open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gonzalo Jiménez de Quesada

**Gonzalo Jiménez de Quesada** (Cordoba (ili Granada), oko 1495. - Mariquita, 16. februar 1579.), bio je španjolski konkvistador, poznat kao osvajač i osnivač Novog Kraljevstva Granada.

## Biografija

Nakom školovanja za advokata u Granadi, Quesada je 1535. otplovio u Novi svijet da bude glavni sudija u koloniji Santa Marta, na sjevernoj obali Južne Amerike.

Već sljedeće godine, iako nije imao vojničkog iskustva, poveo je ekspediciju od 900 ljudi uz Rijeku Magdalenu u unutrašnjost Nove Granade. 
Nakon osam mjeseci marširanja kroz tropske šume i borbe sa neprijateljski raspoloženim Indijancima, ekspedicija je uspjela prodrijeti u veliku centralnu ravnicu Kolumbije - zemlju Chibcha Indijanaca, konfederaciju plemena koja je imala relativno visok stupanj organizacije.

Njihov vladar Tisquesusa pobjegao je kad se Quesadina vojska približila, i činilo se da se uspio dokopati vlastite kolonije. Međutim potkraj 1538. dvoje rivalskih konkvistadora, -Sebastián de Belalcázar iz Quito i Nikolaus Federmann iz Venezuele - osporila su mu pravo na vladanje Novom Granadom. 
Nakon svađa tri su rivala pristala predati svoj slučaj madridskom Savjetu za Indije. Quesada je u julu 1539 otplovio iz Cartagene u Španjolsku, kako bi pred krunom dokazao svoje vladarsko pravo, ali se uspio izboriti samo za počasnu titulu, ali ne i za nasljednu.

Po povratku u Novu Granadu, u kratkom je roku postao najutjecajnija ličnost u koloniji, štiteći nove koloniste od samovolje revnosnih službenika i pohlepe *komendera* (veleposjednika). Kako je u njemu još uvjek tinjala želja za moći (i zlatom) -1569. krenuo je sa 500 ljudi u potragu za mitskim El Doradom kog nije pronašao. Nakon dvogodišnjeg lutanja 
vratio se utučen sa samo 25 članova svoje ekspedicije. Zatim se povukao u svoju ladanjsku kuću La Suescu, i napisao knjigu (koja je izgubljena) o svojim kampanjama i avanturama.

Umro je od lepre kao starac.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gonzalo Jiménez de Quesada'' (na portalu Real Academia de la Historia)
Leandro Semedo

**Leandro Elías Borges Silva Semedo** (Praia, 24. prosinca 1994.), rukometaš i reprezentativac iz Zelenortske Republike koji igra na poziciji lijevog vanjskog. Karijeru je započeo u rodnoj Praiji, odakle je 2014. godine otišao u Europu, prvo u Porto pa u Ademar León; od 2022. godine igra za Benficu. 

Za reprezentaciju debitira 2020. godine i nastupa na Svjetskom prvenstvu u Egiptu 2021. godine, ali uspijeva odigrati samo jednu utakmicu jer je reprezentacija Zelenortske Republike diskvalificirana nakon prvog kola zbog prevelikog broja slučajeva infekcije COVID-om u momčadi.
Veliki Lug

**Veliki Lug** je reka u Srbiji koja izvire ispod Kosmaja na nadmorskoj visini od 445 metara nedaleko od sela Babe. Dugačka je 37&nbsp;km i uliva se u Kubršnicu kod sela Ratari. Protiče kroz grad Mladenovac. Prima nekoliko manjih pritoka, potok Trnavu kod Nemenikuća, zatim Jablanicu kod Međulužja i Milatovicu kod Jagnjila,

## Povezano
* Mladenovac
* Kubršnica
* Kosmaj

## Reference

## Vanjske veze
*
Bogotá (rijeka)

**Bogotá** je rijeka u centru Kolumbije duga 380 km, desna pritoka riijeke Magdalene.

## Hidrologija

Rijeka izvire kod lokaliteta Páramo de Guacheneque u Istočnim Kolumbijskim Kordiljerima na sjeveru Departmana Cundinamarca.
Od tamo teče prema jugoistoku, prije nego što uđe u dolinu Bogote ima dva akumulaciona jezera Tominé i Sisga, koja služe za snabdjevanje Bogote pitkom vodom.

Zatim teče preko savanske doline grada Bogote, i protiče zapadnim rubovima te metropole, gdje prima zagađene vode od pritoka Salitre i Fucha.
Na izlasku iz doline nalazi se najveće akumulaciono jezero Muña. Izgradnja tog jezera površine 711 hektara (dubokog 11 metara), na rijeci Muña započela je 1931. da se iskoristi pad rijeke Bogote nizvodno za proizvodnju električne energije.

Ukupno je podignuto 7 hidroelektrana (2 velike i 5 manjih) koje proizvode struju za 2,5 miliona stanovnika Bogote.
U tom dijelu svog toka rijeka teče kao planinski brzak, tu ima slapove Tequedama, koji su visoki 157 metara.

Nakon planinskog dijela utječe u dolinu riijeke Magdalene, gdje prima najveću pritoku Tunjuelo i ima ušće kod grada Girardota.

Porječje rijeke prostire se na površini od 6,000 km² po Departmanu Cundinamarca
## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Bogotá: todo lo que necesita conocer sobre él
Girardot, Cundinamarca

**Girardot** je općina od 109,792 stanovnika i grad od 95,427 stan. u centru Kolumbije u 
Departmanu Cundinamarca.

## Geografija
Girardot se nalazi na ušću rijeke Bogote u Magdalenu.
Prostire se duž desne obale Rijeke Magdalene, udaljen 122 km od Bogote.

## Historija

Girardot je nastao kad se na Magdaleni naselio župnik Montero, koji je putnicima namjernicima pružao i prijevoz preko rijeke kanuom, a uskoro i smještaj i hranu u kući koju je dogradio. Mjesto se isprva zvalo *Canoa de Montero* (Monterov kanu), ali i *El paso de Flandes*. *Puerto Montero*. Vremenom su i drugi doseljenici podigli kuće i tako se formirao zaselak nazvan *La chivatera*, zbog puno jarića (španjolski: chivas).

Nakon nekoliko dekada toliko je narastao da su neki ponadali da bi mogao postati grad. Ramón Bueno i José Triana su 1844. darovali veliko zemljište za širenje naselja, koje je 1852. postalo sjedište vlastite župe nazvane Girardot.

Današnji Girardot je luka na Magdaleni za transport kave i raskršće željezničkih pruga

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Girardot, Cundinamarca'' (Službene stranice grada)
Mariquita, Tolima

**Mariquita** službeno **San Sebastián de Mariquita** je općina od 38,333 stanovnika i grad od 27,907 stan. u centru Kolumbije u 
DepartmanuTolima.

