open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keplerov trougao

Keplerovtrougaoje pravougli trougao kod koga dužine stranica čine geometrijski niz. 
Njihova razmjera je u vezi sa zlatnim presjekom.

\varphi = {1 + \sqrt{5} \over 2}

Može se napisati u obliku  
 1 : \sqrt\varphi : \varphi, što je isto kao 1 : 1.272 : 1.618. 

Trouglovi s ovakvom razmjerom dobili su ime po njemačkom matematičaru i astronomu Johannes Kepleru(1571-1630), koji je prvi pokazao da taj trougao karakteriše zlatna razmjera.

Keplerov trougao je kombinicuja dva ključna matematička pojma Pitagorine teoreme i zlatnog presjeka što je fasciniralo Keplera. To se vidi iz citata:

::Geometrija ima dva blaga: jedno od njih je Pitagorina teorema, a drugo je zlatni presjek. Prvo se može porediti sa vrijednošću zlata, a drugo sa vrijednim draguljem. 
Kepler zlatni presjek naziva i božanstvenom proporcijom (kao Luka Pačoli), ali i neprekidnom proporcijom.

Da je trougao sa straniacama 
1, \sqrt\varphi i \varphi, pravougli proizlazi iz definicije kvadratnogpolinoma za zlatni presjek

:\varphi^2 = \varphi + 1 
u obliku Pitagorine teoreme

:(\varphi)^2 = (\sqrt\varphi)^2 + (1)^2. 
## Konstrukcija Keplerovog trougla

Keplerov trougao može se konstruisati konstrukcijon zlatnog pravougaonika.
#Konstruiraj jedinični kvadrat (crveno).
#Povuci liniju iz centra jedne stranice do suprotnog ugla.
#Upotrijebi tu liniju kao radijus za iscrtavanje luka koji će odrediti dužu stranicu pravougaonika.
#Završiti crtež pravougaonika.
#Povući luk (poluprečnik kružnice duža strana pravougaonika) do presjeka sa suprotnom stranom pravougaonika. Dobili smo hipotenuzu.

## Zanimljivo

Cheops-Pyramid.svg|400px|

Neki izvori tvrde da se trougao s dimenzijama Keplerovog trougla može prepoznati u Velikoj piramidi u Gizi.  
## Izvori
*The Shape of the Great Pyramid / Roger Herz-Fischler (2000)
*A Brief History of Mathematics
*Squaring the Circle in the Great Pyramid 
*The Great Pyramid, The Great Discovery, and The Great Coincidence
## Reference
Leopold von Sacher-Masoch

**Leopold fon Zaher-Mazoh** (; 27. januar 1836 — 9. mart 1895) bio je austrijski pisac istorijskih romana i romana sa temama iz alternativne seksologije. Pisao je pod pseudonimom, Šarlot Arand i Zoe fon Rodenbah. Po njemu je nazvan pojam u seksologiji — mazohizam.

## Biografija
Mazoh je rođen u gradu po imenu Lemberg, danas Lavov, glavnom gradu Kraljevine Galicije i Lodomerije, koja je u to vreme bila kraljevina u sastavu Austrijskog carstva. Počeo je da uči nemački jezik sa 12 godina. Studirao je pravo, istoriju i matematiku na Univerzitetu u Gracu, a posle diplomiranja vratio se u Lemberg gde je postao profesor.

Počeo je sa pisanjem dela koja su vezana uglavnom za austrijsku istoriju. Njegove knjige su prevođene na ukrajinski, poljski, ruski i francuski jezik. U Galiciji njegove knjige su veoma čitane i cenjene.

Njegovo najznačajnije delo je *Venera u krznu* objavljeno 1870. godine. U romanu opisuje seksualne fantazije i fetiše, vezano za žene koje su dominantne i koje nose krzno. Kasnije, on je te svoje fantazije radio sa svojim ljubavnicama i suprugama.

U Francuskoj je bio odlikovan krstom Legije časti za svoj doprinos književnosti.

## Privatni život
Dana 9. decembra 1869, Mazoh i njegova ljubavnica baronesa Fani Pistor su potpisali ugovor po kojem će on biti njen *seksualni rob* šest meseci, uz uslov da baronesa što je češće moguće nosi krzno. Par je putovao vozom po celoj Italiji, a ostaju duže vreme u Veneciji.

Mazohova najfatalnija ljubav je bila Aurora Rumelih, kojom se oženio 1873. Nakon deset godina su se razveli, da bi se potom oženio svojom asistentkinjom.

U kasnim pedesetim, Mazohovo mentalno zdravlje je počelo da se pogoršava, a poslednje godine života je proveo pod nadzorom neuropsihijatra. Prema zvaničnim izveštajima, umro je u Lindhajmu (danas Manhajm) 9. marta 1895.

## Bibliografija
* na nemačkom
* 1857 Der Aufstand in Gent unter Kaiser Carl V. (PDF)
* 1858 Eine galizische Geschichte
* 1867 Der letzte König der Magyaren 
* 1870-1877 Das Vermächtnis Kains 
* 1870 Die geschiedene Frau
* 1873-1879 Falscher Hermelin 
* 1874 Die Messalinen 
* 1877-1881 Galizische Geschichten (PDF)
* 1878 Judengeschichten 
* 1881 Neue Judengeschichten
* 1886 Die Seelenfängerin 
* 1886 Ewige Jugend 
* 1886 Polnische Judengeschichten 
* 1890 Die Schlange im Paradies 
* 1893 Bühnenzauber 
* 1907 Grausame Frauen

## Povezano
* Mazohizam
* Sadomazohizam
* Markiz de Sad

## Reference

## Literatura
* 
* Biale, David, "Masochism and Philosemitism: The Strange Case of Leopold Von Sacher-Masoch," Journal of Contemporary History 17 (1982), 305–323.
* Deleuze, Gilles, "Coldness and Cruelty," in *Masochism,* New York: Zone Books (1991).

## Vanjske veze

*  Biografija 
* Radovi Mazoha na Projektu Gutenberg
Anthony Wilding

**Anthony "Tony" Frederick Wilding** (Christchurch, 31. listopada 1883. – Neuve-Chapelle, 9. svibnja 1915.) je bio novozelandski tenisač i bivši najbolji tenisač svijeta te vojnik ubijen tokom Prvog svjetskog rata. Wilding je bio sin bogatih engleskih imigranata na Novom Zelandu te je kao dijete uživao u luksuzu privatnih teniskih terena. Završio je pravo na Trinity Collegeu u Cambridgeu te je nakratko radio u očevom odvjetničkom uredu. Ipak, Wilding je bio fokusiran na sport; bio je vrhunski igrač kriketa te motociklistički entuzijast. Njegova teniska karijera započela je osvajanjem turnira u Canterburyju kada je imao samo 17 godina. U periodu od 1909. do 1914. godine, Wilding se razvio u vrhunskog tenisača te se danas smatra kako je u tom periodu bio svjetski broj jedan. Osvojio je ukupno 11 Grand Slam naslova, šest pojedinačno i pet u parovima, te je danas još uvijek jedini tenisač s Novog Zelanda koji je osvojio Grand Slam. Wilding je također osvojio tri ILTF-ova Svjetska prvenstva, dva Svjetska prvenstva na tvrdoj podlozi i jedno Svjetsko dvoransko prvenstvo. 

