves, India, Pillared hall of ancient Buddhist temple (monastery).jpg|Unutrašnjost hrama
Datoteka:Ajanta Caves, India, Ajanta stupa worship hall.jpg|Budino svetište
Datoteka:Meister des Mahâjanaka Jâtaka 001.jpg|Freska *Mahâjanaka Jâtaka* (Legenda o Jataki)
Datoteka:Indischer Maler des 6. Jahrhunderts 001.jpg|Ljubavnici u hramu II.
Datoteka:Ajanta cave no. 9 2010.jpg|Ulaz u hram IX.



## Reference

* James Burgess & J. Fergusson, *Cave Temples of India*, W.H. Allen & Co., London, 1880.; Delhi: Munshiram Manoharlal Publishers Pvt Ltd., Delhi, 2005. 

## Povezano
* Indijska umjetnost
* Indijski hram
* Špilje Ellore
* Špiljski hramovi Elephante

## Vanjske veze

* Video špilja na portalu MTDC
Hram sunca u Konarku

**Hram sunca u Konarku** (hindski jezik:कोणार्क सूर्य मंदिर) je hinduistički indijski hram koji je dao izgraditi kralj iz dinastije Ganga, Narasimhadeva I. (1238.-1250.) u mjestu Konarku, 65&nbsp;km od grada Bhubaneswara u indijskoj državi Odisha. Poznat i kao **Crna pagoda**, jer je izgrađen od oksidiranog starog pješčenjaka koji na izlezećem suncu postane sjajan, posvećen je bogu sunca, Surji, zbog čega ima oblik njegove kočije za šest konja. Kao jedan od najpoznatijih hramova u Indiji, upisan je na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1984. godine.

Hrama Sunca je bio zamišljen kao divovska kočija Boga Sunca, Surja, s dvanaest pari izvrsno ukrašenih kotača. Veličanstveno zamišljen, ovaj hram je zapravo jedan od najuzvišenijih spomenika u Indiji, poznat koliko po svojim dimenzijama i besprijekornim proporcijama, tako i po skladnoj integraciji arhitektonske veličanstvenosti s plastičnim ukrasima. Njegov fini čipkasti ukrasi i izvijeni oblici, kao i lijepo i prirodno isklesani životinjski i ljudski likovi, čine ga sjajnijim od ostalih hramova u Odishi.

Hram ima promjer 261 x 160 m i poravnan je po putanji sunca preko neba, u smjeru istok-zapad. Nalazi se u prirodnom okruženju koje obiluje plantažama drveća koje rastu na pjeskovitim tlu. Okoliš je uvelike netaknut, a blaga valovita topografija oko Hrama Sunca se donekle ponavlja u njegovom obliku. Hram pripada Kalinga školi indijske arhitekture hramova s ​​karakterističnim krivuljnim tornjevima koji uokviruju kupolu središnjeg svetišta s četiri strane. U obliku, hram ne odstupa od drugih sikhara hramova u Odishi. Glavno svetište (*Mantapa*), visoko oko 60 metara, s raskošnim vanjskim ukrasima je izgrađeno kad i Velika dvorana (visoka 30 m) koja je sačuvana u cijelosti. Vrh glavnog svetišta u kojemu se nalazilo skulptura glavnog božanstva je otpalo, a Dvorana za ples (*Nata Mandir*) i blagovaonica (*Bhogu-Mandap*) su oštećeni hirovima vremena.

Kamenje na Hramu sunca u Konarku nisu spojeni vapnencom ili cementom, već su ih toliko uravnali da su spojeni samo kapima prirodne gume.

Hram sunca u Konarku je također i mjesto anualnog festivala plesa, koji se održava svakog prosinca, a koji je posvećen klasičnim oblicima indijskog plesa, uključujući i tradicionalni ples Odissi.

U Odishi se nalazi i drugi Hram sunca, Biranchi Narayan, u Bugudi (pokrajina Ganjam).


Datoteka:Konark Temple.jpg|Mantapa noću
Datoteka:Konark Sun Temple, Orissa.jpg|Kotači hrama
Datoteka:Sun dial - Sun Temple.jpg|Raskošni kotač
Datoteka:Konark Nat Mandir.jpg|*Nat Mandir*
Datoteka:Konark Sun Temple Statue of Sun God.jpg|Skulptura Surja u jednoj niši


## Izvori

* I. B. Horner, *The Minor Anthologies of the Pali Canon (Part III): Chronicle of Buddhas' (Buddhavamsa) and 'Basket of Conduct (Cariyapitaka)*, prevedeno 1975. i izdato 2000., Oxford: Pali Text Society. .

