Fitna (film)

***Fitna*** je kratkometražni propagandni film antiislamskog sadržaja koji je 2008. sastavio nizozemski radikalni desničar Geert Wilders. Najavljen je u novembru 2007. i postavljen je na *[[LiveLeak]]* krajem marta sljedeće godine. U filmu se islamu imputiraju terorizam, mizoginija, nasilje i vjerska isključivost, pri čemu se služi raznim manipulacijama, obmanama i dezinformacijama. Također, oslanjajući se na teorije zavjere, *Fitna* upozorava i na navodnu prijetnju islamizacije Nizozemske i Evrope. Film ima format prezentacije i ne predstavlja nikakvo kinematografsko ostvarenje, a u potpunosti se sastoji od postojećeg multimedijalnog sadržaja odnosno propagandnih filmova sličnog tipa. *Fitna* je naišla na osude stručnjaka, političara, vlada i organizacija za ljudska prava, kao i poklonike među neofašističkim, neokonzervativnim, neocionističkim i neoateističkim grupama i pojedincima. Tokom četveromjesečnog perioda između najave i objave Wilders je opetovano odgađao internetsku premijeru, privlačeći tako pažnju masovnih medija i jačajući potporu za svoju stranku (PVV). Usprkos njegovim očekivanjima, film nije prouzročio ni nerede ni bitniju polarizaciju nizozemskog društva, ali je doveo do porasta antiislamskog raspoloženja i diskriminacije muslimana. *Fitna* je popularizirala web 2.0 tehnologije kao sredstvo medijske komunikacije i stotine filmova sličnog formata izrađeni su kao odgovor na Wildersov film.

## Sinopsis

;Pregled
Videoprezentacija traje približno 17 minuta i sastoji se od ukupno 51 grafičkog prikaza, mahom postojećih fotografija i videosnimaka prikupljenih s interneta i televizije, te crteža, ilustracija, tekstova i novinskih naslova. Za pozadinsku muziku preuzeti su sniženi tonovi *Arapskog plesa* iz baleta *[[Ščelkunčik]]* od ruskog kompozitora Petra I. Čajkovskog, odnosno *Åsova smrt* iz scenskog djela *[[Peer Gynt (Grieg)|Peer Gynt]]* od norveškog kompozitora Edvarda Griega, zbog stvaranja osjećaja misterije i napetosti. Film je sadržajno podijeljen u dva dijela – prvi traje 9,5 minuta, a drugi oko 6,0 minuta. Dramaturgija početnog i dužeg segmenta fokusira se na kompilaciju odlomaka Kurana (sure 8:60, 4:56, 47:4, 4:89 i 8:39) kojima se pokušava ukazati da islamska sveta knjiga potiče na mržnju, ekstremizam, terorizam, nasilje protiv žena i nemuslimana, paralelno ilustrirajući stihove prikazima smrti i destrukcije, kao i agresivnom retorikom određenih muslimanskih lidera i klerika. Nastavak tj. kraći segment filma ima sličan pristup i predočava distopijsku budućnost islamizirane Nizozemske, te u konačnici šalje političke poruke.

;I dio
Film započinje upozorenjem gledaocima da sadrži "izuzetno šokantne prikaze", nakon čega se iz tame zajedno pojavljuju korice Kurana i svjetlucavi naslov *Fitna* što je popraćeno ispreplitanjem tonova Čajkovskijevog *Arapskog plesa* i zvuka pucketanja iskrećeg fitilja. Korice knjige potom se otvaraju i na početnim dvjema stranicama nalaze se crtež Muhameda s bombom u turbanu (reprodukcija Westergaardove karikature; u kasnijim verzijama filma zamijenjena globus-bombom na leđima "muslimanskog Atlasa") i digitalni sat koji otkucava od 15:00 prema unatrag. Fitilj se skraćuje i listovi knjige se nadalje okreću, otkrivajući kaligrafske arapske ajete zdesna odnosno njihov prijevod na engleski (u drugoj verziji nizozemski) slijeva. Usporedno uz ove dvojezične prikaze javlja se i glas arapskog recitiranja sure.

Prvi prezentirani kuranski stih je sura ''Al-Anfal'' (Plijen, 8:60) koju prati popularna snimka udara aviona u njujorške Blizance tokom napada 11. septembra 2001. godine. Nakon prikazanog udara prikazuju se mase ljudi u bijegu po ulicama, padajuća tijela sa zgrade, te depresivan telefonski razgovor između žene zarobljene u plamtećem neboderu i službi sigurnosti. Sličan šablon prati i sljedeća scena napada na željeznički kolodvor u Madridu 2004. prilikom koje Špankinja vodi paničan razgovor o detaljima bombaškog udara. Nakon prizora madridskog kaosa iznad dima se uzdiže lik radikalnog vahabitskog imama Abu Hamze al-Masrija koji izjavljuje da je "Alah sretan kad nemuslimani bivaju ubijeni", a potom slijedi drugi govor neidentificiranog propovjednika koji poziva na "anihilaciju nevjernika i politeista". Slijedi niz fotografija mrtvih i ozlijeđenih, odnosno raznesenog autobusa i metroa neposredno nakon napada u Londonu 7. jula 2005. godine. Periodički, pozadinska muzika uz prizore nasilja istovremeno ostavlja prostor za eksplozije, rušenja, sirene i vriskove.

Drugi predstavljeni kuranski stih jest sura ''An-Nisa'' (Žene, 4:56) iza koje slijedi više govora kojima se sugerira da islamski tekstovi potiču na antisemitizam i ubijanje Jevreja. Odmah nakon sure prikazuje se govor iračkog šeika Bakra al-Samaraija koji poziva na dekapitaciju Jevreja, uzvikuje tekbir i traži džihad, sve uz skandiranje i odobravanje publike. U sljedećem videoisječku pojavljuje se trogodišnja egipatska djevojčica sa saudijske Iqraa TV koja naziva Jevreje "majmunima i svinjama", pozivajući se na Kuran. Daljnji segmenti prikazuju trupla vučena po ulicama (Hamasovo linčovanje izraelskog špijuna u Gazi), zatim nanovo slijede prizori uništenog autobusa i metroa nakon bombaških napada u Londonu, a potom idu govor neidentificiranog Arapina o nužnosti ubijanja Jevreja, snimka marša arapske djece u vojnim uniformama, fotografije londonskog prosvjeda protiv danskih karikatura gdje žene u nikabima nose plakate s natpisima "Pripremite se za pravi Holokaust" () i "Bože blagoslovi Hitlera" (), te scene postrojenih pripadnika Hezbolaha koji salutiraju nečim nalik nacističkom pozdravu.

Treći prezentirani kuranski stih jest sura ''Muhammad'' (Muhamed, 47:4) iza koje se pojavljuje isječak intervjua s Theom van Goghom u kojem izražava nedostatak straha od odmazde zbog režiranja filma *[[Submission (film)|Podčinjenost]]*, a potom novinska naslovnica o njegovom ubojstvu. Nakon toga slijedi slika i sudska izjava njegovog ubojice Muhameda Bujerija, potpisanog kao "Muhamed B.", koji veli da bi učinio isto da mu se pruži prilika. U prvoj verziji *Fitne* za ilustraciju atentatora pogrešno je postavljena fotografija nizozemsko-marokanskog repera Salaha Edina, no u drugoj verziji filma zamijenjena je ispravnim portretom Bujerija. Slijede videosegmenti prosvjeda muslimanskih radikala uz plakate s natpisima "Džihad protiv evropskih križara" () i uzvicima "Uzmite lekciju od Thea van Gogha" (), zatim *[[De Telegraaf|Telegraafova]]* naslovnica s Bujerijevom listom za odstrel, na kojoj se nalaze van Gogh, Hirsi Ali i Wilders, te govor vahabitskog klerika o "žrtvovanju kuća i djece zbog pobjede" sa saudijske Iqraa TV. Kao posljednja scena u nizu prikazana je snimka pogubljenja Eugena Armstronga (pojedini izvori kao žrtvu pogrešno navode novinara Daniela Pearla), američkog radnika koji je 2004. otet i obezglavljen od strane al-Kaidinih terorista u Iraku.

Četvrti predstavljeni kuranski stih jest sura ''An-Nisa'' (Žene, 4:89), nakon koje slijedi sadržajno kraći multimedijski niz u usporedbi s ostalima. Prvo se prikazuje videoisječak grupe muslimanskih radikala na ulici, među kojima jedan izjavljuje da je "islam najbolja religija" i da "konvertiti na kršćanstvo zaslužuju smrtnu kaznu", zatim ide govor neidentificiranog vahabitskog propovjednika koji proglašava islam "superiornijim od kršćanstva, judaizma, budizma i hinduizma" (popraćeno snimkom albanskog vandaliziranja srpske pravoslavne crkve na Kosovu tokom nemira 2004), te se u konačnici nižu novinski naslovi s prijetnjama usmjerenim protiv Džamija, Rušdija i Hirsi Ali.

Peti i posljednji prezentirani kuranski stih jest sura ''Al-Anfal'' (Plijen, 8:39), iza koje se redaju snimke raznih muslimanskih lidera, klerika i aktivista čiji govori sugeriraju da islam ima u planu "ovladati čitavim svijetom". Kao prvi takav predstavnik prikazan je iranski ajatolah Ali Meškini čiji je govor titlovan kao "Islam je religija koja želi vladati svijetom; vladala je ranije i ponovo će", potom se nakratko prikazuje iranski vrhovni vođa Ali Hamenei, a onda slijedi izjava tadašnjeg predsjednika Mahmuda Ahmadinežada da je "poruka revolucije globalna" i da će "islam osvojiti sve planinske vrhove svijeta". Nakon njih slijede gotovo identični govori palestinskog propovjednika Ibrahima Mudeirisa i britanskog salafističkog aktivista Abdul-Rehmana Salema, u kojima se navodi da će "islam ovladati Amerikom i Britanijom". Prvi dio filma završava prizorima protestirajućih radikala i žena s nikabima, preuzetih s prosvjeda ispred danske ambasade u Londonu, na kojima nose plakate s natpisima "Islam će dominirati svijetom" () i "slobodo, idi kvragu!" ().

;II dio
Drugi dio filma naslovljen je kao "Nizozemska pod islamskom vladavinom" (; ) i uvodno je ilustriran depresivnim prizorom tmurnog i oblačnog vremena sa džamijom i minaretima na horizontu, te pojačanim volumenom i intenzitetom pozadinske muzike. Nakon toga pojavljuju se još dvije srodne snimke – tramvaj s minaretima u pozadini i džamija ispred koje stoje tri stijega s nizozemskom, pakistanskom i turskom zastavom, uz koju se javlja naracija i titl "Džamija će biti dio sistema nizozemske vlade". Odmah iza toga slijedi snimka muslimanke s nikabom koja gura dječja kolica na ulici, što je popraćeno novinskim naslovom "Kabinet: Nema zabrane burki".

Sljedeći vizualni segment filma sadrži osam scena ljudi na ulici s fokusom na žene pod maramama, zatim fasade zgrada sa satelitskim antenama (aluzija na imigrantska predgrađa), te snimku izuvanja policajaca pri ulasku u džamiju. Istovremeno, preko tih scena pojavljuje se stupčani grafikon s demografskom statistikom o broju muslimana u Nizozemskoj, na kojem stoji da ih je 1909. bilo 54, 1960. 1399, 1990. 458.000 i 2004. 944.000, a za završni stupac pilaže se broj od 54,000.000 muslimana u Evropi 2007. godine. Ovim brojkama autori filma sugeriraju da se udio muslimanskog stanovništva drastično povećao od 1990-ih godina i da Nizozemskoj, odnosno evropskom kontinentu slijedi neminovna islamizacija, te da bi domicilno stanovništvo trebalo biti zabrinuto kako zbog tih demografskih trendova, tako i zbog ostalog prezentiranoga u filmu.

Nadalje se nižu isječci televizijskih intervjua s nizozemskim muslimanskim radikalima – prvi opravdava ubojstvo iz časti i izjavljuje da bi osobno ubio vlastitu majku ili sestru ukoliko počine preljub, a drugi kritizira nizozemske zakone jer dopuštaju preljub i istospolni odnos, navodeći da nisu kompatibilni s islamskim učenjem. Potonji je identificiran kao Favaz Džneid, nizozemsko-sirijski salafistički imam s prebivalištem u Den Haagu. Kao idući grafički prikaz javlja se kolaž s pet fotografija džamija i minareta na mjestima nizozemskih turističkih atrakcija, oblikovan kao dekorativna razglednica i s natpisom "Pozdrav iz Nizozemske" (; ). U isto vrijeme puštaju se dva audio zapisa na kojima prvi govornik iz nepoznate nizozemske džamije osuđuje koncepte političkih stranaka, liberalizma, demokracije i socijalizma, a drugi iz salafističke džamije al-Tevhid u Amsterdamu navodi da vjenčane preljubnike treba kazniti kamenovanjem.

**Serija novinskih naslova**
* *Islamisti žele preuzeti vlast*
* *Laakkwartier s Madridom na terorističkom webu*
* *Sudanci traže pogubljenje Britanke zbog plišanog medvjedića*
* *Trojica osumnjičenih za napad*
* *Prijetnja teškim bombaškim napadom*
* *Ne slažemo se sa slobodom govora i demokracijom, alternativa je islam*
* *Eksplozivni porast ubojstava iz časti u Amsterdamu*
* *Škole se zatvaraju na muslimanske praznike*
* *Lekcije džihada u osnovnoj školi*
* *Slobodni izleti u Meku od strane islamske škole*
* *Ankara traži turski jezik u školama*
* *Stranim imamima dopušten brži dolazak*
* *Muhamed B.: Moji sljedbenici su spremni*
* *Van Gogh ubijen nakon proglašene fetve*
* *Gotovo polovina mladih Marokanaca antizapadnjački nastrojeni*
* *Džamije pod utjecajem radikalnih muslimanskih grupa*
* *Samoubilački komandosi u Nizozemskoj*
* *Okupljanje Hamasa u Rotterdamu*
* *Marokanci bacili geja u vodu*
* *Imami ne vole gejeve*
* *Imam odobrio nasilje protiv gejeva*
* *Bacite gejeve s visokih zgrada*
* *Džamija: preobrazba Nizozemske u muslimansku državu*
* *Djevojčice se i dalje genitalno sakate*
* *Muslimani ometaju doktorsku skrb o ženama*
* *Halal-zaklada: investicija za muslimane*
* *Al-Kaida proglasila smrtnu kaznu i džihad protiv Wildersa*
* *Hans Jansen tvrdi: Kuran je dozvola za ubojstvo*

Slijedi distopijska sekvenca pod naslovom "Nizozemska u budućnosti?!" (), podijeljena u tri dijela – "Gejevi" (), "Djeca" () i "Žene" (). Kod prvog dijela nižu se četiri fotografije vješanja dvaju mladića (smaknuće Mahmuda Asgarija i Ajaza Marhonija u Iranu), kod drugog četiri slike krvave djece koje oštricama sijeku odrasle osobe (ritual tatbira u Južnoj Aziji), te kod trećeg prizori genitalnog sakaćenja djevojčica, dekapitirana ženska glava s maramom, priprema vješanja žene pod nikabom i snimka talibanskog strijeljanja žene u burki na stadionu. Odmah nakon ovog slijedi 1,5-minutna serija od preko 25 naslova iz nizozemskih novina (v. desno) koje govore primarno o islamskom fundamentalizmu i zbirno pokušavaju ukazati da su muslimani generalno protiv slobode govora, demokracije, homoseksualnosti i rodne ravnopravnosti, odnosno da žele uvesti ili nametnuti islamske ideje, vrijednosti, zakone i kulturne norme, ugrožavajući time nizozemski mir, sigurnost i liberalno demokratsko društvo.

Posljednji segment filma započinje kratkim video isječkom na kojem osoba čita Kuran i rukom okreće stranicu (pogled iz prvog lica), nakon čega se ekran zacrnjuje i potom čuje zvuk trganja papira, iza kojeg slijedi ispisani tekst "zvuk kojeg ste čuli je list uklonjen iz telefonskog imenika". Wilders tekstom nadalje poručuje da "nije na njemu nego na muslimanima da potrgaju nasilne stranice Kurana", da "muslimani traže prostor za islam, ali islam ne ostavlja prostora za ostale", da "vlada inzistira na poštivanju islama, ali islam nema poštovanja za druge", te da "islam želi nadvladati, pokoriti i uništiti zapadnu civilizaciju". Završna tekstualna poruka poručuje da je "Evropa 1945. porazila nacizam, 1989. godine komunizam, i da je sada na redu islamska ideologija", uz parole "Stop islamizaciji" i "Branimo našu slobodu".

Zadnji prizor replikacija je uvodne scene u kojoj se nakon okretanja stranice knjige ponovo prikazuje crtež Muhameda s bombom u turbanu iz provokativnih danskih karikatura, zatim zumira iskreći fitilj uz zvuk otkucavanja sata koji otkucava od 00:03 do 00:00, te se naposljetku javlja prikaz i zvuk udara munje. Konačno, ponovo se iz tame pojavljuju zamračene korice Kurana i svjetlucavi naslov *Fitna*. Slijedi završna traka na kojoj se uz scenarista Geerta Wildersa kao režiser, producent i montažer potpisuje i neidentificirani Scarlet Pimpernel (pseudonim po fiktivnom liku iz romana spisateljice Emme Orczy), zatim klasični komadi preuzeti za pozadinsku muziku, lista novina, web-sajtova i TV-stanica korištenih za izvor, te članak *[[:en:Fitna (film)|Fitna]]* s Engleske Wikipedije kao službena stranica filma.

## Distribucija
;Najava
Prisutnost *Fitne* u nizozemskom javnom i političkom životu otpočela je 27. odnosno 28. novembra 2007. godine kada je Geert Wilders u desničarskom listu *[[De Telegraaf|Telegraaf]]* prvi put najavio plasiranje filma o islamu. Prema prvotnim novinskim izvješćima, film je trebao biti dovršen u januaru i objavljen na javnoj televiziji, iako niti jedan emiter još nije bio osiguran. Detalji filma ostali su nepoznanica jer Wilders je otkrio samo da je tema Kuran, bez ikakvih daljnjih naznaka, te da će "ljudi samo morati gledati". Vijest o planiranom filmu i njegovom kontroverznom karakteru široko je odjeknula zemljom i pokrenula lavinu medijskih reakcija ne samo u Nizozemskoj već i u regiji, Evropi i širom svijeta, dok je Wilders istovremeno opetovano branio svoju poziciju.

Uz *[[De Telegraaf|Telegraaf]]* za kojeg se najčešće navodi da je prvi najavio film, najzaslužniji za medijsku pompu bili su konzervativni dnevni listovi *[[De Volkskrant|Volkskrant]]*, *[[Trouw]]* i *[[Reformatorisch Dagblad]]*, zajedno objavivši gotovo polovinu svih novinskih članaka o temi. Kroz sljedećih nekoliko mjeseci kao glavni akteri pozicionirali su se nizozemska vlada (reagiranjem na Wildersove postupke u obliku službenih izjava ministara) i lokalni masovni mediji (izvještavanjima, komentiranjima i nagađanjima). Međutim, u nedostatku konkretnih detalja o filmu, i mediji i politički dužnosnici uglavnom su pribjegavali nagađanjima o sadržaju filma odnosno reakcijama koje bi mogle uslijediti njegovim objavljivanjem. Najčešće navođene špekulacije bile su da će Wildersov film usvojiti stil *[[Submission (film)|Podčinjenosti]]* od Thea van Gogha, da će prikazati trganje ili spaljivanje Kurana, ili da će objava filma izazvati žestoke reakcije među muslimanima zbog spornog korištenja njihove svete knjige.

U posljednjoj sedmici januara, kada se bližio zakazani datum objave, Wilders je otkazao prikazivanje filma odnosno najavio odgodu od dvije sedmice. Odgoda je učinkovito rasplamsala užarenu medijsku atmosferu i potaknula dodatne špekulacije, osobito nakon što je Wilders ubrzo kasnije na svojim internetskim stranicama postavio uvodnu ilustraciju s koricama Kurana i upozorenjem da film sadrži "izuzetno šokantne prikaze". Nekoliko dana poslije, točnije sredinom februara, Wilders je otkrio i naslov filma (*Fitna*) čime je ponovo podigao medijsku prašinu. Istovremeno je objavio i da film sadrži karikature koje su dovele do nemira u Danskoj 2006. godine, no nije razotkrio u kakvom se točno kontekstu pojavljuju. Usprkos novim informacijama, detalji filma i datum prikazivanja su ostali nepoznanicom sve do konačne objave, koja je u međuvremenu odgađana još nekoliko puta. Nizozemska vlada sedmicama je pokušavala spriječiti objavljivanje filma, a još krajem januara tadašnji premijer Jan Peter Balkenende pozvao je Wildersa da otkaže njegovo puštanje s obrazloženjem da bi ono moglo ugroziti nacionalnu sigurnost i nizozemske interese diljem svijeta. Wilders je odbio zahtjev premijera i prozvao ga za "kukavičko vodstvo".

Nakon što je dovršio film, Wilders je pokušao pronaći emitera koji će objaviti film, no unatoč svoj medijskoj pozornosti naišao je na odbijenice kod raznih nizozemskih i evropskih TV-stanica. Također, negativan odgovor dobio je i od strane satelitskih TV-stanica koje su odbile prikazivati film čak i uz novčanu naknadu, a na poteškoće je naišao i kod pregovaranja s brojnim web-sajtovima. Među onima koji su odbili emitiranje bili su i nizozemska javna televizija i novinarski centar *[[Nieuwspoort]]*, dok su kao najčešći argumenti za navođeni bojazan za sigurnost odnosno zabrinutost oko zakonitosti sadržaja filma. Suočen s takvom situacijom, Wilders je 5. marta 2008. podigao web-sajt www.fitnathemovie.com (američka domena) s ciljem da film objavi na internetu, međutim, nekoliko dana kasnije stranica je ugašena.

Dana 22. marta Nizozemska muslimanska radio-televizija (, NMO) ponudila je Wildersu prikazivanje filma na svom TV-kanalu, s preduvjetima zadržavanja prava na uklanjanje potencijalno ilegalnog sadržaja koji krši autorska prava i da nakon objave sudjeluje u debati s pobornicima i protivnicima, no Wilders je odbio njihovu ponudu. Prema raportu Nizozemskog instituta za praćenje medija () izdanom u aprilu 2008. godine, Wilders je tokom razdoblja najave pokazao vještinu iskorištavanja kontroverze za osobnu korist – opetovano je najavljivao odnosno odgađao objavljivanje filma i time periodički podizao medijske pompe, izazivajući pritom žestoku i izrazito negativnu javnu debatu o islamu u nizozemskom društvu.