## Geografija
Mariquita se nalazi u dolini rijeke Magdalenu, udaljena oko 150 km sjeverozapadno od Bogote. 
U Kolubiji je poznata po voću i kao mjesto u kom se nalazi grobnica osnivača Bogote Gonzala Jiméneza de Quesade.

## Historija

Mariquitu je osnovao španjolski konkvistador Francisco Nuñez Pedroso 1551. i po tom je jedan od najstarijih gradova u Kolumbiji.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal San Sebastián de Mariquita'' (Službene stranice grada)
Nova Kraljevina Granada

**Novo kraljevstvo Granada** (španjolski: *Nuevo Reino de Granada*) bila je kolonija Španjolskog Imperija koja je egzistirala od 1538 do 1717.

## Historija

Kolonija se prostirala po teritoriju današnje sjeverne i centralne Kolumbije, gotovo čitavog Ekvadora, 
Kostarike i Paname, sjeverne Venezuele i sjeverozapadne Gvajane. Ali kako nije bilo nikakvih cesta ni puno plovnih rijeka, konkvistadori su zauzeli od domorodačkih Indijanaca; Inka, Chibcha, Quimbaya i Tairona. samo krpice tog prostora.ogromnog teritorija.

Španjolci su 1525. kolonizirali Santa Marta, nakon tog 1533. Cartagenu de Indias i konačno 1538. Santafé de Bogotá, koju je zauzeo i osnovao konkvistador Gonzalo Jiménez de Quesada.
On je novoj koloniji dao ime, a njegov grad je postao i prijestolnica Novog kraljevstva Granada, što je potvrđeno 1543. 
Na samom početku kolonijom je upravljao Quesada kao provincijom direktno podređen Vijeću za Indije i dvoru u Madridu.

Španjolski dvor je u julu 1549. osnovao Kraljevsku audienciju Santafe de Bogota, kao vrhovnu sudsku vlast u koloniji, koja je pored sudske bila i izvršna vlast u slučajevima kad se nije imenovao novi guverner.

Kako se ta ogromna kolonija prostirala od Amazone preko Anda do Pacifika i Karipskog mora, i od Panamske prevlake do Orinoca, geografski vrlo različitih područja, naseljenih heterogenim indijanaskim plemenima, ona je bila i konglomerat različitih društvenih prilika.  

Život po jezuitskim misijama u Amazoni duboko se razlikovao od života robova na pacifičkim plantažama ili po rudnicima zlata ili od onog kako su živjeli domoroci u svojim agrarnim zajednicama. Paradoksalno je da je grad Cartagena de Indias na karipskoj obali bio jedna od najvećih tržnica robova na Atlantiku, i da istovremeno nije imao plantaže kao ostale karipske kolonije, kao i to da je bio dom najveće populacije "slobodnih ljudi" svih boja” (libres de todos los colores) u Americi.  

Nakon osnivanja Vicekraljevstva Nova Granada 1717., nova kolonija trebala je efilkasnije upravljati, bolje prikupljati porez i ujednačiti jurisdikciju.  

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Colonial New Granada''
DeepMind

**DeepMind Technologies** (u prijevodu Tehnologije dubokog uma) je britanska podružnica Alphabet Inc. i istraživački laboratorij za umjetnu inteligenciju osnovan 2010. DeepMind je preuzeo Google 2014. i postala je podružnica u potpunom vlasništvu Alphabet Inc, nakon restrukturiranja Googlea 2015. Tvrtka ima sjedište u Londonu, s istraživačkim centrima u Kanadi, Francuska, i Sjedinjene Države.

DeepMind je stvorio neuronsku mrežu koja uči kako igrati videoigre na način sličan ljudskom, kao i Neural Turing machine, ili neuronska mreža koja bi mogla pristupiti vanjskoj memoriji poput konvencionalnog Turingovog stroja, što rezultira računalom koje oponaša kratkoročno pamćenje ljudskog mozga.

DeepMind je dospio na naslovnice 2016. nakon što je njegov AlphaGo program pobijedio ljudskog profesionalnog Go igrača i svjetskog prvaka (Lee Sedol), u pet mečeva, a koji je bio tema dokumentarnog filma. Općenitiji program, AlphaZero, pobijedio je najmoćnije programe koji igraju go, šah i shogi (japanski šah) nakon nekoliko dana igre protiv sebe koristeći učenje s pojačanjem. U 2020. DeepMind je značajno napredovao u problemu savijanja proteina s AlphaFold.  U srpnju 2022. objavljeno je da je više od 200 milijuna predviđenih proteinskih struktura, koje predstavljaju gotovo svi poznati proteini, bili bi objavljeni u AlphaFold bazi podataka.

DeepMind je 28. travnja 2022. objavio post na blogu o modelu vizualnog jezika (VLM) *Flamingo*, koji može točno opisati sliku nečega sa samo nekoliko slika za obuku. U srpnju 2022. DeepMind je najavio razvoj DeepNasha, multi-agent reinforcement learning sustava bez modela koji može igrati društvenu igru Stratego na razini ljudskog stručnjaka. 

## Reference
Most Boyacá

**Most Boyacá** (španjolski: *Puente de Boyacá*, zvan i *El puente de la independencia*) je centralni dio spomeničkog kompleksa *Campo de Boyacá* u Kolumbiji posvećen Bitci kod Boyace.

Ta bitka koja se odvila 7. augusta 1819. ima veliku simboličku važnost za Kolumbiju, kao prekretnica u borbi za nezavisnost.
## Karakteristike

Most se nalazi 14 km zapadno od grada Tunje u Departmanu Boyacá. Izgrađen je početkom 18. vijeka, i više puta rekonstruiran), - 1920. je proglašen nacionalnim 
i spomenikom i nezavisnosti.

Pored tog malog mosta preko potoka Teatinos, postoji čitav niz spomenika, posvećen Borbi za nezavisnost Latinske Amerike. Pored 
spomeničkih skulptura Simóna Bolívara i Francisca Santandera tu još slavoluk, obelisk i nekoliko objekata; crkva, muzej Ciclorama i Trg zastava.

Na Trgu zastava (*Plaza de las Banderas*) na kom gori vječni plamen, održavaju se manifestacije u čast domovini.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''El Sitio Histórico del Campo de la Batalla de Boyacá'' 
* ''Campo de Boyacá, escenario de la inolvidable batalla de Boyacá''
Francisco de Paula Santander

**Francisco de Paula Santander** (Villa del Rosario, 2. april 1792. - Bogotá, 6. maj 1840.), bio je vojnik, državnik i uz 
Simóna Bolívara lider Borbe za nezavisnost Latinske Amerike, koji je u periodu 1833. - 1837. bio predsjednik novoosnovane 
Republike Nova Granada (Kolumbija). 

