open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edip

**Edip** (grčki *Οιδιπους*), heroj iz grčke mitologije, sin Laja, kralja Tebe i Jokaste. Prorokovano je da će ubiti svog oca i oženiti se sa majkom.

Pošto je njegovom ocu Laju prorečeno da će biti ubijen od svoga rođenoga sina i da će kraljicu uzeti za ženu, tri dana nakon rođenja sina, Laje je uzeo novorođenče i probušio mu i zavezao noge. Tako zavezanog, odnio ga je na jednu divlju planinu (Kitara) i tamo ga ostavio kod jednog pastira. Iz sažaljenja prema tom novorođenčetu, pastir ga daje svom prijatelju, koji je takođe bio pastir i čuvao stado kralja Poliba iz Korinta. Taj pastir ga donosi na dvor kralja Poliba i njegove žene Merope koji su ga kasnije adaptirali i po njegovim oteklim nogama je dobio ime «Oidipus». U Korintu je rastao bez ikakvog saznanja o njegovom porijeklu.

Jednog dana uputio se ka Delfskom proročanstvu ne bi li saznao istinu o sebi. Tamo mu je bilo prorečeno da će ubiti svoga oca i da će oženiti svoju majku. Ne znajući da mu to nisu pravi roditelji i zbog straha da ne učini neko zlo svojoj porodici, Edip napušta Korint i odlazi za Tebu. Na putu ka Tebi, na jednoj raskrsnici, susreće se sa Lajom koji je bio u pratnji svojih čuvara. Laje misleći da je Edip neki razbojnik, zabranjuje Edipu da prođe. Edip razbješnjen i ljutini ubija Laja i sve osim jednog od Lajevih pratioca. Sa time se ostvaruje jedno od dva proročanstva.

Pred ulazom u Tebu, Edip nailazi na Sfingu koja je terorisala stanovništvo Tebe i proždirala prolaznike koji nisu znali da riješe njene zagonetke. Ona je bila krilato čudovište sa ženskom glavom a tijelom lava. Sfinga je bila ćerka Tifona i Ehidne, jedne nimfe zmijskog oblika i majke svih čudovišta. Kada je Edip riješio njenu zagonetku, Sfinga se bacila u more i tako je Teba bila oslobođena od Sfinge.

Kao nagradu Edip je proglašen za nasljednika kralja Laja. Tako Edip postaje kralj od Tebe i dobiva kraljicu Jokastu, svoju majku, za ženu. Sa time se ispunjava i drugo proročanstvo.

Jokasta mu je rodila četvoro djece, prvo dva sina blizanca Etokle i Polinike, a zatim dvije kćerke, stariju Antigonu i mlađu Ismenu. Dugo godina su živjeli sretno i pravedno vladali Tebom, dok se jednog dana nije pojavila zaraza koju su bogovi poslali, a od koje nije bilo lijeka. Tebanci nezadovoljni obratili su se kralju za pomoć. Edip šalje brata od Jokaste, svog ujaka Kreona u Delfi, da sazna istinu o zarazi koja je harala Tebom. Proročanstvo iz Delfa objavljuje da treba da se pronađe ubica kralja Laja, i da se objelodani taj zločin, kako da bi se Teba oslobodila te zaraze koju su bogovi nametnuli.

Edip preuzima na sebe da otkrije taj zločin, i tako dolazi do saznanja da je on taj koji je ubio svoga oca kralja Laja i oženio svoju majku Jokastu. Kada je Jokasta to doznala odmah se objesila, a Edip je sam sebi iskopao oči. Kreon, brat Jokastin, postaje kralj od Tebe i protjeruje Edipa iz grada. Tako oslepljen, Edip u pratnji svoje starije kćerke Antigone, luta nekoliko godina po svijetu. Umire u Kolonu, svetoj šumi pored Atine.

## Književnost
Sofokle je u više svojih tragedija opisao Edipa.

## Psihologija
Sigmund Freud je svoj psihoanalitički fenomen nazvao po legendi, "Edipov kompleks".
Vrganj

**Vrganj** (lat. *Boletus edulis*), je jestiva gljiva koja raste u bjelogoričnim i crnororičnim šumama. Raste na proplancima i obično na sunčanim obroncima prekrivenima mahovinom. Nalazi se u Evropi od ljeta do jeseni. U Bosni i Hercegovini obično u hrastovim, brezovim, kao i mješovitim šumama do nadmorske visine do oko 1200 m. U Evropi takođe u borovim, i mješovitim crnogoričnim šumama.

Vrganj je jedna od najkvalitetnijih gljiva, koja dostiže visoku cijenu na tržištu. Poluokruglog šešira svijetlo do tamno smeđe boje, sa debelim bijelim prepoznatljivim repom i prijatnim svježim mirisom mesa, raste nakon ljetnih kiša, u polukrugu, sakriven ispod lišća ili iglica. Razrezan ne mijenja boju, mada razne varijacije iz porodice *Boletus* odlikuju se i tom osobinom.

Priprema se svjež, pohovan, sušen, ali i ukiseljen sa raznim začinima u ulju.

Zamjena sa sličnom otrovnom gljivom je gotovo nemoguća.

## Galerija

Boletus edulis 23.jpg
Boletus edulis 235.jpg
Boletus edulis 239.jpg
Boletus edulis 2390.jpg
Boletus edulis 333.jpg
Boletus edulis 444.jpg
Lade

**Lade** može biti:
;Ličnosti
* Ariel Lade (r. 1977), kanadski zeleni političar i ekonomist
* Brendon Lade (r. 1976), igrač australskog fudbala
* Sir John Lade (1759-1838), plemić i uzgajivač konja
* Heinrich Eduard von Lade (1817–1904), njemački bankar i astronom amater
* Jarlovi Ladea, v. članak u Ladeu u Trondheimu
;Mjesta
* Lade ili Lada, luka u drevnom Miletu u Joniji
* Lade (Kent), obalno mjesto u Kentu u Engleskoj
* Lade (Trondheim), mjesto u Trondheimu u Norveškoj
* Lade (Latvija), civilna župa u okrugu Valmiera u Latviji
;Ostalo
* LADE - Lineas Aereas Del Estado, argentinski avio-prijevoznik
* Bitka kod Lade (494. pne.), vođena između Jonaca i Perzijanaca
* Lade (krater), lunarni krater nazvan po Heinrichu Eduardu von Ladeu

## Povezano
* Lada (razvrstavanje)
Dionizije iz Fokeje

**Dionizije Fokejac** ili **Dionizije iz Fokeje** (početak 5. vijeka pne.) bio je fokejski admiral koji je sudjelovao u jonskom ustanku. O njegovom životu se ne zna mnogo, ali Herodot navodi kako je Dionizije odabran za komandanta jonske flote koja je 494. pne. dobila zadatak razbiti perzijsku blokadu Mileta, posljednjeg pobunjeničkog uporišta na maloazijskoj obali.

Kada je vidio okupljenu flotu okupljenu kod otoka Lade blizu Mileta, Dionizije je shvatio da je ona previše nedisciplinirana, neuvježbana i demoralizirana da bi se suprotstavila Perzijancima koji su, uz to bili brojčano nadmoćniji. Zato je odlučio pripremiti flotu kroz intenzivne fizičke vježbe i pomorske manevre. Nakon tjedan dana se ispostavilo da su Dionizijeve mjere nepopularne, pa se među posadama počelo širiti nezadovoljstvo, pogotovo među onima iz samoskog kontingenta, koji su Dioniziju zamjerali da im komandira iako je u flotu doveo samo tri broda.

