open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jezid III

**Yazid ibn al-Walid ibn 'Abd al-Malik** ili **Yazid III** (701 - 3/4. oktobar 744) () bio je omejadski kalif koji je vladao šest mjeseci - od 15. aprila do smrti 3/4. oktobra 744.

Bio je sin kalifa Valida I i perzijske princeze koja je kalifu poklonjena kao konkubina. Perzijski historičar Al-Tabari citira pjesmu u kojoj se Jezid hvali svojim perzijskim porijeklom, a opisuje ga kao "visokog i naočitog".

Jezid je pažnju svojih suvremenika daleko više privukao time što je otvoreno kritizirao svog brata, kalifa Valida II, koga je optuživao za pijančevanje, "nemoral" i diskriminaciju ne-arapskih muslimana. Validovo utamničenje i mučenje popularnog generala Sulejmana ibn Hišama je dovelo do eskalacije nezadovoljstva i oružane pobune na čije je čelo stao general Marvan ibn Muhamed. U njoj je al-Valid poginuo, a Jezid je postao novi kalif.

Jezid je po dolasku na vlast obećao kako će sniziti poreze, ukinuti ugnjetavanje dotada potlačenih te abdicirati nakon što islamsku državu dovede u red. Za nasljednika je odabrao svog brata Ibrahima. Međutim, nije dugo vladao. Nakon nepunih šest mjeseci je umro, što historijski izvori pripisuju tumoru mozga. Njegova je smrt izazvala novi građanski rat, jer je Marvan ibn Muhamed odbio prihvatiti Ibrahima za novog kalifa.

## Literatura

* Muhammad ibn Jarir al-Tabari History, v. 26 "The Waning of the Umayyad Caliphate," transl. Carole Hillenbrand, SUNY, Albany, 1989
* Sir John Glubb, The Empire of the Arabs, Hodder and Stoughton, London, 1963
Ibrahim ibn al-Valid

**Ibrahim ibn Al-Walid** (? - 750?; ) bio je pretposljedni omejadski kalif koji je nakratko vladao 744. Bio je sin kalifa al-Valida I odnosno brat prethodnog kalifa Jezida III koji je na vlast došao u proljeće 744. nakon krvavog puča u kome je ubijen prethodni kalif al-Valid II. Jezid je odredio Ibrahima kao svog nasljednika, te je Ibrahim došao na vlast kada je u oktobru 744. Jezid umro od tumora mozga. Međutim, njegov dolazak na vlast je odbio prihvatiti general Marvan ibn Muhamed, te je došlo do novog građanskog rata u kome je na Ibrahimovu stranu stao Sulejman ibn Hišam. Marvan je, međutim, odnio pobjedu i u decembru se proglasio kalifom. Ibrahim se bio prisiljen skrivati, ali mu je na kraju Marvan obećao poštediti život. Ibrahim je ostatak života proveo na Marvanovom dvoru. Kada je 750. na vlast došao abasidski kalif As-Saffah organizirao je banket za sve članove omejadske porodice, na kojom ih je dao pobiti. Tom prilikom je ubijen i Ibrahim.

## Literatura
* Muhammad ibn Jarir al-Tabari History v. 26 "The Waning of the Umayyad Caliphate," transl. Carole Hillenbrand, SUNY, Albany, 1989; v. 27 "The Abbasid Revolution," transl. John Alden Williams, SUNY, Albany, 1985
Sulejman ibn Hišam

**Sulayman ibn Hisham** () bio je omejadski (arapski) princ i vojskovođa, poznat po sudjelovanju u bizantsko-arapskim ratovima, kao i građanskim ratovima koji su označili kraj Omejadske dinastije. Bio je sin kalifa Hišama; za vrijeme njegove vladavine je od 737. do 742. izveo niz pohoda na bizantska područja u Maloj Aziji koji su završili s promjenjivim ishodom; među njima se ističe onaj koji je doveo do teškog arapskog poraza u bitci kod Akroinona. Usprkos toga, uživao je veliku popularnost, a zbog čega je nakon Hišamove smrti 743. došao u nemilost njegovog nasljednika al-Valida II, koji je, pak, bio kritiziran zbog sklonosti pijančevanju i nemoralu. Al-Valid je Sulejmana dao zatvoriti i mučiti; taj je potez, pak doveo do eksplozije nezadovoljstva te je general Marvan ibn Muhamed pokrenuo puč kojim je u proljeće 744. al-Valid svrgnut i ubijen, a za novog kalifa postavljen al-Validov brat Jezid III. Sulejman je pušten iz zatvora, a kada je u oktobru 744. Jezid umro, Sulejman je ušao u službu njegovog nasljednika Ibrahima. Međutim, istovremeno je Marvan digao još jednu pobunu i porazio Sulejmana, te se proglasio kalifom. Sulejman se u decembru 744. predao Marvanu i prihvatio ga kalifa. 

Kada je, pak, sljedeće godine u Mezopotamiji izbio ustanak protiv Marvana, ustanici su Sulejmana proglasili za svog vođu. Sulejman je potom prešao u službu al-Dahhak ibn Qays al-Shaybanija, samozvanog haridžitskog kalifa. Godine 747. ih je Marvan uspio poraziti. Sulejman je pred njim pobjegao u Indiju gdje je umro u izgnanstvu.

## Izvori

## Literatura
* 
* 
*
Ratchis

**Račis** (drugačije *Radič*, *Radik* ili *Radiks*) je bio **Vojvoda Frulija** (739.-744.) i kralj Langobarda (744.-749.). Njegov otac je bio Pemo od Frulija. Njegova žena Rimljanka se zvala Tazija. Vladao je mirno sve dok nije započeo opsadu Peruđe iz nepoznatih razloga. Papa Zaharije ga je ubedio da zaustavi opsadu i odrekao se je prestola i zajedno sa svojom porodicom u manastir Monte Kazino. Posle smrti Aistulfa 756. pokušao je još jednom da stupi na presto, ali ga je porazio Deziderius i zatvorio ga je u manastir.
Barghawata

**Barghawata** (također **Barghwata** ili **Berghouata**) je bio srednjovjekovni berberski plemenski savez na atlantskoj obali današnjeg Maroka, a koji je pripadao široj plemenskoj grupi Masmuda. Za vrijeme velikog ustanka protiv omejadske vlasti su stupili u savez sufrističkim haridžitima te pod vodstvom Tarif al-Matgharija uspostavili nezavisnu državu u oblasti Tamesna, na obali između Safija i Saléa. Ta se država održala do 1058. kada su je pokorili Almoravidi.

## Kraljevi Barghawate
* Tarif al-Matghari
*  (744-?), koji je sebe proglasio prorokom godine 744. i u dobi od 47 godina napustio vlast, obećavši da će se vratiti.
* Ilyas ibn Salih (?792-842), za koga se govori da je javno ispovijedao islam, a tajno ovu religiju, te je umro u 50. godini vladavine.
* Yunus ibn Ilyas (?842-888), koji je proglasio ovu religiju službenom te ubio sve koji se nisu htjeli preobratiti (7770 ljudi, prema Ibn Khaldunovim izvorima, na mjestu pod imenom Tamlukeft). Usprkos toga, za njega se navodi da je obavio hadž. Umro je u 44. godini vladavine.
* Abu Ghafir Muhammad (?888-917), koji se također nazivao prorokom (prema pjesmi koju citira Ibn-Khaldun) i imao 44 sina i više sinova. Umro je u 29. godini vadavine.
* Abu al-Ansar Abdullah (?917-961), sahranjen u Ameslakhtu. Umro je u 44. godini vladavine.
* Abu Mansur Isa (?961-?), koji je imao 22 godine kada je postao kralj.

