open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chugach (masiv)

**Masiv Chugach** (engleski: *Chugach Mountains*) je planinski masiv, koji čitav leži u američkoj saveznoj državi Aljaska. 
## Geografija
*Masiv Chugach* je zapravo dio Pacifičkog planinskog sistema na zapadu Sjeverne Amerike, on se prostire duž istočne obale Aljaske od Rukavca Turnagain u Zaljevu Cook, nekih 500 km na jug sve do rta Yakataga.

Brojni vrhovi *Chugacha* su viši od 3 400 metara, a najviši na planini Marcus Baker ima 4 016 m. Masiv nosi ime po istoimenom eskimskom plemenu koje je živjelo po njegovim obroncima. U masivu se prostiru dva nacionalna parka; - Chugach National Forest (na južnim obroncima) i Wrangell -St. Elias National Park and Preserve (na istočnim obroncima), on je ujedno i najveći park prirode u Sjedinjenim Američkim Državama.

Čitav masiv je velika rekreacijska zona u kom se posjetioci bave skijanjem, alpinizmom i biciklizmom.

Najpoznatiji ulaz u *Chugach* je Glen Alps koji leži nekih 65 km istočno od Anchoragea.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Chugach Mountains'' na portalu Encyclopædia Britannica
Rubno more

**Rubnim morima** (engl. *Marginal Sea*) se smatraju mora koja se nalaze uz rub kontinenta odnosno oceana, a od njega su djelomično odvojena otočnim nizom, pragom ili morskim jarkom.

Unutrašnja mora su od svjetskih oceana odvojeni tjesnacima (često nazivanim i moreuz) koji su tako uski, da se sa jedne obale vidi druga. To je osnovna razlika između unutrašnjeg i rubnog mora.

## Lista
Postoje različita mišljenja oko toga koja se mora smatraju graničnim, kao i oko kojih oceana su granična. Po ovom pitanju ne postoji niti jedan vrhovni autoritet.

### Arktički ocean

Neka od rubnih mora Arktičkog oceana su:
* Barentsovo more
* Beaufortovo more
* Čukotsko more
* Laptevsko more

### Atlantski ocean
* Argentinsko more
* Baltičko more
* Karipsko more
* Irsko more
* Norveško more
* Sjeverno more
* Skošansko more

### Indijski ocean
* Andamansko more
* Arapsko more
* Javansko more
* Crveno more
Vitus Bering

**Vitus Bering** (Horsens, 1681. – otok Bering (Kamčatka), 19. decembar 1741.) znan i kao **Ivan Ivanovič Bering**, bio je jedan iz plejade velikih moreplovaca i istraživača 18. vijeka, Danac koji je plovio za Ruse i prvi istražio Beringov prolaz i Aljasku i tako utabao put za rusku ekspanziju u te krajeve.

## Biografija
Nakon plovidbe do Indije Bering se pridružio floti ruskog cara Petra Velikog kao potporučnik. Car ga je 1724. postavio za komandanta ekspedicije koja je trebala istražiti dali su Azija i Sjeverna Amerika povezane kopnom ili ne ? Rusko Carstvo je u to vrijeme bilo s jedne strane zainteresirano za ekspanziju u Sjevernu Ameriku, poput ostalih evropskih zemalja, a s druge strane htjeli su istražiti mogućnost plovnog puta uz obale Sibira do Kine.

Već je Semjon Dežnjev 1648. oplovio Beringov prolaz, ali se za to nije znalo sve do 1736. Bering se uputio na plovidbu 13. jula 1728. iz sibirskog poluotoka Kamčatka prema sjeveru, u augustu je preplovio Beringov prolaz i uplovio u Arktički ocean. Loše vrijeme onemogućilo mu je precizno razgledavanje, pa nije ni vidio sjevernoameričku obalu, ali je ispravno zaključio da se ona ne spaja sa Azijom.

### Velika sjeverna ekspedicija
Za vladavine carice Ane Bering je dobio priliku za drugu ekspediciju. Njegov jednostavni plan se nakraju pretvorio u Veliku sjevernu ekspediciju koja je trajala od 1733 do 1734. Ekspedicija je uspjela kartografirati najveći dio arktikčke obale Sibira. Bering je 4. juna 1741. otplovio iz Kamčatke na brodu Sv. Petar, u pratnji Alekseja Čirikova na brodu Sv. Pavle. Oluja ih je razdvojila pa je Čirikov sam oplovio i otkrio nekoliko Aleutskih otoka, s druge strane Bering je uplovio u Aljaški zaljev 20. augusta. Iz opreznosti da sigurno vrati brod i posadu, nije se upuštao u detaljno istraživanje već je iz sigurne udaljenosti oplovio jugozapadnu obalu Aljaske, Poluotok Aljasku i Aleute.

Zbog dugotrajne plovidbe patio je od skorbuta (kao i čitava posada), pa mu je značajno opala koncentracija i početkom novembra brod mu se nasukao na hridine otoka Beringa pored Kamčatke. Nakon njegove pogibije samo se nekolicina mornara uspjela dočepati Sibira i donjeti vijesti o neslućenim mogućnostima za lov na krznaše i bogatim krajevima koje su vidjeli uz Aljasku i Aleute.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Vitus Bering'' na portalu Encyclopædia Britannica
Šarengrad (tvrđava)

:*Ako tražite tvrđavu u Srbiji, pogledajte [[Šaren Grad]]*.

**Šarengrad** ili **Atija** () je utvrda nedaleko od istoimenog sela na obali Dunava u Hrvatskoj. Tokom vekova pripadao je mađarskim feudalcima. Danas ima ostataka jedne kule i dela bedema.

## Vanjske veze
* www.sarengrad.info.ms 
* Šarengrad na www.fallingrain.com
Prva liga Jugoslavije u košarci 1986/1987.

**Prva liga Jugoslavije u košarci 1986/87.** je bilo 43. prvenstvo SFRJ u košarci. Titulu je osvojio Partizan.

## Učesnici prvenstva

### Tabela

***Legenda:***
 

### Plej-of
# **Partizan** - Crvena zvezda 78:73
# **Partizan** - Crvena zvezda 89:88

## Sastav prvaka
:4 Aleksandar Đorđević
:5 Vladimir Dragutinović
:6 Željko Obradović
:7 Lakićević
:8 Ivo Nakić
:9 Goran Grbović
:10 Milenko Savović
:11 Ignjatović
:12 Vlade Divac
:13 Stefanović
:14 Žarko Paspalj
:15 Slaviša Koprivica
: Oliver Popović
:trener Duško Vujošević

## Vanjske veze
*
Cordova, Alaska

**Cordova** je gradić i luka u američkoj saveznoj državi Aljaska od 2 239 stanovnika.
## Geografija
*Cordova* leži na jugu Aljaske u podnožju planine Eyak na istočnoj obali Zaljeva Princa Williama, udaljena oko 240 km jugoistočno od Anchoragea.
## Klima
*Cordova* ima Okeansku klimu prema Köppenovoj klasifikaciji.
## Historija
Izvorno ime naselja bilo je *Puerto Cordova*, tako su ga nazvali Španjolci, koji su istraživali taj kraj - 1792., zbog odlične prirodne luke u kojoj su sidrili. Nafta je otkrivena u okolici 1902., ona je ubrzala rast naselja, koje je 1908. dobilo status grada, nafta se crpila sve do 1933. kad je nalazište zatvoreno.*Cordova* je u međuvremenu postala luka preko koje se prevozila bakrena ruda kompanije Kennecott Copper, iz njezinih rudnika na sjeveru, i roba koje su stizale do luke rijekom Copper i željeznicom.

