open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lauris

**Lauris**  je gradić i općina od 3 789 stanovnika, na jugu Francuske, u departmanu Vaucluse.
## Geografija
Lauris leži u regiji Provansa-Alpe-Azurna obala, pored kotline rijeke Durance. Lauris je 
udaljen oko 26 km istočno od Cavaillona, odnosno 16 km zapadno od Pertuisa sa kojima je povezan magistralnom cestom 
D973.

Generalno rečeno on leži gotovo na sredini između Avignona i Aix-en-Provence.
## Historija
Lauris je bio ljudsko stanište još za prahistorije  zbog svog položaja na putu duž kotline Duranca do 
Alpa na sjeveru.

Za rimskih vremena, i on je bio poput susjednih naselja jedno od njihovih sela. Nakon pada 
Rimskog Carstva postao je feud provalsanskih grofova.
Za ranog srednjeg vijeka Lauris je pripadao dominikanskoj opatiji 
Saint-André iz Avignona, a nakon toga sve do 1345. samostanu Saint-Jean ekspozituri marsejskog samostana Saint Victor.

Lauris je od 1552. bio je leno barona François de Pérussisa, tokom 17. vijeka bio je vlasništvo kneževa od Lesdiguièresa, a tokom 18. vijeka markiza d'Arlatana.

Tokom 19. vijeka Lauris je doživio veliki poljoprivredni bum, jer su tad izgrađeni kanali za navodnjavanje, u to vrijeme 
bio je poznat širom svijeta po proizvodnji šparoga.
## Etimologija
Lauris svoje ime vuče od latinskog imena **Villa Laurias** a to je značilo da je pripadao nekom od uglednika ovjenčanih lovorom - *laurias*. Prvi put je naveden pod imenom *Lauris* 1079.

## Znamenitosti
Lauris je ubav gradić smješen na vrhu stjenovitog greben]]a sa kog puca pogled na kotlinu Duranca i masiv Luberon.

Poput figurina na pramcu broda na njemu se koči dvorac iz 18. vijeka podignut na kamenoj stjeni sa svojim terasastim vrtoma. S druge strane njegov zamak, koji je srušen 1730. i odtad obnovljan bezbroj puta, i to svaki put puno gore potpuno je devastiran, danas je u njemu smješten starački dom.

Prva parohijalna crkva razorena je 1486., nju je zamjenila crkva Saint-Martin (danas Saint-Roch), podignuta početkom 14. vijeka.

Lauris ima izvrsno očuvanu jezgru iz 18. vijeka, sa krivudavim uličicama i kamenim zgradama.
## Privreda
Današnji Lauris je trgovački centar poljoprivrednog kraja, u kom se uzgaja puno voća i grožđa za vino, i dio *Regionalnog [[Prirodni rezervat|parka prirodei]] Luberon*.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Lauris, un joyau à découvrir !'' na portalu Office de tourisme Sud Luberon
Älvkarleby (općina)

**Općina Älvkarleby** (švedski: *Älvkarleby kommun*)  je jedna od 
švedskih općina od 9,103 stanovnika na istoku Švedske.

Administrativni centar općine je grad - Skutskär od 6,075 stanovnika.

## Geografija
Općina Älvkarleby prostire se u Grofoviji Uppsala, na površini od 213.37 km²

Preko teritorija općine u pravcu jug - sjever, protiče rijeka Dalälven koja tu ima i u ušće u 
Botnijski zaljev istočno od Skutskära.

Paralelno sa Dalälvenom poteže se 500 km dug, niski masiv Uppsalaåsen, sa najvišim vrhom od svega 55 metara.

Najveća naselja u općini su;
* Gårdskär
* Marma
* Skutskär (administrativni centar)
* Älvkarleby

Slapovi ispod Älvkarlebya poznati su među ribičima po izuzetnom bogatsvu lososa.

## Historija

Općina Älvkarleby formirana je 1. januara 1863. kada su ukinute parohije, kuriozum je što su općinske granice ostale 
gotovo iste do danas, što je neobično za Švedsku.

Jedan od najpoznatijih stanovnika Älvkarlebya bio je književnik i novinar Stig Dagerman, koji je rođen u Älvkarlebyu 1923., u njegovu čast se od 1996. dodjeljuje nagrada, istaknutim pojedincima, borcima za slobodu govora.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Älvkarleby''
Sinopterus

***Sinopterus*** ("kinesko krilo") bio je rod pterosaura pterodaktiloida iz porodice Tapejaridae koji je nastanjivao područje Formacije Jiufotang u Liaoningu (Kina) tokom aptija (donja kreda). Priključene su mu tri vrste, mada se obično samo dvije smatraju važećim. *Sinopterus* je poznat po svojoj proporcionalno velikoj lubanji, zašiljenim kljunom kao kod ptica, dugoj koštanoj kresti koja počinje sa visokom premaksilarnom kosti i proteže se nazad sredinom lubanje da bi formirala vrh iznad stražnjeg kraja lubanje. Također nije imao zube.

## Opis i klasifikacija

Nomenklaturni tip, *S. dongi*, zasniva se na IVPP V13363, povezanom, gotovo potpunom skeletu. Lubanja te jedinke duga je 17 centimetara, a raspon krila se procjenjuje na 1,2 metra. Autori su sugerirali da je bio svejed i naglasili da je on prvi zabilježeni tapežarid pronađen izvan Brazila, kao i najraniji i sa najpotpunijim skeletom.

Drugu vrstu, *S. gui*, 2003. su imenovali Li, Lü i Zhang na osnovu BPV-077, još jednog gotovo potpunog skeleta iz Formacije Jiufotang. Navodno se razlikovao od *S. dongi* prije svega po svojoj manjoj veličini (bio je upola manji) i sraslim ramenim pršljenima, mada je kasnije dokazano da oni nisu bili srasli. Većina kasnijih istraživanja pokazala je da bi *S. gui* mogao jednostavno biti mlađi primjerak *S. dongi*.

Treća vrsta, *S. jii*, priključena je rodu *Sinopterus* 2007. godine. Naziv su joj prvi dali Lü & Yuan 2005. i prozvali je nomenklaturnim tipom novog roda, kojeg su nazvali *[[Huaxiapterus]]*. Međutim, dva naknadna istraživanja 2007. i 2011. pokazala su da je *H. jii* bio u bližem srodstvu sa *Sinopterusom* nego drugim dvijema vrstama također priključenim rodu *Huaxiapterus*, "*H.*" *corollatus* i "*H.*" *benxiensis*. Obije grupe istraživača zaključile su da se *Huaxiapterus jii* stoga treba reklasificirati kao *Sinopterus jii* i da dvijema vrstama "*Huaxiapterusa*" treba novi naziv roda.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Sinopterus''  na The Pterosauria
Ningchengopterus

***Ningchengopterus*** je rod pterosaura pterodaktiloida iz ranokredske Formacije Yixian u Kini. Poznat je iz jednog neodraslog primjerka, holotipa CYGB-0035, gotovo potpunog skeleta na kojem su također vidljivi meki dijelovi, kao što je letna membrana i malo krzna. Nomenklaturni tip je *N. liuae*. Naziv roda odnosi se na okrug Ningcheng u Unutrašnjoj Mongoliji; naziv vrste dat mu je u čast skupljača fosila, gđice Liu Jingyi.