## Literatura
* Ulrich Haarmann, *Geschichte der Arabischen Welt*. C.H. Beck München, 2001.
* John Iskander, Devout Heretics: The Barghawata in Maghribi Historiography, in *The Journal of North African Studies* Volume 12, 2007, pages 37–53.
* Stephan und Nandy Ronart, *Lexikon der Arabischen Welt*. Artemis Verlag, 1972.
* Mohammed Talbi, *Hérésie, acculturation et nationalisme des berbères Bargawata*, in *Premier congrès des cultures Méditerranéennes d'influence arabo-berbère*, Alger 1973,217-233.

## Fusnote
Salih ibn Tarif

**** (arapski: صالح بن طريف;  bio je drugi kralj berberske države/plemenskog saveza Berghouata, poznat i kao prorok i osnivač nove religije koju su ispovijedali njegovi sunarodnjaci. Njegovo originalno berbersko ime nije poznato.

Ibn Haldun navodi kako je za vrijeme velikog Berberskog ustanka protiv kalifa Hišama i njegove omejadske dinastije Salih ustvrdio da je primio novu objavu od Boga, te je prenio u obliku 80 sura, te je tako nastao novi, berberski Kuran. Sebe je proglasio *[[Mahdi]]jem*. Kada je navršio 47 godina je otišao na istok, obećavši da će se vratiti. Prije toga je svom Ilyāsu je poručio da javno ispovijeda islam i stupi u savez sa (tada već oslabljenim) Omejadima, ali da tajno ispovijeda njegovu vjeru sve dok država ne ojača. Njegov je unuk Yunus počeo javno ispovijedati njegovu vjeru.

Saliha arapski pisci osuđuju kao heretika, ali ga neki suvremeni berberski nacionalisti slave kao heroja i borca za slobodu od arapske vlasti.

## Vanjske veze
* Članak o Berghouatama na francuskom 
* Arabic biography of Salih
Leptoten

**Leptoten** je jedna od podfaza profaze I tijekom mejoze I. 

Tijekom leptotena hromosomi imaju oblik tankih niti. Diploidan ih je broj (2n) i sastoje se od dvije hromatide. Linearna diferencijacija hromosoma je dosta izražena.
Abel od Reimsa

**Abel** (*fl*. 744–747) bio je sufraganski biskup Reimsa (sjeverna Francuska), poznat po suparništvu sa nekoliko crkvenih vođa, od kojih se ističe Milon, koji mu je odbio predati biskupiju. Abel je bio pristaša Bonifacija, te je uz njegovu pomoć uspio postati biskupom. Nešto kasnije ga je Milon, međutim, uspio protjerati i na njegovo mjesto staviti svog pristašu Turpina. Abel je nakon toga umro u samostanu. Poslije je proglašen svecem.

## Reference

## Primarni izvori
* Acts of the Council of Soissons (744), ed. 
* Letters of Boniface, ed. ; tr. 
* Folcuin, *Gesta abbatum Lobiensium*, ed. 
* Hincmar, *Vita Remigii episcopi Remensis*, ed.
Zigoten

**Zigoten** je jedna od podfaza profaze I prilikom mejoze I.

Na početku zigotena hromosomi još uvijek lične na niti kao i u leptotenu. Onda počinje uparivanje homolognih hromosoma, njihova spiralizacija i skraćivanje. Upareni hromosomi nazivaju se bivalenti (zato što se sastoje od dva hromosoma) ili tetrade (zato što se sastoje od četiri hromatide).
Pahiten

**Pahiten** je jedna od podfaza profaze I mejoze I. 

Pahiten u odnosu na ostale podfaze traje relativno dugo. Za vrijeme pahitena bivalenti (upareni hromosomi) se skraćuju, a homologni hromosomi su međusobno vrlo usko povezani. Za vrijeme ove faze vrlo se jasno može vidjeti njihova dvostruka struktura. Na kraju ove faze na nekim dijelovima počinje razdvajanje konjugiranih (udvojenih) hromosoma.
Diploten

**Diploten** je jedna od podfaza profaze I tijekom mejoze I.

Za vrijeme diplotena konjugirani (udvojeni) hromosomi se nastavljaju skraćivati kao za vrijeme pahitena. Oni se i sve više razdvajaju i ostaju vezani samo hijazmama, čiji je oblik i broj određen dužinom i oblikom hromosoma.
Cvjetno naselje

**Cvjetno naselje** je zagrebačko naselje koje se nalazi sjeverno od rijeke Save, u gradskom kvartu Trnje.

## Geografija
*Cvjetno naselje* je omeđeno sa juga, rijekom Savom, sa zapada Savskom cestom, sa sjevera autoputom (današnja Slavonska avenija) te sa istoka Ulicom Josipa Marohnića.

## Historija
Širok pojas uz rijeku Savu, na kojem se danas nalazi *Cvjetno naselje*, smatrao se je prije Drugog svjetskog rata kao potpuno neprikladan za ljudsko stanovanje,  zbog stalnih poplava. U to vrijeme Sava uopće nije bila regulirana, nisu su postojali nikakvi nasipi, teren uz Savu bio je prirodan, pun zaostalih rukavaca, jezera, naplavnih šumaraka i uvira brojnih otvorenih potoka. Taj teren koristila je jedino vojska kao poligon za svoje vježbe. Svakodnevno su išli Selskom cestom na egzercir iz kasarni na Črnomercu. Naglim rastom stanovništva Zagreba, nakon Prvog sjetskog rata Zagreb se približio Savi, tad je izgrađen i prvi nasip uz Savu. Pojavili su se prvi korisnici, Gradski rasadnik i brojne Bugarije (povrtnjaci).

Arhitekt Vlado Antolić je 1939. urbanistički osmislio *Cvjetno naselje*, kao prvo plansko naselje uz rijeku Savu i Trnju. *Cvjetno naselje* je jedno od rijetkih zagrebačkih naselja  visokokvalitetnih obiteljskih kuća, urbanistički osmišljeno, sa ortogonalnim rasterom ulica i ortogonalnim parcelama. Izgradnja naselja se rastegla skoro do 1970-ih, ipak je većina kuća bila izgrađena do polovice  1960-ih. 