Serija snažnih potresa - 27. marta 1964. ozbiljno je oštetila grad.
## Privreda i atrakcije
Ribarstvo i konzerviranje riba uz uzgoj krznaša i turizam danas su najvažnije privredne grane grada.

*Cordova* je trajektom povezana sa Valdezom i preko njega sa cestovnom mrežom Kanade. Grad ima tradicionalne godišnje festivale; Cordova Iceworm, završnu paradu karnevala u februaru sa vatrometom, pa nakon toga - Copper River Delta Shorebird u maju, kad sleti preko 5 miliona ptica na putu za sjever i Copper River Wild Salmon u junu posvećen lososima.

*Cordova* je sjedište parka prirode Chugach National Forest

## Ekološka tragedija Exxon Valdeza

24.03.1989. godine dogodila se dosad najteža ekološka katastrofa u povijesti čovječanstva kad je zlosretni tanker Exxon Valdez u more nedaleko od obala Aljaske ispustio oko 42 milijuna litara sirove nafte.

Posljedice te nesreće osjećaju se još i danas. Unatoč tome što je samo tvrtka Exxon potrošila oko 900 milijuna dolara da očisti obalu i more od zagađenja, mnoge biljne i životinjske vrste nepovratno su nestale iz zaljeva Cook i morskog prolaza Princ William.

Pokušaji da se u to područje, u kojem su inače tri nacionalna parka prirode, vrate kormorani, kitovi ubojice i pacifička haringa ostali su bez rezultata. U ptičji svijet vratio se bjeloglavi orao i obične blune, a u podmorje jedna vrsta lososa.

Stanovnicima tog dijela Aljaske nesreća Exxon Valdeza srušila je cijeli svijet. Ribarski brodovi stoje privezani jer čak i kad ulove nekoliko stotina kilograma škampa, ranije svog glavnog ulova, nitko ih ne želi kupiti. U međuvremenu su tržištem zavladali ribari iz Azije i uzgajivači ribe iz drugih dijelova SAD-a i Kanade. Većina od oko 2500 stanovnika mjestanca Cordova i danas živi od 26 milijuna naknade koju im je isplatio Exxon.

Stručnjaci se pitaju nisu li pokušaji čišćenja mora i obale od taloga nafte donijeli više štete nego koristi. Kažu, nafta bi se s vremenom ionako razgradila a čišćenjem su u more i tlo unesene tone kemikalija i deterdženata. Skromna je utjeha da su federalne vlasti otkupile više od 260 tisuća hektara netaknutih šuma i zemljišta kako bi proširile nacionalne parkove Katmai, Kenai i Lake Clark.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Cordova''
Oružane snage Sjedinjenih Američkih Država

**[[Oružane snage]] [[SAD|Sjedinjenih Američkih Država]]** sastoje se od pet grana:

* Kopnena vojska SAD-a (*U.S. Army*)
* Korpus mornaričkog pješaštva SAD-a (*U.S. Marine Corps*)
* Ratna mornarica SAD-a (*U.S. Navy*)
* Ratno zrakoplovstvo SAD-a (*U.S. Air Force*)
* Obalna straža SAD-a (*U.S. Coast Guard*)

Vrhovni zapovjednik Oružanih snaga SAD-a je Predsjednik SAD-a. Sve grane Oružanih snaga su dio Ministarstva obrane (*Department of Defense*), na čelu kojega je ministar obrane (*Secretary of Defense*), osim Obalne straže koja se nalazi pod nadležnošću Ministarstva domovinske sigurnosti (*Department of Homeland Security*). U slučaju potreba u ratu, Obalna straža može doći u nadležnost Ministarstva obrane, djelujući kao služba ratnoj mornarici.

Djelujući kao dobrovoljačka vojska, u Oružanim snagama SAD-a nema novačenja i obveznog služenja vojnog roka.

## Vanjske veze

* Službene stranice Ministarstva obrane SAD-a
Institut

**Institut** *(lat. instituo = postaviti, ustanoviti, obučavati; engl. Institute, njem. Institut)* je ustanova pod kojem se razumije predmet djelovanja **znanstveno-istraživačkog ili obrazovnog karaktera** (znanstvena institucija), ali ona je također sinonim za gospodarsku, kulturnu ili umjetničku organizaciju. U pravu pojam *institut* ima zasebno značenje (pravni institut). Institut ima točno definirane ciljeve istraživanja, a može biti samostalna organizacija ili tijelo u sustavu druge organizacije (npr. Sveučilište) kao znanstvena ustanova ili zavod. 

## Važne znanstvene institucije
Instituti koje se prvenstveno bave znanstveno-istraživačkom radu nazivaju se znanstvene institucije. U Hrvatskoj najpoznatije znanstvene instucije su:
* Institut Ruđer Bošković, proučava atomsku fiziku, zapošljava 500 znanstvenika i studenata.
* Institut društvenih znanosti Ivo Pilar, obuhvaća društvene i humanističke znanosti, nakladničku djelatnost, organizaciju znanstvenih i stručnih skupova, te bibliotečno-dokumentacijsku djelatnost, zapošljava 73 znanstvenika.
* Hrvatski institut za povijest, obuhvaća znanstvene projekte na području hrvatske povijesti.
* Staroslavenski institut, trenutno rade na projektu *Jezična, književna i paleografska istraživanja hrvatske glagoljske baštine*, zapošljavaju 22 znanstvenika i stručnjaka.
 
## Trgovačka društva ili udruge koje nose naziv institut
Naziv institut koriste i trgovačka društva (primjer: *Institut građevinarstva Hrvatske d.d.*) koje su profitnog karaktera i ne bave se pretežito ili nikako znanstvenim radom. Najogledniji su primjeri kozmetički saloni koji koriste naziv *institut za ljepotu*.

## Veze
* Ustanova
* Organizacija
Tuđice

**Tuđice** su riječi koje se nisu prilagodile srpskohrvatskom jeziku barem jednom svojom značajkom. Prije je pojam tuđice bio istovjetan pojmu posuđenice, no danas postoji jasna razlika.

## Vrste tuđica

* Tuđice koje se ne uklapaju zbog netipičnih suglasničkih skupova (*bl, kl, kt, jl, ft, jn, jm, jn...*)
:- *ansambl, bicikl, džingl, subjekt, objekt, projekt...*

* Tuđice koje se ne uklapaju zbog nekih netipičnih hijata (samoglasničkih skupova) (*ai, ei*)

* Tuđice koje se ne uklapaju zbog završnih samoglasničkih skupova (hijat ili zijev):
:- anglizam *šou* zadržava skup *ou* što nije u skladu sa sklonidbom ostalih srpskohrvatskih imenica gdje se često provodi neka glasovna promjena (primjerice - vokalizacija - N orao, G orla...)