Wilding je također osvojio četiri Davis Cupa igrajući za Australaziju te brončanu medalju na Olimpijadi 1912., čime je postao jedini novozelandski tenisač s olimpijskom medaljom u tenisu. Još i danas drži sljedeće rekorde: 75 turnira na zemljanoj podlozi (1900. – 1915.), 23 titule u jednoj sezoni (1906.) i 114 titula na otvorenom (taj rekord dijeli s Rodom Laverom). U svom retrospektivnom rangiranju najboljih tenisača svih vremena iz 1950. godine, Norman Brookes, trostruki Grand Slam prvak i predsjednik Teniskog saveza Australije, stavio je Wildinga na četvrto mjesto. Nedugo nakon izbijanja Prvog svjetskog rata, Wilding se prijavio u vojsku te je poginuo u borbi, 9. svibnja 1915. godine, tokom bitke na mostu Aubers u Neuve-Chapelleu, i to nakon što je granata eksplodirala na krovu rova u kojem se skrivao. Pokopan je sljedećeg dana na fronti, ali je kasnije njegovo tijelo prebačeno na vojno groblje u mjestu Richebourg-l'Avoué. 

Godine 1978. primljen je u Međunarodnu tenisku kuću slavnih.
Ponosni na Nizozemsku

**Ponosni na Nizozemsku** (, akr. **TON**) je konzervativno-liberalna politička stranka u Nizozemskoj, osnovana 17. 10. 2007. od strane Rite Verdonk, bivše članice Narodne stranke za slobodu i demokraciju (VVD). Nakon registracije 3. 4. 2008. godine, anketa de Hondove agencije *[[Peil.nl|Peil]]* pokazivala je da će TON i Radnička stranka (PvdA) biti izjednačeni u borbi za drugo mjesto na predstojećim izborima i da će ostvariti 22 zastupnika u Donjem domu koji broji ukupno 150 mjesta. Verdonk je najavila da će njena stranka imati karakter pokreta (nalik PVV-u) i da će biti sastavljena od simpatizera, bez jasne strukture članstva. Ipak, 7. 7. 2009. navodni pokret profilirao se u organiziranu političku stranku. Dvije godine nakon osnutka, popularnost TON-a počela je naglo opadati i prema anketama iz sredine 2009. bila je u mogućnosti osvojiti samo jedno zastupničko mjesto u parlamentu. Dana 3. 3. 2010. stranka je prvi put sudjelovala na nizozemskim općinskim izborima i ostvarila je gotovo 50 mjesta u 30 različitih lokalnih vijeća. U gradu Den Helderu pokazala se kao druga najjača stranka. Međutim, na parlamentarnim izborima održanim 9. 6. iste godine, Verdonk nije uspjela dobiti dovoljno glasova za osiguranje bar jednog mjesta u Donjem domu, zbog čega se povukla iz nacionalne politike. Prije novih parlamentarnih izbora 2012. godine, dana 9. 6. Hero Brinkman iz Nezavisne građanske stranke (OBP) najavio je spajanje s TON-om u novu stranku (DPK), međutim, raspala se već 19. 11. iste godine i TON je nastavio funkcionirati kao nezavisna stranka. Sjedište TON-a nalazi se u Den Haagu, a čelnik stranke od oktobra 2013. je Pieter Alberda.

## Vanjske veze

*  Službene stranice stranke
Kršćansko-demokratski apel

**Kršćansko-demokratski apel** (, akr. **CDA**) je demokršćanska politička stranka u Nizozemskoj. Njeni počeci sežu u 1973. kada su se protestantske stranke ARP i CHU odnosno katolička KVP udružile u politički savez (posljedica katastrofalnih pojedinačnih rezultata na prethodnim izborima) predvođen Pietom Steenkampom, a kao unitarna stranka službeno je utemeljena 11. 10. 1980. i njen prvi lider bio je Piet Bukman. CDA je na parlamentarnim izborima 2010. doživjela neuspjeh i izgubila je polovinu zastupnika u Donjem domu, te pala na četvrto mjesto u državi. Na sljedećim izborima 2012. ponovo je ostvarila loš rezultat, dodatno izgubila parlamentarna mjesta i pala na peto mjesto. Stranku od juna 2012. predvodi Sybrand van Haersma Buma, a sjedište joj se nalazi u Den Haagu.

## Vanjske veze

*  Službene stranice stranke
Demokrati 66

**Demokrati 66** (, puni naziv: *Politieke Partij Democraten 66*, akr. **D66**) je socijalno-liberalna i progresivistička politička stranka u Nizozemskoj. Utemeljena je 14. 10. 1966. od strane 44-člane grupe koja se nazivala kao *[[Novus homo|homines novi]]*, usprkos tome što je 25 njih već bilo članovima drugih stranaka. Na izborima 2012. stranka je ostvarila 12 zastupnika u Donjem domu odnosno 10 mjesta u Senatu, a ima i četiri zastupnika u Evropskom parlamentu. D66 je 2015. brojala 25.000 članova, sjedište joj se nalazi u Den Haagu, a dužnost njenog predsjednika obnaša Alexander Pechtold.

## Vanjske veze

*  Službene stranice stranke
Toma Devald

**Toma Devald - Švaba** (Zemun, 28. decembar 1921 — Beograd, 7. februar 1995), bio je jugoslovenski revolucionar i komunista nemačkog porekla. Posle rata je kao Generalni direktor Direkcije za izgradnju Novog Beograda bio zadužen za urbanističko formiranje tog dela grada.

## Biografija

### Rani život

Thomas Dewald rođen je u Zemunu 28. decembra 1921. godine, u radničkoj porodici. Njegov otac Toma Devald stariji (1889-1943) bio je krojač i, kao delegat zemunskih radnika na Kongresu ujedinjenja, jedan od osnivača Komunističke partije Jugoslavije. Njegova majka Franciska Devald (1901-1943) bila je radnica i članica KPJ. Oboje su ubijeni u Logoru Sajmište 1943. godine. Njegov mlađi brat Aleksandar - Šamika bio je član SKOJ-a od 1939. i KPJ od 1941. godine. Poginuo je novembra 1941. godine kao borac Posavskog partizanskog odreda u blizini Užica. Mlađa sestra Tereza je takođe bila ilegalka. Uhapšena je u Beogradu i odvedena u Logor Banjica, a potom do kraja rata bila u logoru Rabensbrik. U mladosti je od svojih prijatelja Branka Pešića i Jaše Rajtera dobio nadimak "Švaba".

### Drugi svetski rat
Po početku okupacije Jugoslavije, bio je tesno povezan sa Jankom Lisjakom, koji je bio sekretar Sreskog komiteta KPJ za Zemun. Po nalogu Pokrajinskog komiteta KPJ za Srbiju, postao je pripadnik organizacije Dojčemanšaft, koja je okupljala Nemce folksdojčere. Bio je saradnik lista *Donaucajtung*, što mu je omogućilo da slobodno prelazi iz okupirani Beograd u Zemun, koji se nalazio u sastavu NDH. Takođe, sa propusnicom ovog lista slobodno se kretao sremskim selima, uporedo raznoseći partijsku i drugu ilegalnu poštu.

Kasnije je bio mobilsan u SS diviziju u Berlinu i unapređen za podoficira Hitlerove telesne garde, *SS Hitlers-Leibwache*. Gestapo je tamo otkrio da je on komunista i osudio ga na smrt, ali je pomilovan i poslat u Dahau. Iz Dahaua je poslat na Istočni front, gde je bio pripadnik kažnjeničke *Brigade smrti*. Sa grupom kažnjenika uspeva da prebegne na sovjetsku stranu i tek početkom 1946. godine se vraća u Jugoslaviju iz zarobljeništva. Tokom poslednjih dana rata unapređen je u oficira Jugoslovenske armije.

