open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kwaidan (film)

je japanski horor omnibus film snimljen 1964. godine u režiji Masaka Kobayashija, poznat kao jedno od najuspješnijih i najuticajnijih ostvarenja žanra 1960-ih.

Temelji se na četiri pripovjetke grčko-japanskog pisca Lefcadia Herna. Prva, pod naslovom *Crna kosa*, prikazuje mačevaoca koji se razveo od siromašne žene koju voli kako bi se oženio za bogatašicu. Druga, pod naslovom *Snježna žena*, prikazuje kako seljak sreće ženu-demona Yuki-onna. Treća, *Bezuhi Hoichi*, prikazuje kako istoimeni slijepi muzičar postaje metom duhova klana Taira. Četvrta, *U šalici čaja*, prikazuje pisca koji počinje opažati lica u šalici čaja.

*Kwaidan* je sljedeće godine prikazan na Kanskom festivalu, gdje je dobio specijalnu nagradu žirija.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
### Tekstovi predloška adaptirani za ''Kwaidan''
*''The Reconciliation'' at K.Inadomi's Private Library 
*''The Story of Mimi-nashi-Hōichi'' at K.Inadomi's Private Library 
*''Yuki-Onna'' at K.Inadomi's Private Library
Hamlet (film, 1964)

***Hamlet*** () je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Grigorija Kozinceva. Predstavlja adaptaciju znamenite istoimene tragedije engleskog pisca Williama Shakespearea. Naslovni protagonist, koga tumači Inokentij Smoktunovski, je danski princ koji nastoji ubiti svog strica, kralja Klaudija (čiji lik tumači Mihail Nazvanov), doznavši da mu je Klaudije ubio oca kako bi preuzeo prijestolje i majku Gertrudu (koju tumači Elze Radzinja).

Kozincev, koji je uživao ugled jednog od doajena sovjetske kinematografije, *Hamlet* je bio postavio u moskovskom Puškinovom teatru 1954. godine. Za filmsku adaptaciju se, međutim, pripremao gotovo deset godina, pri čemu je temeljito proučavao Shakespearea i različite interpretacije njegovog teksta (a o čemu će kasnije izdati i knjigu), kao i druge filmske verzije, a posebno znamenitu Olivierovu verziju iz 1948. godine. Kozincev je nastojao da njegova verzija bude što je moguće više različitija od Olivierove. Zbog toga je naglasak manje stavio na unutrašnje sukobe protagonista, a više na političke spletke na danskom dvoru. Još je važnija bila odluka da se drastično "režu" Shakespearovi dijalozi, odnosno da se radnja prikazuje na vizualni način. Kozincev je također odlučio da se scene odigravaju u eksterijerima, umjesto interijerima; dvorac Elsinore se u filmu pojavljuje manje kao poprište radnje, a više kao simbolični zatvor u kome se nalazi glavni lik. Film je sniman na nizu lokacija, koje su uključivale Talin (u tadašnjoj sovjetskoj Estoniji) i Krim.

Kozincevljev film je nakon premijere postigao veliki uspjeh. Osvojio je niz prestižnih nagrada kako u domovini tako i u inozemstvu, među kojima se posebno ističe Specijalna nagrada žirija na venecijanskoj Mostri (koju je podijelio sa Pasolinijevim ''Evanđeljem po Mateju''). Kozincev se Shakespearu nekoliko godina kasnije vratio i u zapaženoj filmskoj adaptaciji ''Kralja Leara''.

## Vanjske veze
* 
* «Гамлет» Аннотированный каталог фильмов киностудии «Ленфильм» 1918–2003.
* 
* 
* 
* 
* 
* — сайт kinoros.ru о фильме Гамлет. 
* Исключительные права на использование в интернет «Ленфильм Видео»
Ja, Kuba

***Ja sam Kuba*** (; ), na prostoru bivše Jugoslavije poznatiji pod naslovom ***Ja, Kuba***, je kubansko-sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Mihaila Kalatozova.

Nastao je nedugo nakon Kubanske revolucije, odnosno u trenutku kada se komunistički režim Fidela Castra počeo okretati prema Sovjetima tražeći ne samo ekonomsku i vojnu pomoć, nego i potporu razvoju nove kubanske kinematografije. Tim zahtjevima je udovoljeno, te je na Kubu došao sovjetski režiser Mihail Kalatozov, koji je za potrebe snimanja dobio izdašne ljudske, materijalne i tehničke resurse, ali i izuzetnu kreativnu slobodu. Ona se odrazila kroz korištenje specijalnog filma, odnosno posebnih uređaja za brisanje kapi vode sa stakla (posuđenih od sovjetske ratne mornarice, inače korištenih na periskopima podmornica). Kalatozov je, pak, najviše truda uložio u izuzetno duge i spektakularne filmske vožnje, pri čemu je koristio niz inovativnih postupaka, koji su kasnije proglašeni svojevrsnom pretečom današnjeg Steadicama.

*Ja, Kuba* je po svojoj strukturi omnibus, odnosno sastoji se od četiri zasebne priče radnjom smještene neposredno pred i za vrijeme trajanja Revolucije, a koje spaja nevidljiva naratorica ("Kuba") kojoj glas posuđuje Raquel Rivelta. Prva priča kako strani kapitalisti eksploatiraju kubanske djevojke u Havani i tjeraju ih na prostituciju; druga priča prikazuje kako siromašnom napoličaru oduzmu zemljoposjednik oduzme plaću nakon što je svoju zemlju prodao američkom poduzeću United Fruit Company; treća priča prikazuje kako studenti u Havani organiziraju proteste protiv Batistine diktature; četvrta priča prikazuje seljaka koji se na kraju priključi Castrovim pobunjenicima u njihovom trijumfalnom maršu na Havanu.

Iako je *Ja, Kuba* imala snažan propagandni naboj, nakon premijere je dočekana prilično hladno i u Havani i u Moskvi. To se obično tumačilo nedovoljno prebrođenim kulturnim razlikama između sovjetskih i kubanskih članova ekipe; Kubanci su se žalili da su prikazani previše naivno i paternalistički, a Sovjeti su smatrali da je kubanska buržoazija prikazana sa previše simpatija. Iako nikada nije bio bunkeriran, Ja, Kuba velikim dijelom zbog toga nije bio nikada prikazan na Zapadu, te je ostao nepoznat sve do završetka Hladnog rata. Za njega se doznalo tek kada je Martin Scorsese 1995. godine slučajno pogledao jednu kopiju, te uložio veliki napor da se film restaurira.

Godine 2005. je Soy Cuba postala predmetom dokumentarnog filma  *Soy Cuba: O Mamute Siberiano*, koga je režirao brazilski sineast Vicente Ferraz.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''From Russia with Love'', an article by Richard Gott from ''The Guardian'' November 2005
Lemonade Joe

***Limonádový Joe aneb Koňská opera (***), poznatiji i kao ***Lemonade Joe***, je čehoslovačka crno-bijela vestern filmska komedija, snimljena 1964. u režiji Oldricha Lipskog, poznata kao jedan od najneobičnijih, ali i najpopularnijih i najuticajnijih ostvarenja evropske kinematografije svog vremena.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana i teatarskog komada Jiříja Brdečke. Protagonist, čiji lik tumači Karel Fiala, je kauboj i revolveraš "čistog" životnog stila, koji pije jedino limunadu te dolazi u "problematični" grad u Arizoni gdje svi drugi kauboji piju jedino viski. Radnja prikazuje kako nastoji "očistiti" grad, odnosno natjerati kauboje da počnu kao i on piti limunadu, koju, inače, proizvodi njegov otac.

