open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lida Braniš

**Lida Braniš** (Zagreb, 8. prosinca 1927. - Petrova Gora, kraj Vojnića, ~1994.), jugoslavenska i hrvatska filmska montažerka.

Rođena je i odrasla u Zagrebu. Kćerka Vojte Braniša akademskog kipara, dugogodišnjeg voditelja Škole za Umjetnost i obrt u Zagrebu i Drage r. Krištof. Bila je jedna od najvećih hrvatskih montažerki svoga doba čija su ostvarenja tijekom nekoliko desetljeća obilježavala i određivala smjer i kvalitetu hrvatskog filma.

Neka od najpoznatijih ostvarenja u čijem stvaranju je sudjelovala su i: *Breza*, *Sinji Galeb*, *Lisice* i druga.

## Filmografija
* "Sinji Galeb" (1953.)
* "Milioni na otoku" (1955.)
* "Vincent iz Kastva" (dokumentarni, 1956.)
* "Govor pokoljenja : Pokoljenja govore : Jugoslavenska enciklopedija" (dokumentarni, 1957.)
* "Prokleti praznik" (dokumentarni, 1958.)
* "Boje sanjaju" (dokumentarni, 1958.)
* "Košnice : Slikovnica pčelara : Košnice pune smijeha" (dokumentarni, 1958.)
* "Skulptor i materija" (dokumentarni, 1959.)
* "Deveti krug" (1960.)
* "Brod plovi u Zagreb" (1961.)
* "Sudar na paralelama" (1961.)
* "Potraga za zmajem" (1961.)
* "Moj stan" (dokumentarni, 1962.)
* "Ljudi na točkovima" (1963.)
* "Sedmi kontinent" (1966.)
* "Breza" (1967.)
* "Dnevnik Očenašeka" (TV serija, 1968.)
* "Gravitacija ili fantastična mladost činovnika Borisa Horvata" (1968.)
* "Čvor" (1969.)
* "Hitch… Hitch… Hitchcock" (dokumentarni, 1969.)
* "Lisice" (1969.)
* "Jedanaesta zapovijed" (1970.)
* "Poštar s kamenjara (Zadnja pošta Donji dolac)" (dokumentarni, 1971.)
* "Mirisi zlato i tamjan" (1971.)
* "Nek se čuje i naš glas" (1971.)
* "Mala seoska priredba" (1971.)
* "Specijalni vlakovi" (1972.)
* "Putovanje" (1972.)
* "Vuk Samotnjak" (1972.)
* "Kužiš stari moj" (1973.)
* "Predstava Hamleta u Mrduši Donjoj" (1973.)
* "Kapetan Mikula Mali" (1974.)
* "Hotelska soba" (1975.)
* "Jelenko" (TV serija, 1980.)

## Vanjske veze
*
Anikina vremena

***Anikina vremena*** je jugoslovenski film, snimljen 1954. godine u režiji Vladimira Pogačića. Radnja se temelji na motivima proze Ive Andrića.

## Kratak sadržaj

Mlada devojka Anika voli samo jednog čoveka, koji nije u stanju da joj uzvrati ljubav jer je to čovek pun kompleksa i nema snage, a ni hrabrosti da se suoči sa životom. Anika pokušava, ulazeći u mnogobrojne avanture, da pronađe čoveka koga će da zavoli, ali ne uspeva u tome, mada su joj mnogi pružili ljubav. Njena tragična smrt je kruna tragike njenog života. 
## Uloge

## Vanjske veze
*
Ulica Ljubinke Bobić

**Ulica Ljubinke Bobić** se nalazi na Bežanijskoj kosi, na Novom Beogradu. Prostire se od Novog Bežanijskog groblja do raskrsnice sa ulicama Partizanske avijacije i Bežanijskih ilegalaca. Dužina ulice iznosi 830 metara. Zemljište na kome se prostire ulica se smatra atraktivnim za izgradnju stambenih objekata, mada je na dvesta metara dugoj nizbrdici, koja se spušta ka Gandijevoj ulici, saobraćaj u oba smera otežan. Ulicom saobraća autobus broj 82 (Kej oslobođenja – Bežanijsko groblje – Blok 44). Kroz ovu ulicu prolazi i biciklistička staza. Takođe, krajem 2010. na uglu ove i ulice Raška Dimitrijevića je otvoren kompleks sa dečjim igralištem i dva sportska terena, najveći izgrađen u toj godini, koji se prostire na 4.000 -{m}-2. Od važnijih objekata se tu nalazi policijska stanica Bežanijska kosa. Ova ulica pripada parohijama Crkve Svetog Vasilija Ostroškog.

Ulica nosi naziv po poznatoj srpskoj glumici Ljubinki Bobić. Zanimljivo je da, prema navodima Blica, nijedna ulica u rodnom gradu ove glumice, Kruševcu, nije nazvana po njoj. Međutim, na sajtu koji prezentuje grad Kruševac, ulica postoji u naselju Lazarica.

## Reference
Nagrada Ljubinka Bobić

**Nagrada „Ljubinka Bobić“** je dobila ime po glumici Ljubinki Bobić. Ustanovljena je 2006. godine u Kruševcu. To je gumačka nagrada Saveza dramskih umetnika Srbije. Nagrada se dodeljuje bijenalno za najbolje glumačko ostvarenje u oblasti komedije.

Nagrada se sastoji od plakete sa likom Ljubinke Bobić, unikatne diplome na pergamentu i novčanog iznosa od 1000 evra.

Prvi dobitnik 2006. godine bila je Jelisaveta Seka Sablić za ulogu majke Dare u komadu „Svinjski otac“.

Drugi dobitnik 2009. godine bila je Anita Mančić za ulogu Dorine u predstavi „Tartif“ Ž. B. P. Molijera u režiji Egona Savina i produkciji Jugoslovenskog dramskog pozorišta.

## Vanjske veze
* Aniti Mančić „Ljubinka Bobić“ („Politika“, 4. novembar 2009.)
Bežanijska kosa

**Bežanijska Kosa** je naselje u Beogradu. Pripada opštini Novi Beograd. Nalazi se na krajnjem zapadu opštine, na uzvišenju iznad, inače ravnog, ostatka Novog Beograda. Proteže se na potezu od autoputa Beograd-Zagreb na severu, a ograničeno je ulicama Tošin bunar, Zemunska i Vojvođanska sa istočne i južne strane. Na zapadu naselja nalazi se Novo bežanijsko groblje a udaljenost od Aerodroma Nikola Tesla je oko 6 kilometara. 

Do njega se može stići autobusima gradskog prevoza: 65, 72, 74, 75, 76, 82, 612 и 708. 

U njemu se nalaze sledeći značajni objekti:
* Crkva Svetog Vasilija Ostroškog
* Novo bežanijsko groblje
* Kliničko bolnički centar "Bežanijska kosa"
* Osnovna škola "Borislav Pekić"
* Osnovna škola "Dragan Lukić"
* Vrtić "Vrabac"
* Klinika "Anlave"

kao i trgovački centri:
* Lidl
* Okov
* Tempo supermarket
* Veletrznica
* Emezzeta

## Galerija
Bežanijska Kosa je počela da se gradi osamdesetih godina XX veka. 

Datoteka:BežanijskaKosa01.jpg|Jedna od zgrada na *Kosi*
Datoteka:BežanijskaKosa02.jpg|Dobar deo zgrada je zidan u doba kada je bilo moderno zidati fasadnom ciglom
Datoteka:BežanijskaKosa03.jpg|Zelene površine i igrališta između zgrada
Datoteka:Le temple de Saint Vasilije Ostroški à Belgrade.jpg|Hram sv. Vasilija Ostroškog
Datoteka:Основна школа "Драган Лукић".jpg|Osnovna škola Dragan Lukić
Datoteka:Košarkaški teren.jpg|Košarkaški teren


## Vanjske veze

* Crkva Svetog Vasilija Ostroškog
* Klinika "Anlave"  
* Kliničko bolnički centar "Bežanijska kosa"
* Osnovna škola "Borislav Pekić"
* Vrtić "Vrabac" 
* Kika
* Мerkur 
* Kvantaška pijaca
Posljednji most

***Poslednji most*** (u originalu ***Die lezte Brücke***) je jugoslovensko-austrijski igrani film, snimljen 1954. godine u režiji Helmuta Kojtnera. Predstavljao je prvu važniju koprodukciju u istoriji jugoslovenske kinematografije i prvi partizanski film u kome se događaji u drugom svetskom ratu prikazuju iz strane perspektive. Također je predstavljao prvi veliki hit u karijeri Marije Šel. Sniman je na lokacijama u tadašnjoj Jugoslaviji, uključujući Mostar i njegov znameniti Stari most.

