open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ambato (Ekvador)

**Ambato** znan i kao *San Juan Bautista de Ambato* je grad od 177,316 stanovnika, u sredini Ekvadora u Provinciji Tungurahua, u kojoj je administrativni centar.

On je i administrativni centar istoimenog kantona koji ima 27 parohija, 18 ruralnih; Ambatillo, Atahualpa, Augusto Martínez, Constantino Fernández, Cunchibamba, Huachi Grande, Izamba, Juan B. Vela, Montalvo, Pasa, Picaihua, Pilahuín, Quisapincha, San Bartolomé de Pinllo, San Fernando, Santa Rosa, Totoras, Unamuncho i 9 urbanih; Atocha-Ficoa, Celiano Monge, Huachi Chico, Huachi Loreto, La Matriz, La Merced, La Península, Pishilata i San Francisco.

## Geografija
Ambato se prostire u kotlini rijeke Istoimene rijeke u Andama na nadmorskoj visini od 2,225 metaria, udaljen 156 km južno od glavnog grada Quita.

Njegovo bujno jugozapadno predgrađe *Miraflores* je omiljeno ladanjeje bogatijih građana Guayaquila.

## Historija

Ambato je orginalno bio svratište (*tambo*) Inka na putu uz rijeku.
Na tom mjestu je negdje između 1534.-1539. Gonzalo Pizarro naselio prve španjolske koloniste, ali su ga oni ubrzo napustili.

Nešto kasnije grad je 1570. osnovao kapetan Antonio Clavijo, po naredbi Kraljevske audijencije (suda) iz Quita,
Na početku je bio pod juristikcijom corregimienta Riobamba.

Teško je razoren za potresa 1698., ali je ubrzo obnovljen i iste godine ponovno službeno osnovan.
Status ville dobio je 1756. od vicekralja Nove Granade, taj mu je status potvrdio 1759., kralj Carlos III od Španjolske i dao ime *Villa de San Juan de Ambato*.

Novi potres 1797. toliko ga je  razorio, da je bio na rubu da nestane, zbog tog je izgubio status ville i ponovno pao pod juristikciju također uništene Riobambe. Na sreću grad je ubrzo obnovljen i postao važna međustanica na putu između Guayaquila i Quita.

Grad je bio je poprište odlučujuće pobjede Antonio Sucre, nad španjolskim rojalistima u Borbi za nezavisnost.

Nakon zakona o teritorijalnoj podjeli Velike Kolumbije iz 1824. postao je administrativni centar kantona u Provinciji Chimborazo. To je bio do

1860., kada je osnovana Provincija Ambato, sa prijestolnicom Ambatom. Provinciji je već sljedeće godine ime promjenjeno po vulkanu koji njime dominira Tungurahua.

Grad je malo-pomalo rastao sve dok nije novi potres 1949. ponovno razorio, ali se opet kao feniks digao iz pepela.Kao uspomena na potres od 1951. se u Ambatu svake godine u februaru održava *Festival voća i cvijeća*.

## Privreda  i transport
Ambato je danas administrativno- trgovački centar ratarskog kraja poznat po velikim plantažama šećerne trske i žitarica.
On je centar prehrambene, kožne i tekstilne industrije.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa i magistralne željezničke pruge Quito-Riobamba, važan je transportni centar jer iz njega vode putevi prema Regiji Oriente i slivu Amazone.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Ambato'' (službene starnice)
Puyo (Pastaza)

**Puyo** znan i kao *Nuestra Señora de Pompeya de Puyo* je grad od 33,325 stanovnika, na istoku Ekvadora u Provinciji Pastaza, u kojoj je administrativni centar.

On je i administrativni centar Kantona Pastaza, koji ima 14 parohija, 13 ruralnih; Canelos, Diez de agosto, Fátima, Montalvo (Andoas), Pomona, Río Corrientes, Río Tigre, Sarayacu, Simón Bolívar (Cab. en Mushullacta), Tarqui, Teniente Hugo Ortiz, Veracruz (Cab. en Indillama), El Triunfo i 1 urbanu Puyo.

## Geografija
Puyo se prostire po posljednjim obroncima Anda na prelazu u amazonsku džunglu, na nadmorskoj visini od 950 metara, pored rijeke Pastaza, udaljen 247 km jugoistočno od glavnog grada Quita.

## Historija

Puyo je izrastao kao naselje domorodačkih Kečua, uz misiju.
Službeno ga je osnovao i nazvao *Nuestra Señora de Pompeya*, dominikanski fratar Alvaro Balladares-1899. na misi u impoviziranoj kapeli.
Kasnije je imenu dodano i *Puyo*, što na kečuanskom znači oblačno, jer na ekvadoru svaki dan pada kiša.

Sve do 1934. bio je malo zabačeno mjesto, do kog su se probijali jedino misionari, u nastojanju da evangeliziraju domoroce. Tad je počela izgradnja cesta koje su ga povezale sa svijetom pa su se doselili španjolski kolonisti.

Do 1948. je toliko narastao da je postao administrativni centar kantona Pastaza u tadašnjoj Provinciji Napo-Pastaza, koja je 1959. razdvojena na Provinciju Napo i Provinciju Pastaza u kojoj je postao njen administrativni centar.

Danas je Puyo administrativno- trgovački centar ratarske okolice u kojoj se uzgaja šećerna trska i manioka i raskršće puteva za izlete u džunglu i šumske rezervate.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gobierno Autónomo Descentralizado Municipal del Cantón Pastaza'' (službene starnice)
Montecristi (Ekvador)

**Montecristi** je grad od 71,066 stanovnika na zapadu zemlje u Provinciji Manabí.

On je administrativni centar istoimenog kantona kog čine 1 ruralna - La Pila  i 6 urbanih parohija; Aníbal San Andrés, Colorado, General Alfaro, Leonidas Proaño, Isabel Muentes i Montecristi
## Geografija
Montecristi se prostire po obalnoj ravnici, između Mante i Portovieja, udaljen svega 11 km sjeverno od Mante i Pacifika, a 25 do Portovieja.

## Historija

Kako ne postoje dokumenti kad je točno osnovan, postoje više hipoteza historičara koje se kreću od 1537. do 1709.; U svakom slučaju, svi se slažu da su njegovi prvi stanovnici bili doseljenici iz Mante, koji su se tu naselili bježeći od piratskih napada.

Za španjolskih kolonijalnih vremena administrativno je podpadao pod corregimiento Portoviejo, ali je brzo izrastao u jedan od najvažnijih gradova u regiji.

Za Velike Kolumbije 1822. dobio je status općine, a kad je 1824. donešen je zakon o novoj teritorijalnoj podjeli, postao je administrativni centar vlastitog kantona.

Negdje oko 1826. u grad se doselio *José Miguel Zevallos Velásquez*, i započeo proizvoditi slamnate šešire - toquilla, koji su se iizvozili u Kolumbiju, Peru]], Čile]] i Argentinu. Kad je dospio do Paname počeo se i proizvoditi u toj zemlji, pa je vremenom u čitavom svijetu postao znan kao Panama šešir.

