open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ivan Dominik Juras

**Ivan Dominik Juras**, (Rab, 23. prosinca 1742. - Pula, 19. rujna 1802.) bio je pulski biskup.

## Biografija
*Ivan Dominik Juras*, poznat i kao Rabljanin, rođen je na Rabu 1742. godine. Bio je zaređen za svećenika 14. kolovoza 1766.. Studirao je na sveučilištu u Padovi i ondje 1774. postigao doktorat obaju prava, a u Rimu je 1778. bio posvećen za pulskoga biskupa. Dao je restaurirati katedralu, obogatio njezinu opremu i 1795. nabavio nove orgulje. Također je obnovio dotrajali biskupski dvor. mletačke su mu vlasti osporavale i ograničavale jurisdikciju i stoljetna prava pulskih biskupa, napose oko izbora kanonika stolnog i zbornih kaptola, te je zbog toga često morao putovati na sudske parnice u Veneciju. Dvije opširne relacije o stanju u biskupiji poslao je Kongregaciji u Rim 1786. i 1800. Pula je tada imala oko 900 stanovnika, mletački dio biskupije oko 20&nbsp;000, a austrijski dio oko 40&nbsp;000 stanovnika. Biskup se žalio što mu nije bilo moguće otvoriti sjemenište, što je opadao broj hrvatskih kapelana i župnika, što mu nije bilo dopušteno poslati kojega klerika glagoljaša na studij u Propagandin ili Loretski kolegij i što je u biskupiji vladala velika bijeda i oskudica. Teško ga je pogodilo nasilno smanjivanje biskupije austrijsko-mletačkim ugovorom o usuglašavanju njezinih granica s državnom granicom bez znanja i savjetovanja sa Svetom Stolicom, te mu je bila oduzeta jurisdikcija i 1783. zabranjen dolazak i poslovanje u austrijskom dijelu biskupije. Doživio je propast Mletačke Republike i smjenu političke vlasti te je 10. srpnja 1797. zajedno s kanonicima dočekao bečkoga dvorskoga komesara, izrazivši pokornost i lojalnost Caru, čija je vojska bila zaposjela Istru. Međutim, nakon pripojenja Istre Habsburškoj Monarhiji njegovo zauzimanje i molbe za ponovno ujedinjenje biskupije nisu bile uvažene. Umire 1802. godine, a poslije njegove smrti Pulska biskupija nije više imala biskupa i pripojena je porečkoj biskupiji 1830. godine.

## Izvori
Flotila Pola

**Flotila Pola** bila je formacija Carske njemačke ratne mornarice ustrojena radi provođenja podmorničke kampanje protiv Antantinog brodovlja na Sredozemlju tijekom Prvoga svjetskog rata kao potpora njemačkoj saveznici Carevini Austro-Ugarskoj. Unatoč svojemu imenu *Deutsches U-Halbflotille Pola* (njem. Podmornička poluflotila Pula), djelovala je uglavnom iz udaljene baze u Kotoru na ulazu u Jadran.

## Zapovjedni časnici

## Izvori
* VE Tarrant *The U-Boat offensive 1914-1945* (1989)
Zlatna arena za scenarij

:*Glavni članak: [[Festival igranog filma u Puli]]*

Sljedeći popis navodi osvajače Zlatne arene za scenarij na Festivalu igranog filma u Puli.

## Popis pobjednika

### Za vrijeme socijalističke Jugoslavije (1955.–1990.)

### Za samostalne Hrvatske (1992.–danas)

### Najnagrađivaniji scenaristi u ovoj kategoriji (1954.–danas)

Sljedeći scenaristi bili su nagrađivani više puta. Popis je poredan prema broju ukupnih nagrada. Godine u masnom označavaju nagrade u konkurenciji kinematografijâ republika i pokrajina bivše Jugoslavije (1955.-1990.). Podijeljene nagrade označene su asteriskom (*).

## Reference

* 

## Vanjske veze
* pulafilmfestival.hr
Thérèse Raquin (film, 1953)

***Thérèse Raquin*** je francusko-italijanski crno-bijeli film snimljen 1953. u režiji Marcela Carnea. Predstavlja drugu po redu adaptaciju istoimenog romana Emilea Zole, pri čemu je scenarist Charles Spaak radnju premjestio iz Zolinog doba u (tada) suvremenu Francusku. Naslovna protagonistica, koju tumači Simone Signoret, je supruga lyonskog trgovca (čiji lik tumači Jacques Duby), a koja započinje kobnu ljubavnu vezu sa italijanskim vozačem kamiona (čiji lik tumači Raf Vallone). *Thérèse Raquin* je premijerno prikazana na venecijanskoj Mostri, gdje je podijelila Srebrni lav sa nizom uglednih ostvarenja. Usprkos toga se smatra jednim od inferiornijih ostvarenja Carneove filmografije.

## Uloge
*Simone Signoret ... Thérèse Raquin
*Raf Vallone ... Laurent LeClaire
*Jacques Duby ... Camille Raquin
*Maria Pia Casilio
*Marcel André
*Martial Rèbe
*Paul Frankeur

## Vanjske veze
*
Ivan Andrija Balbi

**Ivan Andrija Balbi** (Krk, 10. ožujka 1692. – Pula, 23. listopada 1771.) ninski i puljski biskup

## Biografija

Za svećenika zaređen je 1720. godine. Na rimskom sveučilištu Sapientia doktorirao je teologiju 1728. godine te je iste godine posvećen za biskupa. Dužnost biskupa prvotno je obnašao u Ninu, zatim od 1732. godine u Puli.
Nautičko društvo Pietas Julia

**Nautičko društvo Pietas Julia** (tal. *Società Nautica Pietas Julia*), sportska amaterska udruga osnovana 14. kolovoza 1886. u Puli. Nakon Drugog svjetskog rata napušta Pulu 21. siječnja 1947. godine i nakon kraćeg boravka u Trstu nastavlja djelovati od 13. lipnja 1948. u Novoj marini u Panzanu kraj Tržiča. Od 1961. djeluje na današnjoj lokaciji u Sesljanskoj uvali gdje su im matične vode. Član je Talijanske veslačke federacije (FIC).

## Povezano
*Veslački klub Istra

## Vanjske veze
*Službene stranice Nautičkog društva Pietas Julije
Zlatna arena za režiju

:*Glavni članak: [[Festival igranog filma u Puli]]*

**Zlatna arena za režiju** nagrada je koja se dodjeljuje najboljem redatelju na Festivalu igranog filma u Puli i do 1992. godine bila je Jugoslavijin kinematografski ekvivalent američkog Oscara. Od 1992. godine i raspada Jugoslavije nagrada se dodjeljuje samo hrvatskim filmovima. Prvi festival bio je održan 1954. godine, ali je nagrada uvedena tek 1955. godine.

## Popis dobitnika
### Za vrijeme socijalističke Jugoslavije (1955.–1990.)

### U samostalnoj Hrvatskoj (od 1991.)

## Višestruki dobitnici
Sljedeći redatelji bili su nagrađivani više puta. Popis je poredan prema broju ukupnih nagrada. Godine u **masnom** označavaju nagrade u  konkurenciji kinematografijâ republika i pokrajina bivše Jugoslavije (1955.-1990.). Podijeljene nagrade označene su asteriskom (*).