* Tuđice koje u izvornome obliku imaju naglašen posljednji slog, što je u suprotnosti s pravilima o raspodjeli naglasaka u srpskohrvatskom jeziku. Takve tuđice zadržavaju svoj završni hijat, a naglasak se pomiče za jedno mjesto unatrag:
:- galicizmi - *bìfē, bìstrō, kàrē, mènī* (G bifèa, bistròa, karèa, menìja)

## Strane riječi

Treba razlikovati tuđice od stranih riječi koje uopće nisu prilagođene srpskohrvatskom jeziku. One se obično navode u kurzivu i ističu od ostalog teksta, primjerice:
* Bila je to *quid pro quo* situacija.
* On je spomenuo *reality show*.
* Izvršili su *coup d'état*.
Artefakt

**Artefakt** (iz latinskog *ars* "obrada" l *facere* "napraviti") u arheologiji je naziv za predmete koje su stvorili ljudi. Općenito se radi o predmetima od drva, kosti ili kamena i sličnih materijala tijekom arheoloških istraživanja.

Primjeri za *artefakte* su primjerice između ostalog vrhovi strelica, krhotine keramike, keramika, nakit, umjetnički predmeti ili oružje. 

Proučavanje tih predmeta važno je za arheologiju, jer proučavanje *artefakta* daje informacije o kulturama iz prošlosti i o njihovim načinima života.
Čabahar

**Čabahar** (perz. چابهار, također i Čahbahar, Čahbar, Čarbar ili Čobar) je grad i luka u obalnoj regiji Makran odnosno pokrajini Sistan i Balučistan na jugoistoku Irana. Geografski je smješten na istočnoj obali Čabaharskog zaljeva koji je dijelom većeg Omanskog zaljeva. Od pokrajinskog sjedišta Zahedana udaljen je 460 km prema jugu, a od Konaraka 25&nbsp;km prema istoku. Položen na geografskoj širini od 25°17'N, Čabahar je najjužniji iranski oveći grad. Litoralni pojas prema zaljevu na zapadu blagog je nagiba i obuhvaća niz plaža, dok je prema jugu izložen Indijskom oceanu i sastoji se od klifova. Područjem oko grada prevladava vruća pustinjska obalna klima (<tt>BWh</tt>) s vrućim ljetima i blagim zimama. Prosječna godišnja temperatura iznosi 26,7°C, a može se kretati od minimalnih 7°C tokom januara, februara i decembra do maksimalnih 47°C u julu. Godišnja količina padalina u prosjeku iznosi 116,5 mm, vlažnost zraka 70,3%, a broj sunčanih sati 3195,4.

U širem regionalnom kontekstu Čabahar ima niz strateških pogodnosti za pomorski promet: smješten je na samom ulazu u Omanski odnosno Perzijski zaljev na zapadu, relativno je blizu velikim indijskim lukama Arapskog mora na istoku, te je među iranskim lukama najbolje povezan s Adenskim zaljevom, Crvenim morem i Mediteranom (bez potrebe oplovljavanja oko Arabije). Također, grad predstavlja i jednu od najkraćih spona s kontinentalnom Centralnom Azijom. Zbog navedenih dispozicija za korištenje čabaharske luke kroz historiju su bili zainteresirani Portugalci, Britanci i Rusi, a u moderno vrijeme Indijci i Kinezi. Mana lokacije bila je geografska izoliranost od ostatka zemlje sve do 1971. kada je povezan modernim prometnicama. Državna obalna cesta 98 danas ga spaja s Pasabandarom na istoku odnosno Konarakom i Džaskom na zapadu, cesta 93 s Nikšaherom i Iranšaherom na sjeveru, a cesta 95 s potonjim i Zahedanom. Oko 30 km zapadno od grada nalazi se Aerodrom Konarak koji se koristi za domaće i regionalne letove, te kao vojna taktička avijacijska baza. Čabahar je slobodna trgovačka zona i ekonomija mu se temelji prvenstveno na međunarodnom pomorskom transportu, te ribarstvu i turizmu. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Čabaharu je živjelo 71.070 ljudi, od čega su većina etnički Baluči.

## Veze
* Makran
* Sistan i Balučistan

## Reference

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Čabahara 
;Ostali projekti
Konarak

**Konarak** (perz. کنارک) je grad i luka u pokrajini Sistan i Balučistan na jugoistoku Irana. Geografski je smješten na zapadnoj obali Čabaharskog zaljeva koji je dijelom većeg Omanskog zaljeva. Od pokrajinskog sjedišta Zahedana udaljen je 460 km prema jugu, a od Čabahara 25&nbsp;km prema zapadu. Okolicom grada prevladava vruća pustinjska obalna klima (<tt>BWh</tt>) s vrućim ljetima i blagim zimama. Ekonomija grada temelji se pretežito na ribarstvu. S obzirom da uz grad prevladavaju pličine, elipsasta ribarska luka dimenzija 450 x 600 m smještena je 3000 m od obale i s centrom je povezana nasutim cestovnim mostom. Međugradske državne prometnice koje prolaze kroz Konarak uključuju obalnu cestu 98 koja ga povezuje s Čabaharom i Pasabandarom na istoku odnosno Džaskom na zapadu, cestu 93 koja ga spaja s Nikšaherom i Iranšaherom na sjeveru, te lokalnu cestu koja vodi do obližnjeg Puzima na zapadu. Sjeverno od grada nalazi se Aerodrom Konarak koji se koristi za domaće i regionalne letove, te kao vojna taktička avijacijska baza. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Konaraku je živjelo 28.685 ljudi, od čega su većina etnički Baluči (npr. pleme Hut).

## Veze
* Sistan i Balučistan

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Konaraka
Poljanica (razvrstavanje)

**Poljanica** može označavati:
* Poljanica, mikroregion u Srbiji, deo Grada Vranje u Pčinjskom okrugu
* Poljanica Bistranska, naselje u općini Bistra, Zagrebačka županija, Hrvatska
* Poljanica Bistrička, naselje u općini Marija Bistrica, Krapinsko-zagorska županija, Hrvatska
Poljanica Bistranska

**Poljanica Bistranska** je naseljeno mesto i sedište opštine Bistra u Zagrebačkoj županiji, Hrvatska. Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare zagrebačke prigradske opštine Zaprešić.

## Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Poljanica Bistranska je imala 1.261 stanovnika.

## Popis [[1991]].

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mesto Poljanica Bistranska je imalo 1.067 stanovnika, sledećeg nacionalnog sastava:

## Vanjske veze
Gardinovec

**Gardinovec** je naseljeno mesto u sastavu opštine Belica u Međimurskoj županiji, Hrvatska. Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare opštine Čakovec.

## Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Gardinovec je imao 898 stanovnika.

## Popis [[1991]].

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mesto Gardinovec je imalo 1.137 stanovnika, sledećeg nacionalnog sastava:
Republika Crna Gora (1992–2006)

**Republika Crna Gora** je bila federalna republika Savezne Republike Jugoslavije od 1992. do 2003, a potom Srbije i Crne Gore od 2003. do 2006. godine. Glavni grad je bio Podgorica kojoj je 1990. vraćeno staro ime jer se od 1945. do 1990. zvala Titograd.

Nakon kraja komunističke vladavine i raspada Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, zvanično raspuštena 27. aprila 1992, Republika Srbija i Socijalistička Republika Crna Gora, pod novim imenom Republika Crna Gora, dana 28. aprila 1992. su stvorile novu federaciju pod nazivom Savezna Republika Jugoslavija koja je 4. februara 2003. uz saglasnost oba doma jugoslovenskog parlamenta uzeo ime Srbija i Crna Gora.

