open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kršćanska desnica

**Kršćanska desnica**, **hrišćanska desnica** ili jednostavno **religiozna desnica** je termin koji se koristi–poglavito u Sjedinjenim Državama–da opiše desničarsku kršćansku frakciju i/ili pokret kojeg karakteriziraju snažno zagovaranje društveno konzervativnih politika. Kršćanski konzervativizam uglavnom teži tome da se biblijska učenja i vrijednosti primijene na politiku i američku kulturu tvrdnjama da se radi o vrijednostima koje su nadahnute od Boga te da stoga moraju imati veću vrijednosti i važnost od državnih i/ili međunarodnih zakona i prava te politika.

U SAD-u, kršćanska desnica je neslužbena koalicija okupljena u skupinu bijelih, evangelističkih protestanata uz ne uvijek dosljednu potporu konzervativnih katolika. Kršćanska desnica crpi dodatnu potporu od konzervativnih protestanata, mormona pa i Židova. Ovaj pokret vuče korijene iz američke politike 1940-ih, te je bio osobito utjecajan tijekom 1970-ih. Prema procjenama, 1999. je oko 20% Amerikanaca bilo pod utjecajem kršćanske desnice. Kršćanska desnica promovira konzervativne stavove, kao što su uvođenje školskih molitvi, učenje inteligentnog dizajna, zabranu istraživanja matičnih stanica, homoseksualnosti, kontracepcije, abortusa i pornografije.

Iako se ovaj termin uglavnom primjenjuje na SAD–poglavito na njen jug, biblijski pojas–slični pokreti su se pojavili i u drugim kršćanskim državama, kao što su Kanada, Nizozemska, Irska i Australija. U nedavno vrijeme, crkva i kršćanski krugovi su se sve više počeli miješati u politiku i u Hrvatskoj i Mađarskoj.

Usprkos tome, konzervativna desnica povezana sa ultra-ortodoksnom religijom koja se protivi društvenim promjenama i razvoju nije jedinstven slučaj samo u kršćanstvu, već postoje slični slučajevi i kod drugih religija, pa se povremeno koriste i termini "islamska desnica" i "židovska desnica".

## Povezano
*Religiozna desnica
*Klerikalizam
*Klerofašizam

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Politika jednog djeteta

**Politika planiranja porodice**, na Zapadu poznatija pod kolokvijalnim nazivom **politika jednog djeteta** jest skup zakona, administrativnih i drugih mjera u svrhu kontrole populacije koja se primjenjivala u Narodnoj Republici Kini od 1976. do 2015. u svrhu spriječavanja nekontroliranog i potencijalno štetnog rasta stanovništva. Njena glavna mjera jest strogo ograničavanje parovima i majkama da imaju jedno dijete; ona se ne primjenjuje univerzalno, te su od nje izričito izuzeti pripadnici etničkih manjina; smatra se kako se režim jednog djeteta strogo primjenjuje samo na 36 % stanovništva, dok je za 53 % dozvoljeno drugo dijete ukoliko je prvo dijete bilo ženskog spola. Mjere su najavljene 1978. godine, a službeno su se počele primjenjivati 18. septembra 1980. godine. Za njih su zadužene posebne državnim agencije na provincijskim i nižim razinama, koje je najčešće provode kroz sistemom globa i raznih financijskih kazni, mada su česti navodi da su se ponekad koristili i prisilni abortusi i sterilizacija. Prema dostupnim anketama, većina Kineza podržava politiku, s obzirom da se smatra zaslužnom za izbjegavanje problema sa prenaseljenošću i zagađenjem koje bi izazvao nekontrolirani rast, kao i dramatičan rast kineske ekonomije u prethodnim decenijama. U inozemstvu je politika jednog djeteta izazvala oprečne reakcije - čest je predmet optužbi za drastično kršenje najelementarnijih ljudskih prava, dok se u dijelu ekoloških krugova promiče kao recept za rješavanje ekonomskih i drugih problema drugih zemalja koje muči prenaseljenost. Posljednjih godina se u NR Kini, međutim, počelo stvarati mišljenje da je politika, originalno zamišljena "za jednu generaciju" postigla svoj cilj, odnosno da bi počela stvarati kontraproduktivne posljedice u obliku naglog starenja stanovništva nalik na Japan i druge zapadne zemlje. 29. oktobra 2015. je KP Kine na svom kongresu objavila kako će se politika ukinuti, odnosno zamijeniti mnogo blažom politikom dva djeteta.

## Povezano
*Maltuzijanstvo

## Izvori
Butomaceae

**Butomaceae** je monotipska familija monokotiledonih skrivenosemenica, koja obuhvata samo jednu vrstu. Status familije zadržava u većini klasifikacionih shema, ali sa različitom pripadnošću redovima. 

Jedina vrsta ove familije, vodoljub (*Butomus umbellatus*), vodena je biljka evroazijskog rasprostranjenja. Ljudskim je delovanjem introdukovana u Severnu Ameriku i tamo naturalizovana. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Bionet škola 
* L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards) *The families of flowering plants: descriptions, illustrations, identification, information retrieval*: Butomaceae .
;Ostali projekti
Rezolucija Generalne skupštine Ujedinjenih nacija 68/262

**Rezolucija Generalne skupstine Ujedinjenih nacija A/RES/68/262** je usvojena 27. ožujka 2014. kao ishod otvorenog savjetovanja na 80. plenarnoj sjednici 68. zasjedanja Opće skupštine UN-a. Ovo zasjedanje Opće skupštine UN-a je sazvana posebno za rješavanje problema oružanog okupacije Rusije od dijelova teritorija Ukrajine (Autonomna Republika Krim, Sevastopolj).

Dokument je usvojen u odgovoru na UN o aneksije od strane Rusije od dijelova teritorija Ukrajine, a donesen je naslov **"Teritorijalni integritet Ukrajine"**. Razlučivost ponovio predanost Opće skupštine UN-a u odnosu na teritorijalne cjelovitosti Ukrajine unutar svojih međunarodno priznatih granica i je istaknuo nevaljanost Krima referenduma (2014).

Rezolucija je podržan od 100 članica Ujedinjenih naroda. 11 zemlje su glasali protiv rezolucije. Bilo je 58 suzdržanih, a drugi 24 države nisu sudjelovali u glasovanju od strane odsutnost svojih predstavnika. Rezolucija je uveo Kanada, Kostarika, Njemačkoj, Litvi, Poljskoj i Ukrajini. Usvajanje rezolucije prethodili su neuspješnih pokušaja Vijeća sigurnosti UN-a. On je sazvao sedam sastanaka pronaći rješenje na pitanje Krimske krize. Rezultat tih nastojanja bio je jedini veta Rusije.

## Povezano
* Generalna skupština Ujedinjenih naroda
* Krimska kriza

## Izvori


## Vanjske veze
* Puni tekst rezolucije 68/262 (engl.)
Žižula

**Žižula** (), zvana još i **žižola**, **ćićindula**, **čičimak**, **cicindra** i **jujuba**, poznata i kao **kineska datulja**. Po broju stabala najbrojnije je voće u Kini. Uzgaja se širom Azije, na Mediteranu, kao i u SAD-u u novije vrijeme. Kod nas je prisutna samo u primorju, posebno na području od Dubrovnika do Trogira.

