open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ricochet Lost Worlds

***Ricochet Lost Worlds*** je razvio Reflexive Entertainment i nastavak je igre *Ricochet Xtreme*. Sadrži nekoliko novih cigli, pojačanja i pozadinske ilustracije. Također ima novu funkciju "prsten", gdje igrač pokušava skupiti sve prstenove na svakom nivou.

Oko 7. decembra 2017. godine, službena web stranica koja je hostirala sve nivoe koje su stvorili korisnici i forumi za *Ricochet* i *[[Big Kahuna Reef|Big Kahuna]]* serije trajno su ugašeni jer više nisu bili održivi.

## Igranje
Ova igra je slična igri *Ricochet Xtreme* po tome što nema način priče i ima samo četiri različite scene i rekvizite koji padaju s vrha ekrana na dno. Razlika je u tome što su se položaji četiri mape scena promijenili. Te  četiri scene su mapa morskog dna, mapa vulkana, mapa vrta i mapa vanzemaljske baze. Svi rekviziti su potpuno novi. ukupno ima 160 nivoa. Ova igra ima rekvizite od zlatnih i srebrnih prstenova koji se ne nalaze u drugim igrama razbijanja cigli, a postoji i uređivač nivoa. Ako igrač dobije se svih pet zlatnih prstenova na svakom nivou u svijetu, na kraju igre će dobiti titulu "Gospodara prstenova" (engleski: Ring Master). Iako se ova igra može završiti bez dobijanja svih pet zlatnih prstenova, nedostaje joj izazov prethodne igre.

## Reference


## Vanjske poveznice
* Službena web stranica
*
Brother Bear (videoigra)

***Brother Bear*** je videoigra iz 2003. godine zasnovana na istoimenom animiranom filmu iz 2003. godine. Objavljena je 4. novembra 2003. za Game Boy Advance, a 11. novembra za Microsoft Windows.

## Razvoj
PC verzija je 3D platformska igra koju je objavio Disney Interactive i koja je objavljena 11. novembra 2003. godine.

Verzija za Game Boy Advance objavljena je 4. novembra 2003. godine. To je platformska igra koju je objavio Disney Interactive, a razvio Vicarious Visions.

## Prijem
### PC verzija
AceGamez je ocijenio igru ​​sa 6 od 10, GameZone sa 7 od 10, PC Format UK sa 27 od 100, a PC Gamer UK sa 62 od 100. Childrenssoftware.com je dao igri ocjenu 4,5/5, napisavši: "Humor i avantura lijepo olakšavaju prelazak s velikog na mali ekran. Iako je igra namijenjena djeci od 6 i više godina, igranje može biti izazovno. Našim testerima od devet do četrnaest godina igra se svidjela". jkdmedia iz Gamezonea je rekao: "Ova igra izgleda zabavna, puna akcije, s mnogo cool mini-igara koje se mogu igrati samostalno. Kažem 'izgleda', jer iskreno, zbog mnogih tehničkih problema u pokretanju igre, nismo uspjeli završiti cijelu igru. Ipak, ovdje ima puno igre, s puno lakog istraživanja i sakupljanja predmeta". SuperKids je igri dao ocjenu 3.0 za obrazovnu vrijednost, 4.0 za privlačnost za djecu i 5.0 za jednostavnost korištenja. Navodi se: "Iako je *Brother Bear* zabavna igra koja naglašava važnost prijateljstva i slušanja, ne bavi se klasičnim trima R-ovima", te je napomenuto da "čak i ako djeca nisu gledala Disneyjev film Brother Bear, uživat će u ovoj zabavnoj avanturi".

### GBA verzija
GameZone je ocijenio igru ​​sa 8 od 10, *[[Nintendo Power]]* sa 3,3 od 5, a Nintendojo sa 6,6 od 10.

## Reference
School Tycoon

***School Tycoon*** je videoigra koju je razvio Cat Daddy Games, a objavio Global Star Software 2004. godine. Ta igra je osmišljena kako bi privukla mlađu publiku jer je lakša i manje komplicirana od drugih simulacija poslovanja uklanjanjem proračunskih tablica i statistike upravljanja igrom.

## Igranje
Igra nudi pogled iz ptičje perspektive na farmu, gradsko zemljište ili zemljište uz plažu gdje će se graditi škola. Igrač postavlja zgrade i staze kako bi stvorio raspored škole. Ciljevi u igri postaju sve teži kako igrač napreduje; lakši cilj može biti dovesti određeni broj učenika u školu, dok bi teži cilj bio zaraditi određenu količinu novca unutar vremenskog ograničenja. Postoji i način igre u sandboxu bez specifičnih ciljeva, što igraču daje slobodu da izgradi bilo koju vrstu škole koju želi. Prikaz igre može se zumirati za odabir pojedinačnih učenika ili smanjiti za pregled cijele škole. Igra također ima kontrole brzine kako bi se ubrzao tempo događaja i ima promjenjive postavke težine. 

Učenici u školi mogu učiti deset različitih predmeta. Prilikom pokretanja škole, igrač si može priuštiti samo male učionice. Kako zarađuje više novca, mogu se graditi bolje i veće učionice, pomažući učenicima da nauče više. Igrač može graditi akademske zgrade, sportske objekte, zabavne zgrade i niz drugih građevina poput kipova, fontana i prostora za hranu. Također je moguće angažirati učitelje i trenere s raznim vještinama.

## Reference

## Vanjske poveznice
*
Stojan Maksimović

**Stojan Maksimović** (1934, Subotica – 2024, Boston) bio je jugoslavenski i srpski arhitekta. 
 Osnovnu školu pohađao je u Subotici, Beogradu i Vršcu. Gimnaziju je završio 1952. u Valjevu. 

Po završetku Arhitektonskog fakulteta u Beogradu 1956, zaposlio se u Urbanističkom zavodu grada Beograd. Od 1970. do 1982. radio je u Direkciji za izgradnju i rekonstrukciju grada. Kraće vrijeme proveo je na specijalizaciji u Minhenu radeći na Arhitektonskom fakultetu u ateljeu profesora Jozefa Videmana. Kao afirmisan stvaralac, nastavio je četiri godine stručnu delatnost u Kuvajtu, kao rukovodilac međunarodnog multidisciplinarnog tima na projektu Kongresnog centra i Bajan parka. Projekat nije realizovan i Maksimović je prešao u Minhen, u firmu Leonard Mol, GMBH. Godine 1987. preselio se u SAD, gdje je do kraja života živio sa sa suprugom Mirjanom Maksimović, takođe arhitektom. Tamo se priključio zajednici arhitekata TAK (The Architects Collaborative). Poslije bankrotstva TAK-a 1992, osnovao je vlastiti arhitektonski studio Stojan Maksimovic Architect u Nahantu – država Masačusets (SAD). 

Za svoja pojedinačna djela nagrađen je saveznom nagradom dnevnog lista “Borba” (1977), Oktobarskom nagradom grada Beograda za istu godinu, a za ukupan opus najvećim kolegijalnim priznanjem Saveza arhitekata Srbije – Velikom nagradom za arhitekturu, 1990. godine.

Bavio se arhitektonskim projektovanjem stambenih i javnih građevina, a na početku karijere i urbanističkim projektovanjem. Višestranost njegove umetničke ličnosti dokazuje i bavljenje akvarelnim slikarstvom. 

