open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pudarci

**Pudarci** je naselje u Opštini Grocka u Gradu Beogradu. Prema popisu iz 2002. bilo je 1.410 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1643 stanovnika).

## Historija

Naseljeno mesto Pudarci se nalazi južno od varoši Grocke. Severozapadno od mesta je mesto koje se zove Staro Selo, gde se i danas vidi po koji spomenik bez natpisa. Nema podataka a ni predanje ništa ne zna da kaže o postanku ovoga sela. U aračkim spiskovima iz prvih desetina 19. veka pominju se Pudarci kao selo koje je imalo 1818. godine 22 kuće, a po popisu iz 1922. godine selo je imalo 204 kuće sa 1126 stanovnika.

Selo su osnovali preci današnjih Đorđevića i nastanili su se u dolini Potoka, gde je selo bilo sve do 1815. godine. Tek posle oslobođenja počeli su se iz doline iseljavati po stranama i naseljavati na današnja mesta. Stare su porodice: Matejići, Marinkovići, Matorčevići i Pantelići. Ostale su porodice doseljene i to: Velićkovići (Rankovići) iz Kuča, odakle je došao njihov čukundeda: Lazarevići, Martinovići i Nedeljkovići su starinom iz Korita; Stefanovići (Radojćići, Glišići, Ilići) starinom su od Leskovca: Pavlovići (Jeremići) su iz Kuča; Pejići (Đurići) su iz „Erske“ i Ilići iz Bosne. Selo nije imalo crkvu Služili se manastirom Rainovcem. Selo Pudarci imaju svoju školu od 1893. godine. (podaci krajem 1921).

## Demografija

U naselju Pudarci živi 1117 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 40,4 godina (38,6 kod muškaraca i 42,1 kod žena). U naselju ima 413 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,41.

Ovo naselje je u velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Reference

## Literatura
* Korišćena Literatura:
* Izvor Monografija Podunavske oblasti 1812-1927 sastavio Dr, Vladimir Margan biv. Predsednik Oblasnog odbora Komesar Oblasne Samouprave, objavjeno (1927 g.)„Napredak Pančevo,,
* „Letopis“: *Podunavska mesta i običaji* Marina (Beč 1999 g.).

Letopis period 1812 – 2009 g. Sastavio od Pisanih tragova, Letopisa, po predanju mesta u Južnoj Srbiji, mesta i običaji nastanak sela ko su bili Doseljenici čime se bavili meštani

* *Napomena*
U uvodnom delu autor je dao kratak istorijski pregled ovog područja od praistorijskih vremena do stvaranje države Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca. Najveći prilog u ovom delu čine *,»Letopisi«* i trudio se da ne propusti nijednu važnu činjenicu u prošlosti opisivanih mesta.

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Umčari

**Umčari** je naselje u opštini Grocka u Gradu Beogradu. Prema popisu iz 2002. bilo je 2880 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 3487 stanovnika).
## Historija
Varoš se nalazi južno od Grocke, u dolini reke Ralje. Topografski nazivi Crkvine, Manastirsko, Kućerine, Selište i dr. Dokaz su da je ovde postojalo neko staro naselje. Na mestu Crkvine i danas se nalaze ostaci nekakvih zgrada, koje su bile popločane opekom. Na nekadašnjem imanju Mihalovića bilo je tragova starog groblja koje se zove „*madžarsko groblje*“.

Prve pisane pomene o ovoj varošici imamo iz prvih decenija 18. veka. Na karti iz doba austrijske vladavine (1718.-39.g.) ovo naselje je zabeleženo pod imenom Umschari. Godine 1732. pominju se Umčari i u njima obr’knjaz Laza. Umčari su u ovo vreme pripadali nuriji (parohiji) manastira Rajinovca i imali su 22 kuće (domova-hlebova). Kasnije, u prvim decenijama 19.veka pominju se Umčari u aračkim spiskovima, i 1818.g. 66 kuća. Godine 1846.varošica je imala 96 kuća, a po popisu iz 1921.g. u varošici je bilo 413 kuća sa 2424 stanovnika.
Po predanju mesto je bilo najpre na desnoj obali reke Ralje, na mestu koje se zove „*Kućerine*“ , odakle su se u toku vremena spustili bliže reci Ralji, kod izvora Selište. Kasnije je selo premešteno na levu obalu Ralje i na toj su strani prve kuće bile u podnožju Sadova, u dolini potoka Lipovnika.
Odatle se ovo naselje širilo i razvijalo u raznim pravcima. Početkom 20.veka nekoliko porodica je otišlo u Žirovljin, gde su bila trla, i zasnovali su zaselak, koji po knezu Živku dobio Živkovac. Po predanju, koje je dvojako, ovo je naselje dobilo ime po umkama koje su služile kao granica između Beogradskog i Smederevskog Pašaluka, a po drugom predanju ime je došlo po zemlji umnjači-umi koje ima na mnogo mesta.

Za najstariju porodicu smatraju se Mihalovići (Jovanovići, Pantelići). Njihov čukunded Jovan, koji je došao od Bjelog Polja, „udario je kolac ovome naselju“ Kad je došao ovde, zatekao je gustu i neprohodnu šumu. (podaci krajem 1921. godine).

## Demografija
U naselju Umčari živi 2316 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 41,0 godina (39,3 kod muškaraca i 42,6 kod žena). U naselju ima 895 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,21.

Ovo naselje je u velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Reference

## Korišćena Literatura:
* Korišćena Literatura:
* Izvor Monografija Podunavske oblasti 1812-1927 sastavio Dr, Vladimir Margan. objavjeno (1927 g.)„Napredak Pančevo,,
* „Letopis“: *Podunavska mesta i običaji* Marina (Beč 1999 g.).
Letopis period 1812 – 2009 g. Sastavio od Pisanih tragova, Letopisa, po predanju mesta u Južnoj Srbiji, mesta i običaji nastanak sela ko su bili Doseljenici čime se bavili meštani

* *Napomena*
U uvodnom delu autor je dao kratak istorijski pregled ovog područja od praistorijskih vremena do stvaranje države Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca.

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Pomena

**Pomena** (tal. *Petraia* ili *Poména*) je malo naselje na otoku Mljetu. Nalazi se u maloj uvali, na sjeverozapadnoj strani otoka.

## Historija

Na području današnje Pomene nađeni su ostaci nekadašnje rimske vile, što pokazuje da je ta mala uvala, zaštićena četirima otočićima, bila naseljavana još i u antičko vrijeme. Vjerojatno je služila kao usputna lučica brodovima, koji su išli u smjeru Korčule jer je i danas Korčuli to najbliža Mljetska luka. Usprkos antičkoj naseobini, za razliku od susjednog naselja Polače, temelje današnjem naselju nisu dali Rimljani, već ribari iz Goveđara, koji su u Pomeni napravili malene magazine u koje su pohranjivali svoj ribarski alat i mreže. Prvi stalni stanovnici dolaze iz Goveđara, osnivaju ribarsku zadrugu u mjestu, ali je svoj najveći razvoj Pomena doživjela izgradnjom hotela. Zbog hotela, u mjestu se grade nove kuće te Pomena danas, zbog blizine Velikog i Malog jezera, turistički najjače mljetsko naselje.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovnika iz 2001. godine, Pomena danas ima 37 stanovnika.