Republika Crna Gora, za razliku od Srbije, u kome je novac bio jugoslovenski dinar, imala je kao novac nemačku marku, a potom evro (od 2002).

Nakon referenduma o nezavisnosti Crne Gore, koji je održan 21. maja 2006, na kojem je glasalo 86,5% birača, od kojih je 55,5% podržalo *„Demokratski Blok-Milo Đukanović“*, uz procenat iznad praga od 55% dogovorene sa Evropskom unijom da bi referendum bio validan, apsolutni minimum glasova je premašen za 2300 glasova. Skupština Crne Gore je preduzela zakonske procedure da bi proglasila nezavisnost, proces koji je završen 3. juna 2006. godine sa proglašenjem nezavisnosti. Nakon 88 godina zajedničke državne zajednice se završila unija Srbijanaca i Crnogoraca.

## Povezano
* Republika Srbija (1992–2006)
* Srpsko-crnogorski unionizam


Image:Scg01.png
Kineska revolucija

**Kineska revolucija** je izraz pod kojim se, prije svega na Zapadu, opisuju ili su se opisivali pojedini važni događaji u historiji Kine u 20. vijeku. To su, poredani kronološki:

* Bokserski ustanak (1899 - 1901);
* Xinhai revolucija (1911 - 1912);
* Kineski građanski rat (1927 - 1950);
** rjeđe, njegov završni period koji se ponekad naziva Kineska komunistička revolucija (1946 - 1950)
* Kulturna revolucija (1966 - 1976);
* Protesti na trgu Tiananmen (1989)

## Povezano
* Kineski građanski rat (razvrstavanje)
Kirkuk

**Kirkuk** (izgovara se i kao *Karkuk* ili *Kerkuk*, arap. كركوك‎, sirj. ܐܪܦܗܐ) je drevni grad u Iraku, blizu rijeke Kase na ruševinama 3000 godina stare naseobine. Centar je sjevernoiračke naftne industrije. Njegove koordinate su 35,47°N, 44,41°E, u iračkoj Kirkučkoj pokrajini. Procjena broja stanovnika za 2009. je 850.787 ljudi.

Sa eksploatacijom kirkuškog naftnog polja je započela Iračka naftna kompanija (IPC), 1934. i ono je ostalo osnova sjeverno-iračke proizvodnje nafte, sa preko 10 milijardi barela (1,6 km³) provjerenih rezervi nafte - 1998. U postrojenjima su se događale sabotaže tokom borbi iračkih snaga i Kurda.

Naftovodi vode od Kirkuka kroz Tursku do Ceyhana na Sredozemnom moru i oni su bili jedna od dvije glavne rute za izvoz iračke nafte pod programom Nafta za hranu, koji je ustrojen nakon Zaljevskog rata 1991. Postoje dve paralelne linije izgrađene 1977. i 1987. godine.

Glavne etničke grupe u Kirkuku su Kurdi, Arapi i Turkmeni. Kirkuk je dugo bio poznat kao grad gde različite etničke grupacije žive zajedno u miru, ali je ovo promjenjeno 1980-ih, za vrijeme režima Sadama Huseina. Kurdi i Turkmeni su istjerani iz grada u okolna sela, i zamenjeni arapskim radnicima na naftnim postrojenjima u Sadamovom planu arabizacije iz kampanje An-Anfal.

## Vanjske veze

* Kirkuk (GlobalSecurity.org)
Bandar-e Turkaman

**Bandar-e Turkaman** (perz. بندر ترکمن, ili Bandar-e Torkaman) je grad i luka u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Geografski je smješten na zapadnoj obali odnosno samom ulazu u Gorganski zaljev koji predstavlja krajnju jugoistočnu točku Kaspijskog mora, oko 8,0 km južno od ušća rijeke Atrak. Od pokrajinskog sjedišta Gorgana udaljen je oko 30 km zapadno, od Bandar-e Gaza 15&nbsp;km sjeveroistočno, te od Kurdkuja 10 km sjeverno. Područjem oko grada prevladava umjerena kišna kaspijska klima (<tt>Cfsa</tt>) s visokom vlažnosti zraka i godišnjom količinom padalina od oko 1500 mm. Područje oko grada zajedno s makranskom obalom specifično je kao jedino u Iranu gdje se javlja fenomen blatnih vulkana

Izgradnja Bandar-e Turkamana započela je 1930-ih godina prilikom širenja transkaspijske željeznice, a grad je tada raspolagao 200-metarskim gatom i 12-kilometarskim kanalom koji su primali plovila istisnine do 1000 tona. Godine 1936. ukupni izvoz iznosio je 48.000 tona, dok je istovremeno uvezeno 2000 tona robe. Značaj luke ubrzano je degradirao tokom narednih godina zbog nakupljanja mulja u kanalu pa je već 1940. ukupan promet pao na svega 970 tona. Sljedeće godine, neposredno nakon anglo-sovjetske invazije, zbog opskrbnih potreba Rusi su prokopali kanal do 4,3 m dubine i kapacitet luke povećan je na 1200 – 1500 tona dnevno. Nakon završetka rata grad je ponovo počeo degradirati zbog nakupljanja mulja i smanjenja razine Kaspijskog mora, kao i zbog produženja pruge do višestruko većeg Gorgana iz 1961. godine.

Tokom 1970-ih godina razmatrani su planovi za revitalizaciju luke, no ništa konkretno nije učinjeno u praksi pa je nastavila služiti samo za ribarstvo, osobito za proizvodnju kavijara. Oko 2,0 km zapadno od grada nalazi se otok Ašurade koji je popularno turističko odredište, a ekonomiji grada doprinose i niz poljoprivrednih ruralnih naselja iz Turkamanskog okruga. Kroz Bandar-e Turkaman prolazi državna cesta 18 koja ga povezuje s Bandar-e Gazom na jugozapadu odnosno Ak-Kalom i Gonbad-e Kabusom na istoku, a lokalne ceste povezuju ga i s Kurdkujom na jugu, Kara-Kašlijem na istoku, te Hvadže-Nafasom i Gomišanom na sjeveru. S Gorganom je povezan spomenutim prometnicama preko Ak-Kale i Kurdkuja. Do Iranske revolucije iz 1979. grad je nosio naziv *Bandar-e Šah* (dosl. Šahova luka). Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Bandar-e Turkamanu je živjelo 45.045 ljudi, od čega su većina etnički Turkmeni.

## Veze
* Golestan

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Bandar-e Turkamana 
;Ostali projekti
Protesti na trgu Tiananmen

**Protesti na trgu Tianmen** su izraz kojim se opisuju masovne demonstracije koje su se u proljeće 1989. godine odigravale u Pekingu, glavnom gradu NR Kine, a u kojima su njihovi učesnici, uglavnom studenti pekinških univerziteta, od vlade na čelu sa Komunističkom partijom Kine (KPK) zahtijevali dalekosežne političke reforme u smjeru demokratizacije tadašnjeg kineskog društva. Njihovi uzroci se tradicionalno tumače negativnim posljedicama ekonomskih reformi Deng Xiaopinga, a povod za izbijanje je bila smrt bivšeg partijskog čelnika Hu Yaobanga, poznatog kao glavnog zagovornika političkih reformi.