Perzijanci su, po svemu sudeći, čuli za neslogu među svojim neprijateljima, te su podmitili dio nezadovoljnih posada i oficira. Kada je otpočela bitka, čak 120 od 350 brodova je jednostavno napustilo jonsku bojnu liniju i otplovilo u svoje matične luke. Ostatak je bio masakriran od brojčano i moralno nadmoćnijih Perzijanaca.

Sam Dionizije se hrabro borio u bitci, potopivši tri perzijska broda, ali je na kraju bio prisiljen na povlačenje. Vrativši se u Fokeju, otpočeo je napadati trgovačke brodove i živjeti kao pirat, sve dok nije došao na Siciliju. Tamo je napadao kartaške i tirenske brodove.

## Literatura
* Bulwer, Edward Lytton. *Athens, Its Rise and Fall: With Views of the Literature, Philosophy, and Social Life of the Athenian People*. New York: Harper & brothers Publishers, 1852. 
* Rawlinson, George; Benjamin Jowett, Henry Graham Dakyns and Edward James Chinnock. *Greek Historians: The Complete and Unabridged Historical Works of Herodotus, Thucydides, Xenophon and Arrian*. New York: Random House Incorporated, 1942.
* Shaw, Philip. *The Sublime*. New York: Routledge, 2006. 
* Thirlwall, Connop. *A History of Greece*. London: Longman, Brown, Green & Longmans, 1846.
* Waltari, Mika; *The Etruscan* (Turms kuolematon, 1955).

## Vanjske veze
* Herodotus - The History of Herodotus 
* Herodotus - Erato
Histiej

**Histiej** ili **Histija**, sin Lisagorin, (u. 494. pne.) bio je tiranin starogrčkog grada-države Mileta na obali Male Azije

Histiej je svoju vlast dugovao perzijskom caru Dariju, čije je sizerenstvo priznavao i pod čijom je komandom sudjelovao u pohodu na Skite. Herodot navodi kako je za vrijeme perzijskog povlačenja dio maloazijskih tirana došao na ideju da poruši mostove preko Dunava te tako ostavi Darija i Perzijance na milost i nemilost neprijatelju. Za razliku od Miltijada koji je zagovarao takav plan, Histiej je bio protiv, obrazlozivši činjenicu da vlast duguju Dariju te da je bez njega izgubiti. Tirani su na kraju prihvatili argumente te umjesto da izdaju Darija prevarili Skite.

Za vrijeme pohoda je Histiej osnovao koloniju Myrkin na ušću Strymona (današnja Strumica), odnosno mjestu kasnije Amfipolisa. Perzijski vojskovođa Megabaz je bio sumnjičav prema miletskoj koloniji osnovanoj na strateški važnom mjestu ali je Darije, zahvalan za Histiejeve zasluge, odlučio predati mu vlast nad tim gradovima. Nešto kasnije je Darije ipak pozvao Histieja da dođe na njegov dvor u Susi kako bi mu služio kao savjetnik.

Histiej je vlast predao svom nećaku Aristagori, ali se s vremenom počeo osjećati nezadovoljan daleko od kuće te počeo pripremati planove za ustanak. Svom je robu obrijao glavu, istetovirao poruku za Aristagoru na glavi te sačekao da kosa ponovno naraste prije nego što će je poslati. Kada je izbio jonski ustanak, Histiej je od Darija zatražio dozvolu za povratak u Malu Aziju kako bi ustanak osobno ugušio. Darije je na to pristao.

Pri povratku je Histiej na dvoru satrapa Artaferna u Sardu spletkario protiv njegovih suradnika. Kada je Artafern postao sumnjičav, Histiej se sklonio na Hios, gdje je sagradio flotu i bavio se pirastvom, napravivši glavnu bazu u Bizantiju. Nakon što je jonski ustanak ugušen u bitci kod Lade 494. pne. Histiej se pokušao vratiti u Milet, ali ga je Artafern uhvatio i dao pogubiti. Njegova mumificirana glava je poslana Dariju u Susu. Darije nije htio vjerovati da ga je prijatelj izdao, te je glavu dao sahraniti s najvišim državnim počastima.

## Povezano
* Istiea (drevna Histiaea)
Didima

**Didyma** (grčki: Δίδυμα) bilo je drevno jonsko svetište kraj suvremenog Didima u Turskoj, a u kojoj se nalazi hram i proročište boga Apolona - *Didymaion*. Na grčkom *didyma* znači "blizanac", ali su Grci u Didymi ignorirali karijski korijen imena. Uz Delfe je Didyma bilo najvažnije proročište helenskog svijeta, prvi put spomenuto od Grka u homerskim himnama Apolonu, a tvrdi se da je svetište nastalo još prije pismenosti ili čak helenske kolonizacije Jonije. Mitske genealogije **Branhida**, loze svećenika, su u helenizam|helenističkom periodu stvorene kako bi opravdale helensko porijeklo svetišta.

## Napomene

## Literatura

* Joseph Fontenrose, 1988. *Didyma. Apollo's Oracle, Cult and Companions,* (Berkeley). Catalogue of Didyman inquiries and responses, translated.
* Robin Lane Fox, *Pagans and Christians* 1986: Chapter 5.
* H. W. Parke, 1985. *The Oracles of Apollo in Asia Minor* 
* T. Wiegand, 1941-58. *Didyma,* 2 vols. in 4, (Berlin) The prime archaeological report.
Majoneza

**Majoneza** je gusti hladni umak napravljen od žumanaca i ulja, začinjena najčešće limunovim sokom, sirćetom, solju, senfom i drugim začinima. Sa majonezom se mogu napraviti različiti drugi sosovi i umaci. Ime majoneza pretpostavlja se da dolazi od naziva španskog gradića Mahon, gdje je navodno napravljena prva majoneza.

Širom svijeta majoneza se služi u sendvičima ili sa salatama, mada postoje regionalne razlike u korištenju.

## Vanjske veze
*
Argos

**Argos** ili **Arg** (grčki: **Ἄργος**, *Árgos,* ) je grad u Grčkoj na Peloponezu kraj Nafplioa, historijske like, nazvane po Naupliju. 

## Vanjske veze

* Official site 
* The Theatre at Argos, The Ancient Theatre Archive, Theatre specifications and virtual reality tour of theatre
Bitka kod Sepeje

U **bitci kod Sepeje** je godine 494. pne. spartanska vojska pod kraljem Kleomenom I porazila Argivce, uspostavivši tako punu spartansku dominaciju nad Peloponezom.
Datis

**Datis** ili **Dat** je bio medijski admiral u službi Perzijske Monarhije tokom vladavine Darija Velikog. Najpoznatiji je po bitci kod Lade gdje je okončan Jonski ustanak, te po tome što je zajedno s Artafernom zapovjedao prvim perzijskim pohodom na Grčku.

Datis je 490. pne. bio jedan od perzijskih zapovjednika odgovoran za opsadu Naksosa i pustošenje Eretrije. Također, bio je jedan od zapovjednika i prilikom perzijske ekspedicije protiv Atene u bitci kod Maratona iste godine. Ktezije u svojim radovima spominje kako je Datis poginuo u toj bitci i kako su Atenjani odbili vratiti njegovo tijelo, dok Herodot navodi kako je preživio.

Datisa je zajedno sa Artafernom na dužnost pozvao Darije Veliki, budući kako je Mardonije privremeno razješen vojne dužnosti jer je bio ranjen prilikom ekspedicije protiv Tračana.

