open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Koko i duhovi (film)

***Koko i duhovi*** je hrvatski dječji film iz 2011. godine koji je režirao Daniel Kušan. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana za djecu Ivana Kušana, koji je napisao i scenarij. U filmu glume dječji glumci-naturščici koje predvode Antonio Parač, Nina Mileta i Kristian Bonačić.

2013. je snimljen nastavak pod naslovom ''Zagonetni dječak''.

## Premisa

Adaptiran prema knjizi autora Ivana Kušana istoimenog naziva, film *Koko i duhovi* progovara o zgodama i nezgodama Ratka Milića "Koka" koji se seli iz sela u grad gdje stječe nove prijatelje, no kada upadne u nevolju, zatražit će pomoć onih "starih". Stan u koji se Koko useljava sa svojom obitelji pripadao je Vinceku, starom škrtcu čija je smrt obavijena velom misterije. Film će pokušati odgovoriti na pitanje postoje li duhovi i hoće li Koko uz pomoć svojih prijatelja razriješiti misterij Vincekove smrti.

## Produkcija
Snimanja filma započela su u listopadu i studenom 2010.,. Film je premijerno prikazan na pulskom filmskom festivalu u 2011. a potom i redovno distribuiran u jesen iste godine.

## Uloge
* Antonio Parač - Koko
* Nina Mileta - Marica
* Kristian Bonačić - Zlatko.
* Filip Mayer - Miki
* Ivan Maltarić - Božo
* Ozren Grabarić - Josip
* Dijana Vidušin - Neda
* Predrag Vušović - Vincek
* Franjo Dijak - Drago
* Almira Osmanović - Ruža
* Olga Pakalović - Katarina
* Rakan Rushaidat - inspektor Krivić
* Saša Anočić - Vladislav Brnčić
* Sandra Lončarić - Jagoda
* Damir Orlić - Ljubo
* Darko Janeš - Kokov učitelj
* Željko Königsknecht - taksist
* Hana Hegedušić - novinarka
* Dean Krivačić - Franjo
* Milivoj Beader - Bugarin
* Goran Malus - policajac
* Zoran Šprajc - voditelj Dnevnika

## Izvori

## Vanjske veze
*
Daniel Kušan

**Daniel Kušan** (Zagreb, 25. januara 1975. -) je hrvatski filmski i televizijski režiser. Rodio se kao sin književnika Ivana Kušana i glumice Helene Buljan. Uglavnom je radio na televiziji, a najvažniji film mu je Koko i duhovi iz 2011. godine, koji predstavlja adaptaciju istoimenog očevog romana.

## Vanjske veze
*
Put 99 (Iran)

**Put 99** (perz. جاده ۹۹) je državni put na krajnjem istoku Irana koji spaja Sarahs i Šile, naselje 80 km sjeverno od Zahedana. Saobraćajnica ima duljinu od 940 km i punom trasom prati čitavu državnu granicu s Afganistanom, a sjevernim dijelom i Turkmenistanom. Pokrajine kroz koje prolazi su Razavi Horasan, Južni Horasan, te Sistan i Balučistan, a bitniji gradovi uključuju Zabol i Muhamedabad u sistanskoj depresiji. Područje kroz koje prolazi put vrlo je slabo naseljeno i sami je put relativno izoliran od ostatka nacionalne transportne mreže. Njegova primarna namjena je vojnog karaktera i služi za patroliranje opasne granične zone odnosno borbu protiv krijumčarenja afganistanskog heroina. Uz put se svakih 2–3 km nalaze vojne posmatračnice s raznim vrstama fortifikacija. Južni dio trase u Sistanu dijelom je međunarodnog koridora AH71 čija je svrha povezivanje afganistanske unutrašnjosti (Delaram) s Čabaharom, iranskom lukom na obali Omanskog zaljeva. Prema bileteralnom sporazumu iz 1973. godine Iran je Afganistanu osigurao trgovački pristup otvorenom moru, no zbog nerazvijene afganistanske saobraćajne mreže potez nije zaživio pa se veći dio afganistanske robe nastavio izvoziti preko relativno dostupnijeg Karačija u Pakistanu odnosno Turkmenistana na sjeveru. Uz gotovo 1000 kilometara duljine na put 99 nadovezuju se samo dva afganistanska puta – A1 kod Tajbada (na iranski 36) i A71 iz pravca Zarandža. Povremeno se koriste i druga dva granična prijelaza, Jazdan i Marzi-je Mil-e Haftad-o Se.

## Povezano
* Lista iranskih puteva
* Saobraćaj u Iranu

## Literatura

*  
*  
*  

;Ostali projekti
Kvaga

Kada su evropski prirodnjaci i istraživači prvi put došli u ravnice Južne Afrike, naišli su na kvage i njihove rođake, zebre. Budući da su pruge dvije pomenute vrste varirale među pojedincima, bilo je teško reći da li su one bile varijante iste vrste ili su se međusobno razlikovale. Prije nego što su ove životinje podijeljene u dvije vrste, nažalost, usljed čestog lova, zbrisane su sa lica zemlje. Poslednja kvaga je umrla u zatočeništvu 1883. godine. Jedina kvaga koja je živa fotografisana nalazi se na slici iznad.
Štelerova morska krava

**Štelerova morska krava** (*Hydrodamalis gigas*) je izumrla vrsta sisara iz reda morskih krava (Sirenia), a porodice dugonga (Dugongidae). Nekada je bila rasprostranjena širom severnog Pacifika, ali se vremenom održala samo u priobalju nenaseljenih Komandorskih ostrva. Evropljani su je otkrili 1741, za vreme ekspedicije Vitusa Beringa, kada je opisao prirodnjak Georg Šteler. U narednih 27 godina je lovljena do izumiranja.

## Opis

Štelerova morska krava je bila mnogo veća od svojih preživelih srodnika, lamantina i dugonga. Dužina joj je iznosila preko 8 metara. Bila je teška do 12 tona. Prema zapisima Štelera, ličila je na veliku foku, ali je imala razvijene prednje noge i rep poput kita. Njena koža je bila crna i debela, a glava mala u odnosu na telo. Hranila se morskim algama u krdima. Bila je potpuno pitoma, spora i verovatno nije mogla da roni. 

## Izumiranje
Fosilni nalazi potvrđuju da je štelerova morska krava nekad bila rasprostranjena duž čitavog priobalja severnog Pacifika, na jugu do Kalifornije i Japana. Vremenom su je domoroci istrebili iz tih oblasti, tako da se održala samo oko Komandorskih ostrva, koja su bila nenaseljena. U vreme dolaska Beringove ekspedicije 1741. godine, bila je već veoma retka. Veruje se da je tadašnja populacija brojala manje od 1.500 jedinki. Beringova ekspedicija je počela da ih lovi 6 meseci pre odlaska sa ostrva, radi mesa i kože. Po Štelerovim zapisima, meso je bilo ukusno, slično goveđem, dok je koža idealna za obuću, kaiševe i pokrivanje čamaca. Nakon povratka ekspedicije u Rusiju, vest se brzo proširila, tako da narednih godina stiže mnogo brodova radi lova. Morske krave su nemilosrdno izlovljavane pomoću harpuna. Samo jednu od pet životinja bi uspeli da izvuku iz vode, dok bi ostale bežale ranjene i umirale, ostavljajući meso neiskorišćeno. Često su trgovci krznom svraćali na ostrvo da bi se snabdeli mesom morske krave, koje se sporo kvarilo, te je zbog toga bilo idealno za duža putovanja. Istraživač Martin Sauer, zapisao je u svom dnevniku da je poslednja morska krava kod Beringovog ostrva ubijena 1768. godine, tako da je vrsta izumrla 27 godina nakon otkrića.