Kad je Ekvador 1830. postao nezavisan izabran je za administrativni centar novoosnovane Provincije Manabí. To je bio do  1867. kad je dobar dio grada izgorio u katastrofalnom požaru, zbog tog je administracija preseljena u Portoviejo.

## Privreda
Danas je Montecristi, administrativno-trgovački centar ratarskog kraja i mjesto gdje se još uvijek proizvode šešri.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipal Cantón Montecristi''
Pastaza (rijeka)

**Pastaza** (španjolski: *Río Pastaza*) je rijeka na istoku Ekvadora i sjeverozapadu Perua duga 600 km, lijeva pritoka rijeke Marañón.

## Hidrologija

Rijeka nastaje sutokom rijeka Patate i Chambo u ekvadorskoj provinciji Tungurahua. Od tamo teče uz velike meandre prema jugoistoku duž  granice između provincija Pastaza i Morona-Santiago. Nakon tog utječe u peruanski departman Loreto gdje kod sela Ullpayacu uvire u rijeku Marañón.

Porječje rijeke ima površinu od 23,057 km², koja se prostire po Provincijama Ekvadora; Tungurahua, Pastaza, Morona-Santiago i po peruanskom departmanu Loreto.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pastaza River'' (na portalu Mapcarta)
Manta (Ekvador)

**Manta** znana i kao *San Pablo de Manta* je lučki grad od 258,697 stanovnika na zapadu Ekvadora u Provinciji Manabí.

On je administrativni centar istoimenog kantona kog čine 2 ruralne; San Lorenzo, Santa Marianita  i 5 urbanih parohija; Los Esteros, Manta, San Mateo, Eloy Alfaro i Tarqui.

## Geografija

Manta se prostire na obali Pacifika, udaljena 38 km jugoistočno od svog administrativnog centra Portovieja.

## Historija

Po jednoj hipotezi Mantu je osnovao španjolski konkvistador Pedro de Alvarado 1534., ali kasniji dokumenti ukazuju da je to napravio kapetan Francisco Pacheco 1535. na mjestu gdje je već postojalo domorodačko naselje *Jocay*, kog su Španjolci po svojoj religioznoj tradiciji nazvali *San Pablo de Manta*.

Ubrzo nakon što je osnovan, njegovi stanovnici su ga napustili, bježeći od gusara koji su pustošili ove obale, ali je kasnije ponovno naseljen.

U početku je bio pod juristikcijom Portovieja, ali je zbog svog geografskog položaja postao relativno nezavisna i obavezna luka za sve brodove koji su plovili od sjevera prema jugu i obrnuto.

Ipak je zbog svog izoliranog položaja za španjolskih kolonijalnih vremena ostao mali i beznačajan.

Stanje se promjenilo kad je Ekvador postao nezavisan, tad je 1897. postao ruralna parohija kantona Montecristi, a nakon tog je 1922. postao administrativni centar vlastitog kantona.

Ispočetka je bio izvozna luka za Panama šešire iz Montecristija a nakon izgradnje cesta izrastao u jednu od najvećih luka u Ekvadoru i snažan industrijski centar.

U luci je smještena velika ribarska flota, a riba (tuna) ulovljena po Pacifiku prerađuje se po tvornicama konzervi.

Od 1985 je i univerzitetski grad, jer je tad osnovan *Universidad Laica Eloy Alfaro de Manabí*.

Manta je zbog ljepote svojih plaža i brojnih hotela jedna od glavnih turističkih destinacija na ekvadorskoj obali 

U Manti je između 1999.-2009. Američka vojska imala vojnu bazu, uglavnom za akcije protiv droga i operacije u nepredviđenim situacijama.

Danas Manta ima i *Internacionalni [[aerodrom]] Eloy Alfaro* (IATA: **MEC**, ICAO: **SEMT**) koji je po prometu četvrti u zemlji.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipio de Manta''
Santa Elena (Ekvador)

**Santa Elena**  je grad od 54,565 stanovnika, na jugozapadu Ekvadora u Provinciji Santa Elena, u kojoj je administrativni centar.

Ona je i administrativni centar Kantona Santa Elena, koji ima 8 parohija, 6 ruralnih; Ancón, Atahualpa, Chanduy, Colonche, Manglaralto, Simón Bolívar i 2

urbane Santa Elena i Ballenita.

## Geografija
Grad se prostire pored Pacifika na nadmorskoj visini od 40 metara, udaljena 130 km zapadno od velikog Guayaquila.

## Historija

Santa Elena je osnovana 1531. kao naselje španjolski kolonista 1531.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Alcaldia Santa Elena'' (službene starnice)
Zamora (Ekvador)

**Zamora** znan i kao *Zamora de los Alcaides* je grad od 17,584 stanovnika, na jugoistoku Ekvadora u Provinciji Zamora-Chinchipe, u kojoj je administrativni centar.

On je i administrativni centar istoimenog kantona koji ima 8 parohija, 6 ruralnih; Cumbaratza, Guadalupe, Imbana, Sabanilla, San Carlos,Timbara i 2 urbane; El Limón i Zamora.

## Geografija
Grad se prostire između rijeka Zamora i Yacuambi, na nadmorskoj visini od 970 metaria.

## Historija
Zamoru je osnovao 1549. španjolski kapetan Hernando de Benavente, i nazvao Zamora de los Alcaides.

U prvim godinama je napredovao, zbog otkrića bogatih nalazišta zlata, ali je napušten nakon ustanka domorodačkih Jivaro indijanaca 1599.
Ponovno je koloniziran nakon 1850.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipal de Zamora'' (službene starnice)
García Jiménez od Pamplone

**García Jiménez**, poznat i kao **Gartzea**, bio je kralj dijela Pamplone. Vjeruje se da je García bio sin muškarca zvanog Jimeno. García je rodonačelnik dinastije Jiménez, koja je vladala Pamplonom/Navarom, kao i Kastiljom. 

Nema dokaza da je García imao ulogu u vladi većeg kraljevstva.

García je imao dva braka – prvo se oženio Onnecom, koja mu je rodila sina Íñiga i kćer Sanchu. Druga supruga kralja Garcíje bila je Dadildis de Pallars, a njihovi su sinovi bili Sancho I i Jimeno Garcés.

## Literatura
*Lacarra de Miguel, José María. *Textos navarros del Códice de Roda*. *Estudios de Edad Media de la Corona de Aragon*. 1:194-283 (1945).
Joel Grey

**Joel Grey** (Cleveland, Ohio, 11. april 1932) je američki pozorišni i filmski glumac, pevač i plesač, poznat po ulozi Majstora Ceremonije u filmu Kabare (1972) za koju je dobio Oskara za najboljeg glumca u sporednoj ulozi.