## Opis

Žižula je grmolika biljka ili stablo visine od oko 9 metara sa gustom krošnjom i povijenim granama. Na granama se nalazi veliki broj oštrog trnja i manje, lisne grančice duge do 25 cm. Na lisnim grančicama rastu manji, duguljasti, sjajni, kožnati i blago nazubljeni listovi. Cvjetovi su maleni, dvospolni i privlačni pčelama. Na istim grančicama rastu cvjetovi i plodovi, a one otpadaju po završetku vegetacije. Plodovi su jajasti i oblika masline, kao nedozreli su svijetle zelene boje. U rujnu počinju mijenjati boju, lagano žute, a zatim poprimaju jarku crveno-narančasto-smeđu boju. Krajem rujna ili početkom listopada plodovi se beru i upotrebljavaju. Meso ploda je svijetle, žućkasto-zelene boje, prijatnog, slatko-kiselog okusa, a u sredini je tvrda koštica.

## Uzgoj žižule
Žižula raste u toplim krajevima, a odlikuje se velikom otpornošću na temperaturne promjene, tako ljeti može izdržati i preko 40&nbsp;°C i sušu, a kada odbaci svoje grančice, postaje vrlo otporna i na hladnoću, u razdoblju mirovanja podnosi temperaturu i do -25&nbsp;°C. Žižula najbolje uspijeva u dubokim i plodnijim tlima, a lošije na području gdje su tla alkalna i karbonatna, zbog mogućnosti oboljenja u obliku različitih kloroza. Biljka se razmnožava sjemenom, reznicama, izdancima i cijepljenjem.

## Upotreba
Plod se jede sirov, te djelomično ili potpuno osušen. Također, od plodova žižule rade se marmelade, sokovi i rakija na bazi lozovače. Plod se preporučuje zbog visokog sadržaja korisnih sastojaka i vitamina C, za sniženje krvnog tlaka i za liječenje želučanih i crijevnih tegoba. Plodovi, lišće i kora žižule koriste se u farmaceutskoj industriji za proizvodnju lijekova i čajeva.

## Izvori


## Vanjske veze
Aponogetonaceae

**Aponogetonaceae** je familija monokotiledonih skrivenosemenica iz reda Alismatales. Jedna biljka iz ove familije, madagaskarski vodeni klas (*Aponogeton madagascariensis*), jeste omiljena vrsta među akvaristima širom sveta. Status familije priznat je u većini klasifikacionih sistema, ali taksonomska pozicija (pripadnost redu) varira od sistema do sistema. Smatra se da je najsrodnija sa familijama Hydrocharitaceae i Potamogetonaceae.

Familija Aponogetonaceae obuhvata samo jedan savremeni rod, *Aponogeton*, sa 50 vrsta rasprostranjenih u podsaharskoj Africi, jugoistočnoj Aziji i Australiji. Paleobotanička istraživanja ukazuju da je rasprostranjenje familije u ranijim geološkim periodama bilo drugačije – jedinstveni polen ove familije nalažen je u sedimentima na zapadnom Grenlandu i u Severnoj Americi.

## Izvori

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Ounasjoki

**Ounasjoki**  je rijeke u Finskoj duga 300 km, najveća pritoka Rijeke Kemijoki.

## Geografija
Ounasjoki izvire na sjeverozapadu Regije Lapland iz Jezera Ounasjärvi kod grada Enontekiö nedaleko od švedske granice. Od tamo rijeka teče prema jugoistoku, i pritom prima pritoke; Näkkäläjoki, Käkkälöjoki, Syvä Tepastojoki, Loukinen, Meltausjoki i Marrasjoki.

Kod grada Rovaniemi ima ušće u Kemijoki.

Sliv rijeke velik je 13,968 km², i proteže se kroz rijetko naseljen kraj.
Od decembra do maja rijeka se ledi, tad ima vrlo malo vode, ali od proljeća nabuja.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Ounasjoki Map'' na portalu Maplandia
Liperi

**Liperi** (švedski: *Libelits*) je grad i općina na jugoistoku Finske od 12,335 stanovnika

## Geografija

Liperi leži na jugoistoku Finske u Regiji Sjeverna Karelija, u zaljevu Jezera Orivesi udaljen 26,7 km zapadno od administrativnog centra regije Joensuua.

## Historija

U stara vremena kad je Liperi bio parohija zvali su ga Veliki Liperi, jer su u njenom sastavu bila sva naselja u radijusu od 50 km; Joensuu, Outokumpu, Kaavi, Kontiolahti, Polvijärvi, Säyneinen, Juuka i Rääkkylä.

Nakon provođenja novog Zakona o lokalnoj samoupravi 1865., koji je značio odvajanje crkve od države Liperi je formiran kao samostalna općina, bez ostalih naselja iz nekadašnje parohije.

## Gradovi prijatelji
* , Orsa
* , Vepsä
* , Saku
* , Büchen
* , Rendalen

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Liperi''
Kerimäki

**Kerimäki**  je bivša općina na jugoistoku Finske od 2,424 stanovnika, danas samo jedno od naselja u Općini Savonlinna

## Geografija

Kerimäki leži u Regiji Južna Savonija, na zapadnoj obali Jezera Puruvesi, udaljen 23 km 
istočno od administrativnog centra općine Savonlinne.

## Historija

Kerimäki koji se tad zvao Haapala postao je od 1642. parohija. Nakon više malih crkvi, koje su izgorjele -  1847. podignuta je nova po nacrtu arhitekta Andersa Fredrika Granstedta, koju krasi epitet da je najveća drvena crkva na svijetu.

Ona je duga 45 metara, širika 42 i visoka 27, i ima zvonik od 42 m, tako da u nju stane 3000 vjernika.

Kerimäki je od 1882. bio u sastavu Općine Savonranta da bi od 1924. postao samostalna općina.

Općina Kerimäki je 2013. ukinuta, a naselje je pripojeno Općini Savonlinna.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Kerimäkia''
Rhamnaceae

**Rhamnaceae** je familija dikotiledonih biljaka koja obuhvata većinom drveće i grmlje, ali i poneku povijušu i lijanu. Ova familija obuhvata 50–60 rodova sa oko 900 vrsta, rasprostranjenih na svim kontinentima.

## Klasifikacija
Elaeagnaceae

**Elaeagnaceae** je familija dikotiledonih biljaka koja obuhvata većinom grmlje i nisko drveće. Familija obuhvata tri roda sa oko 50 vrsta, rasprostranjenih po Severnoj hemisferi.

Biljke ove familije obično poseduju trnove i prilagođene su životu na slanim i sušnim staništima.

## Izvori
Titus Andronicus

***Titus Andronicus*** (hrvatski: *Tit Andronik*) je tragedija Williama Shakespearea za koju se vjeruje da je napisana između 1588. i 1593., najvjerojatnije u suradnji s Georgeom Peeleom. Smatra se kako je *Titus Andronicus* Shakespeareova prva tragedija te njegov pokušaj emuliranja nasilnih i krvavih osvetničkih drama svojih suvremenika, a koje su bile izrazito popularne među publikom u XVI. vijeku.