## Reference
Slonovke

**Slonovke** ili "ptice slonovi" su izumrla porodica ptica neletačica iz reda nojevki. 

Izumrle su u 17. stoljeću. Ne zna se pravi razlog njihova izumiranja, a znanstvenici najčešće tvrde da su razlozi izumiranja utjecaj ljudskih aktivnosti ili klimatske promjene. 

Imale su dva roda, Aepyornis i Mullerornis. Njihova prsna kost nije imala rtenjaču. Ptice iz roda Aepyornis su bile među najvećim pticama na svijetu. Vjeruje se da su bile velike preko 3 metra i teške oko 400 kg. Jaja su im imala oko 160 puta veći obujam od kokošjih. 

Znanstvena udruga National Geographic Society čuva primjerak fosiliziranog jajeta koji im je 1967. dao američki istraživač i fotograf Luis Marden. 
Pretpostavlja se da su slonovke nadahnule opis "Divovske ptice" u "Pričama iz Tisuću i Jedne Noći". 
                                                                                                                                                      
## Izvori
Superstogodišnjaci

**Superstogodišnjak** () je izraz koji se koristi za svako ljudsko biće čiji životni vijek iznosi dulje od 110 godina.

Najstarija potvrđena ličnost ikada bila je Jeanne Calment (1875—1997) koja je umrla u dobi od 122 godine i 164 dana.

## Etimologija
Izraz se počeo koristiti 1970-ih, a jedan od prvih primjera potiče iz 1976. godine u koresponendiciji koju je Norris McWhirter, urednik guinessove knjige rekorda vodio u korespondenciji sa statističarem Albertom Ross Ecklerom. Dodatnu popularnost je stekao zahvaljujući tome što su ga američki historičar William Strauss i demograf Neil Howe koristili u svojoj bestseler-knjizi "Generations" iz 1991. godine.

## Najstariji ljudi dosad

## Povezano
*Najstariji ljudi

## Izvori
*GRG World Supercentenarian Rankings List Gerontology Research Group
Mario Mirković

**Mario Mirković** (Zagreb, 17. prosinca 1969.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stipe u gostima" kao gitarista (2011.)
* "Bitange i princeze" kao Tužitelj (2010.)
* "Zakon!" kao Vojo (2009.)
* "Bitange i princeze" kao Boras (2007.)
* "Luda kuća" kao Lovro (2007.)
* "Naša mala klinika" kao Savo Šarić (2005.)
* "Smogovci" kao Cobra Vragec (1982.-1997.)

### Filmske uloge
* "Naši sretni trenuci" (2007.)
* "Nausikaja" kao Karlo (1994.)
* "Papa mora umrijeti" kao Joeov band (1991.)
* "The War Boy" kao Anton (1985.)
* "Tajna starog tavana" kao Miro (1984.)
* "S.P.U.K." kao Miro (1983.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na Kazalište Kerempuh.hr
Deimos (mjesec)

**[[Fobos (mjesec)|Fobos]]** i **Deimos** su jedini Marsovi sateliti. Otkrio ih je astronom Asaph Hall 12. kolovoza 1877. godine. Pretpostavlja se da su po svom postanku asteroidi nastali u vanjskim dijelovima sunčeva sustava i zarobljeni Marsovim gravitacijskim poljem.

Prema grčkoj mitologiji **[[Fobos (mitologija)|Fobos]]** (grč. *strah*) i **[[Deimos (mitologija)|Deimos]]** (grč. *užas*) su pratioci boga Aresa.

Deimos ima samo 12.6&nbsp;km srednjeg promjera. O promjeru je zapravo teško i govoriti kada se radi o gromadi dimenzija 15 &times; 12,2 &times; 11&nbsp;km. Njegova je putanja udaljena 23 459&nbsp;km od središta Marsa. Masa mu je 1.8 &times; 1015 kg (6 puta manje od Fobosa).

Kao i Fobos, Deimos je prekriven udarnim kraterima. Krateri na Deimosu su uglavnom manji od 2.5&nbsp;km u promjeru. Deimosova gravitacija je tako slabašna da krhotine koje se stvaraju udarom meteorita skoro nikad ne padaju nazad na satelit, već odlaze u svemir. Zbog toga Deimosovi krateri nisu okruženi radijalnim lancima kraterčića kao što je to slučaj kod Fobosa. Unatoč maloj gravitaciji, zabilježeno je klizanje materijala nizbrdo.

Deimosovu površinu čini sloj regolita debljine oko 100 metara.

Deimos je prvi put fotografirala letjelica Viking 1 (1977).

## Vanjske veze

* Astronomska sekcija Fizikalnog društva Split - Fobos i Deimos
Pluton (mitologija)

**Pluton** je u rimskoj mitologiji bog podzemlja. On u mnogom odgovara grčkom bogu Hadu.
## Otmica Prozerpine
U rimskoj mitologiji bog podzemnog svijeta, sin Saturnov i Opin, brat Jupiterov i Neptunov, muž Prozerpinin. Nakon što je Jupiter oteo njihovom zajedničkom ocu Saturnu vladavinu svijetom, podijelio ju je sa svojom starijom braćom, Neptunom i Plutonom. Kad niti jedna božica nije htjela kao supruga podijeliti podzemlje s Plutonom, on otima Prozerpinu. Oteo ju je na Siciliji, a došao je iz vulkana Etna. Kad je oteo Prozerpinu, odveo ju je u podzemlje (Had). Tamo je pojela zrnje šipka. Merkur je došao potražiti Prozerpinu te se dogovorio s Plutonom da će neko vrijeme Prozerpina biti kod njega, a drugo doba godine kod svoje majke, Cerere, božice žita. 

## Plutos
S njim se kasnije poistovjećuje bog Plutos (grčki "bogatstvo", "obilje"). Prema grčkoj mitologiji Plutos je bio bog bogatstava koja dolaze iz zemlje, žitarica, rudnog blaga i svog korisnog bilja, sin Demetre i Iazoa. Druga imena pod kojim se pojavljuje su **Pluto, Dis Pater i Ojbulej**.
Ničija zemlja (film)

***Ničija zemlja*** je ratni film bosanskohercegovačkog redatelja Danisa Tanovića. Radnja se dešava u Bosni i Hercegovini za vrijeme rata. Film prikazuje svu apsurdnost rata u Bosni i svu izlišnost internacionalnih snaga na terenu. Film je bio 2001. godine na 74. dodjeli "Oskara" bosanskohercegovački kandidat u kategoriji za najbolji strani film. Ujedno je i jedini koji je ušao u užu konkurenciju, te ga iste godine i dobio.