## Reference

*

## Vanjske veze
* Web arhiv 1954–2010 na službenim stranicama Festivala igranog filma u Puli
Zlatna arena za najbolju glavnu žensku ulogu

:*Glavni članak: [[Festival igranog filma u Puli]]*

Sljedeći popis navodi dobitnice Zlatne arene za najbolju glavnu žensku ulogu na Festivalu igranog filma u Puli.

## Popis dobitnica
### Za vrijeme socijalističke Jugoslavije (1955.–1990.)

### Za samostalne Hrvatske  (1992.–danas)

### Najnagrađivanije glumice u ovoj kategoriji (1954.-danas)

### Najnagrađivanije glumice u obje glumačke kategorije (1954.-danas)*

* Godine u **masnom** označavaju nagrade u kategoriji najbolje glavne ženske uloge.

## Reference

*

## Vanjske veze
* Web arhiv 1954–2010 na službenim stranicama Festivala igranog filma u Puli
Zdravstveni fakultet u Puli

**Zdravstveni fakultet u Puli** je visoko učilište sa sjedištem u Puli koje obavlja djelatnost visokog obrazovanja u području biomedicine i zdravstva. Osnovano je 2011. godine kao rezultat suradnje Zdravstvenoga fakulteta sveučilišta u Zenici, Europskoga centra za mir i razvoj u Puli (ECPD) Sveučilišta za mir Ujedinjenih naroda (UNPEACE) i Opće bolnice u Puli.

Zdravstveni fakultet u Puli izvodi trogodišnji studij, a u prvu generaciju upisano je 160 studenata koji su prethodno završili većinom medicinsku školu (medicinske sestre, tehničari i fizioterapeuti). Nakon završenoga studija stječe se status prvostupnika odnosno diplomirane medicinske sestre, tehničara ili fizioterapeuta.

Nastavna baza Zdravstvenoga fakulteta u Puli jest Opća bolnica Pula.

## Povezano
* Europski centar za mir i razvoj u Puli

## Izvori
* glasistre.hr: ''Pula dobila fakultet za medicinske sestre''. Pristupljeno 9. listopada 2011.
Tramvajski promet u Puli

**Električni [[tramvaj]] u [[Pula|Puli]]**, tada pomorskoj bazi austrougarske mornarice, svečano je pušten u promet 24. ožujka 1904. godine, iako je probna vožnja obavljena 5. veljače. Na dvije linije gradskog tramvaja u prva četiri mjeseca prevezeno je 410.000 putnika.

Završetkom Prvog svjetskog rata značenje Pule u gospodarskom pogledu znatno se umanjuje, tako da dolazi i do stagnacije u tramvajskom prometu. Nakon 30 godina služenja, tramvaj je ukinut 16. travnja 1934. godine i prepustio mjesto autobusima.

Zanimljivost je da je Pula dobila električni tramvaj 5 godina poslije Rijeke, 6 godina prije Zagreba i 22 godine prije Osijeka.

## Izvori
* Povijest Pulaprometa 

## Vanjske veze
Busoler

**Busoler** je prigradsko naselje i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Busoler obuhvaća područja prigradskih naselja Busoler, Škatari, Šikići, Valmade, Monteserpo-Komunal, Kaiserwald i Valtursko polje smješteno na površini od 11.070.417 m2 na kojem živi 2.376 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 214,6 st./km2.

Na Busoleru se nalazi park šuma "Busoler" površine 22,5 ha. Park šumom proglašena je 1996. godine. Šuma predstavlja sađenu sastojinu alepskog bora (*Pinus halepensis Mill.*), brucijskog bora (*Pinus brutia Ten.*) i crnog bora (*Pinus nigra Arnold.*), starosti 90 godina, veće pejzažne vrijednosti. Sastojina je dobrog uzrasta i vitalnosti, potpuno gustog do gustog sklopa krošnje. Uz navedene vrste borova pojavljuje se crnika, medunac i pojedinačna stabla čempresa.

Unutar područja zaštite nisu dozvoljene radnje koje mogu narušiti integritet zaštićenog objekta, posebno:
* komercijalne djelatnosti koje mogu bitno mijenjati pedološke, mikroklimatske, hidrološke i druge uvjete
* unošenje biljnih ili životinjskih vrsta u područje
* agrotehnički zahvati
* odvijanje kolnog prometa
Valdebek

**Valdebek** je prigradsko naselje i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Valdebek obuhvaća područja prigradskih naselja Valdebek i Dolinka smješteno na površini od 4.715.057 m2 na kojem živi 2.226 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 472,1 st./km2.

Valdebek se nalazi 8 km od parka prirode Kamenjak, 3 km od marine Verude i plaže Verudela, 2 km od centra grada Pule, 12 km od Nacionalnog parka Brijuni i 6 km od Zračne luke Pula. Ova blizina raznih ključnih lokacija omogućava stanovnicima Valdebeka da uživaju sve blagodati stanovanja s najvišim standardima. Činjenica da je Valdebek tako blizu centra grada a ipak izvan središta gradske gužve, omogućava miran život u atraktivnom okruženju. Naselje izgleda kao selo okruženo zelenim površinama, a ipak je dobro povezano dvjema glavnim cestama: cestom Valdebek i Medulinskom cestom.
Lungomare, Pula

**Lungomare** je 4 km dugo obalno šetalište u Puli koje se proteže od gradskog kupališta Valkane pa sve do Gortanove uvale i dalje do Valsalina. Nezaobilazno šetalište mnogih Puljana smjestilo se između guste borove šumice (*Pinus halepensis*) s jedne, i prirodne stjenovite morske obale s druge strane. Danju se ovdje mogu zateći brojni šetači, od malene djece pa sve do starijih ljudi.

Uz šetalište, koje je visokim rubnjacima uzdignuto od ceste, mogu prometovati vozila samo u jednom smjeru. Posjetitelj koji se prvi put zatekne na Lungomareu sigurno će prvo zamjetiti vrlo visoko postavljene "ležeće policajce".

Aktivniji ljudi željni uzbuđenja mogu odabrati put krivudavim stazicama kroz okolnu šumicu preskačući grmiće zelenike, tršlje, lemprike i provlačeći se kroz spletove tetivike, lonicere i bršljana.

Otkad su 1994. godine u ovom dijelu postavljeni javna rasvjeta i drugi urbani elementi (klupe, košarice i javne govornice), i u kasnim večernjim satima ovdje je vrlo živo. Tada se tu sastaje mlada generacija prije večernjih izlazaka.
Muzil

**Muzil** (**Musil**, **Mužilj**) je poluotok i gradska četvrt u Puli. Administrativno pripada Mjesnom odboru Stoja. Proteže se na površini od 180 ha. Poluotok je poznat po tome što je bio neprekidno militariziran duže od 150 godina. Stoga ovo mjesto sadrži sve slojeve kultura koje su prošle Pulom i jedini je neoskvrnuti dokaz novije pulske povijesti.