Ovaj rod karakteriziraju lubanja koja je neznatno duža od ukupne dužine svih leđnih i krsnih pršljenova, 50 zuba (uključujući i gornju i donju vilicu), kratki pršljenovi sredine vrata, ramena kost i lopatica po dužini jednake kostima zapešća krila, lakatna i bedrena kost jednake dužine prvoj i trećoj falanzi krila. Sličan omjer falange krila 2 falangi krila 1 kod *Ningchengopterusa* i *Eosipterusa* ukazuje na to da je *Ningchengopterus* možda bio u bližem srodstvu sa pterosaurima iz porodice Ctenochasmatidae. Međutim, također bi mogao ukazivati na to da je kod nekih pterosaura postojao izometričan rast prve dvije falange krila.

## Povezano
* Popis pterosaura
* Formacija Yixian

## Reference
Älvkarleby

**Älvkarleby** (čita se *Elvkarlebi*) je gradić od 1,647 stanovnika na istoku Švedske, koji administrativno podpada pod istoimenu Općinu Älvkarleby iako nije njen administrativni centar već je to nedaleki Skutskär.

## Geografija
Älvkarleby leži u u Grofoviji Uppsala, na desnoj obali rijeke Dalälven, udaljen oko 8 km južno od Skutskära i ušća Dalälvena u Botnijski zaljev.

## Historija
Älvkarleby je zbog obilja lososa bio ljudsko stanište već od brončanog doba.

Kamena crkva u Älvkarlebyju počela se graditi još 1478., zbog rasta stanovnika bitno je povećana početkom 18. vijeka, a njen zvonik je dobio svoj 
današnji izgled 1834.

Historija modernog Älvkarlebya povezana je manufakturnom željezarom - Älvkarleö, koju su 1659. osnovali Claes Depken, gradonačelnik Västeråsa i David Leijel, trgovac iz Stockholma.

Kako je upravo tad - 1675. izbio rat sa Danskom, a tadašnjim brodovima flote Karlo XI nedostajala su velika sidra, on ih je naručio od Depkena. Depken je u njihovu konstrukciju 
unio inovaciju, pa je vrlo brzo bio u stanju isporičiti 12 probrih uzoraka. Ona su se pokazala odličnim, pa je on proglašen vitezom, a njegova željezara koja je odlično poslovala promjenila je ime u *Anckarström*.

Älvkarleby je poznat i po hidroelektrani, podignutoj krajem 19. vijeka na slapovima Dalälvena, jednoj od tri najstarije u Švedskoj, nakon one kod Trollhättana i Porjusa na Rijeci Lule.

Čak i nakon izgradnje hidroelektrane, nizvodno od nje se uhvati oko 15 tona lososa svake godine.

Svrha izgradnje te elektrane snage 70 MW, koju je projektirao arhitekt Erik Josephson bila je da opskrbi električnom energijom krajeve centralne Švedske, naročito naselja u slivu Dalälvena, u kojima su već radile brojne pilane i željezare.

Svake godine u julu organizira se - *Fallens Dag* (Dan slapova), kad hidroelektrana prestaje sa radom, a vode Dalälvena kao nekad teku preko slapa. Na otoku Laxön postoji ribogojilište za uzgoj lososa.

Stara brana hidroelektrane je obnovljena i dograđena između 1988. - 1991., tako da joj je kapacitet povećan na 125 MW.

Prvi drveni most preko Dalälvena izgrađen je još 1797., ali ga je odnjela poplava u proljeće 1804. Nakon tog je 1816. podignut novi most, zvan - Karlov most u čast kralja Karla XIII što se vidi i na monogramu koji se koči na mostu.

## Poznati sugrađani
Jedan od najpoznatijih stanovnika Älvkarlebya bio je književnik i novinar Stig Dagerman, koji je rođen u gradu 1923., u njegovu čast se od 1996. dodjeljuje nagrada, istaknutim pojedincima, borcima za slobodu govora. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Älvkarleby''
Ajzaja Berlin

**Ajzaja Berlin** (u nekim tekstovima na srpskom **Isaija**, , IPA: http://dictionary.reference.com/browse/isaiah,http://www.oxfordadvancedlearnersdictionary.com/dictionary/isaiah-, 6. jun 1909 — 5. novembar 1997), britanski istoričar ideja i filozof. Rođen je u Rigi u Letoniji a u Ujedinjeno Kraljevstvo je došao 1921. Razvio je teoriju o obliku liberalnog kapitalizma koji se zasniva na njegovoj životnoj posvećenosti empiricizma i uticaju ideja mislilaca koji se suprostavljaju prosvetiteljstvu uključujući Vikoa (1668 — 1774), Herdera i Aleksandra Hercena (1812 — 1870). Osnov Berlinove filozofije je verovanje u moralni pluralizam odnosno uverenje da je sukob vrednosti sastavni deo ljudskih života. U svom najpoznatijem delu ***Četiri ogleda o slobodi*** (1958) vrednosti negativne slobode stavljao je iznad pozitivne slobode. Berlinova dela predstavljaju odbranu zapadnog liberalizma od totalitarizma.

## Reference

## Vanjske veze
Skutskär

**Skutskär** (čita se *Skutšer*) je grad od 6,075 stanovnika na istoku Švedske, on je i administrativni centar
Općine Älvkarleby od 10,840 stanovnika.

Kuriozum je da najveći dio Skutskära administrativno podpada pod Općinu Älvkarleby, a sasvim mali 
dio pod Općinu Gävle.

## Geografija

Skutskär leži u Grofoviji Uppsala, a jednim dijelom i u Grofoviji Gävleborg, na ušću 
rijeke Dalälven u Botnijski zaljev, udaljen oko 44 km jugoistočno od 
Gävlea.

Preciznije rečeno Skutskär leži u delti Dalälvena, jednim dijelom i na otoku usred njega. Sve do 1930. dio na lijevoj strani rijeke - *Upplandsbodarna* (zvan i Bodarna), bio je zasebno naselje.

## Historija

Prvi zapis o Skutskäru  je iz 1741. u kom se on navodi kao luka vezana uz manufakturnu željezaru u nedalekom Harnäsu (zatvorena početkom 20. vijeka.

Skutskär se razvio kao luka za transport drvenih trupaca, koji su splavarenjem spuštani Dalälvenom do njega. Ubrzo su uz nju iznikle pilane, carina, pošta, hoteli i brojne građevine među njima i crkva otvorena 1906. (obnovljena nakon požara 1921.)