;Objava
Film je naposljetku objavljen 27. marta 2008. u 19:00 (CET), na britanskom internetskom servisu *[[LiveLeak]]*. Dvije verzije filma, jedna na nizozemskom odnosno druga na engleskom jeziku, ubrzo su stekle iznimno veliku posjećenost na internetu. Sat vremena nakon objave oko 75.000 ljudi pogledalo je film, a neposredno kasnije broj prikaza skočio je na 700.000 kod nizozemske odnosno na 200.000 kod engleske verzije. Procjenjuje se da je tokom prva dva sata film otvorilo preko 1,000.000 Nizozemaca, uz dodatnih 800.000 u inozemstvu, te da je tri sata nakon objavljivanja brojka ukupnih pregleda porasla na 3,000.000. Suočeno s virtualnim prijetnjama, uredništvo *LiveLeaka* sljedećeg dana (28. marta) uklonilo je film sa svog servera, no ponovno je postavljen 30. marta nakon što je implementirana poboljšana sigurnosna zaštita.

Dana 6. aprila 2008. Wilders je na *[[LiveLeak]]* postavio i drugu verziju *Fitne* s dvije promjene u sadržaju, prouzročene sudskim tužbama karikaturista Kurta Westergaarda i repera Salaha Edina. Zbog kršenja autorskih prava, reprodukcija Westergaardove karikature Muhameda s bombom u turbanu zamijenjena je globus-bombom na leđima "muslimanskog Atlasa", dok je slika Salaha Edina (pogrešno opisan kao ubojica Thea van Gogha) zamijenjena ispravnom fotografijom Muhameda Bujerija. Neposredno nakon što je film prvi put postavljen na *LiveLeak*, postao je široko dostupan za preuzimanje i ubrzo je redistribuiran i na *[[YouTube]]*, *[[BitTorrent]]e*, privatne web-servere, razne blogove i islamofobne medije kao što je *[[Jihad Watch]]*, čime je njegova internetska prisutnost postala nepovratna. Tokom 2010-ih sve verzije filma ostale su virtualno dostupne i nadalje su primale komentare od gledalaca.

;Prikazivanja

Uz kontinuiranu prisutnost i cirkulaciju *Fitne* na internetu, važnu ulogu u njenom opstanku u javnoj sferi i stjecanju dodatne pozornosti odigralo je Wildersovo prikazivanje filma na raznim konferencijama i u parlamentima. Organizatori takvih okupljanja bile su individue i razne međunarodne organizacije, primarno iz krugova evropske radikalne desnice, izraelskih neocionista i američkih neokonzervativaca.

Neposredno nakon internetskog objavljivanja, Wilders je pokušao dogovoriti prikazivanje u parlamentu Evropske unije (EU), ali je odbijen uz obrazloženje da je film neprikladan. Prvo uspješno prikazivanje zabilježeno je 1. juna 2008. u danskom Kopenhagenu, gdje je došao na poziv Danske narodne stranke (DF) i Konzervativne narodne stranke (DKF). Pokušaj prikazivanja u češkom parlamentu uz angažman ultranacionalističke Narodne stranke završio je neuspjehom, isto kao i planirano prikazivanje u izraelskom Knesetu zbog prigovora arapske manjine. Zbog toga, film je naposljetku prezentiran 14. decembra 2008. na 300-članoj konferenciji "Suočeni s džihadom" () u prepunim prostorijama Memorijalnog centra Menahem Begin u Jeruzalemu, pod pokroviteljstvom ACPR-a i Arja Eldada iz Nacionalne unije (HH). Istovremeno, među glavnim distributerima filma bila je američka PR-kompanija *[[Ruder Finn]]*, otprije poznata po proizraelskom odnosno antiiranskom angažmanu.

Dana 19. februara 2009. Wilders je prikazao *Fitnu* u italijanskom Rimu gdje ga je ugostio Armando Manocchia, antiislamski aktivist i lider zaklade "Oriana Fallaci" (). Turneja filma po Sjedinjenim Američkim Državama započeta je 26. februara 2009. u Washingtonu i privatna prezentacija je održana u kongresnoj sobi Lyndona Bainesa Johnsona. Domaćin događaja bio je republikanski senator Jon Kyl iz Arizone, a glavni sponzor Frank Gaffney iz CSP-a. Film je 22. oktobra 2009. prikazan i u Philadelphiji gdje je organizirana konferencija s VIP-stolovima za 2500 USD, uz napomenu na pozivnicama da prikupljeni novac odlazi k "Zakladi za pravnu obranu Geerta Wildersa". Wilders je *Fitnu* dodatno prikazivao u New Yorku, na Floridi i u Kaliforniji, a sa 20.000 USD po prezentaciji glavni sponzor bio je Spencerov šef i konzervativni aktivist David Horowitz odnosno njegova organizacija DHFC. U junu 2009. Wilders je film prezentirao u Australiji na poziv Coryja Bernardija iz Liberalne stranke (LPA), a 20. januara 2010. prikazan je i u kanadskom Torontu uz skup potpore JDL-a i pod pokroviteljstvom lokalnog Cionističkog centra.

Najkontroverzniji i medijski najpopraćeniji slučaj bio je Wildersov pokušaj prikazivanja u britanskom Domu lordova, gdje su ga sredinom februara 2009. pozvali lord Malcolm Pearson iz Stranke nezavisnosti (UKIP) i konzervativna političarka Caroline Cox. Međutim, tadašnja ministrica unutrašnjih poslova Jacqui Smith proglasila je Wildersa nepoželjnom osobom i zabranila mu pristup Ujedinjenom Kraljevstvu. Film je naposljetku (uz Wildersovu odsutnost) ipak prikazan u oktobru iste godine – prva prezentacija održana je u slabo posjećenom Domu lordova, a druga na konferenciji za medije. Nakon što mu je ukinuta zabrana pristupa, Wilders je posjetio London i 4. marta 2010. osobno prezentirao film u Domu lordova, izazvavši veliku medijsku pažnju odnosno skupove osude i potpore. Wildersove projekcije *Fitne* nastavile su se i ranih 2010-ih godina, često na poziv međunarodnih interesnih grupa s populističkim agendama i s izlikom promoviranja slobode govora. Analitičari ističu važnost ovakvog tipa redistribucije gdje Wilders djeluje kao filmski kurir i opetovano oživljava javnu pozornost, s obzirom da su takva internacionalna izlaganja stekla jednako ili čak više medijske pažnje u odnosu na internetsko objavljivanje.

## Kritička analiza
;Karakter filma
*Fitna* je od strane profesionalnih analitičara okarakterizirana kao amaterski propagandni film, politički pamflet, vizualna demagogija i agitprop-djelo, a njen sadržaj žestoko antiislamskim odnosno islamofobnim. Sam Wilders u intervjuima (zajedno s poklonicima njegovih političkih stavova odnosno poruke filma) nazivao je *Fitnu* "dokumentarcem o islamu" i ta se tvrdnja dokazala kao krucijalan defenzivni faktor prilikom političkog opravdavanja filma. Analitičari navode da *Fitna* predstavlja pokušaj ostvarenja novog realizma, žanra u nizozemskoj politici kojeg je 2002. definirala filozofkinja Baukje Prins, čija se tipologija temelji na razbijanju tabua, govorenju istine, realističnosti, direktnosti i izbjegavanju političke korektnosti. Međutim, usprkos tvrdnjama da se radi o dokumentarnom filmu, *Fitna* nije točno izložila bilo kakvu istinu o islamu i njenim jedinim dokumentarnim elementom smatra se zbirka konsekutivnih prizora. Kod samih fotografija i snimaka opet se javlja niz drugih problema kao što su pogrešne identifikacije portreta i nedozvoljeno korištenje materijala zaštićenog autorskim pravima (rezultirajući brzim stvaranjem izmijenjene verzije), ali i evidentne manipulacije popratnim informacijama, prijevodima i drugim sadržajem. Zbog ovih razloga stručnjaci navode da film ne spada u domenu kritike islama već širenja mržnje.

Uz floskule da je karakter *Fitne* dokumentarnog tipa, Wilders je vjerodostojnost pokušao pospješiti i tvrdnjama da su ga pri izradi filma asistirali eksperti za Kuran, čiji je identitet ostao anoniman zbog zaštite privatnosti. Analitičari takve navode odbacuju uz opasku da sam Wilders nije ni iskren ni ozbiljan kritičar islama, kao ni Hirsi Ali i slični aktivisti na koje se indirektno poziva. Prema stručnjacima, radi se o oportunističkim pseudo-intelektualcima i šarlatanima bez akademskih kvalifikacija u islamistici, medijski eksponiranim od strane američke neokonzervativne desnice. Wilders se izvornim informatorima služi na identičan način, prezentirajući navedene aktiviste kao kredibilne "insajdere" ili "žrtve" čija osobna svjedočenja imaju težinu zbog njihovog orijentalnog porijekla, koje djeluje kao apriorno pokriće za stručnost o islamu i muslimanskim društvima. Wilders u filmu također prividno ostavlja prostor izlaganjima brojnih muslimana, međutim, njihov uzorak je ciljano izrazito sužen i selektivan, ekstremističke iznimke se uzimaju se kao opće pravilo, dok se većinski i prevladavajući stavovi sistematski ignoriraju. Osim primjedbi na tipologiju i funkciju, *Fitna* je dobila kritike i na temelju vizualne neoriginalnosti s obzirom da je gotovo sav multimedijalni materijal preuzet iz medijskih arhiva, *[[YouTube]]a* ili filmova sličnog tipa, te zbog loše kvalitete odnosno ništavne estetske vrijednosti, usporedive s *[[Microsoft PowerPoint|PowerPoint]]* prezentacijom. Ovaj nedostatak tehničke sofisticiranosti često se dovodi u direktnu korelaciju s manjkavim političkim utjecajem filma odnosno neuspjehom u pokušaju izazivanja nasilnih reakcija kod muslimanskih gledalaca.

;Stručni osvrti
Unatoč velikoj medijskoj pozornosti, o sadržaju *Fitne* postoji relativno malo sveobuhvatnih recenzija u stručnoj literaturi. Kapitalno djelo o filmu je disertacija kanadsko-nizozemske antropologinje Alexandre Brown na temelju koje je 2012. stekla doktorat na Univerzitetu McMaster. Osim sadržajem, Brown se u djelu intenzivno bavi i širim društveno-političkim kontekstom odnosno rasprostranjenim osjećajem nesigurnosti i straha u Nizozemskoj, kao i reakcijama. Izuzetno važnim smatraju se i detaljni kritički osvrti kulturnog antropologa Martijna de Koninga, pravovremeno publicirani na njegovom blogu *ReligionResearch* i kasnije reproducirani u okviru stručnih radova. Kao utjecajna kritika također se navodi otvoreno pismo šestorice nizozemskih stručnjaka za islam i Kuran iz 2010. u kojem se izrijekom osporavaju filmske tvrdnje i rezimiraju brojne netočnosti. Potpisnici ovog pisma su Jan Michiel Otto, Gerard Wiegers, Fred Leemhuis, Ruud Peters, Pieter Sjoerd van Koningsveld i Marlies ter Borg. Uz Nizozemsku, ponajviše kritičkih radova dolazi iz Indonezije, većinski muslimanske zemlje i bivše nizozemske kolonije. Kod ostalih stručnjaka *Fitna* se spominje uglavnom usputno i to primarno kada se analiziraju Wildersova politička karijera, uspon ultradesničarskih političkih stranaka po Evropi, te antiislamsko raspoloženje u Nizozemskoj. Među istaknutim autorima takvih analiza su sociolog Sam Šeribi, politički historičar Koen Vossen i politologinja Tjitske Akkerman. U specijalnu kategoriju ubraja se i niz recenzija koje su fokusirane na reakcije, a potpisuju ih sociologinje Liesbet van Zoonen, Farida Vis i Sabina Mihelj.

;Analiza sadržaja
*Naslov:* Wildersove manipulacije evidentne su već iz samog naslova filma (*[[fitna]]*; ), termina kojeg historičari islama rabe za periode iskušenja koja su prijetila jedinstvu muslimanske zajednice. Prva fitna u islamskoj historiji tako se odnosi na razdoblje nakon atentata na trećeg kalifa Utmana, a ostale na posljedične sukobe oko Alijevog prava na vladavinu, što je u konačnici dovelo do muslimanskog raskola na sunitsku i šijitsku granu. U suvremenom standardnom arapskom, riječ fitna koristi se za široku paletu različitih značenja, u rasponu od ,  i  do , ,  i , a u historijskom kontekstu može podrazumijevati i . Wildersovo naslovljivanje prati drugu skupinu značenja i koristi se kao sinonim za borbu, sukob ili svađu, čime pokušava obmanuti publiku da se radi o konfliktu na međureligijskoj razini. Potvrda tome dolazi iz sadržaja filma, kao i brojnih izjava iz intervjua koje je davao po novinama i televizijskim emisijama. Nakon što je u januaru 2008. otkrio ime filma, Wilders je tako tvrdio da je termin "dobro poznat svakom muslimanu" i da označava "sve što izaziva njihovu vjeru: nepokrivene žene, alkohol, nevjernici i dr.", odnosno da ga je izabrao jer sebe smatra "kontrapozicijom opasnom izazovu zvanom islam". Drugim riječima, Wilders takvim simboličnim naslovom sugerira da muslimani izazivaju razdor na Zapadu i iz temelja ugrožavaju tamošnje kulturno jedinstvo.

----

*I dio – Kuran:* Najviše kritika oko sadržaja *Fitne* fokusirano je na Wildersovo tumačenje stihova Kurana s tendencijom da se islamu pripišu ekstremizam, mržnja i nasilje protiv nemuslimana. Wilders to pokušava postići na različite načine, od eksplicitnih korelacija sura i prizora destrukcije do ponešto suptilnije prezentacije izjava muslimana, sve s ciljem da svetu knjigu islama predstavi kao monstruozno i brutalno djelo koje potiče ljude na strašna zlodjela. Napadi na islam takve vrste nisu se promijenili vjekovima i oslanjaju se na vrijeđanja, divlje optužbe o vjerskim praksama, kao i zapadnjačko nerazumijevanje islamske filozofije. Wilders očigledno vjeruje da Kuran predstavlja svetu i vječno obvezujuću Božju riječ zbog čega muslimani nikada nisu i neće podvrgnuti tekstove interpretaciji i(li) reformi, te na osnovi toga zaključuje da ne postoji umjereno ili moderno tumačenje Kurana. Prema takvom scenariju, islam je reduciran na monolitan i statičan religijski sistem, dok su muslimani svedeni na robotske sljedbenike bez ikakvih interpretativnih sposobnosti. Ovakav zaključak, međutim, moguć je samo uz ignoriranje kako duge historije teoloških tumačenja unutar islamske tradicije, tako i afirmiranog naučnog razumijevanja da sve interpretacije religije ovise o nizu složenih procesa koji uključuju makro- (društvene), mezo- (grupne) i mikro- (individualne) razine utjecaja.

Sudeći strogo prema sadržaju, *Fitna* nimalo ne mari za opće premise, empirijska otkrića i historijske spoznaje na kojima je razvijena akademska disciplina religijskih studija. Kao posljedica toga, fanatična i nasilna predodžba Kurana, islama i njegovih sljedbenika je izrazito selektivna, stereotipna i lišena ikakve suptilnosti. U otvorenom pismu kojeg potpisuju šestorica nizozemskih stručnjaka iz oblasti islamistike (Otto, Wiegers, Leemhuis, Peters, van Koningsveld i ter Borg), Wildersa se kritizira zbog nesuvisle metodologije na kojoj gradi percepciju o "inherentno nasilnoj prirodi islama", što je u suprotnosti s činjenicama i naučnom metodom. Šestorka i drugi analitičari kao prvi problem ističu selektivan i redukcionistički pristup s obzirom da cjelokupnu sliku o islamu temelji na svega pet (od ukupno 6236) ajeta. Kao druga i ozbiljnija primjedba navodi se opetovano vađenje iz konteksta prilikom čega se ističe samo nasilni segment rečenice, dok se miroljubivi ostatak ignorira (v. tabelu). Usto, popratna kritika ide i na račun pogrešnih i tendencioznih prijevoda specifičnih termina. Wildersov pristup islamolozi sumiraju kao šarlatanski, sugestivan i manipulativan, dok ga muslimanski kritičari opisuju ridikulizacijom Kurana jer je takvo subjektivno tumačenje strano mufesirima svih islamskih pravaca. Uz stručnjake, salva srodnih kritika dolazi i od muslimanskih organizacija i laika, najčešće uz argumente da se shodno takvoj metodologiji nasilni segmenti iz konteksta mogu vaditi i iz Biblije ili bilo koje druge svete knjige. Naime, korektno prevedeni i kontekstualizirani, prezentirani kuranski stihovi dobijaju posve različito ili čak dijametralno suprotno značenje.

*Stih 8:60:* Sve navedene primjedbe evidentne su kod prvog ajeta u filmu (8:60), iznesenog kao: "pripremite koliko god možete snage i konja za boj, da udarate teror, udarate teror u srca Alahovih i vaših neprijatelja". Wilders time muslimanima imputira agresivnost protiv nemuslimana, zbog čega iz konteksta namjerno izostavlja sljedeći ajet (8:61) koji miroljubivo nalaže: "ako oni budu skloni miru, budi i ti sklon". Prema islamskim mufesirima, sam prvi segment je defenzivnog karaktera jer upućuje muslimane kako spriječiti oružani sukob, a ne kako ga inicirati. Kao argument se navodi da je stajaća vojska oduvijek bila glavna prepreka potencijalnim agresorima i osvajačima, osobito tokom zaoštravanja odnosa s pretencioznim protivnicima poput Perzijanaca i Bizantinaca u 7. vijeku kada su formulirani kuranski tekstovi. Isto ističu i nizozemski islamolozi koji smjernicu uspoređuju s dokazanom NATO-vom doktrinom odvraćanja odnosno sposobnosti drugog udara iz vremena Hladnog rata, usput navodeći da je jedan od vojnih slogana Zapadnog bloka (točnije američkog SAC-a) u to vrijeme bio "Mir je naša profesija" (). Za dodatne argumente navode se i srodni ajeti obrambenog tipa s uputama o podizanju bedema zbog odvraćanja stranih snaga od napada na muslimanske gradove.

Zamjerke idu i na to što je u filmu "" (; *tarhabūna*) tendenciozno prevedeno kao "teror" i usto naglašeno proizvoljnom anadiplozom "da udarate teror" (; ). Konačno, smisaono izvrnuti nalog za vojnike u (pred)ratnim okolnostima popratno je ilustriran scenama civilnih žrtava iz New Yorka, Londona i Madrida, čime se nedvosmisleno sugerira da je Kuran inspiracija za terorizam. U odbacivanju takvog tumačenja suglasni su i muslimanski autoriteti i zapadnjački islamolozi – orijentalist Bernard Lewis tako navodi da napadi 11. septembra nemaju nikakvu podlogu u islamskoj doktrini ili zakonima, te da su bez presedana u historiji. Kritičari ističu da se kod takvih neutemeljenih prozivki ignorira socio-politički kontekst, te da je prilikom napada na Madrid i London ključna motivacija terorista ležala u njihovom učešću u invaziji na Irak. Stručnjaci dodatno navode da terorizam odbacuje i velika većina običnih muslimana, kao i da u takvim napadima gine više muslimanskih nego zapadnjačkih žrtava.

*Stih 4:56:* Drugi ajet u filmu (4:56) izložen je kao: "one koji ne vjeruju u dokaze naše mi ćemo sigurno u vatru baciti; kad im se kože ispeku, zamijenit ćemo im ih drugim kožama da osjete pravu patnju" čime se (zajedno s kompilacijom scena uništenja i agresivnih govora) pokušava ukazati da se radi o naredbi muslimanima da čine nasilje. Međutim, prezentirani stih uopće nije ovosvjetovnog karaktera o čemu svjedoči prethodni ajet (4:55) koji izričito spominje džehenem (pakao), isto kao i sljedeći ajet (4:57) koji spominje dženet (raj). Analitičari stoga navode da film iznosi neosnovane kritike s obzirom da je pakao nekontroverzan koncept koji se javlja i u judaizmu i kršćanstvu, uz jedinu razliku što u islamu postoji koncept privremenog i popravnog pakla gdje "zli slojevi kože" bivaju spaljeni, nakon čega grešnik s "novom kožom spiritualnosti" odlazi u raj. Najvažnijim što kritičari filma ističu jest da će prema stihu Bog sam kazniti grešnike i to nakon smrti, a ne muslimani (kako je implicirano od strane Wildersa).

Iza predstavljenog ajeta u filmu slijedi niz snimaka i fotografija kojima se sugerira da islamska literatura potiče na antisemitizam i ubijanje Jevreja, što analitičari opisuju teorijom zavjere. Američko-jevrejski orijentalisti Norman Stillman i Bernard Lewis, vodeći autoriteti za historijske jevrejsko-muslimanske odnose, navode da antisemitizam nema nikakvog uporišta u islamskim tekstovima i da se po tome razlikuju od kršćanskih. Wilders se kod ovog tipa obmanjivanja služi raznim manipulacijama, poput podmetanja da su Jevreji prema Kuranu "majmuni i svinje". Preobražaj Jevreja u majmune i svinje spominje se u tri sure (2:65, 5:60 i 7:166), međutim, sukladno tumačenju srednjovjekovnih i suvremenih mufesira, takva figurativna ili doslovna transformacija odnosi se na grupicu koja se u davna vremena nije pridržavala Šabata, a ne svevremeno na sve Jevreje.

Vađenja iz konteksta javljaju se i kod snimki, npr. od energičnog govora bagdadskog šeika Bakra al-Samaraija (održanog mjesec dana uoči invazije na Irak) u kojem je izvrijeđao Amerikance, Britance i cioniste, istrgnut je samo zadnji dio i prezentiran kao poziv na pokolj Jevreja. Dotični šeik inače je bio vatreni pristaša Sadama Huseina i nakon izbijanja rata 2003. izgubio mu se svaki trag. Dodatni primjer je sugestivni "nacistički pozdrav" na priloženoj slici postrojenih članova Hezbolaha, iako se zapravo radi o varijaciji pozdrava ispruženom rukom rasprostranjenog na sjevernom Levantu, tradicionalnog karaktera i bez nacifašističkih konotacija. Sve navedene scene u kojima se muslimanima imputira antisemitizam preuzete su od ekstremističkih proizraelskih organizacija MEMRI i PMW. Dok se film bavi jukstapozicijama muslimana i nacista, analitičari navode da *Fitna* i njen predložak **' u strukturi i tehnologiji zapravo vjerno kopiraju formule [[Nacistička propaganda|nacističke propagande]] iz [[1930-ih]] godina, usmjerene [[Antisemitizam|protiv Jevreja]].