Demonstracije, koje su se odigravale na glavnom pekinškom trgu Tjenanmen su dobile snažnu podršku, te je do maja na ulicama Pekinga znalo demonstrirati i do milion ljudi; istovremeno su pokazale i duboke podjele unutar samog vodstva Partije oko toga da li i kako treba prihvatiti zahtjeve demonstranata. Vodstvo KPK je na kraju u maju odlučilo demonstracije okončati vojnom silom, nakon što je Deng stao na stranu tvrdolinijaša.

Nakon višednevnih priprema su u noći 3/4. juna 1989. jedinice Narodnooslobodilačke armije rastjerali demonstrante i uklonile barikade koristeći vatreno oružje i oklopna vozila, pri čemu je došlo do najvećeg krvoprolića u historiji Pekinga u 20. vijeku, a što se često naziva **Tjenanmenski masakr**. Pokušaji nastavka demonstracija su krvavo ugušeni sljedećih dana, a uslijedile su masovna hapšenja i čistke, koje su za posljedicu imale nestanak reformatorske struje i kraj nastojanja da se u NR Kini uvede liberalna demokracija zapadnog tipa. Dok se u zapadnom svijetu ti događaji slave kao borba za demokraciju, u Kini, gdje se za njih koristi izraz **Incident 4. juna**, predstavljaju tabu temu i predmet su izuzetno stroge cenzure u medijima.

## Povezano
* Tjenanmenski incident (1976)
* Revolucije 1989.

## Vanjske veze
* ''The Gate of Heavenly Peace – Feature-length Documentary'' And various archival documents
* Secret recordings resurrect Chinese PM’s criticism of Tiananmen crackdown  – Radio France Internationale
* "The Tank Man", 2006 PBS documentary
* BBC's "Witnessing Tiananmen: Clearing the square" with eyewitness accounts of Tiananmen
* Tiananmen Square, 1989 ''The Declassified History''
* Tiananmen Dossiers and Video Clips (in French)
Xinhai revolucija

**Xinhai revolucija** ili **Hsinhajska revolucija**, ponekad navođena i kao **Revolucija 1911. godine** ili **[[Kineska revolucija]]** je naziv za kratkotrajni građanski rat u Kini koji se odigrao od kraja 1911. do početka 1912. godine i za posljedicu imao prestanak vladavine carskog režima pod dinastijom Qing i uspostavu Republike Kine. Uzroci su bili u više decenijama akumuliranom nezadovoljstvu vladavinom mandžurske dinastije Qing, koje je većinski kinesko stanovništvo smatralo strancima, ali i nizom ponižavajućih poraza u ratovima i spremnošću Qinga da pruža teritorijalne i brojne druge ustupke zapadnim silama; ti su se procesi odlikovali kroz stvaranje niza tajnih nacionalističkih, od koja su neka prihvatila zapadne koncepte republikanstva, liberalizma i demokracije. Povod za izbijanje sukoba je bilo nastojanje Qinga da silom uguši pokret za zaštitu željeznice, odnosno nacionalizira lokalnu privatnu željeznicu u provinciju Sečuan kako bi je prodala zapadnim bankama. 10. oktobra 1911. su se u Wuchangu pobunile carske trupe Nove vojske, originalno poslane da suzbiju demonstracije. Wuchangski ustanak je poslužio kao primjer brojnim drugim revolucionarnim grupama, ali i carskim generalima koji su u sljedećih mjesec-dva počeli centralnoj vlasti otkazali poslušnost i proglašavati nezavisnost svojih provincija. Komandant carskih trupa Yuan Shikai je u višetjednoj bitci kod Yangxije uspio poraziti dio revolucionarnih snaga, ali je 1. decembra pristao na primirje, odnosno početak pregovora o mirnom rješenju sukoba. Tokom njih je pristao na ponudu revolucionara da postane prvi predsjednik novoproglašene Republike Kine; revolucija je formalno završena abdikacijom posljednjeg kineskog cara Puyija u februaru 1912. Novi režim, poznat kao Beiyanška vlada, međutim, nije bila u stanju uspostaviti autoritet, pa su, između ostalih, revoluciju Vanjska Mongolija i Tibet iskoristili da se de facto otcijepe od Kine, a sama Kina bila izložena dugogodišnjem periodu nestabilnosti i vladavine gospodara rata koji neće biti okončan sve do pobjede komunista u građanskom ratu 1949. godine. Usprkos toga, i u NR Kini i u današnjem Tajvanu (koji se smatra nasljednikom Republike Kine) se Xinhai revolucija slavi kao jedan od najvažnijih događaja nacionalne historije.
Kineski građanski rat

**Kineski građanski rat** je naziv za oružani sukob koji se, s dužim prekidom, vodio u Kini od 1927. do 1950. između vlade Republike Kine na čelu sa nacionalističkom strankom Kuomintang na jednoj, i pobunjenika na čelu sa Komunističkom partijom Kine. 

Izbio je za vrijeme Sjeverne ekspedicije (1926 - 1928) u kojoj su komunisti i Kuomintang ispočetka bili saveznici u Prvom ujedinjenom frontu protiv Beiyanške vlade i gospodara rata na sjeveru Kine. Povod za izbijanje sukoba je bila kontrola nad Šangajem, gdje su u proljeće 1927. nacionalisti masakrirali komunističko rukovodstvo. Preživjeli komunistički vođe su se sklonili u sela u unutrašnjosti juga Kine, gdje su s vremenom od lokalnog stanovništva počeli stvarati Nacionalnooslobodilačku armiju; ona je pod vodstvom Mao Zedonga vješto koristila gerilsku strategiju i stvorila veliku teritoriju poznatu kao Kineska Sovjetska Republika. Ona je prestala postojati u koumintanškoj ofanzivi 1934. koja je preživjele komuniste prisilila na Dugi marš, na kraju koga su pronašli utočište u Yenanu. Sukob komunista i nacionalista je privremeno okončao X'ianski incident, odnosno spoznaja da za obje strane predstavlja zajedničku opasnost predstavlja japanska ekspanzija u Kinu, koja je 1937. eskalirala u drugi kinesko-japanski rat. 

Nakon što je Japan kapitulirao 1945. godine, pokušaji da dvije strane spor oko budućnosti Kine riješe mirnim putem nije dao ploda, te su 1946. sukobi obnovljeni, pri čemu su nacionalisti uživali američku, a komunisti sovjetsku pomoć. Maovi komunisti su, koristeći daleko veću podršku u seljačkim masama, na kraju odnijeli pobjedu i proglasili Narodnu Republiku Kinu, prisilivši nacionaliste da 1949. izbjegnu na Tajvan. Sukob nije okončan formalno, i oba režima se smatraju legitimnim nasljednicima predratne Kine; usprkos toga, između dva entiteta postoje formalni kontakti od 1984. godine.