Krajem 19. vijeka otpočela je s radom tvornica celuloze i papira *Skutskärsverken* koja je i danas najveći poslodavac u gradu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice općine Skutskär''
Germaine de Staël

**Gospođa de Stal** () ili pravim imenom Žermena Neker (; 1766 — 1817) je bila francuska književnica.

## Biografija

Rođena je u Parizu, a otac joj je bio ugledni ženevski bankar i ministar finansija Luja XVI. Njena majka, Sizan Kiršo, vrlo obrazovana žena, držala je cenjeni književni salon koji su posećivali Didro, Grim, Bifon, Renal i drugi poznati umetnici. U toj sredini Žermena dobija svoje prvo obrazovanje. Nakon udaje za švedskog diplomatu, barona Stal-Holstena (po kome joj ostaje titula, barunica de Stal), ona otvara svoj salon, u kojem se u doba Francuske revolucije okupljaju pristalice ustavne monarhije. Nakon pobede republikanskih snaga i septembarskog masakra (1792) sklanja se u Kope, imanje Nekerovih na Ženevskom jezeru. Tu sreće Benžamena Konstana, francuskog književnika, s kojim će biti u višegodišnjoj ljubavnoj vezi. Po primirivanju situacije vraća se u Pariz i obnavlja književni salon. Pokušava da se približi mladom generalu Bonaparti, ali budući car nije mario za njene intelektualne i fizičke čari. Ona tada prelazi u opoziciju, a njen salon postaje mesto antinapoleonovskih kritika. Godine 1803. prognana je iz Pariza. Sve do 1807. obilazi Nemačku i Italiju. Na osnovu tih putovanja piše knjigu, koja je uništena po Napoleonovoj naredbi, a gospođa de Stal proterana u Kope. Nakon njegovog pada vraća se u Pariz, gde nastavlja da okuplja umetnike i druge viđenije ljude u svoj salon.

## Literatura

* Francuska književnost, knjiga druga, u okviru Edicije strane književnosti, Izdavačko preduzeće „Nolit“, Beograd, 1976.
Lödöse

**Lödöse** (čita se **Ljodose**) zvan i *Gamla Lödöse* (Stari Lödöse), *Gamlöse* ili *Gammelös* je gradić na jugozapadu Švedske od 
1,266 stanovnika.

Lödöse je jedan od najstarijih švedskih gradova za kog se drži da je za srednjeg vijeka bio predhodnica današnjeg 
Göteborga.

## Geografija
Lödöse leži u Grofoviji Västra Götaland, nedaleko od ušća 
rijeke Göta älv u Kattegat, preciznije na mjestu gdje riječica Ljuda uvire u Göta älv a to 
je četrdesetak km sjeverno od Göteborga i Kattegata.

Njegovi stanovnici izabrali su to mjesto iz strateških razloga - kao idealnu luku, jer sjeverno od tog mjesta Göta älv više nije bio 
plovan za veće brodove, a naselja uz more nisu bila sigurna za ranog srednjeg vijeka.

## Historija

Lödöse je već oko 1000 bio poznato trgovište, koje je tokom 12. vijeka  brzo izraslo u grad sa tri crkve, kraljevskim imanjima, kraljevskom kovnicom i obrambenim kulama. I tokom 13. i 14. vijeka - Lödöse je bio prosperitetan trgovački grad, sa samostanom, 
bolnicom i zamkom koji je u to vrijeme bio jedan od najvećih u zemlji, tako da je često služio kao rezidencija za tadašnji putujući kraljevski sud.

Pad Lödöse otpočeo je krajem 14. vijeka, i produžio se do sredine 15. vijeka. U to doba Lödöse je bio jedan između šest najvećih u zemlji, s pravom da šalje predstavnike na izbor kralja.

Negdje oko 1450. dansko - norveške vlasti izgradile su seriju utvrda duž rijeke Göta älv i tako razbili trgovinu Lödöse. Zbog tog su se švedske vlasti odlučile da ga presele, pa su 1473. i preselili većinu stanovnika Lödöse u novoizgrađeni grad na ušću rijeke Säveån, koji je nazvan - **Nya Lödöse** (Nova Lödöse). Danas je to samo jedan od kvartova Göteborga - Gamlestan.

Oko 100 godina kasnije Göteborg je izrastao u drugi po veličini grad Švedske.

## Znamenitosti
St.Olovs Church
Kamena romanička crkva sv. Olafa bila je podignuta još krajem 12. vijeka, pored rijeke.

Dominikanski samostan sv. Marije osnovan je 1243. njegova crkva od cigle i kamena je i danas najveća i najljepša u *[[dijeceza|Dijecezi]] [[Skara]]*.

## Reference

## Vanjske veze

* Portal muzeja Lödöse
Hofors

**Hofors** je grad od 6,681 stanovnika, na istoku Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Hofors koja ima 9,741 stanovnika.

 
## Geografija
Hofors leži u Grofoviji Gävleborg, udaljen oko 50 km zapadno od Gävlea i oko 30 km istočno od 
Faluna.

On je i danas neraskidivo vezan uz svoju željezaru, na osnovu koje je i izrastao kao grad.
## Historija
Hofors je od 1549 izrastao kao rudarsko naselje u parohiji Torsåker.

Prvi čovjek koji se osmjelio  1605. podići manufakturnu željezaru zvao se Erik Seffredsson, on ju je negdje oko 
1630. unaprijedio dodavši joj visoku peć. Nakon njega je 1680. podigao željezaru i tadašnji gradonačelnik 
Robert Petre uz pomoć škotskog imigranta Arboge. Ona je bila u vlasništvu porodice Petre sve do 1880., kad je bankrotirala, pa ju je preuzela  banka Enskilda.

Krajem 19. vijeka ta željezara je bitno modernizirana, pa ju je 1916. zbog kvalitetnog čelika kupio geteborški SFK, nakon 
tog je pretvorena u dioničko društvo. Željezara Hofors je 1915. imala 3500 zaposlenih, a 1965. 13300. Među njima je bilo i dosta stranaca, 
naročito iz Finske.

Sve do 1925. Hofors je potpadao pod parohiju Torsåker, tek tad je postao samostalna općina, u to vrijeme u gradu je živjelo oko 4000 stanovnika.

U novije vrijeme nakon krize koja je zahvatila metalurgiju Hofors se nastoji preorjentirati na trgovinu i usluge. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Hofors''
Hofors (općina)

**Općina Hofors** (švedski: *Hofors kommun*)  je jedna od 
švedskih općina od 11,808 stanovnika na istoku Švedske.

Administrativni centar općine je grad - Hofors od 6,288 stanovnika.

## Geografija
Općina Hofors prostire se u Grofoviji Gävleborg, na površini od 471.54 km².

## Historija
Općina Hofors počela se formirati 1925. kad se Hofors odvojio od Općine Torsåker, - 1971. te dvije susjedne općine ujedinjene su 
u današnju općinu.

## Općine prijatelji

*, Fladså
*, Kontiolahti

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Hofors''
Ljustern

**Ljustern** je malo jezero u sredini Švedske, koje leži u Grofovija Dalarna, na čijim  zapadnim obalama leži grad Säter.

## Geografija
Jezero Ljustern pokriva površinu od 3 km² i leži na 152  metara nadmorske visine.

Najveća pritoka mu je rijeka Ljusterån, a odliva se rijekom Dalälven u Botnijski zaljev.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Karta över Ljustern'' na portalu Svenskgeografi
Little endian

***Little endian*** je način zapisa podatka u memoriji tako da je na nižoj adresi niži bajt memorijske reči.

Primer: Neka je podatak: 0xABCD. Onda se on zapisuje u memoriji kao:

pri čemu je adresa 100 početna adresa podatka u memoriji.