## Poveznice

* Indijska umjetnost

## Vanjske veze
* Konark  fotografije, 2011.
* Službena stranica hrama 
* 360 panografije 
* 360 stupnjeva virtualni obilazak Hrama sunca u Konaraku
Nacionalni park Kaziranga

**Nacionalni park Kaziranga** (asamski jezik: কাজিরাঙ্গা জাতীয় উদ্যান, *Kazirônga Rastriyô Uddan*), je nacionalni park uz rijeku Brahmaputra u pokrajinama Golaghat i Nagaon u indijskoj državi Assam.

Nacionalni park Kaziranga ima površinu od od 430&nbsp;km² i osnovan je 1905. godine. Prekriva ga većinom pašnjaci "slonovske trave" (*Miscanthus sinensis*), blatišta, vlažna suptropska i tropska kišna šuma, ispresjecani s četiri glavne rijeke, uključujući Brahmaputru, i nekoliko malenih jezera.

Uspoređujući ga s drugim zaštićenim područjima Indije, Kaziranga je najbolji u očuvanju divljih životinja, a kako se nalazi na ivici istočne himalajske bioraznolikosti, u njemu se nalazi veliki broj različitih vrsta. U njemu se nalaze dvije trećine svjetske populacije ugroženih Indijskih nosoroga (*Rhinoceros unicornis*), te najveća koncentracija tigrova od svih svjetskih nacionalnih parkova, zbog čega je progalšen i rezervatom tigrova 2006. godine. Pored toga, park je dom za 35 vrsta sisavaca, uključujući veliki broj divljih slonova, indijskih bivola i barasinga jelena; ali i veliki broj ptica zbog čega je prepoznat kao važan rezervat ptica.

Upisan je 1985. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao jedno velikih utočišta divljih životinja.


Datoteka:Assam 042 yfb edit.jpg|Krajolik Kazirange
Datoteka:Tree solitary.jpg|Golo drveće ispred pašnjaka i šume
Datoteka:Kazi fire.jpg|Kontrolirano spaljivanje trave u parku
Datoteka:Coracias affinis, Kaziranga NP, Assam.jpg|Plava zlatovrana (*Coracias benghalensis*)
Datoteka:Golden Langur.jpg|Zlatni langur (*Trachypithecus geei*)


## Vanjske veze

* Službena stranica parka Kaziranga   Posjećeno 22. lipnja 2011.
* Kaziranga National Park  Posjećeno 22. lipnja 2011.
* Izvanredna fotografija tigra u NP Kaziranga na nationalgeographic.com

;Ostali projekti
Nacionalni park Manas

**Nacionalni park Manas** ili **Rezervat divljih životinja Manas** je nacionalni park, i rezervat tigrova i slonova, u Indijskoj pokrajini Assam. Manas se nalazi u podnožju Himalaja i nastavlja se na Kraljevski nacionalni park Manas u Butanu, a najbliži grad Guwahati je udaljen 176 km. Park je dobio ime prema rijeci Manas (rijeka), koja opet ime duguje hinduističkoj božici-zmiji, Manasa. Rijeka Manas je pritok rijeci Brahmaputra koja presjeca park Manas.

Nacionalni park Manas ima površinu od 950 km² i upisan je 1985. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao jedno velikih utočišta divljih životinja središnje Azije. Osim navedenih bengalskih tigrova i azijskih slonova, u parku obitavaja 31 ugrožena vrsta životinja kao što su indijski nosorog (*Rhinoceros unicornis*), asamska krovasta kornjača (*Pangshura sylhetensis*), hispidski zec (*Caprolagus hispidus*), zlatni langur (*Trachypithecus geei*) i patuljasti vepar (*Porcula salvania*). Sveukupno u parku obitava 55 vrsta sisavaca, 380 vrsta ptica, 50 vrsta reptila i 3 vrste daždevnjaka.