### Posleratna karijera

Posle rata radio je u Štampariji u Zemunu i u Ministarstvu građevine. Nakon toga postao je direktor građevinskog preduzeća "Trudbenik" u Beogradu. 1961. je postao generalni direktor Direkcije za izgradnju Novog Beograda. Od 1963. pa sve do smrti i sam je živeo na Novom Beogradu. Više puta je prezentovao makete i nove objekte Novog Beograda predsedniku Titu i drugim državnicima iz sveta (Sava centar, most Gazela, Zgrada CK, Hotel Jugoslavija, zgrada Geneksa, zgrada SIV-a, Kej Oslobođenja, Park Prijateljstva, i početak velike stambene gradnje novobeogradskih blokova sa školama i vrtićima).

Imao je šestoro dece. Umro je 7. februara 1995. na Novom Beogradu, posle kraće bolesti. Jedna ulica u Zemunu nosi ime *Ulica Devaldovih* po Tomi Devaldu i njegovoj porodici.

## Literatura
* Dragana Devald: "TOMA DEVALD - graditelj i vizionar Novog Beograda"

## Izvori
Cookov prolaz

**Cookov prolaz** je morski prolaz koji se nalazi između Sjevernog i Južnog otoka na Novom Zelandu. Prolaz spaja Tasmanovo more, na sjeveroistoku, s južnim Pacifikom na jugozapadu, a prolazi pored glavnog grada Novog Zelanda, Wellingtona. Na svojoj najužoj točki, prolaz je širok 22 kilometra, a smatra ga se jednim od najopasnijih i najnepredvidljivijih prolaza u svijetu.

Prolaz je svoje ime dobio po Jamesu Cooku, prvom Europljaninu koji je, još 1770. godine, prošao kroz njega. Na maorskom se naziva *Raukawa* ili *Raukawa Moana*.

Cookov prolaz poznat je po priči o Pelorusu Jacku, Rissovom dupinu koji je od 1888. do 1912. godine dočekivao i vodio brodove kroz Cookov prolaz. Pelorus Jack se najčešće pojavljivao na putu između Wellingtona i Nelsona, a postao je, nakon što ga je posada jednog broda pokušala ustrijeliti, godine 1904. prva pojedinačna životinja zaštićena zakonom u svijetu.
Maurice de Hond

**Maurice de Hond** (Amsterdam, 8. 10. 1947. – ), nizozemski poduzetnik i autor. Rođen je u jevrejskoj porodici i studirao je humanističku geografiju na Univerzitetu u Amsterdamu, nakon čega je radio kao asistent na Institutu društvene geografije (SGI). Godine 1975. de Hond i Hedy d'Ancona osnovali su *Cebeon*, kompaniju za istraživanje tržišta, koju de Hond napušta 1980. i postaje direktorom kompanije *[[Synovate|Interview-NSS]]*. Kasnije je radio kao savjetnik za brojne kompanije, uključujući *Vendex* i *Dixons*. Godine 1998. bio je jedan od osnivača kompanije *Newconomy* koja se vremenom pokazala vrlo profitabilnom. Od 2002. de Hond vodi *[[Peil.nl|Peil]]*, agenciju za istraživanje javnog mnijenja.

## Opus
* *De 2e Woning in Nederland* (koautor: Jan Koetsier), 1971
* *Hoe wij kiezen*, Amsterdam: Sijthoff, 1986, 
* *Dankzij de snelheid van het licht* (koautor: Anton van Elburg), Utrecht: Het Spectrum, 1995, 
* *De vijfde dimensie*, Utrecht: Het Spectrum, 2002, 

## Vanjske veze

*  Službene stranice Mauricea de Honda
Mount Earnslaw

**Mount Earnslaw** (maorski: **Pikirakatahi**) je planina na Novom Zelandu. Visoka je 2,819 metara, a nalazi se na južnom dijelu Južnog otoka, a čini dio novozelandskih Južnih Alpi. Planina je naziv dobila prema istoimenom selu (koje se ranije zvalo Herneslawe), rodnom mjestu slikara Johna Turnbulla Thomsona. 

Planina se nalazi 25 kilometara od naselja Glenorchy, koje se nalazi na sjevernoj obali jezera Wakatipu. Prvi pokušaj uspona na vrh planine datira iz 1882. godine, ali je bio neuspješan. Godine 1890., vodič Harry Birley uspio je uspeti se do istočnog vrha, dok je 10 metara niži, ali znatno zahtjevniji zapadni vrh svladan 1914. godine od strane H.F. Wrighta i J. Robertsona.
Waikato (rijeka)

**Waikato** je, sa svojih 425 kilometara, najduža rijeka na Novom Zelandu, a nalazi se na Sjevernom otoku. Rijeka izvire na istočnim obroncima planine Ruapehu, spaja se sa rijekom Tongariro i utječe u jezero Taupo, najveće jezero Novog Zelanda. Rijeka nastavlja teči kroz jezero, stvarajući slapove Huka, i nastavlja dalje preko poljana Waikato. U konačnici utječe u Tasmanovo more kod mjesta Port Waikato, južno od Aucklanda. 

Naziv rijeke dolazi od istoimene maorske riječi koja znači "voda koja teče".
Južne Alpe

**Južne Alpe** (maorski: **Kā Tiritiri o te Moana**) su planinski masiv koji se proteže gotovo cijelom dužinom Južnog otoka na Novom Zelandu, dosežući najviše visine na zapadnoj strani otoka. Termin Južne Alpe uglavnom se koristi za cjelokupni masiv, dok pojedini manji dijelovi istog imaju zasebne nazive. 

Južne Alpe uključuju i Glavnu razvodnicu Južnog otoka, koja dijeli slivove gušće naseljenog istočnog dijela otoka od onih na zapadu. Administrativno, Glavna razvodnica čini prirodnu granicu između regija Canterbury i West Coast. Najviši vrh Južnih Alpi je Mount Cook (3,724 m), ujedno i najviši vrh Novog Zelanda.
Predstavnički dom (Nizozemska)

**Predstavnički dom** (, skraćeno: *Tweede Kamer*, dosl. Donja komora) je donji dom Nizozemskog parlamenta (drugi je Senat). Utemeljen je 1814. godine i ima 150 mjesta, a nalazi se u kompleksu Binnenhof u Den Haagu. Od izbora 22. 11. 2023. najzastupljenije stranke u Predstavničkom domu su Stranka za Slobodu sa 38 odnosno savez Radničke stranke i GroenLinks (GL-PvdA) sa 25 predstavnika. Glasnogovornik doma od 14. 12. 2023. je Martin Bosma (PVV), a njegov zamjenik Tom van der Lee (GL-PvdA).

## Povezano
* Parlament Nizozemske
* Senat Nizozemske

## Vanjske veze

*  Tweede Kamer
*  House of Representatives
Kermadecovi otoci

**Kermadecovi otoci** su suptropski otočni luk u južnom Pacifiku, udaljeni nekih 800–1,000 kilometara od Sjevernog otoka Novog Zelanda i Tonge. Otoci pripadaju Novom Zelandu, a ukupne su površine 33 km. Danas su uglavnom nenaseljeni, uz izuzetak stalno naseljene postaje na otoku Raoul. Otočnu skupinu čine:

*Otok Raoul, znan i kao Nedjeljni otok, najveći otok u skupini, ukupne površine 29.38 km; najveći vrh je Moumoukai, visok 516 metara.
*Macauleyjev otok, drugi najveći u skupini, površine 3.06 km (zajedno s obližnjim Haszardovim otokom); najveći vrh je Mount Haszard, visok 238 metara.
*Curtisov otok, treći najveći otok, ukupne površine 0.59 km (zajedno sa susjednim Cheesemanovim otokom); najveća visina otoka je 137 metara.
*Nugentov otok, najsjeverniji otok u skupini.
*Otok L'Esperance, ukupne površine samo 0.05 km.
*Otok L'Havre, koji je dobar dio vremena ispod površine mora.