Najpoznatiji je po ulozi majstora ceremonije u mjuziklu *Kabare* na Brodveju, kao i u *[[Kabare (film)|filmskoj adaptaciji]]* Boba Fosija iz 1972. godine. Osvojio je Oskara, BAFTA nagradu, Zlatni globus i nagradu Toni.
Balao (Ekvador)

**Balao** je grad od 12,850 stanovnika na jugozapadu Ekvadora.u Provinciji Guayas.

## Geografija
Balao se prostire duž istočne obale Zaljeva Guayaquil, udaljen 137 km južno od Guayaquila.

## Historija
Balao je jedno od najstarijih naselja u tom kraju, koje je već postojalo kada su Španjolci započeli invaziju na Ekvador. Službeno je osnovan tek 1837. i dobio ime *San Antonio de Balao*. O porijeklu njegova domorodačkog imena - Balao postoje dvije verzije, po jednoj to se odnosi na tipično drvo toga kraja - *balao*, a po drugoj to bilo ime nekog Indijanca koji se zvao *Balao*.

Izrastao je u jednu od prvih ribarskih luka između Guayaquila i Machale, u vrijeme kad ni cesta između ta dva grada još nije postojala.

Od 1884. ima status ruralne; parohije u Kantonu Guayaquil, to stanje je potrajalo do 1987., kad je dekretom dobio status kantona.

Balao je danas trgovački centar ratarsko- stočarskog kraja.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Alcaldía de Balao''
Pichincha (vulkan)

**Pichincha** (španjolski: *Volcán Pichincha*) je stratovulkan visok 4,784 metara, koji se nalazi u Andama,na sjeveru Ekvadora, zapadno  od glavnog grada Quita.

## Karakteristike i historija

Pichincha se zapravo sastoji od dva vulkana mlađeg - *Guagua Pichincha* iz holocena i starijeg *Rucu Pichincha* iz pleistocena. Kupola od lave izrasla je na vrhu 6 km širokog kratera formiranog tokom kasnog pleistocena (otprilike prije 50,000 godina). 

Naknadne kasnopleistocenske i holocenske  erupcije uzrokovale su djelomično urušavanje kupole. Od sredine 16. vijeka dokumentirane su brojne manje erupcije, a najveća se dogodila 1660., kad je pepeo padao u radijusu od 1,000 km. U samom Quitu napadao je do visine od 30 cm.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Guagua Pichincha''
Upano

**Upano** (španjolski: *Río Upano*) je rijeka na jugoistoku Ekvadora duga 172 km lijeva pritoka rijeke Namangoza.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima vulkana Sangay u planinama Anda. Od tamo teče od sjevera prema jugu, a zatim prema istoku gdje se spaja sa rijekom Paute i formira rijeku Namangoza pritoku rijeke Santiago.

Porječje rijeke ima površinu od 3,713 km², koja se prostire po Provinciji Morona-Santiago, što predstavlja 15,6 % ukupne površine provincije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Upano River'' (na portalu Mapcarta)
Sangay (vulkan)

**Sangay** (španjolski: *Volcán Sangay*) je stratovulkan visok 5,286 metara, koji se nalazi u Andama na jugu Ekvadora u Provinciji Morona-Santiago.

## Karakteristike i historija

Sangay je posljednju erupciju imao u aprilu 2024. Tad je zabilježeno od 388 do 1167 eksplozija dnevno. Oblaci plina i pepela uzdizali se do 2 km iznad vrha, a potok lave koji se slijevao iz kratera bio je dug 1,8 km.

Erupcije Sangaya dokumentirane su od 1628. godine, a veće su bile 1728., 1916. i 1934.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Sangay''
Sokolovići

**Sokolovići** mogu biti:

* Sokolovići (Rudo), naselje u opština Rudo, Republika Srpska, BiH
* Sokolovići (Sokolac), naselje u opština Sokolac, Republika Srpska, BiH
* Sokolovići (Ilidža), naselje u opštini Ilidža, Federacija BiH, BiH
Guayllabamba

**Guayllabamba** (španjolski: *Río Guayllabamba*) je rijeka na sjeverozapadu Ekvadora duga oko 200 km, desna pritoka rijeke Blanco sa kojom formira rijeku Esmeraldas.

## Hidrologija

Rijeka nastaje sutokom brojnih potoka koji izviru između vulkana Cotopaxi,  Sincholagua i Rumiñahuia pod imenom *Pita* i teče preko grada Quita. Zatim teče do doline Chillos, istočno od Quita, gdje prima vode riječica *San Pedro*, *San Rafael* i drugih manjih vodotoka koji se spuštaju sa andskih padina. Nakon tog prima pritoku Machángare, ulazi u dolinu *Tumbaco* gdje se obogaćuje vodama istoimene rijeke i nastavlja svoj tok pod imenom *Guayllabamba*.

U početku teče prema sjeveru, zatim skreće prema zapadu i služi kao prirodna granica između provincija Imbabura i Pichincha. Zatim ulazi u Provinciju Esmeraldas gdje se spaja s rijekom Blanco i formira rijeku Esmeraldas koja na kraju uvire Tihi ocean.

Porječje rijeke ima površinu od 8,239 km², koja se prostire po provincijama; Pichincha, Imbabura i Esmeraldas.
Vode Guayllabambe su važne za snabdjevanje Quita i njegovog kantona u kom živi 2,5 miliona ljudi.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Guayllabamba River'' (na portalu Mapcarta)
Quinindé

**Quinindé** službeno znan kao *Rosa Zárate* je grad od 31,120 stanovnika na sjeverozapadu Ekvadora u Provinciji Esmeraldas.

On je administrativni centar istoimenog kantona kog čine 5 ruralnih; Cube, Viche, Chura, Malimpia, La Unión i 1 urbana parohija Rosa Zárate.

## Geografija
Quinindé se prostire duž obala rijeke Guayllabamba, nedaleko od njena ušća u rijeku Esmeraldas, udaljen 213 km sjeverozapadno od glavnog grada Quita.

## Historija

Sve do 1960-ih kad je izgrađena cesta Quito-Quinindé-Esmeraldas, do njega se moglo doći jedino rijekom Guayllabamba. Zbog tog je sve do 1967. bio mali i beznačajan, samo jedna ruralna parohija u Kantonu Esmeraldas, tek tad je postao administrativni centar vlastitog kantona.

Svoje ime Quinindé duguje starom domorodačkom selu koje je postojalo kad su Španjolci počeli invaziju na Ekvador, novo ime Rosa Zárate dobio je po heroini borbe za nezavisnost.

Quinindé je danas trgovački centar ratarskog kraja, poznat po velikim plantažama banana, kakaovca i palmi uljarica.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipal de Quinindé''
Sincholagua (vulkan)

**Sincholagua** (španjolski: *Volcán Sincholagua*) je ugasli stratovulkan visok 4,893 metara, koji se nalazi u Andama na sjeveru Ekvadora, 17 km  sjeveroistočno od Cotopaxija.

## Karakteristike i historija

Kako je prilično erodirao predpostavlja se da je posljednju erupciju imao prije nekih 10,000 godina.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Sincholagua''
Ambato (rijeka)

**Ambato** (španjolski: *Río Ambato*) je rijeka u sredini Ekvadora duga oko 54 km, desna pritoka rijeke Patate.

## Hidrologija

Ambato nastaje sutokom rijeka Colorado i Blanco koje izviru na padinama stratovulkana Chimborazo, na nadmorskoj visini od 4,800 odnosno 4,300 metara.
U početku teče prema sjeveru, zatim skreće prema istoku, protiče pored grada Ambato. Nešto nizvodnije na 50&nbsp;km prima vode rijeke Pachanlica, a nakon 2&nbsp;km na nadmorskoj visini od 2,200 metara uvire u Patate.

