Ljubavno pismo (komedija)

***Ljubavno pismo***, također poznata i pod naslovom ***Ko bi se jedio na muške***, je komedija u jednom činu srpskog pisca Koste Trifkovića objavljena 1874. godine.

## Radnja
Radnja počinje monologom sluge Jovana. Vreme je posle ručka. Sve je mirno. Gospodar, gospođa i gospođica spavaju. Uskoro će i Jovan zaspati u gospodarevom šlafroku sa snovima o ministarskoj penziji. Pored toga što Jovan iznosi (pre nego što zaspi) zanimljiva razmišljanja o ljudskim međuodnosima i tezu kako su svi u krajnjoj liniji sluge, njegov lik je u funkciji glavnog pokretača radnje i glavni uzročnik nesporazuma. Onako snen, zaboraviće Evičino pismo u gospodarevom šlafroku što će kasnije dovesti do zabune, ljubomornih scena, sumnje, plača. Od pojave Evice, radnja kreće i vodviljski se ubrzava. Na sceni se brzo smenjuju likovi. Gledalac najpre saznaje za tajnu Evičinu ljubav i njeno pismo, da bi odmah potom bio uvučen u tajnu ljubavnog pisma koje Laza Dražić poverava svom prijatelju Vidiću. Reči koje izgovaraju imaju dosta obrta, komičnih aluzija, a i ponašanje i držanje samih ličnosti na pozornici dopunjava komiku izgovorenih fraza. Dijalog je takođe dinamičan, duhovit. Likovi prekidaju jedan drugog u govoru, dopunjavaju jedan drugom prekinute misli (naravno sa komičnim efektima) jer znaju unapred šta će da izgovore.

*Dražić: Slušaj, doktore, ja bih te nešto molio.

*Vidić: Prvo, da to što ćeš mi reći ne kažem tvojoj ženi.*

*Držić: A, to se razume!*

*Vidić: Drugo, da to što ćeš me moliti odmah učinim.*

*Dražić: A to se razume!*

*Vidić: Treće, da mi u podobnom slučaju na usluzi stojiš.*

Od tog trenutka pisac spretno gradi komične situacije u koje upadaju likovi uhvaćeni u laži, žene mučene sumnjom na bračno neverstvo, situacije koje nastaju zabunom likova zbog ljubavnih pisama i zamenom ličnosti – dve Evice pišu ljubavna pisma. Na zabuni oko pisama, pisac razgranava zaplet. Vidićevo nespretno ponašanje pobuđuje sumnju kod Marije, a Dražić licemerno osuđuje prijatelja za svoj greh.

*Bekrija je! Sram ga bilo! Ja mu svoje prijateljstvo otkazujem! Mogao bi me još pokvariti!*

Posle nekoliko komičnih pasaža stvar se na kratko razjašnjava, a pisac gradi komiku na paralelizmu komičnih situacija i komičnih fraza – sada Marija teši Sofiju onako kako je Sofija nju na početku zabune – ponavljaju se replike iz prethodne scene, a Marija i Sofija menjaju uloge unesrećene prevarene žene i ladnokrvne prijateljice koja je teši.

*Sofija: ... varalico, izdajico, neverniče, zlikovče! Je l' to za jednog oženjenog čoveka koji ima tako dobru ženu? Zar se tako drži zakletva vernosti koju si mi pred oltarom učinio?!*

*Marija: Malenkost – ludorija! Ko bi se još zbog toga jedio!*

*Sofija: Šta? Zar to nije dosta da moj muž mene vara i da s drugom provodi ljubav!*

*Marija: To je samo znak da u njegovom srcu ima mesta za dve! ... Vidiš, Sofija, ja bih na tvom mestu rekla: «Jesi li čuo, Lazo, ostavi se ti Evice, dosta sam ti i ja na vratu.» *

Pa je onda nudi kafom i kuglofom kao što to Sofija činjaše. 
Na tom mestu u komediji ne dolazi do konačnog raspleta već pisac razgranava zaplet, uplićući Dražića u nove laži i unoseći epizode s Evicom i Milanom. Pošto je pismo potpisano sa Evica, Dražić u škripcu izjavljuje da je to pismo našao u stanu Vidića i da je to pismo Evice, Vidićeve sestre. Njegova agonija se produžava kada na scenu stupa i sama Evica, verujući da će se sada konačno otkriti njegova prevara. U poslednjoj pojavi, na sceni su sva lica i dolazi do konačnog raspleta. Pojavljuju se Milan i Jovan koji priznaje da je izgubio pismo koje mu je dala Evica i da je spavao u fotelji u šlafroku. Dolazi do konačnog raspleta - Vidić pronalazi i drugo pismo ali supruge su izlečene od ljubomore, a Milan i Evica će se uzeti jer to mora biti pri kraju svake šaljive igre! – ironizira pisac.

== Povezano ==
* [[Ljubavno pismo (TV drama, 1959)|*Ljubavno pismo* (TV drama, 1959)]]
* [[Ko bi se jedio na muške (TV drama)|*Ko bi se jedio na muške* (TV drama)]] (1967)
* [[Ljubavno pismo (TV film iz 1983)|*Ljubavno pismo'' (TV drama, 1983)]]

## Literatura
* Vaso Milinčević, Kosta Trifković – Život i rad, Beograd, 1968.
* Vaso Milinčević, Scenski artizam Koste Trifkovića, Predgovor u knjizi Kosta Trifković, Komedije i dramoleti, Srpska književnost, Drama. knj.6. Nolit, 1987.
* Dušan Ivanić, Srpski realizam, Sveznanje Matice srpske, knjiga 5, Matica srpska, Novi Sad, 1996.
* Kosta Trifković, Komedije i dramoleti, Srpska književnost, Drama. knj.6. Nolit, 1987.