open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yunus Emre

**Yunus Emre** (Anadolija, oko 1238. – oko 1320/1328.) je bio turski pjesnik.

## Život i djelo
Rođen je i živio je u Anadoliji, mada je njegova biografija obavijena legendom. Prema prvim pisanim biografskim izvorima, Yunus je bio siromašan žitelj Sarıköya i živio je od poljoprivrede. Prvo odlazi u Karahöyük da kupi pšenicu i ostaje neko vrijeme kod hadži-Bektaš Velija i tu se Yunus Emre upućuje prema duševnom istragom. Hacı Bektâş ga šalje u zaviju Taptuk Emrea, koji je bio član bektašijskog reda. Tapduk Emre, u stvari Yunusov gospodar, je svirao şeştâr i jednog dana je njegov glas dotaknuo Yunusa, što je ga privuklo i dovelo da napusti svoj posao i da postane derviš za Tapduka. Po predaji, Yunus Emre je služio Tapduk Emrea trideset godina, oženio kćer svog šejha i postao pjesnik.
Kao i o ostalim podacima, također se ne zna točno mjesto i datum njegove smrti. Više od sedam lokacija se natječe za čast položaja pravog mjesta njegovog ukopa.

## Djelo
Pod imenom Yunusa Emrea je ostalo ogromno pjesničko djelo, neki stihovi i pjesme su autentični, neki su atribucije a neki su sigurno lažni. 
Njegova popularnost je bila vrlo velika, o čemu svjedoči niz njegovih imitatora kao i uporaba njegovih pjesama u bratstvima. Imao je ogroman utjecaj na tursku književnost, a njegova popularnost traje i u narodu jer se u njemu sakuplja lik samouka koji je nastavio skladati pjesme jezikom srednje Anadolije (staro–anadolski turski), mistika bogoljuba i filozofa. Nakon mongolskih pohoda na Anadoliju (1231–1243) i s padom Rumskog sultanata 1243. (Bitka kod Köse Dağa), u Anadoliji je procvjetala mistična muslimanska književnost a on je postao jedan od najcjenjenijih pjesnika. Yunus Emre je u biti je mistik unutar tradicionalnog duha muslimanske sufijske poezije, ali kod njega se ističe originalnost jezika uz neposredno i naglo nadahnuće. Unatoč prividnoj jednostavnosti površine, njegove pjesme skrivaju prilično složene mistične pojmove. U njegovim stihovima naći ćemo krepkog i živahnog pjesnika, katkada grubog a ponekad i opskurnog, koji pjeva svoju ljubav prema Bogu, govori o ljudskoj sudbini i širi Božju riječ među narodu.

## Yunus Emre u turskoj kulturi
Ime Yunus je muslimanska istovrijednica za ime *Jonah* (ebr. יוֹנָה Yonā), čija etimologija bi bila «golub».

Pjesnik se spominje na novčanici od 200 lira. S prijeda, se nalazi lik Atatürka, s traga se nalazi lik Yunusa Emrea, zajedno sa jednom ružom, golubicom, mauzolejom Yunusa Emrea u Eskişehiru i natpisom tur. *Sevelim, sevilelim*, što se može prevesti kao «Neka volimo, neka budemo voljeni».
Generalna konferencija UNESCOa je jednoglasno donijela rezoluciju kojom se 1991., 750. obljetnica pjesnikova rođenja, proglašava Međunarodnom godinom Yunus Emrea (*Yunus Emre Year*).
Život pjesnika je tema serije *Yunus Emre: Aşkın Yolculuğu*, fiktivna drama od dvaju sezona odnosno 44 epizoda. Autor serije je Mehmet Bozdağ, glumac Gökhan Atalay igra Yunusa Emrea. Serija je prikazana 2015. na Turskoj nacionalnoj televiziji (TRT).

## Vanjske veze

## Napomene

## Izvori

## Bibliografija
*
Hrvatska sveučilišna naklada

**Hrvatska sveučilišna naklada** je izdavačka kuća Sveučilišta u Zagrebu.

## Historija
Hrvatska sveučilišna naklada osnovana je 23. siječnja 1992. godine odlukom Predsjedništva Zajednice sveučilišta s ciljem da bude nakladnički servis svih hrvatskih sveučilišta, znanstvenih, obrazovnih i kulturnih institucija te pojedinaca u Republici Hrvatskoj. Od tada objavljeno je više stotina knjiga od kojih su mnoge nekomercijalna djela, ali u znanosti i kulturi su dragocijen izvor informacija i dosadašnjih dosega u istraživanju.

## Nakladnička djelatnost
Hrvatska sveučilišna naklada spada u hrvatske nakladničke kuće srednje veličine. Objavljuje djela hrvatske znanstvene i kulturne baštine, kao i knjige svjetske kulture i znanosti s naglaskom na znanstvenu literaturu i udžbenike potrebne hrvatskim sveučilištima. Objavila je i više znanstvenih izdanja korisnih i zanimljivih široj čitalačkoj publici čime popularizira novije znanstvene spoznaje i dosege hrvatske akademske zajednice.

Među objavljenim naslovima ističu se knjige Snježane Kordić *[[Riječi na granici punoznačnosti]]*, Ekrema Čauševića *Gramatika suvremenoga turskog jezika*, Morane Čale *Sam svoj dvojnik: eseji o hrvatskom književnom modernizmu*, Mate Matišića *Anđeli Babilona*, Antuna Šoljana *Prošlo nesvršeno vrijeme*, Joze Laušića *Sutoka*, Tonka Maroevića *Klik*, Branimira Donata *Različito i isto* koje su imale značajnu recepciju u stručnoj literaturi.

## Vanjske veze
* Službena stranica
Jüri Ratas

**Jüri Ratas** (; Tallinn, 2. srpnja 1978.), estonski političar koji je od 2016. do 2021. godine obnašao dužnost 18. premijera Estonije. Od 2016. godine je čelnik Stranke centra, a ranije je, od 2005. do 2007. godine, bio gradonačelnik Tallinna. 

Ratasov prvi kabinet vodio je državu od 23. studenog 2016. do 29. travnja 2019. godine. Vlada je formirana kada su se socijaldemokrati i demokršćani pridružili opozicijskom zahtjevu za izglasavanje nepovjerenja vladi Taavija Rõivasa, čime je na čelo vlade umjesto Reformista, liberalne stranke desnog centra, došla Stranka centra. 

Njegov drugi kabinet djelovao je od travnja 2019. do siječnja 2021. godine. Ostao je zapamćen po velikom broju javnih skandala, ostavkama ministrama i nizu javnih isprika premijera Ratasa, mahom povezanih uz djelovanje nacionalističke i desničarske populističke stranke EKRE, koja je bila članica vladajuće koalicije. Njegov drugi mandat bio je obilježen i deficitom estonskog državnog proračuna, što je bio prvi put nakon godina suficita. U studenom 2019. godine, Ratas je imao najveću podršku javnosti za vođenje vlade (36%), međutim taj je postotak već u siječnju 2020. godine pao na samo 25%. 

Ratas je formalno podnio ostavku 13. siječnja 2021. godine nakon što je državno odvjetništvo sumnjičilo Stranku centra za "kriminalno djelovanje" u skandalu sa zlouporabom položaja u koji je bio uključen biznismen Hillar Teder. Ratas je rekao kako nije znao za taj skandal te kako u njemu nije sudjelovao, ali je podnio ostavku zbog političke odgovornosti. Ostao je v.d. premijera do formiranja nove vlade. Naslijedila ga je Kaja Kallas, dok je on u ožujku iste godine postao predsjednik *[[Riigikogu]]a*. 