## Povezano
* Gubitak Kine

## Fusnote

## Izvori

## Vanjske veze
* "Armored Car Like Oil Tanker Used by Chinese" ''Popular Mechanics'', March 1930 article and photo of armoured train of Chinese Civil War
* THE CONCEPT OF OPERATIONS FOR THE HUAI-HAI CAMPAIGN
* bjorge huai.pdf 
* Chinese Civil War 1945–1950
* Postal Stamps of the Chinese Post-Civil War Era 
* Topographic maps of China Series L500, U.S. Army Map Service, 1954-
Kineska revolucija (1949)

**[[Kineska revolucija]]**, u samoj Kini poznata i kao **Oslobodilački rat** () je naziv za drugu, završnu fazu kineskog građanskog rata, odnosno oružani sukob koji se u Kini vodio od 1946. do 1950. između snaga Republike Kine pod vlašću nacionalističke stranke Kuomintang na jednoj, i komunističkih pobunjenika na čelu sa Mao Zedongom na drugoj strani. Obje strane su sukob otpočele 1927. ali su ga privremeno obustavile kako bi postali saveznici u ratu protiv Japanaca. Japanski poraz u drugom svjetskom ratu i neuspjeh pokušaja da se nađe sporazumno rješenje za budućnost poratne Kine je doveo do obnove sukoba u proljeće 1946. Komunisti, koji su tada uglavnom kontrolirali sjever i sjeveroistok Kine, su imali manje ljudstva, oružja i opreme od Kuomintanga, koje su obilato oružjem, novcem i opremom pomagale SAD; usprkos toga su, zahvaljujući popularnosti u seljačkim masama, s vremenom uspjeli ovladati cijelim područjem kopnene Kine, na čijem je području 1949. proglašena Narodna Republika Kina. 

## Izvori

## Literatura
* Franke, W., *A Century of Chinese Revolution, 1851-1949* (Basil Blackwell, Oxford, 1970).
Socijaldemokratski savez Makedonije

**Socijaldemokratski savez Makedonije ([[Makedonski jezik|makedonski]]: **Социјалдемократски сојуз на Македонија*', *SDSM'') je politička stranka u u Republici Makedoniji.

SDSM je nastala 1990. godine transformacijom Saveza komunista Makedonije od vladajuće komunističke partije u jednopartijskom sistemu bivše Jugoslavije u socijaldemokratsku stranku u višestranačkom sistemu. Na prvim slobodnim izborima u jesen 1990. SDSM je uspjela odnijeti pobjedu nad makedonskim nacionalistima okupljenim u stranku VMRO-DPMNE.

Od 1992. do 1998., te od 2002. do 2006. SDSM je bila najjača stranka u makedonskom Sobranju.

## Vanjske veze

* Službena stranica
Aljaska (poluotok)

**Aljaska** (engleski: *Alaska Peninsula*) je poluotok na jugoistočnoj obali Aljaske, u Tihom oceanu.

## Geografija
Poluotok Aljaska je prirodni produžetak Aljaske i proteže se nekih 800 km između Tihog oceana na jugoistoku i Bristolskog zaljeva koji je rukavac Beringovog mora.

Duž poluotoka se proteže vulkanski planinski masiv Aleuti u kojem je najveći i najaktivniji vulkan Pavlof (2518 m), koji leži na jugozapadnom kraju poluotoka. Poluotok je vrlo rijetko naseljen, jedina naselja su male ribarske lučice uz obalu.

Gotovo čitav poluotok je zaštićen brojnim rezervatima prirode i nacionalnim parkovima, najveći među njima je McNeil River State Game Sanctuary, poznat kao jedno od najvećih staništa mrkih medvjeda, do kojeg se jedino može stići avionima. Ostali rezervati su Katmai, Aniakchak, Becharof i Izembek.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alaska Peninsula'' na portalu Encyclopædia Britannica
Aleutski masiv

**Aleutski masiv** () je planinski masiv, koji leži u američkoj saveznoj državi Aljaska. 
## Geografija
Aleutski masiv je zapravo dio Pacifičkog planinskog sistema na zapadu Sjeverne Amerike, on se prostire nekih 1.000&nbsp;km na jugozapad od zaljeva Cook i masiva Aljaska preko poluotoka Aljaska sve do Aleutskog arhipelaga.

Brojni vrhovi Aleutskog masiva su vulkani, od kojih su najpoznatiji; Katmai (2.047 m), Veniaminof (2.507 m) i Redoubt (3.108 m)

Masiv nosi ime po istoimenom domorodačkom narodu - Aleuti koji je živio po njegovim obroncima. U masivu se nalaze tri nacionalna parka; Lake Clark, Katmai (u njemu se nalazi i Dolina deset hiljada dimova) i Aniakchak.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Aleutian Range'' na portalu Encyclopædia Britannica
Aljaški masiv

**Aljaški masiv** (engleski: *Alaska Range*) je planinski masiv, koji leži u američkoj saveznoj državi Aljaska. 
## Geografija
*Aljaški masiv* je samo dio Pacifičkog planinskog masiva na zapadu Sjeverne Amerike, on se prostire nekih 650 km od sjevera prema istoku, od Aleutskog masiva sve do kanadskog Yukona.

Gotovo u samom centru masiva, u nacionalnom parku Denali leži najviša planina sjevernoameričkog kontinenta McKinley visoka 6 194 
I brojni okolni vrhovi imaju preko 4000 metara; Silverthrone, Hunter, Hayes i Foraker.

*Aljaški masiv* razdvaja pacifičku obalu od tundre u unutrašnjosti Aljaske. Obronke masiva sa sjevera oplakuju vode rijeke Yukon a sa juga Pacifik

Vrhovi masiva predstavljaju izazov za brojne alpiniste, a obične turiste očaravaju brojni glečeri i arktički prizori.

Kroz masiv se probija prijevoj - Isabel preko kod ide i transaljaški naftovod do luke Valdez.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Alaska Range'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kurdkuj

**Kurdkuj** (perz. کردکوی, ili Kordkuj) je grad u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Nalazi se oko 30 km zapadno od pokrajinskog sjedišta Gorgana, 10&nbsp;km južno od Bandar-e Turkamana, 15 km istočno od Bandar-e Gaza, te 6,5&nbsp;km jugoistočno od obale Gorganskog zaljeva odnosno Kaspijskog mora. Okolicom grada prevladava umjerena kišna kaspijska klima (<tt>Cfsa</tt>) s hladnim zimama odnosno vrućim i vlažnim ljetima, te godišnjom količinom padalina od oko 1500 mm. Zbog smještaja između obale i masiva Alborza, Kurdkuj ima veliku stratešku važnost i predstavlja bitno prometno čvorište pokrajine: državna cesta 22 povezuje ga s Gorganom na istoku odnosno Bandar-e Gazom, Behšaherom, Nekom i Sarijem na zapadu, a lokalnim cestama spojen je i s Bandar-e Turkamanom na sjeveru odnosno nizom ruralnih naselja na jugozapadu, jugu i jugoistoku. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Kurdkuju je živjelo 28.991 ljudi.

## Veze
* Golestan

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Kurdkuja 
*  Kordkoy.com, stranica s fotogalerijama
Bandar-e Gaz

**Bandar-e Gaz** (perz. بندر گز) je grad i luka u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Geografski je smješten na južnoj obali Gorganskog zaljeva koji predstavlja krajnju jugoistočnu točku Kaspijskog mora, između ušća rijeka Džafakande i Fasli-je Gaz. Od pokrajinskog sjedišta Gorgana udaljen je oko 45 km zapadno, od Kurdkuja 15&nbsp;km, te od Bandar-e Turkamana 15&nbsp;km jugozapadno. Područjem oko grada prevladava umjerena kišna kaspijska klima (<tt>Cfsa</tt>) s visokom vlažnosti zraka i godišnjom količinom padalina od oko 1500 mm.