*Lemonade Joe* je u velikoj mjeri predstavljao parodiju klasičnih hollywoodskih vestern filmova, ali se kroz njega također mogla pročitati i satirična kritika kapitalizma, s obzirom da je limunada koju Joe nastoji prodati prozvana Kolalok (što zvuči slično kao Coca Cola). Sa druge strane, režiser Lipsky je u filmu iskazao izuzetan talent za nadrealni, anarhoidni humor, a što se posebno ističe kroz snimanje scena u stilu nijemog filma ili sa ubrzanim kretanjem. U Čehoslovačkoj i u drugim zemljama tadašnjeg Istočnog bloka je Lemonade Joe postigao izuzetan uspjeh, a u današnjoj Češkoj dan-danas uživa kult status. Postigao je određenu gledanost i na Zapadu, gdje je dio kritičara proglasio predvodnikom novog žanra poznatog kao ostern ili "crveni vestern". Dio današnjih kritičara ga, međutim, smatra svojevrsnim uzorom ili inspiracijom za acid westerne koji će se pojaviti u SAD u drugoj polovici decenije.

## Uloge
* Karel Fiala ... Lemonade Joe, prodvača za Kolalok & Son
* Rudolf Deyl, Jr. ... Doug Badman, vlasnik Trigger Whisky Saloona
* Miloš Kopecký ... Horace Badman, alias "Hogofogo"
* Květa Fialová ... Tornado Lou alias Arizona Warbler
* Olga Schoberová ... Winnifred Goodman
* Bohuš Záhorský ... Ezra Goodman, Winnifredin otac
* Josef Hlinomaz ... Revolveraš Grimpo
* Karel Effa ... Pancho Kid, revolveraš
* Waldemar Matuška ... Banjo Kid, revolveraš
* Eman Fiala ... Pijanist
* Vladimír Menšík ... Barmen #1
* Jiří Lír ... Barmen #2
* Jiří Steimar ... Mr. Kolalok, Joeov otac

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* MeteleskuBlesku – Limonádový Joe Hlášky z&nbsp;filmu v&nbsp;MP3, obrázky
* Český muzikál – Limonádový Joe aneb Koňská opera
Firmilijan Dražić

**Dimitrije "Firmilijan" Dražić** (20. avgust 1852 — 7. decembar 1903) bio je skopski vladika od 1902. do 1903. Prvi je Srbin na čelu Skopske eparhije nakon ukidanja Pećke patrijaršije.

## Jedan od najučenijih sveštenika
Rođen je u Šapcu 20. avgusta 1852. kao Dimitrije Dražić. U Šapcu je završio gimnaziju i četiri godine je bio trgovac. Zamonašio se 1869. Bogosloviju je pohađao u Beogradu. Teologiju je studirao prvo na ostrvu Halki u Mramornom moru, a onda u Atini. Filozofiju je studirao u Pragu. Od 1876. do 1878. administrirao je Vranjskom eparhijom. Tokom 1880. izabran je za profesora beogradske bogoslovije. Smatrali su ga jednim od najučenijih i najaktivnijih predstavnika crkve.

## Rektor bogoslovije
Tokom 1883. nudili su mu tada upražnjen položaj mitropolita Srbije, ali Firmilijan je odbio tu čast. Nakon toga postao je arhimandrit. Bio je učitelj kraljevića Aleksandra Obrenovića. Kada je izabran za rektora beogradske bogoslovije osnovao je fond siromašnih bogoslova i kao novinu uveo javna predavanja. Jedno vreme uređivao je Vesnik Srpske Crkve. Jedan je od osnivača Društva Sveti Sava tokom 1886. godine. Otišao je u Čikago 1891. na poziv američkih Srba i tu je jedno kraće vreme bio njihov paroh.

## Borba za Skopsku eparhiju i izbor za mitropolita
Nakon Amerike otišao je u Carigrad da odatle pomogne srpskoj crkvi. Bilo je to teško vreme za srpsku pravoslavnu crkvu unutar Osmanskoga carstva, jer su Carigradska patrijaršija i Bugarska egzarhija imale zvanične dozvole turskih vlasti za nesmetan rad, a srpska crkva je morala da radi ilegalno ili u okvirima Carigradske patrijaršije. Bugarski egzarhat je nastojao da spreči funkcionisanje Srpske pravoslavne crkve u delu Stare Srbije koji uglavnom obuhvata današnju Makedoniju. Rad Egzarhata bio je najpre usmeren na preotimanje patrijaršijskih crkava i proterivanje njihovih sveštenika, a zatim i na sve one koji su se opirali bugarizaciji. Na udaru su se ubrzo našli i srpski sveštenici, učitelji i narodni prvaci. Srpska crkva je imala pravo da djeluje samo u okviru Carigradske patrijaršije, koja je bila pod grčkom kontrolom. U Carigradu je Firmilijan blisko sarađivao sa Stojanom Novakovićem. Izabran je 1897. za administratora Skopske eparhije, a 1899. za mitropolita Skopske eparhije. Nakon ukidanja Pećke patrijaršije bio je prvi Srbin, koji je dobio taj položaj. Međutim zbog velikih otpora rukopoložen je tek 1902. Posle Ilindanskog ustanka u Makedoniji kao srpski skopski vladika napisao je srpskom konzulatu u Skoplju, na 12 avgusta 1903 g. sledeće: „U turskoj carevini sve su narodnosti podeljene na: 1. Muslimane, 2. Grke i 3. Bugare, a nema Srba nigde, i ako su ove zemlje Turci uzeli samo od Srba, koji su u njima živeli i imali svoju carevinu, a danas … kao da ih nikada nije bilo!”

## Reference
Facijalni tumor tasmanskih vragova

**Vražja lična tumorska bolest** (engl. *devil facial tumour disease*, akr. **DFTD**) agresivni je nevirusni prenosivi parazitski rak, porijekla vjerojatno od Schwannovih stanica, koji pogađa tasmanske vragove. Prvi »službeni slučaj« bio je opisan 1996. godine u Australiji. U sljedećem desetljeću bolest je opustošila populaciju tasmanskih divljih vragova s procjenama njezina smanjenja u rasponu od 20 % pa sve do 50 % na 65 % područja države. Pogođene zgusnute populacije trpe mortalitet do 100 % unutar 12-18 mjeseci. Bolest je uglavnom koncentrirana u istočnoj polovici Tasmanije. Vidljivi znakovi DFTD-a počinju s lezijama i kvrgama oko usta. One se razviju u maligne tumore koji se mogu širiti s lica na čitavo tijelo. Jednom kad se lezije pojave vragovi obično umiru unutar šest mjeseci zbog zatajenja organa, sekundarnih infekcija ili metaboličke gladi. Tumori interferiraju u hranjenje i pogođena životinja može umrijeti od gladi. Vražja lična tumorska bolest pogađa jednako mužjake i ženke. Sada se njihova populacija stegnula za 70 % u odnosu na 1996. godinu. S obzirom na podatke iz 2010. godine 80 % populacije je inficirano. Najvjerojatniji je put prijenosa ugriz, navlastito kada očnjaci stupe u direktni kontakt s oboljelim stanicama. Ostali načini prijenosa uključuju, mada nisu ograničeni na njih, gutanje inficirane strvine ili dijeljenje hrane, jer oboje uključuje alogeni prijenos stanica između nesrodnih jedinaka.