## Reference

## Vanjske veze
*Profile of Ratas at Tallinn.ee
*Profile of Ratas at Parliament web
Alar Karis

**Alar Karis** (; Tartu, 26. ožujka 1958.), estonski biolog i genetičar te političar koji je 11. listopada 2021. godine izabran za predsjednika Estonije.

Rođen je 1958. godine u Tartuu kao sin botaničara Harryja Karisa. Nakon što je 1981. godine diplomirao na Estonskoj poljoprivrednoj akademiji, godine 1999. postao je profesor na Univerzitetu u Tartuu. Prije političke karijere bio je rektor Estonskog univerziteta životnih nauka (2003. – 2007.) i Univerziteta u Tartuu (2007. – 2012.), glavni državni revizor (2013. – 2018.) te direktor Estonskog nacionalnog muzeja (2018. – 2021.).

U kolovozu 2021. godine, predsjednik parlamenta Jüri Ratas ponudio je Karisu kandidaturu za predsjednika, što je ovaj prihvatio. Karis je na koncu dobio podršku obiju vladajućih stranaka te je, kao jedini kandidat, izabran sa 72 glasa u drugom krugu. He assumed the office on 11 October 2021. Iako legalan, Karisov je izbor izazvao kontroverze u Estoniji jer je, kako su neki komentatori naveli, podsjećao na izbore iz sovjetskog doba, kada se "biralo" između samo jednog kandidata. Sam Karis je u svom govoru nakon izbora referirao na ove izjave, pozivajući *[[Riigikogu]]* da razmotri promjene izbornog zakona.

## Reference
Zamutov

**Zamutov** je naseljeno mjesto u okrugu Vranov na Toploj, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
*
Reli Estonija

**Reli Estonija** je utrka svjetskog reli prvenstva.

## Pobjednici

### Po godinama

### Višestruki pobjednici (vozači)

### Višestruki pobjednici (proizvođači)
Sreća (razvrstavanje)

**[[Sreća]]** je stanje zadovoljstva ljudi.

**Sreća** se može odnositi i na:
* Sreća (budizam)
* ''Sreća'' (Hari Mata Hari)
Semantic Scholar

**Semantički znalac** ( - [**S2CID**]) je pretraživač akademskih publikacija podržan umjetnom inteligencijom razvijen na Alenovom institutu za umjetnu inteligenciju i javno lansiran u studenom 2015. godine. On koristi napredak u obradi prirodnog jezika da osigura sažetke za znanstvene radove. Tim Semantičkog znalca aktivno istražuje upotrebu umjetne inteligencije u obradi prirodnog jezika, mašinskom učenju, interakciji čovjeka i kompjutera i pronalaženju informacija.

Semantički znalac je započeo kao baza podataka koja obuhvaća teme računarske znanosti, geoznanosti i neuroznanosti. Međutim, 2017. godine sistem je počeo da uključuje biomedicinsku literaturu u svoj sadržaj. Od studenog 2021. obuhvaća publikacije iz svih područja znanosti.

## Povezano
* Google Scholar
* Znanost
* ResearchGate
* ResearcherID
* Open Researcher and Contributor ID (ORCID)
* Social Science Research Network (SSRN)
* Hrvatska znanstvena bibliografija (CROSBI)
* Tko je tko u hrvatskoj znanosti
* Bibliografska baza podataka

## Reference

## Vanjske veze
*  Službena stranica Semantic Scholar
Brestov (razvrstavanje)

**Brestov** može biti:
*Brestov (Humenje), naseljeno mjesto u okrugu Humenje, Prešovski kraj, Slovačka
*Brestov (Prešov), naseljeno mjesto u okrugu Prešov, Prešovski kraj, Slovačka
Velika nagrada Nizozemske

**Velika nagrada Nizozemske** utrka je Formule 1.
## Pobjednici
### Po godinama

## Višestruki pobjednici

### Vozači

### Konstruktori
Socijaldemokrati (Hrvatska)

**Socijaldemokrati** je socijaldemokratska stranka lijevog centra u Hrvatskoj. Nastala je kao parlamentarna grupa listopada 2021. godine, odvajanjem visokopozicioniranih članova SDP-a, a kao stranka je osnovana u srpnju 2022. godine i odmah po osnivanju postala najveća opozicijska stranka HDZ-u u Hrvatskom saboru.

Predsjednik Socijaldemokrata je Davorko Vidović, bivši sisački gradonačelnik i ministar rada i socijalne skrbi u Vladi Republike Hrvatske. Istaknuo je da u Hrvatskoj postoji potreba za autentičnom i modernom lijevom političkom strankom koja će zastupati stare socijaldemokratske vrijednosti i pretočiti ih u političku borbu. Bivši predsjednik SDP-a Davor Bernardić postao je međunarodnim tajnikom, a bivši zastupnik SDP-a u Saboru Domagoj Hajduković je postao prvim potpredsjednikom Socijaldemokrata.

Socijaldemokrati za program imaju brigu o zdravstvu, obrazovanju, stanovanju i mirovinama, reformu pravosuđa i izbornog sustava, te zaštiti ljudskih prava i socijalnih pravednosti. Nije im u cilju optstrukcija i rušenje vlasti HDZ-a ili ići protiv njihovih inicijativa koje idu u korist građana, kao ni destabilizacija vlasti SDP-a u županijama gdje zauzimaju većinu, prelascima i dijeljenjem glasova. Socijaldemokrati obećavaju izbjegavati "estradizaciju" politike, a pristupati političke ideje na suvisao način.

Nakon parlamentarnih izbora 2024. godine Socijaldemokrati ostaju bez zastupnika u Saboru.

## Reference
Rodna kuća fra Andrije Kačića Miošića

**Rodna kuća fra Andrije Kačića Miošića**, kuća u Bristu, zaštićeno kulturno dobro Republike Hrvatske.

## Opis dobra
Stambena katnica pravokutnog tlocrta, dijelom ukopana u teren, izgrađena je iznad sela Brista. Gospodarsko prizemlje i stambeni kat povezuju vanjske stube na zapadu. Na istočnom pročelju je sačuvana jedna puškarnica. Tipološki kuća pripada utvrđenim stambenim kućama Makarskog primorja, a ima i memorijalni značaj, s obzirom na to da se tu 1704. godine rodio hrvatski pjesnik i narodni preporoditelj fra Andrija Kačić Miošić, o čemu svjedoči spomen ploča postavljena 1934. godine na južno pročelje kuće.

## Zaštita
Pod oznakom Z-4875 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "memorijalna baština".

## Izvori
Deklaracija suvereniteta Estonske SSR

**Deklaracija suvereniteta Estonske SSR** (estonski: *Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest*), često nazivana samo **Deklaracija estonskog suvereniteta** (estonski: *suveräänsusdeklaratsioon*) dokument je koji je objavljen 16. studenog 1988. godine u jeku Raspjevane revolucije u Estoniji. Deklaracija je proklamirala suverenitet Estonije te supremaciju estonskih zakona nad onima Sovjetskog Saveza. Estonski je parlament također polagao pravo i na prirodne resurse unutar granica Estonije, što je uključivalo poljoprivredna zemljišta, vode, šume, izvore minerala i sredstava za industrijsku proizvodnju, poljoprirvredu, građevinarstvo, državne banke, promet i javne službe.