## Biografija

Santander je napustio pravni fakultet 1810. kako bi se pridružio ustaničkoj vojsci u kojoj je brzo je napredovao. Izbjegao je španjolsku kontraofenzivu 1816. i zarobljavanje bijegom na istok u dolinu Orinica. U bolívarovu vojsku se vratio 1819. kao brigadni general i sudjelovao u presudnim bitkama za oslobođenje Vicekraljevstva Nova Granada.  

Nakon oslobođenja postao je potpredsjednik Velike Kolumbije, u kojoj su tada bili i današnja Venecuela i Ekvador.
Dobar dio vremena prije 1827. bio je i predsjednik za Bolívarove odsutnosti. Santander se pokazao kao efikasni državnik, koji se drži demokratskih i republikanskih principa. 

Ubrzo nakon stjecanja nezavisnosti Santander i Bolívar su se počeli sukobljavati zbog političkih razlika, kulminacija njihovih zatrovanih odnosa počela je 1826., kad je Bolívar odlučio pod svaku cijenu zadržati Venecuelu sastavu Velike Kolumbije, što Santander nije odobravao.

Neuspjeli pokušaj atentata na Simóna Bolívara u septembru 1828., kad su zavjerenici upali u njegovu Palaču San Carlos u Bogoti da ga ubiju, a on se spasio bijegom kroz prozor, umalo je koštala Santandera života, jer je osuđen na smrt kao inicijator zavjere. Život mu je pomilovao sam Bolivar, ali je osuđen na egzil.

Nakon što se Velika Kolumbija raspala 1830., - 1831. je osnovana nova Republika Nova Granada i donešen novi ustav 1832., Santander je pozvan u zemlju da prezme dužnost predsjednika u aprilu 1833.

Njegov  mandat koji je trajao do 1837. protekao je manje više u redu, iako ga je njegov animozitet prema bolivaristima ponovno skoro koštao glave, jer je protiv njega izvršio neuspješni državni udar general José Sarda. 
Nakon tog je bio senator za provinciju Novu Granadu. Nakon njegove smrti počeo je dvogodišnji građanski rat.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Francisco de Paula Santander'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Bitka kod Boyace

**Bitka kod Boyace** bila je jedna od bitaka Borbe za nezavisnost Latinske_Amerike. Odvila se 7. augusta 1819.
između južnoameričkih ustanika španjolskih snaga. Bitka je završila pobjedom ustanika i oslobođenjem kolonije Vicekraljevstva Nova Granada (današnje Kolumbije).

Ustanička vojska od oko 3,000 ljudi pod vodstvom generala Simóna Bolívara i Francisca Santandera prvo je iznenadila i porazila Španjolce u preliminarnim borbama kod Gámeze (12. jul) i Pantano de Vargasa (25. jul) i zauzela Tunju 5. augusta.

U posljednjoj bitci kod Boyace, Santander je odsjekao španjolsku predhodnicu kod Mosta Boyacá, dok su Bolívarove jedinice napale glavne snage 800 metara dalje, zarobivši oko 1800 vojnika i španjolskog komandanta.

Bolívar je nakon tog 10. augusta zauzeo Bogotu u kojoj je dočekan kao osloboditelj Nove Granade. Formirao je privremenu vladu sa Santanderom kao potpredsjednikom i vršiteljem dužnosti šefa vlade. 
Bolívar je nakon tog otputovao u Angosturu u Venezueli, gdje je objavio svoj plan za formiranje Republike Velike Kolumbije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de San Agustín'' (Službene stranice grada)
Republika Nova Granada

**Republika Nova Granada** (španjolski: *República de la Nueva Granada*) bila je suverena unitarna država koja je egzistirala od 1831 do 1858.

## Historija

Sredinom 1830-ih postao je neminovan raspad Velike Kolumbije, kad je septembru venecuelanski kongres usvojio novi Ustav, koji ju definira kao suverenu državu, gotovo istovremeno kao i Ekvador.

Republika Nova Granada zakonski je stvorena kao suverena država, nakon usvajanja Ustava u novembru 1831., ratificiranog 1832. pod predsjedanjem generala Joséa Maríe Obanda, privremeno zaduženog za vladu.

Nova republika prostirala se na teritoriju Departmana Cundinamarca Vicekraljevstva Nova Granada iz 1810.
To je bio prostor od nekih 2.243,000 km² ograničen između Kostarike, Karipskog mora, Venezuele, Brazila, Ekvadora i Pacifika, na kom je 1851. živjelo 2 miliona stanovnika.
Nova država reformirala je državnu upravu, ukinula departmane Velike Kolumbije, i umjesto toga podjelila zemlju na 19 provincija: Veragua, Panama, Chocó, Cartagena, Santa Marta, Riohacha, Socorro, Pamplona, ​​Mompós, Antioquia, Mariquita, Vélez, Casanare, Bogotá, Neiva, Cauca, Buenaventura, Popayán, Pasto, Arma i Cáceres.

Francisco Santander vodeća politička ličnost nakon Bolívara bio je predsjednik od 1832. do 1837. Njegovu vladavinu obilježio je napredak zemlje, u kojoj je počeo i industrijski razvoj.
Građanski rat koji je počeo nakon njegove smrti 1840. označio je kraj tih tendencija i ulazak zemlje u krizu. 

Moderna politička historija Kolumbije započela je krajem 1840-ih razdvajanjem na Liberalnu i Konzervativnu partiju. 
General Tomás Cipriano de Mosquera, konzervativac za svog prvog mandata (1845.-49.) je kao kao predsjednik ukinuo državni monopol na prodaju duhana i zamjenio ga privatnim, time je povećao proizvodnju i izvoz duhana, ali je smanjio budžetski prihod države. 

Smjenio ga je general José Hilario López, iz radikalne frakcije Liberalne partije, koja je cilj imala provesti reforme koje bi narodu donijele više sloboda.
Njegova vlada ukinula je ropstvo i čitav niz poreza i monopola, ali je ukinula zajedničko vlasništvo nad zemljom domorodačkih indijanaca. 
Ta mjera dovela je do tog, da su njihove male parcele u par godina, pokupovali veleposjednici, pa su postali napoličari i još siromašniji.

Porez toga López je službeno odvojio crkvu od države, preuzeo obrazovanje iz njenih ruku i podvrgao niže svećenike izborima. 