Radnja tragedije smještena je u Rimsko Carstvo tijekom njegovih posljednjih dana, a prati naslovnog lika, Tita Andronika, koji biva upleten u krug osvete s Tamorom, gotskom kraljicom. Zbog cijele serije takvih scena, *Titus Andronicus* se smatra Shakespeareom najkrvavijom i najnasilnijom tragedijom, a zbog svega toga i jednom od najmanje cijenjenih. Iako je svojevremeno bila izrazito popularna, njezin je ugled opao već krajem 17. stoljećaXVII. stoljeća. Viktorijanska era je tragediju smatrala neukusnom zbog grafičkih prikaza nasilja, međutim njezina je popularnost ponovo počela rasti sredinom XX. stoljeća.

Tragedija je nekoliko puta adaptirana u različitim medijima, a jedna od najcjenjenijih adaptacija je ona filmska iz 1999. godine s Anthonyjem Hopkinsom u ulozi Tita Andronika i Jessicom Lange u ulozi Tamore.

## Lica

* Tit Andronik, *rimski patricij i vojskovođa protiv [[Goti|Gota]]*
* Lucije, *najstariji sin Tita Andtonika*
* Kvint, *sin Tita Andtonika*
* Martije, *sin Tita Andtonika*
* Mutije, *sin Tita Andtonika*
* Mladi Lucije, *dječak, Lucijev sin*
* Lavinija, *kći Tita Andronika*
* Marko Andronik, *narodni tribun i Titov brat*
* Publije, *sin Marka Andronika*
* Saturnin, *sin preminulog cara koji kasnije postaje car*
* Basijan, *Saturninov brat*
* Sempronije, Kaj i Valentin, *Titovi srodnici*
* Emilije, *rimski patricij*
* Tamora, *gotska kraljica*
* Demetrije, *Tamorin sin*
* Hiron, *Tamorin sin*
* Alarb, *Tamorin sin* (bez dijaloga)
* Aron, *Maurin, Tamorin ljubavnik*
* Dadilja
* Luda
* Glasnik
* Rimski kapetan
* Prvi Got
* Drugi Got
* Senatori, tribuni, časnici, vojnici i drugi

## Vanjske veze

* ''Titus Andronicus'' – plain text from Project Gutenberg.
* ''Titus Andronicus'' – scene-indexed HTML version of the play.
* ''Titus Andronicus'' – scene-indexed, searchable HTML version of the play.
* ''The Lamentable Tragedy of Titus Andronicus''  – PDF version, with original *First Folio* spelling.
* ''The Most Lamentable Romaine Tragedie of Titus Andronicus''  – HTML version of the 1594 quarto.
* ''The History of Titus Andronicus, The Renowned Roman General'' – text of the prose history from *c*1760.
* ''Titus Andronicus' Complaint'' – text of the ballad from 1620.
* ''Titus Andronicus'' Home Page  at ''Internet Shakespeare Editions''.
* 
* "Lucius, the Severely Flawed Redeemer of ''Titus Andronicus''", by Anthony Brian Taylor;  *[http://www.connotations.de/ Connotations]*, 6:2 (Summer, 1997), 138–157.
* "Roman or Revenger?: The Definition and Distortion of Masculine Identity in ''Titus Andronicus'', by Brecken Rose Hancock; ''Early Modern Literary Studies'', 10:1 (May 2004), 1–25.
*  (*BBC Television Shakespeare* Version).
*  (Julie Taymor Version).
Ras al-Had

**Ras al-Had** () je gradić na krajnjem istoku Omana, nazvan po istoimenom rtu od kojeg se prema Internacionalnoj hidrografskoj organizaciji (IHO) pruža linija razgraničenja između Omanskog zaljeva i Arapskog mora. Mjesto je opasano morem s tri strane – Arapskim morem na istoku, Omanskim zaljevom na sjeveru, te malenim Hadžarskim zaljevom na zapadu.
Zbog dugih pješčanih plaža, prisutnosti zelenih kornjača i bogate historijske baštine, Ras al-Had je popularno turističko odredište. Znamenitosti uključuju veliku tvrđavu s džamijom, te arheološka nalazišta iz brončanog doba. Na sjeveru grada nalazi se bivši aerodrom Sur.

## Vanjske veze

*  ''Excavations at Ras al-Hadd, Oman'' (Britanski muzej)
Marcel Šnajder

**Marcel Šnajder** (Dembica, Austro-Ugarska Monarhija 28. 1. 1900 &ndash; ?, 1941), jugoslavenski filozof i matematičar, jedan od prvih doktora filozofije u Bosni i Hercegovini za vrijeme Kraljevine Jugoslavije.

## Biografija
Dr. Marcel Šnajder je rođen u jevrejskoj porodici 28. 1. 1900 godine u Debici (*današnja [[Poljska]]*) za vrijeme Austro-Ugarske Monarhije. Odatle su mu roditelji, u njegovom ranom djetinjstvu, s činovničkom službom prešli u bosansko-hercegovačku provinciju. Klasično gimnazijsko školovanje započeo je u Mostaru i, u godinama Prvog svjetskog rata, nastavio i završio u Travniku. Opseg njegovog talenta i intelektualnog interesa bio je već u ovim gimnazijiskim godinama toliko prostran da ga nije mogao ispuniti program školskog obrazovanja i dosta opsežno, ali pažljivo kontrolisane školske lektire. U godinama nakon rata upisao je univerzitetske studije u Zagrebu i Beču. Studirao je godinu dana u Zagrebu, a zatim u Beču filozofiju tj. čistu filozofiju, matemutiku i fiziku. 1924 godine Marcel je završio studije matematike i filozofije na Zagrebačkom univerzitetu i iste godine predao doktorsku disertaciju pod naslovom "Pokušaj određenja istine", a koju je sa istaknutim uspjehom odbranio 1925 godine. 1924 godine zaposlio se kao profesor matematike i filozofije na "I ženskoj gimnaziji" u Sarajevu, odakle je 1939 godine iz političkih razloga za kaznu bio premješten u Gornji Milanovac, gdje ga je i zatekao Drugi svjetski rat. Njegovo prisustvo odmah se osjetilo u krugu naprednih nastavnika sarajevskih srednjih škola gdje je, zajedno sa Ognjenom Pricom, Stjepanom Tomićem, Jovanom Kršićem i Kalmijem Baruhom unosio novi duh i nova shvatanja o ulozi škole i nastavnika u društvenim kretanjima. Od učenika je tražio mnogo i postizao mnogo, ne sredstvima pritiska, straha i nametnute discipline, nego svojim sistemom nastave iz kojeg je uvijek zračio i njegov pogled na svijet. Marcel nikad nije spadao među one, ne tako rijetke, intelektualce koji su svoja napredna ubjeđenja zadržavali za sebe i u sebi. On ih je smjelo iznosio u javnost u napisima i javnim predavanjima. Kao simpatizer komunizma bio je trn u oku vlastima Kraljevine Jugoslavije, naročito klerofašističkih krugova. Bio je poznat kao izvrstan predavač, velike opšte kulture, i dobar znalac književnosti i umjetnosti. Vladao je ruskim, poljskim, njemačkim i francuskim jezikom.

