Branko Kovačević

**Branko Kovačević** (Zadvarje pokraj Omiša, 30. studenog 1911. – Krapinske Toplice, 4. listopada 1988.) je bio hrvatski slikar i učesnik narodnooslobodilačke borbe.

## Životopis

Kovačević je rođen u Zadvarju u Dalmatinskoj zagori. Teško se probijao kroz život te je počeo slikati kao samouk. Tako je priredio i svoju prvu samostalnu izložbu u Splitu. U Splitu uči slikarstvo na umjetničkom odjelu Zanatske škole kod Peruzzija i Vidovića, a likovnu akademiju u Beogradu. U Splitu je učio slikanje kod Emanuela Vidovića,  a u Beogradu je završio Akademiju likovne umjetnosti 1938. godine.

1939. godine vraća se u Split i slika Veliki interier u kojem se osjeća Vidovićev utjecaj. Do rata službovao je kao likovni pedagog u Novoj Gradiški. Tada slika niz mrtvih priroda slavonskih pejsaža.

Od 1941. godine surađuje sa pokretom otpora. Upućen je u sjedište Prop.odjela okružnog NOO-a za Dalmaciju u selo Brštanovo. Ovdje nastaju linorezi za mapu »Kroz Narodnooslobodilačku borbu« koja je štampana 1944. godine u Splitu. Neko vrijeme radi u grupi umjetnika na Visu, zatim na Hvaru, pa u Šibeniku u Kulturno umjetničkom odsjeku ZAVNOH-a. Jedan je od organizatora Izložbe umjetnika partizana u Splitu, Šibeniku i Zadru, gdje i sam izlaže.

Nakon rata, bio je nastavnik u Zagrebu, voditelj *Umjetničke galerije* u Dubrovniku i scenograf u Osijeku. Objavljivao je članke o književnosti i likovnoj umjetnosti.

## Analiza djela

U početku je bio pod utjecajem Vidovićeva slikarstva, no kasnije je prevladao plavi kolorit s intimističkim ugođajima i mediteranskim obilježjem, osobito u duborovačkim interijerima.

Kovačevićeva djela s temom NOB-a nametnula su svoju ikonografiju, Ustanak u Dalmaciji iz 1947. slikan je načinom starih bataljista. Poslije toga slijedi povratak u intimizam, a u krajoliku primorskim temama. Intenzivna kromatika Branka Kovačevića potječe iz akademije Koste Strajnića koja je gajila kolorit, a tomu su pridonijeli fovisti i ekspresionisti Petar Dobrović i Petar Konjović.

Promatra li se Branka Kovačevića u sklopu hratskih mikrotradicija, on predstavlja projekciju splitske škole na području Dubrovnika, gdje se i nastanio. 1952. godine dolazi do velikog obrata prema kubizmu, zapravo više prema geometrijskom rješavanju volumena. S tim je razdobljem Kovačević krenuo u svijet: Nürnberg, Amsterdam, Haag, Veneciju, New York. Bio je to pokušaj da se prebaci most između Dubrovnika i svijeta. To je vrijeme nastanka kubističkih gradova Dubrovnik iz 1975. ili Dubrovnik sa Srđa, Kostur Broda, Kostur jedrenjaka iz 1972. godine. Osjećajući pred sobom zid eklekticizma svoje kubističke faze, Kovačević se nastoji vratiti u sigurnost regionalnog intimizma kojim obuhvaća ciklus o ženama iz Dalmatinske zagore i kamenim pejsažima, te preko fovizma kasnog Braquea slike poput Interier s cvijećem ili Unutrašnjost atelijera s klavirom.

Svjetski poznati likovni kritičar Lionelo Venturi prigodom jedne izložbe Branka Kovačevića rekao je da je ovaj slikar našao pravu mjeru između realizma i apstrakcije. Nije izgubio nužnu vezu s realnošću, a to je upravo najvažnija tendencija današnjice.

Hrvatski likovni kritičar Josip Depolo napisao je monografiju o Branku Kovačeviću.

## Izvori

## Vanjske poveznice
* Hrvatski biografski leksikon - Branko Kovačević