Vladavina liberala izazvala je reakciju konzervativaca, koji su iskoristili nezadovoljstvo osiromašenog stanovništva i ponudili novi ustav koji je doveo do stvaranja nove države - Granadinske Konfederacije.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''República de la Nueva Granada 1831-1858''
Veleposjednik

**Veleposjednik** ili **Zemljoposjednik** je ime za društvenu klasu koja ima veleposjede (od vele- + posjesti, posjed, odnosno velike količine zemlje.

Dobar dio veleposjednika svoja imanja stekao je za feudalizma kao pripadnici plemstva, ali od pojave kapitalizma i obični građani počeli su postajati veleposjednici, jer su mogli kupiti ta imanja od bankrotiranih plemića.
U Kraljevini Engleskoj od 16. vijeka je ime za veleposjednike bilo je *Gentry* Džentrija.

Vlasnici velikih imanja su i crkvene institucije, tako Vatikan ima samo u Rimu oko 3,000 nekretnina u Rimu.
Po tvrdnji prelata Zagrebačkog kaptola crkvi pripada više od 10% poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj.

Guy Shrubsole u svojoj  knjizi *Who owns England*, navodi da samo 1 % populacije u ima polovinu Engleske, to nisu samo tradicionalni pripadnici perstva, već i novopečeni bogataši iz Londonskog Citya.

## Reference

## Vanjske veze
''What is the Gentry Class?''
Šanac

**Šanac** (od njemačkog *Schanze*) ili **Opkop** je naziv u vojnoj inženjeriji za iskopano udubljenje u tlu oko fortifikacije, koje je napadačima otežavao prilaženje.

## Historija i karakteristike

Šanci se javljaju još od neolita kao prepreka napadačima ispred gradina.

Šančevi su se kopali ispred bedema fortifikacija, kako bi svojom dubinom povećali visinu koju napadači moraju svladati, a širinom otežali dovlačenje sredstvava za 
opsadu.

## Povezano
* Fortifikacija
* Opsada
## Reference

## Vanjske veze

* ''Festunglexicon''  }
Granadinska Konfederacija

**Granadinska Konfederacija** (španjolski: *Confederación Granadina*) bila je kratkotrajna Federalna država koja je egzistirala od 1858. do 1863.

## Historija

Grenadinska konfederacija nastala je kao reakcija konzervativaca na predhodnu vladavinu liberala, koji su uvođenjem kapitalizma znatno umanjili poziciju katoličke crkve i svećenika na kolumbijsko društvo i njegovu tradiciju.

Na izborima za predsjednika 1857. pobjedio je kandidat konzervativne partije Mariano Ospina Rodríguez. Već sljedeće 1858. godine njegova administracija usvojila novi Ustav, kojim je zemlja prezvana u Grenadinsku konfederaciju. Pozicija potpredsjednika je umanjena, uvođenjem umjesto jednog - trojice koje je birao kongres, a mandat predsjednika je limitiran na četiri godine. Cilj konzervativaca bio je jačanje uloge centralne vlasti na račun autonomije pokrajinskih.

Te promjene izazvale su snažnu reakciju liberala, njihov lider general Mosquera, bivši predsjednik i aktualni guverner Departmana Cauca, snažni zagovornik federacije, zaprijetio je odcjepljenjem Cauce. Kad mu ni to nije pomoglo - 1860. započeo je građanski rat, što je rezultiralo gotovo potpunom opstrukcijom vlade.

Iako su građanski neredi spriječili održavanje regularnih izbora 1861., konzervativni kandidat za predsjednika - Bartolomé Calvo, preuzeo je dužnost. 
Zbog tog je Mosquera u julu 1861. zauzeo Bogotu, svrgnuo Calva i proglasio se vršiteljem dužnosti privremenog predsjednika. 
Građanski rat se nastavio sve dok Mosquera nije u oktobru 1862. zauzeo posljednju utvrdu konzervativaca Departman Antioqua.

Nakon konstolidiranja vlasti, Mosquera je stavio crkvu pod državnu kontrolu i konficirao crkvenu zemlju. Međutim te velike hacijende nisu podjeljene bezemljašima, već su prodane zainteresiranim veleposjednicima i investitorima, da se napuni ratom ispražnjena državna riznica.

U februaru 1863. održan je kongres liberala u Rionegru koji je usvojio novi Ustav. koji je dao puno veća departmanima i bitno smanjio prerogative centralne države, koja je prezvana u Sjedinjene Države Kolumbije. 
Ustav je potpuno definirao individualna ljudska prava i garantirao pravo na slobodu vjeroispovjesti i uvjerenja. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''The Federalists''
African Historical Review

***African Historical Review*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa istorijom Afrike. Časopis je prvi put objavljen 1969. godine pod nazivom *Kleio: A Journal of Historical Studies from Africa*, a današnji je naziv poneo od 2007. godine.

## Vanjske veze
*
Journal of Southern African Studies

***Journal of Southern African Studies*** je recenzirani naučni časopis koji objavljuje članke i recenzije knjiga u vezi sa regionom juga Afrike, odnosno sa zemljama kao što su Angola, Bocvana, Svazi, Lesoto, Malawi, Mozambik, Namibija, Južnoafrička Republika, Zambija i Zimbabve, a povremeno i Tanzanija, DR Kongo, Madagaskar i Mauricijus.

## Vanjske veze
*
American Political Science Review

***American Political Science Review*** je jedna od vodećih politikoloških recenziranih naučnih časopisa. Službeni je časopis *Američke politikološke asocijacije (APSA)* za koju ga objavljuje Cambridge University Press. Časopis je osnovan 1906. godine i danas ga se često smatra jednim od najprestižnijih publikacija u svojoj disciplini.

## Vanjske veze
*
Panamska prevlaka

**Panamska prevlaka** (španjolski: *Istmo de Panamá*) je prevlaka (**Zemljouz**) koji spaja Sjevernu i Južnu Ameriku.
## Karakteristike

To je uski pojas kopna, širok 50–200 km koji se proteže u dužini od nekih 640 km od zapada do istoka, od granice Kostarike do granice Kolumbije. 
Prevlaka razdvaja Atlantski ocean (Karipsko more) od Tihog oceana (Panamski zaljev).

Danas se poklapa sa teritorijem Republike Paname, najuži dio prevlake se proteže između ušća rijeke Nergalá na karipskoj obali i ušća rijeke Chepo na Tihom oceanu, zajedno sa dijelom prevlake kojim prolazi Panamski kanal.

Na terenu prevlake izmjenjuju se pojasi obalnih ravnica, tropskih kišnih šuma i planina.
## Historija
Prvi Evropljanin koji je doplovio do prevlake 1501., bio je španjolski istraživač Rodrigo de Bastidas.
Sljedeće godine Kristofor Kolumbo se također iskrcao na sjevernoj obali.