## Gospodarstvo
Naselje nastaje kao ribarska luka te je svoje gospodarstvo u početku baziralo na ribolovu, ali i na poljoprivredi jer se u neposrednoj blizina mjesta nalazi nekoliko vrlo plodnih polja. Izgradnjom hotela, Pomena se turistički vrlo razvija te danas svoje gospodarstvo temelji upravo na turizmu. Do sredine devedesetih godina 20. stoljeća, u Pomeni je djelovao i autokamp Sikjerica, koji je bio vrlo uspješno poslovao, ali je zatvoren zbog potencijalne opasnosti od šumskih požara jer se nalazio u nacionalnom parku. Iako je turistička luka, Pomena nije brodskom linijom ni na koji način povezana s Dubrovnikom, ali u ljetnim mjesecima u naselje pristalju hidrokrilci iz smjera Dubrovnika, Korčule i Splita.

## Reference

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik
Veliko jezero (Mljet)

**Veliko jezero** na otoku Mljetu (zapravo, zaljev koji je kod Solina povezan s otvorenim morem) nastalo je potapanjem kraškog polja. Veliko jezero ima površinu od 1,45&nbsp;km², najveća mu je dužina 2,5&nbsp;km, a širina 1&nbsp;km. Najveća dubina Velikog jezera iznosi 46 metara. Veliko se jezero spaja s otvorenim morem dugim i širokim kanalom, na mjestu koje se zove Veliki most, a od tog se mjesta širi u Solinski kanal i zatim se spaja s otvorenim morem. Veliki je most prije 1960. godine bio plitkiji i uži nego danas, što je rezultiralo stvaranjem jake morske struje, koja se mijenjala svakih šest sati. Za vrijeme plime ili oseke struje je ili ulazila ili izlazila iz jezera. Na tom su mjestu benediktinci izgradili mlin, kojeg je pokretala struja, i služio je za proizvodnju soli (mjesto Soline, u neposrednoj blizini, po tome je dobilo ime). Veliki je most srušen 1958. godine kako bi predsjednik SFRJ Josip Broz Tito mogao ući u jezero sa svojom jahtom.

Na južnoj strani jezera nalazi se otočić Sveta Marija. Njegova veličina je 120 m x 200 m. Na njemu su pronađeni ostaci rimske građevine, ali je daleko najpoznatiji po benediktinskom samostanu koji je izgrađen kad su benediktinci došli na otok u 12. stoljeću.

Veliko i Malo jezero su prirodni fenomen nacionalnog parka Mljet te ujedno i najposjećenije mjesto na Mljetu.
Malo jezero (Mljet)

**Malo jezero** se nalazi na otoku Mljetu, sjeverozapadno od Velikog jezera i sa njime je spojen kanalom dugim 30 metara i dubokim do 0,5 metara, kroz koji također, ovisno o plimi i oseki, teče jaka morska struja. Kanal se nalazi na mjestu koje se zove Mali most. Površina jezera iznosi 0,25 km2, a najveća mu je dubina 29 metara. More se u Malom jezeru slabo izmjenjuje pa ono ima svojstvo lagune.

Veliko i Malo jezero su prirodni fenomen nacionalnog parka Mljet te ujedno i najposjećenije mjesto na Mljetu.
Goveđari

**Goveđari** (tal. *Govegiari*) su mjesto na otoku Mljetu i smatraju se glavnim naseljem zapadne strane otoka. U naselju se nalazi uprava nacionalnog parka Mljet, pošta te župna crkva sa župnim dvorom. Goveđari su jedino mjesto u nacionalnom parku koje nije na moru.

## Historija
Zapadna strana otoka Mljeta do kraja 18. stoljeća nije bila nikako naseljavana. Ne računajući ilirsko stanovništvo na otoku, koje nije imalo stalne naseobine. Prvo stalno naselje bile su Polače, ali ni Polače nisu bile naselje u današnjem smislu te riječi jer je u Polačama postojala samo palača sa stanovnicima, nije postojalo naselje. Do 11. stoljeća, romansko stanovništo odupiralo se naseljavanju drugih naroda u zapadnu trećinu otoka, koju su držali pod svojom vlašću. Poslije rimske vladavine, vlast na zapadnom dijelu otoka preuzimaju benediktinci, koji su do kraja 18. stoljeća zabranjivali bilo kakvo stalno naseljavanje u to područje. Samostan je svake godine među stanovnicima otoka birao šest težaka i šest pastira koji su samo tu godinu živjeli na zapadnoj strani otoka. Stalno je naseljavanje bilo zabranjeno. Ipak, 1793. godine, benedikticni dopuštaju permanentno useljavanje obitelji *Milić* (braći Nikoli i Petru), babinopoljskim težacima, doseljenicima iz Slanog, te Babinopoljcu *Vincencu Stražičiću - Bastu* kako bi za samostan čuvali stoku (mjesto je po stoci (govedima) i dobilo ime). Mjesto se širi kasnijim doseljavanjem obitelji *Hajdić*, *Stražičić*, *Sršen* i *Matana*. Obzirom da prije toga nije bilo stalnog naselja na zapadnoj strani, smatra se da su Goveđari prvo naselje na području današnjeg nacionalnog parka.

## Gospodarstvo
Naselje se smjestilo uz vrlo plodno polje Pomjentu, tako da je stanovništvo svoje gospodarstvo oduvijek baziralo na poljoprivredi. Zbog udaljenosti od mora, stanovnici Goveđara se nikad nisu bavili ribarstvom u velikoj mjeri. Mjesto turistički nije razvijeno jer stanovnici, koji se bave turizmom, tokom ljeta odlaze u okolna mjesta na moru.

## Stanovništvo
Po broju stanovnika, Goveđari su oduvijek bili na drugom mjestu, odmah iza Babinog Polja. S obzirom da su Goveđari dosta staro naselje, suočavaju se sa problemom starog stanovništva, ali i sa problemom iseljavanja jer zbog turizma mnogi stanovnici odlaze živjeti u okolna naselja na moru. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, Goveđari imaju 165 stanovnika. Pritom treba imati na umu, kako u ukupan broj stanovnika Goveđara, ulaze i stanovnici okolnih naselja, bivših zaselaka, tako da je broj stanovnika samog mjesta znatno manji.

## Obrazovanje
Goveđari su jedino mjesto na otoku, uz Babino Polje, koje ima osnovnu školu. S obzirom na malen broj učenika, koji gravitiraju prema Goveđarima, u mjestu ne postoji osmogodišnja škola, već trogodišnja. Poslije trećeg razreda, djeca nastavljaju školovanje u Babinom Polju.

