open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Voto

**Voto** (Boto; pl. Votos, Botos), pleme Talamancan Indijanaca sa rijeke río Pocosol (mala sunčana rijeka; danas Río San Carlos), pritoci San Juana i podnožju kordiljere central u Kostariki. Prema guverneru Rodrigo Arias Maldonado y Góngora, Voto su (1662) na obali Pocosola imali oko 200 obitelji. Nestali su vjrojatno u 17 stoljeću. 

Devedeset zarobljenih pripadnika ovog plemena guverner Juan López de la Flor preselio je 1665. u Atirro .

## Izvori
Zhorquin

**Zhorquin** (Isto i Zorquin, Yurquin), pleme američkih Indijanaca, možda iz grupe Talamancan u području istoimene rijeke Yurquín ili Churquín (nekad nazivana Zurquí) u zapadnoj Panami blizu granice sa Kostarikom. 

Govorili su istoimenom dijalektom jezika térraba. Swanton smatra da jezično pripadaju porodici Chibchan, 
## Izvori
Yuncan

**Yuncan** (Mochica, Yunga, Muchik, Chimuan) je porodica izumrlih indijanskih jezika iz Ekvadora (Cañari, Manabita i Puruhá) i Perua (Mochica, Chimu, Chincha). Jezik Quingnam poistovjećuju neki lingvisti sa jezikom chimu, ili pak sa mochica.

## Vanjske veze
* Mochica (Yunga)
* Mochica 
* Chimuan
Cañari

**Cañari** (Canyari; izgovor kanjari)su drevni indijanski narod nastanjen još i danas u južnom Ekvadoru, koji prema Rivetu i Loukotki čine samostalnu jezičnu porodicu. Kanjari su pali pod vlast države Inka, nekih 60 godina prije dolaska španjolskih konkvistadora, no nasuprot drugih plemena, oni su svoj identitet uspjeli sačuvati. Kanjari 1532. godine bradate Španjolce dočekaše kao osloboditelje od tiranije Inka, te ulaze sa njima u alijansu.

Kanjari su naseljavali obje strane Kordiljera, osobito po njezinim plodnim dolinama. Kluturno i jezično Kanjari su bili veoma srodni, no nije bilo političke kohezije u nekoliko njihovih nezavisnih provincija. Njihova kultura je cvjetala od (400.–1532. n.e.). U grobovima vladajuće klase ostala je sačuvana odjeća i dekorativni objekti od zlata, srebra i bakra. Lončarija se javlja u dva stila poznata kao Cashaloma i Tacalshapa. Cashaloma se sačuvala najviše u dolini Cañar i u najjužnijem sektoru provincije Chimborazo, ukrašavana je crvenom i smeđom bojom, bijelim linijama i brazdama. Lončarija Tacalshapa pripada tradicionalmom kanjari-teritoriju. Tipične su joj boce i velike antropomorfne žare (urne).

Kanjari jezik prema novijoj klasifikaciji pripada porodici Yuncan, što bi značilo da su bili srodni plemenima drevnih Mochica i Chimua. Oni su jezično ipak kečuanizirani pa njihov quechua i pripada porodici Quechuan. Godine 1991. planinski kanjari kečua govori oko 100,00o ovih Indijanaca.

## Vanjske veze
* Pueblo Cañari
* Cañari
Turucaca

**Turucaca** (Turrucaca), pleme Talamancan Indijanaca, velika porodica chibchan, naseljeno nekada sjeverno od zaljeva Dulce na sjeverozapadnoj obali Kostarike. Jezično su bili srodni Borucama, i vjerojatno zajedno sa plemenima Cocto, Quepo, Burucaca i Abubaes, sa njima gube identitet .

## Izvori
Chincha

**Chincha**, indijanski narod koji je od 1000. pa do pada pod državu Inka (1476.) živio u obalnom području južnog Perua i možda Čilea. Kulturi Ica ili Chincha bilo je središte u dolinama Chincha, Pisco, Ica i Nazca. Ona se javlja negdje od 1000 godine. Glavni grad ove države bio je Tambo de Mora.

Chinche su bili planinski narod i dobri arhitekti. Poznati su i po tome što su uzgajali činčile i držali ih za kućne ljubimce, njihovo su meso jeli a od kvalitetnog krzna pravili su sebi odjeću. Krzno činčile kasnije su od njih preuzeli Inke pa ga je uskoro mogao nositi samo Inka i osobe kraljevske krvi.