## Reference

## Vanjske veze
* Datis, Livius.org
* Datis (enciklopedija Britannica)
Ceres

**Ceres** može značiti:
* Ceres (mitologija), rimska boginja poljoprivrede
* 1 Ceres, prvi otkriveni asteroid
* CERES (Clouds and the Earth's Radiant Energy System), NASAin meteorološki eksperiment

**Ceres** je i naziv nekoliko gradova i naselja:
* Ceres, Victoria, pored mjesta Geelong, Victoria, Australia.
* Ceres, California, SAD
* Ceres, Južna Afrika, grad u Južnoafričkoj provinciji Western Cape 
* Ceres, Škotska, naselje u Škotskoj
Žarišna duljina

**Žarišna duljina** *f* u optici je udaljenost od žarišta **F** do glavne točke optičkog sustava koja se nalazi na osi plohe u kojoj se sijeku paralelne zrake prije loma i konvergentne ili divergentne zrake nakon loma. Za tanku leću u zraku glavna točka optičkog sustava smještena je približno u sredini leće, a za udubljeno ili ispupčeno zrcaloova ova se točka nalazi se na njegovom tjemenu. Udaljenost do žarišta određuje se u smjeru zraka nakon loma ili refleksije pa je za sabirnu leću i udubljeno zrcalo pozitivna, dok je za rastresnu leću i ispupčeno zrcalo negativna.
Leća

**Leća** ili **sočivo** je parče stakla, plastike ili ređe, druge vrste materijala koje menja izgled predmeta kada se gleda kroz njih jer zakrivljuju svetlosni snop koji prolazi kroz sočivo. Predmeti tada izgledaju veći ili manji nego što jesu i mogu biti u različitim oblicima. Leća je optički element od prozirnog materijala omeđen dvjema zakrivljenim plohama koje lome svjetlost. Svojstva leće ovise o njezinoj geometriji i optičkim svojstvima materijala, pa je za izradu leća razvijen veliki broj tipova posebnog optičkog stakla.

## Značaj
Sočiva se koriste za naočare, foto-aparate, dvoglede, teleskope, mikroskope i lupe. Kod mikroskopa, dvogleda i teleskopa svako sočivo predstavlja skup više spojenih sočiva. Na ovaj način je slika jasnija. Projektor je aplikacija sočiva, takođe. Sočivo filmske kamere stvara lik na filmu koji je postavljen unutar same kamere. I u očima ljudi i mnogih vrsta životinja se nalaze sočiva.

## Sferne leće/Sferna sočiva
Većina leća su **sferne leće** kod kojih su plohe dijelovi sfera sa zajedničkom osi simetrije. Svaka od ploha može biti ispupčena (konveksna), udubljena (konkavna) ili ravna (plano), pa njihovim kombinacijama nastaju različiti tipovi leća:

Ako je kombinacija zakrivljenosti ploha takva da je leća deblja u sredini nego na rubovima onda je takva leća **sabirna** (konvergentna), a u suprotnom je slučaju **rasipna** (divergentna).

## Povezano
* Konkavno sočivo
* Konveksno sočivo
* Kontaktna sočiva
* Foto-aparatska sočiva
* Leća (oko)

## Literatura
* Dipre, B. i saradnici. 2007. Školska enciklopedija: -{Oxford}-. Knjiga-komerc: Beograd.

## Vanjske veze
493. pr. n. e.

Godina **493. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U Rimskom Carstvu bila je poznata kao **Godina konzulstva Aurunka i Viscelina** (ili, rjeđe, **godina 261. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 493. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.





__NOTOC__
== Događaji ==
* [[Fenicija|Fenička]] flota u službi [[Perzijsko Carstvo|Perzijanaca]] vraća perzijski nadzor nad pobunjenim [[Cipar|Ciprom]].
* Atenjani biraju [[Temistoklo|Temistokla]], pobornika otpora Perzijancima, kao [[arhont]]a [[Atena|Atene]]. Pod Temistoklovim vodstvom počinje izgradnja ratne luke [[Pirej]] kraj [[Atena|Atene]]. Temistoklo imenuje izbjeglog [[jonski ustanak|jonskog]] poglavara [[Miltijad]]a za generala atenske vojske.
* [[Rimska Republika|Rimski]] vojskovođa [[Koriolan]] osvaja [[Volščani|volščanski]] grad [[Corioli]].
* Za vrijeme svog drugog konzulata [[Rimska Republika|rimski]] [[konzul]] [[Spurius Cassius Vecellinus]] sklapa ugovor o međusobnoj pomoći s okolnim latinskim selima i gradovima. Na temelju njega je Rim odbacio hegemoniju nad [[Latinski savez|Latinskim savezom]], a zauzvrat mu je priznato prvo mjesto među latinskim gradovima.
* Atenski pjesnik [[Frinik (tragičar)|Frinik]] piše tragediju *Pad Mileta'', koju su vlasti zabranile zbog bogohulništva.

## Rođenja
* 

## Smrti
*
Cerera (mitologija)

**Cerera** (**Ceres**) je rimska božica poljodjelstva, žitarica i žetve. Oko 5. stoljeća prije Krista izjednačena je s grčkom Demetrom. Jedna je od najistaknutijih prvobitnih rimskih božica.
## Karakteristike

Cerera je kćer Saturna, boga novca, i Ops. Ona je bila jedna od Jupiterovih žena, uz svoju sestru Junonu. Brat joj je Jupiter, te Neptun i Pluton. Sa Jupiterom Cerera ima Prozerpinu. Imala je žezlo i košaru cvijeća i voća. Bila je zaštitnica Sicilije, te je molila Jupitera da Sicilija bude dio raja.
Prefektura Pirej

**Prefektura Pirej** (, ) je oblast u zapadnom delu Periferije Atika, u središnjem delu Grčke. Najvažniji deo prefeukture je deo "Velike Atine". Upravno središte je istoimeni grad Pirej.

Posebnost prefekture Pirej je njena razjedinjenost na više delova: deo se nalazi na poluostrvu Atika (Pirej), deo je krajnje istočni deo Peloponeza, a deo su Saronska ostrva (Salamina, Egina, Hidra, Speces, Poros). Na kraju, ostrva Kitera i Antikitera su deo Jonskog arhipelaga.

## Prirodne odlike

Prefektura Pirej je kopneno-ostrvska prefektura Grčke. Na severu se ova prefektura graniči sa prefekturama Zapadna Atika i Istočna Atika, na istoku sa prefekturom Atina. Na peloponeskom delu prefekture susedna prefetura je Argolida. More koje zapljuskuje obale prefekture Pirej je Egejsko more, tj. njegov zapadni deo.

Prefektura Pirej obuhvata više različitih celina, ali se može reći da je to uglavnom brdovito i golo područje.

Klima u prefekturi Pirej je sredozemna, u nagalasak da je zbog razvijenih gradskih aktivnosti vazduh zagađen u delu prefekture kod Pireja. Za razliku od toga ostrva su čista i nezagađena.

## Historija
U doba antike ova oblast bila je značajna kao deo polisa Antičke Atine. U kasnijim epohama dolazi vladavina Rimljana, zatim Vizantinaca i na kraju Turaka Osmanlija. Mesni Grci su bili veoma aktivni tokom Grčkog ustanka 1821. g, pa je područje postalo deo savremene Grčke već 1830. g., a tad maleni grad Atina postala glavni grad novoobrazovane države zahvaljujući svojoj slavnoj istoriji. Poslednjih decenija sa širenjem grada Atine na područje ove prefekture područje Pireja postaje deo Grčke sa najbržim porastom stanovništva i najbržim rastom privrede. Za razliku od ovog dela prefekture ostrva su imala mnogo sporiji razvoj, ali poslednjih decenija zahvaljujući turizmu zabeležila su pozitivan rast stanovništva.