Iako se nalazi unutar grada, Muzil je oduvijek predstavljao zagonetku za većinu Puljana. Godine 1859. Austrija određuje Pulu za svoju glavnu ratnu luku. Od tada pa sve do 2007. godine Muzil je bio zatvoren za javnost. Tu su se smjenjivale vojske Austrije, Italije, Jugoslavije i Hrvatske. Zadnja aktivna vojna ustanova na Muzilu bilo je Središte za obuku pješaštva "Muzil" Hrvatske vojske.

Na Muzilu se nalazi kamenolom, par fortifikacijskih objekata izgrađenih za vrijeme Austro-Ugarske Monarhije, te brojne topovske baterije izdubljene u živoj stijeni. Sa sjeverne obale s rta Kumpar polazi u smjeru otoka Sv. Jerolima lukobran duljine 1.210 m. Budući da su brojne vojske tijekom svog boravka sagradile ogroman labirint podzemnih tunela pod Pulom, tako se i za Muzil veže urbana legenda koja govori kako je jedna muzilska vojna utvrda podmorskim tunelom povezana s Brijunima.

Bez obzira na legende nastale među lokalnim stanovništvom, Muzil više ne ugošćuje vojnike, a Ministarstvo obrane predalo je čitavo područje Puli, koja je tek nakon 150 godina postala vlasnikom područja koje joj prirodno pripada.

Vlada Republike Hrvatske i Istarska županija osnovali su 2003. godine tvrtku Brijuni rivijera d.o.o. s ciljem stvaranja elitnog turističkog odredišta, često pod oštrom kritikom lokalnog stanovništva. U suradnji s jedinicama lokalne samouprave kao koordinatorima projekta dogovoreno je da će se na Muzilu nalaziti hotel, luksuzne vile i apartmani s ukupno 2.500 postelja, a predviđena je i izgradnja golf igrališta, no još nije definirano hoće li teren imati devet ili 18 rupa. Na tom je području predviđena i izgradnja dviju marina s ukupno 550 vezova u moru, dok bi se na suhom trebalo naći 800 vezova.
Kaštanjer

**Kaštanjer** (tal. *Castagner*) je gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Kaštanjer obuhvaća istoimenu gradsku četvrt smještenu na površini od 688.533 m² na kojoj živi 5.166 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 7502,9 st./km2.

Kaštanjer je dobio naziv prema brojnim kestenima koji su rasli na ovom području prije nego što je intenzivnije naseljen. Etimologija riječi Kaštanjer dijalektalni je izraz izvorne talijanske riječi *castagnere* koja označava kestenik.

Kaštanjer je sa sjevera ograničen Monvidalom i Valvidalom, s istoka pulskom zaobilaznicom odnosno Valmadama, s juga Gregovicom, a sa zapada Sv. Martinom.
Sveti Polikarp, Pula

**Sveti Polikarp** (tal. *San Policarpo*) je gradska četvrt u Puli. Administrativno pripada Mjesnom odboru Sv. Polikarp-Sisplac.

Sveti Polikarp je sa sjevera i sjeveroistoka ograničen Arsenalom, s istoka Monte Rizzijem, s juga Verudom, s jugozapada Sisplacom, a sa zapada Valkanama.

Četvrt Sveti Polikarp (*Borgo San Policarpo*) nastao je nakon sredine 19. stoljeća kada je Austrija odredila Pulu za svoju glavnu ratnu luku. Beč je tada htio smjestiti svoje časnike u zasebno elitno naselje. Neiskorišteni prostor južno od tadašnjeg grada činio se izvrsnim, pa se krenulo u podizanje novog naselja nazvanog *Nova Pula*. Ovo naselje nalazilo se sa suprotne strane Monte Zara u odnosu na tadašnji grad, na području sadašnje četvrti Sveti Polikarp. Zbog brzog rasta gradskog tkiva, osobito prema jugu, "stara" Pula je obuhvatila Novu Pulu, pa je ovaj naziv brzo zaboravljen, pogotovo nakon talijanske okupacije nakon Prvog svjetskog rata.
Sisplac

**Sisplac** je gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Sv. Polikarp-Sisplac.

Sisplac je sa sjeverozapada ograničen Valkanama, sa sjevera Sv. Polikarpom, s istoka Verudom, s jugoistoka Valsalinama, a s juga i jugozapada Jadranskim morem (uvala Zelenika i Gortanova uvala).

Iako danas većina Puljana uzima zdravo za gotovo naziv Sisplac, te ih većina ne zna što on znači, etimologija riječi povezana je s iskrivljenim njemačkim izrazom *Schiessplatz* koji označava streljanu. Doista, za vrijeme austrijske uprave u tom je dijelu grada postavlja streljana koja je služila kao vježbalište za brojne vojnike i časnike smještene u Puli.
Veruda

**Veruda** je gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Veruda obuhvaća područje gradskih četvrti Veruda, Valsaline i gradskih turističkih predjela Monsival, Saccorgiana i Verudella smještenih na površini od 1,807.715 m² na kojem živi 5.698 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 3152,0 st./km².

Gradska četvrt Veruda sa sjeverozapada je ograničena Sv. Polikarpom, sa sjeveroistoka Monte Rizzijem, s istoka Vidikovcem, s jugoistoka Novom Verudom, s juga Valsalinama, a s jugozapada i zapada Sisplacom.

Na Verudi se nalazi ŠRC Uljanik Veruda, nogometno igralište NK Istre 1961. Ogranak Gradske knjižnice i čitaonice Pula otvoren je na Verudi 1977. godine.

## Historija
Južni dijelovi grada postupno zadobivaju karakter rezidencijalnih četvrti. Iznimno plodno područje s manjim gospodarskim sklopovima i poljoprivrednim zemljištem od postojane je važnosti za novi izgled ovog dijela grada: 1869. godine sagrađena je prva ladanjska kuća na Verudi okružena prostranim perivojem (Palladiova ul. 8) projektanta i vlasnika Gustava Meÿera (potom u vlasništvu Aloisa Thorscha); 1894. godine preuređuje se *Stanza Lombardo* u luksuznu vilu novih vlasnika, a na mjestu *Stanze Carrara* gradi se reprezentativno zdanje obitelji von Kloss (*[[Villa Idola]]*, 1914.). Na obodnicama povijesne komunikacije *Limido lungo di Veruda* (Tommasinijeva ulica) formira se elitna četvrt. Krajem 19. stoljeća sagrađeno je dvadesetak vila na regulacijskim pravcima Negrijeve, Budicinove i Tommasinijeve ulice. Ni nakon Schwarzova regulatornog plana (1901.), koji je na Verudi predviđao dvadesetak gusto strukturiranih blokova s kućama u nizu, ništa se neće promijeniti. Do 1912. godine izgrađeno je pedesetak vila. Ubrzo im se broj udvostručio, što je potaklo izradu novog regulacijskog plana Verude, koji potpisuje Guido Brass 1914. godine. Novi plan je predviđao iskorak prema Valsalinama s pravilnim rasterom unutar blokova i rahlom strukturom samostojećih vila.