Deklaracija suvereniteta bila je posljedica niza povijesnih i političkih okolnosti. S jedne strane, Zapad nikada nije formalno priznao sovjetsku okupaciju Baltika te je Estonska vlada u egzilu bila jedina međunarodno priznata vlada Estonije; vlada u egzilu, naravno, također nije priznavala sovjetsku okupaciju te je kroz cijeli Hladni rat polagala pravo na suverenitet na teritoriju Estonije, tvrdeći da je cjelokupni zakonski proces koji je doveo do formiranja Estonske SSR i njezinog pripajanja Sovjetskom Savezu protuzakonit. Međutim, za vrijeme Staljina, ideja o estonskom suverenitetu sustavno je gušena, a iako su neki kasniji sovjetski vođe liberalizirali državnu politiku, pitanje estonskog suvereniteta i dalje je bilo zakonski zabranjeno.

Tek kada je Mihail Gorbačov osamdesetih godina proveo značajne reforme (*[[glasnost]]* i *[[perestrojka]]*), politička represija u Sovjetskom Savezu došla je do svoga kraja i to je, posljedično, omogućilo donošenje ove deklaracije, koja će poslužiti kao temelj za obnovu estonske nezavisnosti i suvereniteta 1991. godine. Danas se 16. studenog u Estoniji slavi kao Dan deklaracije suvereniteta (estonski: *Suveräänsuse deklareerimise päev*).

## Povezano
* O obnovi nezavisnosti Republike Latvije
* Akt o ponovnoj uspostavi Države Litvanije
* Državni kontinuitet baltičkih država

## Reference
Brežani (Prešov)

**Brežani** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Krajevi i okruzi u Slovačkoj
Croatia Songs

***Billboard*** **Croatia Songs** je lista najpopularnijih singlova u Hrvatskoj koju tjedno objavljuje časopis *[[Billboard]]*. Lista nastaje na osnovi broja prodanih singlova u kombinaciji sa rezultatima glazbenog streaminga. Lista je prvi put objavljena u veljači 2022. godine na službenim stranicama *Billboarda*. Dana 14. veljače 2022. godine, najavljen je projekt "Hits of the World" u sklopu kojeg se objavljuju top liste za četrdesetak zemalja. Prvo izdanje ljestvice Croatia Songs objavljeno je 19. veljače 2022 godine.

Prva pjesma koja je zasjela bila je "Behute" koju izvodi slovenska glazbenica Senidah. Pjesma koja je trenutno na prvoj poziciji jest "Forza" koju izvodi hrvatski izvođač Grše.

## Prikupljanje podataka
Prikupljanje informacija o konzumaciji najpopularnijih singlova odvija se od petka do četvrtka u tekućem tjednu. Poredak na listi temelji se na digitalnim preuzimanjima od prodavača digitalne glazbe i rezultatima glazbenog streaminga koji se odvijao u Hrvatskoj tijekom navedenog razdoblja praćenja. Sve podatke osigurava agencija MRC Data.

## Popis pjesama koje su dospjele do prve pozicije

## Izvori

## Vanjske veze
* Billboard - Službena stranica
* Trenutni Billboard Croatia Songs
Čelovce

**Čelovce** mogu da budu:

* Čelovce (Prešov), naselje u okrugu Prešov, Prešovski kraj, Slovačka
* Čelovce (Veľký Krtíš), naselje u okrugu Veľký Krtíš, Banskobistrički kraj, Slovačka
Kulturni centar Bihać

**Javna ustanova Kulturni centar Bihać** (JU Kulturni centar Bihać) glavni je nosilac svih kulturnih događaja i organizator svih kulturnih manifestacija od interesa za grad Bihać. Potiče i pomaže rad u svim segmentima kulturnih događanja, u stvaranju i promoviranju kulture na području općine Bihać, i djeluje na širu socialnu zajednicu, Unsko-sanski kanton. Kao vlasnik dobara kulturnog naslijeđa općina Bihać je nadležna za davanje suglasnosti na intervencije na istim, ovlaštenim ustanovama.

Kulturni Centar Bihać predstavlja prostor susreta publike i umjetnika nastalih iz ljubavi prema umjetnosti i kulturi. Osim događaja, kulturni centar je mjesto pojedinačnih izložbi, predstava i performansa glumaca koji dolaze iz drugih umjetničkih institucija.

Općinsko vijeće Bihać na sjednici održanoj dana 13. 7. 2007. donijelo je Zaključak kojim se poslovi organizacije i realizacije svih kulturnih manifestacija i programa od značaja za grad i općinu Bihać prenose sa općine Bihać na JU ”Kulturni centar” Bihać, uključujući i Festival scenskih umjetnosti ”Bihaćko ljeto” i produžene aktivnosti uz Festival.

## Bihaćko ljeto

Kulturni centar Bihać kao glavni nosilac i organizator svih kulturnih manifestacija i događaja na području grada Bihaća, po čemu je regionalno prepoznatljiv, upravitelj je manifestacije Bihaćko ljeto. Bihaćko ljeto jedna je od prvih scensko-teatarskih kulturnih dešavanja, kontinuirano djeluje i kroz raznovrsan program obuhvata bogata kulturna dešavanja u kalendarskom periodu početka ljeta.

## Vanjske veze
* KC Bihać - službena web stranica
Aisne (rijeka)

**Aisne** (latinski: *Axona*) je rijeka na sjeveru Francuske duga 353 km, lijeva pritoka rijeke Oise.

## Hidrologija
Aisne izvire na terenu općine Rembercourt-Sommaisne u Departmanu Marne, na nadmorskoj od 311 m. Od tamo teče prema sjeverozapadu uz brojne meandre, protiče kroz gradić Sainte-Menehould gdje prima pritoku Auve, zatim prima pritoke Bionne, Biesme, Tourbe i Dormoise. Tad ulazi u 
Departman Ardennes, gdje prima pritoke  Avegres, Jailly, Indre, Marets i Fournelle, tu se kod Semuya spaja sa Ardenskim kanalom. 
Protiče kroz Asfeld i ulazi u Departman Aisne gdje kod Condé-sur-Aisne prima pritoke Suippe i Vesle i ulazi u Departman Oise, protiče preko Attichyja do ušća u rijeku Oise kod Compiègnea, na nadmorskoj visini od 35 m.

Porječje rijeke prostire se na površini od 7,752 km², po departmanima; Marne, Ardennes, Aisne i Oise.

Rijeka je plovna od ušća do Mourona u dužini od 279 km, nakon izgradnje paralelnog kanala 1841. dugog 51,5&nbsp;km, sa sedam brodskih prevodnica, koji  premošćuju visinsku razliku od 17,4 m. Danas kad su brodovi veći, plovi se uglavnom samo 56,5 km od ušća do Condé-sur-Aisnea.