Zbog krivolova i terorističih aktivnosti, park je upisan na popis ugroženih mjesta svjetske baštine 1992. godine, ali je zbog uspješne provedbe zaštite ispisan s ovog popisa 2011. godine. 


Datoteka:Manasrivermap.png|Porječje rijeke Manas (indijski dio je nacionalni park)
Datoteka:Hanging bridge from bottom.jpg|Viseći most preko rijeke Manas u području parka
Datoteka:Transparent flow.jpg|Bistra rijeka Manas
Datoteka:Way to Panbang through Manas.jpg|Šumski put za Panbang
Datoteka:Manas River.jpg|Manas na granici s Butanom


## Izvori

## Vanjske veze
* Official Službena stranica parka Manas   Posjećeno 28. ožujka 2011.
* Manas, Rezervat tigrova u Assamu   Posjećeno 28. ožujka 2011.
Nacionalni park Keoladeo

**Nacionalni park Keoladeo** ili **Keoladeo Ghana** je nacionalni park u pokrajini Bharatpur, indijske države Rajasthan, koji je slavan kao prirodni rezervat ptica, osobito selica kao što je sibirski bijeli ždral (*Grus leucogeranus*) koji ovdje provodi zimu. Keoladeo je vještačko močvarno područje (pod zaštitom Ramsarske konvencije) koje štiti Bharatpur od čestih poplava, te čini mjesto ispaše za brojnu lokalnu stoku, a prije i poznato lovačko područje. Najbliži grad mu je Agra u indijskoj državi Uttar Pradesh, a čini ga mozaik livada, šuma i šumovitih močvara.

Nacionalni park Keoladeo ima površinu od od 29&nbsp;km² i upisan je 1985. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao jedno velikih utočišta divljih životinja središnje Azije. Sveukupno u parku obitava 379 vrsta biljaka, 366 vrsta ptica (od kojih 230 stalno boravi u parku), 50 vrsta riba, 13 vrsta zmija, 5 vrsta guštera, 7 vrsta daždevnjaka, 7 vrsta kornjača i brojni drugi kralješnjaci. Kako su veliki grabežjivci poput leoparda istrebljeni do 1964. godine, od sisavaca tu uspješno obitavaju bengalska mačka, tropska mačka, azijska cibetka, mačka ribolovac, bengalska lisica, šakal, prugasta hijena, sivi mungos, glatka indijska vidra, indijski dikobraz, indijski zec, te primati rezus makaki i sakati majmuni.

Kao rezervat ptica on je najbogatiji na svijetu, što zbog velikog broja lokalnih i ptica selica, ali i velikog broja rijetkih ptica. Nacionalni park Keoladeo je zbog toga i veliko turističko mjesto za mnoge ornitologe koji ga posjećuju u zimsko vrijeme. Od ptica selica park posjećuju rode, čaplje, ždralovi, kormorani i Anhingidae, te mnoge vrste pataka kao što su patka kreketaljka, patka berija, krunasta patka, te druge ugrožene vrste koje ga rijetko posjećuju su pjegava patka, šarenoglava patka, Baerova patka, mala prutka, sup starješina i dalmatinski pelikan. Od stanarica tu se gnijezde pčelarice, jarebice, prepelice i kljunorošci, te ptice grabljivice kao što su: bukoč, sivi sokol, orao ribar, kačar, kraljevski orao,


Datoteka:3433- Keoladeo Nature Reserve.jpg|Krajolik Keoladea
Datoteka:Sambhars are common sight at Keoladeo Ghana National Park Bharatpur India.jpg|Sambari u Keoladeu
Datoteka:Bar-headed Geese (Anser indicus) Scape at Bharatpur I IMG 5651.jpg|Prstenoglave guske u Keoladeu
Datoteka:Sarus Crane I IMG 8631.jpg|Sarus ždralovi
Datoteka:Great spotted Eagle I2 IMG 8358.jpg|Veliki pjegavi orao


## Vanjske veze

* Keoladeo Službena stranica parka Keoladeo   Posjećeno 21. lipnja 2011.
* Wildlife in India | Keoladeo National Park   Posjećeno 21. lipnja 2011.

