open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ARM

**ARM** je ime za vrstu mikroprocesora koji danas pokreću gotovo sve današnje mobitele, dobar dio tablete, kalkulatora, video konzola itd, a koji se temelje na dizajnu britanske korporacija ARM holdings koja ne proizvodi ove procesore nego ih samo dizajnira i potom ubire licencu od proizvođača.

## Historija
Krajem sedamdesetih godina dvadesetog veka u doba početka kompjuterske revolucije u Velikoj Britaniji je osnovana kompanija Acorn Computers. Nakon početnih delomičnih uspjeha koji su brzo postali vrlo ograničeni zbog uspjeha ZX Spectruma i njegovih prethodnika kompanija je donijela odluku o potrebi stvaranja vlastitog procesora koji će se temeljiti na vrlo jednostavnom MOS 6502 procesoru nasuprot mnogo kompliciranijih Intel 8086 i Motorola 68000. Ta menadžerska odluka biva potvrđena sastankom s Western Digital Corporation kada je otkriveno da dizajniranje novog uspješnog procesora nije pretjerano skup proces kojeg može završit čak i samo jedan čovjek kao što se dogodilo s WDC 65816 procesorom nakon čega se ekipa iz Acorn Computers bacila na posao.

ARM procesor će ugledati svetlo dana 26. 4.1985. godine u doba kada je kompanija već bankrotirala i bila preuzeta Olivettija koji će sam nekoliko godina kasnije bankrotirati. Prvi kompjuter koji se temelji na ARM procesoru će biti Acorn Archimed koji izlazi na tržište 1987. godine i ubrzo osvaja edukacijsko tržište Velike Britanije. Novi, brži modeli ovog kompjutera će izlazi na tržište do kraja 1992 kada će kompjutersko tržište definitivno biti osvojeno od kompjutera baziranih na Intel procesorima.

Financijska nemogućnost daljnjeg dizajniranja novih modela ARM procesora od strane Acorn Computers će rezultirati 1990 godine sa stvaranjem korporacije ARM holdings u kojemu će zajedničko vlasništvo imati Acorn Computers, Apple Computers i VLSI Technology s ciljem daljnjeg razvoja ovih procesora.

## Proizvođači
Korporacije koje su kupile licencu za proizvodnju ARM procesora i počele s njihovom proizvodnjom su:
Advanced Micro Devices, Inc., Alcatel-Lucent, Apple Inc., AppliedMicro, Atmel, Broadcom, Cirrus Logic, CSR plc, Digital Equipment Corporation, Ember, Energy Micro, Freescale, Fuzhou Rockchip, Intel (through DEC), LG, Marvell Technology Group, Microsemi, Microsoft, NEC, Nintendo, Nuvoton, Nvidia, NXP (formerly Philips Semiconductor), Oki, ON Semiconductor, Psion, Qualcomm, Renesas, Research In Motion, Samsung, Sharp, Silicon Labs, Sony, ST-Ericsson, STMicroelectronics, Symbios Logic, Texas Instruments, VLSI Technology, Yamaha, and ZiiLABS.

## Reference

## Vanjski izvori
* Imagination challenges ARM with Mips takeover
Novopazarski sandžak

**Novopazarski sandžak** (kolokvijalno samo „Sandžak“ nakon 1878. godine) je naziv za upravnu jedinicu Osmanskog carstva čije je središte bilo u Novom Pazaru, a koja je teritorijalno razdvajala Srbiju i Crnu Goru od 1865. do 1913. godine. Novopazarski sandžak je od 1878. do 1908. godine bio pod kontrolom Austrougarske (mada je suverenitet Osmanskog carstva i dalje bio na snazi), a od 1908. do 1913. godine Novopazarski sandžak je ponovo bio pod punom otomanskom upravom (nakon čega je podeljen između Srbije i Crne Gore). Danas se istorijske oblasti Novopazarskog sandžaka nalaze u Srbiji (jugozapadni deo Centralne Srbije i sever Kosmeta) i Crnoj Gori (sever Crne Gore).

## Historija
Novopazarski sandžak osnovan je krajem 18. veka sa sedištem u Sjenici. Ukinut je 1817. i ponovo osnovan Vilajetskim zakonom 1865. Izdvojen je iz Bosanskog vilajeta 1877. i pripojen novoosnovanom Kosovskom vilajetu sa sedištem u Skoplju, u čijem će sastavu ostati do oslobođenja 1912. Obuhvatao je kaze: Sjenica, Novi Pazar, Mitrovica, Pljevlja, Bijelo Polje sa Bihorom, Prijepolje, Berane, Trgovište (Rožaje), Kolašin, Nova Varoš i Gusinje. Gusinjska kaza je odmah posle dve godine bila izdvojena iz Novopazarskog sandžaka i pripojena Prizrenskom sandžaku. U tom obimu Novopazarski sandžak je postojao 15 godina. Godine 1880. je osnovan Pljevaljski sandžak koji je obuhvatao kaze Pljevlja, Prijepolje i mudirluk Priboj. Početkom 20. veka iz Novopazarskog sandžaka izdvojene su kaze Novi Pazar i Mitrovica i pripojene Prištinskom sandžaku, a kaze Berane i Rožaje Pećkom sandžaku. Iako se grad po kojem se ovaj sandžak nazivao nije više nalazio u njemu, i dalje je upotrebljavano isto ime. Od ostatka Novopazarskog sandžaka formiran je i zvanično Sjenički sandžak 1902. sa kazama: Sjenica, Bijelo Polje, Nova Varoš i Vraneš (Donji Kolašin).


Sanjak of Taslica, Ottoman Balkans (late 19th century).png|Pljevaljski sandžak (1880—1912)
Sanjak of Novi Pazar, Ottoman Balkans (late 19th century).png|Sjenički sandžak (1902—1912)


## Povezano
* Sandžak (administrativna jedinica)
* Sandžak (oblast)
* Raška oblast

## Literatura

* 

## Vanjske veze
Acorn Archimed

**Acorn Archimed** je bio kućni računar firme Acorn Computer koji je počeo da se proizvodi u Ujedinjenom Kraljevstvu od 1987. godine.

Koristio je ARM-2 32 bit RISC (ARM-3 u A500 seriji) kao mikroprocesor. RAM memorija računara je imala kapacitet od 512 KB (do 16 MB). 
Kao operativni sistem korišten je ARTHUR (i RISC OS kasnije).

## Reference
Gradska prava

**Gradska prava** ili **gradske povlastice** je izraz koji se koristi za specifičan status pojedinih naselja i/li njihovih stanovnika u kontekstu feudalnog sistema srednjovjekovne Evrope.

Pod time se podrazumijevaju određena prava i povlastice koja su uživala pojedina naselja. To se prvenstveno odnosi na dozvolu za obavljanje trgovačkih aktivnosti, skladištenje dobara kao i osnivanje cehova, te na oslobađanje od određenih obaveza prema feudalnom gospodaru ili monarhu koje su obično imali seljaci ili kmetovi. Ukoliko bi te povlastice i prava postale permanentne, odnosno postale potvrđene poveljom od strane vladara, naselje se službeno počelo smatrati gradom. S vremenom se razvile različite razine razine gradskih povlastica, koje su s vremenom dobile i politička obilježja, što se odnosilo na autonomiju, pravo na izbor vlastitih funkcionara kao i slanje predstavnika na državne skupštine.