Film je osvojio mnogobrojne međunarodno priznate nagrade. Među ostalima:
* Oscar 2001. za najbolji strani film
* Cesar 2002. za najbolji prvi dugometražni film
* Nagrada Europske filmske akademije 2001. za najbolji scenarij
* Zlatni globus 2001., za najbolji strani film
* Filmski festival u Cannesu 2001., nagrada za najbolji scenarij
* FIPRESCI 2001., Motovun film festival, za najbolji film
* Nagrada za najbolji film (ocjenjivački sud i publika) 2001., Sarajevo film festival

## Radnja

Radnja se događa 1993. za vrijeme rata u BiH kada stjecajem okolnosti vojnik Armije BiH Čiki (čiji lik tumači Branko Đurić) završi u istom rovu sa bosanskosrpskim vojnikom Ninom (čiji lik tumači Rene Bitorajac); iako su obojica smrtni neprijatelji, prisiljeni su privremeno surađivati kako bi preživjeli, odnosno spriječili eksploziju podmetnute mine pod tijelom Čikijevog ranjenog druga Cere (čiji lik tumači Filip Šovagović). Njihova situacija privuče pažnju svjetskih medija ali i UNPROFOR-a čiji oficiri odlučuju pokrenuti akciju spašavanja u svrhu propagande za svoju "mirotvornu" operaciju.

## Povezano
* *[[Lepa sela lepo gore]]*

## Vanjske veze
*
Vulkanologija

**Vulkanologija** je znanost o vulkanima, lavi, magmi i njima povezanim geološkim, geofizičkim i geokemijskim pojavama. Naziv dolazi od spoja latinske riječi *Vulcanus* (prema nazivu rimskog boga vatre) i grčke riječi *[[logos]]* što znači znanost.

Vulkanologijom se bave vulkanolozi, osobe koje proučavaju oblike vulkana, proučavaju historijske zapise svih erupcija, ali i proučavaju sadašnje vulkanske erupcije i njihove posljedice. U tom cilju vulkanolozi često posjećuju vulkane, posebno one koji su aktivni radi proučavanja eruptiva i opserviranja erupcija i prikupljanja uzoraka. U samom fokusu istraživanja je pokušaj predviđanja budućih erupcija.

## Poznati vulkanolozi
* Antoine Lacroix
* Katia Krafft
* Maurice Krafft
* David A. Johnston
* Harry Glicken
* Stanley N. Williams
* Immanuel Friedlaender
* Haroun Tazieff

## Veze
* Seizmologija

## Vanjske veze

* European Volcanological Society
* Volcano Live - What is a volcanologist? 
* World Organization of Volcano Observatories 
* Vulkani svijeta - Stromboli online
Derazija

**Derazija** u geologiji je zbirni naziv sve padinske procese, uključujući urušavanje, osipanje, spiranje, jaruženje, kliženje i puženje.
Kotlina

**Kotlina** je duboka prostrana dolina strmih strana između brijegova ili planina, zatvorena sa svih strana ili u slučaju dreniranja rijeke, otvoreno na dva kraja. Može biti tektonska, vulkanska ili krška kotlina. Kotline se javljaju i na dnu mora ili oceana.

## Povezano

* geološka depresija
* lista kotlina
Vlažnost zraka

**Vlažnost zraka** predstavlja količinu vodene pare u atmosferi i jedan od najvažnijih klimatskih elemenata. Od njene količine direktno zavisi pojava oborina. Vodena para u atmosferi efikasno apsorbira dugovalno zračenje Sunca. Zrak koji sadrži najveću moguću količinu pare smatra se *zasićenim*, ako pak dođe do rashlađivanja istog on će postati *prezasićen* i nastaje kondenzacija. Prelazak vodene pare u tekuće stanje pri određenoj temperaturi naziva se rosna točka.

## Mjerenje vlažnosti zraka
Za mjerenje vlažnosti zraka u atmosferi koriste se posebni mjerni instrumenti – higrografi i higrometri. Napona vodene pare se izražava u milimetrima živinog stuba mm Hg, a vlažnost zraka u postocima (%). Na kartama se izovaporama povezuju mjesta sa istim naponom pare, a izohumidama mjesta sa istom relativnom vlažnošću zraka.
* **Apsolutna vlažnost zraka** (e) predstavlja težinu vodene pare u gramima koja je sadržana u 1 m³ zraka. Mijenja se u zavisnosti od položaja kopna i mora. U osnovi raste od polarnih zona prema ekvatoru. Najveća vlažnost zraka zabilježena je u Perzijskom zaljevu i delti Mekonga.
* **Relativna vlažnost zraka** (r) predstavlja odnos između apsolutne vlažnosti i maksimalne moguće (E), koji bi on mogao imati na datoj temperaturi, do zasićenja. Relativna valažnost zraka je veća zimi nego leti, na planinama leti raste sa visinom. Izražava se u postocima: vrlo suh zrak ima ispod 55%, suh je između 55-74%, umjereno vlažan 75-90% i vrlo vlažan je preko 90%.
* **Specifična vlažnost zraka** predstavlja sadržaj grama vodene pare u jednom kilogramu vlažnog zraka.
* **Deficit zasićenosti zraka** (D) predstavlja razliku između maksimalne količine vodene pare (E) koju zrak može primiti pri određenoj temperaturi i one količine pare koja se u tom trenutku u njemu nalazi. U biti to je manjak vodene pare do potpunog zasićenja. Izražava se u mm Hg.

## Veze
* Temperatura
* Vjetar

## Literatura
* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd
* Dukić, Dušan (2006): *Klimatologija*, Geografski fakultete, Beograd

## Vanjske veze
Mineralna voda

**Mineralna** ili **ljekovita voda**, je voda iz mineralnih izvora. Sadrži razne minerale poput natrija, kalija, magnezija, kalcija, klorida, fluorida, sulfata, i brojnih drugih joj daju određen okus.

Mineralna voda može biti gazirana ili negazirana.

Tradicionalno se mineralne vode koriste po termama za kupanje ili za piće.

## Povezano
* 

## Vanjske veze

* Mineral Waters of the World: List of mineral water brands by country 
* Eupedia: ''List of European mineral water brands with mineral analysis''
Badab-e Surt

**Badab-e Surt** (perz. باداب سورت) je prirodna lokacija u pokrajini Mazandaran na sjeveru Irana, 230 km istočno od Teherana, 95&nbsp;km jugoistočno od pokrajinskog sjedišta Sarija, te 5&nbsp;km sjeveroistočno od najbližeg naselja Orosta. Geografski je smješten u strmoj dolini koja gravitira Tadžan-Rudu na južnim obroncima Alborza odnosno podno planine Kuh-e Surt (2334 m) na nadmorskoj visini od 1840 m. Lokacija je znamenita po travertinskim stepenastim terasama u obliku plitkih bazena nastalih prelijevanjem mineralne vode i taloženjem minerala, te termalnim izvorima različitog kemijskog sastava koji milenijumima snabdijevaju terase stvarajući različite boje.