Na otocima Chincha pred peruanskom obalom, koji su im pripadali, inače poznatim po guanu i ‘Guano ratu’ završio je 1866. održalo se nešto pripadnika ovog naroda. -Jezik ovih Indijanaca klasificira se porodici Yuncan, to jest jezicima kojima su govorili Chimu Indijanci, među njima bilo je izgleda i trgovine (školjke Spondylus) prije pojave Inka.

## Vanjske veze
* Chincha 
* Ica-Chincha
* La Centinela 
* The Chincha (from pre-Columbian civilizations)
Chimú

**Chimú**.- ime starog peruanskog naroda, kulture, carstva i jezika. Potomci su ranije populacije Mochica (zvane i Proto-Chimu). Carstvo Čimua prethodilo je Inkama, javlja se oko 1000. (ili 1200.- najkasnije do 1470.) u obalnom pojasu Perua, od Piure na sjeveru do Paramonga na jugu. Ovaj pojas bio je širok od 50 do 160 kilometara. Srce ove zemlje bila je plodna dolina Chicama. Glavno središte bio je grad Chan-Chan (ili Chanchan), 480 kilometara (300 milja) sjeverno od Lime. Ruševine grada, u dolini Moche, prostiru se na području od 36 kvadratnih kilometara (14 kvadratnih milja). Kraj je beskišan, ali zato navodnjavan kanalima i akveduktima. U Chan-Chanu su postojali veliki gradski vrtovi i zeleni parkovi. Grad je mogao imati oko 50,000 stanovnika.

Područje Chimu kulture. Narodi su su živjeli u ovim područjima dijelili su u više skupina i govorili su, po nekim lingvistima 5 jezika. među ostalima spominju su Tallánes Indijanci u dolinama Piura i Tumbes; grupa Mochica ili Muchik u Motupe i Chicama, od arheologa nazivana i Proto-Chimu; Quingnam u dolinama Moche i Chao, te uz obalu kod Trujilla, čiji jezik neki lingvisti poistovječuju sa jezikom Chimua a drugi sa Mochica; Olmos. Narod Čimu poznat je po zlatarstvu, znali su taliti legure, proizvodili su lijepu tkaninu i kvalitetnu keramiku. Imali su dvostruke pa i peterostruke vrčeve, neke od tih posuda prilikom točenja mogle su puštati posebne zvukove, obično one životinje čiji su oblik imale. –Kod njih kao i kod nekih drugih tamošnjih naroda bio je učestao običaj deformacije lubanje tubularnog (cjevastog) oblika. Vršio se nad još malenom djecom.

Čimuanci su bili urbano stanovništvo, bili su vješti ratnici i imali dobro organiziran socijalni sistem. Ekonomija im je počivala na poljoprivredi. Njihovo carstvo palo je pod naletom vojske Inka, predvodio ih je Pachacuti Inca Yupanqui sa svojim sinom Topa Inca Yupanqui-jem. Ovo osvajanje odigravalo se između 1465-1470. Narod Chimu apsorbiran je od Inka. Znatan dio tamošnjih Quechua zasigurno je njihovog porijekla.

Jezik Chimua klasificira se u porodicu Yuncan zajedno s jezicima Chincha i Mochica.

## Vanjske veze
* Chimu
* Chimu 
* Chan-Chan 
* The Chimu
Pataya

**Pataya**, /u hualapai jeziku ="stari ljudi"/ je prastari indijanski narod i kultura u dolini rijeke Colorado na američkom Jugozapadu, u Kaliforniji i Arizoni. Arheološki nalazi datiraju negdje od 600 godine pa naovamo, a njihovi potomci današnja su plemena Yuma, Mohave, Yavapai, Hualapai i Havasupai.

Patayanske grupe nastanjivale su donji Colorado a među njima razlikovale su se 3 grupe: Laquish ili riječna skupina sa agrikulturnom ekonomijom; Cerbat, koji su živjeli kao sakupljači hrane i lovci; i Cohonina sa Platoa Colorada, koji su imali neke kulturne sličnosti sa Anasazima.

Pataye su najmanje poznati pred-povijesni narod američkog Jugozapada čemu su i doprinijele i godišnje poplave koje su uništvale i uništavaju nalazišta.

Svoje mrtve su kremirali.