Obim Marcelovog naučno-publicističkog djela obuhvata preko 40 radova, pretežno objavljenih u časopisu "Pregled"« u periodu od 1932 do 1940 godine, koji se, velikom većinom odnose na filozofske i sociološke teme. U oblast matematike spadaju njegove naučne rasprave, recenzije i udžbenici, te radovi koji su objavljeni u stručnim časopisima i posebnim knjigama, ili preostali u rukopisima. Najvažniji mu je rad prevod Kantova "Vječnog mira", koji je snabdio predgovorom.

Posljednjih dana jula 1941 godine ustaše su uhapsile Marcela zajedno za Perom Pešutom. Odveden je i ubijen iste godine negdje u ustaškim jamama u Lici.

## Reference
**Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s mrežnih stranica El Mundo Sefarad. Vidi  ().

## Literatura
*
Le stagioni del nostro amore

***Le stagioni del nostro amore*** () je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Florestana Vancinija. Protagonist, čiji lik tumači Enrico Maria Salerno, je sredovječni novinar čiji se privatni život počinje raspadati nakon što ga istovremeno napuste žena (čiji lik tumači Valeria Valeri) i ljubavnica (čiji lik tumači Anouk Aimée). Radnja prikazuje kako poslom odlazi u Mantovu, grad u kojem je kao mladić za vrijeme Drugog svjetskog rata sudjelovao u pokretu otpora te se, nakon susreta sa starim drugovima, prisjeća lijepe djevojke (čiji lik tumači Jacqueline Sassard), ali i sjetno promatra promjene u svom i drugim životima. *Le stagioni* je originalno namjeravao producirati Dino de Laurentiis, ali je od projekta odustao kada su autori odbili iz scenarija izbaciti scene koje za motiv imaju političke podjele u tadašnjoj Italiji. Umjesto toga su autori sami osnovali producentsku kuću. Film je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio nagradu FIPRESCI.

## Uloge
*Enrico Maria Salerno	... 	Vittorio Borghi
*Anouk Aimée	... 	Francesca
*Jacqueline Sassard	... 	Elena
*Gastone Moschin	... 	Tancredi
*Valeria Valeri	... 	Milena Borghi, moglie di Vittorio
*Gian Maria Volonté	... 	Leonardo Varzi
*Checco Rissone	... 	Olindo Civenini
*Daniele Vargas	... 	Il conte
*Elena Ballesio		
*Pietro Tordi	... 	Mario Borghi
*Massimo Giuliani	... 	Leonardo Varzi da ragazzo
*Albano Bissoni	... 	Un partigiano alla cascina
*Umberto Bertagna	... 	Un partigiano alla cascina
*Luciano Damiani		
*Isa Mancini

## Vanjske veze
*
Les Cœurs verts

***Les Cœurs verts*** () je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Édouarda Luntza. Po žanru je drama, a radnja prikazuje grupu mladića i djevojaka iz supkulture *[[greaser (supkultura)|blousons noira]]* (greaseri). Protagonisti su dvojica prijateljica koja su se upoznala u zatvoru, te nakon uvjetnog otpusta u pariškim *[[banlieu]]ima* pokušavaju pronaći posao i započeti "normalni" život. Za film je karakterističan cinema verite pristup, odnosno korištenje naturščika umjesto profesionalnih glumaca i dokumentarnog materijala kao ilustracije radnje. *Les Coeurs* je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio posebno priznanje kao najbolji film za omladinu.

## Uloge
* Gérard Zimmermann - Zim
* Marise Maire - Jacqueline
* Eric Penet - Jean-Pierre
* Françoise Bonneau - Patricia
* Arlette Thomas - Jean-Pierreova majka
* Elliott Stein
* Nat Lilienstein

## Vanjske veze
* 
*
Jakten

***Jakten*** () je švedski crno-bijeli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Yngvea Gamlina. Predstavlja adaptaciju romana *Jägarna II* Pera Olofa Sundmana, koji je napisao scenario. Protagonisti, koje tumače Havlar Björk i Leif Hedberg su policajac i učitelj, dvojica starih prijatelja koji zajedno idu u lov u Jamtlandu u blizini norveške granice. Radnja prikazuje kako slučajno rane mladića (čiji lik tumači Lars Passgård za koga se ispostavi da je kriminalac u bijegu i koji za njih same predstavlja opasnost. *Jakten* je sljedeće godine prikazan na Berlinskom festivalu gdje je dobio specijalnu nagradu žirija.

## Uloge
* Halvar Björk – Kalle Olofsson, polis
* Leif Hedberg – Olle Stensson, folkskollärare
* Lars Passgård – desperadon
* Curt Broberg – landsfiskalen
* Curt Ericson – äldre jägare
* Olle Nordgren – yngre jägare
* Sven Edberg – man i gul rock

## Vanjske veze
*
Lord Love a Duck

***Lord Love a Duck*** () je američka crno-bijela filmska komedija snimljena 1966.  u režiji Georgea Axelroda. Temelji se na istoimenom romanu Ala Hinea. Protagonistica, čiji lik tumači Tuesday Weld, je mlada i lijepa učenica progresivne srednje škole u Južnoj Kaliforniji koja nastoji po svaku cijenu postati popularna, odnosno zvijezda beach party filmova. Radnja, prikazana kroz flashbackova, prikazuje kako joj u tome nastoji pomoći njen školski kolega (koga tumači Roddy MacDowell) i pri tome ne bira sredstva, a što će dovesti do masovnog ubistva. *Lord Love a Duck* je nastojao dati satirički prikaz američke popularne kulture 1960-ih, prije svega vezane uz tadašnje baby boomer tinejdžere. Pri tome se koristio crni humor, ali i neuobičajeni casting, pa je tako 38-godišnji MacDowall tumačio lik tinejdžera. Lola Albright, koja je od njega bila mlađa tri godine, tumačila je majku protagonistice. *Lord Love a Duck* je prikazan na Berlinskom festivalu gdje je Albright za svoj nastup dobila Srebrni medvjed za najbolju glumicu.

## Uloge
*Roddy McDowall ... Alan "Mollymauk" Musgrave
*Tuesday Weld ... Barbara Ann Greene
*Lola Albright ... Marie Greene
*Martin West ... Bob Bernard
*Ruth Gordon ... Stella Bernard
*Harvey Korman ... Weldon Emmett

## Reference

## Vanjske veze
*
Lola Albright

**Lola Albright** (20. jul 1924 - 23 march 2017) je američka glumica koja je uživala vrhunac popularnosti krajem 1950-ih godina, i koja je najpoznatija po ulozi barske pjevačice Eddie Hart u popularnoj detektivskoj TV-seriji *[[Peter Gunn]]*. Godine 1966. je na Berlinskom filmskom festivalu za ulogu protagonističine majke u satiričkom filmu *[[Lord Love a Duck]]* osvojila Srebrni medvjed za najbolju glumicu.