Naselje je na istočnom dijelu dobilo niz od šest stambenih zgrada - 1950-ih, koje je projektirao Stjepan Planić, dvije stambene zgrade koje je projektirao biro Tučkorić, te  šest montažnih stambenih zgrada dodatih 1960-ih. U kvartu je podignuta i osnovna škola 1960-ih ( projektant Zlatko Neumann) i vrlo mala zgrada mjesne zajednice i puno zelenila koje nije samo u okviru privatnih  parcela, već ima puno malih javnih parkova.
*Cvjetno naselje je rješenjem Ministarstva kulture, Uprave za zaštitu kulturne baštine od 24. maja 2004. godine proglašeno *povijesnom cjelinom Cvjetno naselje u Zagrebu* te ima svojstvo *kulturnog dobra*. 
*U novije doba, od 1990., *Cvjetno naselje* se ubrzano devastira, što samovoljnim dogradnjama samih vlasnika kuća, podizanjem neplaniranih katova, što kojekakvim objektima i kvazi nadstrešnicama. Devastaciju  naselja potencira i urbanistički neosmišljena i predimenzionirana okolna izgradnja.

## Napomene

## Vanjske veze
*Cvjetno naselje na portalu moj kvart
*Zagrebački salon, Na Cvjetnom naselju u potrazi za etikom 
*Cvjetno naselje na smotanom blogu
*Cvjetno naselje izložba u galeriji Modular
745.

__NOTOC__
Godina **745.** (**[[rimske brojke|DCCXLV]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. Oznaka 745. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Novostvoreno Ujgursko Carstvo preuzima vlast nad najvećim dijelom nekadašnje teritorije Turkijskog Carstva.
* U Konstantinopolu izbija epidemija bubonske kuge te se širi na ostatak Evrope.


## Rođenja
* 10. 11. &ndash; Musa al-Kadhim, dvanaestnički šijitski imam (u. 799)
* Wei Gao, kineski general u službi dinastije Tang
* Zhang Jianfeng, kineski general i državnik u službi dinastije Tang

## Smrti
* Cathal Maenmaighe, 19. kralj Uí Mainea
* Daniel, biskup Winchestera
* Ingwald, biskup Londona
* Thrasimund II od Spoleta, vojvoda od Spoleta 
* Wilfrid II, posljednji biskup Yorka
* Herlindis od Maaseika, franačka opatica i svetica (ili 753)

## Reference
Redburga

**Redburga** ili **Raedburh** ( bila je franačka plemkinja, odnosno supruga anglosaksonskog kralja Egberta od Wessexa. Jedini izvor o njenom postojanju jest rukopis iz kasnijeg perioda, gdje se navodi kao *regis Francorum sororia* ("sestra francuskog kralja"), što je neke historičare moglo navesti da je riječ o sestri Karla Velikog.

Ukoliko je uistinu postojala, većina historičara vjeruje da se za Egberta udala oko godine 800. kada je kralj Wessexa bio u izgnanstvu na Karlovom dvoru, odnosno dvije godine prije njegovog povratka u Wessex. Po istim tumačenjima je trebala biti i majka kasnijeg kralja Aethelwulfa, odnosno baka Alfreda Velikog.

## Izvori
* Porodično stablo Kuće Wessex

## Literatura
* www.catholic-forum.com/saints/sainti14.htm Lives of the Saints 
* archiver.rootsweb.com/th/read/GEN-MEDIEVAL/1998-12/0912872813 Essay on the relationship between Egbert and Charlemagne 
* On Latin usage: Niermeyer, *Mediae latinitatis lexicon minus*
Egbert od Wessexa

**Egbert** (navođen i kao **Ecgberht** ili **Ecgbriht**; cca. 769 ili 771 – 839) bio je kralj Wessexa od 802. do svvoje smrti 839. Otac mu je bio Ealhmund od Kenta. 780-ih je Egbert prognan od strane kraljeva Offe od Mercije i Beorthrica od Wessexa, ali se poslije Beorhtricove smrti 802. Egbert vratio u Englesku i preuzeo prijestolje.

O prvih 20-ak godina njegove vladavine se malo zna, ali se pretpostavlja da je uspio očuvati nezavisnost Wessexa u odnosu na Kraljevstvo Mercija, koje je tada dominiralo drugim južnim engleskim kraljevstvima. Godine 825. je Egbert u bitci kod Ellanduna porazio kralja Beornwulfa od Mercije i tako prekinuo mercijsku hegemoniju te počeo preuzimati vlast nad mercijskim vazalima u jugoistočnoj Engleskoj. Godine 829. Egbert je porazio kralja Wiglafa od Mercije te ga protjerao iz njegovog kraljevstva i nakratko vladao Mercijom. Kasnije iste godine je Egbert svojim vazalom učinio northumbrijskog kralja u Doreu kraj Sheffielda. *[[Anglosaksonska kronika]]* nakon toga za Egberta koristi titulu *[[bretwalda]]*, odnosno "vladar Britanije."

Egbert nije mogao zadržati tako stečen položaj, te se sljedeće godine Wiglaf vratio na mercijsko prijestolje. Wessex je, međutim, zadržao vlast nad nekada samostalnim državama Kent, Sussex i Surrey; te teritorije je kasnije kao pod-kralj preuzeo Egbertov sin Æthelwulf. Kada je Egbert umro 839, Æthelwulf ga je naslijedio; jugoistočna kraljevstva su konačno formalno absorbirana u kraljevstvo Wessex nakon Æthelwulfove smrti 858.

## Izvori
;Primarni izvori
* 
* Egbert's charters at Anglo-Saxons.net

;Sekundarni izvori
* 
* 
* Edwards, Heather (2004) ''Ecberht'', Oxford Online Dictionary of National Biography
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Biskup Winchestera

**Bishop of Winchester** () je čelnik Crkve Engleske za biskupiju Winchester, a kome se sjedište (cathedra) nalazi u Winchesterskoj katedrali u Hampshireu.

Biskup je jedan od pet biskupa Crkve Engleske koji predstavlja Duhovne lordove bez obzira na dužinu službe. Njegova biskupija je jedna od najstarijih i najvažnijih u Engleskoj. Prvotno je bila sjedište crkve u kraljevstvu Wessex, sa cathedrom u Opatiji Dorchester pod svetim Birinom i Agilbertom. U Winchester je premještena 660. U srednjem vijeku je bila jedna od najbogatijih engleskih biskupija, a među biskupima se nalazio veliki broj politički uticajnih ličnosti Engleske, među kojima se ističe Sveti Swithun iz 9. vijeka. Službena rezidencija biskupa Winchestera je Wolvesey Palace u Winchesteru. Tradicionalne rezidencije uključuju Farnham Castle i londonsku rezidenciju Winchester Palace u Southwark, Surrey (danas London).

Stolica Winchestera je trenutno prazna. Posljednji biskup Michael Scott-Joynt se penzionisao 7, maj 2011 i formalno predao upravljanje biskupijom biskupu Basingstokea sve dok novi biskup službeno ne preuzme funkciju. 6. septembra 2011. je objavljeno kako je Tim Dakin nominiran za sljedećeg biskupa.