Preminuo je 20. februara 2024. godine u Bostonu. Osnovnu školu pohađao je u Subotici, Beogradu i Vršcu. Gimnaziju je završio 1952. u Valjevu.

## Ostvarenja
* Restoran Ušće u Beogradu (1960–63)
* Zgrada Skupštine opštine Novi Beograd (1961–73), zajedno sa Branislavom Jovinom
* Zgrada V opštinskog javnog tužilaštva u Ustaničkoj broj 14 u Beogradu (1965–68)
* Sava Centar u Beogradu (1977)
* Hotel Interkontinental u Beogradu (1979)
* Stambena zgrada na uglu Južnog bulevara i Maksima Gorkog u Beogradu (1971–74)
* Stambene zgrade u nizu u Strumičkoj ulici u Šumicama u Beogradu (1972–74)
* Sportski centar Vračar između Ulice R. Koraća i Kneza od Semberije u Beogradu (1967–69)
* Stambeni soliter u Mileševskoj ulici broj 51 u Beogradu
* Porodične kuće u Mugebi  na Istarskoj rivijeri (1977)
* Porodične kuće u Pao Altu (1998)
* Studentski centar William and Marry u Vilijamsburgu
* Sopstvena porodična kuća u Nahantu (1996) i dr.

### Urbanistički projekti
* Rekonstrukcija centra Skoplja (u timu, 1965)
* Detaljni urbanistički projekat rekonstrukcije Bulevara vojvode Stepe u Beogradu (1967)
* Urbanistički plan rekonstrukcije bloka između ulica Deligradske, Tiršove, Kralja Milutina i Birčaninove u Beogradu (sa M. Jakšić, 1967)
* Urbanističko (sa D. Kadović, 1967) i arhitektonsko rešenje XI i XII mesne zajednice na Vračaru u Beogradu (1972–74)
* Urbanističko rešenje rekonstrukcije poteza od Kalemegdana do Slavije u Beogradu (sa B. Novakovićem, prva nagrada ex aequo, 1968) i dr.

## Vanjske veze
* 
* 
## Izvori
Tribal Trouble

***Tribal Trouble*** je strateška videoigra u stvarnom vremenu za PC. Igra suprotstavlja domoroce tropskih ostrva protiv Vikinga koji osvajaju svijet. Igru je prvobitno razvio nezavisni studio Oddlabs. Igra je bila dobro prihvaćena od strane štampe i osvojila je nekoliko nagrada.

## Igra
Igrači skupljaju materijale poput drveta, kamenja, željeza i tropskih kokoši kako bi podstakli svoju ekonomiju. Zatim grade strukture, obučavaju različite tipove jedinica - peone, ratnike i specijalne jedinice - od kojih svaki ima različite uloge u borbi.

Postoje tri načina igranja: Kampanja, Single-player okršaj i multiplayer. Kampanja sadrži dvije priče: Vikinšku kampanju, gdje nasukani Vikinzi spašavaju peone, pljačkaju statue domorodaca i bore se za preživljavanje na tropskim ostrvima; te Domorodačku kampanju, gdje domoroci pokušavaju vratiti svoje ukradene zlatne idole invazijom na vikinške teritorije. Single-player okršaj nudi prilagodljive mečeve protiv vještačke inteligencije s podesivom težinom, tipom mape (tropska ili sjeverna) i konfiguracijama tima do 6 igrača. Igra podržava online bitke - igrači mogu kreirati račune, uspostavljati mečeve i takmičiti se globalno.

## Razvoj i izdavanje
Igru je prvobitno razvio nezavisni studio Oddlabs, a objavljena je 31. marta 2005. godine. Izdana je za Microsoft Windows, Mac OS X i Linux.

U septembru 2014. godine izvorni kod igre je objavljen javnosti na GitHub-u i sada je otvorenog koda pod GPLv2 licencom. Razvoj se nastavlja u community fork-u.

## Prijem
Inside Mac Games je recenzirao *Tribal Trouble*.

Igra je osvojila nekoliko nagrada, uključujući četiri mjesta među prvih 5 na nagradama stranice za recenzije indie igara GameTunnel za 2005. godinu u kategorijama najbolje multiplayer igre, najbolje grafike, najbolje strateške igre i najbolje igre općenito.

## Nastavak
Nastavak, *Tribal Trouble 2*, bio je u razvoju 2011. godine.

## Reference

## Vanjske poveznice
*  (arhivirano)
* tribaltrouble Službeni repozitorij izvornog koda
Kurt Levi

**Dr Kurt Levi** je bio jugoslovenski lekar jevrejskog porekla i upravnik partizanske bolnice u Užicu tokom ustanka u Srbiji 1941. godine. 

Prilikom povlačenja partizana iz Užica uhvatili ga četnici i predali Nijemcima, koji su ga strijeljali.

## Biografija

Levi Avram Kurt je rođen 1912. u Zemunu. Medicinski fakultet završio 1935. u Beogradu, a zatim specijalizirao neuropsihljatriju. U napredni pokret stupio još u vreme studija, kada je primljen za člana KPJ. Radio je kao neuropsihijatar u Beogradu.  

### Drugi svetski rat

Po dolasku Nemaca pobegao je iz Beograda. Od avgusta 1941. je pristupio NOVJ. Bio je najpre raspoređen u Račansku četu. Ubrzo je postao lekar Užičkog partizanskog odreda. Nakon oslobođenja Užica postao je komesar partizanske bolnice u Užicu. 

U toku prve neprijateljeve ofanziva zarobljen od četnika kod sela Žepe na Drini. Od četnika je predat Gestapou, koji ga je internirao u logor na Banjici. 17. aprila 1942. je streljan u Jajincima.

## Literatura
* Dr Jaša Romano: JEVREJI JUGOSLAVIJE 1941 - 1945. ŽRTVE GENOCIDA I UČESNICI NARODNOOSLOBODILAČKOG RATA
* 

## Izvori
Un hivernage dans les glaces

***Zima usred leda*** (fr. *Un hivernage dans les glaces*) je kratka pustolovna priča Julesa Vernea iz 1855. godine.

Priča je prvi put tiskana u travnju-svibnju 1855. u časopisu *[[Musée des familles]]*. Kasnije ju je ponovno tiskao Pierre-Jules Hetzel u zbirci *[[Doctor Ox]]* (1874.), kao dio serije Voyages Extraordinaires. Tri engleska prijevoda ("Zima usred leda" Georgea Makepeacea Towlea, "Zima među ledenim poljima" Abby L. Alger i "Zimski boravak u ledu" Stephena Williama Whitea) objavljena su 1874. godine.

## Reference
### Bilješke

### Citati

*
*
*
Une ville flottante

***Plutajući grad*** (fr. *Une ville flottante*), pustolovni je roman francuskog pisca Julesa Vernea prvi put objavljen 1871. u Francuskoj. U vrijeme objavljivanja, roman je uživao sličnu razinu popularnosti kao i *[[Put oko svijeta za osamdeset dana]]*. Prva britanska i američka izdanja romana pojavila su se 1874. Jules Férat izradio je originalne ilustracije za roman.

## Radnja

Priču pripovijeda u prvom licu neimenovani putnik koji se ukrcava na *[[SS Great Eastern|Great Eastern]]*, najveći putnički parobrod svog vremena, kako bi prešao Atlantik od Liverpoola do New Yorka. Brod je opisan s divljenjem, gotovo kao minijaturni grad na plovidbi, s hiljadama putnika, šetnicama, blagovaonicama, pa čak i složenim društvenim životom.