Godine 1954. je prikazan i na Kanskom festivalu, gde je osvojio Međunarodnu nagradu i Nagradu OCIC.

## Kratak sadržaj

Glavna junakinja je Helga, nemačka bolničarka koja je za vreme drugog svetskog rata na prostoru Jugoslavije zarobljena od partizana i prisiljena da pomaže ranjenim partizanskim borcima. Kada se bolje upoznala sa idejama i ciljevima za koje se partizani bore, ona počinje dobrovoljno i sa puno entuzijazma da izvršava svoj prvobitno nametnuti zadatak. Helga tada olako prelazi i preko svoje nacionalnosti. U jednoj akciji pribavljanja lekova za ranjenike, Helga gine, i to na poslednjem mostu, posle čega strane u sukobu obustavljaju vatru.

## Uloge
* Marija Šel – Dr. Helga
* Bernhard Viki - Boro
* Barbara Riting - Milica
* Pavle Minčić – Momčilo
* Zvonko Žungul – Sava
* Janez Vrhovec – Vlaho
* Bata Stojanović – Partizan 
* Stevo Petrović – Ratko
* Karl Mener - Martin Berger
* Horst Hehler - Poručnik Šerer

## Vanjske veze
*
Ljubinka Bobić

**Ljubinka Bobić** (2. januar 1897., Kruševac - 3. decembar 1978., Beograd) je bila srpska glumica i članica Narodnog pozorišta u Beogradu od 1920. Tokom duge karijere tumačila je najrazličitije likove, a najpoznatijom se smatra njena interpretacija Živke u komediji „Gospođa ministarka“ Branislava Nušića.

Verovatno kao posledica pušenja, imala je promukli glas koji joj je davao posebnu draž.

Umrla je 3. decembra 1978. u Beogradu i sahranjena u Aleji zaslužnih građana na Novom groblju u Beogradu.

2006. godine je ustanovljena nagrada za glumačka ostvarenja u oblasti komedije Nagrada Ljubinka Bobić. A jedna ulica na Bežanijskoj kosi nosi njeno ime.

## Pozorište
* „Gospođa ministarka“

## Filmovi
* 1954 - Anikina vremena kao Mihajlova prva ljubav
* 1957 - Pop Ćira i pop Spira
* 1960 - Diližansa snova
* 1961 - Prvi građanin male varoši
* 1962 - Dr (film)
* 1964 - Narodni poslanik
* 1966 - Štićenik
* 1969 - Cross country
* 1975 - Pavle Pavlović

## Serije
* 1975 - Đavolje merdevine

## Literatura
Borivoje S. Stojković: „Velikani srpskog pozorišta“, Beograd - Valjevo 1983, 365 strana. (članak „Ljubinka Bobić“ str. 245-260.)

## Vanjske veze
* „Ljubinka Bobić - čarobnica smeha“, Kosta Dimitrijević, *Večernje novosti*, feljton, 2006.
*  
* Ljubinka Bobić - filmska banka
Kopar (začin)

**Kopar** (*Anethum graveolens*), jednogodišnja biljka iz porodice štitarki (Apiaceae). Poznata je i kao *anita*, *koper*, *koprić*, *mirođija*. Kao začinska biljka uzgaja se u vrtovima. Koristi se za farmaceutsku industriju i industriju mirisa.

## Rasprostranjenost
Biljka je porijeklom iz centralne Azije. Još u 1. vijeku širi se po srednjoj i sjevernoj Evropi. U vrijeme Karla Velikog već je dio svakog carskog vrta. Najveći proizvođač ulja kopera danas je Mađarska.

## Karakteristike
Kopar je jednogodišnja biljka. Naraste od 30 do 120&nbsp;cm visine. Cijela biljka je glatka i mirisna. Listovi su končasti. Cvjetovi su žuti i narastu na 6 do 10mm dugim drškama, radijalno simetrični i petodijelni. Cvjeta od maja do augusta. Plodovi su jajoliki, smeđi, 3 do 5mm dugi i 2 do 2,5mm široki. Plod zrije od jula do septembra. Sije se sa prvim mrazevima u humusom bogato, osunčano tlo. Aroma biljke je najsnažnija prije cvjetanja. Sjeme biljke je zrelo kad počne da tamni i tada se može brati.

## Upotreba
Sa anisom i kimom upotrebljava se u evropskoj kuhinji kao dodatak salatama, umacima, jelima od ribe i kiselim marinadama. Koristi se i kao ljekovita biljka čija ulja pospješuju apetit, olakšavaju probavu i umiruju nerve. Jača imuni sistem i djeluje protiv infekcija. Čaj kopera umiruje i pomaže kod nesanice.

## Hemijski sastav
Biljka sadrži prvenstveno eterična ulja.

## Narodno vjerovanje
Kopar je poznat još u starom Egiptu kao ljekovita biljka. Rimski gladijatori mazali su tijelo koprovim uljem i jeli hranu začinjenu koprom, jer se vjerovalo da daje snagu. Grci su ga cijenili zbog umirujućeg svojstva. U Bibliji se pominje sa metvicom i kimom. Buketić kopra na vratima štiti ukućane od „zlih“ gostiju. Ako mladenka u cipelama na vjenčanju ima zrna kopra i senfa, njena riječ će biti posljednja u kući. Novorođenu djecu se štiti od „zla“ time što ih se pospe koprom i solju, a zrna kopra u džepu štite od „crne magije“.

## Povezano
* Lista začina
Politički realizam

**Politički realizam** je politička teorija prema kojoj se države u svojoj vanjskoj politici ponašaju ili bi se trebale ponašati prvenstveno u skladu s vlastitim nacionalnim interesom. Države prema političkim realistima nisu ograničene nikakvim moralnim načelima, već su ograničene jedino odnosima moći koji vladaju u međunarodnim odnosima.

Politički realizam predstavlja jedan od najstarijih pravaca razmišljanja o politici i filozofiji međunarodnih odnosa. Suvremeni realisti svoje uzore nalaze u djelima Tukidida, Augustina, Machiavellija i Hobbesa. Poseban utjecaj na suvremeni realizam ostavio je Hobbesov prikaz prirodnog stanja, situacije prije nastanka države u kojoj ne postoji jamstvo da će se itko pridržavati moralnih načela. Stoga je prirodno stanje stanje nesigurnosti u kojemu svatko ratuje protiv svakoga.

Dok je starija generacija političkih realista (Reinhold Niebuhr, George Kennan, Hans Morgenthau) uzroke rata nalazila u ljudskoj prirodi, novije varijante političkog realizma kao što su neorealizam i strukturni realizam objašnjenja traže u samoj strukturi međunarodnih odnosa. Najvažniji suvremeni predstavnici raznih oblika političkog realizma su Kenneth Waltz (neorealizam), Robert Jervis i Stephen Walt (defanzivni realizam), John Mearsheimer (ofanzivni realizam), Robert Gilpin (teorija hegemonije).