## Etimologija
*Badab* je spoj perzijskih riječi *Bad* (plin) i *Ab* (voda) što u prijevodu podrazumijeva *gaziranu vodu* odnosno izvorne mineralne vode. *Surt* je drevno ime za obližnje naselje Orost (ili Ovrost) i na perzijskom podrazumijeva gustoću.

## Geologija
Badab-e Surt sastoji se od dva mineralna izvora koji su različitih prirodnih karakteristika. Prvi sadrži vrlo slanu vodu koja se nakuplja u malim bazenima i redovito se koristi za medicinske svrhe. Ove toplice popularne su za liječenje reumatizma i kožnih bolesti. Dok su terase uz ovaj izvor svijetlih bijelo-sivih boja, stepenasti bazeni uz drugi izvor su crveno-narančasti zbog prisutnosti željezovog karbonata.

Terase Badab-e Surta sastoje se od travertina, sedimentnih stijena nastalih nanošenem vode iz dva spomenuta izvora koji su nastali tokom pleistocena i pliocena. Kada voda prezasićena kalcijevim i željeznim karbonatom dosegne površinu, odvaja se ugljični dioksid i taloži mineralne karbonate. Taloženje se nastavlja sve dok se ugljični dioksid u vodi ne uravnoteži s onim u zraku. Kalcijev i željezni karbonat relativno su mekane građe, ali vremenom otvrdnu u travertin.

Milenijumski rezultat ovih prirodnih procesa na strmim planinskim padinama je niz narančastih, crvenih i žutih bazena koji su stepeničasto poredani kao terase. Vegetacija sjeverno od Badab-e Surta sastoji se od borovih šuma, dok na istoku prevladava grmlje i nisko raslinje.

## Galerija

Datoteka:Badab-e Soort.jpg
Datoteka:Badab Surt Najafi2.jpg
Datoteka:Badabeh surt.jpg
Datoteka:Badab-e Surt.jpg
Datoteka:Badabeh soort.jpg
Datoteka:Badab Surt Najafi1.jpg
Datoteka:Siamak sabet badabsort4.jpg
Datoteka:Siamak sabet badabsor3.jpg
Datoteka:Siamak sabet badabsort2.jpg
Datoteka:Siamak sabet badabsort.jpg


## Panorama

## Povezano
;Generalni članci
* Mazandaran
* Geografija Irana
;Slične lokacije
* Pamukkale (Turska)
* Geotermalna područja u Yellowstonu (SAD)

## Izvori

## Vanjske veze
*  Stranice naselja Orost 
;Ostali projekti
Dijapir

**Dijapir** (iz grč. *diapeirein*; probiti) je geološka struktura sastavljena od mobilnog materijala koji je nabijen u krhke okolne stijene, najčešće protokom prema gornjim slojevima. Proces nastaje zbog gravitacijskih sila (teže stijene guraju lakše), tektonskih sila (horizontalni pritisak na slabije zone), ili kombinacijom jednog i drugog. Dijapir može imati oblik kupole, gljive, suze ili nasipa. S obzirom da sol teče prilično lagano, dijapiri se najčešće poistovjećuju sa slanim kupolama ili slanim antiklinalama. Dijapiri su bitni iz ekonomske perspektive s obzirom da je jedna od njihovih nuspojava izbijanje fosilnih goriva u više slojeve i služe za praćenje potencijalno bogatih ležišta.

## Veze
* Slana kupola

## Literatura
* Encyclopædia Britannica: ''Diapir''
Slani ledenjak

**Slani ledenjak** je pokretna slana masa koja brazda reljefnu podlogu. Sastavljena je od naslaga minerala poput halita koji su akumulirani u kotlinama tokom nekih davnih klimatskih uvjeta pod pritiskom mlađih slojeva stijena probili na površinu kroz dijapire, oblikovali slane kupole, a potom pod utjecajem gravitacije klizali i brazdali podlogu na isti način kao klasični ledenjaci. Ovi prirodni fenomeni česta su pojava u Iranu i Njemačkoj: na iranskom Zagrosu javljaju se kao haliti, a na njemačkom Lüneburg Kalkbergu kao gips ili drugi karbonatni minerali.

## Veze
* Ledenjak
* Egzaracija

## Literatura
*  

## Vanjske veze
*  NASA (27. 1. 2004.): ''Iran's Salt Glaciers''
Kanjiža

**Kanjiža** () je gradsko naselje u Srbiji u opštini Kanjiža u Severnobanatskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 10200 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 11541 stanovnika).

## Ime

Stara Kanjiža je ime koje je današnja Kanjiža nosila do nakon Prvog svetskog rata da bi se razlikovala od Nove Kanjiže, koja je ležala sa druge strane reke Tise. Kada je Nova Kanjiža preimenovana u Novi Kneževac, Stara Kanjiža ostala je samo Kanjiža. Naziv ovog mesta koji se koristi u mađarskom jeziku jeste *Magyarkanizsa* (srpski: Mađarska Kanjiža).

## Demografija
U naselju Kanjiža živi 8318 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 41,0 godina (39,5 kod muškaraca i 42,5 kod žena). U naselju ima 4025 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,52.

Ovo naselje je uglavnom naseljeno Mađarima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Saobraćaj

## Napomene
→ * - Podaci za površinu i gustinu naseljenosti dati su zbirno za katastarsku opštinu Kanjiža, na kojoj se nalaze dva naselja, Zimonjić i Kanjiža.

## Reference

## Povezano
* Opština Kanjiža

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Vlaga

**Vlaga** je izraz koji označava prisutnost vode u ili na jednoj tvari, u plinu ili u prostoru (primjerice u podrumu jedne zgrade).

U fizici i znanosti o materijalima govorimo o sadržaju vode.

Plinovita vlaga se općenito naziva vlažnost zraka a u kombinaciji sa tekućom vodom magla ili vodena para. Apsolutna vlažnost zraka pokazuje koliko vodene pare sadrži jedinica obujma plina.

Povlačenje vode s površine ili iz tvari općenito se naziva sušenje ili odvodnja.

Prevelika koncentracija vlage u zraku pogoduje stvaranju gljivica, bakterija i plijesni u zidovima, te povećanju broja grinja u prašini (preko 45% relativne vlažnosti), što može uzrokovati razne bolesti.

## Reference
Regolit

Pojam **Regolita**, iako se veoma često koristi u planetarnoj/astronomskoj terminologiji, zemaljskog je podrijetla i značio bi:" Mrvljeni materijal koji se nalazi na baznoj stijeni". Može se sastojati od sedimenata, mrvljenih i vodom modificiranih stijena te otvrdnutih naslaga. Važan je faktor svake površine, ali nam maskira temeljnu stijenu i onemogućava daljinsko ispitivanje mineralnih resursa podloge.