## Povezano
* Pravo skladištenja
* Slobodni carski grad
Kuvajt (grad)

**Kuvajt** (arapski: مدينة الكويت, *Madīnat al-Kuwayt*) je glavni i najveći grad zaljevske države Kuvajt. Grad ima 56.234 stanovnika u užem centru. Međutim, budući da je Kuvajt danas jedna velika konurbacija, grad zapravo ima čak 1,810.000 stanovnika.

## Geografija
Grad Kuvajt leži na južnoj obali Kuvajtskog zaljeva, u dubini većeg Perzijskog zaljeva.

## Etimologija
Ime grada izvedeno je iz arapske riječi **kūt** (dosl. tvrđava).

## Historija
Naselje Kuvajt osnovala je početkom 18. vijeka grupa porodica koja se preselila na obalu iz unutrašnjosti Arapskog poluotoka. Njihovo naselje okruženo zidom od blata, prostiralo se na površini od svega 13 km². Njegovi stanovnici bavili su se ribolovom, skupljanjem bisera iz školjki i trgovinom između Istočne Afrike i Indijskog podkontinenta. Dugi niz godina to je bilo jedino naseljeno mjesto u toj pustinjskoj zemlji.

Nakon otkrića velikih količina nafte u zemlji, i razvitkom eksploatacije nafte nakon Drugog svjetskog rata, sam grad Kuvajt i njegova okolica, uključujući i stambeno predgrađe Hawalli, počeo je ubrzano rasti. Zidine od blata su srušene 1957., kao uspomena na njih ostavljena su troja gradska vrata. Grad je vrlo brzo procvao i postao moderan administrativni, trgovački i financijski centar tog dijela svijeta, pun modernih hotela, uredskih i bankarskih nebodera koji spadaju među najviše građevine Bliskog Istoka. Grad Kuvajt prepun je brojnih luksuznih rezidencija, parkova, raskošnih vrtova i avenija zakrčenih automobilima. Univerzitet u gradu osnovan je 1966. i danas nije jedini jer su otvoreni i neki privatni kao Američki univerzitet u Kuvajtu (2003).

Kad je Irak napao i okupirao Kuvajt od augusta 1990. do februara 1991. za vrijeme Zaljevskog rata, iračke snage dobrano su opeljušile kuvajtska skladišta robe široke potrošnje i drugu pokretnu imovinu, ali sam grad nije doživio većih šteta i brzo se oporavio.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost grada uz spomenuta troja vrata, su vodotornjevi iz 1976. i Historijski muzej s artefektima s otoka Failake iz starog vijeka.

## Privreda i transport
Kuvajt je prije i iznad svega snažan administrativni, finacijski i trgovački centar. Ima i nešto industrije, rafinerije i pogone za desalinizaciju mora. Kuvajt ima veliki i moderni međunarodni aerodrom (IATA: **KWI**, ICAO: **OKBK**) koji se nalazi 15.5&nbsp;km južno od centra grada kod naselja Al Farvanija, sa vezama prema važnijim gradovima u svijetu.

## Gradovi prijatelji
Kuvajt ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima:

 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Kuwait'' na portalu Encyclopædia Britannica
Freimarkt

**Freimarkt** (na njemačkom "Slobodni sajam") je naziv za festival/sajam koji se od 1035. održava u njemačkom gradu Bremenu, i predstavlja najstariju do danas održanu manifestaciju tog tipa. Održava se 17 dana u posljednja dva tjedna oktobra, pri čemu se nekada produžava od petka od nedjelje. Područje sajma je podijeljeno na "Kleiner Freimarkt" (*Mali slobodni sajam*) na glavnom gradskom trgu, kao i glavno područje "Bürgerweide" u blizini željezničkog kolodvora i Izložbenog centra. Najvažniji događaj sama je "Freimarktsumzug" (*Procesija slobodnog sajma*) koja se održava druge nedjelje i koja predstavlja turističku atrakciju. Svake godine Freimarkt posjeti oko 4 miliona ljudi te se smatra jednom od najvećih sajmova u Sjevernoj Njemačkoj.

## Vanjske veze

* Official Webpage
* Travel info on Joobili.com
Jomsborg

**Jomsborg** () je naziv za polulegendarno vikinško uporište na južnoj obali Baltičkog mora (srednjovjekovni Wendland, suvremena Pomeranija), a koje je postojalo od 960-ih do 1043. Njegovi stanovnici su bili Jomsvikinzi, u islandskim sagama opisivani kao hrabri, snažni i izuzetno disciplinirani poganski ratnici. Točan položaj Jomsborga nije poznat, ali se pretpostavlja da je mogao biti na nekom otoka estuarija rijeke Odre. Švedski historičar Lauritz Weibull je postao poznat zato što je postojanje Jomsborga proglasio najobičnijom legendom.

## Izvori
Jomsvikinzi

**Jomsvikinzi** su bili polu-legendarni vikinški najamnici koji su se borili za račun raznih vikinških poglavica u 10. i 11. vijeku. Bili su zagriženi pogani, ali su se kao profesionalci znali i boriti i za kršćanske vladare. Sjedište im je bila tvrđava Jomsborg koja se negdje nalazila na južnoj obali Baltičkog mora. Nordijske sage opisuju kako se u redove Jomsvikinga moglo ući tek nakon rigorozne provjere kojom bi se ustanovilo da li je kandidat dovoljno hrabar ili fizički sposoban; kandidat koji bi prošao bi se zaklinjao da će druge Jomsvikinge smatrati za vlastitu braću; sav plijen iz ratnih pohoda se ravnopravno dijelio; Jomsvikinzi su bili izloženi strogoj disciplini te im je bilo zabranjeno da kao zarobljenike uzimaju žene ili djecu, odnosno da ih dovode u Jomsburg. Prestali su postojati kada je godine 1043. norveški kralj Magnus Dobri uništio Jomsborg.

Jomsvikinzi se pod tim imenom prvi put spominju u nordijskim sagama iz 12. i 13. vijeka. Veliki dio historičara ih smatra proizvodom fikcije, ali se ponekad potvrda o njihovom postojanju pronalazi u tekstovima na runskim kamenovima.

Josmvikinzi su se kasnije pojavili u popularnoj kulturi; to uključuje i popularni roman *[[Röde Orm]]* Fransa G. Bengtssona kao i u *Viking Invasion*, ekspanziji za stratešku video-igru ** iz 2003. godine.

## Literatura
* Hollander, Lee M., Trans. *The Saga of the Jomsvikings.* University of Texas Press, 1989.
* Jones, Gwyn. *A History of the Vikings*. 2d ed. Oxford Univ. Press, USA, 2001.
* Kunkel, O. and K.A. Wilde. *Jumne, 'Vineta', Jomsborg, Julin: Wollin.* Stettin, 1941.
* Palson, Hermann, *et al.*, translators. *Eyrbyggja Saga*. Penguin Classics, 1989.
* Sturlason, Snorre, and Erling Monsen (Editor). *Heimskringla: Or the Lives of the Norse Kings.* Dover Publications, 1990.

## Vanjske veze

* Jómsvíkinga saga from heimskringla.no
* Northvegr.org 
* The Jomsvikings - Army of Jomsborg, Viking Age Re-enactment with Chapters all over the World (Combat Reenactment, Living History)
Hereward Budni

**Hereward Budni** (; cca. 1035 - 1072?), također poznat i kao **Hereward Odmetnik** ( i **Hereward Izgnanik** () bio je anglosaksonski (engleski) plemić i vojskovođa, poznat po tome što je, koristeći kao bazu područje Isle of Elyja, pružao otpor Normanima nekoliko godina nakon njihovog osvajanja Engleske.