## Od saksonskih do normanskih

## Od normanskih do Reformacije

## 16. vijek

## 17. vijek
 

## 18. vijek

## 19. vijek

## 20. vijek

## Fusnote

## Literatura

* British History Online Bishops of Winchester  accessed on 2 November 2007
* Powicke, F. Maurice and E. B. Fryde *Handbook of British Chronology* 2nd. ed. London:Royal Historical Society 1961
Uí Maine

**Uí Maine**, često netačno anglizirano kao **Hy Many**, je jedno od najstarijih i najvećih drevnih kraljevstvava koje je postojalo u irskoj oblasti Connacht, Ireland. Imalo je otprilike 2600 km² površine i prostiralo se na sjevernom, istočnom i južnom području današnje Grofovije Galway, južnom i centralnom području današnje Grofovije Roscommon i području kraj Grofovije Clare, a neko vrijeme je pod svojom vlašću držalo i zemlje na istočnoj obali rijeke Shannon, zajedno sa žuzpom Lusmag u Offalyju.

Postojala su dva različita plemena Ui Maine - Ui Maine od Tethbaea i Uí Maine od Connachta; ta plemena je dijelila rijeka Shannon. Stanovništvo kraljevstva su bili potomci Máine Mór, koji je ratom osvojio teritoriju. Podkraljevstva, također poznata kao gospodstva su uključivala - između ostalog - Tír Soghain, Corco Mogha, Delbhna Nuadat, Síol Anmchadha i Máenmaige. Ta su kraljevstva činili ogranci dinastije Uí Maine ili njeni podanici.

Uí Maine su jedna od drevna irskih dinastija koja se i danas priznaju kao irsko plemstvo i poglavice imena, odnosno kao **O'Kelly od Gallagha i Tycoolyija**, Princ od Uí Mainea i Grof Svetog Rimskog Carstva. **Fox** (O'Kearney) predstavlja istočni Uí Maine od Tethbaea.

## Glavne porodice

Klanovi koji potiču od dinastije uključuju Ó Ceallaigh, Ó Madadhan Ó Neachtáin, Ó Domhnalláin, Ó Maolalaidh i Ó Fallamháin.

## Literatura

* http://www.rootsweb.ancestry.com/~irlkik/ihm/uimaine.htm
* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Revised edition of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
* *Irish Kings and High-Kings*, Francis John Byrne, Dublin (1971;2003) Four Courts Press, 
* *History of the O'Maddens of Hy-Many*, Gerard Madden, 2004. .
* *The Life, Legends and Legacy of Saint Kerrill: A Fifth-Century East Galway Evangelist* by Joseph Mannion, 2004. 
* http://www.ucc.ie/celt/published/G105007/index.html
Cathal Maenmaighe

**Cathal Maenmaighe** (? - 745) bio je 19. kralj drevne irske države Uí Maine. Jedini važniji događaj za vrijeme njegove vladavine se zbio godine 743. kada su ljetopisci naveli da su žitelji Connachta mogli vidjeti "brodove sa njihovom posadom" kako "lete zrakom".

## Izvori

* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Revised edition  of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 

## Vanjske veze
* Commentary  by Dan M. Wiley (The Cycles of the Kings Web Project )
Dragan Klaić

**Dragan Klaić** (1950-2011) je bio istoričar pozorišta i kulturni analitičar. 
Bio je stalni suradnik udruženja Felix Meritis u Amsterdamu i predavao je kulturnu politiku i umjetnost na univerzitetu u Leidenu.
On je održavao je predavanja na mnogim univerzitetima, govorio na konferencijama i simpozijima te služio kao savjetnik, urednik, kolumnist, istraživač i trener. 
Njegova područja angažmana su suvremene pozorišne umjetnosti, europske kulturne politike, strategije kulturnog razvoja i međunarodne kulturne suradnje, interkulturalizma i kulturne memorije. 
Školovao za dramaturga u Beogradu a doktorirao istoriju pozorišta i kritiku drame na Yale univerzitetu u SAD-u. 
Radio je kao pozorišsni kritičar i dramaturg, bio profesor na Filozofskom fakultetu Beogradu i univerzitetu u Amsterdamu, bio gost profesor u SAD-u, na CEU Budimpešti i Sveučilištu u Bologni, direktor na čelu Holandskog Pozorišnog Instituuta od 1992-2001, suosnivač europskog pozorišnog časopisa Euromaske, i služio je kao predsjednik Europske mreže centara za izvedbene umjetnosti i Europskog foruma za umjetnost i kulturne baštine.
On je bio moderator European Cultural Foundation (2002-2004) i autor konačnog izvještaja Europa kao kulturni projekt (Amsterdam: ECF 2005). 
Među njegove knjige nekoliko radova objavljeni su u bivšoj Jugoslaviji prije 1991, a također u Velikoj Britaniji, SAD, Nizozemskoj i Norveškoj.
Klaić je suradnik urednik časopisa Kazalište(SAD) i član nekoliko savjetodavnih odbora u Budimpešti, Bruxellesu, Stockholmu i Haagu.

## Vanjske veze
http://www.draganklaic.eu/ 

http://www.ceu.hu/profiles/visiting-faculty/dragan_klaic

http://www.connectcp.org/profiles/profile.php?profileid=40

http://www.theaterinstituut.nl/Theater-Instituut-Nederland/Sector/Actueel/Oud-TIN-directeur-Dragan-Klaic-overleden
Wilfrid II (biskup Yorka)

**Wilfrid** (II) ili **Wilfrith** (II) (? - 29. april 745 ili 746) također poznat kao **Wilfrid Mlađi** bio je biskup Yorka, odnosno posljednji nositelj te titule, s obzirom da mu je biskupija za vrijeme nasljednika uzdignuta u status nadbiskupije.

Prije ustoličenja je bio redovnik u Whitbyju i tamo studirao u vrijeme kada je Hilda bila opatica. Kasnije je postao opat samostana u Yorku 718. godine a iste godine rukopoložen za biskupa koadjutora Johnu od Beverlyja. Za njegovog stolovanja je dograđena i ukrašena crkva koja je danas poznata kao York Minster. Mjesto biskupa je napustio 732. i umro 745. ili 746. Kasnije je proglašen za sveca.

## Izvori

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England entry on Wilfrid
Thrasimund II od Spoleta

**Thrasimund II** ili **Transamund II** (? - 745) je bio langobardski vojvoda od Spoleta u nekoliko navrata od 724. do 745. pri čemu ga je sa vlasti tjerao njegov formalni sizeren, langobardski kralj Liutprand. Transamund je na vlast prvi put došao tako što je svrgnuo svog oca Faroalda II te ga natjerao da postane redovnik u samostanu.

737. ili 738. Thrasimund je osvojio tadašnje bizantsko uporište Gallese te tako prekinuo veze između Rima i Ravenne. Papa Grgur III ponudio otkup Gallesea novcem i formalnim mirovnim sporazumom. U njega se uključio i Grgur, vojvoda od Beneventa. Liutprand je sporazum smatrao štetnim po svoje interese te je napao Thrasimunda kao izdajnika. Spoleto je zauzeo 16. juna 739. a za novog vojvodu imenovao Hilderica. Thrasimund se sklonio u Rim, gdje ga je Liutprand stavio pod opsadu. Potom je zauzeo gradove Amelia, Orte, Bomarzo i Bieda, ali je papa odbio izručiti Thrasimunda, te je čak poslao pismo tražeći pomoć od franačkog majordoma Karla Martela. Franački čelnik je, međutim, odbio pomoći.