Strateška važnost prevlake odgovorna je za dobar dio burne historije Republike Paname.

Za kolonijalnih vremena prosperiralo je trgovište Portobelo na karipskoj obali. 
Iako su prevlaku često napadali engleski gusari, ostala je u rukama Španjolskog Carstva sve do 1820-e kad je Velika Kolumbija postala nezavisna.

Krajem 1840-ih i početkom 1850-ih luka grada Colóna postala je vrlo prometna, jer je tad kulminirala kalifornijska Zlatna groznica, pa su mnogi kopači radije pješice prelazili prevlaku, nego da plove oko opasnog Rta Horn da stignu do Kalifornije.

Izgradnja Panamskog kanala krajem 19. i početkom 20. vijeka, privukla je brojne nove stanovnike na prevlaku, naročito u grad Panama City.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de San Agustín'' (Službene stranice grada)
Anne Hathaway

**Anne Hathaway** može značiti:

Ime **Anne Hathaway** može se odnositi na sljedeće poznate osobe:
* Anne Hathaway (1556-1623), supruga Williama Shakespearea;
* Anne Hathaway (1832-1923), književni pseudonim američke spisateljice Mary Bigelow Ingham;
* Anne Hathaway (r. 1982), poznata američka glumica;

Osim toga, naziv se također može odnositi na:
* *[[Portrait of Anne Hathaway]]*, crtež sir Nathaniela Curzona iz 1708., jedini povijesni portret Anne Hathaway;
* *[[Anne Hathaway (pjesma)|Anne Hathaway]]* (1999), pjesma američke autorice Carol Ann Duffy (r. 1955);
Virdžina

**Virdžina** je kulturni fenomen i običaj vezan isključivo za područja sjeverne Crne Gore, Kosova i sjeverne Albanije. Prema ovom običaju, u obiteljima, koje su ostale bez „muške glave” jedno žensko dijete, na zahtjev roditelja ili šire zajednice, preuzima ulogu muškarca, zavjetujući se na celibat.

U različitim krajevima, kao i u stručnoj i popularnoj literaturi, javlja se nekoliko različitih naziva za ovu pojavu. Pored termina virdžina (alb. virgjinéshë), često se koriste i nazivi tobelija (tur. tobe – zavjet), ostajnica, ili, jednostavno, zavjetovana djevojka.

Geografski, pojava virdžina locirana je prvenstveno na prostoru Crne Gore, Kosova i sjeverne Albanije, tj. u područjima gdje su se najduže održali patrijarhalni način života i rodovsko-plemenska organizacija društva (u nekim dijelovima Dalmacije također je usvojen ovaj običaj. Etnički, riječ je o slavenskom (tj. srpskom i crnogorskom) stanovništvu s jedne strane i albanskom stanovništvu s druge (neki autori uključuju i Turke i Rome). Što se tiče vjerske pripadnosti, pojava je zastupljena kod pripadnika sve tri religije prisutne na ovom prostoru, kod pravoslavaca, katolika i muslimana.

Mišljenja znanstvenika o tome kada je ustanovljena praksa virdžina razlikuju se. Neki smatraju da porijeklo ove pojave seže do prapovijesti, dok drugi vjeruju da se radio novovjekovnom fenomenu. Etnolog Predrag Šarčević smatra da je pojava virdžina plod tranzicije iz rodovskog u građansko društvo, koja se, naročito u Crnoj Gori, može pratiti već od kraja 18. i početka 19. stoljeća. Prema tvrdnjama profesorice antropologije i etnologije Lidije Vujačić, prvi pisani tragovi o ovoj temi javljaju se u 19. stoljeću.

Zanimljivo je i istraživanje nizozemskoga antropologa Renea Gremoa, koji se posebno bavio pitanjem seksualnosti i spolnog identiteta virdžina. Pokušavajući ovaj fenomen sagledati u široj antropološkoj perspektivi, uz strogo metodološko poštovanje socijalnoga, kulturnoga i povijesnoga konteksta, ističe da je socijalni, a time i spolni status virdžina u balkanskoj tradicionalnoj kulturi vrlo neodređen i da su razlike, od slučaja do slučaja, izuzetno velike i da ne postoji definitivno uobličen, koherentan i eksplicitno formuliran sustav pravila na osnovu kojega bi se takve osobe sa sigurnošću mogle identifikovati kao pripadnici muškog, ženskog ili "trećeg" spola.

## Izvori
Medellín (rijeka)

**Medellín** u donjem toku zvana **Porce** je rijeka na sjeveru Kolumbije duga 105 km, desna pritoka riijeke Nechi.

## Hidrologija
Medellín izvire u šumskom rezervatu Alto de San Miguel kod sela La Clara, na terenu općine Caldas u Departmanu Antioqua u planinama 
Kolumbijskih Centralnih Kordiljera, na nadmorskoj visini od 1,800 metara. 

Od tamo teče prema sjeveru, protiče kroz grad Medellín, nekih 60 km. Nakon tog teče po nizini uz velike meandre i mijenja ime u *Porce* i 
dotiče do ušća u Rijeku Nechi pritoku Rijeke Cauce.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1,152 km² po Departmanu Antioqua.

Najveće pritoke su;Doña María, Iguaná, Santa Elena.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Red rio''
Rionegro

**Rionegro** službeno *Ciudad Santiago de Arma de Rionegro* je općina od 142,995 stanovnika i grad od  83,007 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

## Geografija
Rionegro se prostire u kotlini riječice Rio Negro (po njoj je dobio ime) među planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen četrdesetak km jugoistočno od svog administrativnog centra Medellína.

Ponekad ga zovu *kolijevkom demokracije* jer je krajem 19. vijeka kad se Kolumbija borila za nezavisnost bio jedan o centara te borbe.
Bio je kandidat za administrativni centar Departama Antioqua, ali ga je zasjenio naglo izrasli Medellín.

## Historija

Prvi Evropljanin koji je 1541. došao do doline Río Negra bio je kapetan Álvaro de Mendoza, on je toj crnoj rječici navodno i dao ime.
Rionegro je osnovao *Juan de Marulanda y Londoño* 1542., kao kraljevski rudnik (Real de Minas de San Nicolás El Magno de Rionegro).

Mjesto je toliko naraslo, da je nakon posjeta biskupa od Popayána -1669., proglašeno župom - San Nicolás de Rionegro.

U februaru 1813. - Rionegro je bio prvi grad u Antioqui koji je proglasio nezavisnost od Španjolskog Carstva.

U Rionegru je u februaru 1863. održan je kongres liberala, na kom je usvojen novi Ustav koji je dao puno veća prava departmanima, pa je dotadašnja Granadinska Konfederacija prezvana u Sjedinjene Države Kolumbije.