## Reference

## Vanjske veze

* ''L'Aisne''
Thure de Thulstrup

**Thure de Thulstrup** (5. april 1848, Stockholm, Švedska – 9. jun 1930, New York, SAD), rođen kao **Bror Thure Thulstrup**, bio je američki ilustrator poznat po radu na mnogim časopisima, uključujući tri decenije rada za *[[Harper's Weekly]]*. Thulstrup je uglavnom ilustrirao ratne prizore.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*
Bitka kod Shiloha

**Bitka kod Šajloa** odigrala se 6/7. aprila 1862. godine između vojske Severa i Juga. Bitka je deo Američkog građanskog rata i završena je pobedom Severa.

Ova bitka je bila jedna od najkrvavijih u istoriji američkog građanskog rata (pored Getisburga i Bul Rana).

## Bitka
Armija Julisiza Granta imala je 2 divizije u prvoj, 2 u drugoj liniji, 1 u rezervi i 1 na maršu ka glavnini. Položaj za odbranu bio je nepovoljan. Ujutro, 6. aprila 1862. godine armija Juga izvršila je iznenadni napad na Grantove položaje i u toku dana je potisla na svim frontovima. Krajem dana Grantu su pristigla pojačanja – divizija sa marša i Bjuelovi prednji delovi. Narednog dana Sever je izvršio protivnapad, povratio izgubljene položaje i prinudio protivnika na povlačenje ka Korintu.

## Posledice
Gubici: Sever – oko 13 000, a Jug oko 11 000 ljudi.

## Povezano
* Američki građanski rat
* ''Crveni Zmaj'' (roman)

## Reference

## Izvori
* Vojna enciklopedija, tom 9 (537)
* .

## Vanjske veze
Sonny Landham

**William M. "Sonny" Landham** (11. februar 1941 – 17. august 2017) bio je američki glumac i kaskader najpoznatiji po nastupima u akcijskim filmovima 1980-ih među kojima se ističu *[[48 Hrs.]]* i *[[Predator (film)|Predator]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* Sonny Landham memorial
Abdullah Bosnevi

**Abdullah Bosnevî** (Bosna, 1584. – Konya, 1644.) bio je turski islamski filozof i mistik iz Bosne, jedan od poznatih učenjaka svog vremena. Pripadao je jednom derviškom redu.

## Život
Rođen je u Bosni – prema nekim izvorima u okolici Livna – 1584. godine, gdje je dobio prvo obrazovanje a vrlo mlad je otišao u Istanbul, gdje je završio školovanje na islamskim naukama. Hadž je obavio 1593, a 1594. ratovao je u osmanskoj vojsci u Ruščuku protiv rumunskih pobunjenika koje je vodio Mihaj Hrabri. Abdullah Bosnevi je na svom hodočasničkom putovanju prvo posjetio Hidžaz. Zatim je otišao na hodočašće u Egipat.  Zainteresirao je se za sufizam zbog čega je otišao u Bursu, gdje je se nalazilo jedno od znanstvenih i kulturnih središta njegovog vremena, da bi se pridružio sufiskom redu Bajramija (točnije Melamijama) pod vodstvom šeika Hasana Kabaduza. Stoga zahvaljujući svome poznavanju mističnih tema, utjecao je na širenje sufijske misli. Nakon povratka sa hodočašća neko vrijeme je boravio u Damasku u blizini grobnice šeika Muhyiddina Arabija i živio povučenim životom. Hadž je drugi put obavio 1636.
Zatim je došao u Konyu, gdje je umro 1644. godine i gdje je sahranjen pored arapskog filozofa Kunavija.

## Djela
Bosnevijev opus broji više od šezdeset djela i bavi se opsežnim proučavanjem u oblastima hadisa, fikha i tefsira, a ostavlja nam posebno vrijedna djela iz oblasti sufizma. Najpoznatiji je komentator Ibn Arabijevih *Dragulja mudrosti* (arap. *Fuṣūṣ al-Ḥikam*), djelo koje je čitao u mističnom smislu i mnogi su učenjaci (na pr. Katib Çelebi) cijenili njegov komentar (tur. *tejzil*; arap.. *šarh* الشرح) na *Draguljima*. Gajio je ideje bliske neoplatonizmu i gnosticizmu. Uglavnom je pisao na turskom i djelom na arapskom jeziku. Također je autor poduže poeme od 105 stihova (kaside) u metru hesedž sa rimom na slovo «i».

## Vanjske veze

## Napomene

## Reference

## Bibliografija
* Kara Mustafa, *Abdullah Bosnevî* u: TDV İslâm Ansiklopedisi, Ankara, Türkiye Diyanet Vakfı İslâm Araştırmaları Merkezi, 1988–2013.
* Safvet-beg Bašagić, *Znameniti Hrvati Bošnjaci i Hercegovci u Turskoj carevini*, Matica Hrvatska, Zagreb, 1931.
* Adnan Aslan, *Bosnevi, Abdullah* u: *The Biographical Encyclopedia of Islamic Philosophy*, London, Bloomsbury Academic, 2015. Prvo izdanje: Oliver Leaman, 2006.
Sainte-Menehould

**Sainte-Menehould** (njemački: *Sankt Mathilde*) je gradić i općina od 4,165 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Marne.

## Geografija

Sainte-Menehould se prostire se duž obale rijeke Aisne, udaljen 37 km od Verduna.
Smješten na granici Champagne, na rubu šume Argonne, Sainte-Ménehould je pitoreskni gradić u kojem se rodio 
Dom Pérignon, "izumitelj šampanjca".

Donji grad, obnovljen početkom 18. vijeka nakon strašnog požara (1719.), okružuje kaštel koji je sa svojim drvenim kućama zadržao srednjovjekovni izgled.

## Historija
Sainte-Ménehould je poznat kao mjesto u kom je 21. juna 1791. uhapšen kralj Louis XVI dok je pokušavao pobjeći iz zemlje. 
Pored grada kod Valmya, 20. septembra 1792. odigrala se jedna od bitaka Francusko-pruskog rata.

Grad i okolica bili su poprište bitaka i za Prvog svjetskog rata. 
## Reference

## Vanjske veze

*''Sainte-Menehould'' (službene stranice)
Drjenovska Nova Ves

**Drjenovska Nova Ves** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Krajevi i okruzi u Slovačkoj
Güvâhî

**Güvahi** (Geyve, kraj 15. stoljeća – umro oko 1519/1526.) je bio osmanski pjesnik iz 16. stoljeća.

## Život
Nema puno izvora o njegovom životu. Neki ga spominju kao »Geyveli«, dakle »iz Gejva«, dok Latifi kaže da je rođen u nekom drugom mjestu pa da je se nastanio u Gejvama. Katip Čelebija kaže da je njegovo pravo ime bilo Mehmed, a ime njegovog oca Abdullah. Rani izovri navode da je po zanimanju bio sipahi i da je bio vlasnik timara.
Sudjelovao je u Čaldiranskoj i u Egipatskoj ekspediciji sultana Selima kao timarlijski konjanik, a i on sam se predstavlja u *Pend–nâmeu* kao spahija. U svojim djelima je davao mnoge savjete i služio je se rado poslovicama. Potom, poslovice i anegdote i priče koje je sastavio iz Anadolije pretočio je u svoje djelo u stihovima tijekom ovog pohoda. Njegovo glavno djelo *Pendnâme* je kao klasik u Turskoj književnosti, a pjesnik je ovo djelo napisao u stilu masnavija i sastoji se od 2.133 dvostiha. Güvâhî je svoje djelo nazvao *Kenzü'l-Bedâyi*, no djelo je kasnije bilo poznato kao *Pend-nâme*, po nazivu žanra u kojem je uključeno. Katip Čelebi također spominje djelo kao *Kenzü'l-Bedayi*. Glavna važnost djela je u sadržaju i materijalu, mada inače, djelo se nije jako svidjelo suvremenicima. Kome je djelo posvećeno, je pitanje koje je ostalo bez odgovora. Latifi, Aşık Çelebi, Hasan Çelebi i Alî kažu da je djelo napisano u ime sultana Selima. Međutim, datum pisanja knjige je 1526. i lakše pripada vremenu Sulejmana Veličanstvenog. Štoviše, ime «Kanuni» se spominje u različitim dijelovima knjige i hvaljen je kao sultan tog doba, dok s druge strane, nadimak «Yavuz» se sreće samo jedamput, kako bi se pokazalo da je on Sulejmanov otac. Djelo je vjerojatno zamišljeno za Selima I. ali je vjerojatno nakon njegove smrti predstavljeno Sulejmanu.
Güvahi je umro negdje između 1519. i 1526.