;Ostali projekti
Špilje Elephante

**Špilje Elephante** (marathi: घारापुरीची लेणी, *Gharapuričja Lini* što doslovno znači "Grad špilja") čini mreža špiljskih hramova isklesanih u stijenama na otoku Elephanta u zaljevu Mumbaija, oko 10&nbsp;km istočno od središta velegrada. Špiljski hramovi su podijeljeni u dvije skupine, veća skupina hinduističkih hramova ukrašenih raskošnim reljefima šivaizma (hindu sekta obožavanja Šive), i manja skupina budističkih hramova. Svi su isklesani iz bazaltnih stijena od 5. do 8. stoljeća, ali identitet njegovih autora je još uvijek predmet rasprave. Izvorno su sve bile iznutra oslikane, ali su danas ostali samo tragovi boje.
Najpoznatija špilja iz skupine hinduističkih špilja na zapadnom brdu je "Velika špilja" (Špilja 1.) koja svojim monumentalnim ulazom gleda na morsku obalu od koje je udaljen oko 1,5&nbsp;km. Hram ima površinu od 5,600 m², a sastoji se od glavne dvorane, dvije bočne, dvorišta i pripadajućih svetišta. Dubok je 39 metara i ispunjen je brojnim prikazima Šive, u različitim pozama i radnjama.

Na istočnom dijelu otoka nalazi se manja skupina budističkih špilja u brdu koje je po stupi od opeke prozvano "Brdo stupe".

Ovi hramovi su bili u uporabi sve do dolaska Portugalaca 1534. godine koji su otok prozvali *Elephanta* po velikoj skulpturi slona na obali (danas u muzeju u Mumbaiju). Nakon stoljeća nemara, hramovi su obnovljeni 1970-ih, a 1987. godine upisani su na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji.


Datoteka:Elephanta Elephant.jpg|Skulptura slona iz Elephante u muzeju Bhau Bhaji Lad (Mumbai)
Datoteka:Elephanta Map.svg|Tlocrt Velike špilje
Datoteka:Ardhanari@ Elephanta Caves.jpg|Ardhanarishvara, dvospolni spoj Šive i Parvatija
Datoteka:Elephanta Caves Trimurti.jpg|Trojstvo Šive Trimurti
Datoteka:Smaller Cave, Elephanta.jpg|Jedna manja špilja


## Izvori

* James Burgess & J. Fergusson, *Cave Temples of India*, W.H. Allen & Co., London, 1880.; Delhi: Munshiram Manoharlal Publishers Pvt Ltd., Delhi, 2005. 

## Povezano
* Indijska umjetnost
* Indijski hram
* Špilje Ellore
* Špiljski hramovi u Ajanti

## Vanjske veze

* Elephanta panorama 
* Video špilja na portalu MTDC
Orden partizanske zvijezde

**Orden partizanske zvezde** (; ) je bio odlikovanje Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije u tri reda. 

Orden partizanske zvezde prvog, drugog i trećeg reda ustanovio je Vrhovni komandant NOV i POJ Josip Broz Tito 15. avgusta 1943. godine Ukazom o odlikovanjima u Narodnooslobodilačkoj vojsci Jugoslavije. Odlikovanje se dodeljivalo za vojne zasluge. Orden I reda se prvobitno dodeljivao za „*umešnost u komandovanju i naročite zasluge u borbi*“, Orden II reda za „*hrabrost i podvige boraca*“, a Orden III reda za „*hrabrost i požrtvovnost u borbi*“. Kasnije su se sva tri stupnja odlikovanja dodeljivala „*starešinama [[JNA|oružanih snaga SFRJ]], za uspešno komandovanje jedinicama oružanih snaga, za umešnost u rukovođenju brobenim delovanjima i za pokazanu naročitu hrabrost u ratu*“. 

Orden partizanske zvezde skicirao je Đorđe Andrejević Kun, dok je sadrene modele izradio Antun Augustinčić.

Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o odlikovanjima FNRJ od 1. marta 1961. izvršena je izmena naziva ordena, pa je od tada orden imao sledeće redove:

* ***Orden partizanske zvijezde sa zlatnim vijencem*** (ranije I. red) - 9. u važnosnom redu jugoslovenskih odlikovanja
* ***Orden partizanske zvijezde sa srebrnim vijencem*** (ranije II. red) - 17. u važnosnom slijedu jugoslavenskih odlikovanja
* ***Orden partizanske zvijezde sa puškama*** (ranije III. red) - 29. u važnosnom slijedu jugoslavenskih odlikovanja

Od 7. septembra 1944. do 1980. godine, kada je Orden partizanske zvezde sa zlatnim vencem (I reda) prestao da se dodeljuje, podeljeno je državljanima Jugoslavije i strancima ukupno 627 ordena tog reda. Orden partizanske zvezde sa srebrnim vencem (II reda) dodeljivao se od 7. septembra 1944. do 1972. godine, a podeljen je 1,531 orden. Orden partizanske zvezde sa puškama (III reda) dodeljivao se od 7. septembra 1944. do 1973. godine, a u tom periodu podeljena su 10,384 ordena.

### Izgled i trake odlikovanja



## Literatura

* **[[Vojna enciklopedija]]**, Beograd 1975. godina.
* **[[Opća enciklopedija JLZ]]**. Jugoslovenski leksikografski zavod, Zagreb, 1980. godina.
* Boris Prister, **Odlikovanja zbirke dr. Veljka Malinara**. Zagreb 2000. godina.
Klasa

**Klasa** ili, rjeđe, **razred** je izraz kojim se u najširem smislu označavaju ljudi, životinje i raznih predmeti koji dijele neke zajedničke osobine:

* društvena klasa
* klasa (obrazovanje)

## Transport
* putnička klasa
* klasa (brod)
* klasa (automobil)
Ante Bilobrk

**Ante Bilobrk** (nadimak **Žila**, 3. travnja 1919.—1943.) je bio politički komesar čete u Šestom (beogradskom) bataljunu Prve proleterske udarne brigade i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija

Rođen je 1919. godine u selu Brštanovu, kod Splita. Do rata je radio kao ličilac u brodogradilištu u Splitu. Član je Komunističke partije Hrvatske od 1940. godine.

Odmah poslije kapitulacije Kraljevine Jugoslavije uhitila ga je Talijanska vojska te je proveo osam dana u zatvoru. Po izlasku iz zatvora otišao je u rodni kraj, gdje se odmah povezao s mjesnom partijskom organizacijom i aktivno sudjelovao u pripremi ustanka. Zajedno s Antom Jonićem ustrojio je skupinu aktivista kojoj je bio vođa. Radio je na dijeljenju letaka i ostale komunističke literature, te u tajnosti održavao stranačke sastanke po selima. Više je puta preko Zagore u partizane na Dinaru prebacio nekoliko skupina omladinaca. Početkom rujna zajedno s jednom skupinom stupio je u Dinarski partizanski odred. Poslije kratkoga vremena je prešao u Svilajsko-mosećki partizanski odred, u kojem je imenovan političkim komesarom (povjerenikom).

21. srpnja 1942. godine je izabran za člana Mjesnoga komiteta KPH za Solin, a sredinom rujna 1942. godine kada je formiran Mosećki bataljun postao je njegov politički komesar. Istaknuo se u mnogim borbama protiv ustaša u Lećevici, na Kozjaku i Kljacima.

Kada je formirana Treća dalmatinska udarna brigada, 12. studenoga 1942. godine Bilobrk je postavljen za političkoga komesara Trećeg bataljuna. S brigadom je sudjelovao u mnogim borbama, a osobito se istaknuo 4. prosinca kada je njegov bataljun napao odjeljak (vrstu) talijanskoga odreda kod sela Podstrana, na cesti Split-Omiš. Nešto kasnije, 15. prosinca Bilobrk se ponovo istaknuo pri uništenju teretnoga vlaka između postaja Labin Dalmatinski i Kaštel Stari na pruzi Split-Knin. U četiri sata dugoj bitki Talijani su imali više mrtvih i ranjenih vojnika.

U siječnju 1943. godine izabran je za člana Zemaljskog odbora SKOJ-a za Hrvatsku. Istaknuo se također tijekom ožujka u petnaestodnevnim borbama protiv četnika, a naročito u spašavanju ranjenika na planini Čvrsnici i kasnije u prijenosu ranjenika preko rijeke Neretve do Nevesinja, tijekom Četvrte neprijateljske ofenzive. Poslije Pete ofenzive prebačen je u Prvu proletersku brigadu, u kojoj je bio politički komesar čete u Šestom (beogradskom) bataljunu.