Kao simbol otpora stranim zavojevačima, ušao je engleski folklor i bio čest motiv popularne kulture. Prema njemu je nazvan britanski razarač HMS Hereward koji je sudjelovao u drugom svetskom ratu, a služi i kao nadimak za RAF-ovu eskadrilu br. 2.

## Vanjske veze
* ''Hereward the Wake''&nbsp;&mdash; English translation of *Gesta Herewardi* at River Campus Libraries, University of Rochester
* Charles Kingsley, ''Hereward, the Last of the English'', 1865, at ''Project Gutenburg''
* David Roffe, ''Hereward 'the Wake' and the Barony of Bourne: a Reassessment of a Fenland Legend'', an academic article, pub. 1994
* Geoff Boxell "Hereward the Wake"
* BBC documentary on Hereward (streaming audio)
Oscar za najbolji originalni scenarij

**Oscar za najbolji originalni scenarij** (eng. *Academy Award for Writing Original Screenplay*) je Oscar za najbolji scenarij koji nije temeljen na prethodno objavljenom materijali. Prije 1940. postojao je Oscar za najbolju originalnu priču. Od iste godine te su dvije nagrade razdvojene u dvije kategorije. Počevši s dodjelom Oscara 1957., dvije su kategorije kombinirane kako bi se odala počast samo scenariju.

## 1940-e

## 1950-e

## 1960-e

## 1970-e

## 1980-e

## 1990-e

## 2000-e

## 2010-e

## Vanjske veze
* Scenariji nagrađeni Oscarom 1928. - 2005.
Bảo Lộc

**** () je grad u Vijetnamu u pokrajini Lâm Đồng. Prema rezultatima popisa 2009. u gradu je živelo 153.362 stanovnika.

## Reference
Nagrada BAFTA za najbolji originalni scenario

**Nagrada BAFTA za najbolji originalni scenario** () dodjeljuje se od 1983. kada je izvorna nagrada za scenario podijeljena na nju i nagradu za adaptirani scenario.

## Nagrade i nominacije
### 1980-e

### 1990-e

### 2000-e

### 2010-e

## Vanjske veze
* IMDb: Lista svih dobitnika BAFTE
Tedaldo (biskup)

**Tedald** (cca. 990 &ndash; 12 . jun 1036), također poznat kao **Theodald**, **Theodaldus**, **Tedaldus**, **Tedaldo** ili **Teodaldo**, bio je četrdset-treći biskup Arezzoa koji je stolovao od 1023. do smrti.

Tedald je pripada najvišem plemstvu tadašnje centralne Italije. Bio je drugi sin Tedalda, grofa Brescie iz Kuće Canossa, i Wille, za koju se pretpostavlja da je mogla biti kćer Theobalda II od Spoleta. Njegov stariji brat je bio Bonifacije III od Toskane. Bio je stric Matilde od Toskane, rođene nakon njegove smrti.

Na mjestu biskupa Tedald je poticao i ohrabrivao monastički život. Dao je dozvolu Svetom Romualdu da osnuje samostan i eremitorij (*eremo*) u Camaldoliju u njegovoj biskupiji (cca. 1024). Tedald je također bio pokrovitelj redovnika Guida Aretinskog, čiji je traktat o muzičkoj teoriji *[[Micrologus]]* posvećen upravo njemu. Na Tedaldov poziv Guido je oko 1025. došao u Arezzo podučavati tamošnje katedralne pjevače. Biskup je također bio pokrovitelj arhitekta Maginardoa, koji je za vrijeme njegovog episkopata radio na katedrali te 1026. bio poslan na plaćeno putovanje u Ravennu kako bi proučavao tamošnju bizantsku arhitekturu.

## Literatura
* Conant, Kenneth John (1978). *Carolingian and Romanesque Architecture, 800 to 1200*. Penguin Books.
* Grout, Donald Jay, and Palisca, Claude V. (2001). *A History of Western Music*, 6th ed. New York: W. W. Norton & Co. .
* Tedald at the Medieval Lands Project&mdash;Northern Italy

## Izvori
Hrvatsko vijeće obrane

**Hrvatsko vijeće obrane** ili **Hrvatsko vijeće odbrane** (**HVO**) bila je vojna formacija nepriznate Hrvatske Republike Herceg-Bosne tokom Rata u Bosni i Hercegovini koju je osnovala Hrvatska demokratska zajednica (HDZ). HVO je bio glavna vojna sila Hrvata u Bosni i Hercegovini.

Početkom rata HVO se s Armijom Republike Bosne i Hercegovine (ARBiH) borio protiv vojnih formacija Srba, ali se u kasnijoj fazi rata sukobio sa svojim bivšim saveznikom, naročito na području Mostara.

HVO je u decembru 1995. pripojen Vojsci Federacije Bosne i Hercegovine (VFBiH) prema sporazumu postignutom nakon potpisivanja Dejtonskog sporazuma. U decembru 2005. HVO je reorganiziran u Prvu pješačku (gardijsku) pukovniju Oružanih snaga Bosne i Hercegovine pošto su se VFBiH i Vojska Republike Srpske (VRS) ujedinile u jedinstvenu oružanu snagu.

## Reference

## Vanjske veze
* Hrvatsko vijeće obrane
Oblačasti leopard

**Oblačasti** a često i **oblačni leopard**(*Neofelis nebulosa*) je jedna od 2 vrste u rodu **Neofelis** iz porodice velikih mačaka. Stanište joj je Jugoistočna Azija. Izgledom podsjeća na leoparda, a smatra se starim predstavnikom pravih velikih mačaka.

## Osobine
Oblačni leopardi imaju oko 90 cm dugo tijelo na što se nastavlja rep od oko 80&nbsp;cm. Veličinom odgovaraju od prilike veličini njemačkog ovčara. Šare na krznu su jednake onima kakve imaju mramorne mačke: na žućkastoj podlozi imaju velike, nepravilno oblikovane pjege koje prema unutrašnjem dijelu pjege blijede. Očnjaci su im, u odnosu prema veličini tijela, najduži među svim mačkama.

## Životni prostor
Ove životinje nastanjuju područje jugoistočne Azije, od južnih dijelova Kine do Malajskog poluotoka i od istočnih obronaka Himalaja do Vijetnama. Osim na kontinentu, živi i na otocima Javi, Sumatri, Borneu i Tajvanu. Okoliš su im tropske kišne šume na ovim područjima.

## Podvrste
Oblačasti leopard javlja se danas u dvije podvrste nepalski ili Neofelis nebulosa macrosceloides Hodgson, 1853 i indokineski, Neofelis nebulosa nebulosa (Griffith, 1821). Treća podvrsta tajvanski oblačasti leopard, Neofelis nebulosa brachyurus Swinhoe, 1862, je izumrla.

Godine 2006. sumatranska i borneoška populacija oblačastog leoparda proglašena je zasebnom vrstom - Sundski oblačasti leopard (*Neofelis diardi*), a 2007. godine sundski je leopard podijeljen na dvije podvrste, sumatransku Neofelis diardi diardi (G. Cuvier, 1823) i borneošku Neofelis diardi borneensis (G. Cuvier, 1823).

