Kemalpaşazade

**Ibn-i Kemal** ili **Kemalpaşazâde** (Edirne (?), 1469. – Istanbul, 16. aprila 1534.) je bio turski književnik. Ističe se kao historičar, teolog, književnik i pjesnik. Smatra se jednim od najznačajnijih osmanskih intelektualaca i jednim od najvažnijih historičara svoga vremena.

## Nazivi

Tekstovi ga spominju s raznim imenima. Najpoznatije je Kemalpaşazâde, a može biti i Ibn Kemal, Ibn Kemal Paşa, Şemseddin Ahmed ili Şemseddin Ahmet ibn Süleyman ibn Kemal Paşa.

## Život
Njegovo pravo ime je bilo Şemseddin Ahmed bin Süleyman i bio je sin Kemal-paše, točnije Süleyman-bega, jednog od vodećih zapovjednika za vrijeme sultana Fatih Mehmeta pa potom dobiva naziv *Ibn-i Kemal*. Njegova majka je bila kći Ibn-i Küpelija, jednog od uvidnih učenjaka tog perioda. Rođen je vjerovatno 15. maja 1469. U nekim je izvorima zabilježeno da je rođen u Tokatu, u drugima u Edirneu, a neki tvrde da je bio iz Amasye. 
Kao mladić služio je kao konjanik u vojsci Ibrahim-paše u Bajazitovim ekspedicijama. Kasnije je studirao kod nekoliko poznatih vjeroučitelja i nakon završenog školovanja u medresi, postao je nastavnik a potom sudac u Jedrenu. Naučio je Kur'an napamet, proučavao je arapski jezik i književnost, logiku i perzijski jezik od učenjaka iz Amasye.  
Vrlo cijenjen učenjak, sultan Bajazit II je naručio da na Osmanskom jeziku napiše tursku povijest, *Tevarih-i Al-i Osman* (Ljetopisi Osmanove kuće), koja pokriva događaje između Bajazita II. (1481) i bitke kod Mohača (1526). Stil povijesnog djela je vrlo ukrašen i nadahnut.
Stoga je napredovao i napokon je imenovan (1516) za anatolijskog kazaskera. Pratio je Selima I u vojnom pohodu na Egipat, tijekom kojeg je s arapskog preveo djela egipatskog povjesničara ibn Taghribirdija. S mjesta kazaskera je smjenjen pri povratku sultana sa egipatske kampanje. Kako je pao u nemilost, vratio je se u rodni Edirne gdje je se obratio studijama i istragama. Zatim je radio kao profesor u medresama u Edirneu i u Istanbulu.
Nakon smrti Zenbilli Ali Efendije 1526. godine, izabran je za šeika al-Islama. Imao je zaštitu sultana Sulejmana. Na tom mjestu ostao je osam godina. Umro je u Istanbulu 16. aprila 1536. Pokopan je pored džamije Emira Buharija u Edirnekapiju.

Iako je najpoznatiji kao povjesničar, Kemalpaşazâde je također bio veliki učenjak i talentiran pjesnik. Napisao je brojne komentare o Kur'anu, rasprave o sudskoj praksi i muslimanskoj teologiji i filozofiji, te na arapskom jeziku jedno filološko djelo pod naslovom *Daqaʿiq al-Haqaʿiq* (Suptilnosti istine). Njegova najbolja pjesnička djela uključuju *Nigaristan *(Galerija slika), napisan na perzijskom jeziku po uzoru na Saʿdījev *Būstān* i *Golestān*. Pjesma *Yusuf ü Züleyha* prepričava priču o Josipovoj i Potifarovoj ženi (Zulejka u islamskoj tradicij). U njegovom opusu nalazimo također vrlo zanimljiv divān.

## Djela
 
Bio je učenjak i vrlo dobro je poznavao arapski i perzijski jezik. Većinu svojih djela je napisao na arapskom. Napisao je više od 200 djela na arapskom i turskom jeziku u obliku rasprava, članaka i knjiga. Među njima nalaze se djela iz polja medicine, povijesti, filozofije, poezije i fikha. Neka od njegovih djela su:
* *Dakâyıku'l-Hakâyık*
* *Yûsuf u Züleyha*
* *İdrisi Bitlisi'nin Heşt Behişt Tercümesi*
* *Zagyir ve Tenkîh*
* *Islâh-ı Mefatih*
* *Keşşâf'a Na-tamâm Bir Haşiye*
* *Şerhu Mefatih*
* *Mühimmat*
* *Makîtu'l-Luga*
* *Nigaristan*
* *Osmanlı Tarihi* (Osmanska povijest, 10 svezaka)

## Reference