Poginuo je prilikom napada Prve proleterske brigade na Vlasenicu, 25. i 26. lipnja 1943. godine. U prvom jurišu bio je teško ranjen, ali nije htio napustiti borbu. Kada su ga neprijateljski vojnici pokušali uhvatiti izvršio je samoubojstvo.

Za narodnog heroja je proglašen 27. studenoga 1953. godine.

## Reference

## Literatura

* **[[Narodni heroji Jugoslavije (knjiga)|Narodni heroji Jugoslavije]]**. „Mladost“, Beograd 1975. godina.
* Biografija na portalu ''Ratna hronika Splita 1941-1945''
Komandant

**Komandant** je u vojnom smislu lice na dužnosti vođe jedne vojne jedinice sa oficirskim činom. Iako se komandantom nazivaju i vođe malih jedinica kao što su vod i četa, glavno značenje ima u oficirskim činovima. Kao vođi jedinica u veličini bataljona ili divizije, za podršku pri organizaciji i upravljanju jedinice ima svoj štab. U mornarici, pojam komandant se koristi za vođu jednog bojnog broda kao jedinice.
Kratki predudar

**Kratki predudar** (,  ) je vrlo kratak, obično nenaglašen ton koji prethodi glavnoj noti. Piše se sitnim notnim znakom za osminu, sa notnom crticom naviše i koso precrtanim barjačićem.

Za razliku od dugog predudara, kratki predudar oduzima neznatno od vrednosti prethodne note.

::

## Izvori

## Povezano
* Ukrasi u muzici
* Dugi predudar
* Dvostruki predudar
* Višestruki predudar
* Grupeto
* Praltriler
* Mordent
* Triler (muzika)
Socijaldemokratska partija Litve

**Socijaldemokratska partija Litve** (, LSDP) je socijaldemokratska politička stranka lijevog centra koja djeluje u Litvi. Smatra se jednom od najstarijih političkih stranaka u Litvi, s obzirom da je osnovana 1896. u vrijeme kada je Litva bila dio Ruskog Carstva, te bila jedan od najvažnijih litvanskih stranaka u međuratnom periodu, sve do formalne zabrane 1936. nakon čega je slijedio dugi period djelovanja u egzilu. Njeno djelovanje u Litvi je obnovljeno godine 1989. u vrijeme raspada SSSR-a. Godine 2001. se ujedinila sa Demokratskom radničkom partijom (bivši komunisti), a od 2004. do 2008. je vodila manjinsku vladu. Nju je 2008. smijenila koalicija desnog centra na čelu sa Andriusom Kubiliusom.

## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice
Partija regiona

**Partija regiona** (; ) je politička partija u Ukrajini koja je osnovana 26. oktobra 1997. pod imenom „Partija regionalne obnove Ukrajine“. Ova partija je 2001. reformisana, kada joj se priključilo još nekoliko manjih partija. U periodu od osnivanja pa do 2001, prema tvrdnjama partijskih funkcionera, broj članova stranke je narastao sa 30.000 na 500.000.

Partija regiona tvrdi da se zalaže za odbranu prava ruske manjine u Ukrajini, kao i govornika ruskog jezika. Na predsedničkim izborima 1999. stranka je podržala Leonida Kučmu, a na parlamentarnim izborima 2002. bila je deo provladine koalicije „Za jedinstvenu Ukrajinu“. Trenutni lider Partije regiona je premijer Ukrajine Mikola Azarov.

Partija regiona ima najveću podršku u istorijskoj regiji Novorusija, odnosno u istočnom i jugoistočnom delu Ukrajine. Stranka tvrdi da u istočnoj Donječkoj oblasti ima preko 700.000 članova.

Partija je 2005. potpisala sporazum o saradnji sa ruskom političkom partijom Jedinstvena Rusija.

## Povezano
* Viktor Janukovič

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanična stranica 
*  Zvanična stranica omladinskog ogranka partije
Parlamentarni izbori u Ukrajini 2012.

**Parlamentarni izbori u [[Ukrajina|Ukrajini]] 2012.** održani su 28. oktobra. Na izborima je birano svih 450 poslanika u Vrhovnoj radi. Izbori su održani prema novom „mešovitom“ sistemu. Jedna polovina poslanika je izabrana na nivou cele Ukrajine po proporcionalnom sistemu sa pojedinačnih partijskih listi, pri čemu je izborni prag povećan na 5% (na prethodnim izborima je bio 3%). Preostalih 225 poslanika je izabrano iz pojedinačnih izbornih jedinica. Ukrajina je podeljena na 225 izbornih jedinica, a svaka ova jedinica je birala po jednog poslanika.