<u>''Stih 47:4:''</u> Kod trećeg prezentiranog [[ajet]]a ([[Muhamed (sura)|47:4]]) [[Geert Wilders|Wilders]] ponovo preuzima samo onaj dio kojeg smatra prikladnim za film: "kada se sretnete s onima koji ne vjeruju, po šijama ih udarajte sve dok ih ne oslabite, a onda ih vežite", dok ignorira ostatak iz iste [[Rečenica|rečenice]] gdje stoji: "poslije, ili ih velikodušno sužanjstva oslobodite ili otkupninu zahtjevajte, sve dok borba ne prestane". Isječen na takav način i doveden u korelaciju s likvidacijom [[Theo van Gogh|Thea van Gogha]], sugerira se da [[kuran]]ski stih naređuje [[Ubojstvo|ubijanje]] nemuslimana u svakoj prilici, što analitičari opisuju besmislenim i potpuno suludim. U prvom redu, eksperti ističu da je priloženi tekst decidirano [[rat]]nog karaktera tj. da se odnosi na [[Neprijateljstvo|neprijateljske]] [[vojnik]]e na [[Ratište|bojnom polju]], o čemu svjedoče i odstranjeni dio rečenice kao i ostali stihovi iz [[Sura|sure]] koja se još naziva "Ratovanje" (; ''al-Kital''), te da nikako nije primjenjiv za napade protiv [[civil]]a u [[mir]]nodopskim okolnostima.

Dodatno se navodi da iz citata proizlazi izričita zabrana eliminacije svladanih neprijatelja odnosno uputa o njihovoj [[Razmjena zarobljenika|razmjeni]] tokom sukoba ili oslobađanju nakon rata, što se podudara sa suvremenim [[Ženevske konvencije|međunarodnim zakonima]] o [[Ratni zarobljenici|ratnim zarobljenicima]]. Također, pojašnjava se i da Kuran opravdava samo defenzivne [[Bitka|bitke]], zabranjuje [[Agresorski rat|agresije]] i upućuje [[Muslimani (vjernici)|muslimane]] da ustraju na putu prema miru ukoliko to čine i njihovi neprijatelji. Wildersov pristup opisuje se [[Historijski revizionizam|revizionističkim]] i ignorantskim iz [[Historija islama|historijske]] odnosno suvremene perspektive, budući da navedenom sugestijom pokušava negirati 1400 godina mirnog suživota muslimana i nemuslimana u pretežito [[islam]]skim državama.

<u>''Stih 4:89:''</u> Četvrti ajet u filmu ([[An-Nisa|4:89]]) izložen je kao: "Oni bi jedva čekali da i vi budete [[Nevjernik|nevjernici]] kao što su i oni nevjernici, pa da budete jednaki. Zato ih ne prihvaćajte kao [[Prijateljstvo|prijatelje]] dok se radi Alaha ne isele. A ako okrenu leđa, onda ih hvatajte i ubijajte gdje god ih nađete, i nijednog od njih kao prijatelja i pomagača ne prihvaćajte", pri čemu se ponovo izostavlja sljedeći ajet (4:90) u kojem se rečenica nastavlja riječima: "...osim onih koji se sklone kod nekog [[pleme]]na s kojim vi imate [[Mirovni ugovor|ugovor o nenapadanju]], ili vam dođu, a teško im je da se bore protiv vas ili plemena svog. A da Alah hoće, okrenuo bi ih protiv vas i oni bi se, uistinu, protiv vas borili. Ako vas takvi ostave na miru i ne napadaju vas, i ako vam ponude [[mir]], onda vam Alah ne daje nikakva prava protiv njih". Skupa sa serijom ispada muslimanskih radikala, ovom se prezentacijom pokušava ukazati da je [[islam]] inherentno neprijateljski nastrojen prema sljedbenicima [[Kršćanstvo|kršćanstva]], [[Judaizam|judaizma]] i drugih [[religija]]. Takva [[manipulacija]] ignorira ne samo [[Vađenje iz konteksta|tekstualni kontekst]] i ponovo preslikava ratne okolnosti na mirnodopske, već zanemaruje i [[Historija islama|historijske prilike]] s obzirom da se stihovi odnose na [[Arabija|arabijske]] [[Politeizam|politeiste]] koji su u [[7. vijek]]u jednostrano prekršili mirovni sporazum i pokrenuli napad na [[Muslimani (vjernici)|muslimane]] u [[Medina|Medini]]. Također, o obrambenoj naravi ajeta svjedoči i idući stih (4:91) u kojem se pojašnjavaju potrebni uvjeti za ulazak u [[rat]], a to su protivničko kršenje [[Mirovni ugovor|mirovnog ugovora]], nenuđenje istog, te [[Agresorski rat|pokretanje agresije]] protiv muslimana.

Analitičari navode da [[Geert Wilders|Wilders]] u javnim nastupima često koristi i srodan ajet [[At-Tavba|9:5]] ("kada prođu sveti mjeseci, ubijajte idolopoklonike gdje god ih nađete, zarobljavajte ih, opsjedajte i na svakome prolazu dočekujte") kao dokaz da islam zove na [[nasilje]] protiv nemuslimana, međutim, konsenzus [[Tefsir|mufesira]] je da se stih odnosi na navedene politeističke agresore koji su prekršili mirovni sporazum. Protivno općeprihvaćenom tumačenju muslimanskih autoriteta, Wilders tu historijsku uputu pokušava preslikati svevremenski protiv svih nemuslimana, osobito kršćana i Jevreja koji su prema Kuranu [[narodi knjige]] tj. imaju drugačiji status od arabijskih [[Mušrici|mušrika]]. Dodatne kritike idu i na račun filmskih tvrdnji o zabranjenoj [[Religijska konverzija|konverziji]] s [[islam]]a (fenomen prisutan kod marginalnih [[Pravci u islamu|pokreta]] poput [[Vahabizam|vahabizma]]), što je u kontradikciji sa samim [[Kuran]]om gdje stoji: "u vjeri nema prisiljavanja" ([[Al-Bakara|2:256]]) i "vama vaša vjera, a meni moja" ([[Al-Kafirun|109:6]]).

<u>''Stih 8:39:''</u> Kao i kod prethodna četiri, sadržaj petog i posljednjeg [[ajet]]a u filmu ([[Al-Anfal|8:39]]) također je iščupan iz cjeline i prezentiran kao: "I borite se protiv njih dok razdor ([[fitna]]) ne iščezne i dok samo [[Alah]]ova vjera ne ostane". Analitičari ovo nazivaju najgorim pokušajem prikazivanja [[Kuran]]a u negativnom svjetlu jer se sugerira da stih zove na potpunu anihilaciju nemuslimana. [[Geert Wilders|Wilders]] pritom zanemaruje ostatak stiha koji glasi: "Ako se oni okane – pa, Alah dobro vidi šta oni rade", a ignorira se i prethodni ajet (8:38) gdje stoji: "Reci onima koji ne vjeruju: ako se okane, biće im oprošteno ono što je prije bilo; a ako se ne okane – pa, zna se šta je s drevnim narodima bilo". Sagledani u cjelini, ovi stihovi odnose se na [[meka]]nske politeiste koji su proganjali i činili zločine, no [[Muslimani (vjernici)|muslimane]] se usprkos tome upućuje na nuđenje [[mir]]a i [[Oprost|praštanje]] neprijateljima ukoliko prestanu sa zvjerstvima. Međutim, u slučaju da druga strana nastavi s [[progon]]ima i [[Agresorski rat|napadima]], muslimanima je zapovjeđeno da se brane sve dok to ne prestane, što je u skladu i sa suvremenim [[Međunarodno pravo|međunarodnim pravom]]. Analitičari ističu da se Wilders kod ovog ajeta (kao i kod naslova filma) namjerno služi iskrivljenim [[prijevod]]om termina ''[[fitna]]'' i pokušava obmanuti publiku da je "razdor" svevremenski jaz između muslimana i nemuslimana, iako se prema tumačenju svih [[Tefsir|mufesira]] izričito odnosi na progon i to od strane [[Mušrici|mušrika]] u okružju drevne [[Meka|Meke]].

[[Teorija zavjere|Teoriju zavjere]] o "[[Muslimani (vjernici)|muslimanskoj]] prijetnji osvajanja [[svijet]]a" [[Geert Wilders|Wilders]] pokušava potkrijepiti manipulativnim [[Middle East Media Research Institute|MEMRI]]-jevim snimkama govora [[iran]]skog ajatolaha [[Ali Meškini|Alija Meškinija]] i tadašnjeg predsjednika [[Mahmud Ahmadinežad|Mahmuda Ahmadinežada]] (pri čemu se ponovo oslanja na [[vađenje iz konteksta]]), međutim, takva tvrdolinijaška retorika o izvozu [[Iranska revolucija|revolucije]] nije vojno-intervencionističke naravi tj. uključuje širenje [[Ideologija|ideologije]] i to po pretežito [[Šijitizam|šijitskim]] zemljama poput [[Irak]]a i [[Libanon]]a. Osobito kritizirana je i učestala Wildersova analogija [[Kuran]]a i ''[[Mein Kampf]]a'' s argumentom da "obje nalažu eliminaciju drugačijih" što [[Islamistika|islamolozi]] odbacuju kao neumjesno jer [[Adolf Hitler|Hitlerova]] knjiga poziva na isključivost i [[Agresorski rat|osvajačke ratove]], a Kuran na [[mir]] i koegzistenciju ([[Sura|sure]] [[Al-Bakara|2:84]], [[Al-Bakara|2:224]], [[Ali-Imran|3:103]] i [[Junus (sura)|10:25]]). Šestorica nizozemskih stručnjaka također navode da teza o [[islam]]u kao "nasilnoj religiji" nema uporišta ni u [[prošlost]]i ili [[sadašnjost]]i. Naime, [[Historija islama|historija]] pokazuje da islam nije ništa nasilniji od [[Kršćanstvo|kršćanstva]], da je globalna [[islamizacija]] u velikoj mjeri bila dobrovoljna kao i [[kristijanizacija]], te da je u interreligijskim muslimanskim i kršćanskim sukobima stradalo više ljudi nego u međusobnim ratovima. Kao primjeri se ističu [[Tridesetogodišnji rat]] ([[1618]]–[[1648]]) i [[Iransko-turski ratovi]] ([[1514]]–[[1823]]) koji su pojedinačno uzeli više žrtava nego svi [[Osmansko Carstvo|osmansko]]-[[Historija Evrope|evropski]] sukobi zajedno. Islamolozi naposljetku navode da se svakog muslimana uči da riječ ''[[islam]]'' dolazi iz istog korijena (''[[Šin|S]]-[[Lamed|L]]-[[Mem|M]]'') kao i [[Arapski jezik|arapski]] ''[[selam]]'' odnosno [[Hebrejski jezik|hebrejski]] ''[[šalom]]'' što na oba [[Semitski jezici|jezika]] podrazumijeva [[mir]], te da je u tom duhu [[2007]]. grupa od 307 muslimanskih [[političar]]a, [[kler]]ika i [[intelektualac]]a poslala utjecajno [[otvoreno pismo]] svojim kršćanskim kolegama u kojem stoji da [[budućnost]] svijeta ovisi o miru muslimana i kršćana, da se ljubav prema [[Bog]]u i bližnjemu propovijeda u obje [[Religija|religije]], odnosno da se okosnica za isto nalazi i u [[Biblija|Bibliji]] i [[Kuran]]u.

----

<u>''II dio – Nizozemska pod islamom:''</u> U drugom dijelu ''Fitne'' [[Geert Wilders|Wilders]] pokušava dočarati [[Distopija|distopijsku]] budućnost [[Nizozemska|Nizozemske]] pod islamskom dominacijom, prilikom čega se ponovo služi nizom [[manipulacija]]. U prvom redu navode se iskrivljene [[Demografija|demografske]] [[Statistika|statistike]] o broju [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] u Nizozemskoj i [[Evropa|Evropi]], opovrgnute od strane [[Centraal Bureau voor de Statistiek|nizozemskog]] i [[Eurostat|evropskog]] statističkog zavoda na koje se referirao. [[Kulturna antropologija|Kulturni antropolog]] Martijn de Koning ističe da se Wilders pozvao na procjenu sveukupnog broja [[Imigracija|doseljenika]] iz pretežito islamskih zemalja koja također uključuje oko 100.000 [[Kršćanstvo|kršćana]] i drugih nemuslimana, kao i velik broj [[Ireligioznost|ireligioznih]] muslimana. Daleko problematičnijim smatra se to što Wilders rabi navedene podatke kao indikaciju [[Apokalipsa|apokaliptičnog]] scenarija muslimanske [[Kolonizacija|kolonizacije]] i [[Islamizacija|islamizacije]] Evrope i [[svijet]]a, što analitičari opisuju [[Paranoja|paranoidnom]] teorijom zavjere. U prilog tome idu i njegove izjave da se "bliži kraj [[Zapadna civilizacija|zapadne civilizacije]] kakvu poznajemo", da je [[islam]] "[[trojanski konj]] u [[Evropa|Evropi]]" i da su "Evrabija" () i "Nizoarabija" () samo pitanje vremena (dočarano ubrzanim [[Ritam|ritmom]] filma, agresivnim naslovima i iskrenjem [[Sporogoreći štapin|fitilja]] [[Bomba|bombe]] u [[turban]]u). Koncipiranje ove [[Teorija zavjere|konspirative teorije]] stručnjaci pripisuju [[UK|britansko]]-[[Jevreji|jevrejskoj]] polemičarki [[Bat Ye'or]] čija se ideja o [[Evrabija|Evrabiji]] tj. smišljenoj demografsko-kulturnoj dominaciji islama nad Evropom drži precijenjenom i neostvarivom, a njena prezentacija evropskih muslimana (tobože agenata u urotničkom planu svjetske dominacije) usporedivom s onom jevrejskom iz [[Antisemitizam|antisemitskog]] falsifikata ''[[Protokoli sionskih mudraca]]''. Takve teorije zavjere o [[Muslimani (vjernici)|muslimanskom]] populacijskom nadjačavanju nisu karakteristične samo za [[Nizozemska|Nizozemsku]] već i čitavu [[Zapadna Evropa|Zapadnu Evropu]] gdje ih koordinirano šire [[Radikalna desnica|ekstremno desničarske]] [[Politička stranka|stranke]], kao i u [[SAD|Sjedinjenim Američkim Državama]] gdje ih propagiraju [[Kršćanska desnica|radikalni kršćani]].

Na udaru kritika našla se i prezentirana serija [[Novine|novinskih]] naslova koja je uglavnom preuzeta iz [[Senzacionalizam|senzacionalističkih]] [[Politička desnica|desničarskih]] glasila i čiji sadržaj prema Martijnu de Koningu generalno ne odgovara [[stvarnost]]i:
* ''Islamisti žele preuzeti vlast'' – Naslov je preuzet iz subjektivne [[Kolumna|kolumne]] gdje autori pokušavaju opovrgnuti [[intervju]] s [[Philip Jenkins|Philipom Jenkinsom]] koji je izjavio da "nije [[islam]] u usponu, već [[Evropa]]". Autori se u članku pozivaju na muslimansko "demografsko nadjačavanje" (komparabilno [[Geert Wilders|Wildersovim]] sugestijama), prozivaju [[Demokršćanstvo|demokršćane]] zbog gradnje političkog saveza s [[Muslimani (vjernici)|muslimanima]] (čime navodno ugrožavaju [[Kršćanstvo|kršćanski]] identitet stranke), te bez dokaza optužuju [[Muslimansko bratstvo]] za kooperaciju s [[Nacizam|nacistima]].
* ''Laakkwartier s Madridom na terorističkom webu'' – Odnosi se na sporne komentare s [[web-sajt]]a [[Hizb ut-Tahrir]]a koji su uslijedili nakon što je pokrenuta [[internet]]ska [[peticija]] protiv Wildersa. Iako se ova malobrojna organizacija drži [[Radikalizam|radikalnom]], izneseni komentari bili su anonimnog tipa i ne predstavljaju službeno stajalište njenog vodstva. Uvredljive poruke ispod peticije naišle su na osudu raznih islamskih web-sajtova koji su im kontrirali citatima [[Kuran]]a.
* ''Trojica osumnjičenih za napad'' i ''Prijetnja teškim bombaškim napadom'' – Govori se o trojici [[Hapšenje|uhapšenih]] pod sumnjom planiranja [[Terorizam|terorističkog]] napada, međutim, naposljetku su pušteni zbog nedostatka dokaza.
* ''Ne slažemo se sa slobodom govora i demokracijom, alternativa je islam'' – Radi se o osobnoj izjavi jednog muslimanskog [[političar]]a. S druge strane, postoje i oni kojima je islam argument za izgradnju [[Demokracija|demokracije]].
* ''Eksplozivni porast ubojstava iz časti u Amsterdamu'' – Poziva se na članak u kojem se uspoređuje deset slučajeva [[Ubojstvo|ubojstava]] iz časti u [[2006]]. s dvanaest slučajeva iz [[2007]]. godine, međutim, podaci se ne temelje na stručnom istraživanju već pukoj procjeni.
* ''Škole se zatvaraju na muslimanske praznike'' – Odnosi se na javnu raspravu o usvajanju specifičnih [[Religija|religijskih]] blagdana kao [[Praznik|neradnih dana]]. [[Muslimani (vjernici)|Muslimanski]] [[škola]]rci i [[Radnik|zaposlenici]] u Nizozemskoj ostvaruju [[Sloboda religije|pravo]] na neradni dan za [[Ramazanski bajram]] isto kao i druge vjerske [[Manjina|manjine]] tokom svojih blagdana.
* ''Lekcije džihada u osnovnoj školi'' – Govori se o istrazi [[Algemene Inlichtingen- en Veiligheidsdienst|Opće obavještajno-sigurnosne službe]] provedene zbog [[Glasine|glasina]] da su [[Učenik|učenici]] bili podvrgnuti "antizapadnjačkim" materijalima i to izvan redovnih sati i standardnog [[kurikulum]]a. U cijelom novinskom članku termin "[[džihad]]" se javlja isključivo u naslovu, dok se u samom tekstu niti ne spominje.
* ''Ankara traži turski jezik u školama'' – Službena [[Ankara]] predložila je uvođenje [[Turski jezik|turskog]] kao dodatnog izbornog predmeta i to samo za [[Turci|turske]] đake.
* ''Stranim imamima dopušten brži dolazak'' – U članku se ne govori samo o [[imam]]ima već i o stranim kršćanskim [[Svećenik|svećenicima]], i to zato što se u oba slučaja radi o deficitarnim [[Zanimanje|zanimanjima]] u [[Nizozemska|Nizozemskoj]].
* ''Van Gogh ubijen nakon proglašene fetve'' – Ne postoji ikakav dokaz da je [[Fetva|fetvu]] protiv [[Theo van Gogh|Thea van Gogha]] izrekao ili odobrio iti jedan islamski [[kler]]ik.
* ''Gotovo polovina mladih Marokanaca antizapadnjački nastrojeni'' – Netočan naslov se poziva na istraživanje o radikalizaciji koje uopće ne izvlači takav zaključak već spominje da je jedna studija pokazala da 40&#8239;[[%]] nizozemske mladeži [[Maroko|marokanskog]] porijekla ima poteškoća sa spajanjem islamskih i evropskih [[Sistem vrijednosti|vrijednosti]], što nikako ne implicira antizapadnjački stav.
* ''Džamije pod utjecajem radikalnih muslimanskih grupa'' – Odnosi se na špekulacije da su dvije [[Džamija|džamije]] povezane s [[Muslimansko bratstvo|Muslimanskim bratstvom]], no takva veza nije dokazana.
* ''Samoubilački komandosi u Nizozemskoj'' – Temelji se na glasinama o [[Samoubilački napad|samoubilačkim]] [[Terorizam|teroristima]] i njihovim trenažnim kampovima po Nizozemskoj koje su se pojavile nakon ubojstva van Gogha, međutim, nikada nisu potvrđene niti se kasnije više pisalo o tome u [[Masovni mediji|medijima]].
* ''Okupljanje Hamasa u Rotterdamu'' – Govori se o planiranom skupu lokalnih [[Palestinci|palestinskih]] aktivista koji su pozvali premijera [[Ismail Hanija|Ismaila Haniju]] iz [[Palestinska samouprava|Palestinske samouprave]] i to neposredno nakon što je njegov [[Hamas]] pobijedio na demokratskim izborima u [[Palestina (država)|Palestini]]. Hanija naposljetku nije ni došao jer mu je [[viza]] odbijena od strane [[Nizozemska|nizozemskih]] vlasti.
* ''Imami ne vole gejeve'' – Članak govori o [[Homofobija|homofobiji]] četvorice "imama", no direktno se poziva na izjavu pojedinca koji uopće nije [[imam]] i koji je dobio otkaz od [[islam]]ske organizacije u kojoj je bio zaposlen.
* ''Imam odobrio nasilje protiv gejeva'' – Tendenciozan i činjenično kontradiktoran naslov odnosi se na incident s [[Televizijska emisija|TV-emisije]] o homofobnom nasilju u kojoj je jedan imam izjavio da [[homoseksualnost]] nije kompatibilna s islamom i da je smatra [[poremećaj]]em (komparabilno stavu [[Katolička Crkva|Katoličke Crkve]]). Iako je dotični otvoreno odbacio i osudio upotrebu [[Nasilje|nasilja]] protiv [[LGBT]] osoba, taj segment emisije je jednostavno [[Vađenje iz konteksta|izbačen]] i ubrzo su uslijedile brojne kritike, ali [[imam]] je kasnije oslobođen tužbi.
* ''Džamija: preobrazba Nizozemske u muslimansku državu'' – Članak se poziva na govore iz [[Salafizam|salafističke]] džamije al-Tevhid u [[Amsterdam]]u, međutim, novinski tekst uopće ne potvrđuje naslov.
* ''Djevojčice se i dalje genitalno sakate'' – Tekst članka pogrešno navodi da je [[žensko genitalno sakaćenje]] "islamski [[fenomen]]" i to na temelju 50 zabilježenih slučajeva u Nizozemskoj. U odnosu na cjelokupnu [[Muslimani (vjernici)|muslimansku]] populaciju, takav udio broji se u [[promil]]ima.
* ''Muslimani ometaju doktorsku skrb o ženama'' – Odnosi se na nekolicinu [[Konzervativizam|konzervativnih]] muslimanskih [[žena]] koje su odbile da ih pregledavaju [[Muškarac|muški]] [[Liječnik|liječnici]]. Podizanje medijske rasprave na temelju takvih izoliranih slučajeva smatra se pretjeranim jer prema [[Bolnica|bolničkom]] pravilniku pacijent ima pravo na odabir [[spol]]a liječnika, a osim toga postoje i domaće [[Nizozemci|nizozemske]] žene koje odbijaju muške [[Babica (zanimanje)|babice]]. Također, većina muslimana takvo ponašanje drži neosnovanim i ridikuloznim, osobito kada je riječ o hitnoj pomoći.
* ''Halal-zaklada: investicija za muslimane'' – Osim [[halal]]-[[zaklada]] postoje i srodne organizacije za [[košer]] i [[Vegetarijanstvo|vegetarijansku]] [[Hrana|hranu]], stoga muslimani po ničem ne predstavljaju izuzetak.
* ''Al-Kaida proglasila smrtnu kaznu i džihad protiv Wildersa'' – [[Al-Kaida]] zapravo nije ništa proglasila protiv [[Geert Wilders|Wildersa]], niti [[fetva]] sama po sebi podrazumijeva [[Smrtna kazna|smrtnu kaznu]] (kako se pogrešno navodi u članku).
* ''Hans Jansen tvrdi: Kuran je dozvola za ubojstvo'' – Govori se o [[Subjektivnost|subjektivnoj]] analizi [[Hans Jansen|Hansa Jansena]], Wildersovog istomišljenika i kolege iz [[Stranka za slobodu|Stranke za slobodu (PVV)]].
Koning na temelju priloženih novinskih naslova sumira ''Fitnu'' kao zbirku [[laž]]i, [[Glasine|glasina]], [[Medijska manipulacija|manipulacija]], [[Masovna obmana|obmana]], klišeja, [[predrasuda]], [[difamacija]], uvreda, lažnih optužbi, ponižavanja i [[provokacija]].