Bandar-e Gaz se prvotno sastojao od devet manjih naselaka, a sama obala zaljeva bila je relativno nenaseljena sve do sredine 19. vijeka. Strateški bitna lokacija dobila je na značaju uspostavom ruske trgovačke stanice na obližnjem otoku Ašuradi od 1845. do 1867. godine, te Bandar-e Gaz postaje glavnom lukom jugoistočne kaspijske obale odnosno mjestom odakle su mazgari transportirali rusku robu do Gorgana i horasanskih gradova, uključujući Herat. Godine 1881. vrijednost uvezene robe (odjeća, čaj, šećer, kovine, željezarija) procijenjena je na 287.640 £, a izvoza (vuna, koža, svila, pamuk, šimšir, biljni plodovi, sušeno voće) na 86.280 £. Gradskom trgovinom u ovo su doba dominirali Armenci, dok je bio stalno naseljen i ruskim i britanskim zastupnicima. Sam grad sastojao se od stambenih kuća i carinskih zgrada, drvenog gata na pilonima, te velikog karavan-saraja.

Nakon što je 1881. transkaspijska željeznica dosegnula Ašhabad čime je otvorena mnogo kraća ruta za Mašhad, lučki promet znatno je opao i desetak godina kasnije izvoz je degradiran na 51.900 £ odnosno izvoz na 20.000 £. Trgovina na ovom području nastavila je opadati sve do 1930-ih kada je luka nadomještena novorazvijenim Bandar-e Turkamanom. Godine 1942. na kilometar dugački gat Bandar-e Gaza pristajali su brodovi gaza do 3,0 m, a kapacitet luke iznosio je oko 35.000 tona godišnje.

Ekonomija grada danas se temelji na industriji nafte i pamuka, uzgoju riže, rubarstvu i turizmu. Kroz Bandar-e Gaz prolazi državna cesta 18 koja ga povezuje s Bandar-e Turkamanom, Ak-Kalom i Gonbad-e Kabusom na sjeveroistoku, a cesta 22 spaja ga i s Kurdkujom i Gorganom na istoku odnosno Behšaherom, Nekom i Sarijem na zapadu. Lokalne ceste povezuju ga i s manjim ruralnim naseljima na jugu podno padina Alborza. Grad je 1940. imao 4000 stanovnika, do 1966. porastao je na 6100, a prema posljednjem popisu stanovništva iz 2006. u njemu je živjelo 17.923 ljudi.

## Povezano
* Golestan

## Izvori

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Bandar-e Gaza
Sitka, Alaska

**Sitka** je grad, luka i okrug (borough) u američkoj saveznoj državi Aljaska od 8 881 stanovnika.

## Geografija
*Sitka* leži na jugoistoku Aljaske na zapadnoj obali Otoka Baranof u arhipelagu Alexander, udaljena oko 150 km jugozapadno od Juneaua. Sitka je jedini grad jugoistočne Aljaske koji leži na Pacifiku.
## Klima
*Sitka* ima Okeansku klimu prema Köppenovoj klasifikaciji.
## Historija
Izvorni stanovnici toga kraja bili su indijanci Tlingit, prvi Evropljani koji su doplovili do tog kraja bili su Rusi - 1741. Njihov prvi guverner Aljaske Aleksandar Baranov izgradilo je u julu 1799.
utvrdu sv. Mihajlo. Utvrdu su razorili indijanci Tlingit 1802. Nakon tog je guverner Baranov na istom mjestu 1804. osnovao grad **Novoarhangelsk** ( ruski: *Новоaрхангельск*) i premjestio upravu Rusko-američke kompanije sa otoka Kodiak u novi grad. Svečana primopredaja Aljaske Sjedinjenim Američkim Državama, od dotadašnjih vlasnika - Carske Rusije, održana je u gradu 18. oktobra 1867., nakon tog se počelo upotrebljavati staro indijansko ime za taj lokalitet - *Sitka*, koje značilo *izvan otoka Shi (Baranof)*.

Sve do 1906. Sitka je bila administrativni centar Aljaske tad je on premješten u Juneau. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Američka ratna mornarica izgradila je pomorsku bazu, pa je grad u to vrijeme narastao na skoro 40 000 stanovnika. Danas se tom bazom služi Američka obalna straža.
## Privreda, znamenitosti, obrazovanje
Ribarstvo i konzerviranje riba, eksploatacija šuma i turizam su danas najvažnije privredne grane grada. Za ekonomiju grada važna je i bolnica koja je regionalni zdravstveni centar za čitav kraj.

U Sitki se nalazi saborna crkva sv.Mihajla, prva ruska pravoslavna crkva izgrađena na tlu Sjeverne Amerike - 1848., ona je danas obnovljena nakon što je izgorjela u požaru 1966.

Sitka je i važan regionalni obrazovni centar, u njoj djeluje kampus Univerziteta jugoistočne Aljaske i koledž Sheldon Jackson osnovan 1878.

Najveća atrakcija Sitke za turiste je godišnji festival kitova koji se održava u novembru od 1995. kad stotine turista dođu promatrati godišnju migraciju kitova u Zaljevu Sitka.

## Zanimljivosti

U Sitki je 1853. boravio prvi Hrvat koji je oplovio svijet, Brođanin Tomo Skalica. U putopisima Sitku opisuje kao čvrsti i ruskom posadom proviđeni glavni grad ruske sjeverne Amerike i glavno mjesto *ruske kumpanije*, trgovačkog društva koje se koristi i upravlja ruskom Amerikom (Aljaskom) kao Istočnoindijska kompanija istočnom Indijom. Piše da je grad opkoljen čvrstim bedemom i ima oko 1 500 stanovnika koji su Rusi, Finci ili domoroci Aleuti. Uz grad je na zapadnoj strani smještena varoš oko 3 000 domorodaca Aljkuta i Kaloša. *Divjaci* u toj varoši imaju svoga vođu koji nosi od ruske kompanije darovanu odoru ruskog stožernog časnika, a za uzvrat Rusi traže od njega paziti da domoroci ne napadaju Ruse.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Sitka''
Azadšaher

**Azadšaher** (perz. آزادشهر) je grad u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Geografski je smješten podno sjevernih obronaka planine Kuh-e Imam Kasem (609 m) koja je dijelom Alborza, oko 70 km istočno od pokrajinskog sjedišta Gorgana, 15&nbsp;km južno od Gonbad-e Kabusa, te 25 km jugozapadno od Minudašta. Dvije glavne ulice u gradu su Radžaijeva i Beheštijeva avenija koje se spajaju na centralnom trgu kod kojeg je smještena saborna džamija. Na zapadu grada nalazi se gradski park s umjetnim jezerom, a na istočnoj kampus Islamskog slobodnog univerziteta. Međugradske prometnice u Azadšaheru su cesta 22 koja ga spaja s Aliabad-e Katulom i Gorganom na zapadu odnosno Minudaštom i Bodžnurdom na istoku, cesta 83 s Gonbad-e Kabusom na sjeveru i Šahrudom na jugu (preko Alborza), te lokalna cesta koja vodi do Ramijana i niza manjih ruralnih naselja na obroncima masiva. Do Iranske revolucije iz 1979. grad je nosio naziv *Šah Pasand*. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Azadšaheru je živjelo 38.260 ljudi.