## Ostalo
Oblačni leopard je u ranijim razdobljima bio jako izlovljavan zbog svog vrlo lijepog krzna, no i danas je to ponegdje slučaj. No, još veća ugroza od krivolova je uništavanje njegovog primarnog staništa, tropskih kišnih šuma. Vrsta je od strane IUCN proglašena ugroženom. Na Tajvanu je, primjerice, zadnji put dokazano viđen prije više od 10 godina. No, još nije izgubljena nada, da se mala populacija uspjela održati negdje u nepristupačnim dijelovima otoka. Kako je to izrazito plaha životinja koja pokušava izbjeći svaki kontakt s ljudima, o njenom životu je puno toga još uvijek nepoznato.

## Izvori
Svein Knutsson

**Svein Knutsson** (staronrodijski: *Sveinn Knútsson*; cca. 1016–1035/6), također poznat i po matronimu **Sveinn Alfífuson**, bio je kratkotrajni norveški kralj koji je vladao od 1029/30. do 1035.

Bio je sin dansko-engleskog kralja Knuta Velikog i njegove prve supruge, mercijske plemkinje Aedgifu od Northamptona. Samo godinu dana nakon Sveinovog rođenja, otac mu se ponovno oženio, ovog puta za bivšu englesku kraljicu Emmu od Normandije. Historičari, međutim, nisu pronašli nikakve dokaze da se Knut od Aedgifu razveo ili je odbacio; pretpostavlja se da je Knut, iako formalno kršćanin, jednostavno ignorirao kršćanska pravila o zabrani bigamije te se držao poligamističkih običaja svojih poganskih predaka.

Kada je godine 1028. iz tadašnje Norveške protjeran kralj Olaf II Sveti, jedan od glavnih Knutovih suparnika, Knut je tamo poslao Haakona Eirikssona, norveškog plemića koji je zavladao kao Knutov vazalni kralj. Međutim, već sljedeće godine je Haakon stradao u brodolomu; Knut je 1030. kao zamjenu poslao svog sina Sveina te njegovu majku koja je trebala služiti kao regent. Ispočetka je uživao podrškog plemstva i naroda, čija je vojska iste godine kod Stiklestada ubila Olafa pri pokušaju da se vrati na prijestolje. Podrška dansko-engleskim vladarima se, međutim, brzo istopila, što se obično tumači nametanjem izuzetno strogih zakona temeljem kojih se Norvežanima masovno konfiscirala zemlja i imovina. Nekoliko godina akumulirano nezadovoljstvo je svoj vrhunac imalo nedugo nakon Knutove smrti 1035. Tada su Norvežani iz izgnanstva pozvali princa Magnusa i proglasili ga svojim kraljem; ostavši bez očeve podrške, Magnus je s majkom bio prisiljen bježati u Dansku, gdje je i umro.

## Izvori

## Literatura
* Gade, Kari (trans.) (2000) *Morkinskinna: The Earliest Icelandic Chronicle of the Norwegian Kings (1030-1157)* (Cornell University Press) 
* Hollander, Lee (trans.) (2002) *Heimskringla: History of the Kings of Norway* (University of Texas Press) 
* Jones, Gwyn (2001) *A History of the Vikings* (Oxford Univ. Press) 
* Sephton, John (trans.) (1895) * The Saga of King Olaf Tryggwason* (Kessinger Publishing, LLC)
1036.

__NOTOC__
Godina **1036.** (**[[rimske brojke|MXXXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 5. 2. &ndash; Alfred Aetheling, anglosaksonski princ i mlađi brat Edwarda Ispovjednika, je zarobljen nakon pokušaja da preuzme englesko prijestolje od kralja Harolda I, te potom oslijepljen, mučen i na kraju ubijen.
* Ziridi izvode napad na Siciliju te preotimaju Palermo od Normana, ali ne uspijevaju ponovno zauzeti otok.
* Car Go-Suzaku se uzdiže na japansko prijestolje.
* U budističkoj literaturi se prvi put pojavljuje cvjetna propovijed.

## Rođenja

## Smrti
* 5. 2. &ndash; Alfred Aetheling, anglosaksonski princ (približni datum)
* 15. 5. &ndash; Car Go-Ichijō od Japana (r. 1008)
* 12. 6. &ndash; Tedald, biskup Arezza
* 13. 6. &ndash; Ali Az-Zahir, fatimidski kalif
* Sweyn Knutsson, norveški kralj i sin Knuta Velikog

## Reference
Cvijetna propovijed

**Cvijetna propovijed** (; ) je izraz kojim se u zapadnoj literaturi opisuje priča koja se prenosi među sljedbenicima zen budizma, a u kojoj -{*[[Śākyamuni Buddha]]* (Siddhartha Gautama)}- prenosi neposrednu *[[prajñā|prajnu]]* (mudrost) učeniku po imenu -{Mahākāśyapa}-. U priči -{*Śākyamuni*}- bez ikakve riječ prenosi propovijed svojim učenicima (-{*[[sangha]]*}-) tako što drži cvijet. Nitko među publikom ne razumije Cvjetnu propovijed osim -{Mahakayape}- koji se smiješi. U zenu Cvjetna propovijed održava nepogrešivu prirodu -{*[[takvost|tathātā]]*}- (takvosti) a -{Mahākāśyapin}- smješak označava direktnu transmisiju (prijenos) mudrosti bez riječi.

## Literatura

* Welter, Albert. 2000. Mahākāśyapa’s Smile: Silent Transmission and the Kung-an (Kōan) Tradition. In *The Kōan: Texts and Contexts in Zen Buddhism*, edited by Steven Heine & Dale S. Wright. Oxford and New York: Oxford University Press, pp. 75–109.
Jiyun

**Jiyun** () je kineski rimovani rječnik objavljen godine 1037. za vrijeme dinastije Song. Glavni urednik Ding Du (丁度) je zajedno sa svojim suradnicima temeljio na ranijem rječniku *[[Guangyun]]*. Postoje špekulacije (Teng and Biggerstaff, 1971:147), da je konačnu verziju teksta dovršio Sima Guang godine 1067. *Jiyun* navodi 53.525 unosa za članke, skoro dva puta više nego *Guangyun*, i ima 206 grupa rima.

## Literatura
* Teng, Ssu-yü and Biggerstaff, Knight. 1971. *An Annotated Bibliography of Selected Chinese Reference Works*, 3rd ed. Cambridge, Mass: Harvard University Press.
Robert II (nadbiskup Rouena)

**Robert II** (? - 1038) je bio nadbiskup Rouena od 989. do 1037. godine. i grof od Évreuxa. Bio je važan i uticajan prelat; odnosno član porodice te pristaša i suradnik petorice vojvoda Normandije.

Rodio se kao sin vojvode Richarda I i njegove druge supruge Gunnore. Bio je brat vojvode Richarda II te stric vojvode Roberta I. Odmalena mu je bila predviđena crkvena karijera; otac ga je 989/90. imenovao nadbiskupom, a također mu je dao svjetovnu titulu grofa od Évreuxa; bio je oženjen za izvjesnu Herleveu s kojom je imao tri sina - Richarda (u. 1067)., Ralph de Gacé, gospodara Gacea, i Guillaumea d' Évreuxa. Druga supruga mu je bila Hawise de Echauffour, s kojom je imao kćer Judith, kasnije udatu za sicilijanskog grofa Rogera de Hautevillea.

Tokom duge crkvene karijere se iskazao kao blisku suradnik i saveznik svog oca i brata. Nakon bratove smrti, i dolaska mladog Richarda III, došao je u sukob s njegovim bratom Robertom, koji je ubrzo postao novi vojvoda. Robert je 1028. napao Rouen i protjerao svog strica, te zaplijenio crkvena imanja. Nadbiskup je nakon toga pronašao utočište u Francuskoj te ekskomunicirao ne samo svog nećaka, nego i cijelu Normandiju. Mladi vojvoda se, međutim, relativno brzo pomirio sa svojim stricem. Robert se vratio u Rouean, a crkvena imanja su vraćena. Godine 1033. je uspješno posredovao u sporu između Roberta i bretonskog vojvode Alana III. Nakon Robertove smrti 1035. je služio kao regent.