Jednako [[Kontroverza|kontroverznom]] drži se i Wildersova tripartitna prezentacija [[homoseksualac]]a, [[Djeca|djece]] i [[žena]] u zamišljenom [[Islamizacija|islamiziranom]] nizozemskom društvu. Kod prvog primjera, potencijalna pogibeljna sudbina [[Položaj LGBT osoba u Nizozemskoj|lokalnih LGBT osoba]] u filmu je ilustrirana prizorima [[iran]]skog [[Vješanje|vješanja]] Mahmuda Asgarija i Ajaza Marhonija, smaknutih [[2005]]. zbog otmice i [[Silovanje|silovanja]] 13-godišnjeg dječaka. Netočne glasine o "[[Smrtna kazna|smrtnoj kazni]] zbog [[homoseksualnost]]i", na koje se ''Fitna'' poziva, baziraju se na [[Masovni mediji|medijskoj]] hajci koju je inicirao i predvodio [[UK|britanski]] aktivist [[Peter Tatchell]], usprkos tome što su iste bile brzo opovrgnute od strane iranskih vlasti i [[Međunarodna organizacija|međunarodnih organizacija]] za [[Prava LGBT osoba|LGBT]] i [[ljudska prava]]. Kod drugog primjera, fotografije djece [[krv]]avih glava preuzete su s ceremonije [[tatbir]]a, [[ritual]]nog samoozljeđivanja rasprostranjenog primarno kod manjih [[Šijitizam|šijitskih]] zajednica u [[Južna Azija|Južnoj Aziji]] odnosno zabranjenog u [[Iran]]u (najvećoj šijitskoj državi) i diljem [[Zapadna Azija|Zapadne Azije]] nalozima vodećih [[ajatolah]]a. Analitičari dodatno navode da je takva praksa irelevantna za [[Nizozemska|Nizozemsku]] jer je velika većina tamošnjih muslimana [[Sunizam|sunitska]]. Za treći i posljednji primjer u filmu je prikazano [[Žensko genitalno sakaćenje|genitalno sakaćenje]] djevojčica u [[Afrika|afričkim]] sredinama, što kritičari opisuju reproduciranjem [[Demagogija|demagogije]] [[Ayaan Hirsi Ali|Hirsi Ali]] koja je javno propagirala mit da se radi o "[[islam]]skoj" praksi. Takvo tumačenje naišlo je na osude stručnjaka koji ističu da je fenomen [[Regija|regionalan]] tj. karakterističan uglavnom za društva [[sahel]]ske i [[Istočna Afrika|istočne Afrike]] neovisno o [[Religija|religiji]], kao i na zgražanje samih nizozemskih [[Muslimani (vjernici)|muslimanki]] jer ih golema većina dolazi iz zemalja gdje je taj [[običaj]] potpuno stran. Uz genitalno sakaćenje, serija o ženama također sadrži [[Arabija|arabijske]] [[nikab]]e i [[Paštuni|paštunske]] [[Burka|burke]] koje se predstavlja kao reprezentativnu muslimansku nošnju. [[Geert Wilders|Wilders]] se time poziva na vlastitu agendu s obzirom da se zajedno sa svojom [[Stranka za slobodu|strankom]] pozicionirao kao glavni zagovornik [[Antimaskirni zakoni|zabrane maski]], iako takvu vrst [[Odjeća|odjeće]] prema stručnim [[Antropologija|antropološkim]] procjenama nosi maksimalno 400 žena odnosno manje od 0,1&#8239;[[%]] muslimanki u Nizozemskoj.

Uz [[Činjenica|faktografske]] netočnosti, analitičari navode da ''Fitna'' prati [[Orijentalizam|orijentalistički]] diskurs i iskorištava [[Rod (sociologija)|rodne]] razlike, što se ponajviše odražava u prezentaciji muslimanskih i nemuslimanskih [[žena]] i [[muškarac]]a tj. u njihovim distinktivnim ulogama žrtava, počinitelja i junaka. [[Muslimani (vjernici)|Muslimanske]] žene predstavljene su na tri načina: kao žrtve ekstremnog [[Nasilje nad ženama|nasilja]] (prizori [[Žensko genitalno sakaćenje|genitalnog sakaćenja]] i [[Smrtna kazna|pogubljenja]]), kao suučesnice u poticanju [[Nasilje|nasilja]], [[Antisemitizam|antisemitizma]] i [[Mržnja|mržnje]] prema [[Zapadni svijet|Zapadu]] (scene s rezanjem dječjih glava tokom [[tatbir]]a, djevojčicom koja govori protiv [[Jevreji|Jevreja]] i maskiranim prosvjednicama s [[plakat]]ima koji veličaju [[Adolf Hitler|Hitlera]]), te kao faktor koji navodno mijenja [[Nizozemska|nizozemsko]] [[društvo]] (sekvence žena s [[nikab]]ima i [[Hidžab|maramama]] na [[Javni prostor|javnim mjestima]]). Kao sušta suprotnost, nemuslimanske žene su pak prikazane isključivo kao [[Humanitarna pomoć|humanitarci]] ili žrtve [[Terorizam|terorizma]] (audio zapisi [[telefon]]skih razgovora uslijed napada na [[Napadi 11. septembra 2001.|New York]] i [[Napadi u Madridu 2004.|Madrid]]). S druge strane, muslimanski muškarci su predstavljeni ili [[individua]]lno kao radikalni propovjednici, ili [[Zajednica|kolektivno]] kao agresivna i opasna gomila (npr. [[Al-Kaida|al-Kaidino]] smaknuće američkog radnika), odnosno indirektno i kao izvršitelji spomenutog [[Nasilje nad ženama|nasilja nad ženama]] i [[Homofobija|homoseksualcima]]. U kontrastu na njih, nemuslimanski tj. zapadnjački muškarci prikazani su samo kao stvarne ili moguće žrtve [[islam]]a (prizori užasnutih stradalnika u terorističkim napadima, zarobljenog Amerikanca, ubojstva van Gogha i novinskog naslova s navodnim prijetnjama Wildersu).

Navedena [[stereotip]]na i simplificirana raspodjela uloga prije svega odražava politički aktivizam [[Geert Wilders|Wildersa]], njegove [[Stranka za slobodu|stranke]] i evropske [[Radikalna desnica|ultradesnice]] koji se redovito pozivaju na [[Ženska prava|prava žena]] i [[Prava LGBT osoba|homoseksualaca]] zbog opravdavanja radikalnih [[Islamofobija|islamofobnih]] i [[Ksenofobija|antiimigracijskih]] stavova. U drugom redu, iskrivljena predodžba također reflektira onu koja se učestalo pojavljuje u [[Populizam|populističkim]] [[Masovni mediji|masovnim medijima]], gdje se [[islam]] dovodi u kontekst raznih oblika [[Nasilje nad ženama|zlostavljanja žena]] i u kojima se pokrivala poput [[Hidžab|marame]], [[džilbab]]a, [[nikab]]a i [[Burka|burke]] tretiraju kao jedinstven vizualni simbol njihove [[Ugnjetavanje|opresije]], islamske [[drugost]]i i nespojivosti s evropskim [[Sekularizam|sekularnim]] [[Sistem vrijednosti|vrijednostima]]. Treće, film na taj način nizozemske [[Bijelci|bijele]] muškarce postavlja u ulogu "[[Bijeli spasilac|spasioca]]" (muslimanki i gejeva), utjelovljenih u likovima [[Theo van Gogh|van Gogha]] i samog Wildersa. Sve navedene prenešene poruke kritičari navode kao problematične, počevši od prastarih [[Orijentalizam|orijentalističkih]] klišeja o "inherentno [[Mizoginija|mizoginijskoj]] naravi islama" odnosno ženama kao "objektima pod jarmom muslimanskih muškaraca". Usvajanju ovih stereotipova u [[Nizozemska|Nizozemskoj]] (i šire) bitno je doprinijela [[Ayaan Hirsi Ali|Hirsi Ali]], propagirajući [[Lažna dilema|lažnu dihotomiju]] između "potlačene [[Muslimani (vjernici)|muslimanke]]" i "oslobođene [[Zapadni svijet|zapadnjakinje]]" tj. da je [[emancipacija]] žena isključivo zapadnjački i sekularni fenomen, te da muslimanske žene u svrhu stjecanja iste moraju odbaciti svoj kulturni i vjerski identitet. Druga komponenta ove polarizacijske retorike javlja se i [[LGBT]] slučaju – [[islam]] i [[homoseksualnost]] postavljaju se u [[Antagonizam|antagonistički]] i [[Dihotomija|nepreklapajući]] odnos koji ne ostavlja prostor za glasove samih [[queer]] muslimana, navodno suviše potlačenih da bi govorili u svoje ime. Sukladno ovoj [[Homonacionalizam|homonacionalističkoj]] konceptualizaciji, osoba može biti ili homoseksualac ili musliman, dok sinteza dviju kategorija predstavlja "[[oksimoron]]" (fenomen poznat kao ''[[pinkwashing]]''). Analitičari dodaju da je zbog takvog binarnog političkog diskursa nizozemska i evropska [[javnost]] postala opasno hiperpolarizirana jer se ostavlja malo mjesta za one koji nastoje premostiti dihotomiju LGBT/ženskih odnosno muslimanskih/imigracijskih prava.

Najoštrije opaske kod spomenute distribucije uloga zaradila je aluzija o [[Bijeli spasilac|bijelom spasiocu]] jer sadrži [[Rasizam|rasističke]] elemente i (sukladno [[Gayatri Chakravorty Spivak|Spivakinoj]] tezi o "scenariju zaštite") reproducira [[Kolonijalizam|kolonijalističko]]-[[Imperijalizam|imperijalistički]] narativ prema kojem "zapadnjački bijeli muškarci spašavaju tamnopute žene od tamnoputih muškaraca". Analitičari ističu da je ova retorika korištena još [[1880-ih]] prilikom [[Anglo-egipatski rat|britanskog osvajanja]] [[Egipatski Kedivat|Egipta]], isto kao i uoči [[Rat u Afganistanu (2001–2014)|američke invazije]] na [[Afganistan]], te da su u oba slučaja argumenti o "oslobađanju potlačenih [[orijent]]alnih žena" rabljeni samo kao pokriće za [[Ratna okupacija|okupaciju]] stranih zemalja i uništavanje njihove [[Infrastruktura|infrastrukture]]. Također, takav scenarij zaštite uz [[stereotip]]ni prikaz naroda [[Bliski Istok|Bliskog Istoka]] podudara se sa [[Edward Said|Saidovom]] tezom o [[Orijentalizam|orijentalizmu]], prema kojoj se [[Predrasuda|predrasude]] o [[Ljudska seksualnost|seksualnoj]] nazadnosti [[paradoks]]alno iskorištavaju za legitimizaciju [[Zapadni svijet|zapadnjačkog]] podčinjavanja, ugnjetavanja i izrabljivanja. Kritičari naposljetku obrazlažu da je prezentirani [[Rod (sociologija)|rodni]] diskurs "muške aktivnosti vs. ženske pasivnosti" odnosno "zavisnosti muslimanki o benevolentnoj intervenciji nemuslimanskih zapadnjačkih muškaraca" sam po sebi isključiv i kontradiktoran tj. u strukturi identičan [[patrijarhat]]u (protiv čega tobože istupa), s obzirom da se u oba slučaja [[žena]]ma uskraćuje djelovanje i [[Muškarac|muškarce]] postavlja u poziciju jedinih odgovornih. Isti [[Diskriminacija|diskriminatorski]] princip navodi se i za krinku zastupanja [[Prava LGBT osoba|prava]] muslimanskih [[Homoseksualac|gejeva]] čija se gledišta u filmu zapravo ignoriraju.

Uz sveprisutni [[orijentalizam]], kao ključna karakteristika filma navodi se i pozivanje na [[Samuel P. Huntington|Huntingtonovu]] tezu o "[[Sukob civilizacija|sukobu civilizacija]]", jedno od najinspirativnijih djela za suvremenu [[Islamofobija|islamofobiju]] i [[Istočni svijet|istočno]]-[[Zapadni svijet|zapadnu]] polarizaciju. Vizija o [[Kultura|kulturno]]-[[Religija|religijskim]] razlikama kao osnovi za nadolazeće političke obračune oblikovana je [[1990-ih]] kao posljedica [[Raspad Sovjetskog Saveza|raspada Sovjetskog Saveza]], globalnog [[Ideologija|ideološkog]] vakuuma i tadašnjih tenzija [[SAD|Sjedinjenih Država]] s nekolicinom muslimanskih država, pri čemu u fokus novog [[Neprijateljstvo|neprijatelja]] Zapada stavlja ne samo [[islamski fundamentalizam]] već islamski svijet u cjelini. Inklinacija ovom tumačenju iščitava se u [[Geert Wilders|Wildersovoj]] filmskoj poruci o tobožnjem ratu između [[islam]]a i [[Zapadna civilizacija|zapadne civilizacije]] odnosno [[Kršćanstvo|kršćanstva]]. Uz postavljanje [[civilizacija]] u suprostavljen položaj, druga bitna komponenta teze je homogenizacija blokova odnosno pretjerano naglašavanje razlika, zbog čega je poslužila kao podloga za izgradnju novog zapadnjačkog identiteta i postala općeprihvaćenom kod [[Populizam|populističkih]] [[Politička desnica|desničarskih]] pokreta koji se protive [[Imigracija|imigraciji]] (uključujući Wildersov [[Stranka za slobodu|PVV]]). Navedeni kontrast u ''Fitni'' doveden je do izražaja na način da se [[Sekularizam|sekularna]] [[Evropa]] idealizira kao superiorna, prosvijećena i [[Racionalizam|racionalna]], dok se islam demonizira kao inferioran i (kongruentno [[Edward Said|Saidovoj]] i [[Henk Driessen|Driessenovoj]] analizi) orijentalistički [[Redukcionizam|reducira]] na fanatizam i netoleranciju, odnosno [[Neoorijentalizam|neoorijentalistički]] i na [[terorizam]]. Također, [[Muslimani (vjernici)|muslimani]] su implicitno svedeni na nelojalne i opasne stanovnike, te im se predbacuje kolektivna odgovornost za sva zlodjela pojedinaca. Stereotipizacija ovog tipa gradi se na temelju radikalnih [[Salafizam|salafističkih]] propovjednika (čiju ideologiju slijedi vrlo mali dio muslimanske populacije) ili čak osuđivanih [[kriminal]]aca poput [[Abu Hamza al-Masri|al-Masrija]], [[Selektivan dokaz|selektivno]] preuzetih u filmu za reprezentativne ličnosti islama. Analitičari neutemeljenim drže i sam stav da je religija esencijalna determinanta ljudskog mišljenja i djelovanja, s obzirom da ignorira širok dijapazon različitih [[Etnička grupa|etniciteta]], [[Pravci u islamu|vjerovanja]], praksi, kulturnih normi i religijskih pristupa koji su prisutni kod muslimanskog stanovništva. Konačno, kritičari ističu da film sadrži razne [[Šovinizam|šovinističke]] i [[Rasizam|rasističke]] elemente, navodeći za primjere crtež [[Muhamed]]a s [[Bomba|bombom]] na glavi ([[Generalizacija|generaliziranje]] muslimana kao [[Terorizam|terorista]]), iskrivljene [[Rod (sociologija)|rodne]] razlike i druge kulturne [[stereotip]]ove.

=== Komparativna analiza ===
Brojni analitičari navode razne [[Grafika|grafičke]] i [[film]]ske materijale koji su ''Fitni'' slični po sadržaju, tematskoj strukturi, političkim motivima, porijeklu financiranja ili priželjkivanim reakcijama. [[Jytte Klausen]], danska akademičarka koja je detaljno istraživala srodnu kontroverzu u vlastitoj zemlji, u članku za ''[[Der Spiegel|Spiegel]]'' [[28. marta]] [[2008]]. povlačila je paralele između nizozemske medijske pompe i [[Kontroverza oko Jyllands-Postenovih karikatura Muhameda|krize oko ''Jyllands-Postenovih'' karikatura]], te došla do zaključka da su zapravo bitno različite. Klausen u prvom redu ističe da je uredništvo ''[[Jyllands-Posten]]a'' karikaturama pokušalo testirati reakciju nekolicine danskih [[imam]]a koji su javno prigovarali o tretmanu [[islam]]a u [[mediji]]ma, dok kod [[Geert Wilders|Wildersa]] nije bilo nikakvog pokusa već je poučen [[neredi]]ma iz [[Danska|Danske]] namjerno pokušao izazvati iste u svojoj zemlji. Drugo, navodi se da je među danskom redakcijom vođena rasprava o sudjelovanju i karakteru [[crtež]]a, nakon koje se velik broj karikaturista odbio angažirati na projektu. S druge strane, u stožeru Wildersovog [[Stranka za slobodu|PVV]]-a nije bilo nikakve introspektivne diskusije nego samo jasnih namjera, niti je njihov plan sadržavao imalo [[humor]]a. Kao treću bitnu razliku [[Jytte Klausen|Klausen]] ističe da je danski test bio lokalnog karaktera i da je međunarodna kriza izbila posve neplanirano, tek nakon [[egipat]]sko-[[Danska|danskog]] diplomatskog spora odnosno prijetnji ekonomskim bojkotom. Nasuprot tome, Wilders je prije premijere privlačio globalnu pozornost, gostovao na [[CNN]]-u i ''[[Al Jazeera|Al Jazeeri]]'', te izričito navodio da želi od [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] diljem [[svijet]]a da pogledaju film. Klausen na koncu sumira da je danskom i nizozemskom slučaju zajednička jedino [[karikatura]] Muhameda, uz opasku da je njen autor [[Kurt Westergaard|Westergaard]] tužio [[Geert Wilders|Wildersa]] zbog nedozvoljenog korištenja [[Autorsko pravo|autorskog djela]].

Među filmovima koji su tematski najviše inspirirali ''Fitnu'' navodi se ''[[Submission (film)|Podčinjenost]]'' (), djelo [[Theo van Gogh|Thea van Gogha]] i [[Ayaan Hirsi Ali]] iz [[2004]]. godine. Nakon ovog filma u [[Evropa|Evropi]] je uslijedila široka rasprava na temu slobode [[Mediji|medija]] i [[islam]]a, a navodi se da je utjecao i na samu [[Kontroverza oko Jyllands-Postenovih karikatura Muhameda|dansku krizu]]. ''Fitna'' i ''Podčinjenost'' imaju brojne dodirne točke, kao i razlike – ponajprije izložene teme odnosno drugačiju [[Ciljana publika|ciljanu publiku]] i opseg poruke. ''[[Submission (film)|Podčinjenost]]'' (bolje rečeno Hirsi Ali) poziva muslimanke da se oslobode "[[Patrijarhat|patrijarhalnih]] lanaca", govori u njihovo ime i široj publici razotkriva navodnu "islamsku [[Mizoginija|mizoginiju]]". S druge strane, ''Fitna'' se ne fokusira toliko o [[žena]]ma već o islamu u cjelini, nazivajući ga "nasilnom [[Ideologija|ideologijom]]" koju treba zaustaviti i poraziti. Također, mjesto radnje u ''Podčinjenosti'' je Islamistan, izmišljena [[islam]]ska zemlja, dok je u ''Fitni'' naglasak na [[Stvarnost|stvarnom]] svijetu i na poruci da su opasni [[Muslimani (vjernici)|muslimani]] "među nama". Zajednička karakteristika oba filma je [[Orijentalizam|orijentalistička]] prezentacija muslimana i nemuslimana odnosno [[Dihotomija|dihotomije]] između islamskog i [[Zapadni svijet|zapadnog svijeta]], što se očituje u [[Etnocentrizam|etnocentričnim]] sugestijama da su [[ekstremizam]] i [[nasilje nad ženama]] isključivo nezapadnjački, konkretno islamski fenomen. Najviše sličnosti javlja se kod [[stereotip]]nog prikaza muslimanki kao podređenih i pasivnih objekata, potpuno ovisnih o [[Muškarac|muškoj]] volji. Sveobuhvatno, tri glavne dodirne točke dvaju filmova su da imaju [[Islamofobija|antiislamsku]] narav, ne nude nikakva nova saznanja o temi i samo doprinose postojećim mišljenjima, uvelike formiranim pojednostavljenom slikom [[islam]]a u [[Masovni mediji|masovnim medijima]].

S obzirom da ''Fitna'' predstavlja kompilaciju postojećih [[video]] materijala, u specijalnu kategoriju ubrajaju se [[film]]ska djela odakle je izravno preuzet sadržaj. Kao najutjecajniji takav ističe se notorni islamofobni film **' () kojeg su 2005. izradili južnoafrički Jevrej Wayne Kopping i Raphael Shore, kanadsko-izraelski rabin, zaposlenik *[[HonestReporting]]a* i direktor Hasbare. Producenti ovog filma bili su *HonestReporting*, *[[Clarion Fund]]* i njihova matična organizacija Aiš HaTora, financijski moćna ortodoksna jevrejska grupa sa sjedištem u Jeruzalemu, usko povezana s Likudom i naseljeničkim pokretom. Drugim utjecajnim filmom navodi se *[[The Third Jihad: Radical Islam's Vision For America|Treći džihad: Vizija radikalnog islama za Ameriku]]* () koji nosi nosi isti autorski i sponzorski potpis. Prema analitičarima iz časopisa ''Vrij Nederland'' (VN), Wilders ne samo da je preuzeo čitave scene iz *Opsesije*, već se javljaju istim redoslijedom. Među takvim snimkama su intervju s egipatskom djevojčicom koja vrijeđa Jevreje (scena se javlja i drugim antiislamskim filmovima), palestinsko linčovanje izraelskog špijuna na ulicama Gaze, maskirani arapski ratnici koji pozdravljaju ispruženom rukom, vandaliziranje crkve na Kosovu, te govori svih devet muslimanskih propovjednika i iranskog predsjednika Ahmadinežada. *Fitna* je *Trećem džihadu* slična prvenstveno po teorijama zavjera, s obzirom da se u potonjem također javlja naracija o "kulturnom džihadu" i tvrdi se da su CAIR i slične muslimanske organizacije dijelom "urotničkog plana islamizacije Sjedinjenih Država".