Godine 1884. na spoju gradskih četvrti Sv. Polikarp i Veruda započeta je gradnja velikog kompleksa Domobranske vojarne (*Landwehr Kaserne*), dovršavane u etapama (1886., 1892., 1896.), ali nikad dovršene u cijelosti. Uz tri dovršene zgrade projekt je predviđao i bolnicu, do čije realizacije nije došlo. Ovaj kompleks danas je poznatiji kao bivša vojarna "Karlo Rojc", sjedište brojnih udruženja za promicanje kulture, umjetnosti, glazbe itd.
Valsaline

**Valsaline** su gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Veruda.

Valsaline su sa sjeverozapada ograničene Sisplacom, sa sjeveroistoka Verudom, s istoka Novom Verudom, s juga Monsivalom, a sa zapada Jadranskim morem (uvala Valsaline).

U uvali Valsaline se nalazi hostel odmah uz kupalište Valsaline (Mornar). Na Valsalinama završava poznato gradsko šetalište Lungomare. Tijekom ljeta na plaži u uvali Valsaline djeluje škola plivanja. Za vrijeme austrijske uprave u Valsalinama se nalazila vojna klaonica.
Nova Veruda

**Nova Veruda** je gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule koji obuhvaća područje gradske četvrti Vidikovac i gradskih turističkih predjela Marina Veruda, Fischerhutte i Bunarina smještenih na površini od 1.369.152 m² na kojem živi 2.748 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 2007,1 st./km².

Nova Veruda ograničena je sa sjevera Vidikovcem, sa sjeveroistoka Drenovicom, s jugoistoka Dolinkom, s juga Verudskim kanalom, a sa zapada Valsalinama i Monsivalom.

Nova Veruda se nalazi na južnim padinama Monte Paradisa (Vidikovca), te predstavlja elitnu četvrt grada s brojnim niskim obiteljskim kućama udaljenima od gradske gužve s prekrasnim pogledom na marinu, more, Verudelu i otok Verudu.
Šandalja

**Šandalja** (tal. *San Daniele*) je sustav više pećina i podzemnih špilja, nazvan po istoimenom kamenolomu Šandalja. U rimsko doba već se na ovom lokalitetu eksploatirao kamen. Nalazi se 5&nbsp;km sjeveroistočno od Pule.

Nalazi se na području OKZ "Valtura". Po bogatstvu paleontoloških, paleolitičkih i paleoantropoloških nalaza, koje su pronađene u 9 metara debelim naslagama, ovaj lokalitet zauzima vodeće mjesto na europskom tlu (paleolitik ili starije kameno doba traje od oko 2.000.000 – 10.000 godina pr. Kr.). Do danas su istražene pećine Šandalja I i II, udaljene jedna od druge svega desetak metara. Akademik Mirko Malez pronašao je 1961. i 1962. godine ostatke sjekutića *[[homo erectus]]a* stare 1 milijun godina. Upravo ovi podaci govore o najstarijem pračovjeku Europe. Isto tako je na ovom lokalitetu pronađeno i najstarije udarno oruđe u Europi (kremeni udarač). Danas je lokalitet zarušen, zapušten i ugrožen radom kamenoloma.

## Vanjske veze
* Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Istarska enciklopedija - Šandalja
Sveti Martin, Pula

**Sveti Martin** (tal. *San Martino*) je brežuljak i gradska četvrt u Puli. Administrativno pripada Mjesnom odboru Stari Grad.

Sveti Martin je okružen sa sjevera Nimfejom, sa zapada područjem Starog Grada s Kaštelom, s juga s Monte Zarom, a s istoka Monvidalom, Kaštanjerom i Pragrandeom. Na samom brežuljku postoji i ulica nazvana Poljana sv. Martina u kojoj se nalazi Osnovna škola "Tone Peruška". U istoj zgradi samo s druge strane nalazi se Učenički dom. Godine 1929. u toj je zgradi osuđen na smrt Vladimir Gortan o čemu svjedoči i spomen-ploča postavljena pored ulaza u dom.
Šijana

**Šijana** (tal. *Siana*) je gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Šijana obuhvaća područje gradskih četvrti gradske četvrti Šijana, Monteghiro i prigradska naselja Valica-Ilirija, Vidrijan i Vernal smještenih na površini od 3.421.918 m² na kojem živi 6.897 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 2015,5 st./km².

Šijana je ograničena sa sjeverozapada i sjevera Valicom-Ilirijom, sa sjeveroistoka Vernalom, s istoka zračnom lukom Pula i Valturom (općina Ližnjan), s juga Monte Šerpom, Monte Turkom i Valmadama, te sa zapada s Vidrijanom. Opisano područje odgovara otprilike Šijanskoj šumi (Kaiserwald). Šijanom se naziva i područje između Zelenog brijega (Brdo puhova) na sjeveru, te Monvidala i Valvidala na jugu.

Godine 1905. bečkom projektantu i poduzetniku Jakobu Ludwigu Münzu povjerena je izvedba velikog kompleksa skladišta hrane s pekarnom, ledanom i upravnom zgradom u Šijani, u neposrednoj blizini parnog mlina (*Dampfmühle*) dovršenoga krajem 19. stoljeća. 

Između ova dva kraja grada izgrađena je Šijanska cesta, nova komunikacija između obale s parkom i istoimene šume. Nakon zasađivanja obostranog drvoreda uz Šijansku cestu ostvaren je projekt koji nedvojbeno potvrđuje urbane paradigme moderne srednjoeuropske gradogradnje s vizijom metropole, koju u to doba Pula dostojno reprezentira.

Carska šuma (*Kaiserwald*) bila je jedno od završnih stanica električnog tramvaja koji je 1. veljače 1903. krenuo Pulom. Od Remize (danas Tvornica cementa) jedna je linija vozila Arsenalskom ulicom, obalom, Ulicom Borsan (danas Ul. Starih statuta) prema Carskoj šumi u Šijani, a druga od Željezničkoga kolodvora na obali, današnjom Istarskom ulicom prema Mornaričkom kasinu (*Marine Casino*, danas Dom hrvatskih branitelja). Dana 16. lipnja 1934. godine tramvajska linija zamijenjena je autobusnom.

U Šijani se danas nalazi Autobusni kolodvor, 9 velikih trgovačkih centara i supermarketa, te mnogi novoizgrađeni neboderi popularno nazvani imenima poput *bubamare*, *papagajke* *crvenkapice* itd..
## Park-šuma Šijana
Na udaljenosti 2 kilometra od centra grada Pule, početkom XX vijeka podignuta je Šijanska šuma, opremljena sa lovačkom kućom (*Kaiserwald*) i petnaestak kilometara šetnica i staza, idiličnim mjestom druženja, dokolice i rekreacije tadašnje građanske i vojne elite. Prostire se na površini od 150 hektara. zasađena je listopadnim i četinarskim drvećem. U dosadašnjim detaljnim istraživanjima park šuma Šijana opisuje se kao zajednica hrasta medunca i bijelog graba, a neposredna blizina morske obale, razlog je što se na toplijim položajima u šumi pojavljuje hrast crnika.
Vergarola

**Vergarola** (**Vargarola**; tal. *Vergarolla*) je uvala (lučica) i gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Stoja.