Teorija političkog realizma ima brojne zagovornike i u političkoj praksi i vanjskoj politici brojnih država. Najpoznatiji predstavnici realizma koji su bili uključeni u procese formiranja i donošenja političkih odluka u novijoj politici su Henry Kissinger i Zbigniew Brzezinski.

## Glavna djela
*E. H. Carr, *The Twenty Years Crisis, 1919–1939: an Introduction to the Study of International Relations*, London: Macmillan, 1939, izmjenjeno izdanje, 1946.
*John Mearsheimer, *The Tragedy of Great Power Politics*, New York: W.W. Norton & Company, 2001.
*Hans Morgenthau, *Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace*, 5. izdanje, New York: Alfred A. Knopf, 1978.
*Reinhold Niebuhr, *Moral Man and Immoral Society: A Study of Ethics and Politics*, Charles Scribner's Sons, 1932.
*Kenneth Waltz, *Theory of International Politics*, New York: McGraw Hill, 1979.

## Vanjske veze
* Tvrtko Jolić, Politički realizam i anarhija u međunarodnim odnosima, Prolegomena: časopis za filozofiju, 10 (1) 2011.
Pavle Minčić

**Pavle Minčić** (Beograd, 16. juna 1931. – 25. januara 2015.) je bio srpski glumac i režiser. Rođen je 16. 6. 1931. godine u Beogradu. Osnovnu školu, gimnaziju i Akademiju za pozorište, film, radio i televiziju završio je u klasi profesora Raše Plaovića. Penzionisan je nakon 40 godina rada u Narodnom pozorištu u Beogradu.

Nastupao je na raznim pozorišnim scenama u Beogradu, širom Jugoslavije i u inostranstvu: Rusija, Bugarska, Francuska, Nemačka, Austrija, Švajcarska, Holandija i dr. Na sceni se bavio glumom, adaptiranjem tekstova, režijom i pisanjem muzike. Paralelno je igrao na mnogim jugoslovenskim televizijama (dramama, serijama i samostalnim šou programima), filmu i radiju.

Umro je 25. januara 2015. u Beogradu.

## Nagrade
* *Zlatni Beočug za životno delo* - za trajni doprinos kulturi Beograda na osnovu odluke žirija Kulturno-prosvetne zajednice Beograda;
* *[[Nagrada Radoje Domanović]]* - dramskom umetniku za multimedijalni doprinos satiri, koji dodeljuje Fond "Radoje Domanović", Beograd;
* *Plaketa "Branislav Nušić"* - glumcu komičaru za životno delo, Smederevo;
* *Nagrada publike* - za predstavu "Sponzor noćas mora pasti", Pozorište jednog glumca, Nikšić; 
* *Zlatna povelja* - za monodramu "Sponzor noćas mora pasti", Festival malih i pozorišnih formi, Zemun; 
* *Zlatni ćuran* - za režiju za predstavu "Markse, Markse koliko je sati" u izvođenju ansambla Narodnog pozorišta u Beogradu, nagradu je dodelio stručni žiri festivalia "Dani komedije '83" u Jagodini;
* *Nagrada Narodnog pozorišta u Beogradu* - za sezonu 1983. za režiju predstave "Markse, Markse koliko je sati";
* *Zlatni lovor* - za ulogu u predstavi "Olovka piše, piše srcem" u izvođenju Teatra u podrumu Ateljea 212, za kompleksno tumačenje i oživljavanje jednog osobenog sveta, Festival malih scena Jugoslavije, Sarajevo; 
* *13. Sterijino pozorje*, Novi Sad;
** *Nagrada stručnog žirija za adaptaciju* - dela Vanje Rupnik i Budimira Nešića "Olovka piše, piše srcem"; 
** *Nagrada stručnog žirija za glumačko ostvarenje* - za ulogu u predstavi "Olovka piše, piše srcem"; 
** *Nagrada okruglog stola kritike* za najbolju predstavu; 
** *Nagrada publike za najbolju ulogu*; 
** *Nagrada žirija "Večernjeg lista" iz Zagreba*;
* *Nagrada Narodnog pozorišta za sezonu 1970/71* - za ulogu Panurgija U "Rableu";
* *Zlatni lovor* - za kompletno pozorišno oblikovanje stihova Ogdena Neša "Pišem, pišem štihove" u prevodu Dragoslava Andrića, a u izvođenju Ateljea 212 iz Beograda, Festival malih scena, Sarajevo;
* *Zlatni lovor* - za ostvarenje uloge Mažis Emil u predstavi "Jaje" od Felisjan Marso, predstava Ateljea 212, Festival malih scena Jugoslavije, Sarajevo.

## Vanjske veze
*
Maria Schell

**Maria Margarethe Anna Schell** (Beč, 15. januar 1926 – Preitenegg, Koruška, ) bila je austrijsko-švicarska glumica, poznata po tome što je na venecijanskom filmskom festivalu 1956. osvojila Volpi Cup za ulogu u filmu *[[Gervaise]]*. Poznata je kao starija sestra poznatog glumca Maximiliana Schella, te manje poznatih glumaca kao što su Carl Schell i Immy (Immaculata) Schell.

## Vanjske veze

* 
* Obituary: Maria Schell (1926-2005) 
* Photographs and literature
Naprej zastava slave

**Naprej zastava slave** (srpskohrvatski: *Naprijed zastavo slave*) je slovenska nacionalna budnica, a danas službena himna Slovenske vojske. Tekst je napisao Simon Jenko, a uglazbio Davorin Jenko, koji je također skladao srpsku himnu Bože pravde. Pesma Naprej zastava slave je nastala 1860. godine. Ova pjesma je prvo bila deo državne himne Kraljevine SHS, a nakon Drugog svjetskog rata bila je himna NR/SR Slovenije sve do 27. rujna 1989. kada ju je zamenila Zdravljica.

### Tekst na slovenskom
**Naprej zastava Slave**

Naprej zastava Slave,
na boj junaška kri
za blagor očetnjave
naj puška govori!

Z orožjem in desnico,
nesimo vragu grom,
zapisat v kri pravico,
ki terja jo naš dom.

Naprej zastava Slave,
na boj junaška kri,
za blagor očetnjave
naj puška govori!

Draga mati je prosila,
roke okol vrata vila,
je plakala moja mila,
tu ostani ljubi moj!

Zbogom mati, ljuba zdrava,
mati mi je očetnjava,
ljuba moja čast in slava,
hajdmo, hajdmo, zanjo v boj!

Naprej zastava Slave,
na boj junaška kri,
za blagor očetnjave
naj puška govori!

Naprej! Naprej!

### Prijevod na srpskohrvatski
Naprijed zastavo slave, 
na boj junačkom krvlju, 
za dobrobit domovine, 
neka puške govore!

S oružjem u desnici, 
mi šaljemo vragu bijes. 
Krvlju pravdu pišemo,  
ova zemlja je naš dom.

Naprijed zastavo slave, 
na boj junačkom krvlju, 
za dobrobit domovine, 
neka puške govore.

Naprijed! Naprijed!

## Povezano
* Zdravljica – himna Republike Slovenije

## Vanjske veze
* Naprej zastava slave (MP3)
Zbigniew Brzezinski

**Zbignjev Kazimirz Bžežinski** (}}, 28. mart 1928 - 26. maj 2017) bio je poljsko-američki politički naučnik, geostrateg i državnik koji je služio kao Savetnik za nacionalnu bezbednost Sjedinjenih Država od 1977. do 1981. godine u administraciji Džimija Kartera.