Na brodu, pripovjedač promatra interakcije među putnicima i posadom. Ubrzo upoznaje Fabiana Mac'Naba, tmurnog i ogorčenog čovjeka, koji putuje sa suprugom Ellen. Odnos para je problematičan - Ellen progoni dr. Pitt, proračunati udvarač koji je pokušava odvojiti od muža. Fabian, mučen ljubomorom i očajem, postaje sve nestabilniji, a njegova unutarnja muka čini emocionalno središte priče.

Dok *Great Eastern* plovi okeanom, niz incidenata prekida putovanje: oluje udaraju brod, burno vjersko oživljavanje zahvata putnike, dolazi do kockanja i sitnih intriga, a prikazuju se i tehnička čuda broda. Kroz sve to, pripovjedač djeluje kao oštar promatrač, izmjenjujući detaljne opise modernog inženjerstva i razmišljanja o ljudskim strastima.

Vrhunac dolazi kada Ellen ostaje nepokolebljivo odana svom suprugu unatoč Pittovim manipulacijama, a Fabian, iako duboko mučen, počinje se miriti s njom. Njihova privatna drama odvija se na veličanstvenoj pozadini okeanskog putovanja, simbolizirajući i opasnosti i obećanja modernog napretka.

Roman završava uspješnim dolaskom u New York, "plutajući grad" koji je sigurno dostavio svoj ljudski teret preko mora, ostavljajući pripovjedača da razmišlja i o čudima tehnologije i o krhkosti ljudskih srca.

## Reference
    

## Vanjske poveznice

* Ilustracije , Jules Férat
* ''A Floating City'' (engleski prijevod) na MobileRead
Spomen-kosturnica u Kavadarcima

**Spomen-kosturnica u Kavadarcima** nalazi se na jednom uzvišenju nadmorske visine 305 m, pored Kavadaracaa, Sjeverna Makedonija. Podignut je u spomen na žrtve fašističkog terora sa područja kavadaraca tokom Narodnooslobodilačkog rata od 1941. do 1945. godine. Otkrivena je 7. septembra 1976. godine. 

Spomen-kosturnica i nekoliko sličnih drugih memorijalnih obilježja su spomenici poštovanja i sjećanja na borce Makedonije u antifašističkom ratu. Podignute su i izgrađene širom zemlje kako bi vječno obilježavale 11. oktobar – Dan oslobodilačkog i državotvornog antifašističkog ustanka, kao i sve ostale datume i praznike iz ove epohe. Memorijalne kosturnice predstavljaju specifičan tip građevina, koje u svojoj strukturi objedinjuju formalna i dizajnerska iskustva iz crkvene gradnje, ali obogaćene u estetskom smislu slobodno interpretiranim elementima koji doprinose njihovom simboličkom sadržaju. Predstavljaju poseban tip kapela-crkava-grobnica, u koje se polažu kosti poginulih vojnika ili civila koji su bili žrtve određenih vojnih akcija.

## Arhitektura i opis
Spomen-kosturnica je izgrađena prema projektu arhitekte Petra Muličkovskog, profesora na Arhitektonskom fakultetu u Skoplju, za koga su istoričari umjetnosti napisali:
:*U djelima Muličkovskog posebno su karakteristični objekti koji posjeduju čist i jasan arhitektonski izraz [[Konstruktivistička arhitektura|konstruktivizma]] i [[Brutalizam|brutalizma]]. Ovaj objekat je jednim dijelom napravljen od [[metal]]a, [[beton]]a i [[Staklo|stakla]], a drugim dijelom od betona - kao čisti predstavnik brutalizma.*

Monumentalni spomenik simbolizira staru makedonsku kuću od betona, okruženu betonskim zidovima debljine 3 m. Donji ograđeni prostor predstavlja unutrašnje dvorište kuće, koje se nastavlja u vanjsko dvorište u obliku amfiteatra. U donji dio se ulazi kroz dvoja željezna vrata (južna i sjeverna) na kojima je prikazano grožđe. Ona vode do otvorenog dijela kosturnice gdje se nalazi galerija heroja. Ranije su zidovi bili prazni i sadržavali su relikvije mrtvih, ali su u posljednjih nekoliko godina njihovi kovčezi premješteni u Gradski muzej radi zaštite.

Ovdje se nalazi dvadesetak oblikovanih mramornih ploča na kojima je 328 imena boraca poginulih u NOV-u. Kroz stepenice u sredini zgrade, koje se spiralno penju prema gore, ulazi se u zatvoreni dio visine 12 metara, koji predstavlja stiliziranu makedonsku kuću inspirisanu ohridskom kućom. Ovaj zatvoreni dio je podijeljen na dva sprata, povezana sa verandama, u čijim zidovima se nalaze otvori koji simboliziraju prozore.

## Slike


Zrtvinafashizmot kosturnica (2).jpg|Spomen ploče poginulim borcima -  
Zrtvinafashizmot kosturnica (3).jpg|partizanima u Narodnooslobodilačkoj  
Zrtvinafashizmot kosturnica.jpg|borbi u Makedoniji


## Izvori
Cankarov dom

**Cankarov dom** (slovenski - *Javni zavod Cankarjev dom*) naziv kulturnog i kongresnog centra na Trgu republike u Ljubljani, Slovenija. Nazvan je po Ivanu Cankaru, jednom od najvećih slovenačkih književnika.

Zemljište Cankarevog doma i Trga republike pripadalo je uršulinskom samostanu u Ljubljani do njegove nacionalizacije 1960. godine, a korišteno je kao vrt i voćnjak. Prilikom iskopa temelja za objekte na Trgu, radnici su naišli na brojne ostatke rimske Emone, na što ukazuju tlocrti formirani granitnim kockama na platformi ispred ulaza u Dom.

## Arhitektura
Istorijski razvoj Cankarevog doma prvenstveno je povezan s izgradnjom zgrade, u kojoj se danas održavaju brojni događaji. U maju 1977. godine osnovan je inicijativni odbor pod vodstvom Edvarda Ravnikara, arhitektonski planovi su pripremljeni u IZITR-u, a 15. januara 1978. godine potpisan je Društveni sporazum o izgradnji i finansiranju Kulturnog centra Ivan Cankar. Sedam dana kasnije, počela je izgradnja, a prva predstava izvedena je nakon dvije godine. U septembru 1982. dom je upotpunosti završen.

Cankarov dom (198.) je posljednja građevina izgrađena na Trgu Republike i jedno od najvažnijih djela Edvarda Ravnikara. Tijelo zgrade je dizajnirano na dinamičan način, prateći prostornu organizaciju unutrašnjosti. Ujednačena fasadna ovojnica od bijelih kararskih mramornih ploča daje zgradi smiren i homogen izgled. Poznavaoci arhitekture često pronalaze brojne sličnosti između Ravnikarovog Cankarevog doma i uporedivog Kulturnog i kongresnog centra Finlandia u Helsinkiju, koji je projektovao najpoznatiji finski arhitekta Alvar Aalto.