## Privreda i transport
Najveći privredni objekt je Slobodna ekonomska zona otvorena 1993.

Pored grada prema Medellínu, nalazi se "Internacionalni aerodrom José María Córdova", drugi najveći aerodrom u Kolumbiji po broju putnika i tereta, kao i po broju linija..

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Rionegro'' (Službene stranice grada)
Barbosa (Antioquia)

**Barbosa** je općina od 54,347stanovnika i grad od 22,174 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioqua.

Barbosa je dio metropolitanskog Medellína, aglomeracije od preko 3,5 miliona stanovnika.

## Geografija

Barbosa se prostire u dolini Aburrá u planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljena 39 km od svog administrativnog centra Medellína.
## Historija
Grad je osnovan 1795.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Barbosa''
Tomás Cipriano de Mosquera

**Tomás Cipriano de Mosquera** (Popayán, 20. septembar 1798. - Puracé-Coconuco, 7. oktobar 1878.), bio je predsjednik Republike Nove Granade od 1845. do 1849., a nakon tog i Granadinske Konfederacije (1861.-1863.) i Sjedinjenih Država Kolumbije u dva mandata (1863.-1864. i 1866.-1867.)  

Ono što je interesantno je da je za svog prvog mandata bio konzervativac, a nakon tog liberal. 

## Biografija

Kao član bogate i vrlo utjecajne porodice u Vicekraljevstvu Nova Granada, Mosquera je karijeru započeo u vojsci Simóna Bolívara u koju je stupio sa 15 godina, da bi sa 30 postao brigadni general. 

Politikom se počeo baviti 1834. kad je izabran za poslanika u kongresu. 
Kao kandidat za predsjednika vladajuće konzervativne partije pobjedio je na izborima 1845. Za svog kratkog mandata koji je trajao do 1849., pokrenuo je brojne ekonomske reforme.

Sve do kraja 1850-ih, tadašnju Kolumbiju razdirao je građanski rat u kom su se liberali i konzervativci borili za kontrolu. Mosquera koji je tad bio guverner Departmana Cauca stao na stranu liberala, i sa vojskom iz departmana zauzeo u julu 1861. Bogotu i proglasio se predsjednikom. 
Vladao je kao diktator sve do donošenja novog liberalnog ustava 1863., koji je skratio mandat predsjednika na dvije godine i promjenio ime države u Sjedinjene Države Kolumbije. 

Kako mu ni liberali nisu potpuno vjerovali, ograničili su mu prvi mandat na jednu godinu (1864.-65). 
Na opće iznanađenje ponovno je izabran 1865. i ubrzo je uveo diktaturu. Srušen je s vlasti u državnom udaru 1867., i prognan iz zemlje na dvije godine. 
Nakon povratka u zemlju bio je predsjednik novosnovane *Države Cauca* i njen senator, a iz javnog života i svih funkcija se povukao 1876.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Tomás Cipriano de Mosquera'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Puerto Nare

**Puerto Nare** je općina od 14,440 stanovnika i grad od 4,381 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

## Geografija
Puerto Nare se prostire na lijevoj obali rijeke Magdalene, udaljen 104 km sjeverno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija

Osnovan je 1857. kao riječna luka.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Puerto Nare'' (Službene stranice grada)
Villa del Rosario, Norte de Santander

**Villa del Rosario** je općina od 111,254 stanovnika i grad od 98,637 stan. na sjeveroistoku Kolumbije u 
Departmanu Norte de Santander.

## Geografija
Villa del Rosario je grad na granici sa Venecuelom u dolini rijeke Táchire, udaljen 6 km južno od svog administrativnog centra Cúcute.

## Historija

Historija tog grada počela je 5. august 1761. kad je osnovana podžupa *Nuestra Señora del Rosario*, taj datum je 1999. prihvatila skupština općine kao službeni.

U Villi del Rosario je u augustu 1821. održan Konstituirajući kongres Velike Kolumbije.

## Privreda i transport
Najveći broj većinom (malih) firmi bavi se trgovinom sa građanima susjedne Venecuele.
Nešto firmi bavi se proizvodnjom obuće, namještaja, odjeće, grnčarije i rukotvorina.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Villa Del Rosario'' (Službene stranice grada)
Yanis Lenne

**Yanis Lenne** (Colmar, 29. lipnja 1996.), francuski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji desnog krila. Karijeru je započeo u Sélestatu, odakle je prešao u Barcelonu; nakon dvije sezone potpisuje ta Montpellier, gdje igra i danas. Za reprezentaciju Francuske debitirao je 2016. godine, a prvo veliko natjecanje bilo mu je Svjetsko prvenstvo 2021. godine, na kojem je osvojio četvrto mjesto. 

Njegov mlađi brat, Arthur, također je rukometaš.
Itagüí

**Itagüí** je općina od 289,994 stanovnika i grad od 247,918 st. na sjeverozapadu Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

Itagüí je dio metropolitanskog Medellína, aglomeracije od preko 3,5 miliona stanovnika.

## Geografija

Grad se prostire duž lijeve obale Rijeke Medellín u dolini Aburrá, između planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen  svega 8 km od centra Medellína, pa je zapravo južno predgrađe tog grada.
## Historija
Itagüí je osnovan 1743.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Itagüí''
Ranč

**Ranč** (od engleskog *ranch*, od španjolskog: *rancho*=polje, koliba) je ime za veliko stočarsko imanje (farmu) karakteristično za Novi svijet.

## Karakteristike
Na rančevima se na otvorenim prostranim pašnjacima puštaju goveda, konji i ovce da slobodno pasu i žive. Skupljaju se samo radi žigosanja ili prodaje.

Već su prvi španjolski kolonisti sa sobom doveli goveda i konje i puštali ih da slobodno pasu po argentinskim i urugvajskim pampama i pašnjacima Meksika, taj se način uzgoja stoke proširio i na teritorije današnjeg jugozapada Sjedinjenih Američkih Država.
### Sjeverna Amerika
Početkom 19. vijeka rančevi su izrasli u značajan ekonomski faktor američke privrede. Njihova važnost po Američkom Srednjem Zapadu povećala se nakon pretvaranja pašnjaka na istoku u oranice, što je stočare natjeralo na zapad u potrazi za novim pašnjacima. U to vrijeme pojavili su se i kauboji 
kao pastiri na konju, koji su se selili sa svojim stadima od pašnjaka do pašnjaka, na neograđenim javnim površinama. Stada su nakon dvije godine okupljali radi žigosanje teladi i odvajanje junadi, koju su odvozili na sjever i istok za tov ili klanje.