## Goveđarski zaseoci do 2006. godine
* Babine Kuće
* Soline
* Pristanište (tal. *Santa Maria di Méleda*) - luka na Velikom jezeru u kojoj se nalazi uprava NP Mljet i pošta Goveđari
* Njivice
* Velika Loza (tal. *Porto Loggia*) - sastoji se od dvije kuće: župnog dvora i jedne obiteljske kuće

## Izvori
Otočić Sveta Marija

**Otočić Sveta Marija** nalazi se u južnom dijelu mljetskog Velikog jezera. Njegova veličina je 120 m x 200 m. Na njemu su pronađeni ostaci rimske građevine, ali je daleko najpoznatiji po benediktinskom samostanu iz 12. stoljeća. 

Dolazak benediktinaca iz Apulije je izazvao nezadovoljstvo kod domaćih benediktinaca (benediktinski samostan na Lokrumu je izgrađen 1203. godine) pa je pravo na otok talijanskim benediktincima dao i zahumski župan Desin (u nekim izvorima zahumski knez Desa). Benediktinci su najprije na otočiću izgradili samostan, a zatim (krajem 12. stoljeća) i crkvu. Romanički je samostan više puta pregrađivan. Današnja je zgrada dvokatna renesansna građevina koju s dviju strana omeđuje dvorište, a glavni trakt, prema dvorištu, ima arkadni hodnik. Na jugoistočnom je uglu izgrađena obrambena kula, pa sve građevine, uključujući i crkvu čine obrambenu cjelinu. Samostan je napušten 1869. godine i za taj se događaj veže legenda da su benediktinci prokleli stanovništvo otoka tako da su sve radili obrnutim redoslijedom. U molitvenu su procesiju išli u smjeru obrnuto od kazaljke na satu, a svijeće kad bi upalili, okrenuli bi ih naopako. U samostanu su kao redovnici boravili mnogi poznati znanstvenici i umjetnici. Najpoznatiji stanovnici mljetskog samostana bili su dubrovački pjesnici Mavro Vetranović i Ignjat Đurđević te jedan od najpoznatijih bizantologa svog vremena Anselmo Banduri. Crkva sv. Marije u sklopu samostana jednobrodna je romanička (apulijska) građevina podignuta po uzoru na onu koju su benediktinci imali u Monte Garganu. Crkva je pregrađena i proširena u 16. stoljeću i tada je na trijem postavljen grb Gundulića.

## Galerija


Otočić svete Marije.JPG|Otočić svete Marije
Otočić svete Marije 3.JPG|Crkvica na otočiću
Otočić svete Marije 4.JPG|Unutrašnjost crkvice
Otočić svete Marije 8.JPG|Crkva sv. Ivana (15. st.)
Otočić svete Marije 9.JPG|Unutrašnjost Crkve sv. Ivana
Crkva svete Marije 26.JPG|Benediktinski samostan
Crkva svete Marije 24.JPG|Spomenik blizu ulaza u Crkvu svete Marije
Crkva svete Marije.JPG|Crkva svete Marije
Crkva svete Marije 3.JPG|Oltar u crkvi
Crkva svete Marije 9.JPG|Mozaik u crkvi
Crkva svete Marije 8.JPG|
Crkva svete Marije 7.JPG|
Crkva svete Marije 1.JPG|
Crkva svete Marije 2.JPG|
Crkva svete Marije 4.JPG|
Crkva svete Marije 19.JPG|
Saplunara

**Saplunara** je naselje u Republici Hrvatskoj, na otoku Mljetu. Administrativno je u sastavu Općine Mljet, Dubrovačko-neretvanska županija.

Zbog prirodnih posebnosti područje je zakonom zaštićeno još 1965. godine (značajni krajobraz). Predstavlja jedno od posljednjih preostalih staništa obalnih pijesaka u Hrvatskoj te stanište iznimno rijetkih i ugroženih pješčarskih gljiva. Pješčarska vegetacija vrlo je specifična zbog prilagodbe ekstremnim životnim uvjetima (plima, oseka, sol, vjetar itd.) i iznimno je osjetljiva na promjene uzrokovane ljudskim aktivnostima.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 35 stanovnika te 10 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Iskazuje se od 1981. kao samostalno naselje nastalo izdvajanjem dijela naselja Korita. Iskazuje se kao dio naselja od 1953. do 1971. U 1953. bez stanovnika.

## Reference
Odisejeva špilja

**Odisejeva špilja** ili **Jama** je špilja na otoku Mljetu. Nalazi se na južnoj obali otoka, kod Babinog Polja.

Odisejeva špilja je pećina jajolikog oblika s nekoliko desetaka metara u promjeru. Ima urušen svod po kojem je dobila ime *Jama*, jer gledajući s kopnene strane, izgleda kao velika rupa u zemlji. Dno je ispunjeno morem. Kroz vapnenačke slojeve, što je odvajaju od otvorenog mora, nastao je prodor u obliku tunela pa se u špilju može ući plivajući ili manjim čamcem.

Ulazak s morske strane je širok 4 do 5 metara, a iznad razine mora samo 1 do 1,5 metar. Dubina mora u tunelu špilje je 8 do 10 metara, sam tunel dugačak je oko 20 metara. Pristup s kopna je moguć preko vrlo strmih improviziranih stuba.

Odisejeva se špilja koristi kao sklonište za ribarske čamce i ribarski alat: mreže, danas zabranjene mljetske vrše, parangale i vesla, te predstavlja najneobičniju luku na cijelom Jadranu, ali i šire.

U ljetnim mjesecima, oko podneva, kada sunčeva svjetlost najjače udara na područje špilje, u moru se stvara spektar boja, posebno zanimljiv turistima te ljubiteljima istinskih prirodnih fenomena i fotografije. U samu Jamu, zbog visokih stijena, svijetlost nikad ne dolazi.

U špilji je ranije boravila i sredozemna medvjedica.

### Legenda o Odiseju
Ispred špilje se nalazi hrid Ogiran. Za vrijeme visoke plime ili za vrijeme jakog južnog vjetra hrid je potpuno prekrivena morem i predstavlja opasnost za moreplovce. Prema legendi, upravo iz tog razloga, Odisej je doživio brodolom te je doplivao do špilje, gdje se sklonio. Na otoku je vladala nimfa Kalipso te je Odisej podlegao njenim čarima kao i ljepotama njenog otoka, ostavši "zarobljen" na otoku sedam godina, kada je po nalogu bogova bio pušten. Mjesno stanovništo vjeruje da je upravo Mljet drevna *Ogigija* jer Homer u Odiseji navodi, kao što je na njhovu otoku, da su maslinici i vinogradi neposredno uz samo mjesto brodoloma. Vjerojatno zbog nezainteresiranosti mjesnog stanovništva, kao i zbog veličine i razvikanosti u svijetu, ali i zbog jednakog imena kroz povijest, legenda o Odiseju danas se češće pripisuje otoku Malti, a ne Mljetu.

## Vanjske veze
* Mljet
* Hrvatski speleološki poslužitelj
Sobra

**Sobra** (tal. *Porto Mezzo*) je mjesto na otoku Mljetu. Nalazi se u dubokom zaljevu na sjevernoj strani otoka i glavna je otočna luka.