Takođe pogledajte *[[Big endian]]*.
RIPEMD-160

**RIPEMD (RACE Integrity Primitives Evaluation Message Digest)** je klasa kriptografskih funkcija za sažimanje, kreiranih u Evropi od strane Hansa Dobertina, Antona Boselara i Barta Prinela. Prvi algoritmi iz te klase su dizajnirani 1996. godine. Ovi algoritmi su kreirani na osnovu algoritma MD4, i vrlo su slični algoritmima iz klase algoritama SHA kako po načinu rada toko po brzini izvođenja.

Postoje više verzija ovog algoritma i to: RIPEMD, RIPEMD-128, RIPEMD-160, RIPEMD-256, i RIPEMD-320. RIPEMD je prvi koji je kreiran i zbog niz nedostatka danas se ne koristi inače je dužine sažetka od 128 bita. Ostali algoritmi su naslednici originalnog RIPEMD algoritma i broj u njihovim oznakama predstavlja dužinu sažetaka. RIPEMD-256, i RIPEMD-320 se danas mogu smatrati veoma sigurni prvenstveno zbog dužine njihovog sažetka.
# RIPEMD je algoritam kreiran u akademskim krugovima, za razliku od SHA algoritma.
# RIPEMD je manje popularan algoritam, čime je i manje proučavan.
# RIPEMD je nepatentiran i slobodan algoritam.

U avgustu 1994. originalni RIPEMD algoritam je provaljen, odnosno pronađena je kolizija.

## RIPEMD sažeci
Primer primene RIPEMD-160 algoritma. Rečenicu u ASCII formatu „The quick brown fox jumps over the lazy dog“ pustićemo kroz RIPEMD-160 algoritam i dobićemo 160-bitni izlaz u heksadecimalnom obliku

 RIPEMD-160("The quick brown fox jumps over the lazy dog") =
 37f332f68db77bd9d7edd4969571ad671cf9dd3b

Čak i najmanja promena samo jednog slova u rečenici imaće kao rezultat promenu celokupnog heksadecimalnog izlaza. Na primer promenićemo d u c:

 RIPEMD-160("The quick brown fox jumps over the lazy cog") =
 132072df690933835eb8b6ad0b77e7b6f14acad7

Izlaz RIPEMD-160 funkcije u slučaju praznog stringa biće:

 RIPEMD-160("") =
 9c1185a5c5e9fc54612808977ee8f548b2258d31

## Upoređenje MD5, SHA-1 i RIPEMD-160 algoritma
Upoređenja RIPEMD-160 algoritma sa MD5 algoritmom pokazuju da je RIPEMD-160 algoritam sigurniji od MD5 algoritma.

## Reference
Streaming

**Streaming** (još poznat kao **streaming media** ili **Internet streaming**) je vrsta multimedijskog sadržaja, odnosno tehnologija u kojoj korisnik istovremeno prima podatke i reproducira ih, za razliku od klasničnih metoda preuzimanja gdje korisnik mora čekati da se preuzimanje završi kako bi izvršio reprodukciju. Glagolska imenica "streaming" se najčešće upotrebljava za označavanje ovog *načina* dostavljanja multimedijskog sadržaja, a ne na multimedijski sadržaj koji se konzumira kao što su internetska televizija, webcastovi ili internetski radio. Baš zato je streaming ekvivalentan klasničnom radijskom i televizijskom načinu emitiranja.

Klient, odnosno korisnik, može početi sa reprodukcijom čak prije nego što se cijeli multimedijski sadržaj preuzeo. Najčešće korištenje streaming servisa je konzumiranje sadržaja uživo (mada se također može pružati video na zahtjev) putem internetskih servisa kao što su Netflix, Spotify ili Apple Music, gdje se sadržaj ne preuzima uživo dok se dešava, već iz kataloga postojećih multimedijskih sadržaja ali se i dalje koristi tehnologija streaminga za pružanje usluge.

**Live streaming** je također korišten termin koji označava bilo koga, bilo da je privatni korisnik ili kompanija, koji koriste neku vrstu izvornog medija (kao što su video kamera ili softver za snimanje ekrana), koder za digitalizaciju sadržaja, program koji podržava live streaming i dopuštava odabir izvornog medija (npr. OBS Brodcaster) i stranicu ili mrežu koja dopuštava korisnicima emitiranje sadržaja (npr. za sadržaj koji isključivo ima veze sa igrama, može se koristiti servis Twitch.tv ili za live streaming uopćeno može se koristiti Ustream servis).

## Povezano
* Spotify
* Netflix
* Apple Music
* Last.fm

## Reference
Lista hemijskih elemenata

Sledeća tabela sadrži **spisak 118 poznatih [[hemijski element|hemijskih elemenata]]**.

## Spisak

## Napomene
* Element nema stabilne nuklide, i vrednost u zagradama, e.g. [209], označava maseni broj najduže živećeg elementa. Međutim, četiri takva elementa, bizmut, torijum, protaktinijum, i uranijum, imaju karakteristične zemaljske izotopske kompozicije, i stoga su njihove standardne atomske težine date.
* Izotopska kompozicija ovog elementa varira u nekim geološkim uzorcima, i varijacija može da premaši neizvestnost navedenu u tabeli.
* Izotopska kompozicija elementa može da varira u komercijalnim materijalima, što može da uzrokuje znatne devijacije atomske težine od date vrednosti.
* Izotopska kompozicija varira u zemaljskom materijalu tako da se preciznija atoska težina ne može dati.
* Atomska težina komercijalnog litijuma može da varira između 6,939 i 6,996 — analiza specifičnog materijala je neophodna da bi se odredila precizna vrednost.
* Ovaj element ne očvršćava na pritisku od jedne atmosfere. Gore navedena vrednost, 0,95 K, je temperatura na kojoj helijum očvršćava pri pritisku od 25 atmosfera.
* Ovaj element sublimira na pritisku od jedne atmosfere
* Transuranski elementi 99 i iznad se ne javljaju u prirodi, ali su neki od njih proizvedeni veštački.
* Navedena vrednost je konvencionalna atomska težina podesna za trgovinu. Stvarna vrednost se može razlikovati u zavisnosti od izotopsk kompozicije uzorka. Od 2009, IUPAC daje standardne vredsnosti atomskih težina za ove elemente koristeći notaciju intervala. Korespondirajuće standardne atomske težine su:
**Vodonik: [1.00784, 1.00811]
**Litijum: [6.938, 6.997]
**Bor: [10.806, 10.821]
**Ugljenik: [12.0096, 12.0116]
**Azot: [14.00643, 14.00728]
**Kiseonik: [15.99903, 15.99977]
**Magnezijum: [24.304, 24.307]
**Silicijum: [28.084, 28.086]
**Sumpor: [32.059, 32.076]
**Hlor: [35.446, 35.457]
**Brom: [79.901, 79.907]
**Talijum: [204.382, 204.385]
* Elektronegativnost na Paulingovoj skali. Standardni simbol: χ
* Vrednost nije precizno izmerena, obično zato što elemenat ima kratko poluvreme eliminacije; vrednost data u zagradama je predviđanje.
* Sa opsezima greške: 357&nbsp;K.
* Ova predviđena vrednost je za tečni ununoktijum, a ne za gasoviti ununoktijum.