Za razliku od prethodnih izbora, nije bilo dozvoljeno učešće blokova političkih partija. Izborna kampanja je trajala 90 dana. Pravo glasa je imao svaki državljanin Ukrajine sa navršenih 18 godina. Bilo je otvoreno 33.540 biračkih mesta u Ukrajini i 114 u inostranstvu.

## Istraživanja javnog mnjenja

## Rezultati
### Proporcionalni sistem
Rezultati na osnovu 85,67% prebrojanih glasova. Prikazane su partije koje su osvojile više od 0,5% glasova.

### Pojedinačne izborne jedinice
### Objedinjeni rezultati

## Povezano
* Kalendar izbora 2012.

## Reference

## Vanjske veze

* Centralna izborna komisija Ukrajine
* Ukrajinske izlazne ankete
* Rezultati anketa od 2010. , „Центр Разумкова“
* Rejting partija od 2006. , „Соціологічнна група «Рейтинг»“
Džini

**Džini** može označavati:

* množina za džin, natprirodno stvorenje iz beduinske mitologije i islama;
* fonetski izgovor imena Jeannie
FK Zabjelo

**FK Zabjelo** je fudbalski klub iz Zabjela, četvrti Podgorice u Crnoj Gori, i trenutno se takmiči u Trećoj ligi Crne Gore.

Klub je osnovan je 1963. godine. Boje kluba su crvena i bela.

## Povezano
* Spisak fudbalskih klubova u Crnoj Gori

## Vanjske veze
* Profil kluba na soccerway.com
Istočna obala Sjedinjenih Država

**Istočna obala** (, također *Eastern Seaboard*) ili **Atlantska obala** () u geografiji SAD označava države čije obale oplakuje Atlantski ocean. One uključuju (od sjevera prema jugu): Maine, New Hampshire, Massachusetts, Connecticut, New York, Delaware, Maryland, Virginiju, Sjevernu Karolinu, Južnu Karolinu, Georgiju i Floridu.

Područje Istočne obale je prema procjenama iz 2010. imalo 112,642.503 stanovnika ili 36 % ukupnog stanovništva SAD.

Od 1. juna do 30. novembra svake godine Istočna obala je moguća meta sezone atlantskih uragana.

Područje Istočne obale na kopnu povezuju autoputevi U.S. Route 1 i Interstate 95. Brodski promet omogućava mreža kanala poznata kao Intracoastal Waterway.

Uz Istočnu obalu je također vezan pojam muzičkog stila East Coast hip hop (hip hop Istočne obale), koji je nastao 1970-ih.

## Reference
Zaleđe

**Zaleđe** je izraz koji u geografiji označava područje koje se na nalazi na obali mora (primorje), odnosno pripada unutrašnjosti nekog većeg otoka, poluotoka ili kontinenta, ali zbog geografskih i ekonomskih okolnosti gravitira primorskom području. Primjer zaleđa je Outback u Australiji.
Zaleđe (razvrstavanje)

**Zaleđe** je izraz koji u geografiji označava unutrašnjost kopnene mase koja je ekonomski povezana sa obalom. Također može označavati:

* ofsajd ili zaleđe (sport);
** ''Zaleđe'' (TV emisija), hrvatska sportsko-humoristična TV-emisija koju je vodio Robert Knjaz
Ofsajd

**Ofsajd** () ili **zaleđe** je izraz koji u nekoliko ekipnih sportova označava pravilo ili pravila temeljem koga se timu ograničava postavljanje, odnosno pozicioniranje igrača na određenim dijelovima terena. Svrha pravila je poticati timski karakter aktivnosti na terenu, odnosno spriječiti da neki od timova postigne "jeftini" gol. Pravila o ofsajdu su, međutim, obično komplicirana i često znaju izazivati pogreške kod igrača kao i nezadovoljstvo publike.

Najpoznatiji sportovi kod kojih postoje pravila o ofsajdu su fudbal, ragbi, hokej na ledu i američki fudbal.