Zbog opsežnog programa s pozorišnim, koncertnim, kino i kongresnim dvoranama različitih veličina, arhitekta je djelimično ukopao zgradu u teren. Na taj način uspio je sačuvati izvornu kompoziciju i proporcije Trga revolucije, kako je planirano u konkursnom rješenju iz 1960. godine. Niz predvorja ispred dvorana na različitim spratovima povezuje Cankarov dom s nivoima Trga Republike i okolnih ulica. Velika recepcijska dvorana u prizemlju – predvorje najveće Gallusove dvorane – povezuje Trg Republike i Prešernovu cestu, dok predvorje na prvom podrumskom spratu povezuje zgradu s arkadom Maximarketa.

### Sadržaj
* Dvorane za predstave, ukupno 5, broj gledalaca 60 do 1545, koliko ima najveća Gallusova dvorana. Nose imena poznatih slovenačkih umjetnika.
* Konferencijske dvorane, ukupno 8, od 20 do 100 sjedala.

## Festivali
Cankarov dom je organizator nekoliko tradicionalnih festivala:
* Festival kreativnosti mladih - Transgeneracije
* Festival teatra - Exodos
* Festival savremenog plesa - Gibanica
* Grad žena
* Drugi bend
* Džez festival
* Međunarodni filmski festival u Ljubljani -  LIFF  
* Festival dokumentarnog filma

Za svoj urbanistički i arhitektonski rad Ravnikar je dobio dobio Plečnikovu (1975.) i Prešernovu nagradu (1978.). Za projekat Cankarevog  doma list Borba mu je 1983. god. dodijelila saveznu nagradu za arhitekturu.

## Literatura
* 
* 
## Izvori
Spomen-kosturnica poginulih partizana u Velesu

**Spomen-kosturnica poginulih partizana u Velesu** nalazi se na jednom od brda koja okružuju centar Velesa, na rijeci Vardar, Sjeverna Makedonija. Nadmorska visina je 213 m, 920 m. od glavnog trga Velesa i sa koordinatama: 41°43′24″N, 21°47′19″E. Podignut je u spomen na partizanske vojnike koji su se borili za slobodu Velesa i Makedonije tokom Narodnooslobodilačkog rata od 1941. do 1945. godine protiv fašističkih njemačkih i bugarskih snaga. Osim toga, ovaj spomenik služi kao mjesto počivanja (u obliku podzemne kripte) za posmrtne ostatke otprilike stotinu palih partizanskih vojnika iz područja Velesa.
## Istorija
Grad Veles bio je 6. aprila 1941. godine podvrgnut nemilosrdnoj kampanji bombardovanja od strane njemačke Luftwaffe, dok su snage Osovine započele invaziju i okupaciju Kraljevine Jugoslavije. Tokom Aprilskog rata, u Makedoniju su sa istoka ušle jedinice bugarske vojske, a na zapadu italijanske iz njihove marionetske države Albanije. Kraljevska jugoslovenska armija ubrzo je kapitulirala. Vardarska Makedonija je podijeljena tako da je „Velikoj Albaniji“ pripojen deo oko gradova Tetovo, Gostivar, Kičevo, Struga i dio Prespe, a Bugarskoj ostali dio Makedonije.

Kada su Bugari započeli okupaciju Velesa, slijedili su neumoljiv niz brutalnih taktika kako bi pokorili i ugnjetali domaće stanovništvo grada, tokom kojih su se bavili pljačkom, mučenjem, deportacijom, a u nekim slučajevima i ubistvima. Najčešće mete bili su jevrejsko i romsko stanovništvo grada, zajedno sa komunistima, disidentima i onima koji su se protivili bugarskoj okupaciji.

## Opšti podaci
Spomen-kosturnica izgrađena je od 1976. do 1979. godine. Na konkursu u kojem su učestvovali umjetnici iz cijele Jugoslavije, odabran je zajednički prijedlog vajara Ljubomira Denkoviće i arhitekte Save Subotina. Oblik spomenika podsjeća na otvoreni cvijet maka (simbolizira život i ponovno rođenje) - polovina je otvoreni predvorje s pločama na kojima su navedena imena poginulih i mjesta bitaka, dok drugu polovinu zauzima prostorija u kojoj se nalazi muzej i mozaik, najveći u cijeloj Makedoniji.

### Muzej mozaika
Unutar zadnje polovine spomenika nalazi se muzej u kojem su izloženi mozaici umjetnika Petera Mazeva. Oko unutrašnjosti muzeja, Mazev je većinu zidnog prostora površine od 220 m2 prekrio serijom od pet masivnih mozaika, što je najveća površina sa mozaicima u Sjevernoj Makedoniji. Kroz ovu seriju mozaika, Mazev je prikazao istoriju Makedonije od Ilindanskog ustanka protiv ugnjetavanja i okupacije Osmanskog carstva, Balkanskih ratova, Prvog i Drugog svjetskog rata, do oslobođenja od fašizma, te konačno do vremena Jugoslavije. Ovo djelo se često naziva "Guernica Makedonije", u odnosu na Picassovo poznato remek-djelo.

## Izvori
Shimeko Tanabe

bila je jedna od ljubavnica japanskog pisca Osamua Dazaija. Bila je poznata još i kao . Tanabe je umrla kada je zajedno s Dazaijem izvela *[[shinjū]]*, a njezina je sudbina bila inspiracija za lik , koji se spominje u Dazaijevoj noveli .

## Biografija

Tanabe je rođena 1912. godine u selu Ogouchi (danas četvrt Asakita u Hiroshimi) kao četvrta kći Shimakichija i Shine Tanabe. Ime Shimeko dobila je jer su njezini roditelji planirali da im ona bude posljednje dijete, međutim ona ga nikada nije voljela te je, nakon dogovora s bratom, uzela ime Atsumi, koje je koristila i kasnije u životu. Iako je ostvarivala dosta dobre akademske uspjehe, na trećoj godini ispisala se iz Prve općinske srednje škole za djevojčice te se zaposlila kao konobarica u baru , velikom baru u centru Hiroshime. 

Dok je radila u baru, upoznala je , vlasnika bara, s kojim je ubrzo započela suživot. Kōmen je imao želju postati kazališni glumac te su se Tanabe i on, kako bi ostvarili tu ambiciju, u ljeto 1930. godine preselili u Tōkyō. Međutim, kako Kōmen nije mogao naći posao, Tanabe se zaposlila kao konobarica u baru  u četvrti Ginza kako bi pripomogla s obiteljskim financijama. Tu je upoznala Osamua Dazaija i postala mu ljubavnica, iako je on tada bio u vanbračnoj vezi s bivšom gejšom Hatsuyo Oyama. 

Dana 28. studenog 1930. godine, Tanabe i Dazai, koji su se prije toga susreli samo tri puta, kupili su tablete za spavanje i otišli u Kamakuru. U periodu između ponoći i svitanja sljedećega dana, Dazai i Tanabe predozirali su se tabletama za spavanje i ušli u more na plaži nedaleko od hrama Koyurugi s ciljem da izvrše *[[shinjū]]* (dvostruko samoubojstvo). Tanabe je preminula, dok je Dazai spašen jer su njegovo besvjesno tijelo pronašli ribari s broda koji je slučajno prolazio nedaleko od plaže. Kako je Dazaijeva obitelj imala određeni utjecaj, slučaj je zataškan, a mediji su pisali da je Dazai pronađen na plaži, gdje je zaspao nakon što je uzeo tablete za spavanje. Policija je čak razmišljala o pokretanju kaznenog postupka za pomaganje u samoubojstvu protiv Dazaija, ali je slučaj u konačnici odbačen, vjeruje se zato što je nadležni tužitelj, Uno, bio član obitelji Matsuki i tako Dazaijev rođak, dok je inspektor koji je vodio slučaj bio rodom iz Kanagija, odakle je dolazila i Dazaijeva obitelj, što je također išlo u korist Dazaiju.