Otočna skupina je ime dobila po francuskom istraživaču Jean-Michelu Huon de Kermadecu, koji je posjetio otoke tokom 1790-ih.
Peil.nl

**Peil.nl** je nizozemska agencija za istraživanje javnog mnijenja. Osnovana je 2002. godine od strane Mauricea de Honda i vremenom je izrasla u jednu od najmjerodavnijih agencija takve vrste u državi, redovito citiranu po masmedijima uoči političkih izbora. Osim politike, Peil provodi i istraživanja o sportu i drugim društvenim temama, a surađuje i sa sličnim agencijama kao što su *[[View/Ture]]* i *[[No Ties]]*. Sjedište Peila nalazi se u gradu Monnickendamu.

## Vanjske veze
*  Peil.nl
*  Maurice de Hond
Pelorus Jack

**Pelorus Jack** je bio Rissov dupin poznat po tome što je u periodu od 1888. godine do travnja 1912. godine dočekivao i pratio brodove kroz dio mora u Cookovom prolazu na Novom Zelandu. Pelorus Jack se najčešće pojavljivao u zaljevu Admiralty, u blizini Francuskog prolaza, opasnog dijela mora između Wellingtona i Nelsona.

Pelorus Jack je bio četiri metra dug, bijele boje sa sivim linijama ili sjenkama, i imao je veliku, bijelu glavu. Iako njegov spol nikada nije utvrđen, preko fotografija je utvrđeno da se radi o Rissovom dupinu (*Grampus griseus*), što je bilo prilično neobično jer je u historiji Novog Zelanda zabilježeno samo 12 slučajeva prisustva te vrste u tom dijelu mora.

Pelorus Jack je redovito pratio brodove, a isti su ponekad znali čekati da se pojavi prije nego su nastavili plovidbu. Godine 1904., nepoznati član posade broda SS ''Penguin'' pokušao je ustrijeliti Jacka puškom. Pelorus Jack je preživio i nastavio pomagati brodovima, mada prema legendi više nije pomagao *Penginu*, koji je 1909. godine doživio havariju u Cookovom prolazu. Nakon tog incidenta, novozelandska legislativa predložila je zakonsku zaštitu Pelorusa Jacka, što je i urađeno 26. rujna 1904. godine u sklopu Zakona o morskom ribarstvu. Dupin je bio pod zaštitom zakona sve do svog kasnijeg nestanka, a vjeruje se da je ovime postao prva pojedinačna životinja zaštićena zakonom u svijetu.

Dupin je posljednji put viđen u travnju 1912. godine. Postojale su brojne glasine o razlogu njegova nestanka, među kojima i ona da su ga strani kitolovci ubili harpunom. Ipak, kasnija istraživanja sugerirala su da je Pelorus Jack bio stara životinja (bijela glava i blijedo tijelo kao indikatori istog) te da je vjerojatno umro od starosti.
Guusje ter Horst

**Guusje ter Horst** (Deventer, 22. 3. 1952. – ), nizozemska političarka, državna službenica i psihologinja. Obrazovanje je stekla na Univerzitetu u Amsterdamu, a političku karijeru od 1984. ostvarila je u Radničkoj stranci (PvdA). U prvoj polovini januara 2001. služila je kao privremena gradonačelnica Amsterdama, od 15. 4. iste godine do 1. 1. 2007. kao gradonačelnica Nijmegena, a potom kao ministrica unutarnjih i kraljevskih poslova (2007–2010) i zastupnica Senata (2011–2015).

## Vanjske veze

*  Dr. G. ter Horst (PvdA), Eerste Kamer
*  Dr. G. (Guusje) ter Horst, Parlement & Politiek
Ahmed Aboutaleb

**Ahmed Aboutaleb** (Beni Sidel, 29. 8. 1961. – ), nizozemski političar, državni službenik i novinar. Rođen je na sjeveru Maroka u porodici berberskog porijekla i 1976. u dobi od 15 godina zajedno s majkom i braćom preselio se u Nizozemsku. Obrazovao se za inženjera telekomunikacija i nakon svršetka studija radio je kao reporter za *[[Veronica (medij)|Veronicu]]*, NOS i *[[RTL Nederland|RTL Nieuws]]*. Političku karijeru ostvario kao član Radničke stranke (PvdA), a najviša državna funkcija koju je obnašao bila je pozicija državnog sekretara za socijalna pitanja i zapošljavanje. Dana 5. 1. 2009. Aboutaleb je postao gradonačelnikom Rotterdama, što ranije nije ostvario niti jedan doseljenik ili musliman u nekom većem nizozemskom gradu.

## Vanjske veze

*  Službene stranice Ahmeda Aboutaleba 
*  Ing. A. (Ahmed) Aboutaleb, Parlement & Politiek
Mariëtte Hamer

**Mariëtte Hamer** (Amsterdam, 7. 6. 1958. – ), nizozemska političarka, državna službenica i sindikalna aktivistkinja. Studirala je lingvistiku na Univerzitetu u Amsterdamu i politički se angažirala u Radničkoj stranci (PvdA). Od 19. 5. 1998. do 10. 9. 2014. bila je članicom Predstavničkog doma, a od 22. 1. 2008. do 10. 6. 2010. i glavnom zastupnicom stranke u domu. U septembru 2014. zamijenila je Wiebea Draijera na čelu Socijalno-ekonomskog vijeća.

## Vanjske veze

*  Drs. M.I. (Mariëtte) Hamer, Parlement & Politiek
*  Mariëtte Hamer , Partij van de Arbeid (PvdA)
Jan Marijnissen

**Johannes Guillaume Christianus Andreas Marijnissen** (Oss, 8. 10. 1952. – ), nizozemski političar, kolumnist, autor i aktivist, po struci zavarivač. Ranu političku karijeru započeo je u komunističkom KEN-u (1970–1972), a kasnije prelazi u Socijalističku stranku (SP) i u maju 1988. postaje njenim čelnikom. Pod Marijnissenovim vodstvom stranka doživljava procvat i nakon generalnih izbora 1994. prvi put ulazi u Predstavnički dom, osvojivši dva zastupnička mjesta. Do juna 2010. služio je kao parlamentarac SP-a, a do juna 2008. bio je i njenim glavnim zastupnikom. Iz stranke je istupio 28. 11. 2015. i potpuno se povukao iz političkog života. Marijnissen je autor desetak monografija o komunizmu i globalizaciji.