## Djela
* *Pend-nâme*
* *Gurbet-nâme*
* *İbret-nâme*

## Vanjske veze

## Napomene

## Izvori

## Bibliografija
Fosforitni rat

**Fosforitni rat** (estonski: *fosforiidisõda*) naziv je za kampanju za zaštitu okoliša iz 1987. godine koja se dogodila u Estonskoj SSR povodom objavljivanja plana sovjetske vlade o eksploataciji fosforita u okrugu Lääne-Viru. Bio je to prvi ekstenzivni protestni pokret u Estonskoj SSR, a koji se danas smatra početkom procesa obnove estonske državnosti. Pokret je bio uspješan u ostvarivanju svojih temeljnih ciljeva (službena Moskva odustala je od svog plana), ali je imao i značajan utjecaj na događaje koji će dobiti naziv Raspjevana revolucija.

Zaštita okoliša postala je tema u Sovjetskom Savezu nakon katastrofe u Černobilju 1986. godine. Otvaranje te teme bila je direktna posljedica politike *[[glasnost]]i* koju je inicirao sovjetski čelnik Mihail Gorbačov. Mediji su masovno izvještavali o onečšićenju jezera Ladoga i Bajkalskog jezera, a revolt Latvijaca protiv izgradnje dodatne hidroelektrane na rijeci Daugavi postao je jedna od glavnih tema u zemlji. U Estoniji, najveći je problem bio plan sovjetske vlade da otvori niz rudnika fosforita u okrugu Lääne-Viru. Pripreme za ovaj projekt počele su još 1970-ih godina, a sredinom 1980-ih bile su gotove tako da su planirani rudnici gotovo postali stvarnost nedaleko od grada Rakverea. Iako je rudnik trebao zaposliti oko 10,000 radnika, ekološka katastrofa i zagađenje vode bile su neizbježne. Uz to, to bi dovelo i do značajnog povećanja broja ruskih radnika u Estoniji, a populacija Rakverea bi se popela s dvadeset na čak pedeset tisuća.

Planovi i izgradnja rudnika bili su državna tajna sve do 1987. godine, kada je estonska javnost doznala za njih. Početkom te godine ispostavilo se da su planovi već u poodmakloj fazi te da je eksploatacija trebala započeti u drugoj polovici 1990-ih. Ove informacije izazvale su bijes lokalnog stanovništva. Mediji, koji su se postepeno oslobađali od državne kontrole i cenzure, podržali su narodni otpor prema rudnicima fosforita. Vodstvo Estonske SSR našlo se na udaru kritika jer su sve ovo skrivali od javnosti. Narod je zahtijevao da se svi planovi zaustave, a sve je kulminiralo u proljeće 1987. godine, kada su studenti organizirali dva mirna prosvjeda u Tartuu, noseći prosvjedne plakate i majice. Važan događaj zbio se i 8. svibnja 1987. godine, kada je Priit Pärn u časopisu *[[Sirp ja Vasar]]* (srpskohrvatski: *Srp i čekić*) objavio karikaturu naslova "Samo govna!" (), koji je prikazivao seljaka kako lopatom po polju razbacuje gnjojivo u obliku Estonije. Karikatura je postala tema debate diljem zemlje te je danas vjerojatno najpoznatija karikatura u historiji Estonije.

Ipak, bili su uspješni. Takozvani Fosforitni rat oslabio je u drugoj polovici 1987. godine kada su estonske vlasti, nakon velikog pritiska javnosti, postigle dogovor sa službenom Moskvom o obustavi izgradnje rudnika. Tada je, također, postalo jasno da ekonomski krahirani Sovjetski Savez uopće ne može priuštiti izgradnju novih rudnika.

## Reference
Şeyh Galip

**Šejh Galip** (Istanbul, 1757 – 1799) bio je turski pjesnik i mistik.

## Život
Njegovo ime je Mehmet a poznat je po imenima Şeyh Galip ili Şeyh Gâlib ili još Galib Mehmed Esad Dede. Rođen je 1757. godine u Istanbulu, u kući u blizini kapije Mevlevihane, njegov otac je bio Mustafa Seyyid (ili Mustafa Reşid) a majka Emine Hanım. Prvo obrazovanje je dobio od oca, pa je zatim pratio predavanja jezika i književnosti od šejha Hüseyin Dede i od hodže Neşet Efendije te je počeo pisati pjesme u ranoj mladosti pod pseudonimima Esed i Galip. U dobi od 24. godina je napisao dovoljno pjesama da bi sastavio divan, kojeg zaključiti (1195. 
Radio je kao službenik na sultanovom dvoru, ali je u dobi od 26 godina otišao u Konyu kako bi pod vodstvom duhovnog učitelja Celebi Seyyid Ebubekir Efendija prošao tisućudnevnu sufijsko iskušenje poznato kao *çile* (چله). Zahvaljujući svom znanju i sposobnostima izabran je za nasljednika Ali Nutka efendije i imenovan 1791. šejhom derviške lože Galata Mevlevi u kojoj će služiti narednih osam godina. Iste godine je se preselio u Sütlüce.
Šejh Galip je autor koji je se držao do tradicije divanske poezije, iako se kod njega pojavljuje stil koji anticipira nadahnuće simbolizma u turskoj književnosti. Krećući se na tlu sufističke filozofije, Šejh Galip je odigrao veliku ulogu u razvoju divanske književnosti sa svojim brojnim invencijama i metaforama, i u nekom smislu već naslutio puteve modernog ljeposlovlja.
Umro je 3. januara 1799. u Istanbulu u 42. godini života.
Galipov divan je tiskan kao litografija 1837. godine i nema drugog izdanja osim tog, a nije u cijelosti preveden ni objavljen na suvremenom turskom.

