Komunistička partija Grčke

**Grčka komunistička partija** (grčki: *Κομμουνιστικό Κόμμα Ελλάδας, Kommounistikó Kómma Elládas*), poznatija po svom akronimu **ΚΚΕ**, je partija grčkih komunista i jedna od najstarijih partija na grčkoj političkoj sceni.

## Historija
*ΚΚΕ* je osnovan par dana prije zvaničnog kraja Prvog svjetskog rata tj. 4. novembra 1918. pod imenom Socijalistička radnička partija Grčke (akronim: **SEKE**, grčki: *Σοσιαλιστικό Εργατικό Κόμμα Ελλάδας*, 
Sosialistiko Ergatiko Komma Elladas) sa osnivačem i prvim liderom Avramom Benarojom, sefardskim židovom, učiteljem i radničkim vođom još iz osmanskih vremena iz Soluna.
Na čelu partije bio je peteročlani Centralni komitet u sastavu; N. Dimitratos, D. Ligdopoulos, M. Sideris, A. Arvanitis i S. Kokinos. Kad je izbio Grčko-turski rat 1919-1922 *SEKE* je bio oštro protiv njega i proglasio ga je imperijalističkim, i pozvao grčke vojnike da dezertiraju, čak i da okrenu svoje oružje protiv vlastitog kralja.
Na Drugom kongresu u aprilu, 1920. odlučeno je da partija pristupi Trećoj internacionali, i da promjeni ime, pa je prezvana u **Socijalistička radnička partija grčkih - komunista** (SEKE-K). Na kongresu je izabran novi Centralni komitet, u kom su bili; N. Dimitratos, P. Dimitratos, Y. Kordatos, G. Doumas i M. Sideris.
Treći izvaredni kongres partije, održan u novembru - 1924. odlučio je da se promijenjeni ime u današnje - **Komunistička partija Grčke** (KKE), na tom kongresu su potpuno prihvaćeni principi radikalnog marksizma-lenjinizma. Za generalnog sekretara izabran je Pandelis Pouliopoulos. Nakon tog kongresa, otpočeli su procesi protiv članova zbog njihovih uvjerenja (suđenje Katochyrotikonu 1924., Idionymonu 1929., i brojnim drugim članovima), i pored toga što je formalno-pravno partija bila legalna. Progon članova *ΚΚΕ* pojačao se od 1936. za vojne diktature Joannis Metaxasa, tad su brojni članovi partije pozatvarani i internirani na izolirane otoke.

### KKE između dva rata
KKE je blisko surađivao sa ostalim tek osnovanim evropskim komunističkim partijama, u otporu rastućem utjecaju fašističkih pokreta. Nakon Kominternine odluke da osnuje Internacionalni antifašistički front, KKE je osnivao **Narodni front**, koja je ubrzo postao najveća marksističko antifašistička organizacija prije diktature Metaxasa. KKE i ostale lijeve političke partije radile su na osnivanju i organiziranju radničkih sindikata u svim sektorima, između ostalog osnovali su **Generalnu konfederaciju grčkih radnika**. To ih je dovelo u radikalno opozicijske vode prema aktualnim vladama, 1928. Georgios Papandreou kao Ministar prosvjete, uveo je zakon protiv komunističkih učitelja, poznat kao - **Idionymo**. Taj zakon omogućio je progon i kažnjavanje mnogih članova KKE i ostalih lijevih organizacija.
KKE se kao i većina lijevih evropskih partija stao na stranu Španjolske socijalističke vlade za španjolskog građanskog rata (1936.-1939.), tad se oko 440 grčkih komunista uključilo se u Internacionalne brigade, mnogi od njih su bili visoki rukovodioci KKE-a. 
Za vrijeme diktatorskog režima Joannisa Metaxasa, partija je 1936. stavljena van zakona, i do 1941. gotovo fizički likvidirana.