Međutim, sam Dazai je u svojim djelima  i  otkrio što se zapravo dogodilo te je opisao okolnosti Tanabeine smrti i njegovog neuspješnog suicida. Također, Tanabe se spominje u noveli , kao , koja je napisana kao refleksija na Dazaijev oporavak nakon neuspješnog suicida s Tanabe. 

Tanabeina smrt kasnije je postala predmetom teorija zavjere; kako je Dazai u to doba redovito koristio tablete za spavanje, njegov je organizam bio naviknut na njih, dok Tanabein nije. Uz to, pasus s početka novele  doveo je do teorija da je Dazai zapravo ubio Tanabe, međutim tu se radi samo o interpretaciji teksta i ne postoje nikakvi konkretni dokazi koji bi podržali tu teoriju.

## Bilješke

## Reference

## Literatura
* 
* Dazai, Osamu, *The Flowers of Buffoonery*, preveo Sam Bett, New Directions Books, 2023.
Dance-pop

**Dance-pop** (takođe poznat kao **club-pop** i **EDM-pop**) je popularni muzički žanr koji je nastao od kasnih 1970-ih do ranih 1980-ih. Čini muziku ubrzanog ritma namenjena noćnim klubovima sa namerom da bude atraktivna za ples, ali i pogodna za savremeni radio hitova. Razvijajući se iz kombinacije dance i popa sa uticajima disco, post-disco i synthpopa, generalno ga karakterišu snažni ritmovi sa lakim, nekomplikovanim strukturama pjesama koje su generalno sličnije pop muzici nego plesnom žanru slobodnijeg oblika, sa akcentom na melodiju, pogotovo upečatljivu.

Dance-pop je popularan mejnstrim muzički stil i postoje brojni umjetnici i grupe koje nastupaju u ovom žanru. Značajni umjetnici su Cher, Madonna, Britney Spears, Rick Astley, Kylie Minogue, Christina Aguilera, Spice Girls, Paula Abdul, Backstreet Boys, Michael Jackson, NSYNC, Jennifer Lopez, Janet Jackson, Rihanna, Katy Perry, Lady Gaga, Dua Lipa, Years & Years, The Weeknd, Justin Bieber, Taylor Swift, Carly Rae Jepsen i Ava Max.

## Izvori
Hugo: Bukkazoom!

***Hugo: Bukkazoom!*** je trkaća videoigra koju je razvio ITE Media, a objavio Namco za Game Boy Advance i ITE Media za PlayStation 2 i Microsoft Windows. Dio je serije *[[Popis Hugo videoigara|Hugo]]* i objavljena je 2003. godine.

## Razvoj
Igra je predstavljena na E3 2003.

## Prijem

Igra je dobila loše recenzije. *Absolute Games* je zaključio da *Hugo: Bukkazoom!* "nije bio zanimljiva igra". *[[Jeuxvideo.com]]* je kritizirao kontrole koje su "učinile igranje previše nasumičnim", ali je napomenuo da bi *Hugo: Bukkazoom!* mogao zainteresirati ljubitelje karting utrka da su kontrole preciznije.

## Reference

## Vanjske poveznice
* 
* *[https://www.pcgamingwiki.com/wiki/Hugo:_Bukkazoom! Hugo: Bukkazoom!]* na PCGamingWiki
* *[https://hugoswelt.de/games/adventure/bukkazoom/index.php Hugo Bukkazoom!]* na Hugo-Troll.de (njemački)
* *[http://squarefaction.ru/game/hugo-bukkazoom Hugo: Bukkazoom!]* na Square Faction (ruski)
Deep Sea Tycoon

***Deep Sea Tycoon***, ponekada miješan s *[[Atlantis Underwater Tycoon]]*, i pod nazivom *Aquatic Tycoon* u Francuskoj, videoigra je iz 2003. godine koju je razvio Anarchy Enterprises, a objavio Unique Entertainment. Radnja te igre odvija se oko izgradnje podvodnog grada u 3D-u. Postoji i nastavak, *Deep Sea Tycoon 2*, kojeg je razvio Pixel above Pixel.

## Igranje
*Deep Sea Tycoon* omogućava odabir jednog od 24 različita lika i stvaranje podvodnog grada ispunjenog različitim građevinama i sadržajima, od palača za sirene do restorana s morskim plodovima. Kroz lik kojeg odabere i izbore koje napravi u svom gradu, igrač može postati nemilosrdni poslovni magnat ili ekolog.

Način igranja je sličan igri *Moon Tycoon*. Igrač stvara zgrade na ravnom komadu zemlje, koje moraju biti povezane s drugim zgradama tunelima. Jedine veće razlike su scenarij i vrste zgrada koje se koriste.

## Prijem
Igra *Deep Sea Tycoon* nije recenzirana od strane stranica za recenzije igara poput *Gamespota*, uprkos tome što je objavljena u Velikoj Britaniji u januaru 2004. i u novembru 2003. u drugim područjima. Ocjena korisnika na *Gamespotu* daje igri ocjenu 7,5. 

## ''Deep Sea Tycoon 2''

*Deep Sea Tycoon 2* je objavio Bold Games 2005. godine, a razvoj je vodio Anarchy Enterprises. 

### Igranje
U igri *Deep Sea Tycoon 2* (poznatoj i kao *Deep Sea Tycoon: Diver’s Paradise*), igrač preuzima ulogu upravitelja podvodnog raja. Glavni dio igranja uključuje izgradnju i upravljanje morskim okruženjima: postavljanje podvodnih struktura, brigu o morskom životu poput delfina, kitova, kornjača i morskih krava, hranjenje životinja i održavanje njihove dobrobiti.

Igrač napreduje kroz niz misija (oko 30) koje se povećavaju u složenosti, otključavajući nova morska okruženja i funkcije. Postoji i "sandbox mod", gdje igrači mogu graditi i eksperimentirati bez ograničenja misije, dajući slobodu da dizajniraju podvodni svijet svojim tempom.

### Prijem
Igra *Deep Sea Tycoon 2* je recenzirana od strane X-Play-a, dobivši ocjenu 1 od 5. Adam Sessler je napomenuo da je *Game Tycoon* zabavniji od *Deep Sea Tycoon 2*, budući da je ta igra dosadna jer ima "smiješno lake izazove" i jednostavne ciljeve gdje je potrebno samo "dvaput kliknuti mišem".

## Reference
So Blonde

***So Blonde***, s podnaslovima *Izgubljena na Karibima* na španskom i *Plavuša u nevolji* na ruskom i poljskom, je avanturistička videoigra na principu pokazivanja i klikanja objavljena za Windows 2008. godine. Objavljena su dva nastavka: **'So Blonde: Back to the Island**' 2010. i *[[Captain Morgane and the Golden Turtle]]* 2012. godine.