## Opus
* *Samenleven kan je niet alleen*, Rotterdam: Socialistische Partij, 1993, 
* *Tegenstemmen, een Rood antwoord op Paars*, Amsterdam: Veen, 1996, 
* *Effe dimmen, een rebel in Den Haag*, Amsterdam: Veen, 1998, 
* *De laatste oorlog, gesprekken over de nieuwe wereldorde* (koautor: Karel Glastra van Loon), Amsterdam: Veen, 2000, 
* *Schrale rijkdom, de erfenis van acht jaar Paars*, Rotterdam: Ketch-up Press, 2002, 
* *Nieuw optimisme*, Soesterberg: Aspekt, 2003, 
* *Hoe dan, Jan?: een gesprek over nieuw optimisme in tijden van crisis* (koautori: Karel Glastra van Loon i Kees Slager), Amsterdam: Veen, 2005, 
* *Waar historie huis houdt*, Amsterdam: Rap, 2005, 
* *Kijk op deze tijd*, Amsterdam: Nieuw Amsterdam, 2013, 

## Vanjske veze

*  Službena stranica Jana Marijnissena 
*  J.G.Ch.A. (Jan) Marijnissen, Parlement & Politiek
Alexander Pechtold

**Alexander Pechtold** (Delft, 16. 12. 1965. – ), političar, aukcionar i historičar umjetnosti. Rođen je u gradu Delftu u Južnoj Holandiji i mladost je proveo u naselju Rhoonu s bratom Rolandom. Kasnije je živio i u Rotterdamu, a potom upisao studij historije umjetnosti i arheologije na Univerzitetu u Leidenu gdje se specijalizirao za slikarstvo 17. vijeka. Političku karijeru započeo je 1989. u Demokratima 66 (D66) i postao je njenim predsjedavajućim u novembru 2002. odnosno liderom u junu 2006. godine. Dvije godine služio je kao gradonačelnik Wageningena (2003–2005), a od 31. 3. 2005. do 3. 7. 2006. obnašao je i dužnost ministra unutarnjih i kraljevskih poslova. Pechtold živi u Wageningenu, oženjen je i ima dvoje djece.

## Vanjske veze

*  Drs. A. (Alexander) Pechtold, Parlement & Politiek
*  Alexander Pechtold, Tweede Kamer der Staten-Generaal
Padaung

**Padaung** (Ka-Kaung, Kayan, Kayang), podgrupa Karena naseljeni u Burmi, u šumama zapadno od rijeke Salween na jugu države Shan i brdima istočno od Toungooa, u  državi Kayah i susjednim predjelima Tajlanda. Sami sebe nazivaju Ka-Kaung ili 'narod koji živi na vrhu brda'. Padaungi su poznati po vratnim ukrasima koje nose njihove žene, zbog čega su često označavane podrugljivim imenima * 'žirafe' * ili * 'dugovrate' *. Uzrok ovog običaja nije točno utvrđen. Ovi ukrasi su veliki brončani kolutovi koji se stavljaju na vrat još kod malenih petogodišnjih djevojčica, a njihov broj raste godinama sve do njihove udaje. Pridodavanjem novih kolutova dolazi do izduženja vratova, zbog čega su postali antropološka turistička atrakcija. Zbog ovakvog izrabljivanja, kada žene Padaunga odlaze u grad oko vrata vežu marame, kako ne bi izazivale pozornost.

U Tajlandu Padaungi imaju 3 sela u distriktu Muang u provinciji Mae Hong Son. Populacija im iznosi oko 58,000 (UN Country Population 2007). Navodno su mongolskog porijekla.

## Vanjske veze
*Žene Žirafe: Okovane zbog tigra, zmaja ili dolara, Jutarnji list 
*Padaung 
*The Padaung
Ernst Hirsch Ballin

**Ernst Maurits Henricus Hirsch Ballin** (Tilburg, 15. 12. 1950. – ), nizozemski političar, državni službenik, pravnik, profesor i autor, bivši član Kršćansko-demokratskog apela (CDA). Rođen je kao sin jevrejskog profesora Ernsta Dannyja Hirscha Ballina i majke katolkinje, a studirao je za pravnika na Univerzitetu u Amsterdamu. Nakon doktorata radio je kao profesor prava na Univerzitetu u Amsterdamu i Univerzitetu Tilburg. U državnu službu ulazi 1989. i idućih pet godina radi kao ministar unutarnjih i kraljevskih poslova. Dana 17. 5. 1994. postaje članom Predstavničkog doma, a godinu dana kasnije ostvaruje i petogodišnji mandat u Senatu. Od 2000. do 2006. radi kao član nizozemskog Državnog vijeća. Potom od septembra 2006. do oktobra 2010. obnaša dužnost ministra sigurnosti i pravde, odnosno istovremeno i ministra unutarnjih i kraljevskih poslova (od februara do oktobra 2010). Iste godine povlači se iz politike i nastavlja karijeru profesora u Amsterdamu i Tilburgu.

## Vanjske veze

*  Prof. Dr. E.M.H. (Ernst) Hirsch Ballin, Parlement & Politiek
Maxime Verhagen

**Maxime Jacques Marcel Verhagen** (Maastricht, 14. 9. 1956. – ), nizozemski političar iz Kršćansko-demokratskog apela (CDA). Obrazovao se na Univerzitetu u Leidenu i postao *Magister Artium* 1986. godine. Tokom studentskih dana naginjao je lijevom radikalizmu i liberalnoj Narodnoj stranci za slobodu i demokraciju (VVD), a Kršćansko-demokratskom apelu priključio se 1976. godine. Od 25. 7. 1989. do 19. 7. 1994. služio je kao zastupnik Evropskog parlamenta za Nizozemsku, dok je kasnije obnašao i dužnost ministra vanjskih poslova (2007–2010), ministra za razvojnu suradnju (2010), ministra ekonomije (2010–2012) i zamjenika premijera (2010–2012). Članom Predstavničkog doma bio je između 1994. i 2007. odnosno nakratko 2010. godine. Od 2002. profilirao se kao glavni zastupnik svoje stranke u Predstavničkom domu, te od 2010. do 2012. služio i kao njen vođa. Iz politike se povukao u julu 2013. godine.

## Vanjske veze

*  Drs. M.J.M. (Maxime) Verhagen, Parlement & Politiek
Rita Verdonk

**Maria Cornelia Frederika Verdonk** (Utrecht, 18. 10. 1955. – ), nizozemska političarka, državna službenica, poduzetnica i kolumnistkinja. Bila je liderka Narodne stranke za slobodu i demokraciju (VVD), a kasnije je osnovala novu stranku – Ponosni na Nizozemsku (TON). Za vrijeme druge i treće Balkenendeove vlade obnašala je dužnost ministrice za integraciju i imigraciju (2003–2007) odnosno ministrice pravde (jedan dan 2006). Nakon neuspjeha na izborima s TON-om, krajem oktobra 2011. najavila je da se povlači iz političkog života.

## Vanjske veze

*  Službene stranice Rite Verdonk
*  Drs. M.C.F. (Rita) Verdonk, Parlement & Politiek
Black Power

**Black Power** () je naziv koji se koristi za široki raspon organizacija i ideologija kojima je zajedničko inzistiranje na ostvarivanju prava na samoodređenje crnačkog stanovništva, prije svega u modernim zapadnim zemljama, a što može uključivati kako stvaranje političkih, ekonomskih i kulturnih institucija koje okupljaju crnce i zastupaju njihove interese u kontekstu širih multikulurnih zajednica, tako i crnački nacionalizam, panafrikanizam i koncept superiornosti crne rase. U nešto užem smislu se pod time podrazumijevaju pojedinci, organizacije i ideologije koje su se razvile u SAD u drugoj polovici 20. vijeka, i to najčešće odvajanjem od pokreta za građanska prava odnosno odbacivanjem nenasilja i nastojanja da se crni Afroamerikanci integriraju u američko društvo. Black Power je umjesto toga inzistirao na razvijanju i njegovanju posebnog afroameričkog identetita koji se oslanjao afričku kulturu, te nastojao obnoviti ili preuzete njene elemente, odnosno radikalno suprotstavljanje bjelačkom političkom i kulturnom establishmentu. Black Power je postao popularan tokom burnih političkih previranja krajem 1960-ih, kada je, osim na SAD, imao određenih uticaja na zbivanja i u drugim zemljama, kao što su Ujedinjeno Kraljevstvo i Jamajka.