### KKE i makedonsko pitanje
Nakon Balkanskih ratova 1912.-1916., i Prvog svjetskog rata 1916.-1919. i katastrofalne vojne invazije na Malu Aziju (Grčko-turski rat 1919-1922), bilo je mnogo različitih pogleda od strane tadašnjih velesila po pitanju sjevernih grčkih granica. To pitanje potezale su i nova Turska država, kao i Bugarska država, traženjem veće teritorije u zamjenu za osiguranje trgovačkih puteva Britanskom imperiju.

Dobar dio tih zahtjeva imao je podlogu u činjenici da su tad brojne etničke i vjerske manjine tih država živile unutar grčkih granica, na sjeveru Grčke. KKE se načelno protivio bilo kojoj od tih geo-strateških igara sa upotrebom manjina u pozadini, shvaćajući da bi to lako moglo dovesti do novog imperijalističkog rata u regiji. Politika partije je jednostavno bila određena tadašnjom lenjinističkom teorijom o nacionalnom pitanju i socijalističkoj državi, po kojoj je svaka manjina imala pravo na vlastitu državnost (uključujući i pravo na ocjepljenje) unutar zajedničke Socijalističke države.

Na Trećem kongresu partije 1924., KKE je objavila politiku stvaranja dviju nezavisnih država u sjevernim grčkim regijama; Makedoniji i Trakiji. *ΚΚΕ* je uzor za takvu politiku imao u tek osnovanom Sovjetskom Savezu - kad je izgledalo da je Lenjin odlično riješio nacionalno pitanje. Po tom istom uzoru KKE je objavila svoj cilj; osnivanje Narodne republike, države u kojoj će sve nacionalnosti biti samoopredjeljene i nezavisne. To je partiju dovelo u poziciju, da bude meta stalnih optužbi (koje traju do današnjeg dana), da je ona u načelu protiv Grčke države i da je negira. Ono što je iz današnje perspektive pono jasnije, je da su tadašnje vladajuće partijske elite, u isto vrijeme nastojale sklopiti posao sa Turskom i Bugarskom za dijelove sjeverne Grčke (Makedonije i Trakije) u zamjenu za povrat nekih egejskih otoka i dijelova makedonskoga teritorija od Kraljevine Jugoslavije.

1934., KKE je objavila - da će se boriti za nacionalno samoopredjeljenje, i u krajnjoj liniji za otcijepljenje, ugnjetavanih Makedonaca i Tračana. Za dosizanje tog cilja, objavila je i suradnju sa *Unutrašnjom makedonskom revolucionarnom organizacijom*(VMRO) kao i sa *Trakijskom revolucionarnom organizacijom za Narodnu republiku*, gdje bi sve nacije bile samoupravne i zajedno izgradile zajedničku radničku državu. Zbog te politike, KKE je bio oštro napadan od tadašnjih građanskih partija, - koje su mu prebacivale da on želi komadanje velikog dijela sjeverne Grčke, i da sve to radi po diktatu Kominterne, a to je teško naštetilo popularnosti partije. Tek je generalni sekretar Nikolaos Zachariadis 1945. odbacio takvu politiku partije u pogledu osjetljivog prava na otcjepljenje. Nakon tog je Centralni komitet partije 1954., zaključio je da nema realnih temelja za daljnju politiku inzistiranja na pravu nacionalnih manjina na samoodređenje.

### KKE i Grčki građanski rat

Nakon nacističke okupacije Grčke, KKE je organizirao otpor okupatorima i osnovao EAM, kao krovnu organizaciju otpora čitavog grčkog naroda, kao i ELAS kao oružanu komponentu istog pokreta. Nakon oslobođenja Grčke 1944., KKE je potpisao pod pritiskom Britanije *Sporazum iz Varkize*, po kom je pristao na razoružanje ELAS-a, kao uvjet da može participirati u privremenoj *Vladi nacionalnog jedinstva*. KKE je vrlo brzo uvidio da će biti izguran na marginu, pa je osnovao *Demokratsku Armiju Grčke* sa generalom Markosom Vafiadisom na čelu, i otpočeo sa otvorenom pobunom protiv Vlade u Ateni i njenih saveznika. Markos Vafiadis je smjenjen - 1948., a na njegovo mjesto dolašao je generalni sekretar KKE, Nikolaos Zachariadis (koji je oslobođen iz njemačkog zarobljeništva). On je promjenio taktiku borbe, i od dotadašnjeg partizanskog oblika ratovanja prešao na obranu teritorije i frontalnu borbu sa puno jačim i bolje opremljenim vladinim snagama. Nakon nekoliko teških poraza, Grčka demokratska vojska je prestala pružati otpor 1949. godine.