Šest ženka pronađeno je s djelomičnom imunošću. Radi spasenja populacije započelo se s uzgojem u zatočeništvu.

## U drugih životinja

Prenosivi rak, uzrokovan klonom malignih stanica prije nego nekim virusom, ekstremno je rijedak. Jedini preostali poznati tipovi jesu pasji prenosivi venerični tumor (CTVT), koji se prenosi između pasa putem spolne aktivnosti i poznat je u znanosti već oko 100 godina, i zarazni retikularnostanični sarkom sirijskog hrčka, koji se može prenijeti s jednog sirijskog hrčka na drugog putem ugriza komarca *[[Aedes aegypti]]*. CTVT mutira ekspresiju imunosnog odgovora dok se bolest sirijskog hrčka širi zbog nedostatka genetičke raznolikosti. Mutacija vražje lične tumorske bolesti može značiti da bi se mogla proširiti na druge srodne vrste poput kunaša.

## Povezano

* HeLa, besmrtna stanična linija rabljena u biomedicinskim istraživanjima

## Izvori

## Vanjske veze
* mrežno mjesto ''Save the Tasmanian Devil''
Scheme (programski jezik)

**Scheme** i Common Lisp su dva glavna dijalektva Lisp programskog jezika. Ali umesto Common Lisp-a, Scheme prati jednu minimalističku filozofiu dizajna koji specifikuje jedan mali standard, zajedno sa snažnim alatkama za expansiju jezika.

## Razvoj
Scheme je počeo tokom 70tih godina 20. vijeka kao pokušaj da se ukapira Carl Hewitt-ov Actor model, za koji cilj Steele i Sussman su napisali jedan "mali Lisp interpretator" upotrebljujući Maclisp i onda "dodali mehanizam za kreaciju actor-a i slanje poruka."  Scheme je u početku bio zvan "Schemer", u skladu sa tradicijom od drugih jezika koji potiču od Lisp-a kao Planner ili *Conniver*.

## Reference
The Fortune Cookie

***Kolačić sreće*** (engleski *The Fortune Cookie*) američka je filmska komedija iz 1966. koju je režirao Billy Wilder, a napisali Wilder i I. A. L. Diamond. Glavne uloge tumače Jack Lemmon, Walter Matthau, Ron Rich i Judi West. Radnja se odvija oko pohlepnog odvjetnika Gingricha (Matthau) koji nagovori šogora Harryja (Lemmon) da glumi da je pretrpio teške fizičke ozljede zbog kojih je u invalidskim kolicima nakon što se igrač ragbija zaletio u njega na utakmici kako bi iskamčili veliku odštetu od sigurnosne kompanije, iako je Harry zadobio tek lakše ozljede od tog benignog incidenta.

*Kolačić sreće* je pobrao hvalospjeve kritike te bio uspješan na kino blagajnama. Najviše je pohvala dobio Walter Matthau kao cinični i pohlepni advokat, te je za ulogu čak nagrađen Oscarom za najboljeg sporednog glumca, dok su za zlatni kipić još nominirani i najbolji scenarij (Wilder, Diamond), fotografija i scenografija. Matthau je nominiran i za Zlatni globus za najboljeg glumca u igranom filmu – mjuzikl ili komedija.

## Glavne uloge
* Jack Lemmon - Harry Hinkle
* Walter Matthau - William H. "Whiplash Willie" Gingrich
* Ron Rich - Luther "Boom Boom" Jackson
* Judi West - Sandy Hinkle
* Cliff Osmond - Chester Purkey
* Lurene Tuttle - Hinklova majka
* Harry Holcombe - O'Brien
* Les Tremayne - Thompson
* Lauren Gilbert - Kincaid

## Vanjske veze
* 
*
Napad na policijsku stanicu u Zvorniku

-->
}}
**Napad na policijsku stanicu u Zvorniku** izvršen je 27. aprila 2015. vatrenim oružjem. Napadač je bio Nerdin Ibrić, 24-godišnji mladić bošnjačke nacionalnosti. Prilikom napada je ubijen jedan, a ranjena dva pripadnika policije Republike Srpske; sam napadač je poginuo nakon što su policajci otvorili vatru.

Vlasti Republike Srpske su napad proglasile "terorističkim činom", a u srpskim medijima su se pojavili navodi da je Ibrić prilikom napada vikao "Allahu ekber", što je bilo povod da se napad poveže sa radikalnim islamizmom.

U bošnjačkim medijima su se, međutim, pojavile špekulacije da je motiv bio lične prirode, odnosno odmazda prema pripadnicima paravojnih formacija Republike Srpske odgovornih za masakr u Srebrenici i slične zločine nad Bošnjacima; kao prilog toj tezi se navode informacije da je Ibrićev otac Sejfo ubijen 1992. godine na samom početku rata u BiH, a da su ubijeni policajac Željko Đurić i ranjeni policajac Željko Gajić na popisu od 850 vojnika i policajaca Republike Srpske nad kojima se 2004. godine vodila istraga zbog moguće upletenosti u ratne zločine.

Ovo je prvi napad ove vrste u Republici Srpskoj, i ako su se slični desili u Federaciji, uključujući i bombaški napad 2010. godine na policijsku stanicu u centralnoj Bosni i napada na američku ambasadu u prestonici Sarajevu godinu dana kasnije.

## Reference
Dalsland

**Dalsland** je jedna od 25 švedskih tradicionalnih pokrajina (švedski: 
*landskap*) na jugozapadu zemlje u regiji Götaland. Danas više nema nikakvu administrativnu 
funkciju, ali se njeni stanovnici još uvijek identificiraju sa njom.
## Geografija
Dalsland se proteže zapadno od Jezera Vänern sve do norveške granice. 
Graniči sa pokrajinama Värmland (sjever), Västergötland (jugoistok) i Bohuslän (zapad).

Dalsland je kraj dubokih šuma i brojnih jezera, koji ima i vlastiti ocean a to je Vänern, najveće švedsko 
jezero, sa kojim pokrajina graniči na istoku. Tu se pored obale nalaze drevni petroglifi i utvrde 
prastanovnika Dalslanda koji su tu živjeli za kamenog, željeznog i brončano doba.

Dalsland ima površinu od 3 708 km² na kojoj živi 56,226 stanovnika.

Danas njen teritorij administrativno podpada pod grofovije 
Västra Götaland i Värmland.

Dalsland je ravničarski kraj,  najviše brdo - Baljåsen visoko je 302 metara.

## Historija
Dalsland je u historiji odigrao važnu ulogu kao granična pokrajina oko koje su Švedska i Norveška 
ratovale u nekoliko navrata tokom 18. i početkom 19. vijeka.

Rudarstvo ima vrlo dugu tradiciju u Dalslandu, još od prahistorije, njegovi stanovnici znali su za umjetnost 
izrade željeza.