## Veze
* Golestan

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Azadšahera
Aliabad-e Katul

**Aliabad-e Katul** (perz. علی‌آباد کتول) je grad u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Geografski je smješten podno sjevernih obronaka planine Kuh-e Harun (1780 m) koja je dijelom Alborza, oko 35 km istočno od pokrajinskog sjedišta Gorgana, 10&nbsp;km od Fazelabada, te 45 km jugozapadno od Gonbad-e Kabusa odnosno 35&nbsp;km od Azadšahera. U centru grada nalazi se gradski park s mauzolejom neznanom mučeniku, na zapadu bolnica i dječji park, na sjeveru visoke škole Šahed i DŽaber ibn Hajan, na jugu bazeni Algadir, a na istoku kampus Islamskog slobodnog univerziteta. Južno od grada prostire se planinska park-šuma Kabudval s vodopadom i umjetnim jezerom koji su turistička atrakcija. Aliabad-e Katul je državnom cestom 22 povezan s Fazelabadom i Gorganom na zapadu odnosno Azadšaherom na istoku, odakle ga cestom 83 spaja i s Gonbad-e Kabusom. Lokalne ceste povezuju grad i s ruralnim naseljima na sjeveru odnosno planinskim područjem na jugu. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Aliabad-e Katulu je živjelo 46.183 ljudi.

## Veze
* Golestan

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Aliabad-e Katula
;Ostali projekti
Rupes Recta

**Rupes Recta** (iz lat., dosl. *Ravni zid*) je pravocrtna rima (pukotina) na Mjesecu, na jugoistoku Mora kiša (*Mare Nubium*), na kordinatama  22.1 S, 7.8 W. Latinski naziv *rupes recta* znači "ravna brazda", ali se u hrvatskom (a i engleskom prijevodu: *Straight Wall*) češće koristi naziv "Ravni zid". Ovo je jedan od najpoznatijih ožiljaka na mjesečevoj površini i jedan je od najomiljenijih mjesečevih objekata astronoma amatera.

Kada Sunce obasjava ovu pukotinu pod oštrim kutem, oko 8. dana mjesečevog ciklusa, Rupes Recta baca dugačku sjenu na mjesečevu površinu i odaje dojam strme klisure. Ova je strmina dugačka oko 110 km, širina joj varira od 2 do 3 km, a visinska razlika je 240 do 300 metara. Iako se čini kao klisura, prosječni nagib je zapravo samo oko 10°.

Zapadno od pukotine nalazi se krater Birt, promjera oko 17 km, te Rima Birt.

Sjeveroistočno od ove rime je krater Alpetragius, a istočno krater Thebit.
Ajdovščina (općina)

**Općina Ajdovščina** (slovenski: *Občina Ajdovščina*) je jedna od **212** slovenskih općina od 18 955 stanovnika, administrativni centar općine je istoimeni grad Ajdovščina.
## Geografija
Teren općine Ajdovščina, leži u kraškom zaleđu Trsta na slovensko - talijanskoj granici. Ona ima površinu od 245.2 km² na kojoj leži 45 naselja, organiziranih u 26 oblasnih zajednica (krajevna skupnost).

Općina Ajdovščina leži na zapadu Slovenije, nedaleko od talijanske granice. Kroz centralni dio općine teče rijeka Vipava i formira svoju dolinu, koju sa sjevera obrubljuje planina Trnovski Gozd, a sa istoka planina Nanos.
## Naselja Općine Ajdovščina
**[[Ajdovščina]]**, Batuje, Bela, Brje, Budanje, Cesta, Col, Črniče, Dobravlje, Dolenje, Dolga Poljana, Gaberje, Gojače, Gozd, Grivče, Kamnje, Kovk, Kožmani, Križna gora, Lokavec, Male Žablje, Malo Polje, Malovše, Otlica, Plače, Planina, Podkraj, Potoče, Predmeja, Ravne, Selo, Skrilje, Stomaž, Šmarje, Tevče, Ustje, Velike Žablje, Vipavski Križ, Višnje, Vodice, Vrtovče, Vrtovin, Zavino, Žagolič, Žapuže
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Ajdovščina
Lista gradova u Nizozemskoj

## Aglomeracije po broju stanovnika

Najveće aglomeracije Holandije (stanje 1. januara 2008) su: 
# Amsterdam: 1.028.603 stanovnika
# Rotterdam: 982.986 stanovnika
# Hag: 619.414 stanovnika
# Utrecht: 429.349 stanovnika
# Eindhoven: 323.627 stanovnika

Oko 20% stanovništva zemlje živi u ovih 5 regiona.

## Gradovi po broju stanovnika
  
(p. = procena)

## Reference

## Vanjske veze
* Centralni statistički biro Holandije
* Najveći gradovi i aglomeracije Holandije
Lista gradova u Sloveniji

Slovenija ima 74 grada (slovenski: mesto), od čega su četiri bivša grada, najveći grad je Ljubljana sa 258.873 stanovnika, a najmanji Vipavski Križ sa 181 stanovnikom. Slovenija ima više od polovine gradskog stanovništva, po čemu se nalazi u sredini među državama Europe. Vlada Republike Slovenije je 22. svibnja 2005. usvojila odluku o davanju statusa grada 16 naselja, koja su tako postali najmlađi slovenski gradovi.

U Sloveniji status grada ima veće urbano naselje, koje se po svojoj veličini, gospodarskoj razvijenosti, gustoći naseljenosti i povjesnom razvoju razlikuje od drugih naselja. 

* Kriteriji za status grada
** Da grad ima više od 3.000 stanovnika.
** Grad dobiva status odlukom Narodne skupštine
** Naselja koja su već imala status grad u skladu s propisima na snazi u trenutku dodjele statusa, Narodna skupština samo zaključiti da oni već imaju status grada. 

## Popis gradova

## Gradovi Rimskog Carstva

Tijekom Rimskog Carstva, postojale su dvije kategorije gradova colonia i municipium. Na području današnje Slovenije deset naselja je imalo status colonia ili municipium.

## Izvor

## Vanjske veze
* Najveće gradovi prema broju stanovnika . Statistički zavod Republike Slovenije.
Vipavski Križ

**Vipavski Križ** (talijanski: *Santa Croce di Aidussina*) je naselje u općini Ajdovščina u zapadnoj Sloveniji, nekada je imao status grada. Jedan je od najljepših povijesnih spomenika kulture u Sloveniji. Leži na brežuljku u središnjem dijelu Ajdovščinske doline

## Stanovištvo
Prema popisu stanovništva iz 2002. godine Vipavski Križ je imao 181 stanovnika.

## Vanjske veze
* Satelitska snimka naselja, plan naselja
Turnišče

**Turnišče** (mađarski:*Bántornya*, prekomurski:*Türnišča ili Törnišče,* njemački: *Turnitz*) je naselje i središte istoimene općine u sjevernoj Sloveniji, nekada je imao status grada. Turnišče se nalaze u središnjem dijelu Prekmurje istočno od Murske Sobote.

## Stanovištvo
Prema popisu stanovništva iz 2002. godine Turnišče je imalo 1.555 stanovnika.

## Značajne osobe

* Fran Šbül
* Vilmoš Tkalec

## Vanjske veze

* Satelitska snimka naselja, plan naselja