### Poslijeratni period
Nakon građanskog rata KKE je proglašena ilegalnom partijom, pa su brojni istaknuti članovi morali pobjeći u inozemstvo ili se prikriti u ilegali. Mnogi članovi KKE su pohapšeni, i ubijeni nakon suđenja, poput Nikosa Belojannisa 1952. i Nikosa Ploumpidisa 1954. Ipak kako je vrijeme odmicalo, represija je postala manja.

Za vrijeme svog ilegalnog djelovanja KKE je podržavala *Ujedinjenu demokratsku ljevicu* (EDA), na izborima. Prema nekim ne baš provjerenim izvorima, grčki Kralj Konstantin, predložio je još 1964. tadašnjem premijeru - Georgiosu Papandreou (starijem) legalizaciju KKE, što je on odbio.

### KKE za vrijeme vojne hunte
Grupa desničarskih pukovnika grčke vojske, pod vodsvom Georgiosa Papadopulosa izvela je 21. aprila 1967. uspješan državni udar (coup d'état), zbog, kako su oni naveli - imanentne komunističke opasnosti. Zabranjen je rad svim političkim partijama, građanima su ograničena i neka druga građanska prava, članovi KKE su proganjani i osuđivani, poput drugih oponenata vojne hunte.

Za KKE je osobito teška bila - 1968. kad je partija doživjela veliku krizu, zbog razmomilažanja oko pitanja Sovjetske intervencije na tadašnji ČSSR, i brutalnog gušenja praškog proljeća.
Mnogi članovi napustili su KKE, a jedan dio članstva osnovao je *Unutrašnji KKE*, optužujući tim nazivom one koje su ostali da su Vanjski KKE (ΚΚΕ εξωτερικού) jer slijede liniju Politbiroa SSSR -a, i daju podršku intervenciji.

I pored svih razmimoilaženja KKE je djelovala u pružanju otpora vojnoj hunti, naročito ilegalnim radom među studentima po univerzitetima. KKE je participirao u radu brojnih *Komiteta za borbu protiv hunte*, zajedno sa drugim političkim partijama i organizacijama, osnivanim u ilegali unutar zemlje kao i po brojnim evropskim gradovima.

### Legalizacija
Nakon obnove parlamentarne demokracije 1974., u vrijeme vladavine *Konstantina Karamanlisa* legaliziran je KKE. On je sudjelovao na izborima 1974. u koaliciji sa partijama *Unutrašnja KKE* i *EDA* pod imenom *Ujedinjena Ljevica*, ta koalicija osvojila je 9.36 % glasova. 
Od tada permanentno sudjeluje na izborima, sa promjenjivim izbornim uspjesima, ali načelno se može reći KKE je treća politička partija u Grčkoj po rezultatima izbora.

## Sudjelovanje u vlasti
1944., KKE je sudjelovala u Vladi nacionalnog jedinstva, premijera Georgiosa Papandreua, dobivši Ministarstvo financija, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo rada i Ministarstvo privrede i javnih radova.

1988. KKE i *Grčka Ljevica* (grčki:EAP, prije Unutrašnji KKE ), zajedno sa još nekim partijama ljevice i centra osnovali su *Koaliciju ljevice i progresa* - **Synaspismos**. Synaspismos je na izborima 1989. osvojio 13.1% glasova i udružio se sa *Novom Demokracijom*, te formirao vrlo kratkotrajnu vladu, potresanom optužbama za brojne privredne skandale. Na kraju te iste godine - Synaspismos je ušao u novu Univerzalnu vlast, zajedno sa sa Papandreovim *Svegrčkim socijalističkim Pokretom*, koja je postavila za premijera Ksenofona Zolotasa. Ta vlada trajala je samo tri mjeseca.