Za ranog srednjeg vijeka stanovnici Dalslanda su uglavnom bili mali farmeri, zanatlije ili šumari, ali su krajem
17. i početkom 18. vijeka, počeli istraživati zemlju u rudarske svrhe. Prva polovica 19. vijeka bio je period kad je rudarstvo procvjetalo. Krajem 19. vijeka rudarstvo je zamrlo, pa su stanovnici morali pronaći nešto drugo da bi mogli preživjeti.
Ogromna količina šuma, postala je sirovinska baza za rast novih industrija.
Zbog tog se pokrajina preorjentirala na proizvodnju papira. Ogromne količine vode, koja se mogla naći posvuda učinili su tu proizvodnju isplativom.

Dolazak željeznice u Dalsland - 1870-ih, bio je događaj koji je bio prekretnica za lakši transport i komunikaciju, uz to tu je bio i kanal Dalsland koji je za ono vrijeme bio tehnološka senzacija.

On je sagrađen kasnih 1860-ih, dug je 254 km, ali je svega 10&nbsp;km iskopano, ostatak čine prirodni vodotoci.
## Privreda
Doba između 1850. - 1900. bio je period kad je Dalsland doživio veliki val iseljavanja, selili su se uglavnom mali farmeri pokušavajući pobjeći od siromaštva i gladi. Broj stanovnika koji su napustili Dalsland i odselili u Norvešku ili Ameriku, procijenjuje se na gotovo 64.000. Ali se od 1970. taj proces vratio unatrag, jer se brojni iseljenici vraćaju natrag zbog znatno bolje situacije. Ponovno je pokrenuto nekoliko tvornica, koje proizvode motore i papir, pa se pokrajina vraća snazi koju je imala prije stotinjak godina.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Welcome to Dalsland'' na portalu Sverigeturism  
* ''Dalsland'' na portalu Nationalencyklopedin
Virus tuljanskog štenećaka

**Virus tuljanskog štenećaka** (**PDV**, od engl. *phocine distemper virus*), paramiksovirus iz roda morbilivirusa, patogen za perajarne vrste, navlastito tuljane. Klinički znakovi uključuju otežano disanje, vrućicu i simptome zahvaćenosti živčanog sustava.

PDV je prvi put identificiran 1988. godine kao uzrok smrti 18.000 običnih tuljana (*Phoca vitulina*) i 300 sivih tuljana (*Halichoerus grypus*) duž sjeverne europske obale.

Iste su godine opservirane druge dvije epidemije virusne bolesti u vodenih životinja. Drugi morbilivirus uzrokovao je smrt mnogih bajkalskih tuljana (*Phoca sibirica*) u Bajkalskom jezeru u Sibiru. Poslije je bilo identificirano da je riječ o soju bliskosrodnog virusa štenećaka (CDV, engl. *canine distemper virus*), a vjerojatno je prenesen na tuljane s kopnenih životinja jer je CDV veoma proširen u pasa u području Bajkalskog jezera.

Treća pojava bolesti zbila se u obalnih dupina (*Phocoena phocoena*) blizu Britanskih otoka i Nizozemske. Treći morbilivirus, nazvan pliskavičji morbilivirus, identificiran je uzročnik bolesti.

Godine 2002. epidemija PDV-a duž sjevernomorske obale rezultirala je smrću 21.700 tuljana ili 51 % procijenjene populacije.

Antitijela na PDV i CDV pronađena su u nekih karnivornih vrsta u Kanadi, uključujući polarne medvjede, što upućuje na potencijal virusa da se širi na nove vrste.

Nagla pojava PDV-a i srodnih virusa u vodenih sisavaca implicira da bi uzrok mogle biti promjene u okolišu. Stoga su kao doprinositelji predloženi onečišćivači koji interferiraju s mogućnošću životinja da se obrane od infekcije. Alternativno tumačenje kao moguće razloge navodi klimatske promjene i prekomjeran ribolov koji su vodene vrste, koje prirodno nose ove viruse, mogle natjerati na seobu u nova područja i tako imunološki susceptibilne populacije izložile infekciji.

Virus tuljanskog štenećaka navodi se kao potencijalna opasnost za populacije sredozemnih medvjedica.

## Izvori
Orahova ljuska

**Orahova ljuska**, vanjska ljuska oraha. Većina je orahovih ljusaka nejestiva i uklanja se prije jedenja unutarnje sjemenke, odn. jezgre.

## Upotreba

Većina je orahovih ljusaka korisna do određene mjere, zavisno od okolnosti. Ljuske lješnjaka, lijeskova ploda, mogu se upotrebljavati za čišćenje i poliranje, kao punilo u dinamitu te kao zgušćivač boje. Ljuske pekana, badema, brazilskog oraha i žira korisne su u kompostiranju.

Njihova visoka poroznost čini ih također idealnima u proizvodnji aktivnog ugljena pirolizom.

Ljuske se također mogu upotrebljavati kao rahla ispuna pri pakiranju materijala radi zaštite lomljivih predmeta pri slanju.

## Idiomatska upotreba

:*glavni članak: [[in nuce]]*

Izraz *in nuce* (od lat. *nux*: orah, oraščić) doslovno znači »u orahovoj ljusci«, tj. sasvim zbijeno, sažeto, ukratko, jezgrovito; »u biti«, metaforički se pritom aludira na činjenicu da je bit oraha – njegova jestiva dijela – sadržana u njegovoj ljusci. Ovaj se višečlani izraz upotrebljava u postpoziciji ili kao glagolska dopuna (usp. biti *in nuce*, poprimiti *in nuce*, razotkriti *in nuce*) ili kao prijedložni atribut uz imenicu (usp. poruka *in nuce*, laž *in nuce*, svemir *in nuce*). Izraz je u engleskom jeziku kalkiran prema latinskom (engl. *in a nutshell*), a naknadno je iz njega, kontrakcijom sintagme *nutshell paragraph* (engl.: paragraf *in nuce*, jezgroviti paragraf), nastao novinarski termin *[[nut graph]]*.

Moguć izvor ove fraze može se pronaći u Shakespeareovu *[[Hamlet]]u* (2. čin, 2. prizor) kada naslovni lik kliče: »O Bože, ja bih mogao biti zatvoren u orahovoj ljusci i držati da sam kralj beskrajnog prostora – kad ne bi bilo ružnih snova.«

No mogu se također pronaći starije upotrebe fraze. Upotrijebio ju je Plinije Stariji. On u svojem enciklopedijskom priručniku *[[Naturalis historia]]* spominje Ciceronovo izvješće koje govori da bi pisana verzija Homerove *[[Ilijada|Ilijade]]* stala u orah[ovu ljusku]: *in nuce inclusam Iliadem Homeri carmen in membrana scriptum tradit Cicero*.

## Povezano

* *[[nut graph]]*
* tekućina oraha kažuja

## Reference

## Vanjske veze

* ''How to Compost Peanut Shells'', gardenguides.com
Nikita II Carigradski

**Nikita II Muntanes** () bio je carigradski patrijarh koji je stolovao od februara 1186. do februara 1189. godine. Postavio ga je bizantski car Isak II Anđeo, a tri godine kasnije i smijenio. Kao razlog se navodi "duboka starost i smanjene umne sposobnosti"..

## Reference

## Vanjske veze
*Οικουμενικό Πατριαρχείο
Toy Story 2

**Priča o igračkama 2** () je američki kompjuterski-animirani film studija Piksar u režiji Džona Lasetera iz 1999. Predstavlja nastavak *[[Priča o igračkama|Priče o igračkama]]*, prvog filma iz istoimenog serijala.