## Stanovništvo
Glavno stanovništvo su Grci. Stanovništvo je pretežno gradsko.

Zbog razjedinjenosti prefekture i udaljenosti njenih sastavnih delova (opština) postoji velika razlika u njihovoj gustini naseljenosti. Dok kopneni do prefekture sa Pirejom ima gustinu od gotovo 10.000 st./km², dotle je ona kod ostatka (uglavnom ostrva) ispod 100 st./km². Kada se još oduzme i Salamina kao deo "Velike Atine" gustina naseljenosti pada ispod 50 st./km².

## Privreda
Grad Pirej, kao deo "Velike Atine", ima razvijenu privredu, naročito lučke delatnosti. Ostrva su nekada bila okrenuta tradicinalnoj poljoprivedi (maslina, vinova loza) i pomorstvu, ali se danas sve više okreću turizmu. Tome pogoduje i blizina i dobre veze sa Atinom, pa je vikend-turizam njenih stanovnika veoma važna privredna grana. Posebno se turizam razvija na Hidri, Porosu i Specesu.

## Vanjske veze
nomarhiapeiraia.gr - Zvanična stranica Prefekture Pirej
Saronska ostrva

**Saronska ostrva** je naziv za arhipelag u zapadnom delu Egejskog mora , pored obale grčkog kopna; Atike i Peloponeza. Čitav arhipelag pripada Grčkoj i administrativno je deo jedne prefekture Pirej, koja pripada Periferiji Atika.

To nije veliki arhipelag - ima svega 6 značajnijih ostrva, a to su:
* Salamina
* Egina
* Poros
* Hidra
* Speces
* Angistri
* Dokos
## Poreklo imena
Reč "Saronska" je nastala od naziva Saronskog zaliva, koji razdvaja Atiku i Peloponez sa južne strane i koji je zaliv grada Atine. Međutim, Hidra i Speces se ne nalaze u zalivu, već su u njegovoj blizini.

## Galerija slika

image:Salamis.JPG|Salamina
image:Παραλιακή Αιγίνης 2.jpg|Egina
image:Poros 1.JPG|Poros
image:Hydra port panoramic s.jpg|Hidra
image:Spetses1 evlahos.jpg|Speces
image:Beach of Skala, Angistri, Greece.jpg|Angistri


## Povezano
* Jonska ostrva
* Sporadi
* Dodekanez
* Kikladi
Lucije Junije Brut

**Lucije Junije Brut** (*Lucius Junius Brutus* ili *Lucius Iunius Brutus*) bio je osnivač Rimske Republike i po tradiciji jedan od njenih prvih konzula godine 509. pne. Bio je praosnivač porodice Junija u Drevnom Rimu, a u kojoj je bio i njegov znameniti potomak Marko Junije Brut.

Glavni izvor podataka o Brutovom životu je Tit Livije koji navodi kako je on bio rimski plemić, nezadovoljan tiranskom vlašću kralja Tarkvinija Oholog koji je, između ostalog, dao pogubiti Brutovog brata. Kako bi umanjio Tarkvinijev strah od osvete, Brut je počeo fingirati slaboumnost te stekao povjerenje Tarkvinijevog sina Seksta Tarkvinija. Brut je tako pratio Seksta na hodočašću u Delfima. Tamošnje je proročište na pitanje tko će postati sljedeći rimski kralj reklo da će to biti onaj tko prvi poljubi svoju majku. Brut je na to simulirao spoticanje, pao i poljubio tlo, ispravno zaključivši kako je proročište pod "majkom" mislilo na Majku Zemlju.

Nakon povratka u Rim, Sekst je silovao plemkinju Lukreciju, Brutovu sestru. Ona je okupila svu svoju rodbinu, uključujući supruga Lucija Tarkvinija Kolatina, rekla što se dogodilo i izvršila samoubistvo. U tom je trenutku Brut pozvao građane Rima na oružje kako bi ispravili tu nepravdu. Oni su ga poslušali te protjerali Tarkvinija i Seksta u Etruriju.

Brut je, tada, prema legendi pozvao Rimljane da očuvaju svoju novostečenu slobodu tako što će se zavjetovati da više nikada neće imati kralja. Tako je ustanovljena republika, a Brut i Kolatin su izabrani za prve konzule.

Ti su događaji Bruta učinili jednim od najvećih moralnih uzora u Drevnom Rimu, a njegovu porodicu jednom od najuglednijih. Marko Junije Brut je tako 44. pne. od strane Gaja Kasija Longina nagovoren da sudjeluje u ubistvu Cezara tako što se stalno podsjećao na svog slavnog pretka koji je ustanovio republiku.

Brut je kasnije, u doba Prosvjetiteljstva i građanskih revolucija 18. i 19. vijeka postao jednom od najvećih ikona republikanske ideologije.

## Vanjske veze

* Livius.org: Lucius Junius Brutus
Lukrecija

**Lukrecija** je legendarna ličnost iz rane historije Rimske Republike. Bila je plemkinja udana za Lucija Tarkvinija Kolatina, a brat joj je bio Lucije Junije Brut.

Prema Titu Liviju, posljednji rimski kralj Lucije Tarkvinije Oholi je imao nasilnog sina po imenu Sekst Tarkvinije. On je godine 509. pne. silovao Lukreciju. Lukrecija je nakon toga okupila svu svoju rodbinu, rekla što se dogodilo, a potom izvršila samoubistvo.

Njen brat Lucije je tada po gradu pokazivao njeno tijelo i tako naveo narod da digne oružje protiv kraljevske porodice kako bi je osvetili. Tarkvinije i njegov sin su morali pobjeći iz grada i potražiti utočište u Etruriji. Rimljani su nakon toga odlučili da više neće imati kraljeva nego će im država biti republika. Njen brat i suprug su postali prvi konzuli Rima.

Lukrecija je nakon toga postala čest predmet obrade u književnosti i umjetnosti.

## Napomene

## Izvori
* The Rape of Lucretia , by Livy, *Ab urbe condita libri* I. 57 - 60.
## Vanjske veze

* Various works depicting the rape and suicide of Lucretia 
* Rembrandt's Lucretia
Fashion

**Fashion** (engleski: moda) označava:
* Fashion (bend), britanski bend
* Fashion (film), bollywoodski film u kome glume Priyanka Chopra i Kangana Ranaut
* Fashion (konj), znamenita trkačka ždrijebica
* Fashion (magazin), kanadski časopis
* Fashion (pjesma), pjesma Davida Bowiea
* Fashion (Heidi Montag song), a Heidi Montag song
* Fashion House, američka telenovela
* Fashion Net, francuski website za modu
* Fashion Nugget, album grupe Cake
* Fashion Street, dio Južnog Mumbaja gdje se nalaze butici
* Fashion TV, međunarodni TV-kanal
* The Fashion (bend), danski bend
* The Fashion (album), album istoimenog danskog benda
Narodna stranka Radom za boljitak

**Narodna stranka Radom za boljitak** je politička stranka koja djeluje u Bosni i Hercegovini, a koju je osnovao i vodi hercegovački poduzetnik Mladen Ivanković Lijanović. Definira se kao građanska, odnosno višenacionalna stranka te zalaže za privatno poduzetništvo i slobodno tržište. Uglavnom djeluje u Federaciji BiH i biračko joj tijelo čine Hrvati.
Pres-konferencija

**Novinska konferencija** ili **pres-konferencija** (od ) je medijski događaj u toku kojeg privatne ili javne ličnosti, odnosno organizacije pozivaju predstavnike medija kako bi im dali izjave, saopćenja ili davali odgovore na određena pitanja.