## Filmografija
### dugometražni

**[[The Unfinished Dance]]* (1947)
**[[The Pirate]]* (1948)
**[[Easter Parade (film)|Easter Parade]]* (1948)
**[[Julia Misbehaves]]* (1948)
**[[Champion (1949 film)|Champion]]* (1949)
**[[Tulsa (film)|Tulsa]]* (1949)
**[[The Girl from Jones Beach]]* (1949)
**Bodyhold* (1949)
**[[The Good Humor Man (1950 film)|The Good Humor Man]]* (1950)
**Beauty on Parade* (1950)
**When You're Smiling* (1950)
**He's a Cockeyed Wonder* (1950)
**[[The Killer That Stalked New York]]* (1950) 
**Sierra Passage* (1950)
**[[Arctic Flight]]* (1952)
**[[The Silver Whip]]* (1953)
**Treasure of Ruby Hills* (1955)
**[[The Magnificent Matador]]* (1955)
**[[The Tender Trap (film)|The Tender Trap]]* (1955)
**Pawnee* (1957)
**Oregon Passage* (1957)
**[[The Monolith Monsters]]* (1957)
**[[Seven Guns to Mesa]]* (1958)
**[[A Cold Wind in August]]* (1961)
**[[Kid Galahad]]* (1962)
**[[Alfred Hitchcock Hour]]* (TV, 1962)
**[[Joy House (film)|Joy House]]* (1964)
**[[Lord Love a Duck]]* (1966)
**[[The Way West (film)|The Way West]]* (1967)
**[[The Money Jungle]]* (1967)
**[[Where Were You When the Lights Went Out?]]* (1968)
**[[The Impossible Years]]* (1968)

### kratkometražni
**The Soundman* (1950)
**Screen Snapshots: Hollywood Cowboy Stars* (1955)
**Filmmaking on the Riviera* (1964)

## Reference

## Vanjske veze

* Lola Albright profile, tcm.com; accessed November 25, 2014.
* 
* Profile with 1924 year of birth, familysearch.org; accessed November 25, 2014.
OSS 117

***OSS 117*** je serija špijunskih romana koju je 1949. godine započeo francuski pisac Pierre Brice, nakon njegove smrti nastavila supruga Josette Bruce, a 1992. godine dovršili njihova djeca François i Martine Bruce. Njen protagonist je Hubert Bonisseur de La Bath, američki obavještajac francuskog aristokratskog porijekla rodom iz Louisiane koji obavlja niz povjerljivih misija za Savjet nacionalne sigurnosti i pri tome doživljava niz pustolovina u raznim egzotičnim krajevima svijeta. Romani su 1950-ih stekli veliku popularnost u Francuskoj, ali i Zapadnoj Evropi, a čest je predmet rasprave o tome koliko su uticali na britanskog pisca Iana Fleminga i *[[Casino Royale (roman)|Casino Royale]]* kojim je 1953. godine započeta mnogo poznatija serija o Jamesu Bondu. 1950-ih i 1960-ih su neki od romana postala predmetom filmskih ekranizacija. Mlađim generacijama je OSS poznatiji po dva parodijska filma Michela Hazanaviciusa gdje je naslovni lik tumačio Jean Dujardin.

## Vanjske veze
* Le site d'OSS 117
Barbeyaceae

**Barbeyaceae** je familija dikotiledonih biljaka koja obuhvata jednu savremenu vrstu, *Barbeya oleoides*. To je nisko drvo, rasprostranjeno u planinama Somalije, Etiopije i Arapskog poluostrva. Raste u prelaznim staništima između afromontanih šuma i nizijskih žbunjaka.

## Izvori

## Vanjske veze
* L. Watson and M. J. Dallwitz. The families of flowering plants – Barbeyaceae .
OSS 117 n'est pas mort

***OSS 117 n'est pas mort*** () je francuski crno-bijeli špijunski film snimljen 1957. godine u režiji Jeana Sache, poznat kao prvo ostvarenje iz serije filmova o američkom tajnom agentu OSS 117. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Jeana Brucea. Protagonist, čiji lik tumači Ivan Desny, na molbu prijateljice (čiji lik tumači Magali Noël) nastoji vratiti ukradene dokumente britanskog aristokrata.

Mada je 1960. godine snimljen italijansko-francuski film *[[Le Bal des espions]]* u kome se kao protagonist pojavljuje agent OSS 117, zbog različitog tumačenja autorskog prava se sljedećim službenim nastavkom serije smatra *[[OSS 117 se déchaîne]]* snimljen tri godine kasnije.

## Uloge

* Ivan Desny : *[[Hubert Bonnisseur de La Bath|Hubert Bonnisseur de La Bath (alias OSS 117)]]*
* Magali Noël : Muriel Rousset
* Yves Vincent: Boris Obarian
* Danik Patisson: Anita Lead	
* Marie Déa: Marion Lead
* André Valmy: Joseph Sliven
* Béatrice Arnac : Nahedad Sin

## Reference

## Vanjske veze
* 
* (English)
Ivan Desny

**Ivan Desny**, rođen kao **Ivan Nikolajevič Desnjicki** (28. decembar 1922 - 13. april 2002) bio je švicarski glumac. Rodio se u Pekingu kao sin francuskog konzularnog službenika ruskog porijekla, a majka mu je bila Šveđanka. Za vrijeme Drugog svjetskog rata je završio u njemačkom radnom logoru, da bi ga po izlasku otkrio režiser Pierre Fresnay i omogućio mu početak glumačke karijere u teatru.

## Izabrana filmografija

* *[[Madeleine (1950 film)|Madeleine]]* (1950)
* *[[La Putain respectueuse (film)|La Putain respectueuse]]* (1952)
* *[[The Lady Without Camelias]] (La signora senza camelie)* (1953)
* **' (1954)
* **' (1955)
* *[[Frou-Frou]]* (1955)
* *[[André and Ursula]]* (1955)
* *[[Dunja (film)|Dunja]]* (1955)
* *[[Mädchen ohne Grenzen]]* (1955)
* *[[Lola Montès]]* (1955)
* *[[Ballerina (1956 film)|Ballerina]] (Rosen für Bettina)* (1956)
* *[[Anastasia (1956 film)|Anastasia]] (1956)
* *The Story of Anastasia* (1956)
* *Scandal in Bad Ischl* (1957)
* *OSS 117 n'est pas mort* (1957)
* *La Vie à deux* (1958)
* *Le Miroir à deux faces* (1958)
* *One Life* (1958)
* *Song Without End* (1960)
* *Femmine di lusso* (1960)
* *Daniella by Night* (1961)
* *Sherlock Holmes and the Deadly Necklace* (1962)
* *Escapade in Florence* (1962)
* *Bon Voyage!* (1962)
* ** (1963)
* *Secret of the Sphinx (La sfinge sorride prima di morire - Stop Londra)* (1964)
* *Kidnapped to Mystery Island (I misteri della giungla nera)* (1965)
* ** (1965)
* *L'uomo di Toledo* (1965)
* *Who Wants to Sleep? (Das Liebeskarussell)* (1965)
* ** (1966)
* *I Killed Rasputin* (1967)
* *La Bataille de San Sebastian* (1968)
* *Mayerling* (1968)
* *Rebus* (1969)
* *The Adventures of Gerard* (1970)
* *Little Mother* (1973)
* *World on a Wire (Welt am Draht)* (1973, TV film)
* *Paper Tiger* (1975)
* *The Wrong Move (Falsche Bewegung)* (1975)
* *The Conquest of the Citadel (Die Eroberung der Zitadelle)* (1977)
* *Red Rings of Fear (Enigma rosso)* (1978)
* *Bloodline* (1979)
* *The Marriage of Maria Braun (Die Ehe der Maria Braun)* (1979)
* *Fabian* (1980)
* *Berlin Alexanderplatz* (1980, TV miniserija)
* ** (1980)
* *I Hate Blondes (Odio le bionde)* (1980)
* *Malou* (1981)
* *Exil* (1981, TV miniseries)
* *Lola* (1981)
* *The Roaring Fifties (Die wilden Fünfziger)* (1983)
* *The Future of Emily (Flügel und Fesseln)* (1984)
* ** (1989)
* *Good Evening, Mr. Wallenberg (God afton, Herr Wallenberg)* (1990)
* *I Don't Kiss (J'embrasse pas)* (1991)
* *Thieves (Les Voleurs)* (1996)
* *Beresina, or the Last Days of Switzerland (Beresina oder Die letzten Tage der Schweiz)'' (1999)