## Povezano
*Politika identiteta
*Afrocentrizam
*Black is beautiful
*Pokret crne umjetnosti
*Crni panteri

## Vanjske veze
* Website of Dr. Christian Davenport, Director of the Radical Information Project and Professor of Peace Studies, Political Science and Sociology - University of Notre Dame
* Website of Dr. Peniel E. Joseph , Professor of African-American Studies - Scholar of African American history and frequent commentator on civil rights, race and democracy issues
* Stokely-Carmichael.com - Focus on Carmichael's life and rhetoric 
* Panther Party.com/ The official website of the New Black Panther Party
* Hubert Harrison
* Ben Fletcher
*   A History of Harlem CORE
La ragazzola

***La ragazzola*** je italijanski igrani film snimljen 1965. godine u režiji Giuseppea Orlandinija. Protagonistica, čiji lik tumači Agnès Spaak, je mlada djevojka koja je nekoliko godina provela u popravnom domu preuzevši odgovornost za zločin svog momka (čiji lik tumači Angelo Infanti) koji se u međuvremenu odlučio oženiti za drugu djevojku. Radnja prikazuje njene napore da se prilagodi životu na slobodi, čemu će joj pomoći ulični prodavač (čiji lik tumači Giuliano Gemma) koji je u nju zaljubljen.

## Uloge
*Agnès Spaak	... 	Lola
*Giuliano Gemma	... 	Raoul
*Gabriella Giorgelli	... 	Ines
*Angelo Infanti	... 	Alberto
*Paola Borboni	... 	Elvira
*Margaret Lee	... 	Adriana
*Roberto De Simone	... 	Čarobnjak
*Sandro Dori	... 	Fabrizio
*Armando Carini
*Anna Lina Alberti
*Libero Grandi
*Lamberto Antinori
*Dony Baster

## Vanjske veze
* 
* Profil na comingsoon.it
Le Carnaval des barbouzes

***Le Carnaval des barbouzes*** () je austrijsko-francusko-italijanski omnibus kriminalistički film snimljen 1966. godine u režiji Sheldona Reynoldsa, Alberta Cardonea i Roberta Lynna. Okvirna priča prikazuje kako se muškarac osumnjičen za ubistva djevojaka sakrije kod ljekara koji mu počne pričati o tome kako se zločin ne isplati; tri priče se odvijaju u tri različita grada i velikim dijelom predstavljaju svojevrsni odraz tada popularnog *[[eurospy]]* žanra.

## Cast
* Stewart Granger ... David Porter (segment u Beču)
* Lex Barker ... Glenn Cassidy (segment u San Franciscu)
* Pierre Brice ... Agent Brice (segment u Rimu)
* Karin Dor ... Denise (segment u San Franciscu)
* Pascale Petit ... Lotty (segment u Beču)
* Margaret Lee ... Agent Linda (segment u Rimu)
* Walter Giller ... Karl (segment u Beču)
* Johanna Matz ... Monique Carrar (segment u Beču)
* Klaus Kinski ... Gomez (segment u San Franciscu)
* Agnès Spaak ... Nelly Small (segment u San Franciscu)
* Peter Vogel ... Wendt, osumnjičeni za ubistvo djevojke
* Richard Münch ... Professor Alden (okvirna priča)
* Carmen Cervera ... Joana (segment u San Franciscu) (kao Tita Barker)
* Allen Pinson ... Ray Runner (segment u San Franciscu) (kao Alan Pinson)
* Herbert Fux ... Ganove (segment u Beču)
* Roberto Miali ... Pessana (segment u San Franciscu) (kao Jerry Wilson)
* Carla Calò ... Female boss (segment u Rimu) (kao Carrol Brown)
* Fortunato Arena ... Taxi driver (segment u Rimu)
* Pietro Ceccarelli ... Gangster #3 (segment u Rimu)
* Luciano Pigozzi ... Ivan (segment u Rimu)

## Vanjske veze
*
Our Man in Marrakesh

***Our Man in Marrakesh*** () je britanska špijunska filmska komedija snimljena 1966. u režiji Dona Sharpa. Protagonist, koga tumači Tony Randall, je turist koji se za vrijeme godišnjeg odmora u Maroku našao u autobusu među čijim putnicima se nalazi kurir koji nosi 2 milijuna dolara mita za važno glasanje u Ujedinjenim Narodima. Radnja prikazuje kako ga zamijene za kurira, te zbog toga upada u cijeli niz problema.

## Uloge

* Tony Randall ... Andrew Jessel
* Senta Berger ... Kyra Stanovy
* Terry-Thomas ... El Caid
* Herbert Lom ... Mr Casimir
* Wilfrid Hyde-White ... Arthur Fairbrother
* Grégoire Aslan ... Achmed
* John Le Mesurier ... George Lillywhite
* Klaus Kinski ... Jonquil
* Margaret Lee ... Samia Voss
* Emile Stemmler ... Hotelski recepcionar
* Helen Sanguinetti ... Madame Bouseny
* Francisco Sánchez ... Martinez
* William Sanguinetti ... Šef policije
* Hassan Essakali ... Policajac na motociklu
* Keith Peacock ... Philippe
* Burt Kwouk ... Uvoznik

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Tjibbe Joustra

**Tjibbe Herman Jan Joustra** (Hengelo, 6. 2. 1951. – ), nizozemski političar i državni službenik. Studirao je pravo na Univerzitetu u Groningenu i diplomirao 1975. s tezom o američkom pravu. Plodnu karijeru državnog službenika ostvario je u brojnim nacionalnim institucijama. Tokom 1980-ih radio je za ministarstvo poljoprivrede, prirode i kvalitete hrane, te postao najmlađim generalnim sekretarom nekog nizozemskog ministarstva (1987). Nastavio je obnašati tu dužnost sve do decembra 2001. godine, pod pet različitih ministara. U januaru 2002. postavljen je za predsjednika uprave UWV-a, vladine organizacije za menadžment svih aspekata o naknadama za nezaposlene i ponovno zapošljavanje, i na tom mjestu zadržao se do 1. 4. 2004. godine. Krajem istog mjeseca postavljen je na novoosnovanu poziciju nacionalnog koordinatora za antiterorizam (NCTb). Napustio je položaj u januaru 2009. i kasnije je (istovremeno) služio u više institucija, uključujući Udrugu privatnih zaštitarskih i detektivskih agencija (VPB), Hortikulturno društvo i Nizozemski odbor za sigurnost (OVV). Tokom karijere bio je članom Demokrata 66 i Narodne stranke za slobodu i demokraciju (VVD).

## Vanjske veze

*  Mr. Tj.H.J. (Tjibbe) Joustra, Parlement & Politiek
*  Mr. T.H.J. (Tjibbe) Joustra, Nationaal Coördinator Terrorismebestrijding (arhivirano 3. 8. 2008)
Mohamed Rabbae

**Mohamed Rabbae** (, Muhamed Rabai; Berrechid, 8. 3. 1941. – Amersfoort, 17. 5. 2022.) bio je nizozemski političar, autor i aktivist. Rođen je u Maroku i još kao mladić priključio se socijalističkom pokretu. Zbog aktivističkog angažmana protiv kralja Hasana II, godine 1966. odlazi u Nizozemsku i upisuje studij ekonomije na Univerzitetu u Amsterdamu. Godine 1993. učlanio se u Zelenu ljevicu (GL) i od 1994. do 2002. bio je njenim zastupnikom u Predstavničkom domu. Istupio je iz stranke 2010. godine. U februaru iste godine utemeljio je Marokansku nacionalnu skupštinu (LBM), organizaciju za obranu ljudskih prava marokanske manjine. Rabbae se istaknuo i kao anti-globalizacijski aktivist.