Postoje dva glavna razloga zbog koga se sazivaju pres-konferencije. Jedan je praktičan – okupljanje različitih novinara i medija na jednom mjestu štedi vrijeme i resurse, s obzirom na to da se ne mora odgovarati na mnoge telefonske pozive i davati mnogo različitih izjava. Drugi je razlog taj što samo zakazivanje pres-konferencije često daje značaj događajima koje nisu prethodno privlačili pažnju medija.

## Vanjske veze

* The International Special Events Society
* Meeting Professionals International
* Meetings Industry Association
Corioli

**Corioli** je bio drevni volščanski grad u Laciju. Prvi put se spominje u rimskim ljetopisima koji navode kako ga je godine 493. pne., zajedno s Longulom i Polluscom zauzeo Gaj Marcije Koriolan. Međutim, kada su se sunarodnjaci prema njemu ružno ponijeli, Koriolan je prebjegao Volščanima i za njih ponovno osvojio grad. Nakon ovoga Corioli je nestao iz historije, a tek se 443. pne. spominje u zapisima o sporu oko Ardee i Aricije i to kao "teritorija koja je pripadala Corioliju", iz čega historičari zaključuju da je u međuvremenu konačno prešao u rimske ruke. 

Mjesto gdje se nalazi Corioli nije poznato. Arheolozi su pretpostavljali da je smješten u sjeverozapadnom dijelu volščanske teritorije, između mora, rijeke Asture i Albanskih brda. Međutim, čak i u doba Plinija Starijeg se smatrao jednim od izgubljenih gradova Lacija.

## Izvori
Volsci

**Volščani** () su bili drevni italski narod, najpoznatiji po borbama koje su vodili s Rimskom Republikom u prvom vijeku njenog postojanja. Nastanjivali su djelomično brdovit, a djelomično močvaran južni dio Lacija, omeđen sa Auruncima i Samnitima na jugu, Hernicima na istoku, a koji se prostirao od Norbe i Core na sjeveru do Ancijuma na jugu. 

Volščani su govori volščanski, sabelički italski jezik, srodan oskanskom i umbrijskom, ali i također, iako nešto manje, latinskom. Bili su među najopasnijim neprijateljima Rima, te često bili u savezu s Ekvima, dok su Hernici od 486. pne. bili u savezu s Rimp,. Na volščanskoj teritoriji se nalazio malo poznati grad Velitrae (suvremeni Velletri), rodno mjesto Cezara Augusta. Tamo je pronađen natpis koji datira iz ranog 3. vijeka pne.; urezan je u malu brončanu plaketu (danas u napuljskom muzeju), a koja je bila vezana uz religijsku figuricu, posvećen Deklunu (ili božici Dekluni).

Vergilijev lik ratnice Kamile u *[[Eneida|Eneidi]]* je Volščanka. Legendarni rimski vojskovođa Koriolan je također zaradio svoj cognomen osvojivši volščanski grad Corioli godine 493. pne. Uspon i pad ovog junaka je opisan u istoimenoj Shakespeareovoj drami. I Gaj Marije, rimski političar i vojni reformator, te rimski govornik i pisac Ciceron su bili rodom iz Arpinuma u volščanskoj teritoriji.

## Reference
Sekst Tarkvinije

**Sekst Tarkvinije** (*Sextus Tarquinius*) bio je sin rimskog kralja Tarkvinija Oholog, najpoznatiji po tome što je silovao plemkinju Lukreciju, suprugu Kolatina i sestru Lucija Junija Bruta. 

Lukrecija je nakon silovanja pozvala svoju rodbinu, sve im ispričala i izvršila samoubistvo. Brut i Kolatin su tada narodu pokazali njeno mrtvo tijelo i pozvali ga da oružjem osveti Sekstov zločin. Rezultat je bio ustanak u kome su Tarkvinije i njegov sin prognani, a Rim proglašen republikom. 

Tarkvinije i sin su se sklonili kod svojih etrurskih rođaka, uključujući Larsa Porsenu koji ih je pokušao silom vratiti na vlast, ali je odustao, impresioniran hrabrošću Rimljana. Tarkvinijevi su potom bili u gradu Gabii, a 496. pne. sudjelovali u bitci kod Regilskog jezera u kojoj je Tarkvinije ranjen, a Sekst ubijen.

## Reference
* Tit Livije, *Ab Urbe Condita*
Lucije Tarkvinije Kolatin

**Lucije Tarkvinije Kolatin** (*Lucius Tarquinius Collatinus*) (kraj 6. vijeka pne.) je prema tradiciji bio jedan od dvojice prvih konzula Rimske Republike, zajedno s Lucijem Junijem Brutom.

Lucije Tarkvinije je bio sin Egerija, i unuk Arunsa, koji je, pak, bio brat kralj Tarkvinija Priska. Kolatin je svoj cognomen dobio po gradu *Collatia*, koga je bio osvojio Egerije i u kome se najvjerojatnije i rodio.

Lucije Tarkvinije je bio oženjen za plemkinju Lukreciju, sestru Lucija Junija Bruta. Godine 510. pne. nju je silovao Sekst Tarkvinije, sin kralja Tarkvinija Oholog. Lukrecija je poslije toga okupila porodicu, rekla što se dogodilo i izvršila samoubistvo. Brut i Kolatin su narodu pokazali njeno tijelo i pozvali da se oružjem osveti zločin. Tarkvinije i njegov sin su prognani, a Rim je postao republika.

Brut i Kolatin su postali prvi konzuli. Prema Liviju, Rimljanima je brzo postalo neugodno da javnu dužnost obavlja ličnost iz omraženog klana Tarkvinijevih. Brut i ostali plemići su zato nagovorili Kolatina da podnese ostavku, te se povuče na seosko imanje u Lavinij. Na njegovo mjesto je izabran Publije Valerije Poplikola

## Vanjske veze
* Collatinus on pbmstoria.it
* Collatinus in '''William Smith''': ''Dictionary of Greek and Roman Antiquities'' (1870)
Magadha

**Magadha** () tvorila je jednu od Mahājanapada (Sanskrit "velike zemlje") ili oblasti drevne Indije. Srž kraljevstva je bilo područje Bihara južno od Ganges; prva prijestolnica je bila Rajagaha (suvremeni Rajgir) pšotom Pataliputra (suvremena Patna). Magadha se proširila na veći dio Bihara i Bengala tako što je osvojila Licchavi i Angu, a potom i veći dio istočnog Uttar Pradesha. Drevno kraljevstvo Magadha se spominje u Ramajani, Mahabharata, Puranama, kao i u budističkim i džainističkim tekstovima. Najstariji spomen naroda Magadha je u Atharva-Vedi gdje se spominju uz Ange, Gandharije i Mujavate kao prezreni ljudi. Dvije vodeće indijske religije su nastale u Magadhi; dva velika carstva - Maurijsko i Gupta Carstvo - nastala su u Magadhi. Ta carstva su potakla razvojh indijske nauke, matematike, astronomije, religije i filozofije te se često nazivaju "Zlatno doba". Kraljevstvo Magadha je sadržavalo i republikaneske zajednice kao što je Rajakumara. Sela su imala svoje skupštine i izabrane poglavare zvane Gramaka.