Uvala Vergarola (tal. *Valle Vergarola*, *Valle Vergarolo*), na specijalnim vojnim kartama JNA-a označena kao uvala Privlaka, nalazi se na jugozapadu Pulskog zaljeva. Četvrt Vergarola s juga je ograničena Valovinama (tal. *Vale d'Ovina*, Uvala ovaca), sa zapada Muzilom, sa sjevera Pulskim zaljevom, a s istoka Barakama.

Dana 18. kolovoza 1946. na kupalištu Vergarola zbila se eksplozija u kojoj je poginulo prema službenoj verziji 62 Puljana, ali pretpostavlja se da ih je bilo stotinjak jer su stradale i obitelji koje nije imao tko identificirati dok je ranjenih bilo oko 200. Uzrok nesreće i moguća odgovorna osoba do danas nije identificirana. Eksplozija je ubrzala odlazak Talijana nakon Drugog svjetskog rata.

Danas se u uvali Vergarola nalazi Luka "Vargarola" Hrvatske ratne mornarice, koja je dugoročnim planom razvoja označena prioritetnom, pa se planira u razdoblju od 2011.-2015. uložiti u njenu adaptaciju te modernizaciju objekata i infrastrukture u luci. Luka Vargarola preostala je tako jedinim militariziranim područjem pulske luke nakon dugog niza godina. Do početka 2000-ih više od 80% obale pulskog zaljeva nadzirale su razne vojske koje su ostavile tragove u povijesti Pule.
Sveti Petar, Pula

**Sveti Petar** (tal. *San Pietro*) je poluotok i gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Stoja. Sveti Petar je do 1862. bio jedan od pulskih otoka.

Talijanski renesansni geograf, liječnik i pisac Giuseppe Rosaccio u svom izolaru "*Viaggio da Venetia a Costantinopoli*" spominje otoke Pulskog zaljeva. Izričito navodi da u pulskoj luci postoji 6 otoka ne spominjući njihova imena. Iako je ovaj broj upitan, jer drugi izvori najčešće spominju četiri otoka, Rosaccio sigurno govori o Sv. Andriji (*Scoglio Santo Andrea*), te današnjim poluotocima - Uljaniku (*Scoglio Olivi*), Sv. Katarini (*Scoglio Santa Catarina*), Sv. Petru (*Scoglio San Pietro*) i Sv. Ivanu.

Sredinom 19. stoljeća odabirom Pule za glavnu austrijsku ratnu luku, započela je potpuna preobrazba grada. Dugačka obala pulskog zaljeva trebala je osigurati mjesto cijeloj vojnoj industriji. U gradu se ruše zidine čime se otvorio prostor novim inicijativama. Zasijecanjem obronaka brežuljka Zaro i dijela sjevernih padina nad Valkanama priprema se teren za izgradnju Arsenala. Sve pličine razvedenog zaljeva zatrpavaju se sve do otoka Petra koji je prevlakom spojen s kopnom 1862. godine.

Na Svetom Petru nalazi se najjužnija točka istarskih željeznica, budući da ovdje posljednje tračnice završavaju petljom koja ide obodom (polu)otoka. Sveti Petar se danas nalazi u brodogradilišnoj zoni.
Valkane

**Valkane** (tal. *Val Cane*, "Uvala pasa") kupalište i gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Stoja.

Valkane sa sjeverozapada ograničuju Barake, sa sjeveroistoka Sv. Polikarp, s istoka Sisplac, s juga zaljev Brankoras, a sa zapada Stoja.

Područje Valkana ponekad se naziva i Zelenika. Sam poluotok na Valkanama nalazi se između uvale Stoja na zapadu i uvale Zelenika na istoku. Kupalište Valkane ispunjavaju turisti iz obližnjeg autokampa "Stoja" kao i lokalni stanovnici. Na istočnoj obali kupališta nalazi se nogometno igralište i teniski tereni.

Valkanama se izvorno označavala današnja uvala Valsaline a naziv su dobile zbog brojnih morskih pasa koji su bili česti posjetitelji ove uvale zbog mesa koje se bacalo u more iz obližnje, danas nepostojeće, vojne klaonice.
Vidikovac, Pula

**Vidikovac** (tal. *Monte Paradiso*) je brežuljak, gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Gradska četvrt administrativno pripada mjesnom odboru Nova Veruda, dok mjesni odbor Vidikovac ne obuhvaća gradsku četvrt Vidikovac, već područje gradskih četvrti Monte-rizzi i Drenovica smještenih na površini od 1.098.976 m² na kojem živi 5.883 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 5353,2 st./km².

Vidikovac sa sjevera ograničuje Monte Rizzi, s istoka Drenovica s juga Nova Veruda, a sa zapada Veruda.

Na samom brdu Vidikovac nalazi se austrijska utvrda Casoni Vecchi, poznatija pod nazivom Monte Paradiso. Utvrda je jedna od brojnih fortifikacijskih objekata koji čine unutarnji obrambeni prsten grada Pule. Dana 14. kolovoza 1992. u utvrdi je održan prvi Monteparadiso festival, jedan od najdugovječnijih hardcore punk festivala koji je Pulu doveo u središte europskih supkulturnih događanja.

Južno od utvrde nalazi se Vodotoranj, a sjeverno se ispred višekatnica na Vidikovcu nalazi nekad crveni, a sada sivi spomenik Uljaniku, apstraktni prikaz brodnog pramca u metalu. Do spomenika nalazi se red cvijeća koji predstavlja valove.
Monvidal

**Monvidal** je brežuljak, gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Monvidal obuhvaća istoimenu gradsku četvrt smještenu na površini od 349.259 m² na kojem živi 2.044 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 5852,4 st./km².

Monvidal sa sjevera ograničuje Šijana, s istoka Valvidal, s jugoistoka i juga Kaštanjer, a sa zapada gradska četvrt Arena.

Na vrhu brežuljka nalazi se Fort Monvidal, austrijska utvrda izgrađena u drugoj polovici 19. stoljeća, a čini s drugim utvrdama unutarnji obrambeni prsten oko pulske luke.
Gregovica

**Gregovica** (tal. *Grega*) je gradska četvrt i jedan od mjesnih odbora Grada Pule. Mjesni odbor Gregovica obuhvaća područja gradskih četvrti Pragrande, Sveti Mihovil, Bolnica i Gregovica smještenih na površini od 1.408.490 m² na kojem živi 2.680 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 1902,7 st./km².

Gradsku četvrt Gregovicu sa sjevera ograničuje Kaštanjer, s istoka Busoler, s juga Pragrande, a sa zapada Bolnica.

Gregovica je relativno nizak brežuljak između Šišanske i Medulinske ceste, čije ime potječe, kako se pretpostavlja, od imigranata koji su ili bili iz Grčke ili su bili pripadnici grčke pravoslavne Crkve. Puležani (*Polesani*) su ih nazivali *Greghi*, a mjesto na kojem su živjeli *La grega*, toponim koji će kasnije označavati cijelo područje i okolna brdašca. Prema nekim povijesnim izvorima na početku 18. stoljeća ondje se doselio neki Grk imena Dimitri Volassi koji je kupio područje današnje Gregovice.
Pragrande

**Pragrande** je gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada mjesnom odboru Gregovica.

Pragrande sa sjevera ograničuje Gregovica, s istoka Valdebek, s juga Drenovica, a sa zapada Sv. Mihovil.