Glavni spoljnopolitički događaji tokom njegovog mandata su: normalizacija odnosa sa Narodnom Republikom Kinom, potpisivanje Sporazuma o ograničavanju strateškog naoružanja, Sporazum iz Kemp Dejvida, tranzicija Irana od saveznika SAD u antizapadnu Islamsku Republiku, ohrabrivanje disidenata iz Istočne Evrope i uvećanje pitanja ljudskih prava sa ciljem smanjivanja uticaja SSSR-, finansiranje i naoružavanje Mudžahedina u Afganistanu kao odgovor na invaziju SSSR-a na Av ganistan , i potpisivanje Sporazuma Torijos-Karter kojim se vraća kontrola nad Panamskim kanalom posle 1999.

Brzezrinski se smatrao, a i sebe često navodio, kao ličnost najzaslužniju za pobedu SAD i Zapada u Hladnom ratu, odnosno kao glavni zagovornik strategije kojom bi se Sovjeti i njihov blok uništili ne vojnim ili ekonomskim nadmetanjem, nego potpirivanjem nacionalizama. Posle Hladnog rata je smatrao da čak i nominalno kapitalistička i demokratska postkomunistička Rusija predstavlja opasnost po američke i zapadne interese, te se zalagao za njeno sputavanje i slabljenje kroz stvaranje proameričkih saveza na tlu Evroazije i podršku secesionističkim pokretima kao što je čečenski. Njegov uticaj je, međutim, znatno oslabio posle napada 11. septembra, kada se porast islamskog terorizma smatrao jednom od posledica njegove politike u Avganistanu, ali je ojačao u Obamino doba i imao uticaj na Drugi hladni rat.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Neal Conan. Brzezinski discusses his participation in the 1978 Camp David, Talk of The Nation, National Public Radio, September 16, 2003.
* ISSF Roundtable 7-4, Zbig: The Strategy and Statecraft of Zbigniew Brzezinski, discussions by scholars, 2014
* The Strategic Mind of Zbigniew Brzezinski 
* Brzezinski formulating a New Foreign Policy Approach toward Russia Center for Strategic & International Studies.
* Iran: The Crescent of Crisis , (January 1979) Time Magazine
* Keynote Address - Inaugural Forum of the Brzezinski Chair
Koncert (film)

***Koncert*** je jugoslavenski film Branka Belana iz 1954. godine, snimljen u produkciji Jadran filma iz Zagreba. Scenarij za film je prema Belanovom sinopsisu napisao književnik Vladan Desnica, ali se Belanova završna verzija filma u velikoj mjeri razlikuje od Desničina scenarija. Direktor fotografije bio je Oktavijan Miletić.

Film je naišao na neodobravanje tadašnjih komunističkih vlastodržaca te, iako nikada zabranjen, zapečatio dalju filmsku karijeru Branka Belana. Međutim, nakon par decenija, u nešto "opuštenijoj" atmosferi, ponovno je pronađen i stekao kultni status među filmofilima, te bio proglašen jednim od najboljih ostvarenja jugoslavenske kinematografije.

## Radnja
Glavna protagonistica filma je Ema, djevojčica iz zagrebačke građanske obitelji koja sanja o karijeri pijanistice, ali čije snove unište burne historijske okolnosti u prvoj polovici 20. vijeka.

## Vanjske veze
*
* Koncert u Bazi hrvatskog filma 
* "Gromoglasni šapat", esej o Belanu u ''Vijencu'' 
* ''Koncert'' na stranicama Filmskih programa
*
*
Miroslav Petrović

**Miroslav Petrović** je ime sljedećih ličnosti:
* Miroslav Petrović (glumac), srpski glumac (1921 - 1990)
* Miroslav Petrović (novinar), bosanskohercegovački novinar (1946 - )
Miroslav Petrović (novinar)

**Miroslav Petrović** (Tuzla, 12. rujna 1946.) je bosanskohercegovački novinar.

Novinarstvom se bavi od 1965. godine ("Front slobode", "Sportske novosti"), profesionalno od 2. studenog 1969. godine. Radio je za više listova bivše Jugoslavije. Urednik tvorničkih listova "Kreka", "Sodaso", "Igmin". Dopisnik u raznim vremenskim periodima listova "Sportske novosti" Zagreb, "Oslobođenja" Sarajevo, "Večernjih novina" Sarajevo, "Borbe" i "Politike ekspres" Beograd, "Vjesnika" i "Večernjeg lista" Zagreb. Od 1994. godine dopisnik "Večernjih novina" Sarajevo, gdje je od 1996. godine do kraja 2005. godine bio šef dopisništva u Tuzli. Danas slobodni novinar, stalni dopisnik "Večernjeg lista" i "Sportskih novosti" Zagreb iz Tuzle. Suradnik više časopisa i internetskih portala, višegodišnji urednik publikacije "Sportski glasnik" Sportskog saveza općine Tuzla, te vrlo vrijedne publikacije "Naša Kreka" koja je doživjela dva izdanja.

## Vanjske veze
* M.Petrović
Miroslav Petrović (glumac)

**Miroslav Petrović** (Gornji Milanovac, 24. april 1921 - Beograd, 29. decembar 1990) bio je srpski glumac, najpoznatiji po ulozi Rođinog direktora u popularnoj televizijskom sitkomu* [[Pozorište u kući]]*.

## Vanjske veze
*
John Stuart Mill

**Džon Stjuart Mil** (; 20. maj 1806 — 8. maj 1873) je bio britanski filozof empirista, socijalni reformator i zagovarač britanskog utilitarizma. Smatra se najutecajnijim filozofom 19. veka u engleskom govornom području, i generalno, jednim od najuspešnijih branilaca liberalnog pogleda na čoveka i društvo. Kao odgovor verovanju da razmišljanja pojedinaca definitivno utiču na društvene i istorijiske promene, Mil je pokušao da konstruiše jednu filozofsku poziciju koja bi na pozitivan način mogla pomoći napretku nauke, slobodi pojedinca i dostizanju ljudskog blagostanja. Uspeo je da ponudi jednu alternativu tada dominantnim pogledima na moral i politiku, na jedan specifičan i kompaktan način, uspostavljajući istaknuto liberalnu tendenciju u razmišljanju o društvenim i političkim temama, ali takođe dovoljno tolerantnu i uključivu, da je se može smatrati pristupačnom različitim tipovima publike. Njegov rad na polju logike je otvorio nova vrata u filozofiji, dajući važan impuls njenom izučavanju. Takođe, njegove reformulacije klasičnog britanskog empirizma, kao i Bentamovog utilitarizma, dale su tim filozofskim pozicijama relevantnost i kontinuiranu vitalnost.

## Biografija

Džon Stjuart Mil rođen je u Londonu 1806. godine. Njegov otac, Džejms Mil, započeo je sinovljevo obrazovanje kada je ovaj imao samo 3 godine. Do sedamnaeste godine, Džon je već je bio poznavalac grčke književnosti i filozofije, a bavio se i proučavanjima hemije, logike i političke ekonomije. Izuzev perioda kada je bio poslanik u engleskom Parlamentu, živeo je u Francuskoj sve do smrti, 1873. godine.

Proučavao je i socijalističku doktrinu, pa, iako nije postao socijalista, aktivno je radio na poboljšanju položaja radničke klase. I pored takvog obrazovanja, zadovoljio se statusom "slobodnog intelektualca" i poslom službenika u kolonijalne Istočno-indijske kompanije, gde se zaposlio 1822. godine. Nešto kasnije postaje šef i u kompaniji ostaje sve do penzije, 1858. godine. Bio je član engleskog Parlamenta od 1865. do 1868. godine, kada nije uspeo da bude reizabran, zbog čega se vratio u Francusku. U Parlamentu, važio je za radikala jer se, između ostalog, zalagao za javno vlasništvo nad privatnim resursima, jednakost između polova, obavezno obrazovanje i kontrolu rađanja.