## Reference

## Literatura
* (for standard atomic weights of elements)
* (for atomic weights of elements with atomic numbers 103–118)

## Vanjske veze
* Atoms made thinkable, an interactive visualisation of the elements allowing physical and chemical properties to be compared
Polinezijski jezici

**Polinezijski jezici**, jedna od glavnihskupina istočnofidžijskih-polinezijskih jezika koji se govore u Polineziji i manjim dijelom u Mikroneziji. Obuhvaća (38), danas (37)jezika, to su:
:**a) [[nuklearni polinezijski jezici|Nuklearni (jezgrovni) polinezijski]]**(36):
::a1. Istočni (13):
:::a. *[[Centralni istočnopolinezijski jezici|Centralni istočnopolinezijski]]*(12):
::::a1. Markeški (4): havajski, mangarevski (mangareva), markeški (marquesan, 2 jezika, sjeverni i južni),
::::a2. Rapa;
::::a3. Tahićanski (7): austral, maorski,  penrhyn (Tongarevski), rakahanga-manihiki, rarotonški, tahićanski, tuamotu;
:::b. *Rapanui* (1): rapa nui;
::a2. *[[samoički jezici|Samoički]]* (23):
:::a. stočnouvejski-Niuafo’ou (2): niuafo'ou, uvea jezik (walisianski);
:::b. Ellicejski (8): kapingamarangi,  nukumanu, nukuoro, nukuria, ontong java, sikaiana, takuu, tuvalu;
:::c. Futunski/Futunic (9): anuta, emae, futuna-aniwa, istočnofutunski,  rennell-belona, mele-fila, pileni, tikopia, zapadnouvejski (uvean, west);
:::d. *Pukapuka* (1): pukapuka;
:::e. *Samoanski* (1): samoanski; 
:::f. *tokelauski* (1): tokelauski;
:::Niuatoputapu 
:**b) [[Tonganski jezici|Tongijski]]** (2): niujski (niue), tonganski.

## Reference

## Vanjske veze
*Ethnologue (14th)
Plutonovo srce

**Plutonovo srce** ili **Tombaugh Regio** je geološka regija na patuljastom planetu Plutonu. To je velika regija svijetle boje, promjera oko 1.590 km, te je dobila naziv "**srce**" od NASE i raznih medija.

Regija je prvi put identificirana prilikom preleta svemirske letjelica *[[New Horizons]]* iznad Plutona.

## Izvori
Retrogradno gibanje

**Retrogradno gibanje** (lat. *retro* - unatrag, *gradus* - korak) ili **povratno gibanje** je orbitalno gibanje tijela u smjeru suprotnom od gibanja ostalih tijela u sustavu. U astrologiji se označava kraticom **R**.

U sunčevom sustavu većina tijela se kreće na isti način: većina planeta se okreće oko Sunca u smjeru obrnutom od kazaljke na satu, gledano iz smjera zvijezde sjevernjače. Većina planeta se na isti način vrti oko vlastite osi. Isto vrijedi i za orbitalna gibanja većine prirodnih satelita.

Za iznimke koje odstupaju od opisanog kažemo da se gibaju retrogradno. Venera i Uran okreću se oko svoje osi u smjeru kazaljke na satu. Nekoliko manjih satelita koji u smjeru kazaljke na satu obilaze oko matičnih planeta nazivamo retrogradnim satelitima. Retrogradne orbite nalazimo i među kometima i asteroidima.

## Poveznice
* Progradno gibanje
* Retrogradna rotacija

## Napomene

## Literatura

× *Becker, Udo, Leksikon astrologije, AGM, Zagreb, 1996.*
Plutoid

**Plutoid** ili **ledeni patuljak** je trans-neptunski patuljasti planet, odnosno tijelo koje se nalazi iza orbite Neptuna te je dovoljno veliko da bude okruglog oblika. Naziv *plutoid* usvojila je Međunarodna astronomska unija (MAU). Naziv *plutoid* se ne koristi često od astronoma, iako niti *ledeni patuljak* nije rijedak.

Smatra se da postoji tisuće plutoida širom Sunčeva sustava, iako je MAU do danas samo četiri kategorizirala kao iste: Pluton, Eris, Haumea i Makemake.

## Izvori
617 Patroclus

**617 Patroklo** (eng. 617 Patroclus) je Jupiterov trojanski asteroid. Približan prečnik asteroida je 140,92&nbsp;km, a srednja udaljenost asteroida od Sunca iznosi 5,221 astronomskih jedinica (AJ).

Inklinacija (nagib) orbite u odnosu na ravan ekliptike je 22,049 stepeni, a orbitalni period iznosi 4358,175 dana (11,932 godinu). Ekscentricitet orbite asteroida iznosi 0,139. Apsolutna magnituda asteroida iznosi 8,19 a geometrijski albedo 0,047.

Asteroid je otkriven 17. oktobra 1906. godine.

## Vanjske veze
*JPL- podaci o astroidu
Uzlomac

**Uzlomac**  je duga planina u  centralnoj Bosni (BiH), istočno od linije pravca Maslovare - Vrbanjci - Kotor Varoš - Čelinac. Ona se proteže od jugoistoka prema sjeverozapadu kroz planine područja, od  rijeke Kruševice (zapadno od planine Borja) do Jošavke. Njegova maksimalna nadmorska visina je 1018 metara.

Planina je vrlo bogata u mješovitim šumskim  resursima i lovnom divljači. Njegovo šumsko bogatstvo je raznoliko, a preovladavaju listopadne hrastovo-bukove i smrčevo-bukove sastijine. Također je bogata vodnim resursima: izvorima, potocima i rijekama. Na Uzlomcu izviru raste mnoge pritoke rijeka Vrbanja, Usora i Ukrina, odnosno Vrbasa i Bosne.
## Reference

## Povezano
* Vrbanjci
* Kotor Varoš
* Čelinac
* Vrbanja
* Bosanka (rijeka)
* Jezerka
Asocijacija univerziteta Evrope

**Asocijacija univerziteta Evrope** (; ; ) zastupa i podupire rad preko 850 institucija visokog obrazovanja u 47 zemalja. Pruža im forum za suradnju i razmjenu informacija o visokom obrazovanju i istraživanjima. Asocijacija je nastala 2001. spajanjem *Asocijacije evropskih univerziteta* i *Confederacije rektorskih konferencija Evropske unije*.

## Povezano
* Evropski prostor visokog obrazovanja

## Reference

## Vanjske veze
* Asocijacija univerziteta Evrope
Masarikov univerzitet

**Masarikov Univerzitet** (; ) je univerzitet u Brnu, Češka Republika, osnovan 1919. godine. Sastoji se od devet fakulteta.

## Istorijski razvoj univerziteta
Najveća zahvalnost osnivanju ovog univerziteta pripada naravno Tomašu Garigu Masariku, profesora na Karlovom univerzitetu i kasnije prvom predsedniku Čehoslovačke. U okviru svoje naučne i političke uloge veliku pažnju je posvetio razvoju čehoslovačke intelektualne svojine i već osamdesetih godina 19. veka je isticao potrebu veće konkurencije u načnoj sferi. U tom kontekstu je ukazivao na to da je tadašnjem jedinom univerzitetu u Pragu potreban konkurent. Osnivanje drugog Češkog univerziteta je veoma dug vremenski period bio jedan od glavnih prioriteta a u tome je imao podršku šire javnosti. Najveći problem je predstavljao izbor mesta za osnivanje univerziteta. Iako je većina javnosti bila za osnivanje univerziteta u drugom najvećem gradu Češke protivnici ovog plana su bili brnjenski Nemci, koji su Brno totalno politički osvojili i bojali su se da bi to dovelo do slabljenja njihovog uticaja.