## Djela
* *Divan*
* *Hüsn-ü Aşk*
* *Şerh-i Cezîre-i Mesnevî*
* *Es-Sohbetü's-Sâfiyye*
* *Zübde-i alem*

## Vanjske veze

## Napomene

## Izvori

## Bibliografija
Pismo četrdesetorice

**Pismo četrdesetorice** (estonski: *Neljakümne kiri*), izvorno **Otvoreno pismo iz Estonske SSR** (estonski: *Avalik kiri Eesti NSV-st*), bilo je otvoreno pismo napisano 28. listopada 1980. godine i objavljeno sedam dana kasnije, u kojem je 40 uglednih intelektualaca pokušalo obraniti estonski jezik i izrazilo svoje nezadovoljstvo nemarom republičkih vlasti u kontekstu reakcije na prosvjede mladih povodom zabrane nastupa punk bendu Propeller. Stvarni razlozi u pozadini ovog pisma bili su mnogo dublji, a ticali su se politike rusifikacije koju je službena Moskva provodila na području Estonske SSR. Pismo je adresirano na *[[Pravda (novine)|Pravdu]]*, *[[Rahva Hääl]]* i *Sovjetskaju Estoniju*, međutim ove novine - kao nijedne druge - nikada nisu objavile pismo; ipak, pismo je kroz samizdat bilo dostupno među narodom. Potpisnici pisma bili su:

*Priit Aimla
*Kaur Alttoa
*Madis Aruja 
*Lehte Hainsalu
*Mati Hint
*Fred Jüssi
*Aira Kaal
*Maie Kalda
*Tõnu Kaljuste
*Toomas Kall
*Jaan Kaplinski
*Peet Kask
*Heino Kiik
*Jaan Klõšeiko
*Kersti Kreismann
*Alar Laats
*Aare Laht
*Andres Langemets
*Marju Lauristin
*Peeter Lorents
*Vello Lõugas
*Endel Nirk
*Lembit Peterson
*Arno Pukk
*Rein Põllumaa
*Tõnis Rätsep
*Paul-Eerik Rummo
*Rein Ruutsoo
*Ita Saks
*Aavo Sirk
*Mati Sirkel
*Jaan Tamm
*Rein Tamsalu
*Andres Tarand
*Lehte Tavel
*Peeter Tulviste
*Mati Unt
*Arvo Valton
*Juhan Viiding 
*Aarne Üksküla

Iako pismo nikada nije javno objavljeno, sovjetske su vlasti u studenom 1980. krenule u progon potpisnika. Razni partijski dužnosnici "ispitivali" su ih na radnim mjestima te su ih prisiljavali da povuku svoje potpise; dio njih je to i učinio. Četvorica potpisnika dobili su otkaz, a KGB je izvršio pretres doma Jaana Kaplinskog, za kog se vjerovalo da je idejni autor pisma. KGB je također pokušao pronaći ljude koji su prokrijumčarili pismo izvan zemlje, ali bez uspjeha. Druge represivne mjere nisu poduzimane. Kao reakciju na pismo, sovjetski akademik Gustav Naan objavio je pismo naslova "Nekoliko misli o ideološkoj situaciji", zahtijevajući kazne za potpisnike pisma koje je nazvao "bandom četrdesetorice".

Izvan Estonije, pismo je prvi put objavljeno 10. prosinca 1980. godine u stockholmskim novinama *[[Eesti Päevaleht]]*, tjedniku Estonaca u egzilu. Pismo je ubrzo prevedeno i na engleski jezik. U Estoniji, pismo je prvi put javno objavljeno u *[[Vikerkaar]]u* tek 1988. godine.

## Reference

## Vanjske veze
* Text of the Letter of 40 in English http://www.sirjekiin.net/40%20Letters.htm 
* *40 kirja lugu* by Sirje Kiin, Rein Ruutsoo and Andres Tarand.  Olion 1990, 
* Rein Ruutsoo: *Tartu Ülikool ja 40 kiri: kodanikuühiskond Eestis ja vastupanu strateegiad*, no. 31 in *Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi*, pages 144&ndash;181
* Andres Tarand: *Kiri ei põle ära: päevaraamat 1980&ndash;...*, Eesti Päevalehe Kirjastus 2005,
Johannes Käbin

**Johannes Käbin**, poznat i po svom rusificiranom imenu **Ivan Gustavovič Kebin** (ruski: Иван Густавович Кэбин; Kalvi, 24. rujna 1905. – Tallinn, 26. listopada 1999.) bio je estonski i sovjetski političar koji je bio na čelu Komunističke partije Estonije od 1950. do 1978. godine. Käbin je bio etnički Estonac, ali se njegova obitelj rano preselila u Sankt Peterburg, tako da je u Estoniji smatran "Jestoncem". Politikom se nastavio baviti i nakon raspada Sovjetskog Saveza te je do svoje smrti bio član Socijaldemokratske radničke partije.

Käbin je rođen 1905. godine u mjestu Kalvi u Estoniji. Njegova se obitelj vrlo rano preselila u Sankt Peterburg, gdje njegov otac ubrzo umro. Godine 1916., zajedno s majkom i starijom sestrom odlazi na selo, gdje su kupili manju farmu. Godine 1926. upisao je Lenjingradsku školu za sovjetsku i partijsku izgradnju, a godinu dana kasnije imenovan je predsjednikom seoskog vijeća. Godine 1938. diplomirao je na Institutu crvenih profesora.

Radio je kao profesor u Moskvi prije povratka u Estoniju nakon Drugog svjetskog rata. Käbin je kasnije postao zamjenik direktora Odjela za propagandu i agitaciju pri KP Estonije. Godine 1948. godine postao je sekretar Centralnog komiteta za propagandu. Dvije godine kasnije, na osmom plenumu, izabran je za Generalnog sekretara KP Estonije. Iako je inicijalno bio tvrdokorni staljinist, u post-Staljinovoj eri postao je umjerenjak, iako je i dalje bio iskreni poborbik sovjetske uprave u Estoniji. Uz podršku Kremlja, na toj je poziciji bio sve do 1978. godine, kada je postao Predsjednik Prezidija Vrhovnog sovjeta Estonske Sovjetske Socijalističke Republike. Tu je poziciju držao do 1983. godine.

Nakon obnove estonske nezavisnosti, ostao je u zemlji i do svoje smrti bio član Socijaldemokratske radničke partije. Umro je u Tallinnu 26. listopada 1999. godine. Pokopan je na groblju Metsakalmistu.