## Reference

## Vanjske veze
*
Stojan Mutikaša

**Stojan Mutikaša** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film iz 1954. godine, koji je režirao Fedor Hanžeković. Film je snimljen po istoimenom romanu Svetozara Ćorovića. Prikazan je na prvom Pulskom festivalu gde je osvojio nagradu publike za najbolji film.

Po istom romanu je godine 1976. u produkciji TV Sarajevo snimljena miniserija pod naslovom *[[Porobdžije]]*.

## Radnja

Glavni junak jedno seljačko dijete, i počinje svoju ulogu kao sluga da bi kasnije postao gazda, bogataš i jedna od najuglednijih ličnosti u svome mjestu. Kada se došlo do odluke da mu bogatstvo bude oduzeto a on da bude stavljen u zatvor, odlučuje da sebi oduzme život.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Fedor Hanžeković

**Fedor Hanžeković** (9. januar 1913 – 18. august 1997) bio je hrvatski filmski režiser.

Prije početka filmske karijere je na zagrebačkom Sveučilištu studirao povijest umjetnosti i engleski jezik. Poslije završetka drugog svjetskog rata Hanžeković je napravio nekoliko političkih dokumentaraca od kojih je najpoznatiji *Stepinac pred narodnim sudom* u kome je dokumentirao suđenje kontroverznom zagrebačkom nadbiskupu Alojziju Stepincu.

1950-ih je postao daleko poznatiji po igranim filmovima koji su bili adaptacije književnih djela. Od njih je najpopularnije djelo *[[Svoga tela gospodar]]* iz 1957.

## Filmografija
* *[[Bakonja fra Brne (film)|Bakonja fra Brne]]* (1951)
* *[[Stojan Mutikaša]]* (1954)
* *[[Svoga tela gospodar]]* ('1957)

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Fedor Hanžeković biography at Filmski-Programi.hr
Zvonimir Rogoz

**Zvonimir Rogoz** (Zagreb, 10. listopada 1887. – Zagreb, 6. veljače 1988.), jugoslavenski kazališni i filmski glumac, redatelj.

## Biografija
Glumački se školovao u Beču i Zagrebu. Nastupao je u Osijeku, Varaždinu i Ljubljani. Proslavio se ulogom u *Hamletu*, te je angažiran u Pragu, gdje je stekao međunarodni ugled. U Pragu je igrao i na filmu, snimivši oko 20 filmova, a najslavniji je *[[Ekstaza (film)|Ekstaza]]* u kojem je glumio sa Hedy Lamarr. Vrativši se u Zagreb glumio je i režirao u kazalištu, a do smrti je nastupao na filmu i televiziji. Objavio je knjigu *[[Mojih prvih sto godina]]*, a o njemu je snimljen film *[[Zdrav Rogoz u zdravom tijelu]]*.

## Filmske uloge
* *[[Glembajevi]]* (1988)
* *[[Pet mrtvih adresa]]* (1984)
* *[[Kiklop (1982)|Kiklop]]* (1982)
* *[[Dobro jutro sine]]* (1978)
* *[[Okupacija u 26 slika]]* (1978)
* *[[Harmonika (film)|Harmonika]]* (1972)
* *[[Putovanje na mjesto nesreće]]* (1971)
* *[[Starci (film)|Starci]]* (1971)
* *[[Slučajni život]]* (1969)
* *[[Cintek]]* (1967)
* *[[Rondo (film)|Rondo]]* (1966)
* *[[Ključ (film)|Ključ]]* (1965)
* *[[San (film)|San]]* (1965)
* *[[Doktor Knok]]* (1964)
* *[[Vrapčić (film)|Vrapčić]]* (1964)
* *[[Carevo novo ruho (film)|Carevo novo ruho]]* kao vitez Senilan (1961)
* *[[Samsonov sin]]* (1960)
* *[[Vlak bez voznog reda]]* (1959)
* *[[Nije bilo uzalud]]* (1957)
* *[[Opsada (film)|Opsada]]* (1956)
* *[[U početku bijaše grijeh]]* (1954)
* *[[Koncert (film)|Koncert]]* kao Pjaskovski (1954)
* *[[Revolucijski rok 1848]]* (1949)
* *[[Pripad Z-8]]* (1949]])
* *[[Muzikant (film)|Muzikant]]* (1948)
* *[[Dok se vratiš]]* (1948)
* *[[Tri kamaradi]]* (1947)
* *[[Violina i san]]* (1947)
* *[[Krakatit]]* (1947)
* *[[Bila jahta u Splitu]]* (1939)

## Televizijske uloge
* *[[Dnevnik Očenašeka]]* (1968)
* *[[Banket (TV drama)|Banket]]* (1965)
Isak Samokovlija

**Isak Samokovlija** (Goražde, 3. septembar 1889. — Sarajevo, 15. januar 1955) je poznati bosanskohercegovački književnik, autor djela sa bosansko-jevrejskom tematikom. Po zanimanju je bio ljekar. Živio je u Goraždu, Fojnici i Sarajevu.

## Biografija
Isak Samokovlija je rođen u Goraždu, tada dijelu Austro-Ugarskog carstva, 3. septembra 1889 u porodici sefardskih (španskih) jevreja. Njegova porodica se doselila iz Samokova u Bugarskoj, po čemu su dobili prezime Samokovlija. Nakon djetinjstva provedenog u Goraždu, odlazi u Sarajevo i završava Prvu gimnaziju, te studira medicinu u Beču. Nakon studija, radio je kao ljekar u Goraždu, Fojnici i Sarajevu. Svoju prvu pripovjetku "Rafina avlija" objavljuje 1927. a dvije godine kasnije izlazi i prva zbirka pripovijetki "Od proljeća do proljeća" u izdanju Grupe sarajevskih književnika.

Početak Drugog svjetskog rata dočekuje u bolnici Koševo u Sarajevu gdje je bio šef jednog odjeljenja. Ubrzo dobija otkaz i biva prinuđen nositi žutu traku s Davidovom zvijezdom, kojom su nacisti obilježavali sve Jevreje. Nakon proglašenja NDH zatvoren je od strane ustaša, te kasnije prebačen u izbjeglički logor na Alipašinom mostu u Sarajevu. U proljeće 1945. uspijeva pobjeći od ustaša koji su ga prinudno vodili sa sobom, te se krio sve do oslobođenja zemlje.

Po završetku Drugog svjetskog rata drži razne pozicije u bosanskohercegovačkim i jugoslavenskim književnim krugovima. Uređivao je književni časopis "Brazda" od 1948. do 1951, a poslije toga je sve do smrti bio urednik u Izdavačkom preduzeću "Svjetlost".

Na njegovo književno djelo mnogo je utjecalo odrastanje uz rijeku Drinu u Goraždu. Ivo Andrić ga je nazvao jednim od najboljih pisaca koje je Bosna i Hercegovina dala, a Meša Selimović je rekao kako je Samokovlija, izuzmemo li Andrića, najbolji bosanski pripovijedač poslije Kočića.

Umro je 15. januara 1955. u Sarajevu. Sahranjen je na starom jevrejskom groblju na strmoj padini Trebevića.

## Bibliografija
* "Od proljeća do proljeća" 1929.
* "Nosač Samuel", 1946.
* "Solomunovo slovo", 1949.
* "Hanka" (drama)
* "Plava Jevrejka" (drama)
* "On je lud" (drama)
* "Fuzija" (drama)
* "Tragom života"
* "Đerdan"
* "Priča o radostima"

]
Daleko je sunce

**Daleko je Sunce** je jugoslovenski partizanski film snimljen 1953. godine u režiji Radoša Novakovića. Scenario filma zasnovan je na istoimenom romanu Dobrice Ćosića.