## Igranje
*So Blonde* je tradicionalna avanturistička igra na principu pokazivanja i klikanja u kojoj igrači vode glavnog lika kroz različita okruženja interakcijom s predmetima, razgovorom s likovima i rješavanjem zagonetki. Igranje se vrti oko istraživanja bogato ilustriranih 2D lokacija, sakupljanja predmeta i njihovog kreativnog korištenja za napredak. Dijalozi sa NPC-jevima su ključni, često zahtijevajući od igrača da biraju odgovore koji utječu na razvoj situacija. Interfejs je jednostavan, s mišem koji upravlja svim naredbama poput pomicanja, ispitivanja, podizanja ili kombiniranja predmeta. Igra također uključuje rješavanje problema na temelju inventara i lagane mini-igre.

## Radnja
Sunny Blonde je sedamnaestogodišnjakinja koju su razmazili bogati roditelji. Na krstarenju s roditeljima koji slave godišnjicu braka, brod udara grom i ona pada u more.

Nalazi se nasukana na plaži udaljenog "Zaboravljenog ostrva" u Karipskom moru. Potpuno je sama i brine se o svojim noktima i neurednoj šminki. Na njeno iznenađenje, njen mobilni telefon više ne radi, a kada priđe usamljenom dječaku koji sjedi na stijeni, saznaje da joj on ne može pokazati najbliži hotel ili potpuno opremljen tržni centar. Na ostrvu, čini se kao da je vrijeme stalo prije otprilike dvjesto godina. Kada počne istraživati ​​ostrvo, otkriva da njime vladaju pirati i da se čini da je i prokleto.

U ovom okruženju, Sunny se mora riješiti svojih razmaženih manira i, s vremenom, otkrit će kakva je njena prava priroda. Svi na ostrvu, stanovnici, pirati i vlasti, izgleda imaju tajni plan, a Sunny mora naučiti funkcionirati samostalno, jer će njen zadatak postati da sredi stvari na ostrvu i pronađe put natrag kući.

## Razvoj i izdavanje
Igra *So Blonde* je javnosti najavljena 2. marta 2007. i do trenutka njenog izlaska, razvoj je trajao 14 mjeseci. Igra koristi OGRE engine. Objavljena je u Njemačkoj, Austriji i Švicarskoj 14. marta 2008. godine od strane DTP Entertainment pod izdavačkom kućom "Anaconda". Zatim je objavljena tri mjeseca kasnije u Francuskoj, 13. juna. Eidos Interactive je objavio igru ​​u Ujedinjenom Kraljevstvu 26. septembra 2008. godine.

## Prijem
Neposredno prije izlaska igre *So Blonde*, njen scenarist, Steve Ince, nominovan je za nagrade Udruženja pisaca Velike Britanije za 2008. godinu. Njegov scenario za PC avanturističku igru ​​*So Blonde* ušao je u uži izbor u kategoriji "Najbolji scenario za videoigru".

So Blonde je dobila uglavnom pomiješane kritike i drži prosjek od 73% na sajtu za agregator recenzija GameRankings.

## Povezano
* *[[A Vampyre Story]]*
* *[[Runaway 2: The Dream of the Turtle]]*

## Reference

## Vanjske poveznice
*
Ankh (videoigra)

***Ankh*** je grafička avanturistička igra njemačke firme Deck13, koju je objavio bhv Software 2005. godine. Ima 3D okruženje s filmskim kretanjem kamere i uključuje humor. *Ankh* je rimejk igre *Ankh: The Tales of Mystery*, avanturističke igre iz 1998. godine koju je razvio Artex Software za Acorn Archimedes.

*Ankh* je iznjedrio dva nastavka: **' i **'. Originalni *Ankh* je 2006. godine portiran na Linux i OS X. Specijalno izdanje igre objavljeno je u Velikoj Britaniji u februaru 2007. Nintendo DS port je objavljen 2008. godine pod nazivom ***Ankh: Curse of the Scarab King***.

## Radnja

Igrač preuzima ulogu Assila, sina cijenjenog arhitekte u Kairu. Assil je ljubitelj zabava, ali u nekom trenutku jedna od njegovih zabava se pokvarila. Kada pokuša da se zabavi u piramidama sa dva prijatelja, slučajno razbije nekoliko urni i time uznemiri mumiju koja počiva u piramidi. Mumija kažnjava Assila bacajući na njega smrtonosnu kletvu i on sada ima 24 sata da ukloni kletvu i spasi se. Kasnije u igri, Assil upoznaje kćerku arapskog ambasadora, Tharu, koja je također lik kojim se može igrati.

Jan Klose, kreativni direktor u Deck13 Interactive, također je naveo da je *Monkey Island* bio uticajan za seriju *Ankh*.

## Razvoj
Muziku za igru ​​komponovao je Dynamedion i osvojio je prvo mjesto u kategoriji "Najbolji njemački soundtrack 2005. godine". Prema *[[GameStar]]u*, *Ankh* je produciran s malim budžetom "u rasponu od šest cifara".

## Prijem

*Ankh* je bio komercijalni hit na njemačkom tržištu, s prodajom od 100.000 jedinica samo u toj regiji. *[[Kölner Stadt-Anzeiger]]* je izvijestio da je također postigao uspjeh širom svijeta. Prema Deck13, ukupna globalna prodaja *Ankha* i njegova prva dva nastavka - **' i **' - premašila je 500.000 jedinica do augusta 2009. godine.

Verzije za Microsoft Windows i Nintendo DS dobile su "mješovite ili prosječne recenzije" prema web stranici za agregaciju recenzija Metacritic.

## Reference

## Vanjske poveznice
* 
* 
*
Moon Tycoon

***Moon Tycoon*** je kompjuterska igra o izgradnji grada koju su 2001. godine objavili Anarchy Enterprises i Unique Entertainment. Zasnovana je na stvaranju lunarne kolonije, odnosno lunarnog grada. Anarchy Enterprises ju je opisao kao "prvu 3D Sim igru ​​ikada" i napomenuo da ima sličnosti sa SimCityjem (koji je u to vrijeme bio dvodimenzionalan).

## Igranje
*Moon Tycoon* ima tri kampanje za igranje, svaka sa svojom pričom i smještena oko 2021. godine.

Kampanja 1: Zemlja je u globalnoj energetskoj krizi, a jedino što je može zaustaviti je dragocjeni resurs zvan helijum-3 koji se može naći na Mjesecu u ogromnim količinama.

Kampanja 2: Energetska kriza je završena, ali konkurencija počinje da se zahuktava dok se korporacije bore za dominaciju na Mjesecu, a epidemije iz svemira, nezadovoljstvo životnim uslovima i svemirske katastrofe postaju sve češće.

Kampanja 3: Čovječanstvo pravi još jedan skok dok započinje sljedeću fazu istraživanja svemira: kolonizaciju asteroidnog pojasa.

Svaka kampanja ima deset nivoa za igranje, svaki sa različitim nivoima težine. Sve tri kampanje čine veću priču, tako da se mogu igrati samo po redu i počevši od prve. Dostupan je i sandbox mod, gdje igrač može postaviti početni novac, vrstu terena, količinu rude i prosječni vijek trajanja zgrade; također omogućava igraču da odabere želi li igrati na Mjesecu ili na asteroidu.

Igra se odvija na području za igranje, na kojem su prikazane i završene, kao i strukture u izgradnji. Igrači također koriste taj ekran za početak izgradnje zgrada i promjenu terena. Područje za igranje je uzdignuto u odnosu na okolni region i može imati i mrežu.