## Reference

## Vanjske veze
Le Bal des espions

***Le Bal de espions*** (), također poznat i kao ***Le schiave bianche*** () je francusko-italijanski crno-bijeli špijunski film snimljen 1960. godine u režiji Michela Clémenta i Umberta Scarpellija. Predstavlja neslužbenu adaptaciju romana *Documents à vendre* Jeana Brucea iz serije o agentu OSS 117. Protagonist, čiji se lik u filmu zove "Brian Cannon" i koga tumači Michel Piccoli, je obavještajac koji odlazi na Bliski istok raskrinkati spletke koje je prouzrokovao bivši njemački agent.

## Uloge
* Françoise Arnoul : Olivia
* Rosanna Schiaffino : Flora
* Michel Piccoli : Brian Cannon
* François Patrice : le frère d'Olivia
* Claude Cerval : Zarkho Solin
* Charles Régnier : Ernst Schenker
* Dina Perbellini
* Daniel Emilfork : un tueur
* Philippe Richard : Gallizi
* Marion Chéry
* Maria Grazia Buccella
* Walter Santesso
* Andrea Petricca
* Ignazio Balsamo
* Guy Neyrand

## Vanjske veze
* 
* *[http://www.cinema-francais.fr/les_films/films_c/films_clement_michel/le_bal_des_espions.htm Le Bal des espions]* sur cinema-français.fr
Dario Bašić

**Dario Bašić** (Bunjani, 10. 5. 1985), hrvatski nogometni trener i bivši izbornik Hrvatske nogometne reprezentacije do 17 godina. Trenutno je trener U19 momčadi Al Aina u Ujedinjenim Arapskim Emiratima.

## Biografija
### Rani život, školovanje i usavršavanje
Dario Bašić je rođen 10. 5. 1985. u selu Bunjani pokraj Ivanić-Grada u ugostiteljskoj porodici. Odrastao je uz brata Marina. Osnovu školu je pohađao u Graberju Ivaničkom, a "Opću gimnaziju Ivan Švear" u Križu. Maturirao je 2004. godine, te je iste godine upisao Kineziološki fakultet Sveučilišta u Zagrebu kao prvi na rang listi. Diplomirao je 2009. godine. Iste godine je završio usmjerenje iz kondicijske pripreme športaša i usmjerenje iz nogometa (*nacionalna "A licenca"*). 2011. godine dobio je UEFA "A licencu", te 2012. nacionalnu "Pro licencu". Dario je 2015. godine obranio doktorski rad na temu "Validacija notacijskog sustava za analizu izvedbe u nogometu". Usporedno s izborničkom funkcijom, Dario se bavio i znanstvenim radom te bio predavač na Akademiji Hrvatskog nogometnog saveza (HNS).

### Igračka karijera
Igrao je u Drugoj ligi, u NK TŠK iz Topolovca, no bio je primoran prekinuti karijeru nakon serije ozljeda.

### Trenerska karijera
Dario je započeo trenersku karijeru kao kondicijski trener u NK Zagreb. Prvi trenerski posao je dobio sa 24 godine, na klupi NK Naftaš, čiji je bio igrač-trener. Radio je potom u NK Prečko iz Zagreba, a najdulje je trener bio u NK Lučko, tri godine. Osvojio je dva naslova pobjednika "Kupa Zagrebačkog nogometnog saveza" (ZNS), a među ostalim izbacio je i Lokomotivu pod vodstvom Tomislava Ivkovića. U veljači 2015. godine Dario je, sa samo 29 godina, na klupi Hrvatske nogometne reprezentacije do 17 godina naslijedio dotadašnjeg izbornika Luku Pavlovića. 2015. godine je s Hrvatskom U17 reprezentacijom ostvario izniman uspjeh na SP-u plasiravši se u četvrtfinale pobjedom nad Njemačkom. Nakon završetka izborničke karijere u lipnju 2017. godine preuzeo je U18 momčad Al Wahde iz UAE-a s kojom je osvojio naslov u sezoni 2017./2018. Trenutačno je trener jednog od najvećih klubova na Arapskom poluotoku, Al Aina.

## Reference
OSS 117 se déchaîne

***OSS 117 se déchaîne*** () je francusko-italijanski crno-bijeli špijunski film snimljen 1963. u režiji Andréa Hunebellea. Predstavlja adaptaciju romana *OSS 117 prend le maquis* Jeana Brucea, odnosno drugi službeni nastavak serije temeljene na romanima o agentu OSS 117. Protagonist, čiji lik tumači američki glumac Kerwin Matthews, je američki obavještajac Hubert Bonisseur de La Bath koji, nastojeći rasvijetliti tajanstveni nestanak jednog svog kolege, otkriva tajnu podmorničku bazu na Korzici.

## Uloge
* Kerwin Mathews : Hubert Bonisseur de La Bath, alias OSS 117
* Jacques Harden : Roos
* Daniel Emilfork : Sacha
* Irina Demick : Lucia
* Nadia Sanders : Brigitta
* Henri-Jacques Huet : Renotte
* Albert Dagnant : Forestier
* Henri Attal : Manuel, un homme de main
* Yvan Chiffre : Agent Thibaud
* Roger Dutoit : Mayan
* Marc Mazza : un homme de main
* Gisèle Grimm
* Henri Guégan
* Michel Jourdan
* Jean-Paul Moulinot
* André Weber
* Hubert Noël : Narrateur

## Vanjske veze
* 
* 
* ''OSS 117 se déchaîne'' sur Unifrance
Schonzeit für Füchse

**Schonzeit für Füchse** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Petera Schamonija, kome je to bio cjelovečernji debi. Protagonisti su dva mladića porijeklom iz srednje klase koja ispočetka dijele duboki prezir prema generaciji svojih roditelja i njihovim vrijednostima. Radnja prikazuje kako se prilikom lova na lisice počnu među njima prikazivati razlike u svjetonazorima, odnosno spremnost jednog od njih na kompromis i "normalni" život. *Schonzeit* je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio specijalnu nagradu žirija.