Porječje rijeke ima površinu od 1,302 km², koja se prostire po Provinciji Tungurahua, što predstavlja 38% površine provincije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Ambato River'' (na portalu Mapcarta)
Rumiñahui (vulkan)

**Rumiñahui** (španjolski: *Volcán Rumiñahui*) je ugasli stratovulkan visok 4,712  metara, koji se nalazi u Andama na sjeveru Ekvadora, 40 km  južno od Quita i svega par kilometara sjevernije od puno višeg Cotopaxija.

## Karakteristike i historija

Vulkan je posljednju erupciju imao za pleistocena.

## Izvori

## Vanjske veze

* https://volcano.si.edu/volcano.cfm?vn=352814''Rumiñahui''
Gonzalo Pizarro

**Gonzalo Pizarro** (oko 1502. - 10. april, 1548.), bio je španjolski konkvistador, istraživač i lider kolonista u Vicekraljevstvu Peru. Njega neki historičari drže za pionira borbe za nezavisnost od Španjolskog Imperija.

## Biografija

Gonzalo je bio polubrat  Francisca Pizarra, sa kojim se borio u invaziji na Carstvo Inka (1531.-33.), Za zasluge u toj kampanji nagrađen je velikim feudom  i položajem guvernera Quita 1539. 

Gonzalo je 1541. poveo ekspediciju od 200 Španjolaca i oko 4000 Indijanaca, sa brojnim konjima i drugim životinjama, u neistražene tropske krajeve istočno od Quita. Iscrpljen i bez hrane utaborio se i poslao svog poručnika Francisca de Orellanu da pronađe hranu i izlaz iz tog prašumskog labirinta. Nakon uzaludnog čekanja na njegov povratak, i kad su pojeli sve konje pa čak i pse, na kraju su oteturali natrag u Quito u augustu 1542. Do Quita je došlo svega nekoliko Španjolaca i nitko od Indijanaca.

Kad se vratio saznao je da mu je polubrat Francisco ubijen 1541. i da po naredbi kralja Karla V koji je uveo nove zakone koji ograničavaju privilegije konkvistadora i štite prava Indijanaca, mora osloboditi velik broj svojih porobljenih Indijanaca. Pored njega tim novim zakonima protivili su se i drugi brojni kolonisti, pa su proglasili Gonzala Pizarra guvernerom Kolonije Peru.

Kao vođa kotramonarhističkih snaga, poveo je borbu protiv vicekralja Blasca Núñeza Vele, kog je pobijedio u Bitci kod Iñaquita 1546. Nakon tog je pobjedio i novog vicekralja Pedra de la Gasca 1548. Na kraju ga je Pedro de la Gasca te iste godine 9. aprila  pobjedio i zarobio. Već sljedećeg dana je pogubljen odsjecanjem glave.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gonzalo Pizarro'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Teorija mirnog stanja

**Teorija stalnog stanja** je kozmološka hipoteza koju su 1946. predložila trojica engleskih fizičara - Fred Hoyle, Hermann Bondi i Thomas Gold.

Prema ovoj hipotezi, svemir se stalno širi, a nova materija spontano nastaje u prazninama. Novonastala materija se akumulira te tvori nove zvijezde. 

Ako je ova hipoteza točna, daleke i bliske galaksije bi trebale izgledati statistički jednako. Teorija "velikog praska" tvrdi suprotno: daleke galaktike bi trebale izgledati u prosjeku mlađe, jer ih, zbog kašnjenja koje je posljedica konačne brzine svjetlosti, vidimo kako su izgledale u ranijim stadijima svemira. Po teoriji velikog praska, daleke galaktike bi trebale imati više plina te više masivnih kratkoživućih zvijezda. 

U vrijeme iznošenja "teorije stalnog stanja" još nije bilo moguća eksperimentalna provjera ove pretpostavke, no nekoliko desetljeća kasnije, razvojem dovoljno osjetljivih senzora, pokazalo se da zaista postoji razlika između bliskih i dalekih galaksija, čime je srušena ova hipoteza.
Francisco de Orellana

**Francisco de Orellana** (oko 1502. - oko 1546.), bio je španjolski konkvistador i istraživač, prvi Evropljanin koji je istražio sliv Amazone.

## Biografija

Nakon sudjelovanja u vojsci Francisca Pizarra u invaziji na Carstvo Inka 1535., Orellana se nastanio u Guayaquilu u kom je 1538. postavljen za guvernera.

Kad je Franciscov polubrat - Gonzalo Pizarro, pripremio ekspediciju za istraživanje krajeva istočno od Quita, odabrao je Orellanu za svog poručnika. Nesretna ekspedicija se u aprilu 1541. našla iscrpljena bez hrane u bespućima amazonske prašume, pa se Gonzalo ulologorio i poslao Orellanu sa brigantinom i 50 vojnika da pronađe hranu i pronađe izlaz iz tog labirinta.

Orellana je plovivši nizvodno rijekom Napo stigao do njena ušća u rijeku Marañón, gdje ga je njegova posada uvjerila da se neće moći vratiti uzvodno do Gonzalova logora, pa su nastavili ploviti nizvodno Marañónom i tako stlgli do Amazone. Plovivši Amazonom stgli su do njena ušća u augustu 1542, i nastavili ploviti Atlantikom do španjolske kolonije u Trinidadu iz koje konačno se vratio u Španjolsku. U Španjolskoj je na dvoru podnio izvještaj o svojim otkrićima, koji je ukrasio pričama o velikim količinama zlata i čudotvornih začina, ali i o kontaktima sa plemenima žena ratnica nalik na Amazonke iz grčke mitologije, zbog tog je i tu veliku rijeku nazvao Amazonom.

Orellana je od dvora zatražio pravo da istraži i kolonizira zemlje koje je otkrio. Kako se tad Španjolska sporila sa Portugalom oko vlasništva nad tim pograničnim krajem, nije mu mogla pružiti službenu podršku, već samo malu prikrivenu. 
Iz Španjolske je isplovio 11. maja 1545. sa četiri broda, posadom od 300 ljudi i najmanje 24 konja.

Njegova nova ekspedicija u Amazonu ispala je potpuna katastrofa, jer je na plovidbi za Ameriku u oluji izgubio većinu brodova i ljudi. Njegov brod se razbio i potonuo u Delti Amazone, pa se i on utopio.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Francisco de Orellana'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Blasco Núñez Vela

**Blasco Núñez Vela** (oko 1490. - 18. januar 1546.), bio je španjolski plemić i vojnik - prvi vicekralj kolonije Vicekraljevstvo Peru

## Biografija

Blasco koji je 1543. dekretom postavljen za vicekralja, isplovio je iz Španjolske 1. novembra 1543. i stigao do Paname, iz koje je 10. februara 1544. brodom krenuo za Peru. U Peru je stigao 4. marta i iskrcao se u luci Tumbes.