## Preci



## Napomene

## Izvori

## Vanjske veze
* http://sbaldw.home.mindspring.com/hproject/prov/rober001.htm
Su Shi

**Su Š** (; , 8. januar 1037 – , 24. avgust 1101) je bio pisac, pesnik, slikar, kaligraf i državnik Song dinastije. Poznat i kao **Su Tungpo** ().

## Život
Su Š je rođen u Meišanu, pokrajina Sečuan. Njegov otac Su Šin () i brat Su Dže () su bili poznati pisci. Suovo rano učene je bilo pod Taoističkim sveštenikom u zavičajskoj seoskoj školi. Kasnije u svom detinjstvu, njegova majka je ga učila, koja je sama bila obrazovana žena. Su se oženio 17. godine. 1057. godine kada je Su bio 19., on i njegov brat su položili carske ispite da bi ušli u državnu službu. Njegova dostignuća u tako mladim godinama su privukle pažnju Oujang Šjua, koji je postao Suov pokrovitelj.

Protivio se reformama Vang Anšia, te je u periodu od 1071. do 1084. godine bio u službi daleko od prestonice. Imao je dugu političku karijeru, ali je nekoliko puta po kazni upućivan u udaljene provincije. Godine 1085. vratio se u prestonicu i potom postavljen za poglavara u Handžou, da bio 1094. bio proteran u Hvendžou, a 1097. na ostrvo Hainan.

## Reference

## Vanjske veze
Vor dem Gesetz

***Vor dem Gesetz*** (njemački: ***Pred Zakonom***) je parabola Franza Kafke koja čini sastavni dio njegovog romana *[[Der Process|Proces]]*. Iako sam roman nije tiskan prije 1925. godine, godinu dana nakon Kafkine smrti, parabola je tiskana čak dva puta za autorova života - prvi put u novogodišnjem izdanju časopisa *[[Selbstwehr]]* 1915. godine, a onda u sklopu zbirke *[[Ein Landarzt (zbirka)|Ein Landarzt]]* 1919. godine u Leipzigu. Ova parabola danas je jedno od najpoznatijih i najznačajnijih djela Franza Kafke.

## Radnja

### Parabola

Čovjek sa sela traži Zakon i želi ući u Zakon kroz vrata. Vratar govori čovjeku kako ne može ući u ovom trenutku. Čovjek ga upita hoće li ikada moći ući, a vratar mu govori da je to moguće. Čovjek čeka pred vratima godinama, pokušavajući podmititi vratara svime što ima. Vratar prihvaća darove, ali samo zato da se čovjek ne osjeća kao da nije uspio ništa. Čovjek nije pokušao ubiti ili ozlijediti vratara, već je samo čekao do trenutka svoje smrti. Pred smrt, čovjek je upitao vratara zašto, iako svi traže Zakon, nitko nije došao tokom svih godina. Vratar mu je odgovorio da je to zato što su ova vrata bila tu samo za njega i nikog više te da će ih sada zatvoriti.

### U ''Procesu''

Josef K. mora provesti poznatog klijenta iz Italije kroz katedralu. Kada se klijent ne pojavi, K. odluči napustiti katedralu, ali ga svećenik, kog ovaj nikada nije vidio prije, zovne. Svećenik otkriva kako je on zatvorski kapelan, sudski zaposlenik, te ispriča Josefu priču "Pred Zakonom", tvrdeći kako se ona nalazi u uvodnim paragrafima Zakona. Prije nego je K. napustio katedralu, kapelan i on su raspravljali oko različitih interpretacija priče.

## Značaj

Ova parabola je lucidan primjer apsurdnosti u Kafkinim djelima. Isto tako jasno prikazuje osnovne postavke egzistencijalizma, jer čovjek sa sela može ući u Zakon samo kroz svoja, individualna vrata.

Parabola je spomenuta i prerađena u pretposljednjem poglavlju romana *[[Elizabeth Costello]]*, južnoafričkog nobelovca Johna Maxwella Coetzeeja. U svom istoimenom eseju, filozof Jacques Derrida analizira metafiktivne aspekte unutar strukture i sadržaja Kafkine priče. Derridin esej obuhvaća i elemente Kantova kategoričnog imperativa kao i frojdovske psihoanalize.

U filmu *[[After Hours]]* redatelja Martin Scorsesea, razgovor između Paula i žene iz kluba Berlin je djelomično inspiriran ovom pričom.

## Vanjske veze

* An English translation of 'Before the Law'. 
* Persian Translation of "Before the Law" by Mohammad Rajabpur
Alfred Aetheling

**Ælfred Æþeling** (; doslovno: *Alfred Plemeniti*; ? - 1036) bio je engleski princ iz anglosaksonske dinastije Wessex. Bio je jedan od osam sinova kralja Ethelreda Nespremnog; majka mu je bila Emma od Normandije, a brat Edward Ispovjednik.

Kada su Danci pod Svenom Rašljobradim 1013. napali Englesku, otac mu je poražen i prisiljen bježati u Normandiju. Zajedno su s njim su otišli supruga, kao i djeca, uključujući Alfreda. Iako se Ethelred nakratko vratio u Englesku 1014. Alfred i Edward su ostali u Normandiji. Tamo su ih zatekle vijesti o očevoj smrti, a potom i preuzimanju vlasti od strane danskog princa Knuta Velikog koji je 1016. postao novi engleski kralj. Kada je godine 1035. Knut umro, Alfred je vidio priliku da u nastaloj konfuziji preuzme prijestolje. Zajedno sa grupom normanskih najamnika se iskrcao u Engleskoj. Tamo je stupio u kontakt sa earlom Godwinom od Wessexa koji mu je obećao pomoć u podizanju ustanak protiv danskih zavojevača. Godwin je, međutim, već bio u dosluhu sa Knutovim sinom Haroldom Brzonogim koji je neočekivano brzo preuzeo vlast u Engleskoj. Godwin je Alfreda i njegove najamnike namamio u Surrey gdje ih je mučki napao i zarobio; većina je na licu mjesta pogubljena, a Harold sproveden u samostan u Elyju gdje su mu iskopane oči. Tamošnji redovnici su se neko vrijeme brinuli o princu, ali je on ubrzo umro.

## Reference
1037.

__NOTOC__
Godina **1037.** (**[[rimske brojke|MXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* Ferdinand I postaje kralj Kastilje i Leona.
* Harold I preuzima prijestolje od svog polubrata Harthacanutea.
* Bizantsko-arapski ratovi: Georgi Manijak započinje pohod protiv Arapa na Siciliji.
* Završena izgradnja kijevske Saborne crkve svete Sofije.
* Kineska dinastija Song objavljuje rimovani rječnik *[[Jiyun]]*.
* Turski poglavica Togrul se proglašava sultanom i osniva Seldžučku dinastiju.

## Rođenja
* Su Dongpo, kineski pjesnik (u. 1101)

## Smrti
* 16. 3. &ndash; Robert I, nadbiskup Rouena
* 4. 9. &ndash; Kralj Bermudo III od Leóna (r. 1010)
* Avicena, perzijski ljekar, filozof i naučnik (r. 980)
* Knez Boleslav III od Češke

## Reference
Longin Tomić

**Longin** (svetovno *Ljubomir Tomić*, Fenlak kod Arada, 16/29. april 1893 — Manastir Tavna, 25. avgust 1977) je bio episkop Srpske pravoslavne crkve.