## Reference
Podolija

**Podolia** (, , ) je istorijska regija u istočnoj Europi, smještena u središnjo-zapadnoj i jugo-zapadnoj Ukrajini i u sjevero-istočnoj Moldaviji, odnosno u sjevernom Pridnjestrovlju. Ime potječe od staroslavenskog prefiksa *po* (chu. по) i imenice *dol* (chu. долъ; dolina).
Oblast nema točno određenih granica, mada se po običaju nalazi otprilike na prostoru između porječja gornjeg toka rijeke Buga i porječja srednjeg toka rijeke Dnjestra, gdje se proteže Podoljska visoravan (), tj. visoravan na 400 mt. n. v. stvorena na granitnoj podlozi prekrivenoj lesom, koju su rijeke duboko urezale stvarajući kanjonske riječne doline.
Klima je izrazito kontinentalna. Prevladava tlo crnice (), što Podoliju čini vrlo plodnim područjem. Močvare se javljaju samo uz Bug, tako da je oblast uglavnom poljoprivredna. 
Glavna mjesta su Vinica, Hmeljnicki, Kamjanjec, Balta, Mohiljiv, Ribnica.
Tragovi civilizacije su ovdje vrlo davni ali priča o istorijskog regiji počinje u 9. vijeku kada je Oleg, knez Kijeva i Novgoroda, proširio svoje zemlje uključući ove prostore, tada zvane «*Ponizie*». Gradić Bakota će služiti kao upravni centar Ruskog Kraljevstva. Zatim su u 14. vijeku zemlje Ponizija pale pod napadom Mongola do Bitke kod Plavih Voda (1362), kada je Algirdas, vojvoda Litve, pobio vojsku Zlatne Horde i potom pripojio svojim teritorij pod imenom *Podolija*, što ima isto značenje *Ponizije* ali je oblikovano prema poljskom. Nakon smrti litavskog kneza Vitolda (1430), Podolija je uključena u Kraljevinu Poljsku koja će stvoriti Vojvodstvo Podolije (, 1434–1795). Turci su ju osvojili 1672. po čemu je nastao Podolski ejalet, dio Osmanskog carstva sa središtem u mjestu Kamaniçe. Podolija je vraćena pod vlast Poljske 1699. ali je patila zbog nestabilnosti Poljsko-Litvanske Unije i postala kroz 18. stoljeće predmet ambicija Ruskog carstva i Habsburške krune.
Godine 1944. Crvena Armija je osvojila Podoliju, a kada je 1945. istočna granica Poljske službeno postavljena duž Curzonove linije, cijela oblast je ostala u Ukrajinskoj Sovjetskoj Republici. Većina preostalih Poljaka i Židova je pobjegla ili je protjerana u Poljsku. Godine 1991. Ukrajina je proglasila nezavisnost od Sovjetskog Saveza (v. Raspad Sovjetskog Saveza) dok je se u zamršenim prilikama preko Dnjestra stvorila Republika Pridnjestrovlja (1990/1991.) pod vodstvom Igora Smirnova.
Rembercourt-Sommaisne

**Rembercourt-Sommaisne** je općina od 330 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Marne.

## Geografija

Rembercourt-Sommaisne se nalazi na izvoru rijeke Aisne, udaljen 32 km južno od Verduna.

## Historija
Rembercourt-Sommaisne je nova općina osnovana tek 1973. spajanjem sela *Rembercourt-aux-Pots* i *Sommaisne*.
## Reference

## Vanjske veze

*''Commune de Rembercourt-Sommaisne''
Semuy

**Semuy** je općina od 89 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Ardennes.

## Geografija

Semuy leži na rijeci Aisne, udaljen po 32 km od Sedana i Charleville-Mézièresa.

## Reference

## Vanjske veze

*''Commune de Semuy''
Edgar Savisaar

**Edgar Savisaar** (Harku, 31. svibnja 1950. – Tallinn, 29. prosinca 2022.), estonski političar te jedan od osnivača Narodnog fronta Estonije i Stranke centra. Godine 1991. postao je prvi predsjednik privremene vlade Estonije, a kasnije je obnašao niz ministarskih funkcija te je u dva navrata bio gradonačelnik Tallinna. Roditelji su mu bili farmeri koji su završili u zatvoru jer su se opirali kolektivizaciji, a on sam je kasnije završio povijest i filozofiju. Politikom se počeo baviti 1980-ih godina, a od sredine 1990-ih godina pa do svoje smrti bio je jedan je od najkontroverznijih estonskih političara. Njegovi pobornici smatrali su ga borcem za pravdu i jednakost, dok ga njegovi oponenti optuživali za autoritarizam, nepotizam i korupciju.

Ženio se tri puta i imao je četvoro djece. Godine 2015. liječnici su mu morali amputirati desnu nogu iznad koljena zbog teške bakterijske infekcije. Nikada se nije u cijelosti oporavio od te infekcije, a 2018. godine sud ga je oslobodio od optužnice za korupciju zbog jako lošeg zdravstvenog stanja zbog kojeg ne bi bio u stanju pratiti postupak i odslužiti eventualnu kaznu. Umro je 29. prosinca 2022. godine u Tallinnu.
Laulupidu

***Laulupidu*** (; srpskohrvatski: Estonski festival pjesme) je festival zborova koji se svakih pet godina održava u Estoniji još od 1869. godine (iako nije uvijek bio razmak od pet godina između festivala); *Laulupidu* je jedan od najvećih zborskih događaja u svijetu te se smatra remek-djelom nematerijalne baštine čovječanstva. Od 1896. godine, festival se u različitim razmacima održava u Tallinnu paralelno s Estonskim festivalom plesa. Festival se održava na Pjevačkom polju (estonski: *Lauluväljak*). Na festivalu u pravilu bude nekoliko desetaka tisuća izvođača, a iznimno je popularan među publikom. Festival je imao i značajnu historijsku ulogu tokom narodnog preporoda i Raspjevane revolucije. 

Do 2022. održano je 27 festivala:

## Reference

## Vanjske veze

*Official web site
*Cultural identity, nationalism and changes in singing traditions by ''Kristin Kuutma''
*The Estonian song festival: a chameleon strategy by ''Evi Arujärv''
*Estonian Punk Song Festival 
*''To Breathe As One'', video about the event
*QTVR fullscreen panoramas of the Estonian Song Festival
Vouziers

**Vouziers** je grad i općina od 4,320 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Ardennes.

## Geografija

Vouziers leži na rijeci Aisne i Ardenskom kanalu, udaljen 56 km sjeveroistočno od Reimsa.

## Historija
Vouziers je niknuo u 12. vijeku na raskršću trgovišta pšenicom. Status trgovišta dobio je kralja Françoisa I 1516.
.

Za Prvog svjetskog rata je od 1914. do 1918. bio pod njemačkom okupacijom. Prilikom oslobođenja oktobar-novembar 1918. gotovo 
80% grada je uništeno.

I tokom Drugog svjetskog rata, grad je ponovno proveo pod njemačkom okupacijom sve do 31. augusta 1944. kad ga je oslobodila Američka armija.

Nakon rata 1961. kooptirao je selo Condé, 1964. selo Chestres, a 1973. i selo Blaise.

Općina Vouziers osnovana je 2016. spajanjem sa općinama; Vrizy, Terron-sur-Aisne i Vouziers.

## Reference

## Vanjske veze

*''Ville de Vouziers''
Fuljanka

**Fuljanka** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Naselja okruga Prešov
Saint-Aignan (Ardeni)

**Saint-Aignan** je općina od 156 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Ardennes.

## Geografija

Saint-Aignan leži na Ardenskom kanalu, poznat je po tunelu na tom kanalu, dugom 197 metara, u kom je brodovima dopušten promet samo u jednom smjeru.

## Reference

## Vanjske veze

*''Commune de Saint-Aignan (Dossier complet)''
Univerzitet u Antwerpenu

**Univerzitet u Antwerpenu** (, ) je univerzitet u 
Belgijskom gradu Antwerpenu.

## Historija

Korijeni tog univerziteta sežu do 1852 kad su osnovane dvije više škole za trgovinu jedna jezuitska - *Sint-Ignatius Handelshogeschool*, i jedna državna - *Rijkshandelshogeschool*.

Te škole su 1965. dobile status fakulteta. Iste godine je *Rijkshandelshogeschool* osnovao i studij dodiplomski medicine pa se i preimenovao u *Rijksuniversitair Centrum Antwerpen*, a *Sint-Ignatius Handelshogeschool* pokrenula je i studije umjetnosti i prava i prezvala se u *Universitaire Faculteiten Sint-Ignatius te Antwerpen*.

Treća institucija visokog školstva *Universitaire Instelling Antwerpen*, osnovana je 1971., ona je studentima oba univerziteta nudila programe postdiplomskih i doktorskih studija.