Od timskih sportova koji nemaju ofsajd su najpoznatiji košarka, odbojka, australski i gelski fudbal. Godine 1998. je ofsajd službeno ukinut u hokeju na travi.

## Povezano
* Ofsajd (fudbal)
* Ofsajd (američki fudbal)
* Ofsajd (hokej na ledu)
* Ofsajd (ragbi)
Project A-ko

***Projekt A-ko*** (japanski **プロジェクトA子**, **Purojekuto Eeko**) japanska je anime akcijska ZF komedija iz 1986. koju je režirao Katsuhiko Nishijima. Film je parodija na razne anime filmove i serije iz 1970-ih i 1980-ih, kao što su *[[Hokuto no Ken]]*, *[[Macross]]*, *Magical Angel Creamy Mami*, *Harmagedon* i *[[Captain Harlock]]*. Sam naslov je referenca na film Jackieja Chana, *[[Projekt A]]*. Zbog svoje popularnosti, "Projekt A-ko" je dobio četiri nastavka, međutim nijedan nije dosegnuo pohvale originala.

## Radnja

**A-ko Magami** je crvenokosa srednjoškolka čija je najbolja prijateljica plavokosa i priglupa **C-ko Kotobuki**. Jednog jutra, pošto kasne na prvi dan nastave u svojoj novoj srednjoj školi, A-ko potrči nadljudskom brzinom, držeći C-ko za ruku, te uspiju stići na vrijeme. Međutim, profesorica ih ne voli jer su toliko nespretne i ne prate nastavu. U razredu se nalazi i razmažena ali inteligentna djevojka **B-ko Daitokuji** koja želi postati C-kinom najboljom prijateljicom tako što kani eliminirati A-ko. Njeno neprijateljstvo prema A-ko se samo poveća kada se sjeti da su suparnice još od dječjeg vrtića. Jednog jutra ispred škole, C-ko napravi ogromnog robota kojim želi pobijediti A-ko, međutim pošto ova ima nadljudsku snagu jednostavno uništi mehaničku napravu jednim potezom.

Idućeg jutra, C-ko se pojavi sa novim, većim robotom, no A-ko ga opet s lakoćom svlada. To se ponovi nekoliko puta, sve dok C-ko ne izmisli posebno odijelo kojim postane jednako jaka kao A-ko te izbija takva neumoljiva borba da se pola školske zgrade i velik dio gradske četvrti razori do temelja. Tada se pojavi svemirski brod kojim upravlja vanzemaljska ženska rasa i otme B-ko jer je ona njihova davno izgubljena princeza. Među tom rasom je i D, snažna, muškobanjasta žena. Odmah nakon otmice, A-ko i C-ko sklapaju primirje i udružuju snage kako bi spasili B-ko. C-ko ima odijelo uz pomoć koje može letjeti te tako ona i A-ko stignu u svemirski brod. Tamo se potuku sa posadom, sretnu pijanog kapetana broda, Napolipolita, i prouzroče slijetanje i rušenje broda na zemlju. Idućeg jutra, A-ko se budi u svojem domu. Izazi iz kuće i pozdravlja roditelje, Supermana i Wonder Woman. Sa B-ko odlazi u školu i tamo ponovno sretne C-ko koja bi se tukla.

## Glasovi
* A-ko - Miki Ito
* B-ko - Emi Shinohara
* C-ko - Michie Tomizawa
* Kapetan Napolipolita - Shuichi Ikeda
* D - Tessho Genda
* Profesorica Ayumi - Asami Mukaidono
* Hikaru - Hochu Otsuka
* Mari, Ine, Asa, Ume - Megumi Hayashibara
## Kritike

## Izvori

## Reference
* 

## Vanjske veze
* 
* ''Projekt A-ko'' na Anime News Network Encyclopedia 
* ''Projekt A-ko'' na AnimeNfo
Sjunik

**Sjunik** je jedna od 11 administrativnih jedinica u Armeniji. Uz Sjunik u Aremiji postoji još 9 merzeva i područje glavnog grada Jerevana kao posebna jedinica.

## Galerija fotografija


File:KapanGareginNzhdeh.jpg
File:Tatev Monastery from a distance.jpg|Tatevski manastir
File:Zorats Karer 2008, part of the stone circle.jpg|Arheološko nalazište Zorac Karer staro preko 7,000 godina