KKE je izašao iz Synaspismosa - 1991., ali je dio članova ostao vjeran *Synaspismosu*, koji je se kasnije pretvorio u nezavisnu lijevu političku partiju.

## Otpadnici i saveznici
Prva frakcija koja se odvojila 1956. od KKE je *Trockistička Organizacija grčkih komunista*. Nakon XX. Sjednice komunističke partije SSSR-a 1968., odvojila se manja frakcija koja je osnovala partiju - *Grupu marksista-lenjinista Grčke* (**OMLE**), za vrijeme diktature vojne hunte (1967.-1974.), odvojila se poveća grupa članova KKE i osnovala - *Unutrašnju Komunističku partiju Grčke* (Unutrašnji KKE). KKE i *Grčka Ljevica* (bivši *Unutrašnji KKE*), zajedno sa još nekim partijama ljevice i centra osnovali su 1988 *Koaliciju ljevice i progresa* - **Synaspismos**. Iste godine dobar dio članstva i rukovodstva *Komunističke omladine Grčke* (**KNE**), izašao je iz partije i oformio *Novu Ljevicu*(**NAR**), povukavši za sobom većinu mladih osobito u većim gradovima, a naročito u Solunu.
Na samom startu 2000. jedna manja grupa partijskih lidera izašla je iz partije i osnovala *Pokret za ujedinjenu akciju ljevice*(**KEDA**), koja je izašla na izbore održane 2007. u koaliciji sa *Radikalnom ljevicom*.

## Organizacija mladih
KKE ima *Organizaciju mladih komunista Grčke* (**KNE**), koja čvrsto podupire ciljeve i strateške interese partije.

## Aktivnosti KKE danas
U današnjoj Grčkoj KKE sudjeluje na izborima, i participira u vlasti preko svojih poslanika u grčkom parlamentu, lokalnim vlastima i u Evropskom parlamentu. Partija izdaje svoje dnevne novine - *Rizospastis*, izdaje i političko-teoretski časopis *Komounistiki Epitheorisi* (Komunističku Reviju), kao dvomjesečnik i obrazovni časopis *Themata Paideias*.

## Generalni sekretari partije

* Nikolaos Dimitratos (novembar, 1918.) Izbačen iz partije pod optužbom za *sumnjivo ponašanje*. 
* Giannis Kordatos (februar, 1922.) Izbačen iz partije pod optužbom za *razaranje marksizma*.
* Nikolaos Sargologos (novembar, 1922.) Izbačen iz partije pod optužbom za *špijunažu*. 
* Tomas Apostolidis (septembar, 1923.) Izbačen iz partije pod optužbom za oportunizam. 
* Pandelis Pouliopoulos (prosinac, 1924.) Izbačen iz partije pod optužbom da je *provokator*.
* Eleuterios Stavridis (1924.-1926.) Izašao iz partije. 
* Pastias Giatsopoulos (septembar, 1926.) Izbačen iz partije pod optužbom za *mekušavost*.
* Andronikos Haitas (mart, 1927.) Izbačen iz partije i ubijen u SSSR 1935.
* Nikolaos Zachariadis (1931./36.) 
* Andreas Tsipas (jul, 1941.-septembar, 1941.) Izbačen iz partije pod optužbom za *avanturizam*.
* Georgios Siantos (januar, 1942.-1945.) Izbačen iz partije pod optužbom da je agent *provokator*.
* Nikolaos Zachariadis (1945.-1956.) Izbačen iz partije, i po službenim izvještajima izvršio samoubistvo u SSSR. 
* Apostolos Grozos (1956.) 
* Konstantinos Koligiannis (1956.-1972.) 
* Karilaos Florakis (1972.-1989.) 
* Grigoris Farakos (1989.-1991.) Izašao iz partije da se pridruži partiji Synaspismos.
* Aleka Papariga (1991.-do danas)

## Povezano
* ELAS
* EAM
* Grčki građanski rat

## Reference

## Vanjske veze

* Portal KKE