Područje Pragrandea zatvara trokut omeđen Mutilskom ulicom, dijelom pulske zaobilaznice (Cesta Prekomorskih brigada), te Ulicom Marsovog polja. Ovdje se nalaze brojna poljoprivredne površine gotovo u samom centru grada. Na ovom se području planira sagraditi kompleks s velikim gradskim bazenom, obnoviti i dograditi Gradski stadion Aldo Drozina, koji će u konačnici imati 15-ak tisuća sjedala, urediti veliki centralni gradski park s kilometrima pješačkih i biciklističkih staza, te izgraditi 400 - tinjak stanova i 150 poslovnih prostora. U novom će centru sjedište imati i najveća istarska medijska kuća, pulski Glas Istre. Parking za nove stanovnike i korisnike svih navedenih sadržaja osigurat će parkirna kuća s 900 mjesta. Realizacija projekta je već započela. 

Na sjeverozapadnom dijelu Pragrandea, gdje je sada smještena Policijska uprava Istarska, pronađeno je relativno veliko područje s brojnim ljudskim ostacima, pa se vjeruje da je upravo ovo mjesto talijanski pjesnik Dante Alighieri opjevao u svojoj *Božanskoj komediji* spomenuvši Pulu u sljedećim stihovima: *come a Pola, presso del Carnaro ch'Italia chiude e i suoi termini bagna* ili *... i ko što su [grobne rake] kod Pule, blizu žala, gdje [[Kvarner]] među Italije pere, ...* (*Pakao* IX, 113-114).
Sveti Mihovil, Pula

**Sveti Mihovil** (tal. *San Michele*) je gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada mjesnom odboru Gregovica.

Sveti Mihovil sa sjevera ograničuje Kaštanjer, s istoka Bolnica, s juga Pragrande, a sa zapada Monte Zaro i Stari Grad s Kaštelom.

Na brdu sv. Mihovila nalazi se istoimena austrijska utvrda, Fort San Michele, izgrađena u drugoj polovici 19. stoljeća radi obrane ratne luke.

Na ovom se području vjerojatno nalazila opatija sv. Mihovila koja je propala 1458. godine. Uz opatiju se nalazila crkva sv. Klementa koja je služila kao mauzolej za pokapanje istarskih markiza. U njoj je pokopan Salomon, ugarski kralj i prvi sin kralja Andrije I. U pulskom Arheološkom muzeju još se čuva natpis koji je stajao nad Salomonovim grobom, a glasi: *Hic requiescit illustrissimus Salamon Rex Pannoniae* - ("Ovdje počiva presvijetli Salomon, panonski kralj ")
Pulski Forum

**[[Pula|Pulski]] Forum** (tal. *Piazza Foro*) je središnji gradski trg još od osnutka rimske kolonije Pole. Njegov današnji izgled poprilično je izmijenjen, a samo Augustov hram svjedoči o davnoj prošlosti trga.

Veličina Foruma bila je 80x30 metara. Sa sjeverne strane nalazila su se tri hrama. Na ostalim stranama bio je trijem sa stupovima, bogato ukrašen reljefima i kipovima tadašnjih moćnika. Iz tog natkrivenog dijela ulazilo se u vjerske, sudske i upravne institucije.

Augustov hram, ostaci "Dijanina" hrama, Kapitolija i Bazilike, integrirani u srednjovjekovnu Komunalnu palaču, najznačajniji je arhitektonski sklop povijesne jezgre Pule, jedini sačuvan u Hrvatskoj i vrlo rijedak u Europi.

Središte rimskih gradova činili su forumi na kojima su dominirali hramovi i bazilike, a bili su najvažniji gradski društveni prostor, mjesto okupljanja građana. Pulski je Forum bio podijeljen na niži plebejski dio i na viši patricijski - podignuti plato oko hramova.

U doba Rimske republike na Forumu su dominirali Kapitolinski hram, vjerojatno posvećen bogu Herkulu zaštitniku Pule, i Bazilika koja integrira funkcije sudstva, administrativnih djelatnosti i trgovine. U doba cara Augusta uz Kapitolij i Baziliku podižu se hramovi blizanci, istočno "Dijanin hram", a zapadno Augustov hram, građen između 4. i 14. godine.

Uz Forum, kraj uspona (*clivus*) koji vodi prema utvrdi (*castrum*), nalazila se riznica (*aerarium*). Posebno značenje i vrijednost ovome prostoru daje više od dva milenija neprekinutog odvijanja najvažniji funkcija na jednom mjestu.
Sergijevci

***Sergijevci*** (lat. ***gens Sergia***), jedna od najstarijih rimskih patricijskih obitelji koja vuče podrijetlo od Trojanaca i Albanaca. Začetnikom svoje loze smatrali su Sergesta, vjernog Enejinog druga, kojeg spominje Vergilije na više mjesta u Eneidi (*Sergestusque, domus tenet a quo Sergia nomen*).

Slavni romanist Theodor Mommsen uvrstio je *gens Sergia* među najstarije rimske obitelji, a također se nalaze među stotinu izvornih rodova (lat. *gentes originariae*) koje navodi povjesničar Tit Livije. Konačno, ime Sergijevaca spominje se još od arhajskog doba prema istoimenom teritorijalnom plemenu Sergia, koje se nalazilo na mjestu sabinskog i marsijskog teritorija, te pelignijskih centara Corfinija i Sulmone, a u Umbriji na području Assisija.

Sergijevci su bili protagonisti rimske povijesti, te su dobivali najvažnije magistrature tijekom Republike, obnašavši konzulat 12 puta.

Sergijevci su nosili prezimena (lat. *cognomina*) Katilina (*Catilina*), Eskvilin (*Esquilinus*), Fidenat (*Fidenas*), Orata (*Orata*), Paul (*Paulus*), Plank (*Plancus*) i Silo (*Silus*). Silo je jedini cognomen koji se pojavljuje na kovanicama.

Obitelj se dijelila u nekoliko ogranaka među kojima su značajni Katilina, Fidenat i Sifo.

Među najvažnijim ličnostima iz roda Sergijevaca bili su:

* Lucije Sergije Fidenat, prvi član *gensa* koji je obnašao dužnost konzula 437. pr. Kr., vodio rat protiv Fidenata po kojima je dobio *[[cognomen]]*.
* Manije Sergije, vojni tribun s konzularnom moći 404. i 402. pr. Kr. tijekom opsade Veja.
* Sergije Sifo, Katilinin pradjed, sudjelovao u Hanibalskom ratu gdje je stekao slavu postavši pretorom 197. pr. Kr.
* Lucije Sergije Katilina, političar, povijesno najpoznatiji član roda Sergijevaca; bio je Sulin legat 82. pr. Kr., više puta kandidat za konzula, poražen od Cicerona; pokušao osvojiti vlast vojnim ustankom; poznat po Katilininoj uroti koja je ipak razotkrivena; naposljetku ga je 62. pr. Kr. kod Pistoie porazio i ubio konzul Antonije.