Američki zakon o imanju iz 1862. omogućio je osnivanje brojnih rančeva na zapadu krajem 19. vijeka. 
Rančevi su svoj zenit imali 1880-ih, kada su milioni stoke pasli po carstvu ravnica. Preopterećenost pašnjaka, izuzetno ošta [zima [1886./87., donošenje zakona o karanteni, konkurencija željeznice i ograđivanje bodljikavom žicom, doveli su do zaustavljanja trenda i postepenog gašenja brojnih rančeva.

Krajem 20. vijeka, gotovo sva stočarska proizvodnja u Sjedinjenim Američkim Državama odvija se po štalama i ograđenim pašnjacima. I pored tog još postoje ogromni rančevi, koji su preživjeli periode fragmentacije, oni po svemu sudeći imaju osiguranu budućnost u današnjoj eri korporativne poljoprivrede.

### Južnoamerički rančo
Po pampama Južne Amerike, gdje su se goveda i konji slobodno pasli više od jednog vijeka, gaučo (pandan kauboja), isprva je samostalno lovio ogromna poludivlja stada, a kasnije za veleposjednike, koji su ograđivali svoja imanja (*estancie*) i mijenjali lice pampe.

### Rančevi po ostalom svijetu
Rančevi kao važan dio stočarske proizvodnje još i danas postoje u Australiji, Novom Zelandu i nekim dijelovima Afrike, gdje su uvedeni krajem 19. vijeka.

Najveći ranč na svijetu **Anna Creek** u Australiji, velik kao New Hampshire (24,239 km²), na njemu pase 160,000 goveda.
## Reference

## Vanjske veze

''Ranch agriculture''
Trnkov

**Trnkov** je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
Necoclí

**Necoclí** je općina od 44,118 stanovnika i grad od 10,955 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

## Geografija
Necoclí se prostire na lijevoj obali karipskog Zaljeva Urabá, udaljen 384 km sjeverno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija
Kraj u kom se danas nalazi Necoclí, u pretkolumbovska vremena nastanjivali su ratnički Karibi.

Službeno se računa da je Necoclí osnovan 1978. kad je postao općina, ali njegova historija seže do 1509. kad ga je pod imenom **San Sebastián de Urabá** osnovao španjolski konkvistador Alonso de Ojeda. Njegova kolonija se uspjela održati pod napadima Kariba samo do 1510., onda je napuštena.

Španjolci su ponovno pokušali kolonizirati Necoclí 1535., kad je konkvistador Pedro de Heredia osnovao *San Sebastián de Buenavista*, koji se održao do 1550. Nakon tog su to pokušali katolički misionari 1628. ali su ih Karibi pobili.

Tad je sve do početka 19. vijeka taj kraj prepušten Karibima i gusarima, 1920-ih je izraslo selo koje je do 1960. imalo 1,120 stanovnika.

Današnji Necoclí je ljetovalište na moru i mala lučica

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Necoclí'' (Službene stranice grada)
La Estrella (Antioquia)

**La Estrella** je općina od 75,517 stanovnika i grad od 60,997 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioqua.

La Estrella je dio metropolitanskog Medellína, aglomeracije od preko 3,5 miliona stanovnika.

## Geografija

La Estrella se prostire na lijevoj obali Rijeke Medellín u dolini Aburrá, između planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, odmah iza Itagüía, udaljena desetak km južno od centra grada Medellína.
## Historija
Grad je osnovan 1685.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de La Estrella''
Turbo (Antioquia)

**Turbo** je općina od 130,191 stanovnika i grad od 48,787stan. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Turbo se prostire na dnu karipskog Zaljeva Urabá, u manjem zaljevu Pisisí preko puta delta Rijeke Atrato.

Cestom N° 62 povezan je sa svojim administrativnim centrom Medellínom koji je udaljen 343 km južnije.
## Historija
Kraj u kom se nalazi Turbo, u pretkolumbovska vremena bio je dom ratničkih Kariba.
Nakon nekoliko neuspješnih pokušaja tokom 16. vijeka da koloniziraju taj kraj, Španjolci su odustali sve do 1787., kad je cacique Kariba potpisao kapitulaciju.
Kako je u to vrijeme Rijeka Atrato bila jedini put do Quibda i unutrašnjosti, - 1839. podignuta je carinarnica u zaljevu Pisisí, uz koju je izraslo selo.

Službeno se računa da je Turbo osnovan 1840. kad je dobio zemljište od tadašnjeg predsjednika José Ignacia de Márqueza. Sedam godina kasnije (1847.) predsjednik Tomás Cipriano de Mosquera podigao je Turbo u župu.

Sve do izgradnje ceste, do Turba se moglo doći jedino brodom, putovanje do Medellína  trajalo je od 15 do 30 dana, u to su vrijeme šumarstvo i skupljanje kaučuka bile jedine isplative aktivnosti. Od 1960-ih se počelo saditi banane koje su postale glavna poljoprivredna kultura.

Današnji Turbo je luka, bez poštene luke, pa su današnji napori usmjereni da se izgradi nova dublja luka.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Turbo'' (Službene stranice grada)
Kauboj

**Kauboj** (engleski *Cowboy*)  je romantični simbol američkog folklora, vješti konjanik koji čuva stada goveda.

## Historija i karakteristike

Prvi američki kolonisti na teritorij španjolskog Teksasa negdje oko 1820. vidjeli su rančeve i **vaquere**, momke koji su radili na njima kao čuvari stada, jašući osedlane konje i vješto koristili laso da ulove pobjegla goveda.

I Amerikanci su brzo usvojili taj model stočarstva a momke koje rade na rančevima nazvali sintagmom *cowboy* (kravlji momak) što je doslovni prijevod od španjolskog - vaquero.

Sve do završetka Američkog građanskog rata bilo je relativno malo rančeva po Teksasu, ali je nagli rast gradova na sjeveru potakao brojne Teksašane da se počnu baviti tim sve profitabilnijim poslom nakon 1865.
U roku od jedne dekade niklo je puno rančeva zapadno od rijeke Mississippi, po stepskoj ravnici od Teksasa do Kanade i Stjenovitih planina.

Osam do deset kauboja moglo je efikasno čuvati stado do 2,500 goveda. Kauboji su u jesen skupljali stoku, koja je dotad slobodno pasla po beskrajnim pašnjacima žigosali onu koja još nije bila žigosana, a tokom zime čuvali stado. Tokom proljeća birali su grla spremna za prodaju i tjerali do prve 
željezničke stanice, koja je često bila udaljena stotine kilometara. 
Kad se stado prodalo kupcima sa istoka, nastupio je kratki period za odmor i relaksaciju, a nakon tog povratak na ranč i do sljedeće godine sve ponovno isto.