## Historija
Sobra je stalno naseljena od druge polovice 19. stoljeća, a nastala je kao luka Babinom Polju. Odavdje su prije isplovljavale mljetske gajete na vesla i jedra sa drvima, koje je služilo kao građevinski materijal u Dubrovniku za vrijeme Republike. U starim dubrovačkim listinama iz 15. stoljeća spominje se i posebna vrsta *bračere*, pod imenom **mljetska barka**, te posebno **mljetsko jedro**. Godine 1880. na mjestu današnjeg naselja je izgrađeno manje pristanište, a ubrzo je bila uključena u stalnu brodsku vezu između Trsta i Kotora te se od tog vremena smatra glavnom mljetskom lukom.

## Stanovništvo
Sobra je nastala kao luka nedalekom Babinom Polju te su prvi stanovnici došli i tog mjesta. Sobra je jedino mjesto na otoku koje konstantno bilježi porast broja stanovništva. Prema popisu stanovnika iz 2001. godine, Sobra ima 102 stanovnika.

## Gospodarstvo
Sobra svoje gospodarstvo temelji na turizmu i na prometu. Iz Sobre svakodnevno isplovljavaju brodovi prema lukama Prapratno (Pelješac) i Gruž (Dubrovnik) te prema otoku Šipanu. Također, u Sobru pristaje međunarodni Jadrolinijin brod za Bari (Italija). Zbog blizine blatine, Sobra ima vlastiti vodovod i vodocrpilište.

## Promet

U mjestu je trajektna luka koja otok spaja s kopnom, putem linije Dubrovnik - Suđurađ (Šipan) - Sobra.

Kroz mjesto prolazi državna cesta D120, koja spaja naselje s ostatkom otoka, a do trajektne luke vodi 1,1&nbsp;km dugi odvojak (državna cesta D123).

## Reference

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik
Blato (Mljet)

**Blato** (tal. *Blatta di Méleda*) je naselje na otoku Mljetu. Smjestilo se na srednjem dijelu otoka, uz vrlo plodno, istoimeno, polje.

## Historija
Dolaskom slavenskog stanovništva na Mljet, osnivaju se prva stalna naselja na otoku. Blato je nastalo kao treće naselje, smjestivši se uz vrlo plodno polje, koje se se nalazi u neposrednoj blizina Blatske blatine, izvora pitke vode, koja je natapakla cijelo polje i koja je dala naselju samo ime. Zbog svog odličnog položaja, Blato je u jednom trenutku bilo toliko veliko naselje da je imalo vlastitu osnovnu školu, koja danas više nije otvorena.

## Stanovništvo
Blato je oduvijek bilo jedno od većih naselja na otoku, ali zbog iseljavanja stanovništa na obalu, poglavito u naselja Ropa i Kozarica, svakim popisom stanovnika Blato bilježi pad broja stanovnika. Popisom iz 2001. godine, Blato je naseljavalo 46 stanovnika.

## Gospodarstvo
Naselje je smješteno podno vrlo visokog brda, na rubnim dijelovima iznimno plodnog polja, koje je bilo potpuno zaštićeno sa svih strana te nije bilo straha od nenadanih napada i to su bili glavni uvjeti da Blato svoje gospodarstvo temelji na uzgoju vinove loze te izlovu jegulja, koje se u zimsko vrijeme mrjeste u obližnjoj blatini. Svoje proizvode stanovništvo je izvozilo u Dubrovnik preko 4&nbsp;km udaljene luke Kozarice. Danas se stanovništvo još uvijek bavi uzgojem vinove loze, ali gradnjom vodocrpilišta, postaje otočni vodovodni centar, vrlo bitan u ljetnim mjesecima.

## Reference

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik
Ubli (Lastovo)

**Uble** ili **Ubli** su naseljeno mjesto u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, smješteno na otoku Lastovo. Administrativno, pripadaju istoimenoj općini.

Tu se nalazi prodavaonica, benzinska crpka, zgrada parka prirode, župna crkva i uništena vojarna.

Jednobrodna kršćanska bazilika posvećena sv. Petru, po tipu 5.-6. st., urbano je težište i vrhunac kontinuiranog uspona i cvata nekada središnjeg antičkog naselja u blizini prirodne luke u Ublima (1. st.). Na otoku Lastovu bazilika je nakon arheoloških istraživanja konzervirana i spomenička je cjelina najviše kategorije.

## Geografija
Naselje se nalazi na zapadnoj strani otoka Lastova. Od grada Lastova je udaljeno 10&nbsp;km.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu obitava 218 stanovnika.

## Gospodarstvo
Turizam je jedan od važnijih izvora prihoda mještana.

U luci je benzinska crpka za brodove.

## Promet
U naselju je trajektna luka. Mjesto je s kopnom povezano trajektnom linijom Split - Vela Luka - Uble, te katamaranskom Split - Hvar - Vela Luka - Uble.

## Galerija

Datoteka:Bazilika svetog Petra u Ublima.JPG|Bazilika svetog Petra u Ublima
Datoteka:Vojarna u Ublima.JPG|Bivša vojarna
Datoteka:Trajektna luka Ubli.JPG|Trajektna luka


## Izvori
Glavat

**Glavat** je naselje u Republici Hrvatskoj, na otočiću Glavatu u sklopu Vrhovnjaka. Upravno se nalazi u sastavu Općine Lastovo (općina), Dubrovačko-neretvanska županija. 

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 0 stanovnika te obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Iskazuje se od 1931., i to do 1953. kao dio naselja, a od 1961. kao naselje. U 2001. bez stanovnika.

## Izvori
Pasadur

**Pasadur** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lastovo (općina), Dubrovačko-neretvanska županija. 

U mjestu se nalazi jedini hotel na otoku, Solitudo izgrađen 1981. godine. Mjesto se nalazi 3 km od Ubli. Tu su smješteni mnogobrojni vojni objekti (i bunkeri) bivše Jugoslavenske ratne mornarice koja je boravila na Lastovu 18 godina, do svibnja 1992. Danas su razrušeni i u zapuštenom stanju. Poviše Pasadura nalazi se Jurjev vrh s kojeg puca odličan pogled na Pasadur i Uble. 

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 77 stanovnika te 22 obiteljskih kućanstava.


:Iskazuje se od 1991. kao samostalno naselje nastalo izdvajanjem iz naselja Uble. Do 1971. kao dio sadržan u naselju Lastovo. Kao dio naselja iskazuje se od 1910. U 1921. podaci su sadržani u naselju Lastovo.

## Galerija


Datoteka:Hotel Solitudo (Pasadur-Lastovo).JPG|Hotel Solitudo
Datoteka:U objektu mornarice (Pasadur).JPG|Objekt mornarice
Datoteka:Bunker u Pasaduru.JPG|Bunker bivše JNA


## Izvori
Kozarica, Hrvatska

**Kozarica** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Mljet (općina), Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 28 stanovnika te 9 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Iskazuje se od 1981. kao samostalno naselje nastalo izdvajanjem dijela naselja Blato. Kao dio naselja iskazuje se od 1948. do 1971.

## Reference
Skrivena Luka

**Skrivena Luka** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lastovo, na otoku Lastovu, Dubrovačko-neretvanska županija. 