Film je ostvario veliki komercijalni uspeh i naišao je na pozitivan prijem kod kritičara, a često ga navode kao jedan od retkih filmskih nastavaka koji je nadmašio svog prethodnika	.

## Radnja
Nakon što jednom kolekcionaru igračaka polazi za rukom da ukrade Vudija (Tom Henks), Baz Lajtjir (Tim Alen) i ostale Endijeve igračke odlučuju da ga udruženim snagama vrate kući. Dok pokušavaju da ga nađu, kolekcionar planira da Vudija sa ostalim igračkama iz iste kolekcije proda muzeju u Tokiju. Igračke u kolekcionarskoj radnji sa nestrpljenjem čekaju da budu prodate i ubeđuju Vudija da im se pridruži jer će ga Endi svakako odbaciti kada odraste.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Die Kreuzlschreiber

.

***Die Kreuzlschreiber*** je njemačka crno-bijela filmska komedija snimljena u režiji Eduarda von Borsodyja i premijerno prikazana u Istočnoj Njemačkoj 1950. godine. Predstavlja adaptaciju teatarske komedije *[[Die Kreuzelschreiber]]* Ludwiga Anzengrubera iz 1872. godine. Radnja prikazuje kako načelnik sela Grundldorf  na prevaru seljake susjednog sela Zwentdorf nagovori da se suprotstave izgradnji željeznice kroz njihovu zemlju, kao i da seljanke, doznavši za to, stupe u "bračni štrajk". Snimanje *Die Kreuzlschreiber* je započelo za vrijeme Trećeg rajha 1944. godine na lokacijama u Koruškoj; prekinuo ga je Drugi svjetski rat. Tek iza rata je dovršeno nadosnimavanjem zvuka u studijima DEFA u Istočnom Berlinu. Kao takav se smatra od jednim od *[[Überläufer]]* ili "filmova prebjega". Predstavljao je filmski debi znamenitog glumca Gerta Fröbea koji se pojavljuje u maloj ulozi seljaka.

## Vanjske veze
*
Der Herr vom andern Stern

** ''Der Herr vom andern Stern'' ** ( je zapadnonjemačka crno-bijela science fiction filmska komedija snimljena 1948. godine u režiji Heinza Hilperta. Film je producirao Heinz Rühmann koji tumači naslovni lik, odnosno vanzemaljca koji se prilikom putovanja svemirom "nasukao" na Zemlju i preuzeo ljudsko obličje, a što izaziva cijeli niz komičnih nesporazuma. *Der Herr vom andern Stern* nije dobio dobre kritike, a što se najviše tumačilo time da se više oslanja na kabaretske skečeve, a manje na medij filma.

## Vanjske veze
* 
* 
*
Ein Herz spielt falsch

***Ein Herz spielt falsch*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1953. godine u režiji Rudolfa Jugerta. Po žanru je melodrama, a predstavlja adaptaciju romana Hansa Ulricha Horstera. Protagonist, čiji lik tumači O. W. Fischer, je siromašni mladić koji je svoju djevojku učinio trudnom, te stoga pristaje na ponudu da se oženi za bogatašku kćer (čiji lik tumači Ruth Leuwerik) koja ne zna da je neizlječivo bolesna i da joj preostaje godinu dana života. Radnja prikazuje kako njegov plan da jednostavno pokupi novac od nasljedstva dobija neželjene komplikacije kada počne osjećati naklonost prema svojoj supruzi. Ein Herz spielt falsch je bio djelomično sniman na lokacijama u Dubrovniku. Premijerno je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu.

## Vanjske veze
* 
* 
*
Juno Temple

**Juno Violet Temple** (London, Engleska, UK, 21. srpnja 1989.), je britanska glumica.

Rođena je u Londonu te je englesko-škotskog porijekla. Odrasta u umjetničkoj obitelji majke Amande koja je producentica te oca Juliena, filmskog redatelja.

Odrasla je u Somersetu, pohađavši prestižne obrazovne ustanove. Počela je glumiti kao dijete, ali profesionalno nastupa od 2006. i do sada je ostvarila 30-ak uloga. Bila je na audiciji za ulogu Lune Lovegood, ali je ulogu dobila Evanna Lynch.

Glumila je u filmovima kao što su: Bilješke o jednom skandalu, Okajanje, Tri mušketira, Vitez tame: Povratak, Lovelace, Buntovnica u internatu, Zlurada i Rogovi. Godine 2013. dobila je BAFTA-inu nagradu za zvijezdu u usponu.

Trenutno živi u Los Angelesu s dečkom, glumcem Michealom Angaranom.

## Vanjske veze

*
Rhys Ifans

**Ris Ivans** (; 22. jul 1967) je velški glumac poznat po ulogama Spajka u romantičnoj komediji *[[Ja u ljubav verujem]]*, Džeda Parija u drami *[[Neuništiva ljubav]]*, Ksenofila Lavguda u Hari Poter serijalu, doktora Kerta Konorsa u filmu *[[Čudesni Spajdermen]]* i Majkrofta Holmsa u televizijskoj seriji *[[Elementarno (TV serija)|Elementarno]]*.

Ivansu je maternji jezik bio velški, a glumački debi je imao u TV-emisijama na velškom jeziku. Pravo prezime mu je Evans (na engleskom), ali je nemerno koristio "Ivans", kako bi naglasio svoje velško poreklo. Prvi značajniji nastup mu je bio film *[[Twin Town]]* iz 1997. godine, sa radnjom smeštenom u rodni Vels, a gde je nastupio sa bratom  Lirom koji je takođe glumac. Godine 2002. je izazvao kontroverze kada su neke njegove izjave za časopis *[[The Observer]]* protumačene kao podrška militantnom separatističkom pokretu Meibion Glyndŵr koji se 1970-ih i 1980-ih borio za nezavisnost Velsa izvođenjem terorističkih akcija.

Neko je vreme bio veren za glumicu Sijenu Miler.

## Filmografija

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*
Ewiger Walzer

***Ewiger Walzer*** (), također poznat i pod dodatnim naslovima ***Frauen um Johann Strauß*** () i ***Die Strauß-Dynastie*** () je zapadnonjemački igrani film snimljen 1954. godine u režiji Paula Verhoevena. Po žanru je mješavina mjuzikla i biografskog filma. Protagonist, koga tumači Bernhard Wicki, je znameniti austrijski kompozitor Johann Strauss mlađi. Kritika je film uglavnom označila kao kič produkciju.