Nakon što je preuzeo dužnost, kao odani pristalica nove blaže politike prema porobljenim Indijancima, koju je promovirao domikanac Bartolomé de las Casas, počeo je striktno provoditi nove zakone koji su ograničavali privilegije konkvistadora i štitili prava Indijanaca.
Potkraj 1544., krenuo je sa vojskom za Quito, da uguši pobunu odmetnutog Gonzala Pizarra protiv kralja Karla V.

Nakon neuspješnih pregovora da sa Gonzalom da se dobrovoljno preda, sukobio se sa njegovom vojskom na poljima Iñaquita pored Quita. U toj bitci u kojoj se borio do posljednjeg daha je poražen, pa mu je odrubljena glava.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Blasco Núñez Vela'' (na portalu Enciclopedia del Ecuador)
Nered (reper)

**Marko Lasić** (Zagreb, 26. travnja 1979.), poznatiji kao ***Nered***, je hrvatski hip-hop/rap muzičar.

## Biografija
Marko Lasić je rođen 26. aprila 1979. godine u Zagrebu. Školuje se u istom gradu gdje završava osnovnu i srednju školu (Faust Vrančić). Nakon završene srednje škole upisuje Fakultet prometnih znanosti, na kojem je diplomirao 2003. godine. Muzikom se počinje baviti 90-ih godina kada je napisao i svoje prve tekstove. Uz muziku, Markova velika ljubav je i hokej na ledu s kojim se aktivno bavi kao član KHL Medveščak. Bio je član Hrvatske reprezentacije u hokeju na ledu s kojom osvaja brojne medalje. Nakon teške ozljede noge napušta hokej i aktivno se počinje baviti muzikom. S kolegom Marinom Ivanovićem – Stokom osniva poznati reperski duo pod nazivom Nered & Stoka.

1999. godine dvojac izdaje svoj prvi studijski album pod nazivom *[[Spremni za rat (album)|Spremni za rat]]*. Godinu dana poslije svjetlo dana ugledao je *Blackout 00*. Album *[[Od danas do sutra (album)|Od danas do sutra]]* najavio je njegovu solo karijeru, ali ne zadugo – s Generalom Woo-om 2005. godine izdaje *[[Baš je lijep ovaj svijet (album)|Baš je lijep ovaj svijet]]*.

Surađivao je s DJ Frx-om, Stupnijem, El Bahatteejem, Targetom, DJ Wocasom te s Ninom Badrić, Ivanom, Zaprešić Boys i Marijom Husar, Ivanom Kindl, Songkillersima i drugim. Radio je s Robertom Knjazom te bio dio trojca "Ljudi u crnom". S Ćirom Blaževićem i Željkom Velom napravio je himnu fudbalskog prvenstva 2004. u Portugalu. 

Lasić je u suradnji s bendom Zaprešić Boys i tvorac jedne od najpopularnijih himni hrvatske nogometne reprezentacije „Srce vatreno”. Jedan je od organizatora humanitarne akcije „Utrine live”. Lasić se okušao i u glumačkim vodama te je glumio u serijama *Balkan Inc.* i *[[Bitange i princeze]]*.

2007. godine Marko Lasić osniva svoju firmu *Neki Daniels Media* i počinje se baviti organizacijom koncerata i evenata, te smo zahvaljujući njemu mogli ugostiti poznate svjetske zvijezde kao što su: 50 Cent, Snoop Dogg, Lil' Kim, Nina Sky, Onyx, Sheek Louch, The Chemical Brothers te mnoge druge.

2010. godine pokreće „Green City Project” koji je proglašen najvećim eko eventom u regiji, a u Novalji pokreće „Moon & Rocks Festival” koji je ugostio najeminentnije elektronske izvođače, među kojima su bili i The Chemical Brothers.

## Diskografija
* *[[Spremni za rat (album, 1999)|Spremni za rat]]* sa Stokom (1999.)
* *[[Od danas do sutra (album)|Od danas do sutra]]* (2001.)
* *[[Baš je lijep ovaj svijet (album)|Baš je lijep ovaj svijet]]* sa Srđanom Ćukom (2005.)
* *[[Neki Daniels ekipa (album)|Neki Daniels ekipa]]* (2006.)

## Filmografija
* „Hip hop priča iz Hrvatske” kao Marko Lasić – Nered (2008.)
* „Bitange i princeze” kao Marko Lasić – Nered (2008.)
* „Balkan Inc.” kao Marko Lasić – Nered (2006.)

## Sinkronizacija
* „Kako izdresirati zmaja 3” kao viking (2019.)

## Izvori
*discogs.com
Ante Cash

**Ante Cash** (Imotski, 2. maja 1986.) je hrvatski hip hop muzičar.

## Biografija
Ante Vlašić je rođen 1986. u Imotskom, grad u kojem je odrastao i s kojim je zadržao snažnu vezu. Godine 2005. debitirao je albumom *U ime oca i novca* sastavljenom od trinaest pjesama sa polemičnim tekstovima o javnome moralu. 2007. godine izlazi njegov drugi album, *Gotovinski popust*; album se prilično upečatljivo i koherentno osvrće na razne društvene teme, u njemu se nalazi rasprava o hrvatskoj muzičkoj i medijskoj sceni („Moja Cikla”), prikazuju se neki prizori iz svakodnevnog života („Neću Više”) ili se pokreće oštra političko-društvena polemika („J'accuse”, „Ovdje”).

Godine 2009. osnovao je grupu Zebrax s kojom je započeo putovanje koje miješa hip-hop, rock i druge muzičke žanrove kako bi se uhvatio u koštac sa nizom filozofskih i duhovnih tematika u tekstovima. Godine 2012. grupa je objavila album „Nemamo vremena za žurbu”. Na tom albumu zabilježena je suradnja s Edom Maajkom u pjesmi „Đe si buraz”, te pjesma „Nema cijene” koja je postala službena himna Hrvatskog olimpijskog odbora. Nakon toga je uslijedila suradnja s Arsenom Dedićem u singlu „Tamo da putujem” koji je duže vremena egzistirao na većini domaćih top ljestvica. Treći album otvorio je predsinglovima „Danke Deutschland”, „Cigla je stigla”, te navijačkom pjesmom „Vatreni Zmajevi”.

Osobitno popularan postao je nakon pjesme „Vatreni Zmajevi” koju je objavio uoči Svjetskog prvenstva u fudbalu u Brazilu 2014., a posvetio nogometnim reprezentacijama Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Nakon što je čuo pjesmu „Vatreni Zmajevi”, bosanskohercegovački fudbaler Edin Džeko je Cashu poklonio kopačke sa svojim potpisom.

Dugim godinama surađuje s grupom Postolar Tripper s kojom 2014. objavljuje singl „Milena” koji je doživio uspjeh u javnosti. Ususret 2010-ima Ante Cash mijenja smjer, kako stilski tako i tematski. Njegova lirika je se usmjerila na pozitivnija raspoloženja, a autor je se postupno vratio duhovnim promišljanjima i katoličkoj vjeri.