Ovdje se nalazi jedini kamp na otoku, restoran i privezište za jahte. U blizini je uvala Uska u kojoj je plaža onečišćena otpadom. S najvišeg lastovskog vrha Huma (417 m) odlično se vidi Skrivena Luka.

Svjetionik Struga izgrađen 1839. drugi je najstariji svjetionik na hrvatskoj obali, smješten na samom ulazu u uvalu Skrivena Luka. Nalazi se na nadmorskoj visini od 70 m na samom rubu strme litice. Svjetlo sa Struge vidi se na 20 milja i upozorava brodove da su nadomak Lastovu. Litica u svojim dubinama otkriva kolonije koralja gorgonija, dok se na njenim klisurama može vidjeti sivog sokola.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 18 stanovnika te 6 obiteljskih kućanstava.


:Iskazuje se kao naselje od 1953. Raniji podaci iskazani od 1910. do 1948. odnose se na dio naselja Rt Struga. U 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Lastovo

## Izvori
Okuklje

**Okuklje** (tal. *Camera* ili *Occùchie*) je naselje i luka na otoku Mljetu. Nalazi se na sjevernoj strani otoka, na Mljetskom kanalu.

## Historija
Okuklje nastaje za vrijeme vladavine Dubrovačke Republike kada se na moru uspostavlja relativna sigurnost od gusaskih napada i kada dio stanovnika iz Vrhmljeća silazi na more. U dokumentima iz 1414. godine spominju se Luka i Stjepan, braća iz Okuklja, a u 1500. godine sudac za Okuklje je bio Miloš Anković, a dvornik Nikola Dužević. U *Venditima* iz 1503. godine zabilježene su dvije prodaje zemljišnih posjeda stanovnika Okuklja stanovnicima Maranovića.

U vrijeme mira od gusarskih napada, Okuklje se razvija u luku iz koje su trgovci svakodnevno isplovljavali u Dubrovnik, prodavajući svoje vino, ulje, ribu i drva.

U 17. stoljeću počinju nevolje za Okuklje jer su gusarski napadi postali sve učestaliji i sve jači. Prva tragedija se dogodila za vrijeme Kandijskog rata, koji je trajao od 1645. do 1669. godine. Kotorski gusari su napali naselje 1650. godine, a Novljanski gusari devet godina poslije. Treći gusarski napad se zbio 1668. godine, a najrazorniji je bio 29. kolovoza 1669. godine, kad su čete mletačkog kapetana Deangelisa s 800 gusara do temelja opljačkali Okuklje i sva ostala mjesta uz obalu. Iako su strah i nesigurnost stanovništva bili veliki, još uvijek se nije napuštalo mjesto, ali je 1693. godine, sluga svećenika Kolendića otkrio gusarima gdje stanovnici drže novac i dragocjenosti te je pri napadu na mjesto, gusari porobljuju, pale i uništavaju cijelo mjesto. Svećenik se jedva spasio bijegom u Korita, a njega slijede i ostali stanovnici.

U Okuklju do kraja Drugog svjetskog rata nitko nije živio, ali ga opet naseljava stanovništvo Maranovića. Danas se Okuklje razvija kao turističko mjesto.

## Stanovništvo
Nakon katastrofalnog gusarskog napada na Okuklje 1693. godine, Okuklje je bilo nenaseljeno sve do 1981. godine kada je bilo zabilježeno prvih 12 stalnih stanovnika naselja. Poslije Drugog svjetskog rata, stanovnici Maranovića polako obnavljaju svoju luku, ali je naseljavaju samo tokom ljetnih mjeseci. Prema popisu iz 2001. godine, u Okuklju danas živi 20 stanovnika.

## Gospodarstvo
Kroz povijest, Okuklje se razvijalo kao luka mjesta Maranovići jer je vro dobro zaštićena od vjetrova i bila je najbliža Mljetska luka Dubrovniku te se Okuklje i razvijalo kao trgovačka luka iz koje se prema Dubrovnika pa onda i dalje izvozilo sve, što se na otoku proizvodilo.

Gusarskim razaranjima, mjesto se gasi, a poslije Drugog svjetskog rata se počinje razvijati kao turistička luka. Krajem 20. stoljeća, Okuklje je imalo brodsku vezu s Dubrovnikom, koja se zbog neisplativosti ukinula. Danas je Okuklje turističko mjesto, koje svoje gospodarstvo bazira na ugostiteljstvu.

## Reference

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik
Zaklopatica (Lastovo)

**Zaklopatica** je naseljeno mjesto u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, smješteno na otoku i istoimenoj općini Lastovo.

## Geografija
Naselje se nalazi na sjevernoj strani otoka Lastovo, u uvali nasuprot otočića Zaklopatica. Od grada Lastova koji leži u unutrašnjosti otoka, udaljena je svega 2&nbsp;km sjeverozapadno, a od trajektne luke Uble, koja se nalazi jugozapadno, dijeli je 7&nbsp;km.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu obitava 71 stanovnik.

## Gospodarstvo
Malobrojno stanovništvo u naselju se bavi turizmom, ugostiteljstvom i ribarstvom.

## Izvori

## Vanjske veze
Maranovići

**Maranovići** (tal. *Maranòvici*) su mjesto na otoku Mljetu, smjesteno na istočnom dijelu otoka.

## Historija
Prvo slavensko naselje na Mljetu bilo je Vrhmljeće, koje su Slaveni izgradili na nepristupačnim obroncima brda na istočnom dijelu otoka. Opadanjem opasnosti od gusarskih napada, stanovnici stare matice polako počinju silaziti na more te su tako osnovali naselje Okuklje. Daljnjim migracijama po otoku osniva se i naselje Žare i to na istom mjestu gdje je u rimsko vrijeme bilo naselja Žara. Jedan od osnivača mjesta Žare bio je *Ivan Pribojević*, koji je tamo kupio zemlju i počeo saditi vinograde. U isto vrijeme, ostali Vrhmljećani svoje novo naselje grade 500 metara sjeveroistočno od crkve sv. Marije od Brda te se na tom lokalitetu i danas nalaze ostaci suhozida nekoliko domova. U kupovini zemlje na tom području ističe se *Marin Pribojeveć*, brat *Ivana Pribojevića*, koji je otišao u Žare. Novoosnovano se naselje tokom 16. stoljeća javlja pod nazivom **Lokvice**. Tijekom osamdesetih godina 16. stoljeća u Lokvicama se javlja kuga te se preživjeli stanovnici sele na obronke plodnog polja. Prema najbogatijem članu bratstva Maranović - Pribojević, *Ratku Maranoviću*, naselje dobiva ime Maranovići, a polje ispod naselja - Maransko polje. Već 1589. godine naselje se razvija do te mjere da stanovnici sami biraju svoje suce. Mjesto je kontinuirano naseljeno do danas i nosi isto ime.

## Stanovništvo

Zbog relativno lošeg položaja, Maranovići godinama gube svoje stanovništvo. Dio stnovnika je otišlo živjeti u Okuklje, dok mladi i dalje iseljavaju iz naselja zbog promjena u življenju. Maranovići danas imaju 54 stanovnika.