U decembru 740. je Thrasimund, uz pomoć papinih i beneventskih snaga, uspio preoteti svoje vojvodstvo pri čemu je Hilderic ubijen. Nakon toga, međutim, nije vratio papske gradove oduzete od Liutpranda. Langobardski kralj je pokrenuo novi pohod protiv svog pobunjenog vojvode. Ovaj put je sklopio savez sa Grgurovim nasljednikom Zaharijom obećavši mu povratak papskih gradova. Godine 742. su Langobardi i papini Rimljani ponovno protjerali Thrasimunda. Thrasimund je zarobljen i zatočen u samostanu. Na njegovo mjesto je postavljen Liutprandov nećak Agiprand. Sljedeća kraljeva meta je bio beneventski vojvoda i Thrasimundov saveznik Godescalc.

Kada je Liutprand godine 744. umro, Thrasimund se uspio vratiti na vlast u Spoletu. Ostao je na vlasti sljedećih godinu dana, pod Hildeprandom Nesposobnim prije nego što je umro.

## Napomene

## Literatura
* Paul the Deacon. ''Historia Langobardorum'' . Translated by William Dudley Foulke. University of Pennsylvania: 1907.
* Hartmann, Ludo Moritz. *Geschichte Italiens im Mittelalter*. Gotha, 1903.
* Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press: 1895.
Herlindis od Maaseika

Sveta **Herlindis** (ili *Harlindis*) ( Maaseik, cca. 695, - Aldeneik, kraj Maaseika, 745 ili 753.), bila franačka opatica i svetica, poznata i kao sestra Svete Relindis.

Herlindis i Relindis su bile kćeri franačkog plemića po imenu Adelard, koji ih je dao obrazovati u benediktinskom samostanu u Valenciennesu. Godine 730. Herlindisini roditelji su za svoje kćeri podigli benediktinski samostan u Aldeneiku. Herlindis je imenovana prvom opaticom od strane Willibrorda te na tom mjestu ostala do smrti. Nakon smrti je samostan preuzela Relindis, što je potvrdio Sveti Bonifacije.

Dvije sestre se obično prikazuju zajedno. Njen blagdan je 12. oktobar, te 13. februar u Liègeu (isti kao i Relindis).

## Povezano
* Sint-Annakerk (Aldeneik)

## Vanjske veze
* Herlindis at Patron Saints Index 
* 12 October saints  at St. Patrick's Church
Ujgurski Kaganat

**Ujgurski Kaganat**, **Ujgursko Carstvo** ili **Zemlja Toquz Oghuza** (imena iz doba dinastije Tang, na modernom Hanyu Pinyinu:  ili ) bilo je turkiojsko carstvo  koje je postojalo od sredine 8. do sredine 9. vijeka. Predstavljalo je plemenski savez pod vodstvom orhonskog ujgurskog (回鶻) plemstva, za koje su Kinezi koristili izraz *[[:zh:昭武九姓|Jiu Xing]]* ("Devet klanova") ili *Toquz Oghuz*.

Država je nastala godine 742. kada su Ujguri digli ustanak protiv svojih Gok Turskih sizerena, te 744. zauzeli najveći dio tadašnjeg Istočnog Turkijskog Kaganata. Nakon 762. su iskoristili slabost carske Kine uslijed An Shi ustanka kako bi osvojili značajna područja Centralne Azije. Godine 841. su državu uništili Kirgizi, dovevši do ujgurske dijaspore širom Centralne Azije.

## Literatura

* The Uighur Empire: According to the T'ang Dynastic Histories, A Study in Sino-Uighur Relations, 744-840. Author: Mackerras, Colin. Publisher: Australian National University Press, 1972. 226 pages.
Musa al-Kazim

**** () (6 novembar 745 – 1. septembar 799 //7. Safar 128 AH – 25. Rajab 183 AH) bio je sedmi od Dvanaest imama koji priznaje dvanaestički ogranak šijitskog islama. Bio je sin imama  a majka mu je bila Hamidah Khātūn, bivša Zanj robinja. Supruga Najmah je također bila robinja, koju je kupila, a zatim oslobodila njegova majka Hamidah.

 je rođen u vrijeme sukoba između Omejadske i Abasidske dinastije za vlast nad Kalifatom. Kao i njegovog oca, ubili su ga pobjednički Abasidi. Imao je troje znamenite djece: osmog dvanaestičkog imama po imenu , i dvije kćeri - Fātima bint Mūsā i .

Šijiti slave njegov život i smrt kroz Svetkovinu imama Muse al-Kadhima.

## Izvori
Zhang Jianfeng

**Zhang Jianfeng** (, kinesko stilsko ime Benli 本立) (745–800) bio je kineski vojskovođa i velikodostojnik iz doba dinastije Tang koji je služio cara Dezonga. Istakao se gušenjem pobuna. Navodi se da je uživao toliku naklonost svoje konkubine P'an-p'an (盼盼), da je ona izvršila samoubistvo skokom kroz prozor čim je čula za njegovu smrt.

## Izvori
Daniel od Winchestera

**Daniel (Danihel) od Winchestera** (; ? - 745) bio je biskup Zapadnih Saksonaca i biskup Winchestera od cca. 705 do 744.

Poznat je kao korespondent Bede Uvaženog kojemu je pružio građu za njegova historijska djela, kao i po bliskom prijateljstvu s uglednim anglosaksonskim misionarom i franačkim crkvenim vođom Svetim Bonifacijem. Njemu je poslao pismo u kome mu dijeli savjete kako da pokrštava pagane.

Sa mjesta biskupa se povukao godine 744. i umro ubrzo nakon toga.

## Fusnote

## Literatura
* 
* 
* Powicke, F. Maurice and E. B. Fryde *Handbook of British Chronology* 2nd. ed. London:Royal Historical Society 1961
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England entry for Daniel
Ingwald

__NOTOC__

**Ingwald** (ili **Ingweald**; ? - 745) bio je biskup Londona in u anglosaksonskoj Engleskoj.

Ingwald je ustoličen između 705. i 716. Umro je 745.

## Fusnote

## Izvori
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England entry for Ingwald
Wei Gao

**Wei Gao** (韋皋) (745 – 13. septembar 805), kurtoazno ime **Chengwu** (城武), formalno **Princ Zhongwu od Nankanga** (南康忠武王), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang. Od 785. do smrti je služio kao vojni guverner (*[[Jiedushi]]*) Okruga Xichuan (西川, sa sjedištem u suvremenom Chengduu u provinciji Sichuan; tamo se istakao pohodima protiv Tufana kao i ponovnom uspostavom veza Kine sa južnom državom Nanzhao.

## Fusnote i izvori

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 140 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 158 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 228, 229, 231, 232, 233, 234, 235, 236.
746.