Tek nakon završetka Prvog svetskog rata i raspada tadašnje Austro-ugarske monarhije stvorili su se uslovi za osnivanje univerziteta. Za njegovo sedište bio je predlagan i Olomouc ali je prednost svakako data Brnu. Osnovan je kao drugi češki univerzitet 28.januara 1919. godine. U vreme osnivanja imao je 4 fakulteta (pravni, medicinski, prirodnomatematički i filozofski).

Iz političkih razloga za vreme komunističkog režima Masarikov univerzitet je nosio naziv Jana Evangelista Purkinja poznatog Češkog citologa (1960.-1989.).

Za svoj informacioni sistem, Masarikov univerzitet 2005. godine je dobio nagradu *EUNIS Elite Award*.

## Fakulteti
* Medicinski fakultet (1919)
* Pravni fakultet (1919)
* PMF (1919)
* Fakultet umjetnosti (1919)
* Filozofski fakultet (1946)
* Farmaceutski fakultet (1952-1960) ; sada samostalni univerzitet
* Fakultet ekonomije i uprave (1991)
* Fakultet za informatiku (1994)
* Fakultet za socijalne studije (1998)
* Fakultet za sport i ekologiju (2002)

## Slike univerziteta

Rektorát_(Fotoarchiv_RMU).jpg|Rektorat
Kampus_2_(Fotoarchiv_RMU).jpg|Univerzitetski kampus Bohunjice
Kampus_1_(Fotoarchiv_RMU).gif|Univerzitetski kampus Bohunjice
FF_MU_6806.jpg|Filozofski fakultet
Faculty_of_Economics_and_Administration,_MU,_Brno_(4).jpg|Ekonomski fakultet
Brno,_Pedagogická_fakulta_Masarykovy_Univerzity_-_Poříčí.JPG|Pedagoški fakultet
Photography_of_Faculty_of_Informatics,_Masaryk_University.jpg|Fakultet informacionih tehnologija
Lékařská_fakulta_MU_v_noci.jpg|Stari medicinski fakultet
Brno-Veveří_-_Faculty_of_Law,_Masaryk_University_(02).jpg|Pravni fakultet
Malba_v_aule_PrF_MU.jpg|Pravni fakultet


## Reference

## Vanjske veze

* Zvanična veb stranica univerziteta
* Informacioni sistem
* Univerzitetski časopis
* Programi i smerovi na univerzitetu
Husein Redžić

**Husein Redžić**  (1914 - 1944.) je bio zamjenik komandanta 2. bataljona  Četrnaeste srednjobosanske udarne brigade  11. divizije Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije. Nosilac je Ordena za hrabrost.

## Biografija
Husein Redžić je rođen 1914. godine  u Bosanskoj Krupi,  gdje je završio osnovno obrazovanja, a srednje (vjerovatno) u Bihaću. Prije Drugog svjetskog rata,  Redžić je službovao u žandarmeriji Kraljevine Jugoslavije. Nakon okupacije i komadanja Kraljevine Jugoslavije,  neko vrijeme je bio u oružanim snagama NDH, u Kotor-Varošu.

Od nastanka  pokreta otpora u Bosni i Hercegovini, sarađivao je sa antifašističkim aktivistima i partizanskim pokretom. Kada je otkriven, krajem 1942, uz pomoć rasnije ostvarenih veza, odlazi u NOVJ.

## Partizanski put
Husein Redžić  je bio  borac 4. NOPO,  a zatim Banjalučkog odreda. Odatle se, sa 1. bataljonom  uključio u 14. srednjobosansku udarnu brigadu. Isticao se vojničkim znanjem i hrabrošću, pa je postao i komandir 2. čete 1. bataljona, a zatim i zamjenik komandanta 2. bataljona Brigade.

Tokom Šeste neprijateljske ofanzive, na  grebenu Uzlomca sukobili su se njemački vojnici, pripadnici SS-a, i 2. četa 1. bataljona 14. brigade koju su predvodili komandir Husein Redžić i njegov zamjenik Jovica Trkulja.  Neprijatelj je nekoliko puta jurišao, ali je energično odbijan, čemu su doprinosili komandir Redžić, Jovica Trkulja i puškomitraljesci Petar Marić Veliki iz Imiljana, Siniša Batić iz Kruševa Brda i Salih Halilović iz Prnjavora, koji su njemačkim trupama zadavali najviše gubitaka.

Poginuo je  16. marta 1944, umro od zadobijeni rana u borbama oko Kotor-Varoša. Komandant Brigade je zabilježio:

## Reference

## Povezano
*Bosanska Krupa
*14. SNOUB
*Partizan
Clio (izdavačka kuća)

**Clio** je izdavačko preduzeće osnovano 1990. godine u Beogradu, u doba “najvećih društvenih preokreta i političkih lomova”, sa ciljem da stvori čvrste oslonce čitaocima koji se opiru razornom uticaju poljuljanog sistema vrednosti.  

Uređivačka politika ove kuće koncipirana je tako da pokriva veliki broj oblasti, počev od svetske proze, istorije, antropologije, psihologije, studija komunikacija i medija, menadžmenta i marketinga, ekologije, esejistike, preko teorije, istorije i kritike umetničke prakse, do bibliotekarstva, muzeologije i obrazovne politike. 

Do sada je objavljen veliki  broj naslova objedinjenih u nekoliko edicija, među kojima su romani dobitnika Bukerove nagrade Džona Banvila i Kiran Desai, objavljeni u okviru edicije *Gral*, zatim naslovi edicije *Klepsidra* koji promovišu popularnu kulturu, poput knjige *Revolucija u glavi – pesme Bitlsa i šezdesete* Ijana Mekdonalda, za angliste posebno zanimljiva biografija britanske romansijerke Virdžinije Vulf, kao i naslov *Šekspir i družina* Stenlija Velsa, biografija Danila Kiša *Izvod iz knjige rođenih* autora Marka Tompsona, ali i istorijske studije *Car ili upravitelj* Tonje Kjusopulu i *Istorija Jugoslavije u 20. veku* Mari-Žanin Čalić objavjene u ediciji *Polis*, dok su u okviru edicije *Imago* između ostalog objavljena i izabrana dela Dušana Kecmanovića.

Ono što takođe predstavlja deo uređivačke politike ove kuće jeste da objavljene naslove što više približi čitaocima, te je tako u Beogradu ugostila Kišovog biografa Marka Tompsona , najcenjenije savremene šekspirologe Stenlija Velsa i Stivena Grinblata, književnika Dimitrisa Sotakisa i mnoge druge.  