Te tri institucije su od 1973. počele surađivati kao konfederacija pod nazivom *Universiteit Antwerpen*, da bi se 2003. konačno ujedinile.

## Izvori

## Vanjske veze

*''University of Antwerp'' (službene stranice)
Ardenski kanal

**Ardenski kanal** (francuski: *Canal des Ardennes*) je kanal na sjeveru Francuske dug 88 km, koji povezuje rijeke Meuse i Aisne.

## Karakteristike

Kanal teče od Pont-à-Bar, malo uzvodno od Charleville-Mézières na Meusi, nakon prelaska vododjelnice između Meuse i Aisne spušta se u dolinu Aisne gdje se spaja sa bočnim kanalom rijeke Aisne u Vieux-lès-Asfeldu. 

Kanal  je orginalno bio 5,5 km duži, jer se spajao direktno sa  rijekom Aisne, sve do iskapanja bočnog kanala 1841. dugog 12 km koji ide od Semuya do Vouziersa.

Na kanalu ima 44 prevodnica između Pont-à-Bara i Vieux-lès-Asfelda, od kojih se 7 nalazi na Meusi, a preostalih 37 na Aisni. Na kanalu postoje i 4 ustave na dionici prema Vouziersu.
Sve imaju standardne dimenzije od 38,50 x 5,20 m i sve su automatizirane osim prevodnice 27 (Rilly) na Aisni koja je mehanička i kojom upravlja čuvar ustave.

Kod Saint-Aignana postoji tunel, dug 197 metara, u kom je dopušten promet samo u jednom smjeru.

Najveći dopušteni gaz brodova je 1,80 m, širina 5.20 i visina 3.50 m.

## Historija

Kanal je projektirao inženjer Claude Deschamps u vrijeme revolucije u periodu 1793.-1801., kao stratešku vezu između rijeka Aisne i Meuse. Isti inženjer je od 1823. vodio gradnju kanala koji je otvoren 1831. Nakon tog je 1846. proširen na 38 m tako da su njime mogli ploviti i šleperi široki38 m. 
Danas se tim kanalom koriste jedino rekreativci, i vrlo malo trgovački brodovi.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Information about the 88km long Canal des Ardennes''
Stagflacija

**Stagflacija** je stanje privrede koje karakteriše opšti skok cena (Inflacija) uz pad proizvodnje. Odatle i dolazi ime ove pojave, stagnacija + inflacija = stagflacija.

Postoje dvije „škole“ mišljenja zbog čega dolazi do stagflacije. Jedan je kada dođe do povećane tražnje određenog resursa (te stoga i rasta cijene istog) a čija nestašica u isto vrijeme izaziva i pad proizvodnje. Kao primjer se navodi skok cijena nafte na svjetskom tržištu 1973. godine, jer je poznato da cijena nafte ulazi u cijenu gotovo svakog proizvoda, dok je zbog nedostatka iste pala proizvodnja. Ovdje je upitna efikasnost mjera i instrumenata koji se koriste za zaštitu od inflacije, jer oni direktno utiču na stanje privrede i slobodno tržište (npr. administrativne cijene). Drugi primjer je kombinovani efekat instrumenata koje koristi narodna banka (štampanje gotovog novca koje izaziva inflaciju) zajedno sa mjerama ekonomske politike koje sprovodi vlada (pretjerano uplitanje na tržište rada i cijene, što dovodi do pada proizvodnje). Zajedno, ovo dovodi do pada vrijednosti domaće monete koje nije propraćeno rastom proizvodnje, što dovodi do stagflacije.

Dvije glavne škole ekonomije (Kejnzijanska i Čikaška) su imale različite poglede u vezi stvari koje izazivaju stagflaciju. Kejnzijanci su zastupali viđenje koje se oslanjalo na Filipsovu krivu, istorijski koncept u ekonomiji, gdje postoji Trade off inflacije i nezaposlenosti, gdje povećanje inflacije dovodi do smanjenja nezaposlenosti, i obrnuto. Ta teorija je doživjela krah početkom sedamdesetih u Americi, upravo pojavom stagflacije. Sa druge strane Čikaška škola (Monetaristi), na čelu sa Fridmenom i Felpsom zastupala viđenje o takozvanoj prirodnoj stopi nezaposlenosti. Monetarijance i njihova shvatanja o liberalnom i deregulisanom tržištu je takođe demantovala stvarnost krizom svjetskog finansijskog tržišta koje je počelo krizom tržišta nekretnina u SAD 2007. godine.

## Literatura

*
Paul Sorvino

**Pol Entoni Sorvino** (; Bruklin, Njujork, Njujork; rođen, 13. aprila 1939 — 25. jul 2022) bio je američki filmski, televizijski i pozorišni glumac, skulptor, operski pevač, scenarista, biznismen i reditelj. Često je portretisao ličnosti s obe strane zakona, ljude od autoriteta, a možda je najpoznatiji po ulogama *Polija Ciceroa* (zasnovanog na Polu Variju) u gangsterskom filmu iz 1990. godine *[[Dobri momci]]* i narednika njujorške policije *Fila Sereta* u TV seriji *[[Zakon i red]]*.

Imao je sporedne uloge u filmovima *[[Ljubavnik velikog stila]]*, *[[Crveni (film)|Crveni]]*, *[[Pomahnitala pena]]*, *[[Raketaš]]*, *[[Firma (film)|Firma]]*, *[[Nikson (film)|Nikson]]* i *[[Romeo + Julija]]*. Otac je glumaca Mire Sorvino  i Majkla Sorvina.

## Reference

## Vanjske veze

*
Seraing

**Seraing** (valonski: *Serè*) je grad od 63,926 stanovnika., na istoku Belgije u Valoniji.

## Geografija

Seraing leži na rijeci Meusi, udaljen oko 10 km uzvodno od centra grada Liègea, tako da je zapravo industrijsko predgrađe toga grada.
## Historija
Rana historija Serainga vezana je uz Kneževinu-biskupiju Liège čija je domena bio sve do francuske revolucije.

Tad je isgrađena prva crkva sa krstionicom iz 12. vijeka, i dvorac čiji se tragovi sežu do 1082. On je vremenom postao rezidencija kneževa biskupa od Lièga. 
U 18. vijeku je izgrađena glavna zgrada cehova, koju je 1856. kupila općina i pretvorila u gradsku vijećnicu.

Seraing je historijski centar belgijske teške industrije. On je to postao 1817. kad je engleski poduzetnik John Cockerill osnovao je u Seraingu ono što će postati jedan od najvećih industrijskih kompleksa za proizvodnju čelika i mašina u Evropi.
Kompanija Cockerill izgradila je prve parne lokomotive na evropskom kontinentu 1835. i prva je upotrijebila Bessemerovu metodu u proizvodnji čelika 1863.

Cockerill je 1817. dvorac kneževa-biskupa, tako da se u njemu nalaze uredi *Cockerill Mechanical Industries*, koji je dio kompanije *Cockerill Sambre SA*.

Na tlu nekadašnje cistercitske opatije nalazi se tvornica stakla *Val Saint-Lambert*, jedna od najvećih u Evropi.

## Pobratimski gradovi

Seraing ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;
*  Châtel, Francuska
*  Douai, Francuska
*  Rimini, Italija

## Reference

## Vanjske veze

*''Službene stranice grada'' ,