Sva tri navedena filma (*Fitna*, **' i ''[[The Third Jihad: Radical Islam's Vision For America|Treći džihad]]'') karakterizira [[Generalizacija|generalizacijski]] prikaz muslimana, kao i intenzivne [[Reductio ad Hitlerum|analogije s nacizmom]]. Analitičari takve paralele odbacuju kao neumjesne i dodaju da su sva tri filma zapravo usporediva s [[Antisemitizam|antisemitskom]] [[Nacistička propaganda|nacističkom propagandom]]. Konačno, svim filmovima je zajedničko i to da koriste snimke [[Middle East Media Research Institute|MEMRI]]-ja, proizraelske [[Propaganda|propagandne]] organizacije poznate po falsifikatima, odnosno [[Palestinian Media Watch|PMW]]-a kojeg vode [[Itamar Marcus]] i radikalni [[izrael]]ski naseljenici. Usprkos evidentnim vezama, i Marcus i Kopping (autor ''Opsesije'') negirali su ikakvu suradnju s Wildersom na izradi ''Fitne'' i tvrdili su da je jednostavno preuzeo njihov materijal s [[internet]]a ili [[DVD]]-a, međutim, obojica su pohvalili film i opisali ga "pozivom na buđenje". Osim sadržajnih i tematskih sličnosti, ''Fitni'' i dvama [[Wayne Kopping|Koppingovim]] filmovima zajedničko je da su korišteni kao alat za identične političke agende. Godine [[2008]]. ''[[Clarion Fund]]'' je tako uz multimilijunsku financijsku potporu [[Donors Capital Fund|DCF]]-a izradio 28,000.000 DVD-ova **' i zajedno s neokonzervativnim DHFC-om i EMET-om dijelio ih širom Sjedinjenih Država, sve s ciljem utjecaja na ishod predsjedničkih izbora odnosno pobjede Johna McCaina, kandidata koji je obećavao veću političku i vojnu podršku Izraelu. Usto, prikazivanje *[[The Third Jihad: Radical Islam's Vision For America|Trećeg džihada]]* u Washingtonu bilo je sponzorirano od strane Međunarodnog društva za slobodnu štampu (IFPS), ekstremne desničarske organizacije koja se ranije angažirala i na promociji Wildersove *Fitne*.

Ostali filmovi od kojih je Wilders crpio materijal ili inspiraciju su **' () i ''Nasilno ugnjetavanje žena u islamu'' () od [[David Horowitz|Horowitzevog]] [[David Horowitz Freedom Center|Slobodarskog centra (DHFC)]]. Određeni analitičari ističu i film ''[[Innocence of Muslims|Nevinost muslimana]]'' () koji dijeli sličnost u skretanju javne pozornosti na [[islam]], a neki ga grupiraju u specifičan [[Filmski žanr|žanr]] [[Antireligija|antireligijskih]] (prvenstveno [[Islamofobija|antiislamskih]] i [[Kristijanofobija|antikršćanskih]]) filmova koji se pojavio kao posljedica [[Napadi 11. septembra 2001.|napada 11. septembra 2001.]] godine.

=== Politički kontekst ===

Uzimajući u obzir da ''Fitna'' predstavlja kulminaciju [[Geert Wilders|Wildersove]] antiislamske misli, brojni stručnjaci pri analiziranju filma obrađuju evoluciju njegove [[Politika|političke]] karijere, inspirativne ličnosti, međunarodne veze i [[Manipulacija|manipulacije]] ''Fitnom'' sa svrhom samopromocije. Wildersov [[Ideologija|ideološki]] razvoj dijeli se na tri faze – [[Konzervativni liberalizam|konzervativno-liberalnu]] ([[1989]]–[[2002]]), [[Neokonzervativizam u SAD|neokonzervativnu]] (2002–2006) i [[Populizam|populističku]] fazu ([[2006]]–). Tokom prvog perioda [[Geert Wilders|Wilders]] se istaknuo kao član [[Narodna stranka za slobodu i demokraciju (Nizozemska)|Narodne stranke za slobodu i demokraciju (VVD)]] i na njega je najveći utjecaj izvršio [[Frits Bolkestein]], tadašnji vođa stranke koji je zastupao novi konfrontacijski politički stil tj. mješavinu [[Neoliberalizam|neoliberalnih]] gledišta o [[Ekonomija|ekonomiji]] i izraženijih [[Konzervativizam|konzervativnih]] stavova o [[Društvo|socio]]-[[Kultura|kulturnim]] pitanjima, uz kritike [[Multikulturalizam|multikulturalizma]] i pozivanje na obnovu starih [[Sistem vrijednosti|vrijednosti]] kao [[moral]]nih temelja društva. Krajem [[1990]]-ih Wilders se snažno zbližio s izraelskim političarima i počeo iskazivati interes za [[Bliski Istok|bliskoistočnu]] politiku, [[Kontrola naoružanja|kontrolu naoružanja]] i islamski [[ekstremizam]], tvrdeći pritom da će se potonji preseliti u [[Evropa|Evropu]] putem [[Imigracija|imigracije]]. U prvoj polovini [[2000-ih]] udružio se s [[Bart Jan Spruyt|Bartom Janom Spruytom]] iz konzervativne zaklade "[[Edmund Burke Stichting|Edmund Burke]]" i zajedno s njim redovito je putovao u [[Izrael]] i [[SAD|Sjedinjene Države]] gdje su se upoznali s idejama i metodama neokonzervativnih organizacija, prije svega [[American Enterprise Institute|AEI]]-ja i [[The Heritage Foundation|HF]]-a. Konvergencija [[Neokonzervativizam u SAD|američkom neokonzervativizmu]] rezultirala je otklonom od stavova njegovog mentora Bolkesteina i tradicionalnog nizozemskog [[Socijalni liberalizam|liberalizma]], što se održava u četiri glavna zaokreta.

U prvom redu, [[Geert Wilders|Wilders]] je postao vjerni pobornik [[George W. Bush|Bushovg]] [[Rat protiv terorizma|rata protiv terorizma]] i podržao je američke intervencije u [[Rat u Afganistanu (2001–2014)|Afganistanu]] i [[Rat u Iraku|Iraku]], kao i otvaranje zatočeničkog kampa u [[Vojna baza Guantanamo|Guantanamu]]. Zajedno s [[Ayaan Hirsi Ali]] također je tražio angažman [[Evropska unija|Evropske unije (EU)]] na "[[Demokracija|demokratizaciji]] Bliskog Istoka", te pod izgovorom [[Antiterorizam|antiterorističke]] borbe zagovarao [[Agresorski rat|vojni napad]] na [[Iran]], [[Sirija|Siriju]] i [[Saudijska Arabija|Saudijsku Arabiju]]. Drugo, Wilders je počeo zastupati sve vrste radikalnih mjera protiv potencijalnih prijetnji za nizozemsku [[Nacionalna sigurnost|nacionalnu sigurnost]], često po uzoru na američke i izraelske modele. Takve mjere uključuju uvođenja [[Izvanredno stanje|izvanrednog stanja]], preventivnih i administrativnih [[Hapšenje|pritvaranja]], te [[Naturalizacija|denaturalizacije]] i [[Deportacija|deportacije]] osumnjičenika (ne samo [[Terorizam|terorista]] već i radikalnih [[imam]]a i [[Maroko|marokanskih]] [[kriminal]]aca). Treće, počeo je istupati protiv sistema, tvrdeći da [[Progresivizam|progresivistička]] elita "zloupotrebljava demokraciju" i da "provodi [[Indoktrinacija|indoktrinaciju]] putem [[Javna televizija|javne televizije]]". Konačno, najznačajnija promjena u [[Geert Wilders|Wildersovim]] stavovima bila je pojava žestokog animoziteta prema [[islam]]u i [[Muslimani (vjernici)|muslimanima]] – inspiriran neokonzervativcima poput [[Daniel Pipes|Daniela Pipesa]] i [[Norman Podhoretz|Normana Podhoretza]], počeo je identificirati islam kao "[[Totalitarizam|totalitarnu ideologiju]] nalik [[Komunizam|komunizmu]] i [[Fašizam|fašizmu]]" i kao "prijetnju [[Zapadni svijet|Zapadu]]" (kao i Hirsi Ali), odnosno tražiti potpunu [[Asimilacija (sociologija)|asimilaciju]] muslimana i kulturnu eliminaciju islama u [[Nizozemska|Nizozemskoj]]. Tokom [[2001]]. i [[2002]]. na Wildersovu preobrazbu bitno je utjecao i [[Pim Fortuyn]] kao utemeljitelj nizozemske [[Nova desnica|nove desnice]], pokreta kojeg karakterizira kritika navodne [[progres]]ivne hegemonije, skepsa glede [[Socijalna država|socijalne države]], te konstrukt moralno [[zlo]]g neprijatelja () kojem se treba suprotstavljati svim sredstvima. U ulogu tog društvenog antipoda postavljeni su [[Muslimani (vjernici)|muslimanski]] imigranti.

Premda su na prijelazu u [[21. vijek]] brojni komentatori vidjeli [[Geert Wilders|Wildersa]] kao novog lidera [[Narodna stranka za slobodu i demokraciju (Nizozemska)|VVD]]-a, krajem ljeta [[2004]]. napustio je stranku zbog rezolutnog odbijanja prijema [[Turska|Turske]] u [[EU]] i tako postao [[Nezavisni (politika)|nezavisnim]] članom [[Predstavnički dom (Nizozemska)|parlamenta]]. Dvije godine kasnije utemeljio je [[Stranka za slobodu|Stranku za slobodu (PVV)]] čime je otpočela nova – [[Populizam|populistička]], [[Radikalna desnica|ultradesničarska]] i [[Etnički nacionalizam|etničko-nacionalistička]] faza njegove političke karijere. Počeo je zastupati [[iredentizam]] prema [[Flandrija|Flandriji]], promoviranje nacionalnog ponosa u [[škola]]ma i [[Evroskepticizam|skepticizam]] prema [[EU]] i njenom širenju. Međutim, najdrastičnija promjena u njegovim nastupima i [[intervju]]ima bila je manifestacija radikalnijih oblika [[Islamofobija|islamofobije]]. Pozivajući se na [[Oriana Fallaci|Orianu Fallaci]], tvrdio je da "ne postoji umjereni [[islam]]" i da je [[Kuran]] "[[Reductio ad Hitlerum|fašistička]] knjiga" odnosno "islamski ''[[Mein Kampf]]''", te predložio njenu zabranu u [[Nizozemska|Nizozemskoj]]. Islam je dodatno nazivao "bolesnom ideologijom [[Alah]]a i [[Muhamed]]a", a u razgovoru za ''[[Fox Broadcasting Company|Fox News]]'' izjavio je da nije [[Kulturni relativizam|kulturni relativist]] i da svoju kulturu smatra "boljom od retardirane islamske kulture". Svoju poziciju opetovano je pravdao argumentima da "štiti [[Zapadna kultura|zapadnjačko nasljeđe]] zasnovano na [[Kršćanstvo|kršćanstvu]], [[Judaizam|judaizmu]] i [[Humanizam|humanizmu]]". Wilders se istovremeno počeo pozivati i na razne [[Apokalipsa|apokaliptične]] [[Teorija zavjere|teorije zavjere]], počevši od nazivanja muslimanske imigracije "[[Trojanski konj|trojanskim konjem]]" za [[Islamizacija|islamizaciju]] i [[Kolonizacija|kolonizaciju]] [[Evropa|Evrope]] (koncept [[Evrabija|Evrabije]] od [[Bat Ye'or]]), zatim na navodni [[Sukob civilizacija|međucivilizacijski rat]] između [[islam]]a i [[Zapadno kršćanstvo|kršćanskog Zapada]], te na [[Tukija|tukiju]] kao tobožnje svemuslimansko [[Urota|urotničko]] sredstvo zavaravanja zapadnjaka. Navedeni stavovi u praksi su se odrazili kroz žestoko protivljenje [[Imigracija|imigraciji]] (često nazivano novim [[Makartizam|makartizmom]]) odnosno zahtjevima za potpunom marginalizacijom [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] – pozivao je da se milijuni "neasimiliranih" izbace iz Evrope, doseljavanja je opisivao "cunamijem islamizacije" i tražio je uvođenje [[porez]]a za "krpenoglave". Osim muslimana, na meti ksenofobnih i vulgarnih ispada našli su mu se još doseljenici iz [[Istočna Evropa|Istočne Evrope]] i [[Nizozemski Antili|Nizozemskih Antila]].

Evoluciji [[Geert Wilders|Wildersove]] političke karijere pogodovali su višestruki faktori – javno raspoloženje, [[masovni mediji]] i internacionalni [[Politika|politički]] trendovi. Naime, sredinom [[2000-ih]] godina [[Evropska komisija protiv rasizma i netolerancije|Evropska komisija protiv rasizma i netolerancije (ECRI)]] zabilježila je porast [[Ksenofobija|ksenofobije]] i [[Islamofobija|islamofobije]] u [[Nizozemska|Nizozemskoj]] i ostatku [[Evropa|Evrope]]. U samoj Nizozemskoj, osobito nakon [[2004]]. godine, [[islam]] je često percipiran kao monolitni blok i poistovjećivan s [[Ekstremizam|ekstremizmom]], [[Klerofašizam|religijskim fašizmom]], gušenjem [[Ženska prava|prava žena]], [[Ubojstvo|ubojstvima]] iz časti i [[burka]]ma, drugim riječima sa svim nekompatibilnim [[Liberalna demokracija|liberalnoj demokraciji]]. Oblikovanju takve perspektive doprinijeli su zapadnjački mediji (shodno njima i nizozemski) i to zbog nerazlikovanja [[Etnička grupa|etniciteta]] i [[Religija|religije]], nepružanja balansiranog pristupa o pitanjima imigracije i [[generalizacija]] muslimana kao [[Terorizam|terorista]], što je rezultiralo jačanjem [[Rasizam|rasizma]] i napadima na [[Muslimani (vjernici)|muslimane]]. Zabrinutost zbog takvog razvoja događaja izrazilo je [[Evropsko vijeće]], optuživši [[Nizozemska|Nizozemsku]] da previše podilazi [[Radikalna desnica|ultradesničarskim]] [[Politička stranka|strankama]]. Sam Wilders nije prvi evropski političar koji je [[islam]] i [[multikulturalizam]] postavio u fokus glavnog problema na kontinentu, uzimajući u obzir da se još od [[1990-ih]] pojavio niz individua i grupa s istim stajalištima. Među strankama nalik njegovom [[Stranka za slobodu|PVV]]-u ističu se [[Flamanski interes|Flamanski interes (VB)]], [[Nacionalni front (Francuska)|Nacionalni front (FN)]], [[Švicarska narodna stranka|Švicarska narodna stranka (SVP)]], [[Slobodarska stranka Austrije|Slobodarska stranka Austrije (FPÖ)]], [[Danska narodna partija|Danska narodna partija (DF)]], [[Istinski Finci|Istinski Finci (PS)]], [[Švedski demokrati|Švedski demokrati (SD)]], [[Jobbik]], [[Sjeverna liga za neovisnost Padanije|Sjeverna liga (LN)]] i [[Nacionalna alijansa (Italija)|Nacionalna alijansa (AN)]]. Većini takvih zajedničko je da šire [[Teorija zavjere|teorije zavjere]] o islamskom osvajanju [[Evropa|Evrope]], a jedan od relativno novijih fenomena je da se služe [[Ženska prava|pravima žena]] i [[Prava LGBT osoba|homoseksualaca]] kao pokrićem za radikalne ksenofobne stavove. Slične antiislamske tendencije nisu prisutne samo kod ekstremne desnice već i kod stranaka [[Desni centar|desnog centra]]. Kao pojedinci koji su na [[Geert Wilders|Wildersov]] način vješto iskorištavali [[Islamofobija|islamofobiju]] za samopromociju navode se [[Martin Amis]] i [[Christopher Hitchens]] u [[Engleska|Engleskoj]], [[Michel Houellebecq]] u [[Francuska|Francuskoj]], te [[Oriana Fallaci]] u [[Italija|Italiji]].

;Inspirativne ličnosti

Među najinspirativnijim ličnostima prvi se ističe [[Frits Bolkestein]], šef [[Narodna stranka za slobodu i demokraciju (Nizozemska)|VVD]]-a od kojeg je [[Geert Wilders|Wilders]] [[1990-ih]] preuzeo ideje o superiornosti [[Zapadni svijet|zapadnjačkih]] [[Sistem vrijednosti|vrijednosti]] odnosno kritike [[Multikulturalizam|multikulturalnog društva]] i [[Imigracija|imigracijske]] politike. Međutim, Bolkestein je ujedno zagovarao [[Sloboda religije|slobodu religije]], međukulturalni dijalog, prijem [[Turska|Turske]] u [[EU]] i osudu [[SAD|američkih]] intervencija na [[Bliski Istok|Bliskom Istoku]], po čemu se bitno razlikuje od Wildersovih stavova razvijenih tokom neokonzervativne faze. Druga utjecajna ličnost u prijelaznoj ideološkoj fazi bila je [[Bart Jan Spruyt]], protestantski pisac koji je zajedno s [[Geert Wilders|Wildersom]] crpio ideje od [[Neokonzervativizam u SAD|američkih neokonzervativaca]] i na čijoj se interpretaciji nizozemskog konzervativizma temelji [[Stranka za slobodu|PVV]]-ov osnivački [[statut]]. Wilders je ipak ubrzo nakon utemeljenja krenuo u novom smjeru ([[populizam]]), napuštajući pritom određene stavove odnosno usvajajući nove.

U trojac kojeg se smatra ključnom inspiracijom za Wildersov [[Islamofobija|antiislamski]] aktivizam spadaju [[Pim Fortuyn]], [[Theo van Gogh]] i [[Ayaan Hirsi Ali]]. Fenomen nove [[Radikalna desnica|ultradesnice]] pripisuje se Fortuynu, [[Coming out|otvorenom]] [[Homoseksualac|homoseksualcu]] i [[Populizam|populističkom]] političaru koji je prvi u [[Nizozemska|Nizozemskoj]] počeo s agresivnim ispadima protiv [[Muslimani (vjernici)|muslimana]], napadajući [[islam]] kao "antizapadnjačku" i "nazadnu" kulturu. Usprkos tome što se [[Pim Fortuyn|Fortuyn]] i [[Geert Wilders|Wilders]] zapravo nikad nisu ni sreli, često ih se smatra istomišljenicima s obzirom da su obojica kritizirali [[progresivizam]] i zagovarali antiimigracijsku politiku, građanski [[nacionalizam]] umjesto nativizma, te načela [[Prosvjetiteljstvo|prosvjetiteljstva]]. Uzimajući u obzir pozive da se zabrani [[Kuran]], uvede specijalni porez za imigrante i prognaju neintegrirani muslimani, Wilders se u odnosu na njega ipak pokazao kao dosta radikalniji. Fortuynova karijera okončana je [[2002]]. kada ga je usmrtio radikalni aktivist za [[Zaštita okoliša|zaštitu okoliša]], čime je otvoren put za političare sličnog kova, među njima i samom Wildersu.

Stavovi [[Pim Fortuyn|Fortuyna]] jako su utjecali i na [[Theo van Gogh|Thea van Gogha]], suradnika Hirsi Ali i aktivista koji je također gradio popularnost na islamofobiji i skončao kao žrtva atentata [[2004]]. godine. I Fortuyn i van Gogh vremenom su kod [[Geert Wilders|Wildersa]] i nizozemskih [[Radikalna desnica|ultradesničara]] stekli status junačkih [[mučenik]]a, zaštitnika zapadnjačkih vrijednosti i boraca za "istinu" o [[islam]]u, [[Muslimani (vjernici)|muslimanima]] i [[Imigracija|imigraciji]]. Kao bliska Wildersova suradnica i istomišljenica ističe se još [[Ayaan Hirsi Ali]], [[Oportunizam|oportunistička]] političarka koja je karijeru gradila na raznim [[manipulacija]]ma, uključujući lažiranje vlastite biografije zbog dobivanja [[azil]]a. Popularnost u [[Nizozemska|Nizozemskoj]] stekla je tvrdnjama da je [[Žensko genitalno sakaćenje|genitalno sakaćenje]] "islamska" praksa i da je [[emancipacija]] žena isključivo [[Zapadni svijet|zapadnjački]] i [[Sekularizam|sekularni]] fenomen, a zajedno s Wildersom dodatno je pozivala na "liberalni džihad" tj. vojni intervencionizam po [[Bliski Istok|bliskoistočnim]] zemljama. Njeni stavovi svejedno se drže blažim od [[Geert Wilders|Wildersovih]] s obzirom da je povezivao islam sa svakom mogućom vrstom problema ([[kriminal]]om, [[Ubojstvo|ubojstvima]], [[nezaposlenost]]i). Nakon izbijanja afere oko krivotvorenja životopisa i prijetnji ministrice [[Rita Verdonk|Verdonk]] da će joj poništiti državljanstvo, Hirsi Ali se [[2006]]. preselila u [[SAD|Sjedinjene Države]] i zaposlila na [[Neokonzervativizam u SAD|neokonzervativnom]] [[American Enterprise Institute|Američkom poduzetničkom institutu (AEI)]], što je u konačnici omogućilo Wildersu da zauzme njeno mjesto na nizozemskoj političkoj sceni. Ostale ličnosti koje su utjecale na razvoj njegove [[Islamofobija|islamofobije]] još su [[Oriana Fallaci]], [[Daniel Pipes]] i [[Norman Podhoretz]].