## Nagrade i priznanja (izbor)

* Nagrada Izdavač godine 2003, 2010 i 2016. na Međunarodnom beogradskom sajmu knjiga
* Nagrada za Najbolju sajamsku prezentaciju na 51. Međunarodnom beogradskom sajmu knjiga
* Nagrada Prvog međunarodnog sajma knjiga u Podgorici Najbolji izdavač godine
* Nagrada novinara akreditovanih na 49. Međunarodnom sajmu knjiga u Beogradu za najprofesionalniji odnos sa medijima

## Reference
 

## Vanjske veze
* Sajt izdavačke kuće Clio
Terrore nello spazio

***Terrore nello spazio*** ((jez-sh|Teror u svemiru}}), poznat i pod naslovom ***Planet of the Vampires*** ( je italijansko-španski science fiction horor film snimljen 1965. godine u režiji Marija Bave, poznat kao jedno od najuticajnijih ostvarenja u historiji žanra.

Temelji se na priči *Una notte di 21 ore* italijanskog pisca Renata Pestriniera. Radnja je smještena u daleku budućnost, odnosno na udaljeni planetu Aura koju, nakon što su dobili poziv u pomoć, dolaze istražiti dva zemaljska svemirska broda, a čija posada na kraju postaje metama tajanstvenih vanzemaljaca nalik na vampire koji nastoje preuzeti kontrolu nad njihovim umovima.

*Terrore nello spazio* je Bava, u čijoj je ekipi bio i njegov sin Lamberto (koji će kasnije i sam postati poznat režiser) snimio s relativno niskim budžetom u rimskim studijima Cinecitta. Iako su specijalni efekti bili relativno primitivni, Bava je uspio stvoriti izuzetno klaustrofobičnu atmosferu. Film je doživio priličan uspjeh, te je potvrdio reputaciju Bave kao jednog od najboljih žanrovskih sineasta tadašnje Italije.

Mnogo godina kasnije su kritičari uticaj *Terrore nello spazio* prepoznali u daleko poznatijem filmu *[[Alien (film, 1979)|Alien]]* (Osmi putnik) Ridleya Scotta, sa kojim dijeli brojne detalje zapleta, ali i atmosferu, kadriranje i ikonografiju.

## Uloge

*Barry Sullivan ... Kapetan Mark Markary
*Norma Bengell ... Sanya
*Ángel Aranda ... Wes
*Evi Marandi ... Tiona
*Franco Andrei ... Bert
*Federico Boido ... Keir

*Stelio Candelli ... Brad
*Alberto Cevenini ... Toby Markary
*Mario Morales ... Eldon
*Ivan Rassimov ... Carter
*Massimo Righi ... Kapetan Sallis
*Fernando Villeña ... Dr. Karan

## Reference

## Vanjske veze
*
*
Ljubavi jedne plavuše

**Ljubavi jedne plavuše** (češ. *Lásky jedné plavovlásky*) je čehoslovačka crno-bijela filmska komedija iz  1965. godine koju je režirao Miloš Forman, koja se smatra jednim od najznačajnijih ostvarenja pokreta poznatog kao čehoslovački novi val.

## Radnja

Andula je mlada djevojka koja živi u malenom češkom gradiću i zaposlena je u jednoj socijalističkoj tvornici. Sredina u kojoj obitava pati od kroničnog nedostatka muške populacije. Željna ljubavi, ona su upušta u avanture s oženjenim lovcem i lokalnim mladićem.

Kada u gradiću biva organizirana plesna zabava na koju su pozvane djevojke iz tvornice i vojni rezervisti,  Andula upoznaje zgodnog praškog klavirista Mildu. Uvjerena da je pronašla ljubav svog života, ona odlazi u Prag posjetiti Mildu u njegovom domu. Međutim, očekuje je neugodno iskustvo upoznavanja njegovih roditelja.

## Glumci
* Hana Brejchová kao Andula
* Vladimír Pucholt kao Milda
* Vladimír Mensík kao Vacovský
* Ivan Kheil kao Manas
* Jirí Hrubý kao Burda
* Milada Jezková kao Mildina majka
* Josef Sebánek kao Mildin otac
* Josef Kolb kao Pokorný
* Marie Salacová kao Marie
* Jana Novaková kao Jana

## Reakcije
### Kritike

* Časopis Empire stavio je ovaj film na 89. mjesto "Najboljih filmova svjetske kinematografije".

### Nagrade i nominacije
* Nominiran za Oscara za najbolji strani film i Zlatni globus za najbolji film na stranom jeziku 1967. godine.
* Nominiran za nagradu Zlatni lav na Venecijanskom filmskom festivalu 1965. godine.
* Dobitnik danske nagrade **Bodil** za najbolji europski film.
* Dobitnik finske nagrade **Jussi** za najboljeg stranog redatelja.

## Izvori

## Vanjske veze
*
*Criterion Collection essay by David Kehr 
*Rottentomatoes.com
*Filmski.net 
*Filmski leksikon
Ševa (film, 1965)

***Ševa*** () je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1945. godine u režiji Nikite Kurihina i Leonida Menakera. Radnja se događa 1942. godine za vrijeme Drugog svjetskog rata na jednom poligonu u Njemačkoj gdje nacistička vojska, koristeći zarobljene sovjetske tenkove T-34 testira protivtenkovsko oružje. Protagonisti su tri zarobljena sovjetska tenkista, koji, uz francuskog logoraša, služe kao "pokusni kunići" vozeći tenk, ali koji iskoriste priliku da sa svojim tenkom pobjegnu sa poligona te izazovu sveopći kaos u obližnjem njemačkom gradiću. *Ševa*, koja je ratna zbivanja prikazivala s manje dotada uobičajene propagande, a sa više naglaska na akciju, je stekla izuzetnu popularnost u tadašnjem SSSR-u.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Profil filma na Internet Movie Fireamrs Database 
* «Жаворонок» Ленфильм. Аннотированный каталог фильмов киностудии «Ленфильм» 1918—2003 
* 
* 
* 
* Одна из историй создания сценария фильма  (Нерабочая ссылка)
Jason Schwartzman

**Džejson Švarcman** (; 26. jun 1980) je američki glumac i muzičar. Rodio se kao dete Džeka Švarcmana i glumice Talija Šajer, sestre holivudskog glumca i producenta Frensisa Forda Kopole.

Najpoznatiji je po učestaloj saradnji sa režiserom Vesom Andersonom i pojavio se u njegovim filmovima *[[Rašmor (film)|Rašmor]]*, *[[Voz za Dardžiling]]*, *[[Fantastični gospodin Lisac]]*, *[[Kraljevstvo izlazećeg meseca]]* i *[[Grand Budapest hotel]]*. Značajne uloge takođe je ostvario u filmovima *[[Ja volim Hakabis]]*, *[[Marija Antoaneta (film iz 2006)|Marija Antoaneta]]*, *[[Smešni ljudi]]* i *[[Skot Pilgrim protiv sveta]]*. Poznat je i po glavnoj ulozi u seriji *[[Dosadno na smrt]]* televizijske mreže Ejč-Bi-Ou.

Neke od pesama Švarcmanovog muzičkog projekta Coconut Records našle su se u njegovim filmovima i serijama. Pre 2003. godine bio je bubnjar rok benda Phantom Planet.