Od 2018. napustio je muzičku scenu kako bi se posvetio porodičnom životu i građevini.

## Diskografija
### Albumi
*  *U ime oca i Novca*, 2005.‎
*  *Gotovinski popust*, 2007.‎
* *Zloćko, a Ne Zločinac*, 2015.

### U ''Zebraxima''
* *Nemamo vremena za žurbu*, 2012.

### Singl
* *Prebrzi i prežestoki singl*, 2005.‎
* *Moja cikla*, 2007.
* *Nema cijene*, 2008.
* *Pravac Peking*, 2008.
* *Vatreni Zmajevi*, 2014.
* *Milena*, 2015.

## Izvori
Tungurahua (vulkan)

**Tungurahua** (španjolski: *Volcán Tungurahua*) je aktivni stratovulkan visok 5,023 metara, koji se nalazi u Andama u centru Ekvadora, udaljen desetak km jugoistočno od grada Ambata.

## Karakteristike i historija

Vulkan je posljednju eruptivnu aktivnost imao od 26. februara do 16. marta 2016. Tad su višestruke eksplozije dizale stupove pepela do 3-8 km u vis.

Aktivnost tog vulkana može se pratiti od prvih španjolskih konkvistadora 1557. do danas.
Po vulkanu je 1861. nazvana Provincija Tungurahua, osnovana godinu prije kao Provincija Ambato.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Tungurahua''
Pedro de la Gasca

**Pedro de la Gasca** (1485. - 13. novembar 1567.), bio je španjolski plemić i biskup, drugi vicekralj kolonije Vicekraljevstvo Peru od 10. aprila 1547 do 27. januara 1550. 

## Biografija

Nakon studiranja na poznatim univerzitetima Alcala i Salamanca, radio je kao prelat u Nadbiskupiji Toledo i kao diplomat u delikatnim misijama za Kraljevinu Valenciju.

Sredinom 1546. poslao ga je španjolski kralj Karlo V da uguši pobunu odmetnutog Gonzala Pizarra, koji je pobjedio i ubio prvog vicekralja Blasca Núñeza Velu i preuzeo vlast u Kralevskoj audijenciji Quito u Peruu.

U Quito je stigao početkom 1547. Iako kao čovjek crkve, bez vojničkog znanja naizgled nije imao nikakve šanse u borbi sa iskusnim ratnikom kakav je bio Gonzalo Pizarro, Pedro je bio dovoljno mudar da zna da je pohlepa snažno oružje. Zato je ponio pregršt blanco potpisanih kraljevskih povelja, kojima je davao kojekakve privilegije njegovim pomagačima i tako ih međusobno zavadio i oslabio. Prvo se uspio rješiti njegovog najvećeg saveznika Pedra de Puellesa, kog je spletkama uspio pogubiti već u krajem maja iste godine.

Nakon tog je organizirao snažnu vojsku sa kojom je krenuo u potjeru za Pizarrom, kog je sustigao kod Cusca i pobjedio u Bitci kod Jaquijahuana 9. aprila 1548. Već slijedećeg dana izvršena je smrtna kazna nad zarobljenim Gonzalom Pizarrom.

Slijedećih petnaest mjeseci proveo je u prijestolnici Visekraljevstva - Limi, u reorganizaciji administracije i stabiliziranju kolonijalne vlasti, U Španjolsku se vratio sa kraljevskim blagom i stigao u Sevillu nakon nepune četiri godine provedenih u delikatnoj misiji sređivanja stanja.

Njegov povratak izazvao je oduševljenje u  zemlji, jer gotovo nitko nije vjerovao da bi se stanje moglo srediti u tako kratkom roku. Kralj Karlo V bio je toliko oduševljen, da ga je pozvao sebi u Flandriju, da čuje iz njegovih usta kako je to napravio i da ga nagradi. 
Ubrzo nakon tog je postavljen za biskupa u Palancijii; a nakon tog 1561. za biskupa u Biskupiji Sigüenza- Guadalajara.
Ostatak života proveo je vršeći biskupsku službu, umro je u Valladolidu u novembru 1567. Pokopan je u crkvi sv. Marije Magdalene koju je dao sagraditi.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Pedro de la Gasca'' (na portalu Enciclopedia del Ecuador)
Guaitara (rijeka)

**Guitarra** u  gornjem toku **Carchi** je rijeka na sjeveru Ekvadora i jugu Kolumbije duga 158 km lijeva pritoka rijeke Patía.

## Hidrologija

Rijeka izvire na obroncima Vulkana Chiles u Ekvadoru pod imenom *Carchi*, od tamo se spušta preko močvare *El Angela* prema istoku, gje prima vode nekoliko manjih rijeka kao što su; Bobo, Tajamar i Chana.

Jednim dijelom svog toka od 45&nbsp;km kroz Ekvador, formira granicu između Ekvadora i Kolumbije. Protiče pored grada Tulcána i nešto nizvodnije ulazi u Kolumbiju gdje mjenja ime u *Guáitara*. Zatim teče južno od grada Ipialesa, a nešto nizvodnije pored svetišta *Las Lajas*. Zatim svija prema jugu i gotovo pravolinijski teče do ušća u rijeku Patíju.

Porječje rijeke ima ukupnu površinu od 3,640 km². Od tog se 94.52 km² prostire po ekvadorskoj provinciji Carchi, a veći dio po kolumbijskom departmanu Nariño.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Guáitara River'' (na portalu Mapcarta)
Patía (rijeka)

**Patía** (*Rio Patía*) je rijeka na jugozapadu Kolumbije duga 360 km, ona je druga po veličini rijeka u Kolumbiji koja uvire u Pacifik.

## Hidrologija

Patía se formira na zapadnoj padini Centralnih Kordiljera sutokom rijeka Timbío i Quilcacé na terenu Općine Tambio na nadmorskoj visini od 820 metara.

Od tamo teče između Zapadnih i Centralnih Kordiljera prema jugu. Zatim se probije kroz Zapadne Kordiljere kanjonom Hoz de Minamá i teče prema zapadu po pacifičkoj obalnoj ravnici. Tu se razliva u brojne rukavce i formira široku deltu površine od nekih 5,000 km², sa kojom uvire u Pacifik.

Na svom toku do oceana prima brojne pritoke; Guachicono, Mayo, Juanambú, Guaitara, Telembí, Magüí, Mamaconde, Dos Ríos, San Pablo, Piusbí i Nansalví.

Sliv rijeke ima ukupnu površinu od 24,000 km², koja se prostire po departmanima Cauca i Nariño.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Patía River'' (na portalu Mapcarta)
Timbío

**Timbío** je grad od 14,562  stanovnika i općina od 36,471 stan. na jugozapadu Kolubije u Departmanu Cauca.

## Geografija
Timbío se prostire u kotlini Centralnih Kordiljera, udaljen 13 km jugozapadno od svog administrativnog centra Popayána.

## Historija
Timbío su osnovali 1. novembra 1535. na svečanoj misi španjolski konkvistadori Juan de Ampudia i Pedro de Añasco, po naredbi Sebastiána de Belalcázara, na teritoriju domorodačkih Indijanaca.
Po tom je treće najstarije mjesto u Kolumbiji i peto u Južnoj Americi.