## ''Praenomina''
Uobičajena *[[praenomina]]* koja su koristili članovi ovog *gensa* u antičkim vremenima bili su Gaj (*Gaius*), Gnej (*Gnaeus*), Lucije (*Lucius*), Manije (*Manius*) i Marko (*Marcus*).

U modernim vremenima najuobičajenija *praenomina* bili su Lucije (*Lucius*) i Marko (*Marcus*). Sergijevci u modernim vremenima nisu koristili *praenomina* Publije (*Publius*), Seksto (*Sextus*), Decim (*Decimus*), Gnej (*Gnaeus*), Spurije (*Spurius*), Manije (*Manius*), Apije (*Appius*) i Vibije (*Vibius*).

## Povezano
* Gentes originariae
* Osnutak Rima
* Katilina
* Rimska imena
Monte Rizzi

**Monte Rizzi** je brežuljak i gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada mjesnom odboru Vidikovac.

Monte Rizzi sa sjevera ograničuje Monte Zaro, s istoka Drenovica, s juga Vidikovac, a sa zapada Veruda i Sv. Polikarp.

Na Monte Rizziju se nalazi Biskupijsko-misijsko sjemenište "Redemptoris mater" koje je 8. prosinca 1991. osnovao porečko-pulski biskup mons. Antun Bogetić. Dana 30. rujna 1993. osnovao je i Visoku teološku školu u sjemeništu Redemptoris Mater. Na mjestu današnjeg sjemeništa nalazila se za vrijeme Jugoslavije vojarna "Pajo Širola".
Drenovica

**Drenovica** je gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada mjesnom odboru Vidikovac.

Drenovicu sa sjevera ograničuje Pragrande, s istoka Valdebek, s jugoistoka Dolinka, s jugozapada Nova Veruda, a sa zapada Vidikovac.

Drenovica se nalazi u četverokutu čije  su stranice Ulica Marsovog Polja, dio pulske zaobilaznice, Rizzijeva ulica, te Lošinjska ulica. Sjeverno od Drenovice nalazi se gradski stadion "Aldo Drozina".
Portarata

**Portarata** (prema lat. *Porta Aurata* ili *Aurea* Zlatna vrata), trg u centru Pule koji se nalazi s južne strane Giardina, a na početku Ulice Sergijevaca. Dobio je naziv prema lokalnom nazivu za Zlatna vrata (tal. *Porta Rata*) koja su činila ulaz u stari dio Pule smješten unutar gradskih zidina.

Trg Portarata nastaje prema projektu carskog arhitekta Pietra Nobilea iz 1824. godine koji se počeo realizirati nakon 1838. godine. Ideja projekta bila je odvajanje slavoluka s gradskim vratima od neposrednih okolnih zgrada i zidina, međutim u realizaciji su porušena i gradska vrata pa je slavoluk ostao slobodno stojeći spomenik u sredini tada zamišljenog trga.

U drugoj polovici 19. stoljeća oblikuje se trg i izvan gradskih bedema, izgradnjom građevina na novo zacrtanim građevnim pravcima.

## Povezano
* Slavoluk Sergijevaca
* Zlatna vrata
Berge Istra

***Berge Istra*** bio je brod u vlasništvu norveške brodarske tvrtke Sig. Bergesen d.y. i registriran u Liberiji. Pripadao je klasi kombiniranih ili OBO nosača (engl. *ore-bulk-oil carrier*) sa 227.550 kubičnih tona istisnine (DWT). Brod je nosio građevinski broj 296 u brodogradilištu Uljanik u lučkom gradu Puli u Hrvatskoj gdje je sagrađen 1972.

Brod je bio na putu iz Tubarãoa u Brazilu do Japana prevozivši željeznu rudu kada je 30. prosinca 1975. iznenada izgubljen kontakt s plovilom u Tihom oceanu (blizu otoka Mindanao, Filipini). Nakon tjedan dana 7. siječnja 1976. brod je proglašen nestalim, a pokrenuta operacija potrage nije donijela nikakva rezultata pa je prekinuta 10. siječnja iste godine. 30 članova posade izgubilo je život. Preživjela su samo dvojica, španjolski državljani Imeldo Barreto Leon (41) i Epifanio Lopez (39), koje je na splavi pronašla japanska ribarica 20. siječnja 1976. 

Do današnjeg dana, 30 godina poslije, brodarska tvrtka čuva tajnost s obzirom na uzrok nesreće. Najistaknutija teorija tvrdi da su uzrok mogle biti eksplozije uzrokovane ostacima nafte u teretnom odjeljku koji je napunjen željeznom rudom. *Berge Istra* bio je, poput brod blizanca ''Berge Vanga'' koji je nestao pod sličnim okolnostima četiri godine kasnije, brod koji je mogao prevoziti i naftu i željeznu rudu. Nakon ova dva nestanka nikada se više nisu gradili kombinirani brodovi poput ovih, a nafta nikad više nije prevožena zajedno s rudom.

## Izvori
* Meland, Astrid (3. 1. 2006). "Skipet som forsvant (Brod koji je nestao)" (na norveškom), Dagbladet Magasinet. Pregledano 24. 9. 2006.
* Visser, Auke. "Auke Visser's International Super Tankers (images & details) " (na engleskom). Pregledano 22. 5. 2007.
Berge Vanga

***Berge Vanga*** bio je nosač rude i nafte s 227,912 kubičnih metara istisnine (DWT). Brod se nalazio u vlasništvu norveške brodarske tvrtke Sig. Bergesen d.y. i bio je registriran u Liberiji. Brod je nosio građevinski broj 300 u brodogradilištu Uljanik u lučkom gradu Puli u Hrvatskoj i izgrađen je 1974.

Brod je bio na putu iz Brazila u Japan prevozivši željeznu rudu kada je iznenada u studenom 1979. izgubljen kontakt s plovilom u južnom Atlantiku. 40 ljudi izgubilo je živote.

Nekakvi ostaci koji su nalikovali dijelovima tankera pronađeni su bez ljudskih ostataka. Još uvijek se malo toga zna o nesreći, a saslušanje nakon nesreće održano je iza zatvorenih vrata. Glavna teorija tvrdi da su uzrok nesreće bile eksplozije uzrokovane ostacima nafte u teretnim odjeljcima. *Berge Vanga*, poput svog broda blizanca ''Berge Istra'' koji je nestao pod sličnim okolnostima četiri godina prije, bio je brod koji je mogao prevoziti i naftu i željeznu rudu. Nakon ova dva nestanka nisu se više gradili kombinirani brodovi poput ovih, a nafta se više nikad nije prevozila zajedno sa željeznom rudom.

## Izvori
* Meland, Astrid (3. 1. 2006). "Skipet som forsvant (Brod koji je nestao)" (na norveškom), *[[Dagbladet]] Magasinet*. Pregledano 24. 9. 2006.