## Svetovni život
Episkop Longin (svetovno, Ljubomir Tomić) rođen je 29. aprila 1893. u Fenlaku, Eparhija temišvarska, od roditelja Timotija i Misirke.

## Monaški život
Po završenoj osnovnoj školi stupio je u manastir Grgeteg. Zamonašio ga je na Petrovdan 1919. arhimandrit Danilo (Pantelić), nastojatelj manastira Grgetega, potonji episkop dalmatinsko-istrijski. U čin jerođakona rukopoložio ga je episkop temišvarski dr Georgije (Letić). Kao dvorski đakon završio je srednju školu, bogosloviju u Bitolju i bogoslovski fakultet u Beogradu. Na praznik Sv. arhanđela Mihaila 1938. patrijarh srpski Gavrilo ruopoložio je arhiđakona Longina u čin prezvitera, a na Svetog Nikolu proizveo ga u čin arimandrita. Do izbora za episkopa bio je na dužnosti ekonoma bogoslovskog seminara u Sremskim Karlovcima, ekonoma patrijaraškog dvora u Beogradu, nastojatelja manastira Ravanice (Vrdnik) i Beočina. Arhimandritu Longinu pripada velika zasluga što su mošti sv. cara Uroša, sv. kneza Lazara i sv. pravednog Stefana Štiljanovića spasene 1941. od uništenja i prenete 1941. u beogradsku Sabornu crkvu.

## Episkopsko zvanje
Za episkopa zahumsko-hercegovačkog arhimandrit Longin je izabran 1951. godine i hirotonisan 1. jula iste godine. U ovoj
eparhiji episkop Longin je ostao do 1955., a tada je prešao u Eparhiju zvorničko-tuzlansku. U ovoj eparhiji episkop Longin je posebnu pažnju poklonio podizanju novih parohijskih hramova i školovanju svešteničkog i monaškog kadra. Umro je 25. avgusta 1977. u manastiru Tavni, gde je i sahranjen.

## Vanjske veze
* Sava Vuković: Srpski jerarsi 
* Zvanična stranica Eparhije zvorničko-tuzlanske
1038.

__NOTOC__
Godina **1038.** (**[[rimske brojke|MXXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 15. 8. - Umro prvi ugarski kralj Stjepan (kanoniziran 1083). Nasljeđuje ga sestrić Petar Orseolo (1038-41. i 1044-46).
* Tangutski poglavica Jingzong se proglašava carem, formalno osnovavši državu Zapadna Xia nezavisnu od carske Kine.
* U muslimansko-španskoj državi Zaragoza, vladajući klan Banu Tujibi je svrgnut od strane Sulejmana Al-Mustain I ibn Huda koji započinje dinastiju Hudida koja će vladati sljedeći vijek (moguće 1039).
* U jednoj od francuskih srednjovjekovnih povelja se prvi put spominje Versailles kao seoce.

## Rođenja

## Smrti
* 15. 8. &ndash; Sveti Stjepan I, prvi kralj Mađarske
* 29. 10. &ndash; Aethelnoth, nadbiskup Canterburyja
* Alhazen, perzijski matematičar
* Vojvoda Guillaume VI od Akvitanije

## Reference
Taifa Zaragoza

**Taifa Zaragoza**, ponekad navođen i kao **Emirat Zaragoza**, bila je nezavisna muslimanska država na istoku al-Andalusa (današnje Španija) koja je postojala od 1013. do 1110. Nastala je raspadom tadašnjeg Kordopskog Kalifata na nekoliko nezavisnih država, poznatih kao *[[taifa|taife]]*. Prve dvije decenije postojanja je Zaragozom dominirao klan Banu Tujibi, koga je 1038. svrgnuo Al-Mustain I i osnovao dinastiju Banu Hud (Hudidi). U nastojanju da očuvaju svoju nezavisnost, hudidski vladari su sklapali saveze sa svojim kršćanskim susjedima na sjeveru i zapadu, uključujući El Cida u Valenciji i njegove kastiljanske sizerene; uz njihovu podršku su se odupirali nastojanjima marokanske dinastije Almoravida da sve *taife* stavi pod svoju vlast. Tome je kraj došao 1130. kada su Almoravidi zauzeli Zaragozu; posljednji emir Abd-al Malik ad-Daula je bio prisiljen prebjeći na teritoriju kršćanske Kraljevine Aragon gdje su njegove pristaše postali najamnici u aragonskoj službi, i od kojih su se razvili znameniti *[[almogaveri]]*.

## Popis emira
### [[Banu Tudžibi|Tujibidska dinastija]]
* Mundir I al-Tuybi al-Mansur: cca.1013-1021/2
* Yahya: 1021/2-1036
* Mundir II: 1036-1038/9
* Abd Allah (Zaragoza): 1038/9

### [[Banu Hud|Hudidska dinastija]]
* Suleiman Al-Mustain I ibn Hud: 1038/9-1046
* Muhammad al-Hayib Adud ad-Dawla (Calatayud): 1046/7-1066/7 zajedno sa...
* Lubb (Huesca): 1047-1048 i..
* Mundir al-Hayib al-Zafir Nasir ad-Dawla (Tudela): 1047-1048/9 i...
* Yusuf al-Muzaffar Sayf ad-Dawla (Lérida): 1047-1078/81 i...
* Abu Ya'far Ahmad al-Muqtadir: 1046-1081 ili 82/3
* Yusuf al-Mu'tamin: 1081 ili 82/3-1085
* Ahmad II al-Musta'in: 1085-1110
* 'Abd al-Malik Imad ad-Dawla (Rueda, Z. 1110 samo): 1110-1130
* Abu Dja'far Ahmad Zafadola (Rueda. u Val. 1146): 1130-1131 u. 1146
** Zaragoza dolazi pod vlast Maroka 1110-1118; Rueda pod Kastilje 1130

## Vanjske veze
* Taifa
Banu Tudžibi

**Banu Tudžibi** ili **Banu Tudžib** (; ; ) također poznati i kao **Tudžibidi** () je bila dinastija maurskih vladara Zaragoze u okviru al-Andalusa (muslimanske Iberije). Njihovim predstavnicima su omejadski vladari al-Andalusa prvo dali vlast nad današnjom Katalonijom 872. a potom samom Zaragozom 886. Tudžibidi su bili skloni vladati kao de facto nezavisna država, iako su tokom 10. vijeka uglavnom priznavali vlast kordopskih kalifa. Međutim, kada se Kalifat 1013. raspao uslijed dinastijskog građanskom rata među samim Omejadima, Tudžibidi su to iskoristili da 1018. proglase nezavisnost i osnuju državu poznatu kao Taifa Zaragoza. Na njenom su česlu ostali sve do 1038. kada ih je svrgnuo Al-Mustain I koji je osnovao novu dinastiju Banu Hud.

## Literatura
* List of Muslim rulers 
* بنو تجيب
Al-Mustain I

**Al-Mustain I** (, *Abū Ayyūb Sulaymān ibn Muḥammad ibn Hūd al-Juḏāmī al-Mustaʿīn*; ? - 1047/49) bio je maurski vladar *[[taifa]]* Leride od 1031. te Zaragoze od 1038. do smrti, poznat kao osnivač dinastije Banu Hud (Hudidi).