Pogledamo li po čemu bi značenje bilo različito napustimo li nas matični planet i odemo na Mjesec, naći ćemo da regolit znači nešto vrlo slično. Regolit je tamo zrnati-praškasti materijal koji nastaje stalnim sudarima i mrvljenjem te isparavanjem tijela projektila i podloge. Sastoji se od krhotina, pijeska i staklastih mikro sferula svih mogućih dimenzija i oblika. Regolit prekriva čitavi Mjesec s izuzetkom vrlo strmih strana kratera i rubove dolina. Njegova debljina na Mjesecu iznosi obično od 2 do 8 metara na morima, a može prelaziti i 15 metara na starijim tlima. Debljina naslage regolita ovisi o trajanju izloženosti područja meteoritskom bombardiranju. U ostatku Sunčeva sustava, naći ćemo da je regolit sličan mjesečevom prisutan na svim tijelima bez atmosfere (Merkur, Marsovi sateliti, asteroidi ...), a na ostalim bi se tijelima trebao razlikovati u sastavu u zavisnosti od geološkog razvoja matičnog tijela.

Mehanička svojstva mjesečeva regolita, subjektivni opis, Neil Armstrong, Tranquility Base, Apollo 11, 20. 6., 1969. godine:

:*"Stojim na nozi lendera. Ploče na lenderovu stajnom trapu utonule su u povrsinu oko 1 do 2 [[inč]]a, iako površina izgleda .... da površinu sačinjava, veoma, veoma finozrnati materijal, kad mu se približite izgleda kao talk; tamo dolje, jako je fini ... Idem sad zakoračiti s noge lendera. Ovo je mali korak za čovjeka, ali velik skok za čovječanstvo. ...*.... Kako je ... kako je površina puna fine prašine. Mogu je... mogu je podizati palcem. Lijepi se u tankim slojevima kao [[ugljen]]a prašina na đon i rubove čizama. Propadam u nju samo mali djelić inča. Možda samo osminu inča, ali vide se otisci mojih čizama i duboke udubine u tim finim pješčanim česticama."* 

## Vanjske veze
* Lunar Regolith and Fragmental Breccias
Greben (reljefni oblik)

**Greben** ili **hrbat**, geomorfološki pojam koji označava oblik strminskog reljefa, i to gornju izbočinu i izduženi vršni dio brda, gore ili planine, odnosno gorskog ili planinskog lanca, strm ili skoro okomit kao klif, ali koji, za razliku od klifa, u pravilu nije nastao djelovanjem abrazije i nije toliko podložan eroziji.

Isti se pojam upotrebljava za izduženu podvodnu stijenu (greben), poglavito u oceanskom podmorju, koja ima takva obilježja, ali i u priobalju, bilo da je ispod površine mora (ili slatkovodne površine), bilo da strši iz vode, pa nalikuje duguljastoj hridi.

Podrijetlo pojma vezano je uz riječi hrptenjača i hrptenica, odnosno izduženi središnji leđni dio tijela čovjeka ili životinje, pa se tako upotrebljava i u nekim drugim znanstvenim područjima i ljudskim djelatnostima (biologija, kulinarstvo, industrija i dr.).

## Veze
* Srednjeoceanski hrbat
* Greben
* Koraljni greben

## Vanjske veze
* Hrbat na 643 metara visokoj gori Kalniku u sjevernoj Hrvatskoj
* Istrapedia: Gorski hrbat Učke
* Primjer hrbata u kulinarstvu
Klif

**Klif** (), naziv je za strmu abrazijsku padinu nastalu prilikom razaranja visoke osnovne obale pod uticajem valova. Nastanak klifa iniciran je abrazijom, dok po mehanizmu procesa pripada koluvijalnom procesu. Vremenom se povlači na račun mora i tako povećava širinu abrazijske obalske terase, koja leži u njegovom podnožju.

Visina i nagib klifa zavise od inicijalnog reljefa, litološkog sastava i sklopa obale. Klifovi često dostižu visine i hektometarskog reda veličina, a njihov nagib može biti skoro vertikalan. U slučaju niskih, zaravnjenih obala, koje su izgrađene od mekih i rastresitih stijena, klif je gotovo neprimjetan u reljefu.

## Literatura
* Marković M., Pavlović R., Čupković T. 2003. *Geomorfologija*. Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva
* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet

## Vanjske veze
Vitača

**Vitača Kotromanić** poznata kao samo Vitača, ( oko 1380 - nakon 1420. ) bosanska kraljica, je bila prva od tri supruge kralja Stjepana Ostoje.
## Biografija
Vitača je rođena oko 1380. godine u kmetskoj porodici koja je služila tada princu Stefanu Ostoji. Ostoja se kao 15. godišnjak zaljubio u Vitaču i oženio je u tenutku udje Vitača je imala manje od 15. godina.

Vitača se udala za vanbračnog sina kralja Tvrtka I još prije njegovog izbora za kralja. Nije poznato jesu li imali djece, pa i ako jesu, ona se ne spominju.

Godine 1398. Vitačin suprug je bio izabran za kralja, što je nju učinilo kraljicom. Međutim, zbog činjenice da nije bila u srodstvu s plemstvom i stoga nije bila korisna za stvaranje alijansi s moćnim plemićima, brak s Vitačom nije bio od koristi Ostoji. Kraljica Vitača se već u septembru 1399. godine u Dubrovniku spominje kao bivša supruga bosanskog kralja. Nedugo nakon razvoda od Vitale, Ostoja ženi Kujavu Radenović, koja će šesnaest godina poslije doživjeti istu sudbinu.

Vitača je umrla nakon 1420. godine.

## Povezano

* Vojača

## Reference

* John Van Antwerp Fine, Bosnian Institute; *The Bosnian Church: Its Place in State and Society from the Thirteenth to the Fifteenth Century*, Saqi in association with The Bosnian Institute, 2007.
Prosara

**Prosara** je niska horst planina u Bosni i Hercegovini, Repubici Srpskoj, najveći vrh iznosi 363 metra. Dugačka je oko 23&nbsp;km. Izgrađena od paleozojskih škriljaca i peščara, koji su na južnoj strani pokriveni neogenim sedimentima. Tokovi koji se spuštaju sa planinskog bila, raščlanili su planinske strane u niz kosa. Prosara je bogata vodom i pod bujnom vegetacijom.

U regionalnom smislu pripada Bosanskoj Krajini i banjalučkoj regiji. Prosara se prostire u opštinama Kozarska Dubica i Gradiška.

## Izvori
Naftna geologija

**[[Nafta|Naftna]] geologija** ili točnije imenovana **Geologija ležišta ugljikovodika** zasebno je područje unutar geologija kao znanstvene grane. Obuhvaća brojne zasebne discipline kao izrazite specijalnosti razvijane desetljećima, a u cilju boljega opisivanje ležišta nafte i plina, te dobivanja većega konačnog iscrpka iz istih.

Obuhvaća raznovrsne studije koje se bave postojanjem parametara kojima je određeno ležište, a to su postojanje matičnih stijena, migracijskog puta, zamke, izolatora i rezervoara (rezervoarske stijene, kolektori ili ležišta). Geologija ležišta ugljikovodika usko je povezana s drugim geološkim ili srodnim disciplinama poput:

* seizmike,
* regionalne geologije,
* sedimentologije,
* paleotologije,
* geostatistike itsl.