Prije tog su od 20. do 30. oktobra vodili bitku sa nekih 3,000 indijanaca, iako malobrojni pobjedili su ih zahvaljujući superiornom oružju - mušketama.

Svoje ime - Timbío duguje domorocima, a ono znači sutok, jer se upravo na terenu općine formira rijeka Patía, kad se spoje rijeke Timbío i Quilcacé.

Timbío je danas trgovački centar ratarskog kraja, u kom se uzgaja kava, grah, banane, manioka i kukuruz.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Timbío''
Chiles (vulkan)

**Chiles** (španjolski: *Volcán Chiles*) je aktivni stratovulkan visok 4,698  metara, koji se nalazi u Andama, na granici Ekvadora i Kolumbije, udaljen dvadedesetak km sjeverozapadno od grada Tulcána.

## Karakteristike i historija

Chiles je zapravo vulkanski kompleks koji se sastoji od dva vulkana *Chiles* i nešto nižeg *Cerro Negro de Mayasquer*, koji se nalazi 3 km sjeverozapadno. 
Stariji Cerro Negro ima kalderu otvorenu prema zapadu, sa andezitskim i dacitskim tokovima lave iz holocena i fumarole na obali malog kraterskog jezera.
Mlađi Chiles je posljednju erupciju imao 1936., a pretpostavlja se da je posljednju veliku erupciju imao prije 160 000 godina.

Chiles ima nekoliko termalnih izvora sa temperaturama vode do 54 °C. Na jednom od njih 8 km istočno od kratera vulkana Chiles, na 3,180 m nadmorske visine nalaze se terme *La Calera*.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Chiles-Cerro Negro''
Cuenca (rijeka)

**Cuenca** (španjolski: *Río Cuenca*) je rijeka na jugu Ekvadora duga 25 km, pritoka rijeke Paute.

## Hidrologija

Cuenca je zapravo nastavak rijeke Tomebambe, koja izvire na padinama stratovulkana Chimborazo i sa juga protiče kroz grad Cuencu. Kad na izlazu sa sjevera primi pritoku Machángaru mijenja ime u Cuenca i teče prema sjeveru, zatim prema sjeveroistoku. Ponovno mjenja ime u Paute, kad kod mjesta La unión sa desna primi rijeku Gualaceo.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Cuenca River'' (na portalu Mapcarta)
Biblia Hebraica Quinta

**Biblia Hebraica Quinta** (znači *Peta hebrejska Biblija*) je ispravljena verzija Stuttgartske jevrejske Biblije (Biblia Hebraica Stuttgartensia). Rad još ni završen. Knjige Starog zavjeta izdaje Njemačko biblijsko društvo (Deutsche Bibelgesellschaft) u Stuttgartu.

Tekst Stuttgartske Biblije će ispravljen prema Lenjingradskom kodeksu (Codex leningradensis), koji se je smatrao najstarijom sačuvanom hebrejskom Biblijom, dok Jacqui Safra nije otkrio stariji rukopis, *Sassonov kodeks.*

Projekt uključuje međunarodni tim teologa, biblista i hebraista iz 14 država (Izrael, Švicarska, Njemačka, Irska, Španjolska, Italija, Poljska, SAD, Holandija, Belgija, Ujedinjeno Kraljevstvo, Francuska, Norveška), koji su katolici, protestanti i hebreji, odnosno znači da je projekt ekumenski.

Projekt će vjerovatno završen do 2032. godine. Do sada je objavljeno ukupno 8 svezaka iz Starog zavjeta u 2004. i 2021. godinama.

## Vanjske veze
* Biblia Hebraica Quinta (BHQ). Band 16: Job (Deutsche Bibelgesellschaft)
La unión (Azuay)

**La unión** je parohija od 1,875 stanovnika na jugu Ekvadora.u Provinciji Azuay.

## Geografija
La unión se nalazi u kotlini rijeke Cuence, udaljen 46 km istočno od svog administrativnog centra Cuence.

## Historija

Sve do 1994. bio je samo zaselak Parohije Chordeleg, tad je Chordeleg postao kanton, a La Unión samostalna administrativna jedinica - parohija.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Parroquia La Unión Chordeleg''
Paute (rijeka)

**Paute** (španjolski: *Río Paute*) je rijeka na jugoistoku Ekvadora duga 110 km, desna pritoka rijeke Namangoza.

## Hidrologija

Paute je zapravo nastavak rijeka Tomebambe i Cuence, koja kod mjesta La unióna sa sjevera prima pritoku Gualaceo i mjenja ime u Paute. Ona od tamo u velikom luku teče isprva prema sjeveroistoku, a zatim prema jugoistoku od ušća rijeke Upano, sa kojom formira rijeku Namangozu.

Rijeka u svom gornjem toku na zapadu, teče uskim andskim kotlinama okružena šumaa eukaliptusa i bora. Kad se spusti u ravnicu teče po rijetko naseljenoj prašumi.

U gornjem toku  rijeke su podignute tri brane sa akumulacijama i hidroelektranama; *Paute Mazar* (170 MW), *Paute Molino* (1,100 MW) i *Paute Sopladora* (487 MW).
U projektu je izgradnja posljednje faze kompleksa, a to je hidroelektrana Cardenillo snage 595,6 MW.

Porječje rijeke ima ukupnu površinu od nekih 5.131 km², koja se prostire po provincijama Azuay (74,82%), Cañar (13,31%), Chimborazo (11,57% ) i Morona-Santiago (0,28% )

## Reference

## Vanjske veze

* ''Paute River'' (na portalu Mapcarta)
Santiago de Méndez (kanton)

**Santiago de Méndez** je naselje od 2,349 stanovnika i kanton od 9,755 stan. na jugoistoku Ekvadora.u Provinciji Morona-Santiago.

Kanton se sastoji od ruralnih parohija; Méndez, Copal, Chupianza, Patuca, San Luis del Acho, Tayuza i San Francisco de Chinimbimi.

## Geografija
Santiago de Méndez se nalazi u dolini rijeke Upano nedaleko od njena ušća u rijeku Namangozu, udaljen 74 km južno od svog administrativnog centra Macasa.

## Historija
Sve do polovice 20. vijeka to je bio rijetko naseljen kraj, u kom su živjeli domorodački Jivaro indijanci. Tad su se počeli doseljavati kolonisti iz Provincije Azuay.

Kanton Santiago de Méndez je osnovan 1943., kad je Parohija Méndez uzdignuta u kategoriju kantona.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''GAD Municipal de Santiago''
Namangoza

**Namangoza** (španjolski: *Río Namangoza*) je rijeka na jugoistoku Ekvadora duga 38 km, desna pritoka rijeke Santiago.

## Hidrologija

Namangoza se formira sutokom rijeka Paute i Upano, na terenu Kantona Santiago de Méndeza. Od tamo isprva teče prema istoku, zatim teče prema jugu prema Peruanskoj granici do ušća rijeke Zamore, sa kojom formira rijeku Santiago.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Namangoza'' (na portalu Mapcarta)
Parohije Ekvadora

**Ekvadorske parohije** (španjolski: *Parroquias de Ecuador*) su administrativne jedinice trećeg nivoa lokalne samouprave na koje je Ekvador administrativno podjeljen od  1945.