## Gospodarstvo
Maranovići se nalaze na obroncima plodnog polja pa se stanovništvo okrenulo poljoprivredi. U Maranovićima je postojao i pogon za preradu maslinovog ulja. Promjenama u gospodarstvu, sve se više ljudi okreće turizmu, dok se stariji ljudi još uvijek bave uzgojem maslina i vinove loze. Stanovnici Maranovića su se u manjoj mjeri bavili ribarstvom jer se ne nalaze na obali (svoju su luku izgradili u Okuklju).

## Reference

## Literatura
* Dabelić, I. (1995.) *Nastanak i razvoj otočnih naselja od antike do danas* u: *MLJET - prirodne značajke i društvena valorizacija otoka Mljeta*. Zagreb: HED i dr.
Vrhmljeće

**Vrhmljeće** je naziv za prvo naselje na otoku Mljetu, kojeg su osnovali Slaveni kad su došli na otok s Pelješca.

## Historija
Vrhmljeće je bilo smješteno u udolini visokog brda te je bilo potpuno zaklonjenu pogledu s mora, što mu je, u ono vrijeme, pružalo sigurnost od učestalih gusarskih napada s mora. Naselje se nalazilo na nepristupačnom i neplodnom dijelu otoka, kako bi oštri vrhovi susjednih brda bili prirodna utvrda. Pristup naselju je išao uskom i strmom dolinom, teškom za penjanje, a lakom za obranu. S okolnih vrhova pružao se pogled na otvoreno more i na Mljetski kanal.

U blizini naselja, stanovništvo je, na prijelazu iz 14. stoljeća u 15., izgradilo crkvu sv. Marije od Brda. Ista crkvica se spominje u ispravama i oporukama *Mljetske kancelarije* već tokom prve polovice 15. stoljeća. Uz crkvicu se nalazilo i mjesno groblje, te oni svjedoče o kontinuiranom naseljavanju otoka do kraja 15. stoljeća.

Do napuštanja Vrhmljeća dolazi u 15. stoljeću zbog smirivanja prilika u dubrovačkom primorju. U to vrijeme dolazi i do slabljena opasnosti od gusarskih napada jer su ih dubrovačke i mletačke galije uspjele saviti pod kontrolu. Zbog takvih pogodnih prilika, stanovnici Vrhmljeća počinju silaziti u plodnije doline u okolici mjesta.

Tako nastaje naselje Žare i to na istom mjestu gdje je u rimsko vrijeme bilo naselja Žara. Jedan od osnivača mjesta Žare bio je *Ivan Pribojević*, koji je tamo kupio zemlju i počeo saditi vinograde. 
U isto vrijeme, krajem 15. stoljeća, drugi se stanovnici Vrhmljeća polako počinju spuštati u uvalu, vrlo dobro zaštićenu od vjetra, i tu počinju graditi domove, što će postati temelj za buduće naselje Okuklje. Ostali Vrhmljećani svoje novo naselje grade 500 metara sjeveroistočno od crkve sv. Marije od Brda te se na tom lokalitetu i danas nalaze ostaci suhozida nekoliko domova. U kupovini zemlje na tom području ističe se *Marin Pribojeveć*, brat Ivana Pribojevića, koji je otišao u Žare. Novoosnovano se naselje tokom 16. stoljeća javlja pod nazivom *Lokvice*.

Tijekom osamdesetih godina 16. stoljeća u Lokvicama se javlja kuga te se preživjeli stanovnici sele na obronke plodnog polja. Prema najbogatijem članu bratstva Maranović - Pribojević, *Ratku Maranoviću*, naselje dobiva ime Maranovići, a polje ispod naselja - Maransko polje. Već 1589. godine naselje se razvija do te mjere da stanovnici sami biraju svoje suce. Mjesto je kontinuirano naseljeno do danas i nosi isto ime.

## Literatura
Dabelić, I. (1995.) *Nastanak i razvoj otočnih naselja od antike do danas* u: ''MLJET - prirodne značajke i društvena valorizacija otoka Mljeta. Zagreb: HED i dr.
Prožura

**Prožura** (tal. *Progiorra* ili *Prosùra*) je naselje na otoku Mljetu. Nalazi se na sjevernoj strani otoka. Prožura se nalazi u kopnu, a Prožurska Luka je izgrađena kao ribarska luka na obali Mljetskog kanala.

## Historija
Prožura je nastala dolaskom slavnskog stanovništva na Mljet u isto vrijeme kad i Vrhmljeće i Babino Polje. Smjestena je u udolini, potpuno skriveno iza sjevernog rubnog brijega, a pod uzvisanama *Mužanje* i *Spas*. Prvi pisani dokument o samom mjestu dolazi iz 1345. godine. Bila je to isprava što ju je napisao jedan od opata iz samostana Sveta Marija na Velikom jezeru. Naselje se spominje pod nazivom *Progsuri*.

Pop Luka, mljetski kančelir, oporučno je ostavio, 30. studenog 1447. godine, svoj posjed na Mljetu, ukljućujući crkvu Sv. Trojice u Prožuri, lokrumskim benediktincima, koji su na taj način opet došli do posjeda na Mljetu. Oko te crkvice i oko samostana niknut će cijelo naselje, koje je, arhitektonski gledano, do danas ostalo, skoro pa potpuno, očuvano.

Usred naselja je izgrađena velika četverokutna kula, koja je za vrijeme gusarskih napada, služila kao sigurno utočište lokalnom stanovništvu. U vrijeme napada i totalnog razaranja Okuklja, napadnuta je bila i Prožura.

Za potrebe ribolova, čuvanja ribarskog alata i popravka svojih galija i čamaca, stanovništvo se Prožure spustilo na more i, gradeći male magazine, stvorili su temelje budućeg naselja, Prožurske Luke (Porta).

Prožura je od svojeg osnutka pa do danas konstantno naseljena, dok je Prožurska Luka, jednako kao i Okuklje, stalno naseljena tek od 1981. godine.

## Stanovništvo
**Prožura** je jedno od prvih slavenskih naselja na otoku, nastala je kad i Vrhmljeće i Babino Polje. Stanovništvo se već godinama smanjuje, što zbog odlaska stanovnika s otoka, ali i zbog silaska stanovnika u Prožursku Luku. Popisom stanovnika iz 2001. godine u Prožuri su živjela 53 stanovnika.

### Kretanje stanovnika

## Gospodarstvo
Stanovnici Prožure i Prožurske Luke su se ranije bavili poljoprivredom, ribarstvom (zbog neposredne blizine Prožurske blatine, stanovnici su se ranije bavili i izlovom jegulja) i izvozom svojh dobara u Dubrovnik. U drugoj polovici 20. stoljeća postojala je direktna brodska veza s Dubrovnikom, ali je zbog neisplativosti ukinuta. Danas ova dva naselja svoje gospodarstvo temelje na ribarstvu, ugostiteljstvu i turizmu.