## Matične stijene

Predstavljaju pelitne sedimente, bogatije organskom tvari (od 0,5 % naviše) u kojima se djelovanjem temperature i vremena generirala dovoljna količina ugljikovodika (nafte i/ili plina) koja je mogla biti "istisnuta" do potencijalnog rezervoara.

## Migracijski put
Nakon generiranja ugljikovodika u prirodi (podzemlju) mora postojati migracijski put kroz dovoljno propusne sedimente, gdje će uzgon djelovati na način da ugljikovodici (lakši od vode koja najvećim djelom zasićuje stijene u podzemlju) mogu migrirati prema površini i na tome putu biti uhvaćeni u rezervoarske stijene.

## Zamka
Pojam zamke obuhvaća oblik stijena u podzemlju (strukturu) povoljan za nakupljanje i relativno mirovanje kroz duže vrijeme (u geološkom smislu) bilo kojega fluida, u ovome slučaju ugljikovodika. Najpoznatija zamka je antiklinala, struktura zatvorena sa sve četiri strane, odnosno oblika "kupole". Ako zamislimo polovicu "kinder jaja" napunjenu uljem i otvorenim dijelom uronjenim u vodu, približno smo dobili sliku antiklinale. Iz takvoga zatvorena prostora ugljikovodici, lakši od vode, ne mogu pobjeći osim ako sama struktura nije razlomljena nekim poremećajem, recimo rasjedom.

## Izolatorske stijene
Vrsta stijena, najčešće pelitnih poput lapora, glina, šejlova, koja sprječavaju da fluidi teku kroz njih. Struktura bez izolatorskih stijena ne može biti zamka.

## Rezervoarske stijene
Vrsta stijena, dobre poroznosti i propusnosti, u kojima se fluidi mogu nakupiti, odnosno kroz njih prolaziti. Struktura bez rezervoarskih stijena ne može biti zamka.
Korak po korak

**Korak po korak** () je američka humoristička TV serija (sitkom), koja se originalno emitovala na programu mreže ABC od 1991. do 1997. te CBS od 1997. do 1998.

## Zaplet

Radi se o porodici koja ima šestoro djece, a kasnije i sedmoro. Ta djeca su polubraća i polusestre i provobitno su bile dvije porodice. Prvu porodicu čini Karol Foster, njene ćerke Dejna i Karen i njen sin Mark. Druga porodicu čini Frank Lambert, njegovi sinovi Brendan i Džej Ti i njegova ćerka Al. Kasnije su Karol i Frank dobili ćerku Lili. Dugo je sa njima živeo Frankov priglup bratić Kodi. Kasnije se pojavljuje i Džej Tijev prijatelj Rič i frizer Žan Luk. U seriji se takođe pojavljuje Džej Tijeva devojka Sem. U prvom delu serije se pojavljuju Karolina sestra Peni i Karolina majka. Porodice su se u početku jako mrzile i vodile ˝tihi rat˝. Porodice se veoma razlikuju i po vaspitanju, npr. Lamberti su veoma nevaspitami (ne jedu u isto vrijeme, jedu svuda po kući, neuredni su), a Fosteri su totalna suprotnost (uvjek jedu u isto vrijeme, jedu samo u kuhinji, uredni su...).

Frank i Karol su se sreli na ljetovanju na Jamajci.Ubrzo su se vjenčali ali su to tajili svojim bližnjim.Ipak ta njihova tajna ubrzo je otkrivena.Lamberti su se uselili u kuću Fosterovih i odmah su nastupili prvi problemi jer su te dvije porodice bile potpuno različite.Često su se vrjedjali,svadjali...,ali su se ponekad slagali ali samo ako su plaćali jedni drugima.

### Karakteristike likova
* Frank - veoma opsjednut građevinom (i svime što se za to veže) i sportom (bejzbol, američki fudbal)
* Karol - veoma lagan način života
* Karen - opsjednuta modom i dečkima (da je zamalo nekoliko puta njenom krivicom neki likovi izgubili život, a uništene su vrjedne stvari npr. auto)
* Dejna - uvjek mrzovoljna
* Mark - štreber, sve stvari gleda sa naučne strane
* Džej Ti - pomalo glup i šupljeglav
* Kodi - glup i opsjednut Dejnom, ali ona neće ni da ga pogleda
* Peni - veoma upadljiv smijeh
* Žan Luk - francuski naglasak, loš engleski jezik i izgovara riječi koje ne postoje u engleskom jeziku

## Uloge
Bisotunska pećina

**Bisotunska pećina** (perz. غار بیستون, ili غار بیستون; *Gar-e Šekarčijan*, dosl. Lovačka pećina) je arheološki lokalitet u Kermanšaškoj pokrajini na zapadu Irana. Geografski je smještena na nadmorskoj visini od oko 1300 m podno litica planine Kuh-e Bisotun (2752 m) koja se gotovo okomito uzdiže u odnosu na okolnu Čamčamalsku ravan. Od centra obližnjeg gradića Bisotuna udaljena je oko 1000 m prema jugozapadu, a od pokrajinskog središta Kermanšaha približno 30 km prema istoku. U neposrednoj blizini pećine nalaze se i mnogo poznatiji Darijevi Bisotunski (behistunski) natpisi iz ahemenidskog doba (6. vijek pne.), te niz drugih historijskih spomenika iz starog, srednjeg i novog vijeka. Prirodno sklonište, obližnji izvor i plodna ravan uvjetovali su naseljavanje ovog područja još kroz paleolitik. Sredinom 20. vijeka američki antropolog C. S. Coon u pećini je identificirao ostatke dvaju neandertalaca i datirao ih u srednji paleolitik (pr. 300.000 ‒ 30.000 g.) odnosno musterijensku kulturu, no moderne analize iz 2006. pokazale su da jedan sjekutić zapravo pripada šupljorošcu odnosno da drugi ostaci vjerojatnije pripadaju neandertalcu gornjeg paleolitika (pr. 40.000 ‒ 10.000 g.). Pretpostavljena je i veza s pećinom Šanidar koja se nalazi u iračkom dijelu Zagrosa. Godine 2011. Iranska organizacija za kulturnu baštinu i turizam (ICHTO) objavila je da će u bliskoj budućnosti biti poduzeta druga serija arheoloških istraživanja pećine.

## Povezano
* Popis iranskih pećina
* Prahistorija Irana

## Literatura
*  
*  
*  
*  
*  

## Vanjske veze
*  Fotografije Bisotunske pećine
Otac Sergije

***Otac Sergije*** (; lat. Otec Sergij) je kratka priča ruskog književnika Lava Tolstoja napisana 1890. i originalno objavljena 1898. Naslovni protagonist je mladi, bogati i perspektivni aristokrat Stepan Kasacki koji odluči postati monah Ruske pravoslavne crkve nakon šokantnog otkrića da mu je zaručnica imala ljubavnu vezu sa carem Nikolajem I. Radnja prati njegov asketski život, odnosno pokušaje da se odupre stalnim iskušenjima njegove kršćanske vjere.