;Međunarodne veze
Brojni analitičari ukazuju da je [[Geert Wilders|Wilders]] samo karika u lancu dobro organizirane i financirane [[Islamofobija|antiislamske]] kampanje. Dotični se postavio u ulogu centralne figure takvog kontinentalnog pokreta, predvodeći masu [[političar]]a i [[Aktivizam|aktivista]] koji žestoko napadaju [[Muslimani (vjernici)|muslimane]] i predstavljaju se kao obični ljudi umorni od ograničenja [[Politička korektnost|političke korektnosti]]. U [[Evropa|Evropi]], njegovi glavni suradnici su [[UK|britanski]] [[Konzervativizam|konzervativni]] političari [[Malcolm Pearson]] i [[Caroline Cox]]. Njihov savez kritičari opisuju "problematičnim", ističući da je potonja suosnivačica radikalnog ''[[One Jerusalem]]a'' i patron [[Evangelizam|evangeličkim]] organizacijama koje se bore protiv [[abortus]]a i [[LGBT prava]]. Osim s britanskim dvojcem, Wilders je na promoviranju ''Fitne'' u Evropi surađivao i s više drugih [[Radikalna desnica|ultradesničarskih]] odnosno [[Populizam|populističkih]] stranaka i organizacija. Ipak, njegovi najbliži politički saveznici nalaze se u [[SAD|Sjedinjenim Američkim Državama]] i [[Izrael]]u, što je karakteristika po kojoj se [[Stranka za slobodu|PVV]] generalno bitno razlikuje od navedenih evropskih grupa. Među američkim krugom kooperanata izdvajaju se [[Republikanska stranka SAD|republikanski]] senator [[Jon Kyl]], [[Frank Gaffney]] iz [[Center for Security Policy|CSP]]-a, [[Konzervativizam u SAD|konzervativni]] aktivist [[David Horowitz]] iz [[David Horowitz Freedom Center|DHFC]]-a, [[Daniel Pipes]] iz [[Middle East Forum|MEF]]-a, [[Robert Bruce Spencer|Robert Spencer]] s ''[[Jihad Watch]]a'' i [[Pamela Geller]]. Zajedničko svim navedenima je da kao i Wilders propagiraju navodnu prijetnju uništenja Izraela i [[Islamizacija|islamizacije]] [[Zapadni svijet|Zapada]].

Poseban slučaj predstavlja [[Geert Wilders|Wildersov]] čvrst odnos s [[Izrael]]om, državom u kojoj je proveo mladost i koju je posjećivao na desetine puta. Još tokom karijere u [[Narodna stranka za slobodu i demokraciju (Nizozemska)|VVD]]-u izražavao je simpatije prema izraelskoj politici i upozoravao na potencijalnu prijetnju od iranskog [[:Kategorija:Iranske balističke rakete|balističkog programa]], međutim, njegovi stavovi bili su prilično umjereni – zalagao se za postizanje izraelsko-palestinskog mira, zgražavao se nad [[Izraelska sigurnosna ograda|sigurnosnom ogradom]] i kritizirao [[Ariel Šaron|Ariela Šarona]] zbog iste. Izraelska veza pomogla je Wildersu da se ogradi od [[Fašizam|fašizma]] koji se pokazao fatalnim za ranije [[Nizozemska|nizozemske]] populističke stranke. U prijelaznoj [[Neokonzervativizam u SAD|neokonzervativnoj]] fazi postao je ekstremniji i počeo otvoreno poticati [[Agresorski rat|vojne napade]] na izraelske regionalne suparnike ([[Iran]] i [[Sirija|Siriju]]), a još drastičnija radikalizacija nastupila je nakon osnivanja [[Stranka za slobodu|PVV]]-a kada se zbližio s [[Neocionizam|neocionistima]] i [[Izraelska naselja|izraelskim naseljenicima]], osobito [[Avigdor Lieberman|Avigdorom Liebermanom]] iz [[Jisra'el bejtenu]]a odnosno [[Arje Eldad|Arjom Eldadom]] iz [[Hatikva (politička stranka)|Hatikve]] i [[Nacionalna unija (Izrael)|Nacionalne unije (HH)]]. Najednom je počeo nazivati [[Izrael]] "[[Mit o bedemu|bedemom civilizacije]]", zagovarati izraelsku [[Aneksija|aneksiju]] [[Zapadna Obala|Zapadne Obale]] i progon svih [[Palestinci|Palestinaca]] u [[Jordan]].

''Fitna'', za koju brojni analitičari navode da nosi snažnu proizraelsku poruku, prikazivana je u [[Kanada|Kanadi]] posredstvom lokalnih [[Cionizam|cionističkih]] organizacija, kao i u [[jeruzalem]]skom [[Memorijalni centar Menahem Begin|Memorijalnom centru Menahem Begin]] (zbog odbijanja [[Kneset]]a) pod pokroviteljstvom [[Centar Ariel za politička istraživanja|ACPR]]-a. Jedan od glavnih [[Filmski distributer|distributera]] filma bila je grupa ''[[Ruder Finn]]'', proizraelska [[Odnosi s javnošću|PR]]-kompanija koja se dvije godine ranije aktivno angažirala na [[Spin (odnosi sa javnošću)|izvrtanju]] izjava tadašnjeg [[Predsjednik Irana|iranskog predsjednika]] [[Mahmud Ahmadinežad|Mahmuda Ahmadinežada]], povlačenju [[Reductio ad Hitlerum|paralela]] između dotičnog i [[Adolf Hitler|Hitlera]], te propagiranju tobožnje opasnosti od [[Iranski nuklearni program|iranskog]] izazivanja "[[Nuklearni holokaust|nuklearnog holokausta]]". Usprkos tome što su na jeruzalemskoj konferenciji sudjelovali samo neocionisti i američki neokonzervativci, Wilders je najavljivao ambiciozni plan okupljanja "svih evropskih domoljuba protiv [[džihad]]a" pod jednu krovnu organizaciju, do čega naposljetku nije došlo. Nizozemski analitičari na temelju navedenih političkih veza i korištenog video materijala ističu izglednu mogućnost da iza pseudonima "Scarlet Pimpernel" i izvora financiranja filma stoje upravo ekstremistički [[Izraelska naselja|izraelski naseljenici]].

;Rast popularnosti

Analitičari su suglasni u procjeni da je ''Fitna'' izuzetno pomogla [[Geert Wilders|Wildersu]] u proboju na nacionalnoj i međunarodnoj političkoj sceni, a neki navode da bi bez filma ostao običan provincijski parlamentarac malog značaja. Dvije godine prije objave ''Fitne'', na generalnim izborima [[2006]]. [[Stranka za slobodu|Stranka za slobodu (PVV)]] osvojila je devet od 150 zastupničkih mjesta u [[Predstavnički dom (Nizozemska)|Predstavničkom domu]] i time postala peta najjača stranka u državi. Takav rezultat navodi se kao relativno loš i njegovi uzroci ležali su u suradnji s nepopularnim [[Nacionalni front (Francuska)|Nacionalnim frontom (FN)]] i [[Flamanski interes|Flamanskim interesom (VB)]], odnosno u prisustvovanju [[Neofašizam|neofašista]] i [[Neonacizam|neonacista]] na stranačkim skupovima. Međutim, anketa [[Maurice de Hond|de Hondove]] agencije ''[[Peil.nl|Peil]]'' pokazala je da bi Wilders osvojio dodatnih šest parlamentarnih mjesta u slučaju da su izbori održani dan nakon objave filma.

Popularnost PVV-a kontinuirano je rasla i na sljedećim izborima održanim [[2010]]. osvojili su čak 24 mjesta, postavši tako trećom najjačom strankom. Određeni analitičari značaj ''Fitne'' donekle umanjuju i tvrde da se njeno postavljanje na [[internet]] nije toliko odrazilo na [[Anketa|anketne]] rezultate prvih par mjeseci, te da je do naglog uspona [[Stranka za slobodu|PVV]]-a došlo tek nakon dezintegracije konkurentske stranke [[Ponosni na Nizozemsku|Ponosni na Nizozemsku (TON)]] od [[Rita Verdonk|Rite Verdonk]]. Usprkos rastu popularnosti, najvećim [[Geert Wilders|Wildersovim]] neuspjehom smatra se izostanak toliko priželjkivanih [[Neredi|nereda]] i većih političkih promjena. ''Fitna'' je svejedno doprinijela jačanju [[Islamofobija|islamofobije]] u [[Nizozemska|Nizozemskoj]], polarizaciji društva i izraženijoj [[Diskriminacija|diskriminaciji]] [[Muslimani (vjernici)|muslimana]]. Također, Wildersov aktivizam doveo je i do jačanja [[Rasizam|rasizma]] diljem zemlje, čemu se ponajviše suprostavljaju organizacije predvođene lokalnim muslimanskim aktivistima (poput [[Miriyam Aouragh|Mirijam Aurag]]).

== Reakcije ==
;Reakcije prije objave
Reakcije na ''Fitnu'' uslijedile su još mjesecima prije njenog objavljivanja na [[internet]]u, počevši od [[28. novembra]] [[2007]]. kada je desničarski list ''[[De Telegraaf|Telegraaf]]'' objavio članak pod naslovom "Wildersov provokativni film". Ubrzo je pokrenuta lavina novih reportaža o filmu, u čemu su lokalno prednjačili [[Konzervativizam|konzervativni]] dnevni listovi ''[[De Volkskrant|Volkskrant]]'', ''[[Trouw]]'' i ''[[Reformatorisch Dagblad]]'', dok je na globalnoj razini bilo popraćeno od [[SAD|američkog]] ''[[The New York Times|New York Timesa]]'' do [[Indonezija|indonezijskog]] ''[[The Jakarta Post|Jakarta Posta]]''. Njihove glavne teme bile su špekulacije o eskalaciji tenzija, [[datum]]u objavljivanja i [[Istina|istinitosti]] sadržaja. Period iščekivanja na koncu se pokazao kao krucijalan za javni život ''Fitne'' jer je usprkos fizičkoj odsutnosti dobila spektakularne količine pažnje, ne samo po [[Masovni mediji|masovnim medijima]] već i u [[Politika|političkim]] diskusijama odnosno javnim [[Glasine|glasinama]]. Nekoliko sedmica uoči najave u ''Telegraafu'', [[Geert Wilders|Wilders]] je obznanio svoj projekt pojedinim vladinim dužnosnicima, alarmiravši pritom nacionalnog koordinatora za [[antiterorizam]] [[Tjibbe Joustra|Tjibbea Joustru]], ministra pravosuđa [[Ernst Hirsch Ballin|Ernsta Hirscha Ballina]], ministricu unutrašnjih poslova [[Guusje ter Horst]] i ministra vanjskih poslova [[Maxime Verhagen|Maximea Verhagena]]. Prvotna reakcija među političkim vrhom bila je relativno blaga, iako je ter Horst sedmicu prije novinske objave upozorila [[gradonačelnik]]e nizozemskih [[Popis gradova u Nizozemskoj|gradova]] na potencijalne napetosti. Međutim, nakon što je krajem novembra o filmu informirana i [[javnost]], pretpostavljena [[Nasilje|nasilna]] reakcija kod domaćih i stranih [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] postala je dominantna tema u [[mediji]]ma i jako je utjecala na formiranje službenih vladinih izvješća.

Prvi odgovor na najavu došao je od ministra [[Ernst Hirsch Ballin|Hirscha Ballina]] iz [[Kršćansko-demokratski apel|Kršćansko-demokratskog apela (CDA)]], koji je pozvao Wildersa da izbalansira [[Sloboda govora|slobodu izražavanja]] s poštovanjem i [[dijalog]]om, dodavši da je "validna rasprava moguća samo uz poštivanje tuđih uvjerenja". [[A priori|Apriornu]] izjavu također je dao i ministar Verhagen (CDA), naglasivši da Wildersovi osobni stavovi nisu odraz onih nizozemske [[Vlada|vlade]] u cjelini. Ostali političari odbijali su iznijeti [[Subjektivnost|subjektivno]] ili [[Politička stranka|stranačko]] stajalište, ističući da ne mogu unaprijed komentirati neobjavljen film – jedna od takvih bila je [[Femke Halsema]], liderka [[GroenLinks|Zelene ljevice (GL)]]. Istovremeno, nizozemska vlada se unatoč nepoznatom filmskom sadržaju pripremila na najgori mogući scenarij reakcija, naglašavajući da je spremna provesti mjere u slučaju izbijanja [[Neredi|nemira]]. Njeni [[Državna služba|službenici]] generalno su bili toliko zabrinuti zbog potencijalnih reperkusija da je [[Maxime Verhagen|Verhagen]] optužio [[Geert Wilders|Wildersa]] da svojim [[provokacija]]ma stavlja [[Nizozemci|Nizozemce]] diljem [[svijet]]a u opasnost. Uz vladu i [[Tajna policija|tajnu policiju]], slično mišljenje izrazili su i dužnosnici van [[Nizozemska|Nizozemske]], poput [[NATO]]-vog [[Generalni sekretar NATO-a|generalnog sekretara]] [[Anders Fogh Rasmussen|Andersa Fogha Rasmussena]]. Wilders je uzvratio da nema takvih namjera i da "jest loše" ukoliko se dogodi, ali da to "nije njegov problem". Ova politička prepucavanja bila su [[Senzacionalizam|senzacionalistički]] popraćena u brojnim nizozemskim medijima.

U međuvremenu, gledišta nizozemskih [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] bila su marginalizirana tj. pod sjenom daleko istaknutijih senzacionalističkih i špekulativnih [[vijest]]i, raportiranih (i produciranih) od strane medijskih glasila. Analitičari ističu da je takva praksa u skladu s općom tendencijom nacionalnih rasprava o [[islam]]u, pri čemu se muslimane sistematski isključuje iz aktivnog sudjelovanja. Usprkos tome što je velik broj nemuslimanskih komentatora (od [[političar]]a do [[Mediji|medija]]) predviđao salve [[Ljutnja|bijesa]] i [[Nasilje|nasilja]] kao odgovor na predstojeći film, u dokumentiranim muslimanskim reakcijama zapravo nije bilo nikakve [[Panika|panike]]. Primjerice, dan nakon najave ''[[Trouw]]'' je objavio članak "Muslimani sliježu ramenima na Wildersov film o islamu" pozivajući se na članove [[Internetski portal|internetskog portala]] ''Maroc.nl'', Platforme za strance u Rijnmondu (, PBR) i Glasa marokanskih demokrata u Nizozemskoj (, SMDN), navodeći pritom da su svi odreda mirno reagirali na javno obznanjivanje. Iznimka među ovim prevladavajućim reakcijama bila je izjava Abdelmadžida Hajruna, čelnika [[Nederlandse Moslimraad|Nizozemskog muslimanskog vijeća]] (, NMR), čiji su komparativno drastični komentari o [[strah]]u da bi "alohtona [[Omladina|mladež]] mogla paliti [[automobil]]e po ulicama" [[Selektivan dokaz|selektivno preuzeti]] i naširoko cirkulirani u [[Masovni mediji|masovnim medijima]]. Interes je istovremeno postajao toliko jak da su na nizozemskim [[univerzitet]]ima održavana predavanja o još neprikazanom filmu.

Drugi i dramatičniji val anticipacijskih reakcija nastupio je u drugoj polovini januara [[2008]]. kada se bližio najavljeni datum objave filma odnosno kada je predsjednik vlade proglasio [[Izvanredna situacija|izvanrednu situaciju]]. Javna [[polemika]] je eskalirala, politički pritisak i medijska popraćenost intenzivirali, uz razliku da su se slutnje iščekivanja i straha proširile i van državnih granica. Naime, ovoga puta oči međunarodne javnosti bile su uprte u [[Nizozemska|Nizozemsku]] i stoga se više nije raspravljalo samo o potencijalnim lokalnim izgredima nego i onim globalnim, kao i o izglednim [[Neprijateljstvo|neprijateljskim]] reakcijama političkih i [[Ulema|vjerskih vođa]] muslimanskog svijeta. Učestale medijske reportaže o vladinim pripremnim i preventivnim mjerama samo su doprinijele ovom vidu [[Moralna panika|moralne panike]] i dodatno rasplamsale osjećaj nadolazeće opasnosti. Premijer [[Jan Peter Balkenende]] preuzeo je ulogu glavnog posrednika krize, distancirao se od filma u ime [[Vlada|vlade]] i pozvao [[Geert Wilders|Wildersa]] na otkazivanje prikazivanja, uz obrazloženje da bi ono moglo naškoditi [[Nacionalna sigurnost|nacionalnoj sigurnosti]], nizozemskim državljanima u inozemstvu i [[Ekonomija|ekonomskim]] interesima. U cilju smirivanja situacije, ministrica integracije [[Ella Vogelaar]] ([[Radnička stranka (Nizozemska)|PvdA]]) konzultirala se s islamskim organizacijama i zatražila da je kontaktiraju prije bilo kakvog javnog reagiranja, državni sekretar za socijalna pitanja [[Ahmed Aboutaleb|Ahmed Abutaleb]] (PvdA) pozvao je lokalne [[Muslimani (vjernici)|muslimane]] da se "drže zajedno" s ostalim [[Nizozemci]]ma, a ministrica unutrašnjih poslova [[Guusje ter Horst|ter Horst]] upozorila je sve [[Policija|policijske]], [[Vatrogasci|vatrogasne]] i [[Hitna medicina|hitne medicinske]] službe da budu pripravni i usredotočeni.

Zbog bojazni od ponavljanja [[Kontroverza oko Jyllands-Postenovih karikatura Muhameda|danske krize]] (dvije godine ranije), mjere predostrožnosti poduzete su i na međunarodnom planu. Nizozemska [[ambasada]] u pakistanskom [[Islamabad]]u postavila je obavijest o filmu na svom [[web-sajt]]u i uputila veleposlanike da prijave sve javne reakcije, dok su u brojnim muslimanskim državama izrađivani i planovi [[Evakuacija|evakuacije]] nizozemskih državljana. Tokom februara također su provedeni razgovori s [[Evropska unija|Evropskom unijom]] i [[Arapska liga|Arapskom ligom]] prilikom kojih je [[Ahmed Aboutaleb|Abutaleb]] upozorio da bi [[Nasilje|nasilne]] reakcije na film bile "upravo ono što Wilders želi". Službeni [[Teheran]] pozvao je na zabranu filma s obrazloženjem da "krši prava svih [[Muslimani (vjernici)|muslimana]]", [[egipat]]ski ministar vanjskih poslova [[Ahmed Abul Gejt]] opisao je "žalosnim" da evropski političari grade popularnost napadajući [[Religija|religiju]] drugih, a [[Pakistan]] je u znak [[Diplomatska nota|diplomatskog protesta]] privremeno opozvao svog veleposlanika iz [[Den Haag]]a. Usto, po [[Popis gradova u Pakistanu|pakistanskim gradovima]] zabilježeni su i organizirani [[prosvjed]]i, kao i u [[Afganistan]]u, [[Indonezija|Indoneziji]] i samoj [[Nizozemska|Nizozemskoj]]. Vlade Pakistana, Indonezije, [[Turska|Turske]] i [[Tajland]]a dodatno su pokušale [[Cenzura na internetu|blokirati]] ''[[YouTube]]'' i tako onemogućiti distribuciju filma. Komentirajući ovakav razvoj događaja, ministar vanjskih poslova [[Maxime Verhagen|Verhagen]] istaknuo je da se imidž Nizozemske ne narušava samo u državama poput [[Iran]]a, [[Sirija|Sirije]] i [[Sudan]]a, već i u [[Zapadna kultura|prozapadnim]] zemljama poput [[Indonezija|Indonezije]], [[Kuvajt]]a i [[Jordan]]a. Također, pozvao je [[Evropska unija|EU]] na [[solidarnost]] s nizozemskom vladom i njenim stavom prema filmu.

Treći i posljednji val reakcija prije objave uslijedio je polovinom februara [[2008]]. kada je [[Geert Wilders|Wilders]] razotkrio naslov filma (''Fitna''), iza čega je nastupila žustra javna rasprava o tome treba li vlada zabraniti film ili ne. Kao glavni argumenti za [[Filmska cenzura|cenzuru]] navođeni su zabrinutost za nizozemske [[Kompanija|kompanije]] i građane u inozemstvu, odnosno neminovno ugrožavanje [[Nacionalna sigurnost|državne sigurnosti]]. Premijer [[Jan Peter Balkenende|Balkenende]] tako je ustvrdio da nije pitanje hoće li biti [[Neredi|nemira]], već "kada i gdje će doći do eskalacije". S druge strane, protivnici zabrane invocirali su pravo na [[Sloboda govora|slobodu izražavanja]] i inzistirali da vlada ne može blokirati prikazivanje na temelju nepoznatog i špekulativnog sadržaja, što se u konačnici pokazalo presudnim za odluku. Sam Wilders opetovano je isticao da potencijalni incidenti "nisu njegov problem" i odbio je ponudu čelnika [[Antiterorizam|antiterorističkog]] odjela [[Tjibbe Joustra|Tjibbea Joustre]] da pregleda film i utvrdi potrebne sigurnosne mjere. Također, prozivao je premijera za "kukavičluk" i opisivao vladu kao "primjer slabe i propale [[Politička korektnost|političke korektnosti]]", tvrdeći da će sve to biti kompenzirano njegovim filmom i da će otvoriti "objektivnu" raspravu o [[islam]]u. Krajem februara, [[SAD|američki]] ''[[Fox Broadcasting Company|Fox News]]'' izvijestio je da Wilders dobiva prijetnje smrću od članova [[Al-Kaida|al-Kaide]], no informacija se kasnije pokazala [[Laž|neistinitom]].

;Reakcije u Nizozemskoj

Usprkos silnoj [[Mediji|medijskoj]] pompi, atmosfera nakon [[internet]]ske objave ''Fitne'' bila je [[mir]]na i obilježena službenim osudama [[Islamofobija|antiislamske]] poruke filma, pristignutih od nizozemskog [[premijer]]a, [[Vlada|vlade]] i istaknutih [[političar]]a. Prvi se oglasio predsjednik vlade [[Jan Peter Balkenende]], izdavši vladino [[priopćenje za javnost]] (v. desno) u kojem se decidirano odbacuje predbacivanje zlodjela [[Kuran]]u i izjednačavanje [[islam]]a s [[nasilje]]m, uz napomenu da velika većina [[Muslimani (vjernici)|muslimana]] odbacuje [[ekstremizam]] i da su nerijetko sami žrtve istog. Nadalje se izražava žaljenje zbog objavljivanja filma jer nema nikakvu drugu svrhu osim vrijeđanja, ali se istovremeno napominje da uvrijeđenost ne smije biti izgovor za [[agresivnost]] i prijetnje, odnosno upozorava da će svatko tko prekrši [[zakon]] biti strogo kažnjen. Priopćenje dodatno hvali suzdržanu reakciju nizozemskih muslimanskih organizacija, ističe da nije problem [[religija]] već zloupotreba religije za sijanje [[Mržnja|mržnje]] i [[Diskriminacija|netolerancije]], te na kraju poziva na zajedništvo, suradnju i povjerenje.

[[Jan Peter Balkenende|Balkenendeov]] pristup analitičari uspoređuju s onim [[Švedska|švedskog]] premijera [[Fredrik Reinfeldt|Fredrika Reinfeldta]] koji je [[2007]]. slično reagirao na kontroverzu [[Lars Vilks|Vilksovih]] karikatura, ostvarivši produktivan [[dijalog]] s lokalnom muslimanskom zajednicom i poslavši snažnu poruku [[Ummet|islamskom svijetu]] da vlasti ne podržavaju stajališta autora. Na identičan način, nizozemska vlada se ogradila od ''Fitne'' i [[Geert Wilders|Wildersovih]] stavova, iako se očitovala da dotični zadržava pravo na [[Sloboda govora|slobodu izražavanja]]. Osim vlade, ovu poziciju također je zauzela i većina nizozemskih političara. Glavna tema među [[Predstavnički dom (Nizozemska)|parlamentarcima]] bila je usmjerena na Wildersove motive i svi su bili suglasni da je riječ o pokušaju generiranja [[strah]]a.