## Filmografija

## Izvori

## Vanjske veze

*
*Wunderkammer Magazine Retrospective on Schwarzman, 2009 
*Schwartzman Interview on The Hour with George Stroumboulopoulos
* Schwartzman's Guest DJ Set on KCRW KCRW Guest DJ Set 
* Schwartzman interview - he talks life, food and movies
Coraline (film)

***Koralina*** () je američki animirani film iz 2009. godine režisera i scenariste Henrija Selika snimljen po istoimenom romanu Nila Gejmana. Naslovna protagonistkinja, kojoj glas pozajmljuje Dakota Fening, je hrabra i znatiželjna devojčica koja, istražujuži novouseljenu kuću, ulazi u paralelni univerzum, koji je naizgled savršen, ali za koga se ubrzo ispostavi da ima tamnu stranu.

Film je naišao na pozitivan prijem kod kritičara i ostvario je dobru zaradu na bioskopskim blagajnama. Bio je nominovan za nagrade Oskar, BAFTA i Zlatni globus, a našao se i na listi najboljih filmova 2009. po izboru Američkog filmskog instituta.

U Hrvatskoj je prikazan pod naslovom ***Koralina i tajna ogledala***.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* 
*
Dubna

**Dubna** () je grad u Rusiji u Moskovskoj oblasti, otprilike 125 kilometara severno od Moskve. Dubna se nalazi na obali reke Volge. 
Dubna je osnovana 1956. Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 70.569 stanovnika.

Dubna je poznata po „Objedinjenom institutu za nuklearno istraživanje“, čiji je glavni zadatak da istražuje teške elemente. Tako se 105 element u Mendeljejevoj tablici naziva dubnijum, upravo po ovom gradu. Najveći deo stanovništva radi u ovom gradu upravo radi u institutu. I Moskovski univerzitet ima svoje ogranke u Dubni. Sem dubnijuma u ovom institutu otkriveno je još nekoliko hemijskih elemenata.

## Stanovništvo
Prema preliminarnim podacima sa popisa, u gradu je 2010. živelo 70.569 stanovnika, 9.618 (15,78%) više nego 2002.

## Povezano
* Spisak gradova u Rusiji

## Reference

## Vanjske veze

* Veb prezentacija na engleskom 
* Veb prezentacija na Ruskom
Puszta

**Puszta** je veliko stepsko područje na sjeveroistoku i istoku Mađarske.

Predstavlja najravnije predjele Alfölda, istočnog predjela Panonske nizine. Ime je dobilo po tipičnom istočnopanonskom krajoliku, pusti.

Tradicionalni stanovnici su bili pastiri koji su vodili svoja stada ovaca, odnosno krda krava i konja.

Od 1999. je Hortobágy (Puszta), t.j. nacionalni park Hortobágy, UNESCO-vo mjesto svjetske baštine u Mađarskoj.

Puszta predstavlja eksklavu Euroazijske stepe.

## Povezano
*pustara

## Vanjske veze
*Nacionalni park Hortobágy, Puszta
Ljudi bez nade

***Szegénylegények*** () je mađarski crno-bijeli film snimljen u režiji Miklósa Jancsóa i premijerno prikazan početkom 1966. godine, poznat kao jedno od najcijenjenijih ostvarenja u historiji mađarske kinematografije.

Radnja se događa 1860-ih u pusztama na istoku Mađarske, koja je tada bila pod austrijskom vlašću, ali gdje još uvijek, kao odmetnici, operiraju nekadašnji ustanici poraženi 1849. godine. Protagonisti su seljaci i odmetnici koje su austrijske vlasti smjestile u logore nastojeći ih razotkriti, pri čemu se primjenjuju kako tortura, tako i razni psihološki trikovi koji odmetnike tjeraju da se okrenu jedni protiv drugih.

*Ljudi bez nade* su snimljeni po scenariju Gyule Hernádija, koji će kasnije postati čest Jancsóv suradnik. Sam Jancsó je u filmu izuzetno vješto koristio lokalitete puszte, ali i crno-bijelu fotografiju kako bi stvorio izuzetno mračan ugođaj. Film je karakteriziralo i Jancsóvo inzistiranje na dugim kadrovima i korištenju totala, koji će postati njegov zaštitni znak, ali i prilično eksplicitno nasilje, pesimizam, te mračan, poluironičan kraj. Tadašnjoj publici je pažnju privukla i scena u kojoj se gola djevojka bičuje, što je dotada bila prilična rijetkost za evropski film, a pogotovo za kinematografije Istočnog bloka; inzistiranje na golotinji će kasnije, pogotovo 1970-ih, postati jednim od važnih elemenata Jancsóvog opusa.

Usprkos mračnom sadržaju, *Ljudi bez nade* su postigli izuzetnu gledanost u samoj Mađarakoj, tako da je prilikom originalne kino-distribucije prodano čak milion ulaznica. Kada se film trebao prikazati u inozemstvu, prije svega u tadašnjem Zapadnom bloku, pojavile su se špekulacije da njegov sadržaj predstavlja zapravo alegorijski prikaz nedavne i traumatične mađarske prošlosti, odnosno brutalno gušenje antikomunističkog ustanka 1956. godine. *Ljudi bez nade* su svejedno prikazani na Kanskom festivalu, ali ne prije nego što je Jancsó posebnom izjavom negirao sve suvremene konotacije; godine 2002. je u intervjuu, pak, rekao da je "jasno da to nije bila istina". Film je i kod stranih kritičara doživio veliki uspjeh, te se smatra jednim od najboljih ostvarenja mađarske kinematografije, a Jancsó je postao i jedan od najuglednijih evropskih filmaša.

## Uloge
* János Görbe ... János Gajdar
* Zoltán Latinovits ... Imre Veszelka
* Tibor Molnár ... Kabai
* Gábor Agárdy ... Torma (as Agárdy Gábor)
* András Kozák ... Ifj. Kabai
* Béla Barsi ... Foglár
* József Madaras ... Magyardolmányos
* János Koltai ... Béla Varju
* István Avar ... Vallató I
* Lajos Őze ... Vallató II

## Vanjske veze
* 
* Filmrészletek, részletes tartalom 
* Háttérinformációk a filmmuzeum.hu-n
* *Magyar Filmográfia – Játékfilmek 1931–1998* című kézikönyv
Indigo

**Indigo** (port. ili španj. Indigo, od lat. indicum, od grč.:indijski), modro bojilo poznato od davnine, derivat *indola*. Nekoć najznačajnije bojilo, dobivalo se iz indigonosnih biljaka (Indigofera tinctoria). Lišće se ekstrahiralo vrelom vodom i izdvajao se bezbojni indoksil kao jedan od raspadnih proizvoda *glikozida indikana*. Indoksil se zatim oksidacijom sa zrakom prevodio u **indigo**.

Pošto je krajem XIX. St. određena struktura prirodnog indiga, razvijena je njegova kemijska sinteza. Otada se proizvodi samo sintetski i to iz anilina i etilen-oksida ili iz naftalena. Njegova je glavna prednost pred prirodnim indigom veća jakost boje. U čistom stanju indigo je prah, koji otapanjem u alkalnome mediju uz reducens daje intenzivno modru obojenost, pa se u tekstilnoj industriji upotrebljava za bojenje i tisak. Danas je sintetski indigo donekle potisnut novim vrstama sintetskih bojila i popularnosti fotokopirnih strojeva.

### Izvor
*Hrvatska enciklopedija, Broj 5 (Hu-Km), str. 74. Za izdavača:Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb 2000.g.  (cjelina) i 953-6036-32-0