## Vanjske veze
* Auke Visser's International Super Tankers (slike i detalji)
Puljska riva

**Pulska riva** proteže se uz jugoistočnu obalu pulskog zaljeva okružujući pulsku staru jezgru sa sjeverozapada. Poput svakog primorskog grada, u Puli riva predstavlja mjesto za šetanje i susretanje, mjesto za odmor na klupi nakon naporna dana pa makar to bio njezin mali dio dugačak samo 200 metara. Upravo se tu znaju naći umirovljenici koji se okupljaju na jutarnjoj *[[ćakula|ćakuli]]*, kao i ribari amateri prije polaska na *[[peška|pešku]]* ili pri povratku da bi svojim poznanicima ispričali jednu od ribarskih priča. Skupe se ispod grana i tako ugodno provedu nekoliko sati. 

Prethodno je na mjestu pulske rive bio manji zaljev mandrač gdje su držani čamci. Kasnijim nasipavanjem teren je podignut do današnje razine, a na tom je mjestu uređen krasan park.

Od sjeveroistoka prema jugozapadu, na pulskoj se rivi nalaze Park kralja Zvonimira, Park Franje Josipa, Lučka kapetanija, Titov park, Spomenik žrtvama fašizma, Park Jurja Dobrile ispred Katedrale, zgrada Admiraliteta, Uljanikova porta, Porta Stovagnaga. Na suprotnoj strani rive, u moru, nalaze se ACI marina i Riječki gat.
Četvrt svetog Teodora u Puli

**Četvrt svetog Teodora u Puli** dio je povijesnog centra Pule u kojemu je nakon požara započelo arheološko istraživanje kojim je otkriveno mnogo arheoloških nalaza vezanih s poviješću Pule.

## Historija
Četvrt svetog Teodora nalazi se u samom sjeveroistočnom kutu starogradske jezgre, a naziv je dobila po benediktinskom samostanskom kompleksu posvećenom svetom Teodoru. Pretpostavlja se da je crkva svetoga Teodora u Puli postojala još od bizantske uprave u Istri. No otkriveni nalazi svjedoče o mnogo starijem naseljavanju ovoga dijela grada.

Najraniji arheološki nalazi datiraju s prijelaza 2. u 1. tisućljeće prije Krista i govore o ranome željeznom dobu histarske kulture. Kroz 27 arheoloških slojeva može se pratiti 3000 godine duga prošlost grada, od njegova nastanka sve do danas. Predmeti iz antičkoga perioda uključuju temelje Herkulova hrama, rimskoga domusa i terma. O Herkulu, koji je bio antički zaštitnik grada, svjedoči nalaz kamenog bloka s isklesanom toljagom, njegovim zaštitnim znakom. Vrijedi istaknuti kako je na nalazištu konzervirano više od 2000 amfora, čime je ovo jedno od najvećih nalazišta amfora na Mediteranu uopće. Iz perioda kasne antike otkriveni su ostatci prvih kršćanskih crkava podignutih na ovome mjestu. Najrecentnije zdanje u četvrti koje se i danas može vidjeti nekadašnja je austrijska pješačka vojarna od koje su sačuvana bočna krila jer je sjeverni dio stradao u bombardiranju u 2. svjetskom ratu. Na ovome je mjestu podignuta Ostrogovićeva stambeno-poslovna zgrada na Rivi. U preostalim dijelovima vojarne smjestile su se Gradska knjižnica i čitaonica, Muzej suvremene umjetnosti Istre (oboje u krilu poznatom kao Stara tiskara), dok su u zapadnom krilu, prostorno odvojenom od istočnoga, danas prostori Arene Trikotaže.

## Povezano
*povijest Pule
SM U-1 (Austro-Ugarska)

**SM ''U-1*** ili ***U-I*** bio je [[vodeći brod]] [[klasa podmornica U-1 (Austro-Ugarska)|svoje klase]] [[podmornica]] (nje. U-boot), izgrađen za [[Austro-ugarska ratna mornarica|austro-ugarsku ratnu mornaricu]] ([[njemački jezik|njem]]. *kaiserliche und königliche Kriegsmarine* ili *k.u.k. Kriegsmarine*) i rabljen u njezinoj floti. *U-1'' projektirao je američki Lake Torpedo Boat Company Simona Lakea, a izgradilo brodogradilište u Puli. Bila je jedna od dvije projektirane podmornice kupljene u natječajnoj procjeni stranih podmorničkih projekata.

## Izvori
Luka Pula

**Luka Pula** je hrvatska morska luka u Puli, smještena na obalama Puljskoga zaljeva u Jadranskome moru. 

Prvi zapisi o luci datiraju iz 1. stoljeća prije Krista kada je osnovana rimska kolonija na ovim prostorima. Glavna ratna luka Carevine Austrije bila je od 1850. godine do raspada Austro-Ugarske nakon Prvoga svjetskog rata. U tom je razdoblju luka Pula doživjela svoj najveći uspon. Od tada pa sve do 2. svjetskog rata teretni i putnički lučki promet neprekidno je rastao. Poslije rata dolazi do kontinuiranog opadanja putničkog i teretnog prometa zbog loših kopnenih prometnih veza sa zaleđem, pa je Pula počela gubiti svoje mjesto prema konkurentnim lukama Rijeci, Trstu i Kopru. Nakon Rijeke najveća je hrvatska sjevernojadranska morska luka s više od 70 000 putnika godišnje (2007.) i teretom od 716 218 t (2007.) od čega najveći dio otpada na rasuti teret. Lukom upravlja Lučka uprava Pula.

## Izvori
SMS Kaiser (1858)

**SMS ''Kaiser**'', posljednji drveni linijski brod Austrijske ratne mornarice (od 1867. Ces. i kr. ratne mornarice Austro-Ugarske) i njezin jedini linijski brod na vijak. Bio je prvi brod izgrađen u Arsenalu u Puli, a kobilica mu je položena 25. ožujka 1855. godine.
SMS Monarch

**SMS ''Monarch***, [[preddrednot]] [[bojni brod]] i [[obalni obrambeni brod]] [[bojni brodovi klase Monarch|klase *Monarcha*]] koji je izgradila [[Austro-ugarska ratna mornarica]] pri kraju [[19. vijek]]a. Položen je u [[Pomorski arsenal u Puli|Pomorskom arsenalu]] u [[Pula|Puli]] [[31. 7.]] [[1893]]. godine kao posljednji brod istoimene klase. Bio je prvi brod svoje klase koji je porinut [[9. 5.]] [[1895]]. godine. Iako je bio porinut dva mjeseca prije svojega bratskog broda *Wiena*, *Monarch* je bio drugi brod klase *Monarcha'' koji je stavljen u službu Austrougarske ratne mornarice 11. 5. 1898. godine.

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
*
SMS Sankt Georg

**SMS ''Sankt Georg*** bio je oklopna krstarica [[Austro-ugarska ratna mornarica|Austro-ugarske ratne mornarice]].

*Sankt Georg'' odabran je za glavni motiv najnovije austrijske kovanice, komemorativne kovanice S.M.S. Sankt Georg, iskovane 14. rujna 2005. godine. Revers prikazuje oklopnu krstaricu koja uplovljava u luku New York 17. svibnja 1907. godine prolazeći zdesna ispred kipa Slobode. To je bio posljednji posjet austrijskoga ratnog broda SAD-u. Brod je 1920. predan Britaniji i naposljetku je izrezan.

## Izvori

*