__NOTOC__
Godina **746.** (**[[rimske brojke|DCCXLVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 746. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Bizantsko-arapski ratovi: Bizantske snage nakon nepunog vijeka preotimaju Cipar od Arapa.
* Alemansko plemstvo masakrirano na Krvavom sudu u Canstattu.
* Swithred nasljeđuje Saelreda na mjestu kralja Essexa.
* Samostan u gradu Tegernsee u današnjoj Bavarskoj počinje proizvoditi vlastito pivo.
* Jayshikhari Chavda uspostavlja kraljevsku dinastiju Chavda u današnjoj indijskoj državi Gujarat.
* Indijski svetac Guru Rinpoche putuje u današnji Butan kako bi izliječio kralja Bumthanga.
* U Japanu izgrađen hram Hida-Kokubunji kako bi se u njemu molilo za mir i prosperitet.
* august/septembar &ndash; Bitka kod Kafartute u sjevernoj Mezopotamiji gdje omejadski kalif Marwan II nanosi poraz haridžitskim ustanicima pod Dahhak ibn Qaysom, koji je tom prilikom poginuo.


## Rođenja
* Musa al-Kadhim, sedmi od Dvanaest imama (ili 745)
* Gao Chongwen, kineski general u službi dinastije Tang
* Hui-kuo, budistički monah
* Kirtivarman II, posljednji vladar indijske dinastije Badami Chalukya
* Zhao Zongru, kineski kancelar u službi cara Dezonga
* Zheng Yuqing, kineski kancelar u službi cara Dezonga i cara Xianzonga

## Smrti
* Maelimarchair, biskup Aughrima u irskoj Grofoviji Galway
* Saelred, kralj Essexa

## Reference
Čalukja

**Dinastija Chalukya'' (; ; fonetski:tʃaːɭukjə) je bila [[Indija|indijska]] vladarska dinastija koja je vladala velikim dijelom [[Južna Indija|južne]] i [[centralna Indija|centralne Indije]] od 6. do 12. vijeka. U tom periodu su Čalukje vladali kao tri srodne, ali zasebne dinastije. Nastarija dinastija, poznata kao "Badami Čalukje", vladala je iz Vatapija (današnji [[Badami]]) od sredine 6. vijeka. Badami Čalukje su se nametnuli kao nezavisni vladari nakon propasti kraljevstva [[Kadamba (dinastija)|Kadamba]] kraljevstva iz [[Banavasi]]ja te brzo postali velika sila pod vladavinom [[Pulakesi II|Pulakesija II]]. Nakon njegove smrti [[Istočne Čalukje]] su postale nezavisno kraljevstvo u istočnom [[Deccan|Dekanu]]. Oni su vladali iz [[Vengi]]ja do oko 11. vijeka. U zapadnom Dekanu je uspon [[Rashtrakuta (dinastija)|Raštrakuta]] sredinom 8. vijeka je označio opadanje Čalukja iz Badamija prije nego što su njihovu moć u 10. vijeku obnovili potomci - [[Zapadne Čalukje]]. Oni su vladali iz Kalyanija (moderni [[Basavakalyan]]) do kraja 12. vijeka.

Vladavina Čalukja predstavlja važan period historije [[Južna Indija|Južne Indije]], te se smatra zlatnim dobom u historiji [[Karnataka|Karnatake]]. Tada se politička atmosfera Južne Indije zahvaljujući Čalukjama promijenila od manjih kraljevstava prema velikim carstvima. Prvi put je južnoindijska država preuzela vlast i konsolidirala cijelu oblast između rijeka [[Kaveri]] i [[Narmada River|Narmada]]. Uspon ovog carstva je označio nastanak efikasne uprave, prekomorske trgovine i razvoj novog stila arhitekture koji je po njemu dobio ima "Čalukjanska arhitektura". [[Kannada književnost]], koja je u 9. vijeku uživala kraljevsku podršku na dvoru Raštrakuta je kasnije pronašla pokrovitelje i u Zapadnim Čalukjama i to u [[džain]]skoj i and [[Veerashaiva]] tradicijia. U 11. vijeku je, pak, nastala [[telugu književnost]] pod pokroviteljstvom Istočnih Čalukja.

== Izvori ==
**Knjige**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**Web'''
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 
* Chalukyas of Kalyana (973–1198 CE) by Dr. Jyotsna Kamat
* 
* 
* 
* 
*
Dinastija Chawda

**Kraljevstvo Chavda**, **Dinastija Chapa'' također poznati i kao **Gudžar Čape''' ( su bili hinduska kšatrija dinastija koja je vladala sjevernim dijelom Gudžarata od 746. do 942.

Vlast joj je prestala nakon što je posljednjeg Samantsinha Chawru, posljednjeg Chavda kralja koji nije imao djece, svrgnuo njegov nećak Mulraj Solanki i uspostavio dinastiju Solanki. Taj je klan nastavio dominirati Gujaratom sve do 1500. Neki od potomaka Chavde su kao seoski knezovi nastavili vladati sve do uspostave moderne indijske države.

## Reference

## Vanjske veze
* Gurjar Chapa or Chawra rulers
Aughrim (Grofovija Galway)

**Aughrim ** () je malo selo u irskoj Grofoviji Galway. Smješteno je na zapadu otoka, između gradova Loughrea i Ballinasloe, duž ceste N6 koja spaja Galway i Dublin.

U njemu je za vrijeme vilijamitskog rata Markiz de St Ruth pripremao irske trupe pred bitku kod Aughrima 12. jula 1691.
Maelimarchair

**Maelimarchair** (? - 746) bio je biskup mjesta Aughrim u današnjoj Irskoj. BIo je jedan od rijetkih biskupa Aughrima, o kome postoje nekakvi zapisi. Zna se da je u njegovo vrijeme Aughrim bio pod vlašću države Uí Maine i njenog kralja po imenu Cathal Maenmaighe. Kralj je umro prethodne godine, a biskup sljedeće.

## Izvori

* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Revised edition  of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 
* Lysaght, Eamonn (1978), The Surnames of Ireland. , pp.&nbsp;233–34.
Galway (grofovija)

**Okrug Golvej** (, ) je jedan od 32 istorijska okruga na ostrvu Irskoj, smešten u njegovom zapadnom delu, u pokrajini Konot.

Danas je okrug Golvej jedan od 26 zvaničnih okruga Republike Irske, kao osnovnih upravnih jedinica u državi. Sedište okruga je istoimeni grad Golvej, koji je upravno izdvojen iz okruga, ali i dalje vrši uloga okružnog sedišta.

## Položaj i granice okruga
Okrug Golvej se nalazi u zapadnom delu irskog ostrva i Republike Irske i graniči se sa:
* sever: okrug Mejo,
* severoistok: okrug Roskomon,
* istok: okrug Ofali,
* jugozapad: okrug Tiperari,
* jug: okrug Kler,
* zapad: Atlantski okean.

## Prirodni uslovi
Golvej je po prostranstvu jedan od najvećih irskih okruga - zauzima 2. mesto među 32 okruga. Okrugu pripadaju i Aranska ostrva.

**Reljef:** Okrug Golvej se sastoji dve sasvim različite celine. Zapadni deo okruga je brdsko-planinski, a tu se i nalazi najviši vrh okruga, Benbon, visok 729 m. Najpoznatija planina je Tvelv Bens. Istočni deo okruga je ravničarski, nadmorske visine 50–100 m. Stoga je okrug poznat kao poljoprivredno područje.