## Veze
* Dinastija Śiśunāga
* Dinastija Nanda

## Reference
Boban Marjanović

**Boban "Bobi" Marjanović** (Boljevac, 15. avgust 1988) je srpski košarkaš. Trenutno je član Fenerbahçe Basketball.

## Karijera
Marjanović je seniorsku karijeru započeo u Hemofarmu u sezoni 2005/2006, ali je sledeću godinu proveo na pozajmici u manjem vršačkom klubu KK Svislajons Takovo.

Sa mladom reprezentacijom osvojio je Svetsko prvenstvo 2007. koje je održano u Novom Sadu, beležeći prosečno 8,4 poena po utakmici.

Sledeće godine je učestvovao na Najki hup samitu igrajući za tim najboljih svetskih juniora protiv srednjoškolske reprezentacije Sjedinjenih Država. Sjedinjene Držace su slavile 98:78, a Marjanović je zabeležio 4 poena za 14 minuta igre.

Sa mladom reprezentacijom Srbije osvojio je prvo mesto na Evropskom prvenstvu u košarci 2008. održanom u Letoniji. Iste leta se našao na širem spisku selektora seniorske repreezntacije Srbije Dušana Ivkovića. Nakon tog prvenstva, zbog povrede Darka Miličića, priključio se pripremama reprezentacije Srbije za kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 2009. Za reprezentaciju je debitovao 27. avgusta protiv Mađarske, u kojoj je postigao 10 poena.
Marko Jarić

**Marko Jarić** (Beograd 12. oktobar 1978). je srpski košarkaš koji trenutno član -{NBA}- kluba Memfis Grizlisa. Pre toga je igrao za Peristeri, Fortitudo, Kinder, Los Anđeles Kliperse i Minesotu Timbervulfse. Sa reprezentacijom Jugoslavije Jarić je osvojio zlatne medalje na Evropskom prvenstvu u košarci 2001. i Svetskom prvenstvu u košarci 2002.

Njegov otac Srećko Jarić je bio poznati jugoslovenski košarkaš tokom šezdesetih godina.

## Karijera
Jarić je 1996, sa 18 godina otišao u Grčku, a pre toga je kratko igrao u juniorskom timu Crvene zvezde i kadetskom timu Radničkog iz Beograda. Prvi tim za koji je igrao u Grčkoj bio je Peristeri iz Atine. U ovom klubu proveo je jednu sezonu, da bi nakon kratkotrajnog povratka u Crvenu zvezdu otišao u italijanski PAF. Tog leta, Jarić je sa mladom reprezentacijom Jugoslavije na Evropskom prvenstvu 1998. godine osvojio zlatnu medalju. Sa PAFom je osvojio prvenstvo Italije 2000, a isto je uspeo sledeće sezone sa Virtusom. Takođe je te sezone osvojio ULEB kup. Na Evropskom prvenstvu 2001. u Turskoj, Jarić je bio prvi plejmerker reprezentacije Jugoslavije.

Sa Kinderom je u sezoni 2001/2002 osvojio Kup Italije, a sa reprezentacijom Jugoslavije zlato na Svetskom prvenstvu 2002. u Indijanapolisu.

U leto 2002. Jarić je prešao u Los Anđeles Kliperse. 2005. je zajedno sa Lajonelom Čalmersom poslan u Minesotu Timbervulfse u zamenu za Sema Kasela. Na početku se nije dobro snašao u Minesoti, pa je zatražio da bude zamenjen u neki drugi klub. Međutim odlaskom Kevina Garneta u Boston Seltikse u leto 2007, promenio se izgled tima, a Jarić je postavljen za prvog plejmejkera ekipe. Novi tim Timbervulfsa je završio sezonu na poslednjem mestu, mada su veliki broj utakmica izgubili u samoj završnici. Na kraju sezone Jarića su angažovali Memfis Grizlisi.

## Vanjske veze

* -{Player profile at NBA.com}-
Otmica Sabinjanki

**Otmica Sabinjanki** je epizoda iz rane historije Rima koju navode Tit Livije i Plutarh.

Nakon što je godine 753. pne. utemeljio Rim, Romul je pružio utočište bjeguncima kako bi se u gradu povećao broj stanovnika. Međutim, u gradu nije bilo dovoljno žena te se nije mogla osigurati njegova budućnost. Romul je htio nevjeste potražiti tako što je pregovarao sa susjednim Sabinjanima. Međutim, oni su odbili dati svoje kćeri došljacima, pa je Romul odlučio da ih uzme na prevaru.

Zato je Romul godine pozvao okolna plemena, među kojima su najistaknutiji bili Sabinjani, na veliku godišnju svetkovinu u čast boga Neptuna. Na svečanosti su Rimljani, na dati znak, skočili i oteli djevojke, a ostali Sabinjani ljutiti pobjegli. Romul je potom djevojkama obećao da će biti poštivane od svojih muževa i imati sva građanska prava te rađati slobodne sinove.

Sabinjanke su zato prihvatile svoje muževe. Nakon otmice, kralj Sabinjana Tit Tacije, uz pomoć Tarpeje, Rimljanke koja je bila kćer komandanta rimske utvrde, na prijevaru uđe u Rim. Kad je započela borba Sabinjana i Rimljana, Sabinjanke su se bacile između dvije vojske moleći svoje očeve i braću da se prestanu boriti protiv njihovih muževa. Nakon toga su Rimljani i Sabinjani sklopili mir i ujedinili se pod jednu vlast s Rimom kao sjedištem. Tit Tacije i Romul su postali suvladari, ali je Tit kasnije poginuo u Laviniju, a Romul tako postao jedini kralj.

Mit otmice Sabinjanki je kasnije bio čest motiv u umjetnosti, a poslužio je i kao inspiracija za popularni mjuzikl *[[Sedam nevjesta za sedmoro braće]]*.
## Vanjske veze
Osojnica (Zenica)

Osojnica je selo udaljeno 12km od Zenice. Prije Rata je bilo naseljena srpskim stanovništom sada je napušteno, imalo je oko stotinu domacinstava. Familije koje su zivile prija rata bile su: Joveljić, Đukić, Blagić, Petković, Kolar,Micevici,Jefić, Stojanović, Stevanović, Bucalo, Karaman. Ove Familije su trenutno raseljene svuda po svetu.
Tit Tacije

**Tit Tacije** (*Titus Tatius*) (u. 748. pne.) bio je prema starorimskoj tradiciji, sabinjanski kralj grada Curesa, koji je nakon otmice Sabinjanki, napao Rim i osvojio Kapitol zahvaljujući izdaji Tarpeje. Međutim, Sabinjanke su u posljednji trenutak nagovorile Romula i Tita da se pomire te zajedno vladaju nad oba grada. Rim je tako očuvao svoje ime, ali su se kao zajednica zvali Quirites; Sabinjani su postali dio rimskih plemena i kurija. Ovaj je aranžman trajao pet godina, a završio kada je Tacije pet godina kasnije pao kao žrtva ubistva u Laviniju, te je Romul ostao vladati sam. Tacije je zbog toga ne računa u tradicionalnih "Sedam kraljeva Rima".
Menenije Agripa

:*Za ostale osobe s istim imenom v. [[Agripa (razvrstavanje)]].*
**Menenije Agripa** (lat. *Agrippa Menenius Lanatus*) bio rimski patricij, političar i državnik. Godine 503. pne. je izabran za konzula zajedno s Publijem Postumijem Tubertom, te je pokorio Sabinjane zahvaljujući čemu je dobio trijumf.