## Opus
* *Naast de Amicales nu de UMMON; De mantelorganisaties van de Marokkaanse autoriteiten in Nederland*, Utrecht: Nederlands Centrum Buitenlanders, 1993, 

## Vanjske veze

*  Drs. M. (Mohamed) Rabbae, Parlement & Politiek
Per Stig Møller

**Per Stig Møller** (Frederiksberg, 27. 8. 1942. – ), danski političar, novinar i autor. Rođen je kao sin Poula Møllera (bivšeg ministra financija) i novinarke Lis Møller (oboje bivši članovi parlamenta), a studirao je komparativnu književnost na Univerzitetu u Kopenhagenu. Političku karijeru ostvario je u Konzervativnoj narodnoj stranci (DKF) i obnašao je dužnost njenog lidera (1997–1998), ministra zaštite okoliša (1990–1993), ministra vanjskih poslova (2001–2010), ministra kulture (2010–2011) i ministra za crkvene poslove (2011). Kao novinar radio je za *[[Danmarks Radio]]* (1973–1986) i *[[Berlingske]]* (1984–2001).

## Opus

* *Synspunkter i konservatismen* (antologija, 1968)
* *Antikleksikon* (koautori: Preben Hasselbalch i Jens Winther) (1970)
* *La Critique dramatique et littéraire de Malte-Brun* (1971)
* *Utopi og virkelighed* (koautori: Søren Krarup i Ebbe Reich) (1973)
* *[[Malte-Brun]]s litterære kritik og dens plads i transformationsprocessen mellem klassicisme og romantik i fransk litteraturhistorie 1800-1826* (doktorska teza, 1973)
* *[[Léopold Sédar Senghor]]: Mod en ny civilisation* (1973)
* *Tøger Reenberg: Ars Poetica. Digte mellem to tider* (1973)
* *Erotismen* (1973)
* *København-Paris t/r* (1973)
* *Tværsnit 1790* (antologija, 1974)
* *På Sporet af det forsvundne Menneske* (1976)
* *Forfatternes Danmarkshistorie*, ur. (1977)
* *Livet i Gøgereden* (1978)
* *Fra Tid til Anden* (1979)
* *Forfatternes kulturhistorie*, ur. (1979)
* *Tro, Håb og Fællesskab* (1980)
* *Forfatternes forfatterhistorie*, ur. (1980)
* *Midt i Redeligheden* (1981)
* *[[George Orwell|Orwell]]s Håb og Frygt* (1983)
* *Nat uden Daggry* (1985)
* *Mulighedernes Samfund* (koautori: Bertel Haarder i Tom Høyem) (1985)
* *Stemmer fra Øst* (1987)
* *Historien om Estland, Letland og Litauen* (1990)
* *Kurs mod Katastrofer?* (1993)
* *Miljøproblemer* (1995)
* *Den naturlige Orden - Tolv år der flyttede Verden* (1996)
* *Spor. Udvalgte Skrifter om det åbne Samfund og dets Værdier* (1997)
* *Magt og Afmagt* (1999)
* *[[Kaj Munk|Munk]]* (2000)
* *Mere [[Kaj Munk|Munk]]* (2003)

## Vanjske veze

*  Per Stig Møller (KF), Folketing
Bandić Milan 365 – Stranka rada i solidarnosti

***Bandić Milan 365 - Stranka rada i solidarnosti*** je politička stranka u Hrvatskoj koju je osnovao zagrebački gradonačelnik Milan Bandić zajedno sa svojim suradnicima.

Na izborima 2015. godine, stranka je osvojila 2 mjesta u Saboru te potpisala sporazum sa Domoljubnom koalicijom omogućivši sastavljanje vlade Tihomira Oreškovića. Također je imala i značajnu ulogu u događajima koji su 2016. doveli do njenog pada.

## Izvori
Chilcotov izvještaj

**Iračka istraga** (), također poznata i kao **Chilcotova istraga** () je javna istraga koju je u Ujedinjenom Kraljevstvu provela posebna komisija Tajnog savjeta pod vodstvom Sir Johna Chilcota u svrhu ispitivanja uloge koje je ta zemlja imala u ratu u Iraku sa posebnim naglaskom na okolnosti koje su prethodile američkoj invaziji 2003. godine. Komisija je osnovana 2009. godine na inicijativu tadašnjeg premijera Gordona Browna, a njen rad kroz javna saslušanja je trajao od 2009. do 2011. godine. Izvještaj temeljen na njenom radu je objavljen 6. jula 2016. godine i u njemu je vlada premijera Tonyja Blaira optužena da je u rat ušla na temelju nepouzdanih i nedovoljno provjerenih informacija o navodnom iračkom oružju za masovno uništenje, da nije iscrpila diplomatska sredstva za izbjegavanje oružanog sukoba te da britanske snage koje su sudjelovale u sukobu nisu bile adekvatno obučene i pripremljene.

## Vanjske veze

*
** Download list  (in chapters) 
** Executive summary (1 MB, 150 p.) 
* Searchable text version 
*Iraq Inquiry Digest  - commentary site edited by journalist Chris Ames.
Velika nagrada Velike Britanije

**Velika nagrada Velike Britanije** utrka je Formule 1.
## Pobjednici
### Po godinama

### Velika nagrada 70. obljetnice
**Velika nagrada 70. obljetnice** bila je druga utrka zaredom na stazi u Silverstoneu 2020. god. zbog nemogučnosti organiziranja utrka na drugim mjestima zbog pandemije koronavirusa.

## Višestruki pobjednici

### Vozači

### Konstruktori
Éder (portugalski fudbaler)

**Éderzito António Macedo Lopes**, poznatiji kao **Éder** (Bissau, 22. prosinca 1987.) je portugalski nogometaš i reprezentativac koji trenutno igra za Lokomotiv Moskvu kao napadač. Nakon boravka u dvama manjim klubovima, godine 2008. potpisuje za Académicu, gdje provodi četiri godine prije nego odlazi na trogodišnji angažman u Bragu. Godine 2015., odlazi u Swansea City, međutim zbog male minutaže odlazi na posudbu Lille, koji je 2016. godine otkupio njegov ugovor. Od 2018. godine igra za Lokomotiv Moskvu.

Godine 2012., Éder je debitirao za portugalsku reprezentaciju; istu je predstavljao na Svjetskom prvenstvu 2014. godine i na Euru 2016. godine, gdje je postigao jedini gol u finalnoj pobjedi protiv Francuske.
Stari grad Glamoč

**Stari grad Glamoč** ili glamočka tvrđava je utvrđenje iz osmanskog perioda u Glamoču, Bosna i Hercegovina. Nalazi se oko 100 m iznad savremenog naselja.

## Historija
U osmansko doba grad se zvao Biograd ili Belgradčik sve do 1833. godine. Glamočka kapetanija osnovana je poslije 1624. godine i pripadala je Kliškom sandžaku do njegovog pada 1689. godine. Godine 1833. popisano je da u gradu ima 11 topova, od toga 4 su neispravna, dosta municije i olova, te u hambaru ječma i prohe. Grad je napušten 1851. godine a djelimično je bio porušen 1882. godine.