Kako se zona obradivih oranica pomicala prema zapadu, teren rančeva se pretvarao u farme, pa su se i stočari morali prilagoti novonastalom stanju pa su i oni do 1890. svoje bitno manje rančeve preselili bliže željezničkim stanicama i ogradili ih žicom.

To je bio i kraj tradicionalnog života kauboja, koji su nastavili živjeti u jeftinim romanima, filmovima i televizijskim serijama kao šutljivi, samopouzdani i hrabri junaci Divljeg Zapada.

## Reference

## Vanjske veze

''Cowboy''
Santa Fe de Antioquia

**Santa Fe de Antioquia** je općina od 27,002 stanovnika i grad od 16,351 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Santa Fe de Antioquia se prostire nedaleko od ušća rijeke Tonusco u Rijeku Cauca, udaljen 58 km jugozapadno od grada Medellína.

## Historija

Santa Fe je bio prvo naselje kog je osnovao konkvistador Jorge Robledo u potrazi za zlatom u planinama Antioque - 1541.

To prvo naselje nalazilo se pedesetak km jugozapadnije kod današnjeg sela Frontino, kog i danas zovu *Stara Antioquia*. 
Zbog snažnog otpora  indijanaca naselje je 1542. preseljeno u dolinu Tonusce, gdje se danas grad nalazi.

Santa Fe je od samog početka bio grad u kom topilo zlato iz okolnih rudnika, mjesto iz kog se išlo u daljnju kolonizaciju Antioque, 
pokrštavanje indijanaca i prvi administrativni i vjerski centar (sjedište biskupije) provincije Antioquie.

Ta superiorna pozicija, smetala je rivalskom Medellínu, koji je uporno želio da i on dobije status grada, na kraju mu se upornost isplatila jer je i on 1675. osnovan kao *Villa de Nuestra Señora de la Candelaria de Medellín*. Nakon tog su se brojni španjolski stanovnici preselili u Medellín, koji je puno brže rastao i nudio više.

Pored Medellína konkurent je bio grad Rionegro, koji se nakon izgradnje ceste naglo razvio, pa je između 1813.- 1814. preuzeo funkciju administrativnog centra Antioque.
Santa Fe je izgubio poziciju 1826. kad je administrativni centar postao Medellín. Nakratko je opet postao sjedište administracije kad je Departman Antioquia 1851. podjeljen na tri provincije; *Antioquia* (Santa Fe de Antioquia),  *Medellin* (Medellín) i *Cordoba* (Rionegro), ali to je potrajalo samo do 1855.

Santa Fe ima još i danas bolnicu, sjemenište i katedralu iz španjolskih kolonijalnih vremena.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Santa Fe de Antioquia''
Tonusco (rijeka)

**Tonusco** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 40 km, lijeva pritoka riijeke Cauce.

## Hidrologija
Tonusco izvire u planina Kolumbijskih Centralnih Kordiljera, kod sela Tonusco Arriba, na nadmorskoj visini od 3,124 metara, sjeverozapadno od grada Santa Fe de Antioquia.

Od izvora teče prema sjeveru, ali kad primi potok La Puna naglo mijenja smjer i teče prema jugoistoku do ušća u Caucu 5 km južnije od grada Santa Fe de Antioquia.

Riječno korito je većim dijelom usko, a posljednih 9 km široko 200 metara. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Río Tonusco''
Ujedinjene provincije Nove Granade

**Ujedinjene Provincije Nove Granade** (španjolski: *Provincias Unidas de la Nueva Granada*) bila je kratkotrajna federacija koja je egzistirala od 1811. do 1816.

## Historija

Nadahnuti idejama francuske i američke revolucije i rasulom vlasti u Španjolskoj, tadašnji lideri provincija Vicekraljevstva Nova Granada, mahom veleposjednici španjolskog porijekla (criolli) osnovali su vijeća, koja su trebala pomoći da se Nova Granada ujedini. 
Od samog starta tinjao je sukob oko oblika nove vlasti. Provincijska vijeća nisu htjela centralistički, autoritarni tip vlasti, za koji se zalagalo  vijeće iz Bogote, već federaciju po uzoru na Sjedinjene Američke Države, bližu liberalnim idejama prosvjetiteljstva.

Federalisti su se okupili uz Camila Torresa, a centralisti oko Antonija Nariña. 
Da izbjegnu građanski rat između dve frakcije, vijeća su poslala svoje predstavnike u Bogotu 1811. da izrade nacrt Ustava. 
U novembru 1811. je organiziran kongres, na kom su provincije osnovale - Ujedinjene provincije Nove Granade, federaciju autonomnih provincija, koje su se udružile samo oko zajedničkih interesa, dok je nacionalna vojska ostala u jurisdikciji Bogote, u suštini i dalje 
podređena španjolskoj metropoli.

Pojedine provincije Vicekraljevstva Nova Granada su od 1812. počele otkazivati poslušnost Španjolskoj i proglasile nezavisnost. Iste te godine je Simón Bolívar (kasniji Južnoamerički osloboditelj) prvi put javno zatražio da i Vicekraljevstvo Nova Granada proglasi nezavisnost, ali kad je vidio da nema podršku iz svih provincija, napustio je Vicekraljevsto i otišao na Jamajku.

Nakon povratka Fernanda VII na španjolski tron i povlačenja napoleonska vojske. 

Španjolski general Pablo Morillo krenuo je iz (današnje) Venecuele sa vojskom na Bogotu, da uvede reda, i pritom nailazio na slabi otpor. Tome je svakako pomogla i činjenica što je obećao da će svima onima koji polože oružje i potvrde lojalnost španjolskoj kruni biti oprošteno, pored tog oslobodio je robove koji su pomogli u ponovnom zauzimanju odmetnutih 
provincija. 
Potkraj 1815. uspio je zauzeti Cartagenu.

Početkom 1816. Morillo je pokrenuo novu kampanju na Novu Granadu, promijenivši taktiku, više nije praštao pa je za nekoliko mjeseca.zauzeo Bogotu.

Morillo je pohapsio lidere antirojalista (među njima i Torresa kog je pogubio). Osnovao je Sud za pročišćenje, odgovoran za prognanike i zatvorenike, Komisiju za konfiskaciju i Crkveni sud, zadužen za odnose vlade sa crkvom. Svećenicima upletenima u subverzivne aktivnosti sudio je po vojnom zakonu.
Tako je španjolska rekonkvista formirala vojni represivni režim, koji je pomogao radikalizaciji pokreta za nezavisnost, šireći se na sve dijelove društva, i tako utro put za Bolívarov povratak i konačni 
trijumf. 

## Izvori

## Vanjske veze
* ''The Independence Movement'' 
* ''Ustav''