*Otac Sergije* je poznat kao podloga za dva igrana filma - nijemu verziju Jakova Protazanova iz 1918. godine, koji se ponekad naziva prvim ostvarenjem sovjetske kinematografije, te verziju iz 1978. godine, snimljenu za 150. obljetnicu Tolstojevog rođenja.

## Vanjske veze
* ''Father Sergius'', full text in various formats
* Full text of ''Father Sergius'' in the original Russian
* Translation of ''Father Sergius'' in OnlineLiterature.com 
* ''Father Sergius'' audiobook at librivox
Otac Sergije (razvrstavanje)

***Otac Sergije*** može označavati:
* Otac Sergije, priča ruskog književnika Lava Tolstoja iz 1898. godine;
* njene dvije filmske adaptacije:
** ''Otac Sergije'' (film, 1918), rež. Jakov Protazanov
** ''Otac Sergije'' (film, 1978), rež. Igor Talankin
Carmen (film, 1918)

***Carmen*** je njemački crno-bijeli nijemi film snimljen 1918. u režiji Ernsta Lubitscha. Predstavlja adaptaciju istoimene pripovjetke Prospera Merimeea, a radnja prikazuje kako lijepa Ciganka Carmen (čiji lik tumači Pola Negri) s kobnim posljedicama zavede španskog konjičkog oficira Don Josea (čiji lik tumači Harry Liedtke). Iako mu kasniji kritičari nisu bili pretjerano skloni, predstavljao je jedan od komercijalno najuspješnijih filmova u Njemačkoj, a nekoliko godina kasnije je sa uspjehom prikazan i u SAD pod naslovom *Gypsy Blood* (Ciganska krv). Dijelom zahvaljujući njemu su i Negri i Lubitsch nastavili uspješnu karijeru u Hollywoodu.

## Vanjske veze
*
Revenge (film, 1918)

***Revenge*** () je američki crno-bijeli vestern film snimljen 1918. u režiji Toda Browninga. Protagonistica, čiji lik tumači Edith Storey, je žena koja sa Istoka dolazi na Divlji zapad kako bi razotkrila ubice svog zaručnika.

## Glumačka postava
* Edith Storey - Alva Leigh
* Wheeler Oakman - Dick Randall
* Ralph Lewis - 'Sudden' Duncan
* Alberta Ballard - Riger Lil
* Charles West - Donald Jaffray

## Izvori

## Vanjske veze
*
Thomas H. Ince

**Thomas H. Ince** (6. novembar 1882 - 19. novembar 1924) bio je američki glumac, scenarist, filmski producent i režiser, poznat kao tvorac brojnih nijemih vesterna zbog kojih se često naziva "ocem" tog filmskog žanra, ali i po uvođenju brojnih inovativnih tehnika filmske produkcije te izgradnji modernog filmskog studija u Culver Cityju. Kao blizak suradnik D. W. Griffitha i Macka Sennetta je stekao reputaciju jednog od najvažnijih i najuticajnijih ličnosti u samim počecima Hollywooda. Kasnijim je generacijama, međutim, daleko poznatiji po misterioznim okolnostima vezanim uz njegovu smrt koja se službeno pripisuje srčanom udaru, ali koje špekulacije i urbane legende pripisuju metku koji je izdavač William Randolph Hearst u nastupu ljubomore zbog Marion Davies ispalio na Charlieja Chaplina.

## Izvori

## Literatura

* 

## Vanjske veze

* 
* Ince Theater, Culver City,California
* Bellaonline.com article: The Strange Death of Thomas Ince
The Heart of an Indian

***The Heart of the Indian*** (), također poznat i kao ***The Indian Massacre***, je američki crno-bijeli nijemi vestern film snimljen 1912. u režiji Thomasa H. Incea. Radnja prikazuje sukob Indijanaca i bijelih doseljenika tokom koga jedan od indijanskih ratnika otima bjelačko dijete kako bi ga predao na usvajanje supruzi koja je izgubila vlastito dijete. *The Heart of the Indian* je jedan od niza ranih vestern-filmova koje je Ince snimao u Kaliforniji koristeći stvarne kauboje i Indijance sa Divljeg zapada kao statiste.

## Vanjske veze
*
In Love and War (film, 1913)

***In Love and War*** () je američki kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1913. u režiji Allana Dwana i Thomasa H. Incea. Po žanru je historijska melodrama, s radnjom smještena u doba američkog građanskog rata. Protagonist je proglašen nesposobnim za vojnu službu, ali svejedno postaje heroj kao ratni dopisnik sa bojišta.

## Vanjske veze
*
Az ördög

***Az ördög*** (u prijevođu ***Đavo*** ili ***Vrag***) je kazališni komad mađarskog književnika Ferenca Molnara premijerno izveden u Budimpešti 10. aprila 1907. godine. Po žanru predstavlja kombinaciju komedije i drame. Protagonist je János, slikar koga je njegov prijatelj, uspješni poduzetnik László, angažirao da naslika njegovu suprugu Jolán; situaciju, međutim, komplicira dolazak tajanstvenog stranca koji ima sposobnost spoznaje najintimnijih, pa i podsvjesnih žudnji ljudi oko sebe. *Az ördög* je nakon premijere doživio ogroman uspjeh te je, *[[Junaci Pavlove ulice|Junake Pavlove ulice]]* izdane iste godine, najzaslužniji za Molnarov status međunarodne književne zvijezde. Predstava se već sljedeće godine počela prikazivati po međunarodnim pozornicama, a sljedećih nekoliko godina je napravljeno nekoliko filmskih adaptacija u Mađarskoj i SAD.

## Vanjske veze
* The Devil na Internet Broadway Database 
* [Recenzija predstave u [HNK Osijek] 2005. godine]
Otac Sergije (film, 1918)

***Otac Sergije*** () je ruski crno-bijeli nijemi film snimljen 1918. u režiji Jakova Protazanova. Predstavlja prvu ekranizaciju istoimene pripovjetke Lava Tolstoja. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Ivan Mozžuhin, je bogati i lakomisleni aristokrat koji se, suočen s time da mu je zaručnica ljubovala sa carem Nikolajem I, odriče titule i bogatstva i počinje asketski život kao monah Ruske pravoslavne crkve. Protazanov je prvotno mislio započeti rad na filmu nedugo nakon ''Pikove dame'' 1916. godine, ali je tadašnja caristička cenzura priječila prikaz svećenika i monarha na filmu. Rad na filmu je otpočeo nakon kolapsa carističkog režima sljedeće godine, ali se odužio, dijelom zbog revolucionarnog kaosa, dijelom zbog Protazanovljeve bolesti. Svoju je premijeru imao tek 14. maja 1918. godine, kada su Rusijom već bili počeli vladati boljševici, a zbog čega se ponekad naziva prvim djelom sovjetske kinematografije. *Otac Sergije* se smatra jednim od najboljih Protazanovljevih djela, a posebno se ističe gluma Ivana Mozžuhina, koji je postao jednim od najvećih glumačkih imena nijeme ere. Originalna verzija je trajala 117 minuta, ali je danas očuvana samo skraćena verzija od 79 minuta.