## Galerija


Datoteka:Kula u Prožuri na Mljetu otoku.JPG|Kula
Datoteka:Crkva s grobljem u Prožuri na Mljetu otoku.JPG|Crkva svetog Martina
Datoteka:Crkva svete Trojice u Prožuri na otoku Mljetu.JPG|Crkva svete Trojice
Datoteka:Crkva svetoga Roka u Prožuri.JPG|Crkva svetog Roka
Datoteka:Matu Graciću.JPG|Spomen-ploča Matu Graciću


## Reference

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik
Sušac

**Sušac** (na domaćem čakavskom narječju hrvatskog jezika: *Šujac*) je hrvatski otok na pučini središnjeg Jadrana, 23&nbsp;km zapadno od otoka Lastova i jugoistočno od Visa. Otočni greben je izdužen smjerom sjeveroistok-jugozapad. Nad jugozapadnim rtom *Kanula* je svjetionik, najsjevernija točka otoka je rt *Nažene*, a najistočnija rt *Lastovac*. Na sjeveroistoku je najviši vrh *Veli Gark*, 243 m. Sjeverozapadne obale su strme klisuraste, a jugoistočne niže s nekoliko pješčanih uvala.

U prapovijesti je otok bio naseljen Ilirima, a u antičko doba imao je fortifikacijsku ulogu. U srednjem vijeku tu je bilo središte benediktinaca koji su u 12. st. podigli crkvu i samostan posvećene svetom Nikoli. Jugoistočno od ruševina te crkve nalazi se gotička crkva iznad čijih se vrata nalazi kip svetog Vlaha (Blaža). Od 15. st. na Sušcu su bila dva mala sezonska ribarska naselja s barakama za soljenje ribe. Te su naseobine rabili ribari s Lastova, Visa i Korčule. Na otoku ima spomen ploča poginulim beogradskim roniocima.

## Flora i fauna
Sredozemne tvrdolisne makije rastu samo na najvišem grebenu Sušca i na sjevernim strminama. Na toplijim južnim padinama i uz obale su naprotiv drugačije ljetopadne šikare subtropskog tipa *restinga* kao i na susjednom otoku Palagruža, koje su samo zimi zelene a ljeti gole bez lišća. Takav raspored vegetacije u malom je sličan biljnom pokrovu na većim prostorima Izraela, južne Španjolske i sjeverne Afrike.

Na obalnim stijenama Sušca raste posebni otočni endem sušačka kupusina, *Brassica cazzae*.

Staro antičko ime tog otoka bilo je *Choasa*, a srednjovjekovno mletačko je *Cazza*. Hrvatski oblik imena za ovaj otok u srednjovjekovnim izvorima je *Susciaç* . Jedini stalni stanovnici Sušca su posada svjetionika, a povremeno tu još dolaze ribari, proljetni pčelari i ljetni turisti.

Otok je bio naseljen još u pretpovijesno doba. Otkriveno je da su ga pretpovijesni pomorci koristili na svojim putovima u početnoj i srednjoj fazi mlađeg kamenog doba.

U starorimsko doba, otok bilježi naseljenost i gospodarsku aktivnost.

Konstantin Porfirogenet za ovaj otok naveo da kao ni Vis ni Lastovo nije u vlasti Neretvanske kneževine, iz čega se da zaključiti da je onda pripadao ranosrednjovjekovnom Hrvatskom Kraljevstvu.

Spominju ga i kasniji srednjovjekovni izvori (Lastovski statut iz 1310....) i putopisci (J. Luccari 1605....). Čest je slučaj da navode da Sušac pripada Lastovu, odnosno lastovski propisi se odnose i na Sušac .

## Stanovništvo
Sušac kroz povijest nikad nije imao više od 24 stanovnika, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine otok je bio nenaseljen.

## Zanimljivosti
U popularnoj glazbi su splitski glazbenici, skupina Daleka obala ovjekovječila ovaj otok u pjesmi *Sušac blues*. Ista je pjesma bila na programu Splitskog festivala 1991., koji se nije nikad održao zbog domovinskog rata.

## Vanjske veze
* Slobodna Dalmacija Podlistak: Vela spila iznad Vele Luke na Korčuli

## Izvori
Telebojci

**Telebojci** (, *Tēlebóai*) bili su, u grčkoj mitologiji, pleme koje je živelo u Akarnaniji. Njihov predak bio je navodno neki **Teleboj**, sin Pterelajev i brat Tafijev, eponim Tafljana. Pošto su neko vreme živeli u kopnenoj Grčki, Telebojci su se preselili na ostrvo Tafos, na kojem su već živeli Tafljani, narod koji je bio s njima srodan. Odatle su ta dva naroda preduzimala piratske napade po celoj Grčkoj, a imena "Telebojci" i "Tafljani" kasnije su se upotrebljavala da označe uopšte žitelje Tafosa. U Pseudo-Apolodorovoj *[[Biblioteka (Pseudo-Apolodor)|Biblioteci]]* činjenica da za stanovnike Tafosa postoje dva imena pripusuje se tome što je prvo naselje na ostrvu utemeljio Tafije, ali je on sam stanovnike nazvao Telebojcima zato što je "otišao daleko od svoje domovine" (), jer pisac to ime izvodi iz priloga τηλοῦ ("daleko") i glagolskog oblika ἔβη ("otišao"). Prema mitu, Tafljani i Telebojci usmrtili su braću Alkmene (sa kojom su oba ta naroda bila povezana), a taj je zločin osvetio njen suprug Amfitrion tako što je razrušio njihova naselja uz pomoć Beoćana, Lokriđana i Fokiđana.

## Reference
Angloamerika

**Angloamerika** () je termin koji se koristi za označavanje onih delova Amerike u kojima je glavni govorni jezik engleski, a protestantizam je dominantna konfesija, radi značajnih istorijskih, lingvističkih i kulturnih veza s Engleskom, tj. Britanskim ostrvima. Termin Angloamerika se korsiti kao suprotnost terminu Latinska Amerika, u kojoj prevladavaju romanski jezici – španski i portugalski, a dominantna konfesija je katolicizam.

Angloamerika isključivo obuhvata Sjedinjene Američke Države i Kanadu, tj. zemlje koje tvore severni deo Severne Amerike. Belize, Panama, Gvajana (ili Gvajane), Jamajka i nekoliko karipskih država se ponekad ubrajaju u šire značenje Angloamerike, iako su geografski bliže, ili u Južnoj Americi. Kada se govori o toj široj grupi država ponekad se koristi termin *Anglofonska Amerika*.

## Stanovništvo
**[[Angloamerikanci|Angloamerikanac]]** može označavati osobu iz Amerike koja govori engleskim jezikom. Ova upotreba uopšteno zanemaruje razlike između ljudi engleskog, nemačkog, irskog ili nekog drugog sjevernoevropskog podrijekla, te obuhvata većinu govornika engleskog jezika u SAD, koji potiču iz evropskih zemalja.