## Uloge
*Bernhard Wicki – Johann Strauss II
*Hilde Krahl – Henrietta Treffz
*Annemarie Düringer – Adele
*Friedl Loor – Marie Geistinger
*Lis van Essen – Olga
*Willy Trenk-Trebitsch – Leibrock, Kammerdiener
*Hans Putz – Alexander Girardi
*Ulrich Bettac – Director Steiner
*Arnulf Schröder – Jacques Offenbach
*Hermann Thimig – Haslinger
*Leonard Steckel – Baron Carlo Todesco
*Michael Toost – Baron Victor Todesco
*Eduard Strauss Jr. – Eduard Strauss
*Josef Hendrichs – Josef Strauss
*Elisabeth Neumann-Viertel – Mutter Strauß
*Waldemar Frahm – Anton, 1. Geiger
*Alma Seidler – Fürstin Metternich
*Gert Fröbe – Gawrinoff
*Ellen Hille – Anastasia
*Claus Biederstaedt – Gregor
*Erik Frey – Kaiser Franz Josef
*Harry Hardt – Professor Billroth
*Maria Eis – Prinzessin Metternich
*Karlheinz Böhm

## Vanjske veze
* 
*
Der dunkle Stern

***Der dunkle Stern*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1955. godine u režiji Hermanna Kugelstadta. Po žanru je drama, a protagonistica (koju tumači Elfie Fiegert) je tamnoputa djevojčica koju odgajaju skrbnici u bavarskom selu gdje ona sama trpi rasističko zlostavljanje. Radnja prikazuje kako se, u nastojanju da izbjegne zlostavljanje, priključuje putujućem cirkusu gdje će pokazati kao talentirana zabavljačica. Fiegert, koja je, poput lika koji tumači bila jedna od "smeđih beba", odnosno dijete Njemice i crnog pripadnika savezničkih okupacijskih trupa, nekoliko godina ranije je bila naslovna protagonistica filma slične tematike pod nazivom *[[Toxi]]*. U Der dunkle Stern je nastupala pod pseudonimom "mala Toxi". Kritičari su hvalili humanističku i antirasističku poruku Der dunkle Stern, ali su izvedbu smatrali "drvenom", sa izuzetkom scena cirkuskih točaka.

## Vanjske veze
* 
* 
* Fünf Bilder aus dem Film bei cinema.de
Toxi

***Toxi*** je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1952. godine u režiji Roberta A. Stemmlea. Po žanru je drama. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Elfie Fiegert, je tamnoputa djevojčica koja dolazi u dom situirane porodice čiji članovi, ispočetka, misle da je riječ o unajmljenoj zabavljačici, da bi tek na kraju shvatili da je ostavljena od strane majke. Radnja prikazuje kako se članovi porodice nastoje prilagoditi novoj situaciji, odnosno prebroditi vlastite rasističke predrasude, te brinuti o Toxi prije nego što po nju dođe njen otac, crni američki vojnik.

Toxi je socijalno angažirani film, odnosno nastojao se baviti temom ''smeđih beba'', odnosno djece njemačkih žena i crnih pripadnika savezničkih okupacijskih trupa. Prva generacija takve djece, rođena nakon Drugog svjetskog rata, je trebala započeti osnovno školovanje upravo nakon premijere filma. Toxi je nastojao ukazati na problem "zataškavanja" tog problema, odnosno rasističkih predrasuda i drugih neugodnosti koje su ta djeca proživljavala u tadašnjem zapadnonjemačkom društvu. Toxi je postigao dobru gledanost, a Fiegert, i sama jedna od *smeđih beba*, je stekla popularnost, te je sličnu odigrala nekoliko godina kasnije u drami *[[Der dunkle Stern]]*, gdje je na špici ponekad navođena kao "mala Toxi".

## Uloge
* Elfie Fiegert ... Toxi
* Paul Bildt ... Grossvater Rose 
* Johanna Hofer ... Grossmutter Helene 
* Ingeborg Körner ... Herta Rose 
* Carola Höhn ... Charlotte Jenrich 
* Wilfried Seyferth ... Theodor Jenrich 
* Sylvia Hermann ... Ilse 
* Karin Purschke ... Susi 
* Elisabeth Flickenschildt ... Tante Wally 
* Rainer Penkert ... Robert Peters 
* Ernst Waldow ... Ubelhack 
* Erika von Thellmann ... Frau Übelhack 
* Willy Maertens ... Krim-Inspektor Plaukart 
* Lotte Brackebusch ... Frau Berstel 
* Al Hoosmann ... James R. Spencer 
* Gustl Busch ... Anna 
* Julia Fjorsen ... Fanny 
* Katharina Brauren ... Vorsteherin 
* Gertrud Prey ... Fursorgeschwester 
* Ursula V. Bose ... Krankenschwester 
* Leila Negra ... Singer 
* Renate Feuereisen ... Frau im Wohnwagen

## Izvori

## Literatura
* Bergfelder, Tim & Bock, Hans-Michael. *The Concise Cinegraph: Encyclopedia of German. Berghahn Books, 2009.
* Biess, Frank & Roseman, Mark & Schissler, Hanna. *Conflict, Catastrophe and Continuity: Essays on Modern German History*. Berghahn Books, 2007.
* Davidson, John & Hake, Sabine. *Framing the Fifties: Cinema in a Divided Germany*. Berghahn Books, 2008.
* Fenner, Angelica. *Race Under Reconstruction in German Cinema: Robert Stemmle's Toxi''. University of Toronto Press,  2011.

## Vanjske veze
*
Milena Ćeranić

**Milena Ćeranić** (Kragujevac,  3.aprila 1986. - ) je srpska pevačica pop-folk muzike.

Učestvovala je u takmičenju Zvezde Granda. Završila je srednju medicinsku školu, odakle se otisnula i radila u mnogim beogradskim klubovima i splavovima. Takođe, učestvovala je u rijaliti šouu Farma zajedno sa svojim tadašnjim dečkom Nemanjom Stefanović. Nakon Farme dolazi do raskida ugovora sa Grand produkcijom i prelazi u diskografsku kuću Siti rekords.

Objavila je nekoliko singlova od kojih su najbolje prošle pesme Dvadesete gazim, Zbog tebe mi prete, Luda balkanska, Novi list i Sve pred sobom gazim. Takođe, popularne su i pesme gde je gostovala u duetu sa Džusom, u pitanju je pesma Bikini i sa Mlađom i Ša, pesma Noćas sam tvoja.

## Vanjske veze
*"Lična karta" na Puls Online
The Amazing Spider-Man (film, 2012)

***Čudesni Spajdermen*** () je američki film režisera Marka Veba zasnovan na Marvelovom stripu o superheroju Spajdermenu. Naslovnu ulogu tumači Endru Garfild, a u filmu takođe nastupaju Ema Stoun, Ris Ivans i Sali Fild.

Ovaj filmski projekat predstavlja ribut *[[Spajdermen (film)|Spajdermen]]* trilogije Sema Rejmija sa Tobijem Magvajerom u ulozi Pitera Parkera. Nakon što je Rejmi odustao od režiranja četvrtog dela serijala, studio Soni Pikčers odlučio se na to da obnovi franšizu, a pisnje scenarija za novi film povereno je Džejmsu Vanderbiltu koji je na istoj poziciji bio tokom planova za snimanje *Spajdermena 4*.

Radnja predstavlja priču o postanku, odnosno prikazuje kako skromni njujorški gimnazijalac Piter Parker posle ujeda radioaktivnog pauka razvije neobične moći koje mu omogućavaju da se kao maskirani osvetnik obračunava sa kriminalcima i drugim zlikovcima, kao što je Gušter, bivši naučnik (koga glumi Ris Ivans) koji se pretvorio u čudovište.

Tokom snimanja filma je Garfild započeo ljubavnu vezu sa Emom Stoun, koja u filmu tumači lik protagonistove devojke Gven Stejsi.