Kada je godine 494. pne. došlo do prve secesije plebejaca, rimski patriciji su upravo Menenija Agripu odabrali da s plebejcima, odnosno plebejskim vojnicima, razgovara i pokuša ih nagovoriti da prestanu dolaziti u grad. Menenije im je ispričao alegorijsku priču o tome kako usta bila zavidna na želudac zato što prima svu hranu, pa su ga prestala hraniti. Kako je želudac ogladnio i oslabio, tako je oslabilo i cijelo tijelo, uključujući usta, i konačno shvatilo i da želudac ima svoju svrhu i da su ostali organi ništa bez njega. Plebejci su shvatili da su oni usta, a patriciji želudac, odnosno da rimske klase ne mogu jedna bez druge, pa su se vratili u Rim.

Jedan od sinova Menenija Agripe je godine 439. pne. i sam postao konzul.

Menenije Agripa se pojavljuje kao jedan od likova u Shakesperovoj tragediji *[[Koriolan (drama)|Koriolan]]*.

## Reference
Okeanska klima

**Okeanska klima** zastupljena je u zapadnoj Evropi tj. uz Atlanski okean. Zemlje u kojima je zastupljena okeanska klima su npr. Ujedinjeno Kraljevstvo, Francuska, Irska, Holandija, Belgija, Pirinejsko poluostrvo.
Planinska klima

**Planinska klima** je zastupljena na visokim planinama kao što su Alpi. Odlikuju je svježa ljeta i hladne zime, te padavine u vidu snijega. 

Nalazi se na području visokih planina kao što su: Alpi, Apenini, Pirineji... Sa povećanom nadmorskom visinom opadaju temperature zraka i klima postaje sve oštrija. Ljeta su kraća i svježija, zime duže i hladnije, a količina padavina se povećava.
Inalcanzable

"**Inalcanzable**" (srpskohrvatski: "Nedohvatljivi") je pjesma koju je Carlos Lara napisao za *[[Empezar Desde Cero]]*, četvrti album meksičke pop-grupe RBD. Producirao ju je Pedro Damián, a predstavlja prvu singlicu s albuma. Predstavlja najuspješniji hit RBD-a u Latinskoj Americi. RBD je izdanje pjesme potvrdio na pres-konferenciji "RBD Day" 4.10. 2007. Pjesma je izdana radio-stanicama 8.10. 2007.
Nacional

**Nacional** je hrvatski politički tjednik. Osnovali su ga godine 1995. Denis Kuljiš, Ivo Pukanić i drugi novinari tjednika *[[Globus (tjednik)|Globus]]*, nezadovoljni njegovom uređivačkom politikom. Pukanić je kasnije postao vlasnikom lista.

1990-ih su se i Globus i Nacional žestoko borili za medijsko tržište, promovirajući istraživačko novinarstvo. Nacional je bio izuzetno kritičan prema režimu Franje Tuđmana, zbog čega je bio pod paskom obavještajnih službi.

Od 2000. Nacional postaje komercijalniji. Tjednik izdaje NCL Media Grupa d.o.o.

2012. je bio ugašen, da bi 2015. bio ponovno pokrenut.

## Vanjske veze
* Službene stranice tjednika NACIONAL
* Dossier: Duhanska mafija na Balkanu , linkovi na niz članaka o "Duhanskoj mafiji" 2001-02.
Dir en grey

**Dir en grey** je japanski bend formiran godine 1997. a koji je trenutno pod ugovor s izdavačkom kućom Firewall Div., podružnicom Free-Willa. Do godine 2008. su snimili sedam albuma, a kroz godine su mijenjali mnoge stilove te ih je teško smjestiti u točno određeni žanr (iako se uglavnom smještaju pod rock). Prvotno su bili dio japanskog pokreta visual kei, a bend danas nosi manje napadnu odjeću.

## Diskografija

* *[[Gauze (album)|Gauze]]* (1999)
* *[[Macabre (album)|Macabre]]* (2000)
* *[[Kisou]]* (2002)
* *[[Vulgar (album)|Vulgar]]* (2003)
* *[[Withering to Death.]]* (2005)
* *[[The Marrow of a Bone]]* (2007)
* *[[Uroboros (album)|Uroboros]]* (2008)
* *Dum Spiro Spero* (2011)
* *Arche* (2014)
* *The Insulated World* (2018)
* *Phalaris* (2022)

## Izvori

## Vanjske veze

* Official website
* Official MySpace
Georges Pompidou

**Georges Jean Raymond Pompidou** (; 5. jul 19112. april 1974) bio je francuski političar i državnik, najpoznatiji kao bliski suradnik predsjednika Charlesa De Gaullea za čijeg je predsjedničkog mandata služio kao premijer od 1962. do 1968. godine, odnosno kao predsjednik Francuske od 1969. do smrti. Pompidouv premijerski mandat, trenutno najduži u historiji Pete republike, su obilježili uspjesi na ekonomskom planu, a na samom kraju veliki studentski i socijalni nemiri; njihovo mirno razrješenje, odnosno degolistički izborni trijumf se velikim dijelom pripisuju upravo Pompidouovom vodstvu. Oni su, međutim, za posljedice imali razlaz sa De Gaulleom, zbog koga je Pompidou podnio ostavku i najavio predsjedničku kandidaturu; nakon što je sam De Gaulle podnio ostavku 1969. godine, Pompidou je glatko izabran za predsjednika usprkos glasina o umiješanosti njegove žene u aferu Marković. Pompidouov predsjednički mandat je obilježilo moderniziranje francuske infrastrukture, uvođenje TŽV-a, pokretanje svemirskog pokretanja Ariane i gradnja nuklearnih elektrana; na vanjskom planu je uspio Ujedinjeno Kraljevtsvo integrirati u Evropsku ekonomsku zajednicu. Kasnijim je generacijama, međutim, najpoznatiji po intenzivnoj građevinskoj aktivnosti u Parizu, uključujući znameniti muzej koji je po njemu kasnije dobio ime Centre Georges Pompidou. Predsjednički mandat mu je prekinula smrt od Waldenströmove makroglobulinemije.
Ivo Pukanić

**Ivo Pukanić** (21. siječnja 1961. - Zagreb, 23. listopada 2008.) bio je urednik hrvatskog tjednika Nacionala. Diplomirao je na Fakultetu političkih nauka, a od 1991. radi kao urednik u tjedniku Globus. 1995. godine je osnovao Nacional i bio u njemu glavni urednik do 2000. godine. Iste je godine primio nagradu Hrvatskog novinarskog društva za istraživačko novinarstvo 2000. godine te je nagrađivan za intervju s generalom Antom Gotovinom. Iza sebe je ostavio udovicu Mirjanu i kćer Saru.

## Ubojstvo
:*opširnije: [[Atentat u Zagrebu 23. listopada 2008.]]*
23. listopada 2008. Ivo Pukanić poginuo je u 18.22 po lokalnom vremenu u atentatu u centru glavnog grada Zagreba. Ubijen je auto-bombom u ulici Staroj Vlaškoj kod sjedišta Nacionala, dvije ulice istočno od Trga bana Jelačića. Atentat, u kome je poginuo i njegov pomoćnik Niko Franjić, je okarakteriziran od strane medija kao teroristički čin.