[[Mariëtte Hamer]] iz [[Radnička stranka (Nizozemska)|Radničke stranke (PvdA)]] osudila je filmsku poruku kao "[[Anksioznost|anksioznu]]", a [[Jan Marijnissen]] iz [[Socijalistička stranka (Nizozemska)|Socijalističke stranke (SP)]] opisao ju je "[[Paranoja|paranoidnom]]". [[Mark Rutte]] iz [[Narodna stranka za slobodu i demokraciju (Nizozemska)|Narodne stranke za slobodu i demokraciju (VVD)]] nazvao je Wildersa "političkim [[Piromanija|piromanom]]", dok ga je [[Alexander Pechtold]] iz [[Demokrati 66|Demokrata 66 (D66)]] opisao kao "izuzetno preplašenog čovjeka". Svi navedeni komentari naišli su na velik odjek u domaćim [[mediji]]ma. Arnoud van Doorn, jedan od bliskih [[Geert Wilders|Wildersovih]] stranačkih kolega iz [[Stranka za slobodu|PVV]]-a i sudionik na [[Filmski producent|produkciji]] ''Fitne'', ranih [[2010-ih]] distancirao se od filma, stranke i njihove [[Islamofobija|islamofobije]], te [[2013]]. konvertirao na [[islam]]. Uz političare, nezadovoljstvo filmom izrazili su i [[Poslovanje|poslovni]] odnosno [[Radnik|radnički]] vođe koji su strahovali od međunarodnog bojkota nizozemskih [[proizvod]]a, a neke multinacionalne kompanije najavile su i tužbu protiv Wildersa ukoliko dođe do problema u [[Međunarodna trgovina|vanjskoj trgovini]].

Reakcija nizozemskog [[Javno mnijenje|javnog mnijenja]] bila je pretežito negativna i film je naišao na ekstenzivne kritike muslimanskih i nemuslimanskih [[organizacija]] i [[individua]]. Studije iz jula [[2008]]. pokazale su da je ''Fitnu'' pogledalo 52&#8239;[[%]] [[Nizozemci|Nizozemaca]] (71&#8239;% [[muškarac]]a i 29&#8239;[[%]] [[žena]]), odnosno da je  populacije izrazilo pozitivan,  suzdržan i  negativan stav. Također, ista istraživanja ukazala su da gledanje filma jest utjecalo na jačanje animoziteta prema [[Muslimani (vjernici)|muslimanima]] i [[Imigracija|imigrantima]]. Analitičari kao dodatan zabrinjavajući podatak ističu da se ''Fitna'' pokazala efikasnom kod [[Ciljana publika|ciljane publike]], uzimajući u obzir [[Anketa|anketne]] rezultate [[Maurice de Hond|de Hondove]] agencije ''[[Peil.nl|Peil]]'' prema kojima 49&#8239;[[%]] gledalaca vjeruje da je film [[Istina|istinit]] (provedeno dan nakon premijere). Nasuprot tome, stotine antirasističkih aktivista održalo je [[Nenasilni otpor|nenasilne]] [[prosvjed]]e na ulicama [[Popis gradova u Nizozemskoj|nizozemskih gradova]], argumentirajući da film samo doprinosi postojećem raspoloženju [[Mržnja|mržnje]] i [[Tjeskoba|tjeskobe]] u [[Nizozemska|Nizozemskoj]]. Glavni organizator skupa u [[Amsterdam]]u bila je udruga [[Nederland Bekent Kleur|Nizozemska priznaje boje]] (, NBK). U nizozemskim medijima, [[Karikatura|karikaturisti]] i [[Intelektualac|intelektualci]] ridikulizirali su [[Geert Wilders|Wildersa]].

Nakon virtualne premijere, oči nizozemske [[javnost]]i bile su uprte u lokalnu muslimansku zajednicu, međutim, njihovi [[autoritet]]i dali su suzdržane odgovore i uspješno su se angažirali na smirivanju globalnih reakcija, a neki među njima čak su izrazili olakšanje poslije gledanja filma. [[Mohamed Rabbae|Muhamed Rabai]], čelnik [[Landelijk Beraad Marokkanen|Marokanskog nacionalnog vijeća]] (, LBM), poručio je građanima [[islam]]skih zemalja da su nizozemski [[Muslimani (vjernici)|muslimani]] u najboljoj poziciji za analiziranje situacije u državi i za determiniranje odgovora Wildersu, pozvavši ih pritom da slijede njihovu strategiju i izbjegavaju nasilne incidente jer će svaki sukob s [[Nizozemska|Nizozemskom]] značiti i koliziju s njima samima. ''Fitnu'' su osudile i druge muslimanske organizacije, među njima i Arapska evropska liga (, AEL) koja je prozvala [[Geert Wilders|Wildersa]] za [[rasizam]]. Brojni muslimanski građani u Nizozemskoj bili su uvrijeđeni, ljuti i uzrujani zbog filma, ali ujedno i svjesni da uradak ne odražava stavove političkog vodstva. Suzdržane reakcije zabilježene su i u komentarima po islamskim [[Internetski forum|internetskim forumima]] gdje je apelirano na mirne odgovore i proteste protiv filma. Podršku [[Muslimani (vjernici)|muslimanskoj]] zajednici izrazio je i [[Centraal Joods Overleg|Centralni jevrejski odbor]] (, CJO), krovna organizacija nizozemskih [[Jevreji|Jevreja]], kritiziravši filmski fokus na antijevrejska propovijedanja kao kontraproduktivan i osudivši [[Generalizacija|generalizacijski]] odnosno [[stereotip]]ni prikaz muslimana kao [[Terorizam|terorista]].

Najvećim neuspjehom ''Fitne'' drži se činjenica da film nije izazvao nikakve [[Nasilje|nasilne]] reakcije i [[Neredi|nerede]], usprkos žarkim željama samog [[Geert Wilders|Wildersa]], kao i predviđanjima [[Mediji|medija]], [[političar]]a i [[Policija|policijskih službi]]. [[Prosvjed]]i protiv filma jesu održani, međutim, bili su relativno malobrojni i [[Nenasilni otpor|nenasilnog karaktera]]. Euforiju oko iščekivanih nemira analitičari opisuju [[humor]]ističnom, navodeći da su ljudi zbog praćenja [[Televizijski program|TV-programa]] napuštali radna mjesta i da su se horde [[Novinar|reportera]] satima skupljale na frekventnim [[Javni prostor|javnim mjestima]], iako nije bilo ničeg za izvijestiti. Razlozi neučinkovitosti filma su višestruki i u prvom redu navode se [[Kinematografija|kinematografska]] neprofesionalnost, vulgarna [[estetika]] i očita [[Medijska manipulacija|manipulativna]] retorika, zbog čega ga [[publika]] nije doživljavala ni [[Objektivnost|objektivnim]] ni [[Provokacija|provokativnim]]. Drugi važan faktor bio je angažman nizozemske [[Vlada|vlade]] protiv Wildersa odnosno njihova uska kooperacija s lokalnom i globalnom muslimanskom zajednicom, što eksperti ističu kao dobar model za potencijalne tenzije u [[budućnost]]i. Konačno, ključnim faktorom pokazale su se indiferentne reakcije samih [[Muslimani (vjernici)|muslimana]], parcijalno uvjetovane razumijevanjem da su [[vlast]]i protiv prikazivanja i sadržaja ''Fitne''. Njihove odgovore i pozive na [[mir]] analitičari dovode u proturječnost s filmskom porukom o tobožnjoj "nasilnoj prirodi [[islam]]a". Kao i u Nizozemskoj, [[neredi]] nisu zabilježeni ni u muslimanskim zemljama, niti su se ostvarila predviđanja o ekonomskom bojkotu – jedini ovjereni primjer bila je trgovina u [[Oman]]u koja je bojkotirala [[Nizozemska|nizozemske]] i [[Danska|danske]] proizvode. Godinama nakon premijere film više nije bio predmetom [[Kontroverza|kontroverzi]] i među stanovnicima Nizozemske očvrsnula je raširena percepcija o njegovom debaklu.

;Međunarodne reakcije
Objava ''Fitne'' također je rezultirala negativnim reakcijama i prigovorima na [[Međunarodni odnosi|međunarodnoj razini]], osobito od strane političkih dužnosnika iz [[Muslimani (vjernici)|muslimanskih]] i [[Arapski svijet|arapskih zemalja]]. [[Saudijska Arabija|Saudijska]] [[ambasada]] u [[Den Haag]]u napomenula je da je film pun grešaka i netočnih navoda, što bi moglo dovesti do [[Islamofobija|mržnje prema muslimanima]]. Glasnogovornik [[iran]]skog ministarstva vanjskih poslova opisao je film odvratnim i pozvao na obustavu daljnjeg prikazivanja. [[Indonezija]] je nazvala film uvredom za [[islam]], skrivenom pod krinkom [[Sloboda govora|slobode izražavanja]], a njen predsjednik [[Susilo Bambang Yudhoyono|Susilo Bambang Judojono]] Wildersu je potpisao doživotnu [[Persona non grata|zabranu]] ulaska u zemlju. [[Pakistan]] je cenzurirao ''[[YouTube]]'' na period od jednog [[dan]]a tj. sve dok film nije uklonjen. Indonezijska i pakistanska vlada dodatno su izdale upozorenja [[web-sajt]]ovima da će biti [[Cenzura na internetu|blokirani]] na nacionalnom nivou ukoliko prikažu film. Osude ''Fitne'' pristigle su i iz [[Turska|Turske]] koja je krajem [[2009]]. objavila da neće primiti nizozemsku [[Predstavnički dom (Nizozemska)|parlamentarnu]] [[Delegacija|delegaciju]] ako [[Geert Wilders|Wilders]] bude među njima. Ukupno 26 [[ambasador]]a iz većinski muslimanskih država pozvalo je [[Nizozemska|nizozemske]] vlasti da [[Filmska cenzura|zabrane film]]. Navedene političke opaske bile su popraćene manjim [[prosvjed]]ima po gradovima [[Afganistan]]a, [[Indija|Indije]], [[Pakistan]]a i [[Južna Afrika|Južne Afrike]], proteklih bez ikakvih incidenata. [[Filipini|Filipinska]] vlada izrazila je [[solidarnost]] s islamskim svijetom i osudila sadržaj filma, uz napomenu da eventualne nasilne reakcije neće smatrati opravdanima. Oštre kritike na račun ''Fitne'' uputili su još [[Australija]], [[Danska|danski]] ministar vanjskih poslova [[Per Stig Møller]], te brojni drugi [[Evropa|evropski]] [[diplomat]]i. Wildersovi pokušaji prikazivanja filma naišli su na odbijenicu od [[Češka|češkog]] [[Parlament Češke|parlamenta]], [[izrael]]skog [[Kneset]]a, [[Evropski parlament|parlamenta]] [[Evropska unija|Evropske unije]] i [[UK|britanskog]] [[Dom lordova|Doma lordova]], a britanska [[Ministar unutrašnjih poslova UK|ministrica unutrašnjih poslova]] [[Jacqui Smith]] dodatno mu je izrekla šestomjesečnu zabranu ulaska u zemlju.

Uz dužnosnike i vlade specifičnih [[država]], protiv ''Fitne'' su se angažirale i [[Međunarodna organizacija|internacionalne organizacije]], među kojima se posebno ističe [[Organizacija islamske konferencije|Organizacija islamske konferencije (OIC)]]. Odmah nakon objave filma, generalni sekretarijat OIC-a uputio je [[Diplomatska nota|protestnu notu]] nizozemskim [[ambasada]]ma, zatraživši od njihove vlade i ministra vanjskih poslova [[Maxime Verhagen|Maximea Verhagena]] da postupe u skladu s odredbama čl. 10. [[Evropska konvencija o ljudskim pravima|Evropske konvencije o ljudskim pravima (ECHR)]] i poduzmu hitne preventivne mjere tj. zaustave daljnja prikazivanja. Verhagen je uzvratio da vlada shvaća ozbiljnost situacije i u njeno ime se distancirao od filma. [[Organizacija islamske konferencije|OIC]] je također uputila prigovore na adrese više [[Evropa|evropskih]] čelnika, uključujući [[Slovenija|slovenskog]] ministra vanjskih poslova [[Dimitrij Rupel|Dimitrija Rupela]] čija je država [[Predsjedništvo Vijeća Evropske unije|predsjedala]] [[Vijeće Evropske unije|Vijećem Evropske unije]], [[Finska|finskog]] ministra vanjskih poslova [[Ilkka Kanerva|Ilkke Kanerve]] koji je predsjedao [[Organizacija za evropsku sigurnost i suradnju|Organizacijom za evropsku sigurnost i suradnju (OESS)]], generalnog sekretara [[Vijeće Evrope|Vijeća Evrope]] [[Terry Davis (političar)|Terryja Davisa]] i [[UN]]-ovog visokog predstavnika [[Savez civilizacija|Saveza civilizacija (UNAOC)]] [[Jorge Sampaio|Jorgea Sampaija]], prenoseći duboku zabrinutost muslimanskog svijeta i pozivajući na hitnu intervenciju temeljem čl. 20. st. 2. [[Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima|Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima (ICCPR)]], relevantnog za slučaj.

Paralelna pisma u kojima se poziva na intervenciju Organizacija islamske konferencije uputila je i [[Sekretarijat Ujedinjenih naroda|Sekretarijatu]] [[UN]]-a, [[Evropska unija|Evropskoj uniji]] i drugim [[institucija]]ma. U [[Priopćenje|priopćenju]] izdanom dan nakon objave ''Fitne'' (v. desno), [[Organizacija islamske konferencije|OIC]] je najoštrije osudila film kao evidentan pokušaj napada na [[islam]], pohvalila je usvojeni kritički stav [[Nizozemska|nizozemske]] vlade, pozvala [[Evropa|evropske]] političare da postupe odgovorno i spriječe val [[Islamofobija|antimuslimanskog animoziteta]], apelirala Evropljanima da ustraju protiv onih koji zloupotrebljavaju [[Sloboda govora|slobodu izražavanja]] za raspačavanje poruka [[Mržnja|mržnje]], pozvala muslimane da brane svoju vjeru na [[Mudrost|mudar]] i [[Civilizacija|civiliziran]] način odnosno da se ne daju [[Provokacija|isprovocirati]], te pozdravila sve [[mir]]ne inicijative čiji je cilj zaustavljanje lavine netrpeljivosti i promicanje [[Multikulturalizam|multikulturalne]] koegzistencije. Uz dva odvojena priopćenja koji osuđuju film, OIC-ovi bilteni za [[mart]] i [[april]] [[2008]]. dokumentirali su 57 odnosno 44 različita [[Novine|novinska]] članka koji se bave ''Fitnom''.

Film je osudio i [[Generalni sekretar Ujedinjenih naroda|UN-ov generalni sekretar]] [[Ban Ki-moon]], opisavši ga "uvredljivo antiislamskim" i dodavši da "stvarni razdor nije između [[Muslimani (vjernici)|muslimanskih]] i [[Zapadni svijet|zapadnih]] društava kao što neki uvjeravaju, već između malog broja [[Ekstremizam|ekstremista]] na suprotnim stranama i sa zajedničkim interesima izazivanja sukoba". Dodatne kritike pristigle su od dužnosnika [[Evropska unija|Evropske unije]], među njima i [[Terry Davis (političar)|Terryja Davisa]] koji je opisao film "neukusnom [[Manipulacija|manipulacijom]] i iskorištavanjem neznanja, [[predrasuda]] i [[strah]]ova", te [[Dimitrij Rupel|Dimitrija Rupela]] koji je izjavio da "nema drugu svrhu osim širenja mržnje". Prema mišljenju OIC-a, snažna reakcija međunarodne zajednice protiv filma bila je poruka da [[islamofobija]] više neće prolaziti olako. Opaske na račun ''Fitne'' izrazile su i brojne [[Međunarodna organizacija|međunarodne organizacije]] za [[ljudska prava]], uključujući [[Jevreji|jevrejsku]] i [[Izrael|proizraelsku]] [[Antidifamacijska liga|Antidifamacijsku ligu (ADL)]].

Internacionalne reakcije na film zabilježene su i u raznim [[mediji]]ma. Primjerice, [[egipat]]sko-[[katar]]ski web-sajt ''[[IslamOnline]]'' pokrenuo je specijalni [[Internetski portal|portal]] posvećen pružanju [[Podatak|informacija]] o ''Fitni'', kao i [[kontroverza]]ma i raspravama na temu njene objave. Uredništvo portala prikupljalo je brojne [[Masovni mediji|medijske]] članke, [[Recenzija|recenzije]], [[video]] datoteke, [[intervju]]e i osvrte, sve sa svrhom pružanja širokog dijapazona [[islam]]skih stavova o [[Geert Wilders|Wildersu]] i njegovom filmu. Kompilacija materijala je sadržavala i razne upute o tome kako odgovoriti na Wildersove provokacije, optužbe i napade na islam, među kojima se osobito ističu smjernice [[Jusuf al-Karadavi|Jusufa al-Karadavija]]. Ovaj egipatski [[teolog]] pozvao je islamske [[učenjak]]e na izradu [[Islamistika|stručnih]] osvrta koji će pojasniti suštinu islama i dokazati da su Wildersovi zaključci pogrešni, istovremeno predloživši i [[prijevod]]e takvih osvrta na više različitih [[jezik]]a da budu podjednako dostupni i muslimanima i nemuslimanima. Druge al-Karadavijeve sugestije [[Muslimani (vjernici)|muslimanima]] bile su da potiču svoje [[Vlada|vlade]] na zauzimanje stava protiv [[Diskriminacija|diskriminacije]] i [[Govor mržnje|govora mržnje]], da koriste [[Novi mediji|nove medijske]] i [[film]]ske tehnologije za pobijanje iskrivljene percepcije o [[islam]]u i [[Kuran]]u, te da bojkotiraju [[proizvod]]e zemalja koje svojim građanima dopuštaju nesmetano [[Difamacija|blaćenje]] islama. Također, vladama je savjetovao da su osuda filma i obrazloženje o nemogućnosti obustave njegovog prikazivanja zbog slobode govora najbolji recept za izbjegavanje [[Neredi|nereda]]. Sukladno [[Jusuf al-Karadavi|al-Karadavijevim]] preporukama, brojni muslimani izrađivali su [[#Filmski odgovori|filmske odgovore]] i postavljali ih na ''[[YouTube]]'' i ''[[LiveLeak]]''.

U [[UK|Ujedinjenom Kraljevstvu]], [[Liberalizam|liberalni]] mediji opisali su [[Geert Wilders|Wildersa]] kao [[Rasizam|rasista]], virulentnog [[Islamofobija|islamofoba]] i [[Oportunizam|oportunista]], a njegov film sirovim i vulgarnim. Od Wildersa su se distancirali i [[Konzervativizam|konzervativni]] mediji, nazivajući ga ekscentrikom, idiotom i čudakom, ali na osnovi toga što [[Generalizacija|generalizira]] muslimane i pravu prijetnju ne vidi među njihovim [[Ekstremizam|ekstremistima]]. Klevetnički karakter filma u britanskim medijima gurnut je u drugi plan i uglavnom se raspravljalo o [[Sloboda govora|slobodi govora]], [[Multikulturalizam|multikulturalizmu]], te identitetu i smjeru [[Britanci|nacije]]. U odnosu na [[Evropa|evropsku]] medijsku pompu, popraćenost ''Fitne'' u [[SAD|Sjedinjenim Američkim Državama]] bila je bitno manje izražena. Primjerice, ''[[The New York Times|New York Times]]'' je posljednju [[vijest]] o filmu objavio dan nakon premijere. ''[[The Washington Post|Washington Post]]'', druge utjecajne američke [[novine]], prenijele su članak ''[[Associated Press]]a'' koji se nije bavio sadržajem filma već isključivo reakcijama, citirajući pritom [[Muslimani (vjernici)|muslimanske]] političke lidere i uspoređujući situaciju s [[Kontroverza oko Jyllands-Postenovih karikatura Muhameda|danskom krizom]]. Isti slučaj javlja se i kod ranijih reportaža ''Washington Posta'' koje su prenosile tekstove britanskog ''[[Reuters]]a'' s vrlo kratkim opisom filmskog sadržaja.

;Pozitivne reakcije
Usprkos tome što su prevladavajuće [[Nizozemska|nizozemske]] i [[Svijet|globalne]] reakcije bile generalno negativne, ''Fitna'' je također dobila i pohvale. Primjerice, [[Australija|Australijsko]] konzervativno društvo () [[Geert Wilders|Wildersa]] je nazvalo "borcem za zapadnjačku [[Demokracija|demokraciju]]", a podršku je dobio i od određenih [[Konzervativizam|konzervativnih]] [[UK|britanskih]] medija u kojima je opisan "herojem [[Sloboda govora|slobode govora]]" odnosno "žrtvom" koja prima prijetnje i koja je pod 24-[[Sat (jedinica)|satnom]] zaštitom. Srodne pohvale ''Fitna'' i Wilders dobili su od raznih [[Grupe za pritisak|interesnih grupa]] i [[Individua|pojedinaca]] koji su organizirali internacionalna prikazivanja filma, među kojima su [[danska]] [[Danska narodna stranka|Narodna stranka (DF)]] i [[Konzervativna narodna stranka (Danska)|Konzervativna narodna stranka (DKF)]], [[češka]] ultranacionalistička [[Narodna stranka (Češka)|Narodna stranka]], [[izrael]]ski [[Centar Ariel za politička istraživanja|Centar Ariel za politička istraživanja (ACPR)]] i političar [[Arje Eldad]] iz [[Nacionalna unija (Izrael)|Nacionalne unije (HH)]], [[italija]]nski aktivist Armando Manocchia iz zaklade "[[Oriana Fallaci]]", [[SAD|američki]] senator [[Jon Kyl]], [[Frank Gaffney]] iz [[Center for Security Policy|Centra za sigurnosnu politiku (CSP)]], [[David Horowitz]] iz [[David Horowitz Freedom Center|Slobodarskog centra David Horowitz (DHFC)]], [[Australija|australijski]] političar [[Cory Bernardi]] iz [[Liberalna stranka Australije|Liberalne stranke (LPA)]], [[Kanada|kanadski]] Cionistički centar [[Toronto]], te [[UK|britanski]] lord [[Malcolm Pearson]] iz [[Stranka nezavisnosti UK|Stranke nezavisnosti (UKIP)]] i nezavisna konzervativna političarka [[Caroline Cox]] iz [[Dom lordova|Doma lordova]].