Karijeru je započeo u službi Kordopskog Kalifata, te je kao mladić služio u vojsci znamenitog vezira Almanzora. Kada se Kalifat počeo raspadati uslijed dinastijskog građanskog rata, iskoristio je priliku da od kalifa Hišama III ishodi mjesto qadija (guvernera i suca) Leride na sjeveroistočnoj granici. Tamo je nakon kolapsa Kalifata brzo svoje diplomatske vještine stekao da lavira između novostvorene Taife Zaragoze i krščanskog vladara Sancha III od Navare. 

Godine 1038/39. je uspio svrgnuti tudžibidske vladare Zaragoze i uspostaviti vlastitu dinastiju. Poslije se našao u sukobu sa Taifom Toledo i započeo politiku oslanjanja na kršćansku Kraljevinu Kastilju kojoj je plaćao *[[parias]]* (danak). Nakon smrti mu se država, koju je podijelio među petoricom sinova, privremeno raspala, ali ju je 1051. uspio ponovno ujediniti sin Ahmad al-Muqtadir.

## Literatura
* List of Muslim rulers
Banu Hud

**Banu Hud** (بنو هود) je bila arapska muslimanska dinastija koja je vladala Taifom Zaragoza od 1039. do 1110. Njen prvi predstavnik je bio emir Leride Al-Mustain I, Sulayman ibn Hud al-Judhami, koji je 1038/39. porazio suparnički klan Banu Tujibi i preuzeo vlast nad Zaragoza|Zaragozom]]. Njegovi nasljednici, posebno Ahmad I al-Muqtadir (1046-1081), Yusuf al-Mutamin (1081-1085) i Al-Mustain II, Ahmad ibn Yusuf (1085-1110) su se istakli kao pokrovitelji kulture i umjetnosti; palača Aljafería koju je podigao Ahmad I se često navodi kao jedina palača iz tog perioda koja je skoro u potpunosti očuvana.

U nastojanju da očuvaju nezavisnost svoje države, a usprkos toga što su bili muslimani, Hudidi su brzo sklopili savezništvo, a potom čak i de facto kao svoje sizerene priznali kršćanske vladare Kraljevine Kastilje, i to tako što su 1055. počeli plaćati *[[parias]]* ili danak. Godine 1086. su stali na čelo saveza taifa, ili manjih muslimanskih država, koji su se odupirali nastojanjima marokanske dinastije Almoravida da cijeli al-Andalus stavi pod svoju vlast. U tome su uspjevali sve do maja 1110. kada je Zaragoza pod almoravidsku vlast. To je označilo kraj dinastije, čiji je predstavnik Imad al-Dawl abd al-malik al Hud, posljednji emir, sa svojim pristašama morao prebjeći na teritorije kršćanske Kraljevine Aragon i ući u službu kralja Alfonsa Ratnika. Osam godina kasnije Alfonso je zauzeo Zaragozu i učinio je svojom prijestolnicom.

## Izvori





## Literatura
* List of Muslim rulers
1039.

__NOTOC__
Godina **1039.** (**[[rimske brojke|MXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 4. 6. &ndash; Nakon smrti svog oca, Heinrich III postaje kralj Njemačke. 
* Češki knez Bretislav I napada Poljsku, zauzima i pljačka Gniezno te u Prag odnosi najvrednije crkvene relikvije.
* Osnovana Opatija Bec.

## Rođenja
* Minamoto no Yoshiie, znameniti samuraj
## Smrti
* 10. 3. &ndash; Eudes od Akvitanije, vojvoda Gaskonje
* 4. 6. &ndash; Konrad II, sveti rimski car
* Iago ab Idwal ap Meurig, princ Gwynedda
* Unsuri, perzijski pjesnik

## Reference
The Trial (1993)

***The Trial*** (engleski: *Proces*) je britanski film iz 1993. kog je producirala kompanija BBC. Radi se o drugoj po redu ekranizaciji istoimenog romana Franza Kafke, za koju je scenarij napisao britanski nobelovac Harold Pinter. Režiju filma potpisuje David Jones, dok se u glavnim ulogama pojavljuju Kyle MacLachlan kao Josef K., Anthony Hopkins kao zatvorski kapelan i Jason Robards kao dr. Huld. Osim njih, u sporednim ulogama se pojavljuju brojni poznati britanski glumci. U filmu se, u manjim ulogama, pojavljuju i neki češki glumci.

Iako dosta dobro prikazuje tjeskobnost "kafkijanske atmosfere", ovaj dvosatni film nije dobio toliko dobre kritike, a na popularnoj web stranici IMDb drži ocjenu 5.9/10. Film je u cijelosti sniman u Pragu, a jedna od lokacija (korištena kao interijer banke u kojoj K. radi) bila je i Narodni muzej.

## Radnja

Josef K. se budi jednog jutra u svojoj sobi da bi saznao da je uhićen i optužen za nepoznat zločin od strane nepoznatog, gotovo apstraktnog, suda. Unatoč uhićenju, K. normalno obavlja svoje dnevne aktivnosti te povremeno odlazi do suda, pokušavajući se riješiti procesa. U tome mu pokušavaju pomoći razni groteskni likovi od kojih on zapravo nema nikakve koristi. Izuzetak je zatvorski kapelan, koji mu jedini nudi konkretnu pomoć, ali mu isto tako savjetuje da se prepusti svojoj sudbini jer je proces zaključen nepovoljno za njega. U konačnici, po K.-a dolaze dvojica egzekutora koji ga odvode na usamljeni kamenolom gdje izvršavaju smrtnu kaznu nad njim.

## Uloge

* Kyle MacLachlan kao Josef K.
* Anthony Hopkins kao zatvorski kapelan
* Jason Robards kao doktor Huld
* Juliet Stevenson kao Fräulein Burstner
* Polly Walker kao Leni
* Alfred Molina kao Titorelli
* David Thewlis kao Franz
* Michael Kitchen kao Block
* Tony Haygarth kao Willem
* Douglas Hodge kao nadzornik
* Jirí Schwarz kao Babensteiner
* David Schneider kao Kullich
* Ondřej Vetchý kao Kaminer
* Valérie Kaplanová kao starica
* Jirí Ded kao starac
* Jirí Vavricek kao crvenobradi
* Paul Brooke kao dopredsjednik
* Harry Burton kao asistent Josefa K.
* Roger Lloyd-Pack kao radnik
* Oskar Hák kao Verger
* Leon Lissek kao radnik
* Catherine Neilson kao pralja
* Trevor Peacock kao istražni sudac

* Václav Jakoubek kao dječak
* Patrick Godfrey kao sudski zaposlenik
* Andrew Tiernan kao Berthold
* Jirí Schmitzer kao optuženik
* Don Henderson kao batinaš
* Martin Faltyn kao činovnik
* Robert Lang kao stric Josefa K.
* Jan Laibl kao glavni činovnik
* Linda Rybová kao Titorellijeva djevojka
* Sabina Remundova kao Titorellijeva djevojka
* Lucie Bartonova kao Titorellijeva djevojka
* Klára Jandová kao Titorellijeva djevojka
* Nicolle Gavlasova kao Titorellijeva djevojka
* Julie Herrerova kao Titorellijeva djevojka
* John Woodvine kao Herr Deimen
* Reniero Compostella kao Signor Rossi
* Lena Birková kao žena
* Karel Augusta kao egzekutor
* Petr Drozda kao egzekutor
* Vladimir Tausinger kao policajac
* Petr Skarke kao čovjek na prozoru
* Jean Stapleton kao stanodavka

## Povezano
* *[[Der Process|Der Prozess]]*
* *[[The Trial (1962)]]*

## Vanjske veze
*
Guillaume VI od Akvitanije

**Guillaume VI** (*Vilim VI*; 1004 &ndash; mart 1038), također poznat i kao **Guillaume Debeli** ( bio je vojvoda Akvitanije i grof Poitoua (pod imenom Guillaume IV) od 1030. do smrti. Bio je najstariji sin vojvode Guillaumea V Velikog i njegove prve supruge, Adalmode od Limogesa.