## Opis dobra
Grad se sastojao se od gornje tvrđave i obora ispod nje. Gornja tvrđava zauzima cijeli relativno uski plato u dužini od 62 m i širini od oko 20 m. Plato je oivičen sa tri strane strmim kratkim padinama. Gornja tvrđava ima jedan bastion-tabiju na najpristupačnijem dijelu, tj. na jugoistočnom kraju, perimetralne bedeme na sjevernoj i južnoj strani sa poluisturenim kulama i sjeveroistočni bedem. U osnovi sedmougaonog bastiona prepoznaje se okrugla srednjovjekovna glavna kula, koja je preuređena u poligonalni bastion, prečnika 9 m.  Poluisturene kule, po jedna na sjevernom i južnom bedemu, čiji su zidovi dugi oko 6 m, već su bile prilagođene vatrenom oružju. Ruševine džamije se nalaze uz sjeveroistočni ugao utvrđenja. Podignuta je na donjem dijelu bedemskog omotača grada.

## Literatura
* Hamdija Kreševljaković, "Naše starine" I, Sarajevo, 1953, 7-45 -Stari bosanski gradovi, 
* Hamdija Kreševljaković, Izabrana djela I, izdavač "Veselin Masleša", Sarajevo, 1991 -Kapetanije u Bosni i Hercegovini

## Reference
Stari grad Kamičak

**Stari grad Kamičak** je tvrđava iz srednjeg vijeka u istoimenom naselju, općina Ključ, Bosna i Hercegovina. Smješten je na blagom uzvišenju na lijevoj obali rijeke Sane. Tvrđava je imala funkciju obezbjeđivanja puta koji je iz doline Une išao prema Vrbasu. Ima oblik ravnokrakog trougla sa jakom kulom visine 15 metara na zapadnom dijelu i bedemima u dužini od 20 metara. Poslije pada Bosne nalazi se u posjedu Ugarske u okviru Jajačke banovine, a krajem 15. vijeka (1495) je osvajaju Osmanlije. U svome putopisu Benedikt Kuripešić spominje tvrđavicu pod imenom Kamenac. Kamičak je kao i Ključ pripadao župi Banica.

Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika BiH 26. oktobra 2010. godine donijela je odluku kojom historijsko područje – Stari grad Kamičak u Ključu proglašava nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. 

## Reference

## Literatura

* Ivo Bojanovski, Kamičak 1, Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine, Tom II, Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine, Sarajevo 1988, 147.
* Jelena Mrgić, Камичак, Лексикон градова и тргова средњовековних српских земаља - према писаним изворима - , Завод за уџбенике, Београд 2010, 126.
* Hamdija Kreševljaković, Stari bosanski gradovi, Naše starine 1, Sarajevo 1953.
Rui Patrício

**Rui Pedro dos Santos Patrício** (Marrazes, 15. veljače 1988.) je portugalski nogometni golman i bivši reprezentativac. Ostvarivši svoj profesionalni debi 2006. godine, Rui Patrício je cijelu svoju karijeru proveo u Sportingu, za kojega je odigrao preko 300 službenih utakmica. Godine 2018. potpisao je za Wolverhampton Wanderers, nakon čega odlazi u Romu, gdje igra od 2021. do 2024. godine. Nakon Rome prelazi u Atalantu.

Za portugalsku reprezentaciju debitirao je 2008. godine, mada je tek od 2010. godine postao aktivan član prve momčadi. Sudjelovao je na tri Europska prvenstva (postavši europski prvak i najbolji golman turnira 2016. godine) te na Svjetskom prvenstvu 2014. godine u Brazilu.
Raphaël Guerreiro

**Raphaël Adelino José Guerreiro** (Le Blanc-Mesnil, 22. prosinca 1993.) je portugalski nogometaš i reprezentativac rođen u Francuskoj, aktualni lijevi bek njemačke momčadi Bayern Münchena.

Guerreiro je svoju karijeru započeo kao igrač SM Caena, ali je 2013. godine potpisao za Lorient, s kojim je debitirao u Ligue 1. Godine 2016., kupila ga je dortmundska Borussia. Na reprezentativnom nivou, iako je imao pravo nastupati i za Francusku, Guerreiro predstavlja Portugal, s kojim je 2016. godine postao europski prvak.
Sokolačka tvrđava kod Bihaća

**Sokolačka tvrđava kod Bihaća** je poznati srednjovjekovni grad na području Bihaća, Bosna i Hercegovina. 
Nalazi se na  jednom brijegu sa istočne strane brda Debeljače, uzvodno na lijevoj obali Une.
 
## Historija
U srednjovjekovnim dokumentima spominje se pod tri naziva: Sokol, Zokol i Sokolatz. Prvi spomen grada vezuje se za 1380. godinu. Dugo vremena bila je izložena borbama za kraljevsko prijestolje i bosansku krunu između kraljeva Sigismunda Luksemburškog i Ladislava Napuljskog. Nakon toga kraljevi su često ustupali grad plemićima, ali i odkupljivali od njih. 
 
Osmanska vojska zauzela je tvrđavu 1592. godine. Za period osmanske vlasti nema puno podataka. Bila je u Bihaćkom sandžaku do 1711, a kasnije u sastavu Bihaćke kapetanije. Cijeli period osmanske vladavine bio je važniji grad obližnji Ripač koji se nalazio na otoci na Uni, južno od  grada Sokoca. Prema popisu  izvršenom 1833. godine u tvrđavi u Sokocu (u kadiluku Bihać) bila su  samo 2 manja topa, a iz nedatiranog popisa vidi se da je u gradu bilo svega 12 vojnika. Napuštena je poslije 1878. godine.

## Opis
Na mjestu današnje tvrđave još u bronzano doba postojala je praistorijska gradina, dimenzija 670 x 170 metara. Tragovi praistorijske keramike pronađeni u vrijeme arheoloških iskopavanja ukazuju na vrijeme od 10. do 9. vijeka p.n.e., što se podudara s vremenom postojanja sojenica na Uni u obližnjem naselju Ripač. U to vrijeme područje Une naseljavali su pripadnici ilirskog plemena Japodi.

Tvrđava ima oblik trougla, i predstavlja ostake srednjovjekovne i osmanske utvrde. Na vrhu bedema vide se ostaci gusto poredanih grudobrana, svaki sa malom puškarnicom u sredini. U prostranoj unutrašnjosti grada uočeni su tragovi ostataka kuća prislonjenih uz bedeme. Na ulazu u grad je trospratna Kapi kula s mašikulama na vrhu. Gradski obor dosta je prostran, s najvećom dužinom od 175 i širinom od 120 metara. Na najvišoj tački u oboru smještena je Glavna kula, koju s četiri strane opasava mali unutrašnji obor, nepravilna četvrtasta oblika. Promjer Glavne kule iznosi 10, a visina 16 metara. Ulaz u nju je na drugom spratu i s unutrašnjim oborom povezana je drvenim stepeništem. Na samom vrhu kule su puškarnice, sa zaštinom ogradom, bez drvenog šiljastog krova koji je izvorno pokrivao kulu. S prvog sprata jedne stepenice vode u tijesno prizemlje s malom prostorijom.

Tvrđava proglašena je za nacionalni spomenik.

## Literatura
* Hamdija Kreševljaković, Naše starine I, Sarajevo, 1953, 7-45. - Stari bosanski gradovi

## Reference

## Vanjske veze
* Obnovljena tvrđava Sokolac
* Tvrđava Sokolac