Meni sa građevinama prikazuje različite vrste struktura dostupnih za izgradnju. Te zgrade podijeljene su u različite kategorije: stambeno-medicinski objekti, turistički, istraživački, nagrade (zarađene postizanjem različitih ciljeva), komunalni i industrijski.

## Prijem
Moon Tycoon je upoređivan sa SimCityjem, ali je hvaljen zbog svoje inovativne 3D grafike. Iako je Moon Tycoon dobro prihvaćen od strane američke web stranice za recenzije igara, GameZone, u inostranstvu nije dobio dobre kritike, a dva strana recenzenta su ga ocijenila loše.

## Vanjske poveznice
* Službena web stranica za ''Moon Tycoon''
* Legacy Interactive

## Reference
Valarie Allman

**Valarie Carolyn Allman** (Newark, DE, 23. veljače 1995.) američka je atletičarka koja se natječe u bacanju diska. Dvostruka je olimpijska pobjednica, svjetska prvakinja i peterostruka osvajačica Dijamantne lige.

Osvajanjem brončane medalje na Svjetskom prvenstvu u atletici 2022. postala je prva Amerikanka koja je osvojila svjetsku medalju u bacanju diska, a to je ujedno bio početak njezinih sportskih uspjeha na svim uzastopnim velikim natjecanjima. Trenutačno drži kontinentski (AR) i nacionalni (NR) rekord u ženskom bacanju diska.

## Osobni život
Allman se rodila u Newarku, Delawareu, a odrasla je u Hersheyu, Pennsylvaniji. Davno prije nego što je postala atletičarka bavila se plesom, ali od njega je odustala u srednjoj školi. Tamo joj je jedan događaj odredio budućnost: kada je imala 15 godina, prvi se put okušala u bacanju diska zato što je to bio uvjet za prisustvovanje na večeri gdje su se jeli špageti, odnosno godišnjoj gozbi koju je organizirao srednjoškolski tim bacača diska. Tada je otkrila svoj dar, a sport je odmah zavoljela i počela se baviti njime. Nakon završene srednje škole u Longmontu, Coloradu 2013. godine studirala je na Stanfordu. Ondje je 2017. godine postala prvostupnica dizajna linije proizvoda.

## Karijera
U srednjoj se školi već probila na državni vrh, a na fakultetu je počela ostvarivati prve ozbiljne sportske uspjehe. Za to je vrijeme šest puta osvojila All-America priznanje, odnosno bila proglašena najboljom sportašicom u svojoj disciplini u državi. Svoj je prvi veliki međunarodni uspjeh ostvarila 2017. godine, kada je na Univerzijadi osvojila drugo mjesto. Iste je godine sudjelovala na Svjetskom prvenstvu u atletici, ali nije došla do finala. Uspješnija je bila 2018. godine, kada je postala državna prvakinja i osvojila srebrnu medalju na NACAC prvenstvu, a brončanu na Svjetskom atletskom kupu. Olimpijsko zlato osvojila je prvi put na Ljetnim olimpijskim igrama 2021. Iduće je godine osvojila brončanu medalju na Svjetskom prvenstvu, čime je postala prva Amerikanka koja je osvojila svjetsku medalju u bacanju diska. Drugu zlatnu olimpijsku medalju osvojila je 2024. godine u Parizu, a 2025. godine postala je svjetska prvakinja u Tokiju.

Trenutačno se natječe primarno u bacanju diska, ali nastupala je i kao bacačica kugle (2011.) i kladiva (2014. – 2018.). 

Svoj je osobni rekord u bacanju diska postavila 2025. godine na atletskom natjecanju u Ramoni, Oklahomi, gdje je disk preletio 73,52 metra. To je ujedno bio i šesti najdalji hitac u povijesti, a aktualni je nacionalni rekord SAD-a i kontinentski rekord Sjeverne Amerike.

## Sportski uspjesi

### Osobni rekordi

### Međunarodna natjecanja

## Reference

## Vanjske veze

* Valarie Allman na World Athletics
* Valarie Allman na www.USATF.org
* Vallarie Allman na Team USA
* Vallarie Allman na Olympics.com
* Vallarie Allman na Olympediji
Un drame au Mexique

***Drama u Meksiku*** (fr. ***Un drame au Mexique***) je historijska kratka priča Julesa Vernea, prvi put objavljena u julu 1851. pod naslovom *"L'Amérique du Nord, études historiques: Les Premiers Navires de la marine mexicaine"*.

U pismu svom ocu Verne je napisao da je to "samo jednostavna avanturistička priča u stilu [Jamesa Fenimora] Coopera koja će se dešavati u Meksiku".

## Radnja
Godine 1825, kod ostrva Guam, na putu iz Španije, poručnik Martinez i njegovi saradnici planiraju pobunu na dva španska ratna broda. Zavjerenici ubijaju kapetana Dona Ortevu, preuzimaju komandu nad brodovima i planiraju ih prodati republikanskoj vladi u Meksiku. Po dolasku u Acapulco, poručnik Martinez i Jose kreću na putovanje preko zemlje do Mexico Cityja kako bi izvršili prodaju. Martinez se sve više boji da ga progone Ortegini odani sljedbenici, te tokom olujne noći u planinama ubija Josea u trenutku ludila, a zatim ga ljudi kojih se bojao sruše u smrt u planinskoj bujici.

## Historija izdavanja
Priča je prvobitno objavljena na francuskom jeziku u julu 1851. kao "L'Amérique du Nord, études historiques: Les Premiers Navires de la marine mexicaine" u *[[Musée des familles]]* sa tri ilustracije Eugène Forest i Alexandre de Bar. Preimenovana i revidirana verzija, "Un drame au Mexique", sa šest ilustracija Julesa Férata, objavljena je 1876. zajedno s romanom *[[Michel Strogoff]]* kao dio serije *[[Voyages Extraordinaires]]*. Prvi engleski prevod W. H. G. Kingstona objavljen je u Londonu 1876.

### Engleska izdanja
Kao "Pobunjenici: Romansa o Meksiku" (preveo W. H. G. Kingston) u:
* 1876 - *Michael Strogoff, carev kurir*; i *Pobunjenici: Romansa o Meksiku*, London: Sampson Low
* 1877 - New York: Scribners (prijevod "revidirao" Julius Chambers)

Kao "Pobunjenici, ili tragedija Meksika" u:
* 1911 - *Djela Julesa Vernea, svezak 1*, New York: Vincent Parke, urednik Charles F. Horne

Kao "Drama u Meksiku" u:
* 1964 - *Dr. Ox i druge priče*, London: Arco/Westport, CT: Udruženi knjižari: Fitzroy Edition, urednik I. O. Evans

Kao "Prvi brodovi meksičke mornarice" u:
* 1999 - *Vječni Adam i druge priče*, London: Phoenix, preveo I. O. Evans, urednik Peter Costello

## Reference


## Vanjske poveznice

* Ilustracije  Julesa Férata (1876)
* Un drame au Mexique (1876)  available at Kolekcija Julesa Vernea  na francuskom
Tomislav Gelić

**Tomislav Gelić** (Travnik, oko 1949 – Trogir, 2. septembar 2009), poznat i pod nadimkom **[[Zviždaljka|Pišća]]**, bio je jugoslovenski i bosanskohercegovački glumac i humorista. Najpoznatiji je po monodrami *Ja, Pišća takozvani*, ali je nastupao i u brojnim filmovima, televizijskim serijama i pozorišnim predstavama.