**Klima** Klima u okrugu Golvej je umereno kontinentalna sa izrazitim uticajem Atlantika i Golfske struje. Stoga grad odlikuje blaga i veoma promenljiva klima.

**Vode**: Okrug Golvej je bogat vodama. Okrug ima dugu obalu ka Atlantiku na zapadu i jugozapadu. Postoji više manjih reka, od kojih je najpoznatija reka Korib, je otoka istoimenog jezera. U okrugu postoji i niz jezera, od kojih su najveće i poznatije jezero Korib, istovremeno i drugo po veličini u Irskoj.

## Stanovništvo

Po podacima sa Popisa 2011. godine na području okruga Golvej živelo je oko 250 hiljada stanovnika, većinom etničkih Iraca. Ovo je za 80% manje nego na Popisu 1841. godine, pre Irske gladi i velikog iseljavanja Iraca u Ameriku. Međutim, poslednje tri decenije broj stanovnika okruga raste po stopi od približno 1% godišnje.

**Gustina naseljenosti** - Okrug Golvej ima gustinu naseljenosti od oko 40 st./km², što je za trećinu manje od državnog proseka (oko 60 st./km²). Istočni i južni delovi okruga je bolje naseljeni nego zapad.

**Jezik**: Oko 20% okružnog stanovništva naseljava Područja irskog jezika (zapadni deo okruga), gde je jedino irski jezik u zvaničnoj upotrebi. U ostatku okruga se ravnopravno koriste engleski i irski jezik.

## Povezano
* Irski okruzi
* Golvej (grad)

## Vanjske veze

* www.galway.ie Zvanična stranica Okruga Golvej
Connacht

**Konot** (ili **Konat** ili **Konaht**, , ) je provincija na zapadu Irske koja obuhvata pet okruga: Golvej, Litrim, Mejo, Roskomon i Slajgo. Prostire se na teritoriji od 17.713 -{km²}-, a prema popisu iz 2006. Konot je imao 503.083 stanovnika.

Najveći grad provincije je Golvej sa 72.414 stanovnika. Od ostalih gradova izdvajaju se Slajgo, Kaslbar i Enis.

Najveće ostrvo provincije je Akil () (ujedno i najveće irsko ostrvo), a najveće jezero je Loh Korib (, ).

Republika Konot je kratko postojala tokom 1798.

## Reference
Al-Dahak ibn Kejs al-Šejbani

**Al-Dahak ibn Kejs al-Šejbani** (*Al-Dahhak ibn Qays al-Shaybani*; ? - 746) bio je haridžitski vođa koji je podigao veliki, ali bezuspješni ustanak protiv omejadskog kalifa Marvana II. 

Ustanak je izbio zahvaljujući metežu u koje je Kalifat zapao nakon smrti kalifa Hišama 743. Tako su se u nepune dvije godine izmijenila tri kalifa - Al-Valid II, Jezid III i Ibrahim ibn Abd al-Malik, prije nego što je krajem 744. na prijestolje zasjeo Malik. Njegovu vlast, međutim, od samog početka potkopavali sukobi među njegovim guvernerima. Jedan od njih su u današnjem Iraku iskoristili haridžiti na čelu sa Sa'id ibn Bahdalom koji su digli ustanak. Sa'id je umro od kuge, pa ga je naslijedio Dahak. Dahak se ispočetka pokazao uspješnim vođom; porazio je omejadske trupe, a njegovi sljedbenici su ga proglasili kalifom. U jednom trenutku je uspio natjerati omejadskog princa Ibn Umara da ga u augustu 745. prizna za kalifa; kod njega je utočište pronašao i popularni general Sulejman ibn Hišam. 

Međutim u ljeto 746. Marvan je krenuo u protuofenzivu i porazio haridžite kod al-Ghazza u Kafartuti. Tada je Al-Dahak poginuo. Marvan je sljedeće godine uspio očistiti posljednje džepove otpora u Perziji, ali je njegovu oslabljenu vlast ipak srušio ustanak koji je nešto kasnije izbio u Horasanu. 

## Reference

## Izvori
* 
*
Padmasambhava

**Padmasambhava** (sanskrit: *Padmakara*; ); mongolski ловон Бадмажунай, *lovon Badmajunai*,  (), znači **Rođen od lotousa**, bio je mudrac (guru) iz Oddiyāne za koga se govori da je doveo Vajrayana budizam u Butan, Tibet i njima susjedne zemlje u 8. vijeku. U tim zemljama je poznatiji pod imenom **Guru&nbsp;Rinpoche** ("Dragocjeni guru") ili **Lopon Rinpoche**, ili, jednostabno, **Padum** u Tibetu, gdje ga sljedbenici škole Nyingma smatraju drugim Budom.

Također se smatra emanacijom Buddha Amitabhe i u Vajrayana budizmu poznat kao "drugi Buda". Rođen je u bramanskoj porodici u Sjeverozapadnoj Indiji.

## Izvori

## Vanjske veze

* All about Guru Padmasambhava 
* Biography of Lord Padmasambhava known as the embodiment of all the Buddhas 
* Translation of The Full Story of Guru Padmasambhava - 109 KB PDF - With permission of the copyright holder 
* Translation of The Full Story of Guru Padmasambhava - as above in html format 
* The Eight Manifestations of Guru Padmasambhava 
* Life of Guru Rinpoche by Dudjom Rinpoche
* Prayer to Guru Rinpoche that Swiftly Removes Obstacles and Fulfills All Wishes
* Aspiration Prayer to Orgyen Rinpoche, the Precious Master of Oddiyana 
* Padmasambhava Resources 
* The Seven Line Prayer
* Guru Rinpoche Articles
* A Short Biography by Jamgon Kongtrul 
* Samdruptse Website, Namchi, Sikkim 
* The Seven Line Prayer: Text and commentary
* Padmasambhava - Guru Rinpoche (with explanation of the meaning of Vajra Guru Mantra) 
* A Short Biography of Padmasambhava from the Precious Garland of Lapis Lazuli
* Short Biography of Guru Rinpoche by Jamgön Kongtrül I (Lodro Thaye) @khandronet
* Himalayan Dialogue - Tibetan Lamas and Gurung Shamans in Nepal Stan Royal Mumford
* A biography of Padmasambhava by Taranatha
Swithred od Essexa

**Swithred od Essexa** (također poznat i kao **Swaefred**; ? - 758) bio je kralj Essexa od 746. do smrti 758. Bio je drugi sin kralja Sebbija i unuk kralja Sigeherda. Kao i njegovi prethodnici, nije bio nezavisni vladar, nego vazal kraljevstva Mercija. 