*Čudesni Spajdermen* naišao je na pozitivan prijem kod kritičara i ostvario je dobru zaradu na bioskopsskim blagajnama. Bio je sedmi na listi filmova sa najvećom zaradom 2012. godine i trenutno je komercijalno najuspešniji ribut svih vremena.

2014. izašao je drugi deo filma *[[Čudesni Spajdermen 2]]*, a najavljeno je snimanje još 2 nastavka, koji su u planu za 2016. i 2018. godinu.

## Zaplet

*Čudesni Spiderman* je priča o Peteru Parkeru, srednjoškolcu, kojeg su roditelji napustili dok je bio dječak. Odgojili su ga ujak Ben i ujna May. Peter se pokušava svidjeti svojoj prvoj simpatiji, Gwen Stacy. Njih dvoje se zajedno se bore s ljubavlju, odanosti i tajnama. Kada Peter otkrije tajanstvenu aktovku svog oca, započinje istragu o nestanku roditelja. Aktovka ga dovodi direktno do Oscorpa i laboratorije dr. Cruta Connorsa, očevog nekadašnjeg partnera. I kad Spiderman krene u sukob sa Gušterom, Peter će donijeti odluke koje će mu promijeniti život i odrediti sudbinu heroja.

## Uloge

## Zarada

*Čudesni Spiderman* je već prvog dana prikazivanja u Americi oborio rekord najboljeg utorka svih vremena sa zaradom od 35,5 miliona dolara te se uz sjajne reakcije kritike i publike može očekivati da prvi dugi praznični vikend Dana Nezavisnosti u Americi završi sa zaradom od preko 150 miliona dolara što će uz zaradu na svjetskim kino blagajnama od preko 120 miliona dolara donijeti desetodnevni promet od gotovo 300 miliona dolara.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
*
Dane DeHaan

**Dejn Dehan** (; 6. februar 1987) je američki glumac koji je pažnju javnosti prvi put privukao pojavljivanjem u TV seriji *[[Na terapiji (američka TV serija)|Na terapji]]*. Takođe je poznat po ulogama u filmovima *[[Hronika (film iz 2012)|Hronika]], [[Kuća iza borova]], [[Kill Your Darlings]]* i *[[Čudesni Spajdermen 2]]*.

## Filmografija

## Reference

## Izvori
* 

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Dane DeHaan fansite
Ein Mädchen aus Flandern

***Ein Mädchen aus Flandern*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrai film. Po žanru je drama, a predstavlja adaptaciju pripovjetke *Das Engele von Loewen* Carla Zuckmayera. Radnja se događa u Flandriji za vrijeme Prvog svjetskog rata, odnosno u vrijeme kada je ta zemlja bila pod njemačkom okupacijom. Protagonistica, čiji lik tumači Nicole Berger, je lokalna djevojka u koju se zaljubi njemački oficir (koga tumači Maximilian Schell). Kritičari su hvalili antiratni karakter preuzet iz predloška, ali su filmu zamjerali preveliku sentimenatlnost i melodramatičnost.

## Vanjske veze
* 
* ''Ein Mädchen aus Flandern'' bei Filmportal.de
* ''Ein Mädchen aus Flandern'' bei deutscher-tonfilm.de
Ein Herz schlägt für Erika

***Ein Herz schlägt für Erika*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1956. godine u režiji Harald Reinla. Po žanru je drama, a protagonistica, čiji lik tumači Grethe Weiser, je uspješna poslovna žena koja je stvorila poslovni imperij, ali ostala bez prijatelja. Radnja prikazuje kako će je djevojčica bez roditelja, koju tumači Christine Kaufmann, potaknuti da zauzme drukčiji stav prema životu.

## Vanjske veze
* 
*
Elizabeth Olsen

**Elizabet Olsen** (; rođena 16. februara 1989. u Los Anđelesu) američka je glumica.

Njene dve starije sestre Meri Kejt i Ešli Olsen su 1990-ih postale poznate tumačeći lik Mišel Tener u popularnoj TV-seriji Puna kuća. I sama Elizabet se kao dete povremeno bavila glumom, ali je pažnju filmske javnosti privukla tek 2011. godine ulogom u filmu *[[Marta Marsi Mej Marlin]]* koja joj je donela nominacije za brojna priznanja, među kojima se ističe Nagrada Spirit za najbolju glumicu u glavnoj ulozi. Takođe je tumačila glavne uloge u hororu *[[Tiha kuća (film)|Tiha kuća]]* (2011), romantičnoj komediji *[[Slobodne umetnosti]]* (2012) i trileru *[[Tajno]]* (2013). Godine 2014. Olsenova je nastupila u blokbasteru *[[Godzila (film iz 2014)|Godzila]]* uz Brajana Kranstona i Arona Tejlora-Džonsona. Široj publici poznata je po ulozi Vande Maksimov/Skarletne veštice u filmu ** iz 2015.

## Filmografija

## Izvori

## Vanjske veze

*
*
*
*
The Amazing Spider-Man 2

***Čudesni Spajdermen 2*** () je američki film režisera Marka Veba zasnovan na Marvelovom stripu o superheroju Spajdermenu i predstavlja nastavak filma *[[Čudesni Spajdermen]]*. Naslovnu ulogu tumači Endru Garfild, a u filmu takođe nastupaju Ema Stoun, Džejmi Foks i Dejn Dehan. Radnja prikazuje kako Piter Parker pokušava pomiriti borbu protiv kriminala sa održavanjem veze sa devojkom Gven Stejsi, kao i borbu sa inženjerom koji je nakon udara struje dobio nadljudske moći i postao supernegativac po imenu Elektro.

Iako komentari filmskih kritičara nisu bili pretežno pozitivni, *Čudesni Spajdermen 2* ostvario je dobru zaradu na filmskim blagajnama, a u planu su i nastavci čija je premijera najavljena za 2016. i 2018. godinu.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
*
Felicity Jones

**Felisiti Džouns** () britanska je glumica, koja je karijeru započela ulogom Etel Halou u dečjim TV serijama *[[The Worst Witch|Najgora veštica]]* i *[[Weirdsister College|Koledž Virdsister]]*.

Džounsova je neko vreme igrala manje uloge u britanskim TV serijala i filmovima, sve do 2011, kada je ulogom u ljubavnoj drami *[[Do ludila]]* privukla pažnju javnosti i osvojila nekoliko nagrada za glumačko otkriće godine. Nakon toga je nastupila u biografskim dramama *[[Nevidljiva žena (film, 2013)|Nevidljiva žena]]* uz Rejfa Fajnsa i *[[Teorija svega (film iz 2014)|Teorija svega]]* uz Edija Redmejna, koja joj je donela nominaciju za nagrade Oskar, Zlatni globus i BAFTA za najbolju glumicu u glavnoj ulozi. Godine 2014. takođe je tumačila ulogu Feliše Hardi u blokbasteru *[[Čudesni Spajdermen 2]]*.