Nakon što je naslijedio oca, došao je u sukob sa svojom maćehom Agnes od Burgudnije, očevom trećom suprugom koja se preudala za Geoffreya Martela, tadašnjeg grofa Vendomea. Zbog toga je zaratio s Martelom, koji je nastojao od Akvitanije preoteti Saintonge. 20. septembra 1034. je zarobljen nakon borbe kod Moncontoura kraj Saint-Jouin-de-Marnesa. Nakon skoro tri godine zatočeništva, pristao je Martelu predati gradove Saintes i Bordeaux, te je pušten na slobodu. Odmah je započeo novi rat, ali je opet poražen te je bio prisiljen predati otok Oléron.

Guillaume se oženio za Eustachie od Montreuila, ali s njom nije imao poznatih potomaka. U Poitiersu je za svoje vladavine reformirao tamošnju upravu, imenovavši ''prevota'' zaduženog za civilne poslove. U Poitiersu je i umro, te je pokopan u Maillezaisu. S obzirom da nije imao neposrednih nasljednika, vojvodstvo je preuzeo njegov polubrat Odo (*Eudes*).

## Literatura
* *Nouvelle Biographie Générale*. Paris, 1859.
* Adalmode, the mother of William the Fat
Unsuri

**Abul Qasim Hasan Unsuri Balkhi** () (u. 1039/1040) bio je perzijski pjesnik rodom iz Balkha u današnjem Afganistanu. Njegov talent ga je učinio miljenikom vladara u današnjem Iranu koji su mu dali službenu titulu *Malik-us Shu'ara* ("Kralj pjesnika"). Njegov *Divan* ili zbirka se sastojao od 30.000 dvostihova, od kojih je do danas očuvano samo njih 2500.

## Literatura
* E.G. Browne. *Literary History of Persia*. (Four volumes, 2,256 pages, and twenty-five years in the writing). 1998. 
* Jan Rypka, *History of Iranian Literature*. Reidel Publishing Company. 1968 .
Iago ab Idwal ap Meurig

**Iago ab Idwal ap Meurig** (? -1039) bio je princ Gwynedda od 1023. do smrti.

Bio je praunuk nekadašnjeg princa Idwal Foela, odnosno pripadao staroj vladarskoj dinastiji. Ona se na vlast upravo zahvaljujući Iagu, koji je 1023. naslijedio Llywelyn ap Seisylla. O njegovoj vladavini nema skoro nikakvih podataka. Godine 1039. je ubijen od strane vlastitih ljudi, te ga je naslijedio Lleywelynov sinov Gruffydd ap Llywelyn. 

Njegov sin Cynan ap Iago je bio slabo poznat u tadašnjem Walesu, ali je njegov unuk Gruffydd ap Cynan je kasnije osvojio uspio osvojiti Gwynedd.

## Literatura
*
Franz Kafka: The Office Writings

***Franz Kafka: The Office Writings*** (engleski: *Uredski spisi*) je zbirka eseja, pisama i članaka koje je napisao Franz Kafka tokom rada u Institutu za radničko osiguranje od ozljeda Kraljevine Češke. Urednici zbirke su Stanley Corngold, Jack Greenberg i Benno Wagner, a preveli su ju Eric Patton i Ruth Hein. Osim Kafkinih djela, zbirka sadrži i uvodne eseje Corngolda i Wagnera, komentare na svaki od Kafkinih tekstova te epilog, kojeg je napisao Greenberg.
Opatija Bec

**Opatija Bec** (, doslovno "Opatija Naše Gospe u Becu")  je benediktinski samostan u dolini Bec, smješten u francuskom departmanu Eure u Normandiji, na pola puta između Rouena i Bernaya. Poznata je kao jedna od najvažnijih i najuticajnijih opatija anglo-normanske države u 12. vijeku, Bec je također poznata što je ne samo održavala detaljne ljetopise, nego i po izuzetno detaljnim biografijama (*[[vita]]e*) svojih prvih pet opata koje je u 12. vijeku napisao redovnik Milo Crispin, a koje predstavljaju izuzetno vrijedan izvor podataka o Normandiji i Engleskoj u 11. i 12. vijeku. Osnovao ju je normanski vitez po imenu Herluin godine 1034. Sljedećih godina je postala jedno od središta intelektualnog života u tom dijelu Evrope, i to zahvaljujući dolasku uglednih učenjaka kao što su Lanfranc iz Pavije i Anselmo Canterburyjski; budući papa Aleksandar II i Sveti Ivo od Chartresa su se upravo u njoj školovali. Uživala je podršku Willliama Osvajača i njegovih pristaša te dobila brojno zemljišta u novoosvojenoj Engleskoj; jedno od njih je postalo današnje londonsko naselje Tooting Bec. U 16. vijeku je teško stradala za vrijeme hugenotskih ratova, a konačno je razorena za vrijeme francuske revolucije; od stare opatije je preostao jedino zvonik. Godine 1948. su je obnovili olivetanski redovnici, a poznata je po bliskosti sa anglikancima te su je nekoliko puta posjetili nadbiskupi Canterburyja.

## Izvori

## Vanjske veze
*  Abbaye de Notre-Dame du Bec: official website 
*  Le Bec Hellouin: official website
*  gite site with details and photos
Minamoto no Yoshiie

**Minamoto no Yoshiie** (源 義家; 1039 – 4. august 1106), također poznat kao **Hachimantarō**, bio je japanski samuraj iz klana Minamoto iz kasnog Heian perioda, te *[[Chinjufu shogun]]* (glavni zapovjednik obrane Sjevera). Bio je prvi sin Minamoto no Yoriyoshija, a istakao se u borbi protiv klana Abe u Zenkunen ratu (Raniji devetogodišnji rat) i protiv klana Kiyowara u Gosannen ratu (Kasniji trogodišnji rat). Kasnije generacije su ga slavile kao oličenje samurajske hrabrosti i vrlina.

## Reference

* Sansom, George (1958). 'A History of Japan to 1334'. Stanford, California: Stanford University Press.

## Vanjske veze
* Minamoto no Yoshiie at the Samurai-Archives.com
KK Budućnost Podgorica

**KK Budućnost Voli Podgorica** ili **KK Budućnost** je crnogorski košarkaški klub iz Podgorice. Takmiči se u Prvoj crnogorskoj ligi u košarci i u Jadranskoj ligi. Osnovan je 1949. godine, kada je osvojio treće mjesto u crnogorskom šampionatu na Cetinju. Dvije godine kasnije u istom šampionatu je osvojio prvo mjesto, šampionat je te godine, tačnije 1951. godine, bio održan u Herceg Novom. 6 godina poslije toga Budućnost je dobila svoj stadion u centru grada koji je dobio ime Sportski centar Morača. Centar je dobio ime po tome jer se nalazi pored rijeke Morače. Budućnost je 6 godina poslije osnivanja prvi put postala šampion Crne Gore.