## Kratak sadržaj

Pritisnut jačim nemačkim snagama, štab jednog partizanskog odreda odlučuje da odred napusti planinu Jastrebac. Gvozden, seljak iz tog kraja, inače hrabri ratnik, protivi se odluci i spreman je da radije napusti odred. U interesu discipline, međutim, Gvozden je osuđen i streljan na licu mesta, iako ga ceo odred žali.
## Uloge
Marko Todorović (razvrstavanje)

**Marko Todorović** može biti:
* Marko Todorović, (1929—2000), srpski glumac
* Marko Todorović, (1780—1823), knez požarevačke nahije.
Marko Todorović (knez)

**Marko Todorović** ili **Abdula Marko** (1780, Matejevac—1823, Požarevac) je bio prvi knez požarevačke nahije iz doba kneza Miloša Obrenovića. Podigao je bunu protiv Miloša, a posle propasti pobune nije pogubljen već ga Miloš pomiluje. Marko se tada povuče u Požarevac gde je živeo do tragične pogibije.

## Biografija
Marko je rođen 1780. godine u Matejevcu blizu Niša. Išao je u školu u Nišu, ali kad je kamenom ubio turskog mladića i u strahu od kazne beži. Prvo beži u selo Šiljegovac, pod planinom Jastrebac, potom odlazi u Paraćin, međutim tu ga Turci spaze i on iz straha odatle pobegne u Požarevac.

U Požarevcu se Marko bavio trgovinom, uortačivši se sa poturčenim Srbinom iz Dubravice Abdulom. Marko se uključuje u Prvi srpski ustanak i ubrzo se odlikuje u bitkama pa ga postave za barjaktara. U jednoj bici kod Paraćina biva ranjen u ruku i od tada više ne učestvuje u borbama. Dok se lečio u Ramu, bio je carinar, a kad ustanak propadne on beži preko Dunava 1813. godine.

Već 1815. godine, čim je čuo za Takovski ustanak, Marko se vraća u Srbiju. Odmah učestvuje u borbama oko požarevačkog utvrđenja, biva ponovo ranjen i tu ga primeti knez Miloš. Po završetku borbi ga knez Miloš postavi za prvog kneza Požarevačke nahije, a prema nekadašnjem ortaku nazove ga Marko Abdula. Tako je ime Abdula ostalo Marku do smrti. 

Marko je jedno vreme bio knez čitave požarevačke nahije, ali knez Miloš napravi reorganizaciju kneževine i postavi Joksu Milosavljevića za Velikog Serdara Podunavskog, pa mu je Marko bio podređen. Marko pod nagovorom raznih nezadovoljnika reši da se pobuni protiv Miloša. Čak je i Marašli ali Paša podgrevao takvo nezadovoljstvo a pridružio mu se i Stevan Dobrnjac, brat Petra Dobrnjca.

Marko Abdula i Stevan Dobrnjac 25. marta 1821. godine podignu bunu, kasnije zapamćenu kao *Abdulina buna*, koja je potrajala svega do 9. aprila i jedva da je ostavila nekakvog traga. Knez Miloš je brzo reagovao i ugušio bunu pre nego što se i razvila. Marko i Stevan se razbežaše, Marko u šume a Stevan kod Turaka u Leskovac. Nije prošlo dugo a Marko se vrati iz šume gladan i propao, predavši se knezu Milošu. Miloš mu oprosti, pomiluje ga za pobunu ali ga ne vrati da bude knez.

Marko se vratio mirnom životu u Požarevcu, sve do noći pred svetog Savu 1823. godine kada ga je ispred kuće iz potaje pogodilo puščano zrno.

Njegovi potomci se i dan danas prezivaju Abdulići.

## Literatura
* Milan Đ. Milićević, *Pomenik znamenitih ljudi u srpskoga naroda novijega doba*, Srpska kraljevska štamparija, Beograd, 1888
The Life and Death of 9413: a Hollywood Extra

**Život i smrt holivudskog statiste broj 9413** je holivudski film. Ovaj film spada u filmsku ekspresionističku satiru. Film su zajedno stvorili srpski slikar, filmski teoretičar, montažer i reditelj Slavko Vorkapić i francuski novinar Robert Flori. Film je sniman 1927. i 1928. godine u Holivudu. Smatra se prvim ekspresionističkim filmom u američkoj kinematografiji. Broj 9413 iz naslova označavaju godine rođenja Slavka Vorkapića (1894.) a broj 13 označava broj dolara koliko je imao Slavko u džepu kad je stigao u Ameriku.

## Vanjske veze
* ''The Life and Death of 9413: A Hollywood Extra'' at IMDB
Vučja noć

**Vučja noć** () je jugoslavenski partizanski film snimljen 1955. na makedonskom jeziku u režiji Francea Štiglica. Radnja mu je smještena u Makedoniju u doba drugog svjetskog rata i prati grupu partizana koji nastoje pobjeći pred progonom bugarskih trupa.

## Vanjske veze

*
Dragi Krstevski

**Dragi Krstevski - Amfi** (, 1930 - 18. septembar 1987) je bio makedonski glumac. Nakon što je u Skopju završio Državnu teatarsku školu, godine 1949. je postao član dramske sekcije Makedonskog narodnog teatra gdje je radio do smrti.

## Filmografija
* 1955: Volča noć
* 1959: Viza na zloto
* 1961: Tvojot rodenden
* 1963: Nevoljite na pokojnikot K.K.
* 1964: Aromatično zlato 
* 1969: Republikata vo plamen 
* 1981: Crveniot konj 
* 1982: Misteriozniot predmet
* 1983: Zapinik
* 1985: Opasna baba
* 1985: Na naš način (tv serija)
* 1986: Treto doba (tv serija
* 1987: Zvezdite na 42-ta

## Izvorii
Slavko Janevski

**Slavko Janevski** (, Skopje, 11. januar 1920 - Skopje, 20. januar 2000) je bio istaknuti makedonski pisac, filmski scenarist, esejist i slikar.

Pripada prvoj generaciji makedonskih pisaca stasaloj iza drugog svjetskog rata, koja je stvorila temelje suvremene makedonske književnosti. Njegova knjiga *Селото зад седумте јасени* (1952) je prvi roman na makedonskom jeziku. Godine 1946. je osnovao Društvo pisaca Makedonije kome je bio predsjednik. Bio je član MANU od njenog osnivanja.

Također je pisao filsmke scenarije od kojih su dva - *[[Vučja noć]]* (1955) i *[[Makedonskiot del od pekolot]]* (1974) nagrađeni Zlatnom arenom na pulskom festivalu.
Krešimir Golik

**Krešo Golik** (Fužine, 20. svibnja 1922. - Zagreb, 20. rujna 1996.), hrvatski filmski i TV redatelj.

Osnovnu školu polazio je u Fužinama, a gimnaziju i Grafičku školu u Senju i Zagrebu. Prvotno je bio sportski reporter na Radio Zagrebu, te redatelj filmskih pregleda u Jadran filmu. Od 1947. godine profesionalno se bavio filmom.

Prvi cjelovečernji film mu je "*[[Plavi 9]]*", slijede "*[[Djevojka i hrast]]*", "*[[Od 3 do 22]]*", te melodramatske komedije "*[[Imam dvije mame i dva tate]]*" i "*[[Tko pjeva zlo ne misli]]*", koje su kritičari uvrstili među najbolje hrvatske filmove svih vremena. Ostvario je velike uspjehe i u televizijskim filmovima, dramama, te posebno serijom "*[[Gruntovčani]]*". Slična Gruntovčanima i skoro jednako dobra bila je i njegova serija Dirigenti i mužikaši.