Ekvador danas ima 1,449 parohija, koje se dijele na ruralne i urbane.

Parohijom upravlja izvršni odbor od sedam izabranih članova, na čelu sa predsjednikom, a to je član koji je dobio najviše glasova,
One imaju genezu u crkvenim parohijama, a definitivno su razdvojene u 20. vijeku, na građanske i crkvene.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''En cuántas provincias, cantones y parroquias está dividido el Ecuador?''
Zamora (rijeka)

**Zamora** (španjolski: *Río Zamora*) je rijeka na jugoistoku Ekvadora duga 260 km, jedna od pritoka rijeke Santiago.

## Hidrologija

Zamora izvire na obroncima masiva *Nudo de Guagrahuma* (dio Anda) jugoistočno od grada Loja, pod imenom Zamora Huaycu.

Od tamo teče prema sjeveru preko grada Loje da bi zatim primila vode pritoke Las Juntas (San Francisco) i skrenula prema istoku. Zatim se spušta u smjeru jugoistoka do istoimenog grada, gdje mjenja smjer i teče prema sjeveroistoku do grada Yantzaza. Nakon tog teče Provincijom Morona-Santiago do sutoka sa rijekom Paute sa kojom formira rijeku Santiago.

Porječje rijeke ima ukupnu površinu od  4,327 km², koja se prostire po provincijama Loja, Zamora-Chinchipe i Morona-Santiago.

To je teren od 1,000 do 3,760 metara nadmorske visine, sa sedam pojasa vegetacije, od planinske makije do tropskih kišnih šuma u nižim djelovima.

Porječje Zamore karakterizira velika bioraznolikost i visoka endemičnost (oko 99 vrsta endemičnih biljaka). 
Prosječna godišnja količina padavina varira od 2,000 mm do 5,000&nbsp;mm, a prosječna temperatura od 10 do 20 °C, ali po močvarama može pasti do -2 °C. kišna sezona traje od  juna do septembra, a sušna od oktobradoi januara.

Prosječna godišnja stopa deforestacije između 1976.-1989 bila 0,84%, ali je u periodu 1989.-2002. narasla na 1.48%. Naročito su ugrožene šume u nižim djelovima, dok su 1976. zauzimale 33,94% površine, do 2002. to je spalo na 20,99%.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Río Zamora'' (na portalu Mapcarta)
Yantzaza

**Yantzaza** je grad od 13,335 stanovnika na jugoistoku Ekvadora u Provinciji Zamora-Chinchipe.

On je i administrativni centar Kantona Yantzaza koji ima 23,370 stan., kog čine ruralne parohije; Chicaña i Los Encuentros.

## Geografija

Grad se prostire duž sjeverozapadne obale rijeke Zamore 1666., udaljen 42 km sjeveroistočno od svog provincijskog administrativnog centra Zamore.

## Historija

Sve do 1940-ih bio je samo luka za kanue u koju su svraćali rijetki misionari i ispirači zlata na putu za amazonsku prašumu.
Do 1950. je izrastao u selo domorodačkih Jivaro indijanaca od oko trinaestak kuća. 
Njegovo ime na jeziku domorodaca znači Dolina krijesnica".

Nakon što je krajem 1953. i početkom 1954. osnovana Provincija Zamora-Chinchipe između 1956.-1957. doselilo se dosta kolonista, 
Od 1958. je samostalna crkvena parohija, a od 1961. ima i školu.

Za mandata predsjednika Jaime Roldós Aguilera njegovim dekretom je 1981. proglašen administrativnim centrom vlastitog kantona.
 
Danas je trgovački centar poljoprivrednog kraja.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''GAD Municipal del Yantzaza'' (službene stranice)
Ferenc Münnich

**Ferenc Münnich** (Seregélyes, 18. novembra 1886. – Budimpešta, 29. novembra 1967.), mađarski političar. Bio je predsjednik Vijeća Mađarske od 1958. do 1961. godine.

## Biografija
Rođen je 18. studenoga 1886. u selu Seregélyesu blizu Székesfehérvára, od farmaceuta Ede Münnicha i Ilone Szájbéli. Očeva porodica je bila njemačkog podrijetla. Započeo je studij prava na Luteranskoj pravnoj akademiji u Prešovu, a 1910. doktorirao je na Univerzitetu u Klužu. Tijekom služenja vojnog roka prijavio se za časničku izobrazbu, 1911. otpušten je kao zastavnik i do 1914. radio je u raznim odvjetničkim uredima. Po izbijanju Prvog svjetskog rata pozvan je u vojnike, borio je se u vojsci Austro-Ugarskog Carstva i odlikovan je tijekom galicijske ofenzive te dobio je čin poručnika. U novembru 1915. njega i njegovu jedinicu zarobili su Rusi i odveli u zarobljenički logor u Tomsk u Sibiru, gdje se upoznao sa socijalističko-komunističkim idejama. Godine 1917. postao je član tomske organizacije Ruske socijaldemokratske radničke partije, kasnije Ruske boljševičke partije. U ljeto 1918. od bivših ratnih zarobljenika organizirao je internacionalističke odrede, a sudjelovao je u građanskom ratu (1918/21.) kao zapovjednik bataljuna, a potom pukovnije.

Godine 1918. oslobođen je i vratio je se u Mađarsku gdje je sudjelovao u revolucionarnom eksperimentu Béle Kuna u sovjetskom stilu. U novembru 1918. zajedno sa Belom Kunom i drugim drugovima osnovao je Mađarsku komunističku partiju. Godine 1919., nakon pada vlade Béle Kuna, sklonio je se u SSSR. Potom je sudjelovao u Španjolskom građanskom ratu u redovima 13. bataljuna Rakosi internacionalne brigade, a zatim se borio u SSSR-u tijekom Drugog svjetskog rata.

Poslije 1945. pristupio je Mađarskoj komunističkoj partiji, postao je nadzornik budimpeštanske policije, bio je mađarski ambasador u Moskvi (1954/56.), ministar obrane (1956/57.), te predsjednik vlade (1958/61.). Tijekom Mađarske revolucije 1956. nakratko se pridružio vladi Imrea Nagya kao ministar unutarnjih poslova, a potom je pobjegao u SSSR. U domovinu se vratio tek nakon stvaranja vlade Jánosa Kádára. Godine 1965. i 1967. dodijeljena mu je Lenjinovu nagradu. 13. septembra 1961. postao je državni ministar u drugoj vladi Jánosa Kádára. Umirovljen je u junu 1965., bio je član političkog odbora MKP-a do decembra 1966., a član komunističke partije i saborski zastupnik ostao je do kraja života. Umro je u 81. godini 29. novembra 1967. u Budimpešti.

## Povezano
* Spisak predsjednika Vlade Mađarske

## Reference

## Bibliografija

*