Nekoliko tjedana kasnije je hrvatska policija, u suradnji sa srpskom, pohapsila nekoliko osoba povezanih sa organiziranim kriminalom u Hrvatskoj i Srbiji za koje je istragom utvrđeno da su sudjelovali u atentatu. One su u novembru 2010. osuđene na dugogodišnje zatvorske kazne. Naručitelji i motivi atentata, međutim, na sudskom procesu nisu utvrđeni.

## Izvori
* Ivo Pukanić - Nacional 
* Izvanredne vijesti Nove TV - 23. 10. 2008.
* Za ubojstvo Pukanića i Franjića 150 godina zatvora, T-portal 3. XI 2010.
Atentat u Zagrebu 23. listopada 2008.

**Atentat u Zagrebu 23. listopada 2008.** ubio je Ivu Pukanića, vlasnika Nacionala te Niku Franjića, šefa marketinga NCL Grupe. 23. listopada 2008. Ivo Pukanić poginuo je u 18:22 po lokalnom vremenu u atentatu u centru glavnog grada Zagreba. Ubijen je eksplozivnom napravom u ulici Staroj Vlaškoj kod sjedišta Nacionala, dvije ulice istočno od Trga bana Jelačića. Na Ivu Pukanića je već ranije, u aprilu, pokušan atentat.

Prema onome što se dosad zna, Pukanić i Franjić su se u trenutku eksplozije približili Pukanićevom automobilu marke Lexus, parkiranom unutar zgrade sjedišta Nacionala, gdje se istovremeno održavala nastava na NCL-ovoj novinarskoj školi. Tada je aktiviran eskploziv skriven u motociklu parkiranom kraj Pukanićevog automobila.

30. oktobra je hrvatska policija privela i istražnom sucu privela nekoliko osoba, povezivanih sa organiziranim kriminalom u Hrvatskoj i Srbiji, pod sumnjom da su izveli i organizirali atentat. Hapšenja su se tokom dana provela i u susjednoj Bosni i Hercegovini.

Suđenje pred Županijskim sudom u Zagrebu je završilo 3. novembra 2010. kada je šestoro optuženih nepravomoćnom preduom osuđeno na zatvorske kazne između 15 i 40 (ukupno 150) godina. Željko Milovanović, koji je pritvoren u Srbiji, je osuđen u odutnosti. Naručitelji atentata na suđenju nisu razotkriveni.
Horacije Koklo

U historijskim legendama Drevnog Rima, **Horacije Koklo** (*Horatius Cocles*, latinski za "Horacije Jednooki" (Cocles je bila kratica za grčku riječ 'Cyclops' ili "Kiklop"), bio je heroj rane Rimske Republike. Kada je etrurski kralj Lars Porsena napao Rim nastojeći na prijestolje vratiti svrgnutog kralja i svog rođaka Tarkvinija Oholog, Horacije je sam samcat ispriječio njegovoj vojsci na Pons Subliciusu, mostu koji je preko Tibera vodio u gradu.

Horacije se tada hrabro borio protiv cijele vojske te joj do posljednjeg trenutka nije dozvolio da prijeđe most. Nakon svega je most zapalio i preplivao preko rijeke, odnosno utopio se (prema Polibiju). Prema Liviju je preživio te za svoj pothvat bio nagrađen s onoliko zemlje koliko je mogao preorati u jednom danu.

Hrabrost Horacija Kokla, kao i Mucija Scevole, je Porsenu navela da odustane od opsade Rima.

Horacije Koklo je kasnije postao čest motiv u umjetnosti, ali i svojevrsni arhetip za sve junake koji bez ičije pomoći uništavaju horde neprijatelja.

## Vanjske veze

* Livius.org: Horatius Cocles
Manije Tulije Longo

**Manije Tulije Longo** (*Manius Tullius Longus*) bio je jedan od dva konzula Rimske Republike, koji je služio zajedno s Serviusom Sulpiciusom Camerinusom Cornutusom godine 500. pne. Poznat je po tome što je bio prisiljen prepustiti vlast prvom rimskom diktatoru.
Tit Ebucije Helva

**Tit Ebucije Helva** (*Titus Aebutius Helva*) bio je rimski konzul godine 499. pne.

Za vrijeme njegovog mandata Rimljani su opsjeli Fidenae, osvojili Crustumerium, a grad Praeneste se otcijepio od Latina kako bi se priključio Rimu. Tada je Aulus Postumius Albus Regillensis postao diktator kako bi se borio protiv Latina. Helva je tada zajedno s njim marširao na Regilsko jezero kao komandant konice. Za vrijeme bitke je Tit Ebucije ranio latinskog komandanta Oktavija Mamilija, ali je i sam ranjen. Bitku su na kraju Rimljani dobili.
Trg bana Jelačića

**Trg bana Josipa Jelačića** (skraćeno **Trg bana Jelačića**, **Jelačićev trg**; lokalno poznat i kao **Jelačić-plac** i samo **Trg**; stariji nazivi **Trg Republike** i **Harmica**) je glavni zagrebački trg.

Njime dominira kip bana Josipa Jelačića Dominika Fernkorna, danas okrenut prema jugu. Kip je ceremonijalno vraćen na trg 1990., a bio je uklonjen 1947. godine. Kada je kip 1866. prvi put postavljen na trg, gledao je prema sjeveru, prema Mađarskoj.

Na istočnoj strani trga nalazi se fontana koja je suvremena verzija *Manduševca*, iliti *Mandušinog zdenca*. Prema legendi, Zagreb je dobio ime po lijepoj Manduši koja je, *zagrabivši* vode iz tog zdenca, napojila vojsku koja je tuda prolazila.

Trg se nije oduvijek nalazio u krugu grada, već je bio prazna poljana ispod zidina Gradeca i Kaptola, na kojoj su obitavali došljaci kojima je pristup gradu bio zabranjen. Širenjem grada na Ilicu i Staru Vlašku i Trg bana Jelačića je postao najužim dijelom grada.

Na trgu se danas nalaze kavane (vidi i kavane i barovi u Zagrebu) *Piccolo mondo*, Gradska kavana i *Mala kavana* te popularni launge bar *Tantra*.


image:Zagreb trg bana Jelačića.jpg|Trg bana Jelačića u Zagrebu danas
image:Manduševac1.jpg|Manduševac
image:Christmas tree Zagreb.JPG|Božićno drvce na Trgu 2007. godine
image:Zagreb city (1).JPG
Sosa

**Sosa** se može odnositi na:

* špansko prezime. Poznate Sose su:
** Alex Sosa, fiktivni narkolord iz filma *[[Scarface (1983 film)|Scarface]]* snimljenog 1983. godine
** Elias Sosa, dominikanski igrač bejzbola
** Gilberto Sosa, meksički bokser
** Jorge Sosa, dominikanski bejzbol bacač
** José Ernesto Sosa, argentinski fudbaler
** Julio Sosa, urugvajski pjevač tanga
** Mercedes Sosa, argentinska pjevačica
** Porfirio Lobo Sosa, honduraški političar
** Sammy Sosa, dominkanski igrač bejzbola
* Sōsa (Chiba), Japan
* Sosa (Eibenstock), grad u distriktu Aue-Schwarzenberg u Saksoniji
* Sosin method ili Sosa-Stradonitz metod, genealoški brojevni sistem koji se uobičajeno zoove Ahnentafel.
* Stanica Sosa, željeznička stanica nazvana po distriktu Bucheon u Južnoj Koreji