Bio je profesor na zagrebačkoj Akademiji dramske umjetnosti.

## Filmovi i TV serije
Redatelj:
* Dirigenti i muzikaši (1990.) TV serija
* Vila Orhideja (1988.)
* Inspektor Vinko (1984.) TV serija
* Ljubica (1978.)
* Pucanj (1977.)
* Motel mjesečina (1976.) (TV)
* Gruntovčani (1975.) TV serija
* Razmeđa (1973.)
* Živjeti od ljubavi (1973.)
* Diskrecija zajamčena (1972.) (TV)
* Konflikt (1972.)(TV)
* Tko pjeva zlo ne misli (1970.)
* Pucanj (1970.) (TV)
* Koliko to vrijedi (1969.)
* Imam dvije mame i dva tate (1968.)
* Koreografija za kameru i plesace (1968.)
* Šest koraka... do svjetskog rekorda (1967.)
* Od tri do 22 (1966.)
* Devojka i hrast (1955.)
* * [[Kala (1955)|Kala]]* (1955.)
* Plavi 9 (1950.)
* Autostrada Bratstvo-jedinstvo (1948.)
* Još jedan brod je zaplovio (1948.)
* Na novom putu (1948.)

Scenarist:
* Vila Orhideja (1988.)
* Živjeti od ljubavi (1973.)
* Tko pjeva zlo ne misli (1970.)
* Koliko to vrijedi (1969.)
* Imam dvije mame i dva tate (1968.)
* šest koraka... do svjetskog rekorda (1967.)
* Od tri do 22 (1966.)
* Nikoletina Bursac (1964.)
* Prekobrojna (1962.)
* Martin u oblacima (1961.)
* Dozvane vode (1960.)
* Na pragu grada (1960.)
* Zaigrane osovine (1960.)
* Žute i plave poljane (1960.)
* Plavi 9 (1950.)
* Autostrada Bratstvo-jedinstvo (1948.)
* Još jedan brod je zaplovio (1948.)

## Nagrade
* "Nagrada Vladimir Nazor" za životno djelo.

## Izvori
* Film Programmes, Archive on films and directories
* Kreso Golik, Filmography, New York Times 
* Krešimir Golik, Internet Movie Database Article

## Vanjske veze
* Krešo Golik biografija na Filmski-Programi.hr 
* Krešo Golik biografija  na Film.hr
Kala (film)

***Kala*** je jugoslavenski igrani film  na slovenskom jeziku u režiji Krešimira Golika i Andreja Hienga i premijerno prikazan 1958. godine. Temelji se na romanu Ivana Ribiča, a radnja mu se događa u ratno vrijeme kada jedan dječak upozna psa koji će mu postati prijatelj.

## Uloge
* Slavko Belak
* Stane Česnik
* Jure Doležal ... Andrej
* Maks Furijan
* Angelca Hlebce
* Janko Hočevar
* Janez Jerman
* Helena Kordaš ... Ana
* Marjan Kralj ... Ilegalec
* Sasa Miklavc
* Lojze Potokar ... Ded
* Slavko Švajger ... sosed Krel
* Stevo Žigon ... filozof

## Vanjske veze
*
Hanka

**Hanka** je jugoslovenski film iz 1955. godine. Režirao ga je Slavko Vorkapić, a scenario je pisao Isak Samokovlija.

Godine 1956. je prikazan u konkurenciji Kanskog festivala.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Milijuni na otoku

***Milijuni na otoku*** je jugoslavenski igrani film iz 1955. snimljen u režiji Branka Bauera. Radnja je smještena na jadransku obalu gdje grupa dječaka nabasa na blago koje žele dobiti opasni kriminalci.

## Vanjske veze
*
Njih dvojica

***Njih dvojica*** je jugoslavenski partizanski film snimljen 1955. u režiji Žorža Skrigina. Radnja je smještena u drugi svjetski rat a protagonisti seljaci koji se ispočetka nastoje kloniti borbe, ali ih na to tjera teror okupatora.

Zanimljivo je da je kompozicija iz ovog filma ponovo korišćena kao uvodna špica za seriju Ranjeni orao.

## Uloge

## Vanjske veze
* 
* Njih dvojica na filmovi.com
Pesma sa Kumbare

***Pesma sa Kumbare*** je jugoslovenski film, snimljen 1955. godine u režiji Radoša Novakovića.

## Kratak sadržaj

Za vreme Prvog srpskog ustanka, jedan mlad ustanik prilikom opsade Beograda, uspeva da uđe u grad i da otvori kapije grada. Posle toga ustanici ulaze u Beograd, a mladi ustanik se zaljubljuje u devojku koja je turskog porekla, što njemu nije smetalo, i tada počinju da se ređaju događaji.
## Zanimljivosti
Bata Živojinović svoju prvu ulogu na filmu odigrao je upravo u ovom filmu.
## Uloge

## Vanjske veze
*
Lažni car

**Lažni car** je jugoslovenski, crno-beli film snimljen 1955. koji je režirao Velimir Stojanović a scenario je napisao Ratko Đurović. Predstavlja prvi dugometražni igrani film u istoriji crnogorske kinematografije.

## Sadržaj filma

Samozvani car, Šćepan Mali nije samo fizički sličan ruskom caru za koga se izdaje. On se iskreno uživljuje u ulogu reformatora Crne Gore, zalaže se za ukidanje krvne osvete i bratoubilačke borbe i doprinosi pobedi Crnogoraca nad turskom i mletačkom vojskom. Život završava tragično: ubija ga sluga, turski plaćenik

## Uloge

## Povezano
**[[Čovjek koga treba ubiti]]*

## Vanjske veze
*
Sava Petrović Njegoš

**Sava Petrović** (crnogorski **Сава Петровић Његош**, 1735.- 1781.), državni poglavar i vladika/mitropolit iz crnogorske vladarske obitelji Petrovića.

Prethodnik vladike Save, mitropoliti Danilo umro je 11. siječnja 1735. godine. Još za života odredio je mitropolit Danilo nasljednika pa na duhovni i državni prijesto Crne Gore dolazi vladika Sava Petrović.

Vladika Sava Petrović Njegoš kao nasljednik vladike Danila na tronu je ostao do 1750. godine. 
U ratovima Rusije i Austrije pomagao im je, ali za vrijeme njegove vladavine nije bilo većih ratova protiv Turske. Više je bio okrenut crkvenim pitanjima pa je i njegov put u Rusiju rezultirao da je od strane Ruskog sinoda dobio priznanje crkvene autokefalnosti. Materijalnu potporu koju je carica Jelisaveta dodijelila Crnoj Gori (500 rubalja svake tri godine, narodu pomoć od 3.000, a vladici Savi još 1.000 rubalja za put) uglavnom je iskoristio za gradnju manastira *[[manastir Stanjevići|Stanjevići]]* koji je završen 1747. godine.

Zbor crnogorskih glavara koji ga je i poslao za Rusiju i koji je imao jasniji državni program nije bio zadovoljan tom pomoći, a dok je Sava bio u Rusiji, kao vođa nametnuo se njegov sinovac Vasilije.
22. kolovoza 1750. u Beogradu, na preporuku mitropolita Save, srpski patrijarh Atanasije II iz Srijemskog Karlovca rukopoložio za mitropolita Vasilija što je značilo da se vladika Sava povukao sa trona i vlast prepustio vladiki Vasiliju.

## Zaostavština
Poslije smrti Vladike Vasilija Petrović, vladika Sava formalno opet preuzima vlast, ali faktički vlast je uzurpirana od samozvanca Šćepana Malog (u periodu 1767. - 1773.) koji je zaslužan za afirmaciju svjetovne vlasti.

