Niklanje

**Niklanje** je tehnika u kojoj se  predmet  od  nekog  drugog metala  prevlači tankim slojem nikla elektrolitskim putem (obično željeznih, čeličnih ili bakrenih). Sloj može  biti  čisto  dekorativan ili nanešen u  svrhu korozione zaštite. Kod nanošenja  debljeg  sloja može se  koristiti za obnovu  istrošenih metalnih  dijelova  strojeva. Danas sve  veću važnost ima i takozvano kemijsko odnosno reduktivno niklanje. Niklanje se provodi elektrokemijskim ili kemijskim putem. Elektrokemijsko niklanje galvanotehnički je postupak (elektroplatiranje), a provodi se u slabo kiselim otopinama niklova sulfata (galvanotehnika), dok je kemijsko niklanje (postupak *Kanigen*) izlučivanje nikla na metalnu podlogu kemijskom redukcijom. Niklanjem se dobivaju tvrde, ravnomjerne i neporozne prevlake otporne na koroziju u vlažnoj atmosferi, vodi i lužnatim otopinama, a razmjerno stabilne u solnoj i sumpornoj kiselini.

## Elektroplatiranje niklom

Moć nikla da zaštiti od korozije tehnički važne metale, dobra mehanička svojstva i lijep izgled njegovih galvanskih slojeva, te to što se, već prema uvjetima, dade lako, brzo i jednolično elektrokristalizirati u različitim oblicima i nakon toga obrađivati, postižu time različite učinke, čine galvaniziranje niklom najvažnijim područjem galvanotehnike, posebno elektroplatiranja. Elektroplatiranje niklom vrlo je važno za gradnju aparata i uređaja kemijske i prehrambene industrije. Time se ne samo zaštićuje aparatura, nego i kemikalije i hrana od zagađivanjima metalima. Osim toga, za tehniku je važno elektroplatiranje niklom radi popravka istrošenih ili izlizanih dijelova strojeva i uređaja slojevima točno određene debljine. To se može izvesti ili elektroplatiranjem niklom ili još i jednim galvanskim slojem kroma (kromiranje). Već prema vrsti kupke, pri tome se mogu dobiti nikalni galvanski slojevi s tvrdoćom po Vickersu od 4,25 do 6,5 ∙103 MPa, a naknadnom toplinskom obradom i do 8 ∙ 103 MPa.

Ipak se najčešće niklom elektroplatira radi ukrašavanja (dekoracije). Pri tome se, da bi se poboljšala nedovoljna postojanost sjaja njegovih galvanskih slojeva, obično također elektroplatira još i jednim sloja kroma, jer se on, iako manje plemenit, pod utjecajem atmosfere brzo nagriza (pasivira) apsorpcijom kisikom ili nastajanjem krom(III) oksida, a da se time ne smanji sposobnost refleksije svjetla. Općenito su galvanski slojevi nikla s manjim sjajem čišći i zbog toga plemenitiji od sjajnih, pa im je zaštitna moć veća. Zbog toga se u posljednje vrijeme sve više elektroplatira niklom po takozvanom *dupleks postupku*. Pri tome se najprije izraci zaštićuju jednim polusjajnim galvanskim slojem nikla, a traženi izgled postiže im se zatim još jednim slojem, koji ima visoki sjaj.

Za elektroplatiranje niklom još uvijek se najviše upotrebljavaju takozvane Wattsove kupke (po O. P. Wattsu), s elektrolitom od niklovog sulfata i niklovog klorida, s bornom kiselinom kao puferom. U novije vrijeme raste značenje i sulfamatnih, nikalkobaltnih i fluorboratnih elektrolita, a za zakiseljenje upotrebljava se i fosforna kiselina.

## Pregled
Kako je  već rečeno kod  niklanja  na  neki drugi  metal ili nevodič nanosimo sloj nikla. Predmeti koje  niklamo moraju  biti potpuno čisti - znači  bez  ikakvih ostatka  masnoće,nečistoće ili oksida  na  njima. Spomenute  se nečistoće  mogu ukloniti  mehanički,kemijski,elektrokemijski ili ultrazvukom. Pripremljeni se objekti  uranjaju u kupku u kojoj su otpljene  niklene  soli,kao anoda obično služi ploča od lijevanog nikla.Ioni nikla se iz otopine talože na  katodu,odnosno predmet.
## Historija
* 1843 nijemac Boetger dobiva  prvu elektrolitsku niklenu  prevlaku,no industrijska  primjena  počinje tek nakon 1869.
* 1845  otkiće reduktivnog niklanja. Praktična  uporaba  tek nakon 1945.
* O.P. Watts razvija svoj i danas  korišten elektrolit 1916.
* Do približno 1930 autodijelovi su prevlačeni prvo slojem bakra pa slojem nikla. 
* Nakon toga  počinje se zbog  činjenice da  nikl s  vremenom potamni koristiti višeslojno prevlačenje slojem bakar/nikl/krom.

## Vrste  otopina
### Watts otopina
Watts otopina daje i sjajne i polusjajne  prevlake. Dok se sjajne  prevlake koriste u dekorativne i antikorozivne svrhe  polusjajne  prevlake imaju isključivo tehničke  svrhe.

#### Sastav kupke

#### Specifikacije rada
* Temperatura: 40-65&nbsp;°C
* Jakost struje na katodi: 2-10 A/dm2
* PH: 3.0-4.5
#### Dodaci za sjaj
* Sjajila prvog reda - paratoluene sulfonamid, benzen sulfokiselina -  0.75-23 g/l. .
* Sjajila drugog reda - alil sulfonska kiselina , formaldehid kloral hidrat - 0.0045-0.15 g/lit.

### Nikl sulfamat
Ova se kupka koristi isključivo u  tehničke  svrhe.Mogu se nanositi i debeli slojevi,Može se koristiti i kao   podloga za  kromiranje.

#### Sastav kupke

#### Specifikacije
* Temperatura: 40-60&nbsp;°C
* Jakost struje na katodi: 2-25 A/dm2
* PH: 3.5-4.5

### Kloridna kupka
Također omogućiju debele  prevlake,mana im je velika unutarnja napregnutost prevlake.

### Tvrdi nikl
Koriste se kad trebamo prevlake  velike  čvrstoće i tvrdoće.

### Crni nikl
Daje  tamnu nereflektivnu prevlaku.Antikorozijska zaštita  beznačajna,isključivo dekorativna prevlaka.

## Dodatna literatura
Schlesinger,M.; Paunovic,M.(Ed.): *Modern Electroplating*,Hoboken 2014.

## Vanjske veze
* Nickel plating and electroforming 

## Izvori