## Uloge
* Helmut Förnbacher – Mladić
* Christian Doermer – Viktor
* Andrea Jonasson – Clara
* Monika Peitsch – Lore
* Edda Seippel – Clarina majka
* Helmuth Hinzelmann – Viktorov otac
* Suse Graf – Viktorova majka
* Alexander Golling – Stric
* Willy Birgel – Autor knjiga o lovu
* Dom de Beern
* Erna Haffner – Urednica
* Siegfried Siegert
* Nina Stepun – Balerina

## Vanjske veze
* 
*''Schonzeit für Füchse'' bei Filmportal.de
Zehra Deović

**Zehra Deović** (Foča, 9. decembra 1938 - 30. oktobra 2015) je bosanskohercegovačka pjevačica, poznata kao jedna je od najznačajnijih izvođača sevdalinki. Još kao mlada djevojka postala je članica tamošnjeg Omladinskog KUD „Jedinstvo“. Njen talenat ju je ubrzo odveo na nekadašnji Radio Sarajevo, za koji je od 1960. godine snimala isključivo bosanske sevdalinke. Pjevajući repertoar tradicionalnih bosanskih ljubavnih pjesama obišla je po nekoliko puta sve kontinente. Zastupala je bivšu Jugoslaviju na više međunarodnih festivala etno muzike. Snimila je nekoliko ploča i singlova. Za 38 godina rada na radiju, ostavila je značajan broj arhivskih snimaka sevdalinki, od kojih je veliki broj vrhunske kvalitete. Dobitnica je Estradne nagrade Jugoslavije i Estradne nagrade BiH. Živjela je i radila u Sarajevu.

Osim tradicionalnih bosanskih pjesama sevdalinki Zehra Deović je aktivno učestvovala i u snimanju pobožnih pjesama-Ilahija i kasida,sa kojima se pojavila kao učesnik brojnih festivala Ilahija i kasida, večeri duhovne muzike i sl.

Zehra Deović je 2005. godine dobila Grand Prix nagradu za životno djelo u kategoriji sevdaha.

## Najznačajnije izvedbe
* Dvije su se vode zavadile
* Da sam ptica 
* Gdje si dragi živa željo moja
* Došla voda od br'jega do br'jega
* Mlad se Jusuf oženio
* U Cazinu bijela kula
* Poklon Bosni
* Bosno moja divna,mila
* U Stambolu na Bosforu
* Mladost moga Sarajeva
* Blago Suncu i Mjesecu
* Oj Prijedore ti si pun sevdaha
* Djevojka je zelen bor sadila
* Zarobljeno srce moje
* Zašto mi ne dodješ
* Kolika je Jahorina planina
* Teku rajski potoci
* Moj dilbere
* Srce moje izmoreno
* Umorih se ruže trgajući
* Teku rajski potoci-Ilahija
* Mevlaje Salli-Ilahija
* Haj jedva čekam da se mrak navuče
* Lastavice lasto
* Pjesma Sarajevu
* Sarajevo,dugo i široko
* Ah moj Ajlo
* Tebi majko misli lete
* Snijeg pade na behar, na voće

Pored navedenih pjesama tu je još stotinjak drugih koje je Zehra Deović snimila za 50 godina rada na estradi, a od kojih se velik broj nalazi na Antologijama sevdalinke u izdanju BHRT-a, ali i drugim mnogobrojnim kompilacijama sevdaha.

## Diskografija
* *Folk zvijezda zauvijek* (kompilacija, 2014)

## Reference

## Vanjske veze
* https://soundcloud.com/semir-vranic/zehra-deovi-kolika-je-duga
* http://www.discogs.com/artist/Zehra+Deovi%C4%87
* http://muzika-balkana.blogspot.com/2010/08/zehra-deovic-sevdalinke.html
Cul-de-sac (film)

***Cul-de-sac*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1966. godine u režiji Romana Polanskog. Po žanru predstavlja kombinaciju trilera i crne komedije. Protagonisti, koje tumače Donald Pleasence i Françoise Dorléac, su George, sredovječni vlasnik zamka na obali i Teresa, njegova mlada, nevjerna i promiskuitetna supruga Teresa. Radnja prikazuje kako u zamak dođu dva gangstera u bijegu pred policijom - koje tumače Lionel Stander i Jack MacGowran - te uzimaju obje supružnika kao taoce, te čekajući pomoć od svog tajanstvenog šefa, dosadu krate raznim psihološkim igrama.

Polanski je *Cul-de-sac* namjeravao snimiti nedugo što se u Britaniju doselio iz Poljske, ali nije uspio prikupiti dovoljno novaca. Zbog toga je prethodno snimio niskobudžetni horor-film *[[Repulsion|Odvratnost]]* (gdje je glavnu ulogu tumačila Dorléacina sestra Catherine Deneuve); sa njime je imao dovoljno komercijalnog uspjeha da pokrene snimanje za koje je kao lokacija poslužio Zamak Lindisfarne na istoimenom otoku. *Cul-de-sac* je nedugo nakon premijere prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je imao izuzetan uspjeh i osvojio Zlatni medvjed.

## Uloge
* Donald Pleasence ... George
* Françoise Dorléac ... Teresa
* Lionel Stander ... Dickey
* Jack MacGowran ... Albie
* Iain Quarrier ... Christopher
* Geoffrey Sumner ... Christopherov otac
* Renée Houston ... Christopherova majka
* Robert Dorning ... Philip Fairweather
* Marie Kean ... Marion Fairweather
* William Franklyn ... Cecil
* Jackie Bisset ... Jacqueline
* Trevor Delaney ... Nicholas

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''Cul-de-Sac'' at the BFI
* ''Cul-de-Sac'', an article by Christopher Weedman, at *Senses of Cinema*
Fonologija srpskohrvatskog jezika

**fonologija srpskohrvatskog jezika**. Fonemski inventar srpskohrvatskog standardnog jezika obuhvaća 31 fonem, pri čemu ima 26 neslogotvornih i 5 slogotvornih fonema. Slogotvorni fonemi mogu se dalje podijeliti na duge i kratke, zavisno od akcenta. Prozodijski inventar srpskohrvatskog standardnog jezika čine dva akcenta, kratki i dugi. Kombinira li se njihova kvantiteta s tonom, koji može biti silazni ili uzlazni, dobivaju se četiri različita naglaska: kratki uzlazni i dugi uzlazni te kratki silazni i dugi silazni naglasak.

Od varijacija fonemâ, alofonâ, u srpskohrvatskom se mogu razlikovati: ŋ, d͡z, ɣ, v, ɕ i ʑ.

## Povezano

* srpskohrvatski jezik
* historijska fonologija srpskohrvatskog jezika
* Pomoć:IPA za srpskohrvatski
Garmsar

**Garmsar** () je grad u Semnanskoj pokrajini na sjeveru Irana, smješten 100 km jugoistočno od glavnog grada Teherana odnosno 100&nbsp;km jugozapadno od pokrajinskog sjedišta Semnana. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Garmsaru je živjelo 38.891 ljudi.

## Geografija

Garmsar se nalazi na rubnom području Dašt-e Kavira s masivom Alborz, na plodnoj aluvijalnoj lepezi rijeke Hable-Rud koja se proteže radijusom od 25 km. Na lepezi su još smješteni gradići Aradan i Kohanabad, te niz manjih naselja. Nadmorska visina grada je 865 m.