## Vanjske veze
* 
 
* «Отец Сергий» (Статья Марины Кузнецовой на сайте «Русское кино»)
The Sinking of the Lusitania

***The Sinking of Lusitania*** () je američki kratki crno-bijeli nijemi animirani film snimljen 1918. u režiji Winsora McKaya. U njemu je rekonsturirano potapanje britanskog putničkog broda RMS Lusitania koga je 7. maja 1915. torpedirala njemačka podmornica U-20, pri čemu je stradalo 1200 ljudi, uključujući 128 američkih građana. McKay, jedan od najpopularnijih američkih crtača i ilustratora, je bio time ogorčen i htio je odmah napraviti film, ali je njegov poslodvac, uticajni izdavač William Randolph Hearst simpatizirao Centralne sile te se protivio ulasku SAD u prvi svjetski rat. McKay je zbog toga film radio u slobodno vrijeme i financirao vlastitim novcem; iako je koristio revolucionarnu tehniku celova, trebalo mu je dvije godine da film dovrši. Premijeru je imao u vrijeme kada su SAD već bile u ratu te je imao snažnu propagandnu notu. *The Sinking of Lusitania* se smatra jednim od najvažnijih ostvarenja filmske animacije, a McKayeve tehnike neće biti nadmašene sve do 1930-ih.

## Izvori

### Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* 
* 
* Eye Witness To History page concerning The Sinking of the Lusitania
The Devil (film, 1915)

***The Devil*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1915. u režiji Thomasa H. Incea i Reginalda Barkera. Predstavlja prvu filmsku adaptaciju kazališnog komada Az ördög mađarskog književnika Ferenca Molnara.

## Vanjske veze
*
Az ördög (film)

***Az ördög*** je mađarski crno-bijeli nijemi film snimljen 1918. u režiji Mihalyja Kertesza (poznatijeg po kasnijem holivudskom pseudonimu Michael Curtiz). Predstavlja adaptaciju istoimene kazališne predstave Ferenca Molnara.

## Vanjske veze
* 
*
The Alien (film, 1915)

***The Alien*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1915. u režiji Reginalda Barkera i Thomasa H. Incea. Predstavlja adaptaciju kazališne predstave *The Sign of the Rose* Charlesa T. Dazeya i Georega Bebana. Sam Beban, koji je prije toga u kazalištu izgradio reputaciju tumačeći likove italijanskih doseljenika, tumači naslovnu ulogu doseljenika koje pogađaju porodične tragedije, ali i nesporazumi sa vlastima nove domovine. *The Alien* je snimljen nedugo nakon filma ''The Italian'' u kome je Beban tumačio sličnu ulogu italijanskog imigranta. Godine 1922. je Beban ponovio ulogu u novoj verziji pod naslovom ''The Sign of the Rose''.

## Vanjske veze
*
The Stepping Stone

***The Stepping Stone*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Reginalda Barkera i Thomasa H. Incea. Po žanru je drama, a protagonist je advokatski pripravnik (čiji lik tumači Frank Keenan) koji se uz pomoć uporne i ambiciozne žene (čiji lik tumači Mary Boland) penje na društvenoj ljestvici sve dok mu uspjeh ne udari u glavu nakon čega počinje odbijati sve oko sebe. Danas se smatra izgubljenim.

## Reference

## Vanjske veze
*
The Dividend

***The Dividend*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Waltera Edwardsa i Thomasa H. Incea. Po žanru je drama, a protagonist je bogataš (čiji lik tumači William H. Thompson) čiji se mladi sin (čiji lik tumači Charles Ray) počinje odavati drogi, kriminalu, a što sve završava tragedijom.

## Vanjske veze
*
The Romance of Tarzan

***The Romance of Tarzan*** () je američki crno-bijeli nijemi pustolovni film snimljen 1918. godine u režiji Wilfreda Lucasa. Predstavlja nastavak filma ''Tarzan the Ape Man'', odnosno adaptaciju drugog dijela romana *[[Tarzan the Ape Man]]* Edgara Ricea Burroughsa. Naslovnog protagonista Tarzana u filmu ponovno tumači Elmo Lincoln, a radnja prati njegov put u civilizaciju kako bi se ponovno sreo sa svojom voljenom Jane. Film nije ponovio uspjeh svog prethodnika, a što se dijelom tumači time da se samo manji dio radnje događa u "egzotičnim" džunglama Afrike. Danas nije pronađena nijedna sačuvana kopija, te se smatra izgubljenim.

## Vanjske veze
* 
* Entry on the film in ERBzine
Mickey (film, 1918)

***Mickey*** je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1918. u režiji F. Richarda Jonesa i Jamesa Younga. Nastao je kao dio nastojanja producenta Macka Sennetta da popravi odnos sa svojom glavnom zvijezdom i bivšom ljubavnicom Mabel Normand kojoj je osim glavne uloge dao i vlastiti filmski studio, odnosno mjesto ko-producenta. Naslovna protagonistica je mlada djevojka koja je kao siroče odrasla u "tvrdom" rudarskom gradu na Zapadu i koja u dobi od 20 godina odlazi živjeti kod tetke u New York gdje će postati dijelom ljubavnom trokuta. Iako po žanru pripada melodrami, Normand je u njemu dosta koristila svoj komičarski talent. Snimanje je bilo obilježeno nizom incidenata i poteškoća, ali se *Mickey* na kraju ipak pretvorio u veliki komercijalni uspjeh, postavši najgledanijim američkim filmom 1918. godine.

## Vanjske veze

*
Ich möchte kein Mann sein

***Ich möchte kein Mann sein*** () je njemačka crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1918. u režiji Ernsta Lubitscha. Protagonistica, čiji lik tumači Ossi Oswalda, je svojeglava kćer bogatog advokata koja, nastojeći izmaći nadzoru svoje guvernante i staratelja, izlazi iz kuća prerušena u muškarca te doživljava komične pustolovine.

## Vanjske veze
*
Stella Maris (film, 1918)

***Stella Maris*** je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1918. u režiji Marshalla Neilana. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Williama Johna Lockea. U njemu Mary Pickford nastupa u dvostrukoj ulozi - bogate, ali paralizirane djevojke Stelle Maris; te siromašne djevojke Unity Blake. Radnja prikazuje kako se obje zaljube u novinara Johna Riscu koji je u nesretnom braku sa zlom ženom Louise. Film je doživio ogroman uspjeh, postavši jednim od najgledanijih filmova u SAD 1918. godine, odnosno najvećih hitova u karijeri Mary Pickford.

Godine 1925. je snimljen remake sa Mary Philbin u glavnoj ulozi.

## Uloge
* Mary Pickford - Miss Stella Maris/Unity Blake
* Ida Waterman - Lady Eleanor Blount alias Tetka Julia
* Herbert Standing - Sir Oliver Blount
* Conway Tearle - John Risca
* Marcia Manon - Louise Risca
* Josephine Crowell - Tetka Gladys Linden

*van špice*
* Teddy the Dog - Pas
* Lou Conley - Bolničarka
* Gustav von Seyffertitz - Kirurg

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Stella Maris'' (1918) at SilentEra