U historijskim arhivima ostala su mnoga pisma Vladike Save, a heraldičari na državnom grbu iz vremena vladike Save prepoznaju simboliku slobodarske i oslobodilačke težnje. Vladika Sava je, pored osnovnog simbola dvoglavog orla, uveo još jedan elemenat grba, koji se zadržao i do danas (vidi Grb Crne Gore), a to je zlatni lav u hodu. Simbolički, dvoglavi orao predstavlja Crnu Goru, a zmija u kandžama orla simboliše neprijatelja.

Mitropolit Sava Petrović umro je 9. ožujka 1782. godine. 
Njegov nasljednik Arsenije Plamenac koji je stalno živio u Crmnici umro je 15. svibnja 1784. godine.

Važan događaj za tadašnju Crnu Goru i za prijestolnicu Cetinje, a za života vladike Save Petrovića, odigrao se početkom prosinca 1756. godine, kada su Crnogorci odnijeli pobjedu nad vojskom bosanskog vezira Ćamil Ahmet–paše, u mjestu Prediš kod Cetinja.

## Vanjske veze
* Vladika Sava - pisma
* Grb za vrijeme vladavine Save Petrovića
* Tekst o jednom spornom pismu vladike Save Dubrovčanima od 25. jula 1775.
Dva zrna grožđa

***Dva zrna grožđa*** je jugoslovensko-grčki film iz 1955. godine. Režirao ga je Mladomir Puriša Đorđević, a scenario je pisao Dionizis Milas.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Miodrag Popović Deba

**Miodrag Popović Deba**, glumac (17. novembar 1928. - 13. januar 2005) je bio srpski glumac. Jedan od omiljenih glumaca Radivoje Lole Đukića iz doba nastanka televizije u Srbiji. Igrao je u gotovo svim serijama koje je snimio Lola. Najčešće je igrao milicionera. Matično pozorište mu je bilo Savremeno dramsko pozorište na Terazijama.

## Filmovi
* 1955 - Devojka i hrast
* 1960 - Diližansa snova
* 1967 - Zlatna praćka (kao Čeda)
* 1969 - Bog je umro uzalud (kao Mrgud)

## Vanjske veze
*
Krvavi put

***Krvavi put*** () je jugoslovensko-norveški film iz 1955. godine. Režirali su ga Kore Bergstrom (Kåre Bergstrøm) i Radoš Novaković, a scenario je pisao Sigurd Evensmo.

## Radnja

Nemci su zarobljene jugoslovenske partizane poslali u logore u daleku Norvešku. Isprocociran brutalnim akcijama nemačkog okupatora i njegovih saradnika, Norvežanin Kjetil pomaže zarobljenim partizanima da pobegnu u susednu neutralnu Švedsku, suprotavivši se rođenom sinu koji je postao simpatizer nacista.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Tom Tellefsen

**Tom Tellefsen** 30. 10. 1929 -) je norveški glumac.

Oženjen je za glumicu Rut Tellefsen

## Filmografija
* 2000 – *[[Ballen i øyet]]*, Herman
* 1986 – *[[Hard Asfalt]]*, Idas far
* 1979 – *[[Kronprinsen (film)|Kronprinsen]]* 
* 1976 – *[[Farlig yrke]]* (Helmer & Sigurdson), redaksjonssekretær (TV)
* 1975 – *[[Skraphandlerne]]*, Herbert Hansen
* 1974 – *[[Bør Børson Jr.]]*, Nils Tollvold
* 1974 – *[[Kimen]]*, Haug
* 1970 – *[[Balladen om mestertyven Ole Høiland]]*, Andreas Berg
* 1970 – *[[Douglas (film)|Douglas]]*, Conrad
* 1960 – *[[Venner (film)|Venner]]*
* 1960 – *[[Omringet]]* 
* 1955 – *[[Krvavi put|Blodveien]]*, Magnar
* 1954 – *[[Cirkus Fandango]]*, režiser
* 1949 – *[[Gategutter]]*, Karsten

## Vanjske veze
* Tom Tellefsen på Filmfront
Ola Isene

**Ola Isene** (Rødenes, 2. jun 1898 – 6. maj 1973) bio je norveški operni pjevač (bariton) i glumac. 

Publici na prostoru bivše Jugoslavije je bio najpoznatiji po ulozi Kjetila u ratnom filmu *[[Krvavi put]]*.

## Filmografija
* *[[Knut Formos siste jakt]]* (1973) 
* *[[Balladen om mestertyven Ole Høiland]]* (1970) 
* *[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry]]* (1970) 
* *[[Skjær i sjøen]]* 
* *[[Alle tiders kupp]]* 
* *[[Nydelige nelliker]]* (1964) 
* *[[Vildanden (film)|Vildanden]]* (1963) 
* *[[Hans Nielsen Hauge (film)|Hans Nielsen Hauge]]* (1961) 
* *[[Veien tilbake]]* (1960) 
* *[[Venner]]* (1960) 
* *[[Høysommer]]* (1958) 
* *[[Ut av mørket]]* (1958) 
* *[[Peter van Heeren]]* 
* *[[Krvavi put|Blodveien]]* (1955) 
* *[[Andrine og Kjell]]* (1952) 
* *[[Den hemmelighetsfulle leiligheten]]* (1948) 
* *[[Trollfossen]]* (1948) 
* *[[Englandsfarere]]* (1946) 
* *[[Så møtes vi imorgen]]* (1946) 
* *[[Vi vil leve]]* (1946) 
* *[[Trysil-Knut]]* (1942) 
* *[[Tørres Snørtevold]]* (1940) 
* *Söderkåkar* (švedski) (1932)
* *Kärlek och landstorm* (švedski) (1931)

## Izvori
* Hoemsnes, Tone, Ola Isene, *Store Norsk Lekskicon* 

## Eksterbni linkovi
*
Ešalon doktora M.

**Ešalon doktora M.** je jugoslovenski film iz 1955. godine. Režirao ga je Živorad Mitrović, a scenario su pisali Živorad Mitrović i Dušan Žega.

## Kratak sadržaj

Nastavljajući svoje poduhvate protiv Narodnooslobodilačke vojske, balisti napadaju ešalon ranjenika koji Doktor M. vodi do obližnjeg grada. Svestan da je pravda na strani Doktora M., Ramadan, sin vođe balista mu se pridružuje i tako doprinosi njegovoj pobedi.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Jubilej gospodina Ikla

***Jubilej gospodina Ikla*** jugoslovenski film iz 1955. godine. Režirao ga je Vatroslav Mimica, a scenario su pisali Vladimir Mimica i Antun Nalis. Po žanru je komedija, s radnjom smještenom u Zagreb između dva svjetska rata.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Milivoj Presečki

**Milivoj Presečki** (Samobor, 1900. - Samobor, 1959.) bio je hrvatski glumac, te trgovac i posjednik iz Samobora.

## Biografija
Rodio se 25. siječnja 1900., a umro 21. ožujka 1959. u Samoboru.

Rođeni Samoborac, najmlađi sin Eduarda Presečkog i Katarine Presečki rođ. Klokočar (1861-1926), te brat Vladka Presečkog, suca i odvjetnika, više puta općinskog zastupnika u Samoboru, te autora (pod pseudonimom Rožmarin Špikinarda) satirske poeme "Četveronožni Strassnoff vu Sanoboru" iz 1903.

Bio je jedan od najistaknutijih članova amaterskog (diletantskog) kazališta u Samoboru u prvoj polovici 20. stoljeća koji su svojim nastupima uveseljavali građane i poticali razvoj kazališne kulture.

Ulica na samoborskom Stražniku nosi njegovo ime.

## Filmografija
* Bakonja fra Brne (1951)
* Koncert (1954) 
* Jubilej gospodina Ikla (1955)