## Detinjstvo i obrazovanje
Felisiti Džouns odrasla je u Bornvilu, naselju koje se nalazi u južnom delu Birmingema. Njeni roditelji su se upoznali dok su radili za dnevni list „Ekspres i Star“ u Vulverhemptonu. Njen otac je novinar, a majka se bavi marketingom. Razveli su se kada je Felisiti imala tri godine, nakon čega je nju i njenog brata odgajala majka. Uprkos tome, članovi porodice ostali su u veoma bliskim odnosima. Glumica je izjavila da „*joj je razvod roditelja dao snažan osećaj samopouzdanja i nezavisnosti, jer je shvatila da mora naučiti kako da se samostalno izdržava jer se nikad ne zna šta budućnost nosi sa sobom.*“

Po završetku akademije za devojčice „Kings Norton“, Džounsova je pohađala školu „Kralj Edvard VI“ u Hendsvortu. Nakon jednogodišnje pauze (tokom koje je nastupila u seriji *[[SlugeServants (TV series)|Sluge]]*), posvetila se studijama engleskog jezika na Oksfordu. Tokom studiranja, nastupala je u školskim predstavama, među kojima su drama o boginji Atis i Šekspirova *[[Komedija nesporazuma]]* u kojima je igrala glavne uloge. Bila je džlan „Oksfordskog dramskog društva“, u kome su Megi Smit, Ričard Barton, Hju Grant i Kejt Bekinsejl takođe načinili prve veće glumačke korake.

## Filmografija

## Reference

## Vanjske veze

*
Kultni film

**Kultni film**, poznat i kao **kultni klasik**, odnosi se na film koji je stekao kultnu reputaciju zbog svoje izvanredne neobičnosti u odnosu na ustaljenu matricu i pravila konvencionalne kinematografije. Kultni filmovi su poznati po obožavateljima, stvaranju supkulture koja ih gleda nekoliko puta, citira dijaloge, likove ili scene te sudjelovanje publike. Širi pojam odnosi se na veće filmske produkcije - osobito one koje nisu bile komercijalne u kinima - ali koje su s vremenom ostale zapažene zbog neobičnih tema, stilova ili priča, dok uži pojam ograničava kultni film samo na one filmove koji su iznimno opskurni ili vrše prekoračenje na prethodno neistražen teritorij u svijetu filma. Filmski kritičari i sineasti imaju poteškoće točnog utvrđivanja pojma, pošto je to često subjektivan pojam. Prvi put se taj naziv pojavio u 1970-ima kako bi se opisali 'underground', ponoćni ili nezavisni filmovi koji su dali oduška publici i prikazali razne potisnute teme.

Prečesta upotreba ovog termina dovelo je do kontroverzi, jer filmski čistunci smatraju da se to ne smije korisiti kako bi se opisao svaki film koji nije nimalo neobičan ili nekonvencionalan; drugi optužuju Hollywood da namjerno umjetno stvara "kultne filmove" kako bi pojačao marketinšku taktiku, iako su priče istih odveć proračunate i tematski bezazlene. U moderno doba pojavio se i termin "instant kult klasik".

Često se događa da neki filmovi tijekom premijere ne prođu dobro na blagajnama - *[[The Rocky Horror Picture Show]]*, *[[Harold i Maude]]*, *[[Veliki Lebowski]]*, *[[Nosferatu – Eine Symphonie des Grauens|Nosferatu]]*, *[[Faster, Pussycat! Kill! Kill!]]*, *[[The Thing (film, 1982)|The Thing]]*, *[[The Princess Bride (film)|The Princess Bride]]* - te tek kasnije steknu kultni status i razumijevanje publike, iako to nije pravilo, te ima i dosta primjera kada kultni filmovi postignu instant uspjeh i priznanja - *[[Pulp Fiction (film)|Pulp Fiction]]*, *[[Clerks]]*, *[[The Matrix]]*, *[[The Blues Brothers (film)|The Blues Brothers]]*, *[[Brazil (film)|Brazil]]*, *[[Easy Rider]]*, *[[Rushmore (film)|Rushmore]]*, *[[Monty Python's Life of Brian]]*, *[[Spirited Away]]* i dr.

Na prostoru bivše Jugoslavije, neki poznatiji kultni filmovi su većinom iz žanra komedije - *[[Ko to tamo peva]]*, *[[Maratonci trče počasni krug]]*, *[[Balkanski špijun]]* - ili vrlo rijetkog SF-a i/li fantastike - *[[Izbavitelj]]*, *[[Gosti iz galaksije]]*, *[[The Show Must Go On (film)|The Show Must Go On]]* i drugi.

## Vanjske veze
*Najbolji kultni filmovi prema Rotten Tomatoes
*Definicija kultnog filma na Filmsite
Franc Ancelj

**Franc Branko Ancelj** (Jesenice, 1941. – Pula, 24. travnja 2015.), jugoslavenski i hrvatski arhitekt, urbanist i publicist.

## Biografija

### Rani život i obrazovanje

Rodio se 1941. u Jesenicama u Jugoslaviji. Iz Jesenica se s obitelji najprije doselio u Opatiju, gdje mu je otac radio kao nastavnik tamošnje turističko-ugostiteljske škole. Nakon što je otac bio upućen da otvori podružnicu ove škole u Puli, čitava se obitelj onamo preselila 1956. Ancelj je srednjoškolsko obrazovanje stjecao u Gimnaziji »Pula« od 1956. do 1960. Poslije polaganja mature upisao je studij arhitekture na Univerzitetu u Ljubljani, koji je završio 1965.

### Karijera

Po završetku studija otišao je u Dortmund u Njemačkoj, gdje je u studiju Groth stjecao prvo profesionalno iskustvo. Nakon toga vratio se u Pulu i zaposlio u Projektnom birou Građevinskog poduzeća »Istra«. Godine 1972. s nekolicinom kolega odlučio je osnovati Urbanističko-projektni zavod Istre, koji je nastao spajanjem projektnih biroa Građevinskog poduzeća »Istra« iz Pule i Rovinja. U toj je organizaciji udruženog rada vodio izradu Generalnog urbanističkog plana grada Pule (period izradbe 1978. – 1984.) i Provedbenog urbanističkog plana »Stari grad Pula«, sudjelovao pri obnovi zgrade Istarskog narodnog kazališta, pri planiranju i gradnji zgrade Sekretarijata za unutrašnje poslove i Croatia osiguranja, uređenju Flanatičke ulice i Narodnog trga te urbanističkom planiranju četvrti Verude, Stoje, Pješčane Uvale i Verudele. U Urbisu 72 radio je do umirovljenja.

Bio je član Društva arhitekata Istre i Hrvatske komore arhitekata, i poslije umirovljenja aktivan na znanstvenim skupovima i okruglima stolovima te u izradi stručnih publikacija. U lokalnom dnevniku *[[Glas Istre|Glasu Istre]]* objavljivao je polemičke članke i nekoliko serija feljtona (*Sto godina pulskih vizura*, 2007–08.; *Interpolacije – da ili ne*, 2008–09.; *Upoznati svoj grad*, 2009–10.; *Dvigrad Pula*, 2012.) na osnovi kojih je objavio knjigu *Sto godina pulskih vizura: sabrani feljtoni & izabrani polemički članci* (2013.). Kao predstavnik DAI-ja bio je član ocjenjivačkog suda na Natječaju za izradu idejnog urbanističkog rješenja uređenja gradske rive u Puli. Godine 2013. kandidiran je za Nagradu grada Pule.

Umro je 24. travnja 2015. u Puli, gdje je i pokopan na tamošnjem gradskom groblju.

## Publikacije

* Ancelj, F. B. *Sto godina pulskih vizura: sabrani feljtoni & izabrani polemički članci*, 2013.

## Reference