## Povezano
* SAD
* Kanada
* Engleski jezik
Zelandija

**Zelandija** (engl. *Zealandia*), **Tasmantis** ili **Novozelandski kontinent**, naziv za potopljeni mikrokontinent koji se odlomio od Australije prije 60–85 milijuna godina, odnosno nakon što se australsko-zelandski kontinent odvojio od Antarktika prije 85–130 milijuna godina. Vjerojatno je potpuno potonuo oko 23 milijuna godina i danas je njegov najveći dio (93 %) pod Tihim oceanom, s iznimkom Novog Zelanda i Nove Kaledonije.

## Povezano
* kontinent
* potkontinent
* mikrokontinent
* kontinentalni fragment
* Zealandia Bank
* Mauritia

## Reference
Železnička stanica Inđija

**Železnička stanica Inđija** se nalazi 1km od centra grada. Redovno je stajalište brzih i putničkih vozova. Nastavlja se u jednom smeru prema Bešci, u drugom smeru prema Beogradu, a u trećem smeru prema Zagrebu.
Zgrada stare Glavne železničke stanice u Beogradu

**Zgrada stare Glavne železničke stanice** je monumentalno zdanje na Savskom trgu u Beogradu, koje je od 1884. do 2018. godine služilo kao glavna železnička stanica u gradu. Izgrađena je po planovima arhitekte Dragutina Dragiše Milutinovića i ima status spomenika kulture od velikog značaja. Nakon zatvaranja za železnički saobraćaj, zgrada je u procesu rekonstrukcije i adaptacije u prostor Istorijskog muzeja Srbije.

## Istorijat
Povezana je neposredno sa izgradnjom prve srpske železničke pruge Beograd—Niš, dovršene 1884. godine. Zgrada je izgrađena po uzoru na železničke stanice velikih evropskih zemalja i stoji kao monumentalno zdanje. Mesto gde je stanica izgrađena zvalo se *Ciganska bara* i kasnije *Bara Venecija*. Prvi voz sa ove stanice krenuo je ka Zemunu uz dvorske počasti, 20. avgusta (1. septembra) 1884. godine u 15 časova. Prvi putnici bili su kralj Milan, kraljica Natalija i prestolonaslednik Aleksandar Obrenović, na putu ka Beču. Svečanom otvaranju stanice prisustvovalo je više od 200 inostranih zvanica i više hiljada građana. Prva kompozicija ka Nišu krenula je tri dana kasnije, dok je prva redovna linija krenula je prema Nišu 3./15. septembra u 6 časova. Istog dana, otvorena je i linija do Pešte, a u početku su na ovim linijama saobraćala po dva voza dnevno. Od 1980. do 2009. godine, pored ulaza u stanicu stajala je lokomotiva Plavog voza koji je prevozio maršala Tita.

## Spomenik kulture
U vreme građenja zgrada je predstavljala jedno od najmonumentalnijih zdanja i simbola tadašnje kraljevske prestonice. Jedna je od prvih železničkih stanica u Srbiji, čiji je projekat obuhvatao specifičan arhitektonski program i sadržaje prilagođene evropskim tehničkim dostignućima. Oblikovana je u duhu akademizma kao reprezentativno zdanje, razuđene osnove. Arhitektonskom kompozicijom dominira središnji klasicistički rizalit glavnog ulaza, nadvišen trougaonim timpanonom. Svojim specifičnim rešenjem zgrada predstavlja svedočanstvo tehničkog i arhitektonskog razvoja Srbije u poslednjim decenijama 19. veka.

## Reference

### Galerija

Datoteka:Belgrade Main railway station 3.jpg|
Datoteka:Belgrade Main railway station 5.jpg|
Datoteka:Glavna železnička stanica Beograd 1.jpg|
Datoteka:Belgrade Main railway station 2.jpg|
Datoteka:ŽS 441 in Belgrade-Glavna railway station.jpg|


## Povezano
* Spisak spomenika kulture u Beogradu

## Vanjske veze

* Istorijat Železnička stanica iz „Arhitektonske enclikopedije Beograda XIX i XX veka“ Slobodana Giše Golubovića. 
* Republički zavod za zaštitu spomenika kulture - Beograd
* Nepokretna kulturna dobra 
* Lista spomenika
Filip iz Teangele

**Filip iz Teangele** () bio je starogrčki pisac, koga citiraju Atenej u *[[Gozba sofista|Gozbi sofista]]* i Strabon u *Geografiji*. Teangela je ime grada, iz koga je Filip navodno poticao, a koji se nalazio na najistočnijem rtu na obali Karije, nedaleko od Halikarnasa. O vremenu u kojem je Filip živeo ne zna se ništa, osim da je bio mlađi od Strabona. No ako postoji ikakav razlog da se on poistoveti s Filipom Isangelijcem (ὁ Εἰσαγγελεύς), koga spominje Plutarh, onda se on mora smestiti u doba nakon Aleksandra Velikog. 

Filip je napisao jednu istoriju Karije, koju Atenej na navedenom mestu naziva *Povest o Karijcima i [[Lelezi]]ma* (Περὶ Καρῶν καὶ Λελέγων σύγγραμμα), a Strabon samo *Povest Karije* (Καρικά). Delo je, osim kratkih navoda kod ova dva pisca, u potpunosti izgubljeno.

## Reference
Železnička stanica Stara Pazova

**Železnička stanica Stara Pazova** je jedna od železničkih stanica na prugama Beograd—Šid i Beograd—Subotica. Nalazi se u naselju Stara Pazova u opštini Stara Pazova. Pruga se nastavlja ka Inđiji u jednom smeru, u drugom prema Novoj Pazovi i u trećem prema Golubincima. Železnička stanica Stara Pazova sastoji se iz 6 koloseka.

## Povezano
* Srbija kargo
* Srbija voz
* Železnice Srbije

## Vanjske veze
* Red vožnje
Čelopeci (Župa dubrovačka)

**Čelopeci** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Župa dubrovačka, Dubrovačko-neretvanska županija. 

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine, naselje je imalo 453 stanovnika.


:**Napomena:** U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik grad Dubrovnik. U 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Dubrovnik

## Izvori
Čibača

**Čibača** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Župa dubrovačka.

## Geografija
Čibača se nalazi 4&nbsp;km jugoistočno od Dubrovnika, uz mjesnu cestu koja je odvojak Jadranske turističke ceste od gornje Čibače na zapadu do naselja Srebreno na istoku i Kupari na jugu.

## Gospodarstvo
Stanovništvo Čibače se bavi poljodjelstvom i turizmom. U Čibači gornjoj u planu je gradnja poslovno gospodarske zone, a već su izgrađena četiri trgovačka centra, auto centar i stanica za tehnički pregled vozila. U donjoj Čibači postoji osnovna škola.

## Stanovništvo
Naselje Čibača je najbrojnije naselje općine Župa dubrovačka, a prema popisu stanovništva iz 2011. godine broji 1 953 stanovnika pretežito Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

## Znamenitosti
* Crkva sv. Mateja 
* Crkva sv. Mihajla 
* Ljetnikovac Zuzorić-Ramedelli-Kisić

## Sport
* NK Župa Dubrovačka Čibača - 1. Županijska liga Dubrovačko-neretvanske županije

## Značajne osobe
* Pero Kojaković, hrvatski domoljub i pjesnik

## Izvori