## References
Swaefberht od Essexa

**Swaefbert od Essexa** bio je kralj of Essexa od 715. do 738. Bio je brat kralja Saelreda sa kojim je zajedno vladao, odnosno koji ga je postavio za pot-kralja u području današnjeg Middlesexa. Nakon njegove smrti Saelred je vladao sam.
Kirtivarman II

**Kirtivarman II**, takođe poznat i kao **Rahappa** ( – 753?) bio je posljednji ogranak Badami ogranka indijske dinastije Chalukya koji je vladao od 746. do 753. Naslijedio je svog oca Vikramditju II. Vladavinu mu je obilježilo jačanje vazalne dinastije Raštakuta, kao i susjedne dinastije Pandja. Nakon poraza u sukobu sa Pandja vladarom Maravarmanom Rajasimhom I se protiv njega dio Raštakuta vladar Dantidurga koji mu je uspio preoteti oblasti Kalinga i Kosala. Na kraju se protiv Kitivarmana stvorio i savez kome je pristupio Pallava vladar Nandivarman II. Pod njihovim zajedničkim djelovanjem je država Čalukja pokleknula. Dinastiju su 220 godina kasnije obnovio Talapa II.

## Literatura
* Nilakanta Sastri, K.A. (1955). A History of South India, OUP, New Delhi (Reprinted 2002).
* Dr. Suryanath U. Kamat (2001). Concise History of Karnataka, MCC, Bangalore (Reprinted 2002).
Hui-kuo

**Hui-kuo** () (746–805) bio je kineski budistički redovnik iz doba dinastije Tang, najpoznatiji po tome što je popularizirao novopristiglu tantričku budističku tradiciju iz Indiji. Jedan od njegovih učenika bio je Kukai, koji je kasnije u Japanu osnovao školu Shingon.

## Literatura
*
Tegernsee

**Tegernze** () je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 17 opštinskih središta okruga Misbah. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 3.986 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (*AGS*) 9182132.

## Geografski i demografski podaci

Tegernze se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Misbah. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 747 metara. Površina opštine iznosi 22,8&nbsp;km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 3.986 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 175 stanovnika/km².

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine  
* Njem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* {KommOn } - Informacioni sistem gradova, opština i okruga.
Dvanaest imama

**Dvanaest imama** su duhovni i politički nasljednici Muhameda, prema vjerovanju imamitskog ili *Ithna-‘ashariyyah* ogranka šijitskog islama.
Prema imamitskog teologiji, nasljednik Muhamedov je nepogrešiv ljudski pojedinac koji ne samo što pravedno vlada zajednicom, nego je također sposoban održavati i tumačiti božansko pravo i njegovo ezoteričko značenje. Poslanikove i imamove riječi i djela su vodilja i uzor koji zajednica mora slijediti; zbog toga moraju biti slobodni od pogreške i grijeha i moraju biti izabrani božanskim ukazom (*nass*) preko Proroka. Šijitski imamiti vjeruju da su dvanaest imama predskazani u hadisu o dvanaest nasljednika.

Imamitski i ismalitski šijiti vjeruju kako je ‘aql - božanska mudrost - bila izvor duša poslanika i imama te im dala ezoteričko znanje poznato kao *ḥikmah* te da su njihove patnje bile sredstvo božanske milosti za njihove poklonike. Iako Imam nije bio primatelj božanske objave, imao je bliski odnosa sa Bogom, te ga Bog vodi isto kao što imam vodi narod. Imam je također vođen od tajnih tekstova u svom posjedu kao što su al-Jafr i al-Jamia. Imamat ili vjerovanje u božanskog vodiča je temeljno vjerovanje imamitskih i ismailitskih ogranaka šijitskog islama i temelji se na konceptu Boga koji neće ostaviti čovječanstvo bez pristupa božanskom vodstvu.

Prema imamitima, uvijek postoji imam vremena, koji je božanski imenovan autoritet za sve potanja vjere i prava u muslimanskoj zajednici. Ali je prvi bio imam iz ove loze i, prema mišljenju imamita, legitimni nasljednik proroka islama, a koga su slijedili muški potomci Muhameda preko njegove kćeri Fatime. Svaki imam je bio sin prethodnog imama, s izuzetkom Huseina ibn Alija, koji je bio brat Hasana. Dvanaesti i posljednji imam je Muhamed al-Mahdi, za koga imamiti vjeruju da je trenutno živ i skriven prije nego što se vrati kako bi donio pravdu svijetu.

## Popis imama

## Fusnote

## Izvori
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* A brief introduction of Twelve Imams
* A Brief History Of The Lives Of The Twelve Imams a chapter of Shi'a Islam (book) by Allameh Tabatabaei
* = 25. 10. 2009.+12:07:06 The Twelve Imams Taken From "A Shi'ite Anthology" By Allameh Tabatabaei
* A Short History of the Lives of The Twelve Imams
Krvavi sud u Cannstattu

**Krvavi sud u Canstattu** () je naziv za događaj koji se godine 746. dogodio u današnjem Stuttgartu. Tada je franački majordom Karloman pozvao sve vodeće alemanske plemiće na veliko savjetovanje. Tu je priliku iskoristio kako bi ih mučki zarobio njih nekoliko hiljada. Svi su potom dovedeni na sud zbog navodne veleizdaje i pogubljeni. Time je nestala svaka nezavisnost vojvodstva Alemanije koja je došla pod neposrednu franačku vlast.
Gao Chongwen

**Gao Chongwen** (高崇文) (746–809), formalno **Princ Weiwu od Nanpinga** (南平威武王), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Tang, najpoznatiji po tome što je uspio poraziti moćnog gospodara rata Liu Pija.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 151.
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 170.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vol. 237.
Zheng Yuqing

**Zheng Yuqing** (鄭餘慶) (746 – 2. januar 821), kurtoazno ime **Juye** (居業), formalno **Vojvoda Zhen od Yingyanga** (滎陽貞公), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Dezonga, a potom njegovog unuka cara Xianzonga.

Njegov unuk Zheng Congdang je služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Xizonga.

## Fusnote i izvori

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 158 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 165 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 235, 236, 237.
Zhao Zongru

**Zhao Zongru** (趙宗儒) (746 – 18. oktobar 832), kurtoazno ime **Bingwen** (秉文), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang koji je služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Dezonga – a potom pod pet njegovih nasljednika - sinom Shunzongom, unukom Xianzongom, praunukom Muzongom i pra-praunucima Jingzongom i Wenzongom.

## Fusnote i izvori

* *[[Book of Tang]]*, vol. 167 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 151 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vol. 235.
Li Shizi

**Li Shizhi** () (? - 747), rođ. kao **Li Chang** (李昌), formalno **Vojvoda od Qinghea** (清和公), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastija Tang, koji je kao kancelar služio cara Xuanzonga i postao poznat kao jedan od Osam besmrtnika vinskog pehara zbog svoje sposobnosti da popije ogromne količine alkohola a da ne postane pijan.

Bio je član vladarske kuće, odnosno unuk nekadašnjeg krunskog princa Li Chengqiana, koji je 643. smijenjen od svog oca cara Taizonga. Istakao se kao sposoban administrator, iako nije volio ulaziti u detalje. S vremenom je stekao toliko povjerenje cara da je uspio ishoditi da se njegovom djedu i ocu da pogreb dostojan članova carske porodice. 740-ih je, međutim, došao u sukob s moćnim Li Linfuom koji je uspio ishoditi njegovo smjenjivanje, nakon čega je Li Shizi izvršio samoubistvo.

## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vol. 99 .
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 131 .
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 214, 215.