## Promet
Kroz Garmsar prolazi državna cesta 44 koja ga povezuje s Ejvankijem, Šarifabadom, Pakdaštom i Teheranom na zapadu, te Sorheom i Semnanom na istoku. Druga važna prometnica vodi prema Komu na jugozapadu, a još niz lokalnih cesta povezuje ga s okolnim naseljima na jugu i jugoistoku. Garmsar predstavlja i važno željezničko čvorište jer se usporedno s cestom 44 pruža i pruga koja spaja Teheran i Mašhad, dok prema sjeveru vodi ogranak do Firuzkuha, Kaemšahera, Sarija i drugih mazandaranskih gradova. U planu je izgradnja i južnog ogranka koji bi povezivao Garmsar s Badrudom i Isfahanom. Na jugu grada nalazi se i maleni Aerodrom Garmsar.

## Obrazovanje
* Islamski slobodni univerzitet
* Univerzitet Pajam Nur
* Tehnološki univerzitet Amir Kabir

## Značajne osobe
* Megdad Gobahlu, nogometaš
* Parviz Kardavani, geograf
* Amir Arsalan Motahari, nogometaš
* Džalil Zandi, vojni pilot i zračni as

## Povezano
* Semnanska pokrajina

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Garmsara
;Ostali projekti
Porvoo

**Porvoo** (švedski: *Borgå*) je grad i općina na jugu Finske od 49,728 stanovnika

## Geografija

Porvoo leži u Regiji Uusimaa, u delti rijeke Porvoonjoki, udaljen 50 km istočno od glavnog grada Helsinkija.

Oko 1 / 3 njegovih stanovnika govori švedski.

## Historija

Porvoo je jedan od najstarijih finskih gradova, koji je još početkom 14. vijeka izrastao u veliko trgovište tako da je povelju o statusu grada dobio još 1346. Od 1723. je i biskupski grad.

U Porvoou su članovi finske dijete na svom zasjedanju 1809. položili zakletvu vjernosti ruskom caru Aleksandru I, koji je obećao dati Finskoj autonomiju u okviru Velikog Vojvodstva Finske.

Porvoo je unatoč brojnim prednostoma, ostao relativno mali u usporedbi sa nedalekim Helsinkijem, jer je često stradavao što zbog požara, što zbog ratova.

## Kultura i atrakcije

Porvoo je u Finskoj znan kao centar kulture, jer je grad u kojem je rođen i živio bard finske poezije Johan Ludvig Runeberg i njegov sin skulptor Walter Runeberg.

Najveća znamenitost grada je njegova srednjovjekovna katedrala izgrađena od granitnih blokova (danas ožbukana) između 1414. - 1418. ispred koje stoji brončani monument posvećen odanosti finskih građana caru 
Aleksandru I. Lijepa je i stara gradska vijećnica iz 1764.

## Privreda

Najveći privredni pogon u gradu je rafinerija nafte nacionalne kompanije Neste, koja preradi 12 miliona tona nafte na godinu.

Pored tog grad ima i tvornicu celuloze, keramike i namještaja.

Porvoo je i velika luka i sjedište jedne od najvećih finskih izdavačkih kuća Sanoma-WSOY.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Porvoo''
Porvoonjoki

**Porvoonjoki** (švedski: *Borgå å*) je rijeka na jugu Finske duga 143 km.

## Geografija

Porvoonjoki izvire na grebenu Salpausselkä na nadmorskoj visini od 68 metra nedaleko od Lahtija.

Od tamo teče prema jugozapadu do ušća u Finski zaljev gdje ima veliku deltu u kojoj leži grad Porvoo.

Rijeka ima sliv velik 1,271 km², koji se proteže preko regija Päijänne Tavastija i Uusimaa, od toga samo 1.4% otpada na nekoliko jezera i bara.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Karta rijeke'' na portalu Jarwiki
Kerwin Matthews

**Kerwin Mathews** (8. januar, 1926 – 5. jul 2007) bio je američki glumac, najpoznatiji po ulozi Sinbada u fantastično-pustolovnom filmu *[[The 7th Voyage of Sinbad]]* odnosno kao Hubert Bonisseur de La Bath u seriji francuskih filmova o agentu OSS 117. Glumačku karijeru, koja je počela sredinom 1950-ih, prekinuo je 1978. kada se preselio u San Francisco i otvorio antikvarnicu. Gotovo pola vijeka je proveo zajedno sa svojim homoseksualnim partnerom Tomom Nicollom.

## Filmografija

### Televizijski nastupi
**[[Space Patrol (TV serija, 1950)|Space Patrol]]*, "The Escape of Mr Proteus" (1954)
**[[Ford Theatre]]*
***Charlie C company* (1954)
***The Lady in the Wind* (1955)
***Catch at Straws* (1956)
**[[Playhouse 90]]*
***The Country Husband* (1956)
**[[Matinee Theatre]]*
***Show of Strength* (1957)
***The Suicide Club* (1958)
**[[Goodyear Television Playhouse]]*
***The Obenauf Story* (1959)†
**[[Disney anthology television series|Walt Disney's Wonderful World of Color]]*
***[[The Waltz King (Disney)|The Waltz King]]* (1963) (two parts)
**Ghostbreaker* (1967)†
**Dead of Night: A Darkness at Blaisedon* (1969)†
**[[Ironside (1967 TV series)|Ironside]]* (1972)
**"Hey, Buddy, Can You Spare a Life?"
**"Achilles' Heel"
**Death Takes a Holiday* (1971)

† Pilot-epizode nesnimljenih serija serija

### Film
**[[Jack Finney|Five Against the House]]* (1955)
**[[The Garment Jungle]]* (1957)
**[[Tarawa Beachhead]]* (1958)
**[[The 7th Voyage of Sinbad]]* (1958)
**[[The Last Blitzkrieg]]* (1959)
**Saffo, venere di Lesbo* aka *The Warrior Princess* (1960)
**[[Man on a String]]* (1960)
**[[The Three Worlds of Gulliver]]* (1960)
**[[The Devil at 4 O'Clock]]* (1961)
**[[Pirates of Blood River]]* (1962)
**[[Jack the Giant Killer (1962 film)|Jack the Giant Killer]]* (1962)
**OSS 117* (1963) ‡
**[[Maniac (1963 film)|Maniac]]* (1963)
**[[Banco à Bangkok pour OSS 117|Shadow of Evil]]* (1964) ‡
**[[Battle Beneath the Earth]]* (1967)
**[[Le vicomte règle ses comptes]]* (1967)
**[[The Killer Likes Candy]]* (1968)
**[[A Boy... a Girl]]* (1969)
**[[Barquero]]* (1970)
**[[Octaman]]* (1971)
**[[The Boy Who Cried Werewolf (1973 film)|The Boy Who Cried Werewolf]]* (1973)
**[[Nightmare in Blood]]* (1978)

‡ *[[OSS 117]]* film

## Izvori

## Vanjske veze
*
*Kerwin Mathews
*The Final Taxi Podcast on Kerwin Mathews
Niketas Orifas

**Niketas Orifas** (grčki *Νικήτας ὁ Ὀρύφας or Ὠορυφᾶς*) bio je znamenit bizantski službenik, patricij i admiral iz 9. vijeka. Služio pod zapovjedništvom bizantskog cara Mihajla III (842–867) i Vasilija I (867–886). Borio se u pomorskim bitkama tijekom tijekom bizantsko-arapskih ratova protiv Saracena, poglavito onih sa kretskog Emirata.

Značajan i po tome što je 867. pomogao Dubrovniku i spasio grad od saracenske opsade koja je trajala 15 mjeseci.

## Literatura
*
*
*
*
*
*