## Biografija
Tomislav Gelić rođen je u Travniku, Bosna i Hercegovina, 1952. godine. Karijeru je započeo u amaterskom teatru, a kasnije je bio član **Kotrljajućeg pozorišta [[Travnik]]**, gde je nastupao u raznim predstavama. Njegov humor i scenska ekspresija privukli su pažnju publike, a monodrama *Ja, Pišća takozvani* donela mu je široku popularnost i audio / LP snimke.

Tokom 1980-ih i 1990-ih, Gelić se pojavljivao u jugoslovenskim filmovima i televizijskim serijama, često u sporednim, ali upečatljivim ulogama. Poslednje godine života proveo je u Trogir, gde je i preminuo 2. septembra 2009. godine. Sahranjen je na Čiovu.

---

## Filmografija

## Televizijske serije

## Pozorište

## Nasleđe
Tomislav Gelić ostao je upamćen kao jugoslovenski i bosanskohercegovački glumac i humorista. Njegove uloge, bilo filmske, televizijske ili pozorišne, imale su snažan utisak na publiku. Monodrama *Ja, Pišća takozvani* i dalje se pamti kao njegov prepoznatljivi scenski doprinos.

Kolege i lokalni mediji hvale njegov profesionalizam, smirenost i posvećenost umetnosti. Njegova smrt 2009. godine bila je veliki gubitak za scenu i kulturu bivše Jugoslavije.

---

## Reference

* 
* Travnicki.info – Umro je Tomislav Gelić Pišća
* Filmovi.com – Tomislav Gelić filmografija
* Discogs – Tomislav Gelić izdanja
* Tjedno.hr – Pišćin zadnji snimak
Spomen-kosturnica u Kičevu

**Spomen-kosturnica u Kičevu** nalazi se na uzvišenju Kitino kale, u središnjem dijelu Kičeva, Sjeverna Makedonija. Podignut je u spomen na žrtve fašističkog terora sa područja Kičeva i okoline tokom Narodnooslobodilačkog rata od 1941. do 1945. godine. Izgradnja je završena 1968. godine.

Kičevoe grad u centralnom dijelu zapadne Makedonije i administrativno sjedište istoimene opštine. Smješten je u Kičevskoj dolini pod jugoistočnim obroncima planine Bistra. Prvi put se spominje kao naselje u povelji vizantijskog cara Vasilija II iz 1018. godine pod toponimom *Kitsavis*.

Memorijalne kosturnice predstavljaju specifičan tip građevina, koje u svojoj strukturi objedinjuju formalna i dizajnerska iskustva iz crkvene gradnje, ali obogaćene u estetskom smislu slobodno interpretiranim elementima koji doprinose njihovom simboličkom sadržaju. Predstavljaju poseban tip kapela-crkava-grobnica, u koje se polažu kosti poginulih vojnika ili civila koji su bili žrtve određenih vojnih akcija. Kao vrsta monumentalnih predmeta, svoju afirmaciju doživjele su nakon završetka Drugog svjetskog rata 1945. godine, kada su duži vremenski period korištene za obilježavanje određenih historijskih događaja vezanih za Narodnooslobodilački rat od 1941. do 1945. godine (NOB). Kao djela modernog doba, najčešće su u korelaciji sa savremenim trendovima u likovnoj monumentalnoj umjetnosti, kao i najvažnijim trendovima u tradicionalnoj i modernoj likovnoj umjetnosti, odnosno slikarstvu, skulpturi itd.

Izgradnja kosturnice završena je 1968. godine. U kripti se nalaze posmrtni ostaci 511 poginulih boraca u Narodnooslobodilačkoj borbi i žrtava fašističkog terora iz kičevskog kraja i ostalih dijelova Makedonije, pohranjeni u limenim kutijama. U kosturnici su, između ostalih, sahranjeni pjesnik Kočo Racin i narodni heroji Mirko Milevski i Ibe Palikuća.

## Opis
Kosturnica je napravljena od mramora i polukružnog je oblika. Na zidu kosturnice nalazi se bronzani reljef koji prikazuje motive iz partizanske borbe, poput borba u bitkama, oplakivanja mrtvih i nošenja ranjenih. Autor reljefa je vajar Jordan Grabuloski, zajedno sa suprugom Iskrom Grabul. Lijevo i desno od reljefa na zidu nalazi se devet mramornih ploča s ugraviranim imenima sahranjenih u grobnici. Ispred reljefa je nadgrobni spomenik s ugraviranim godinama "1941 - 1945". Muzej "Zapadna Makedonija u Narodnooslobodilačkom ratu" predstavlja borbu makedonskog naroda za slobodu kroz dokumente koji se sastoje od autentičnih materijala, predmeta, fotografija, skica, karata, zastava, modela i tekstova. 

Dio muzeja čine freske, mozaici i etnološke kolekcije (nošnje, predmeti domaćinstva i narodne tkanine) iz kičevskog kraja iz 19. vijeka.

## Izvori
Un drame dans les airs

***Drama u zraku*** (fr. ***Un drame dans les airs***) je avanturistička kratka priča Julesa Vernea. Prvi je put objavljena u augustu 1851. godine pod naslovom "Nauka za porodice. Putovanje balonom" ("La science en famille. Un voyage en ballon") u *[[Musée des familles]]* sa pet ilustracija Alexandrea de Bara. Sa šest ilustracija Émile-Antoine Bayarda 1874. je uvrštena u *[[Doctor Ox]]*, jedinu zbirku kratkih priča Julesa Vernea objavljenu za vrijeme Verneovog života. Engleski prijevod Anne T. Wilbur objavljen je u maju 1852. godine u *[[Sartain's Union Magazine of Literature]]*, što je bio prvi put da je djelo Julesa Vernea prevedeno na engleski jezik.

## Radnja
Baš kada pripovjedač započinje uspon svog balona, ​​stranac uskače u njegovu kabinu. Jedina namjera neočekivanog putnika je da podigne balon što više može, čak i po cijenu svog i pilotovog života. Uljez koristi dugo putovanje da ispriča historiju incidenata vezanih za ep o putovanju lakšim od zraka.

Ova kratka priča najavljuje Verneov prvi roman, *[[Cinq semaines en ballon|Pet sedmica u balonu]]*.

## Izdanja na engleskom
Priča se pojavila u engleskom prijevodu u sljedećim oblicima.

Kao "Putovanje balonom" (prevela Anne T. Wilbur):
* 1852 – *Sartain's Union Magazine of Literature*

Kao "Drama u zraku" (prevela Abby L. Alger):
* 1874 – *Od oblaka do planina*, Boston: Gill

Kao "Drama u zraku" (preveo George M. Towle):
* 1874 – *Dr. Ox i druge priče*, Boston: Osgood
* 1876 – *Zima usred leda i druge priče*, London: Sampson Low
* 1911 – *Djela Julesa Vernea*, svezak 1, New York: Vincent Parke, ur. Charles F. Horne
* 1964 – *Dr. Ox i druge priče*, London: Arco/Westport, CT: Associated Booksellers: Fitzroy Edition, ur. I. O. Evans
* 1999 – *Vječni Adam i druge priče*, London: Phoenix, ur. Peter Costello

## Reference

## Vanjske poveznice

* Ilustracije  Émile-Antoine Bayarda
* Un drame dans les airs  dostupno u kolekciji Julesa Vernea  na francuskom