Navedena prikazivanja rezultirala su i javnim okupljanjima potpore, među kojima se ističu marš [[Jewish Defense League|Jevrejske obrambene lige (JDL)]] prilikom prezentacije filma u organizaciji Cionističkog centra Toronto, odnosno skup podrške [[English Defence League|Engleske obrambene lige (EDL)]] povodom prikazivanja u britanskom [[Dom lordova|Domu lordova]], tokom kojeg je zabilježeno i mahanje [[izrael]]skim [[Zastava Izraela|zastavama]]. Podršku potonjem skupu na svom [[blog]]u izrazila je [[SAD|američka]] [[Islamofobija|antiislamska]] i [[Cionizam|cionistička]] aktivistkinja [[Pamela Geller]], izrazivši želju za sudjelovanjem na istom jer "dijeli ciljeve EDL-a" i nazvavši [[Geert Wilders|Wildersa]] njenim "idealnim muškarcem". Gellerin kolega [[Robert Bruce Spencer|Robert Spencer]] dodao je da "Wilders zbog filma zaslužuje [[Nobelova nagrada za mir|Nobelovu nagradu za mir]]". Potporu ''Fitni'' u obliku amaterskih filmova su izrazili i [[Neokonzervativizam u SAD|američki neokonzervativni]] aktivisti odnosno nizozemski [[Neofašizam|neofašisti]]. [[Anders Behring Breivik|Anders Breivik]], [[Norveška|norveški]] [[Neonacizam|neonacist]] i počinitelj [[Napadi u Norveškoj 2011.|terorističkog masakra na Utøyji]], u svom manifestu citira [[Geert Wilders|Wildersa]] i ''Fitnu'' na ukupno 30 mjesta. Također, izrazio je želju da jednom upozna nizozemskog političara, nazvavši ga "vrijednim dobivanja [[Nobelova nagrada|Nobelove nagrade]] za [[mir]]" (kao i Spencer). Sam [[Geert Wilders|Wilders]] za Breivikov masakr krivio je evropsku [[Politička ljevica|ljevicu]], argumentirajući da za "negativne utjecaje [[islam]]a nisu krive njegove riječi, već njihova šutnja".

Zadovoljstvo filmom izrazili su i [[Neocionizam|neocionistički]] aktivisti – [[Wayne Kopping]], autor **' od koje je Wilders preuzeo scene za *Fitnu*, opisao je film "važnim iznošenjem istine" i pojasnio da "brojni na Zapadu ne znaju da postoje muslimani koji mrze i misle samo o ubojstvu i masakru svih onih koji ne slijede volju Alaha", dodavši na kraju da su filmovi poput *Fitne* i *Opsesije* "poziv na buđenje". Slične pohvale uputio je i Itamar Marcus, lider PMW-a čije se snimke pojavljuju u oba navedena filma, izjavivši da je *Fitna* "zvono za uzbunu" s obzirom da "postoje brojni muslimani koji razmišljaju o pokoravanju kršćanskog i jevrejskog svijeta". David Bukay iz ACPR-a film je opisao "blagim", pozvavši se na navodne "milijunske žrtve islamizacije". Osim ksenofobnih konzervativnih i ultradesničarskih krugova, uradak je dobio podršku i od nekih ličnosti iz miljea novog ateizma. Sam Harris je tako izjavio da u filmu *Fitna* ne vidi nikakvu kontroverziju u prikazu veze između stihova Kurana i ekstremističkih pojava u islamu, kad ti isti islamski ekstremisti citiraju te stihove prilikom izvršenja zločina, a stao je i u obranu prava na slobodu izražavanja autora filma. Richard Dawkins je na temelju filma pohvalio Wildersa kao čovjeka koji je imao hrabrosti prikazati ekstremističke pojave i aktere u islamu koje je definirao "monstruoznim neprijateljima" s rezervom da će povući podršku Wildersu ako se ispostavi da je rasist i provokator.

### Suđenje Wildersu
Na temelju 45 prijava koje su podnijeli razni pojedinci i grupe, krajem januara 2009. protiv Wildersa je pokrenut krivični postupak zbog širenja islamofobije i poticanja na mržnju prema muslimanima, pri čemu je *Fitna* predstavljala jedan od ključnih faktora za sudski proces. Suđenje je započelo u januaru 2010. i branio ga je nizozemsko-jevrejski advokat Bram Moszkowicz, a sudske troškove mu je osigurao Daniel Pipes iz američke antiislamske organizacije MEF. Predstavljajući se kao "ekspert za islam", u Wildersovu korist svjedočila je Vafa Sultan, pulenka američke neokonzervativne desnice i islamofobna aktivistkinja bez ikakvih visokoškolskih kvalifikacija u islamistici. S druge strane, protiv Wildersa su svjedočila šestorica istaknutih nizozemskih islamologa (Jan Michiel Otto, Gerard Wiegers, Fred Leemhuis, Ruud Peters, Pieter Sjoerd van Koningsveld i Marlies ter Borg), izrijekom osporavajući filmske tvrdnje i rezimirajući brojne faktografske netočnosti. Wildersu je suđeno na osnovi pet točaka (s fokusom na govor mržnje), a glavni argument obrane bio je pravo na slobodu izražavanja.

Naposljetku, postupak je okončan oslobađajućom presudom u oktobru 2011. godine, sa sudskim obrazloženjem da Wildersov film nije poziv na nasilje odnosno da se u svim njegovim spornim izjavama ne ciljaju muslimani već islam i Kuran, zaključujući da takvi ispadi prema nizozemskom krivičnom pravu ipak ne predstavljaju kriminalno djelo. Tužilac Okružnog suda u Amsterdamu također je argumentirao da određene Wildersove izjave jesu na granici krivičnog zakona i da se mogu smatrati uvredljivim za muslimane, ali da su izrečene u kontekstu javne debate. Nizozemski Vrhovni sud dodatno je obrazložio da vrijeđanje religije automatski ne predstavlja napad na grupu ljudi, što se u konačnici pokazalo krucijalnim za oslobađanje od optužbi. Među nizozemskim političarima, pravnicima i javnim mnijenjem generalno nije postojala želja za sudskim progonom i brojni su nazivali proces "nenizozemskim slučajem".

Nakon oslobađajuće presude, nizozemska muslimanska zajednica na čelu s advokatom Gerardom Spongom kao pravnim zastupnikom uložila je žalbu na odluku Evropskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu, ističući da neprocesuiranje Wildersa predstavlja kršenje prava na mirnu slobodu vjeroispovijesti, zaštićenog čl. 9. Evropske konvencije o ljudskim pravima (ECHR). Spong se u zahtjevu pozvao i na evropske sudske presedane u kojima je prepoznata potreba determiniranja slobode izražavanja, kao primjer izdvajajući proces protiv Britanca Marka Anthonyja Norwooda čiji je transparent "Islam van iz Britanije – zaštitimo britanski narod" () od strane suda protumačen kao žestoki napad na vjersku grupu, nespojiv s vrijednostima proklamiranim i zajamčenim ECHR-ovom konvencijom (tolerancija, socijalni mir i borba protiv diskriminacije). Druga pravna skupina sastavljena od žrtava diskriminacije obratila se i Odboru za ljudska prava Ujedinjenih naroda, navodeći u prijavi da Wilders vodi organiziranu antiislamsku kampanju i da njegovi sistematski napadi na imigrante i muslimane krše njihova prava zajamčena čl. 20, 26. i 27. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima (ICCPR), da je na suđenju protiv dotičnog napravljen propust jer su u obzir uzeti isključivo pojedinačni slučajevi umjesto njihovog kumulativnog učinka, te da je ignorirana distinkcija između kritike islama i ponižavanja muslimana. UN-ov odbor izrazio je zabrinutost zbog cijelog slučaja.

Oslobađajuća presuda također je naišla i na brojne kritike građana, međunarodnih organizacija, pravnika i sociologa. Nizozemski i drugi muslimani bili su razočarani i frustrirani odlukom suda, a zabrinutost je izrazila i Organizacija islamske konferencije (OIC). Kritičari ističu da je prilikom suđenja sistematski ignorirana perspektiva Evropske komisije protiv rasizma i netolerancije (ECRI) i drugih organizacija za ljudska prava. Primjerice, uoči seminara o ljudskim pravima pri Vijeću Evrope, Terry Davis je istaknuo da sloboda izražavanja u određenim slučajevima može biti podložna restrikcijama sukladno Evropskoj konvenciji o ljudskim pravima i da je Evropski sud za ljudska prava već podržavao takva ograničenja protiv umjetničkih djela koja su smatrana uvredljivim za religiju, uz jedinu razliku da se tada nije radilo o islamu već kršćanstvu. Na dvostruka mjerila ukazali su i drugi pravnici, navodeći da uradak protiv judaizma nalik *Fitni* sigurno ne bi prošao bez pravnih posljedica, s obzirom da je zbog gorke historije antisemitizma u privilegiranom položaju. Richard Warman, kanadski advokat specijaliziran za sprečavanje širenja mržnje na internetu, drži da *Fitna* definitivno predstavlja propagiranje mržnje i da bi njena diseminacija u Kanadi predstavljala kazneno djelo. Nizozemska pravnica i profesorica Barbara M. Oomen ističe da Wilders filmom jest pomogao rasplamsavanju islamofobije u državi, što se u praksi od ranih 2000-ih odražava kroz napade na džamije, fizičke nasrtaje na muslimane, te diskriminaciju u školama i na radnim mjestima. Presudu dodatno kritiziraju sociolozi jer navode da ostavlja prostor za nesmetano etiketiranje muslimana "nacifašistima" pod krinkom slobode govora. Identičan stav dijeli i OIC, ističući da sudska odluka ohrabruje i pomaže neodgovornu difamaciju kakvu se često viđa u medijima, odnosno da doprinosi osjećajima mržnje, neprijateljstva i antipatije prema muslimanima.

### Filmski odgovori
Jedna od posljedica *Fitne* bila je masovna izrada filmskih odgovora, mahom amaterskih i niskobudžetnih kratkih filmova postavljenih na blogove, *[[YouTube]]*, *[[LiveLeak]]* i *[[Google Video]]*. Medijski stručnjaci ističu važnost ovakvog tipa političke komunikacije jer su nove interaktivne web 2.0 tehnologije omogućile raznim grupama (muslimanima i nemuslimanima, muškarcima i ženama, protivnicima i pobornicima filma) s margina društva da se priključe globalnoj diskusiji i pokušaju osporiti Wildersovu filmsku poruku. Ovaj internetski fenomen studiozno je obrađen u nizu recenzija koje potpisuju nizozemske sociologinje Liesbet van Zoonen, Farida Vis i Sabina Mihelj. Prema njihovim analizama, kao odgovor na *Fitnu* do 2010. postavljeno je ukupno 776 videa koji su zajedno ostvarili preko 10,000.000 pregleda i gotovo 250.000 komentara. Polovina ih je uploadana u Sjedinjenim Američkim Državama, Ujedinjenom Kraljevstvu i Nizozemskoj, a po žanru se dijele na puke izjave, komparacije i učena osporavanja. Prema karakteru poruke, 44,6&#8239;% filmskih odgovora izražava eksplicitno protivljenje *Fitni*, 38,3&#8239;% direktno ne obrađuje njenu tematiku, dok joj svega 6&#8239;% daje podršku. Apologijski filmovi gotovo automatski podrazumijevaju antiislamski stav, međutim, oni opozicijski nužno ne impliciraju proislamsku poziciju, niti proislamski podrazumijevaju izričit protest protiv *Fitne*. Analizirajući tekstualne komentare na navedene virtualne filmove, stručnjakinje konstatiraju da ih se generalno može podijeliti na nemuslimanske i muslimanske, te da se potonja grupa pokazala otvorenijom i konstruktivnijom za diskusiju. Ovo se pak navodi kao izravna posljedica stanja na nizozemskoj političkoj sceni gdje Wilders vodi monologe i uporno izbjegava debate.

Prvi filmski odgovori uslijedili su još prije objavljivanja *Fitne* i među njima se izdvajaju "videa isprike", serija kratkih izjava nastala kao rezultat organiziranog virtualnog prosvjeda. Inicijativa je pokrenuta od strane multimedijske zaklade *[[Mediamatic]]* iz Amsterdama koja je poticala građane da snime vlastite kritičke iskaze i postave ih na internet pod istim naslovom (*Fitna*), sa svrhom masovne distrakcije tj. ometanja zainteresiranih pri upisivanju ključnog pojma u web-pretraživače. Sveukupno je postavljeno više od 200 takvih filmova, prosječnog trajanja od 7 do 20 sekundi, a autori su pretežito Nizozemci koji u videokameru izražavaju zgroženost Wildersom i upućuju ispriku globalnoj publici. Zajedno s parodijama, satirama i drugim oblicima ismijavanja Wildersovog lika i djela, videa isprike odigrala su bitnu ulogu u medijskom zaglušivanju tokom internetske premijere *Fitne*. Najpopularniji pojedinačni filmski odgovori su:
* *De Tegenfilm* (), 28-minutni film čiji su autori producent Ersin Kiris (musliman turskog porijekla) i Vincent van der Lem (ateistički aktivist). Koristeći slične retoričke i multimedijske metode, dvojac pokazuje da je Wilders taj koji predstavlja prijetnju za evropsku i nizozemsku demokraciju, kao i da njegovi stavovi o islamu nisu reprezentativni za većinu Evropljana. Osim toga, film nudi ironičan pogled na tobožnju islamizaciju Nizozemske i na komičan način istražuje uzroke Wildersove islamofobije, nalazeći ih u njegovim mladenačkim traumama, psihološkoj nestabilnosti i nedostatku pažnje. U intervjuu za *[[IslamOnline]]*, dvoje autora objašnjavaju da njihov film "testira granice slobode izražavanja i napada Wildersa njegovim vlastitim oružjem". Film se pokazao kao relativno popularan i na internetu je ostvario preko 140.000 ukupnih pregleda.
* *Al Mouftinoun* (), 7-minutni film u izradi Arapske evropske lige (AEL) koja Wildersa proziva za rasizam i tijesne veze s izraelskim i američkim ekstremistima (ilustrirano fotografijama Wildersa u Izraelu i koricama knjige Chrisa Hedgesa o američkom fašizmu), te uz prizore agresija protiv muslimanskih država argumentira da zapadnjaci često ignoriraju socio-politički kontekst koji uzrokuje gnjevne muslimanske reakcije. Film započinje i završava porukom da se nasilni citati mogu selektivno vaditi iz bilo koje druge svete knjige, osobito Biblije i Talmuda.
* *Beyond Fitna* (), 18-minutni film u produkciji iranske Nevladine organizacije za islam i kršćanstvo (NGOIC). Prvi dio filma prikazuje stihove Kurana koji veličaju Isusa i Mojsija, slobodu vjeroispovijesti kršćana i Jevreja u Iranu, slavne perzijske i muslimanske naučnike, te objašnjava značenje džihada. U drugom dijelu filma, starozavjetni stihovi i isječci križara iz *[[Kingdom of Heaven|Kraljevstva nebeskog]]* isprepliću se sa scenama američke vojske u Iraku, bombardiranja Bagdada, Bushevih govora, njemačkih nacista, bosanskog genocida, pokolja Kosovara, sastanka Sadama i Rumsfelda tokom rata protiv Irana, mučenja i zlostavljanja zatvorenika u Abu Graibu, masakra u Sabri i Šatili, dječjih žrtava Afganistanskog rata, izraelskih zlostavljanja palestinskih civila i razaranja Libanona, Šaronovog prisustvovanja skupu radikalnih evangelista, te agresivnih izjava cionističkih ekstremista i kršćanskih fundamentalista (Ed McAteer, Kay Arthur, Jerry Falwell i Gary Cristofaro) u kojima se islam naziva "paganskom i satanskom religijom". Film u konačnici završava prizorima muslimanskih, jevrejskih i kršćanskih prosvjednika na pacifističkim skupovima i ajetom 3:64 koji narode knjige poziva na jedinstvo.
* *Schism* (), 9,5-minutni uradak saudijskog blogera Raida al-Saida, ujedno najpoznatiji i najpopularniji filmski odgovor. Naslovljen je po terminu koji u kršćanstvu ima slično značenje kao fitna u islamu, zbog čega sadrži i podnaslov *The Bible version of Fitna* (). Nakon prvog postavljanja na *[[YouTube]]*, uklonjen je pod izgovorom neprikladnog sadržaja, na što je al-Said podnio žalbu i objasnio da se provode dvostruka mjerila u odnosu na *Fitnu*. Servis je na kraju ipak omogućio upload i film je redistribuiran na još devet različitih mjesta. Poput *Fitne* (ili drugog dijela *Beyond Fitna*), *Schism* također prati sličnu sistematsku strukturu i uz minimalističku pozadinsku muziku isprepliće stihove nasilja iz judeokršćanskih tekstova s raznim degutantnim scenama. Film tako sadrži neprovocirane napade američkih vojnika na stado pastira u Iraku, prizore masakra u Srebrenici, ratnohuškačke govore Ann Coulter, zakletve nacista i neonacista, američko uništavanje džamije i zlostavljanje iračkih civila, kršćansko-desničarske skupove potpore Georgeu W. Bushu, scene iz *[[Jesus Camp|Isusovog kampa]]*, filipinsko pribijanje živih na križ, ritual Ku Klux Klana, napad na groblje Milltown u Belfastu, te govore Jima Jonesa i žrtve masovnog suicida sljedbenika Hrama naroda u gvajanskom Jonestownu. Međutim, za razliku od Wildersovog filma, *Schism* završava s dijametralno suprotnom porukom – sumorne tonove mijenja veselija muzika i prezentira se kuranski ajet 5:48 koji poziva na zajedništvo. Autor dodatno pojašnjava da cilj njegovog filma nije demoniziranje kršćanstva već demonstracija da se bilo koja religija uz vađenje iz konteksta i selektivne dokaze može predstaviti kao nasilna, napominje da je njegov film "smeće baš kao i *Fitna*", te da je utrošio samo jedan dan na izradu nečeg za što je Wildersu trebalo puna tri mjeseca.
Velik broj komparativnih odgovora tipološki je sličan dvama potonjim filmovima i u fokus kritike najčešće stavljaju kršćanstvo i judaizam (citate iz Biblije i Tore) odnosno snimke iz napadnutog Iraka i okupirane Palestine, ali završavaju s porukama ekumenizma i pomirbe. Drugi komparativni filmovi su primarno političkog tipa i bave se npr. razotkrivanjem izraelskih ratnih zločina u Palestini. Postoje i odgovori koji kritiziraju *Fitnu* zajedno s komparativnim filmovima, poput videa koji tvrdi da ni *Fitna* ni *Schism* ne govore o religiji već politici, a završava prikazujući U2-ovog pjevača Bona Voxa s povezom na kojem piše *Coexist* (). Uz izjave i komparacije, treća vrsta odgovora su filmovi religiološkog karaktera koji poglavito dekonstruiraju demagogiju *Fitne*, analiziraju nadigrane i jeftine taktike diskreditiranja islama (poput vađenja iz konteksta), obrađuju neznanje, mržnju, predrasude i stereotipove o religijama, te zagovaraju mir, koegzistenciju, dijalog i toleranciju. Autori većine ovakvih filmova su muslimani, potaknuti uputama al-Karadavija i drugih islamskih autoriteta da se Wildersu suprostave znanjem. Određeni filmski odgovori usmjereni su i na pokušana manipuliranja emocijama publike, pa se kao i *Fitna* služe dramatičnom klasičnom muzikom i satirički prikazuju zvijeri kako love i kolju plijen.

Kao specijalnu podgrupu analitičari izdvajaju 63 filma s *[[YouTube]]a* čiju izradu potpisuju muslimanske žene, uglavnom mlade Egipćanke, ističući pritom da su odgovori značajni ne samo jer ukazuju na Wildersove manipulacije već i zato što samom pojavom razbijaju rodne stereotipove iz orijentalističkog diskursa i masovnih medija. U ovim filmovima najčešće se obrađuje cjelovit kontekst kuranskih stihova, odnosno Wildersov šovinizam i ksenofobija – primjerice, u jednom videu mlada Marokanka i Nizozemka poziraju zajedno i poručuju mu da nije uspio u nakani njihovog okretanja jednih protiv drugih. Filmovi s egipatskim djevojkama ostvarili su slabiju popularnost u odnosu na odgovore drugih tipova i pogledani su ukupno 9000 puta. Ipak, stručnjaci naglašavaju da je Wildersova antagonistička retorika izazvala svojevrsni paradoks i doprinijela globalnim ljudskim pravima, s obzirom da je pokušajem ponižavanja muslimanki zapravo nagnala iste na savladavanje novih web 2.0 tehnologija i priključenje virtualnoj diskusiji.

Pozitivnih filmskih odgovora bilo je sedamnaest puta manje u odnosu na negativne (ukupno 44) i najčešće se radilo o ponovnom postavljanju čitavog filma ili njegovih dijelova uz prijevod na druge jezike, među kojima su španski, ruski, poljski i perzijski. Identificirane grupe angažirane na ovom tipu redistribucije uključuju malu nizozemsku mrežu od tri kanala na kojima je promoviran neofašizam, te američku mrežu gdje je postavljanje *Fitne* bilo dijelom neokonzervativne agende. U međuvremenu, Wilders je u aprilu 2009. obznanio da sprema vlastiti odgovor i to u obliku *Fitne 2*, navodno "spektakularnog nastavka" na temu "negativnih posljedica masovne migracije iz muslimanskih zemalja, slobode izražavanja i islamskog prava". Najavu je ponovio i u aprilu 2011. godine, ovaj put specificiravši da će se sadržaj baviti "perverznim životom" islamskog poslanika Muhameda, a krajem 2010. također je najavljivao i knjigu na sličnu temu (kao priručnik za film). Ipak, obje najave ranih 2010-ih nisu bile materijalizirane. Kao zamjenu za filmski nastavak, u maju 2012. Wilders je posredstvom američkog konzervativnog nakladnika *[[Regnery Publishing|Regnery]]* izdao autobiografiju pod naslovom *Obilježen za smrt: islamski rat protiv mene i Zapada* (), za koju analitičari navode da također sadrži neznanje, predrasude, laži i dezinformacije odnosno još slabije pokušaje kritike od onih viđenih u *Fitni*, te da predstavlja jednu u nizu srodnih knjiga koje se bave islamofobnim teorijama zavjere o "islamističkim težnjama za kontrolom i konverzijom svijeta".

## Povezano
* Geert Wilders
* Islamofobija
* Propagandni film

## Izvori

### Reference




### Literatura

;Monografije

*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  

;Periodika

*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  

;Otvorena pisma
*  

;Web-stranice
*  
*  
*  


## Vanjske veze
* Službene stranice ''Fitne'' (arhivirano 22. 3. 2008) 
* 
*