## Literatura
* Harold S. Colton, The Patayan Problem in the Colorado River Valley, in *Southwestern Journal of Anthropology,* Vol. 1, No. 1 (Spring, 1945), pp.&nbsp;114–121 (article consists of 8 pages). Published by: University of New Mexico

## Vanjske veze
* Patayan Culture
Oneota kultura

**Oneota kultura**, indijanska kultura koja se na Srednjem zapadu Sjeverne Amerike javlja između 1050. i 1700. godine. 

Kulturu Oneota simboliziraju vršci strijela triangularnog oblika i keramičke posude. Naselja Oneota su permanentna i polu-permanentna sa nastambama konstruiranim na različite načine, građene za jednu obitelj, ili kolektivne za nekoliko obitelji. Oneote poznaju lov, ribolov, sakupljanje i obradu tla. Jedan od najpoznatijih lokaliteta Oneota kulture je Sheffield u Minnesoti. 

Prema nekim mišljenjima njihov potomci su plemena Chiwere.

## Izvori
Chavín

Od 10. do 1. stoljeća pr. Kr. u Peruu je cvjetala veličanstvena civilizacija. Danas je poznata pod nazivom ***Chavín***, prema važnom gradu *[[Chavín de Huántar]]u* u srednjem Peruu. Njezin je narod stvorio velike hramove, fine tkanine i vjersku umjetnost osebujnog stila. Oni su bili i prvi narod koji je ujedinio ravničarsko priobalno područje Perua s visokim planinskim Andama u zaleđu. Time su pripremili put ostalim peruanskim civilizacijama, kao što su Inke. Nakon pada Chavina u području Anda razvile su se druge kulture, primjerice Chimú.

## Umjetnost

Chavínska umjetnost bila je vrlo složena. Umjetnici su izrađivali kamene reljefe, kipove od plemenitih metala te prekrasne tkanine, od kojih su neke i sačuvane. Njihove najomiljenije teme bili su bogovi i boginje te svećenici, ptice i životinje koje su im bile posvećene. Mnoga umjetnička dijela, poput tkanina i zlatnih kipića, bila su malena i lako su se prenosila. Njima se trgovalo u cijeloj Južnoj Americi, a kasnije kulture oponašale su njihove stilove.

### Kenning
Chavínski kipari voljeli su za prikazivanje dijelova tijela koristiti *kenning*, svojevrsnu vizualnu igru. Umjesto da realistično prikažu lice osobe, oni su stvarali ponavljajući motive kao što su oči i zmije. Zbog toga su mnogi chavínski reljefi veoma zamršeni i teško ih je razumjeti. Taj andski narod izrađivao je i vrlo dekorativne keramičke posude s visokim zakrivljenim ručkama.

## Religija
Chavínski narod je imao nekoliko bogova među kojima je bila i spodoba zvana *El Lanzón* ili &quot;nasmiješeni bog&quot;. Njegov kip je bio smješten u središnjoj prostoriji hrama u Chavín de Huántaru . Iznad kipa je bila rupa. Kroz tu rupu je mogla govoriti skrivena osoba, ostavljajući utisak da govori sam bog.
To je vjerojatno bio glavni bog &quot;Staroga hrama&quot; jer je njegov kip pronađen je u najskrovitijim prostorijama stare građevine. Bila je to ljudska figura sa mačijim zubima što upućuje na to da je bio polu-čovjek i polu-jaguar poput mnogih starih bogova u Južnoj i Srednjoj Americi.

Još jedno važno chavínsko božanstvo poznato je kao &quot;Bog sa štapom&quot;. Taj lik prikazan je na reljefima kako maše dugim štapom. Često se prikazuje s kulturama kao što su manioka, tikvice i paprike, a vjerovalo se da je opskrbnik i zaštitnik ovih dragocijenih namirnica.

## Nakon Chavína

Nakon propasti Chavína, Andama je dominiralo nekoliko civilizacija. Još jedna planinska kultura, Tiahuanaco, i susjedna, Huari, cvjetale su od 6. do 10. stoljeća dok ih nisu pokorili Inke.

### Tiahuanaco
Ovo planinsko carstvo bilo je snažna, centralizirana država smještena u gradu na visokoj zaravni, 4000 m iznad morske razine. Među njezinim spomenicima su *Sunčana vrata* isklesana iz jednog kamenog bloka.

## Povezano
* Tiahuanaco
* Inke
Bribri

**Bribri** su narod iz grupe Talamancan nastanjen u kišnim šumama duž rijeka gornje Telire, Lari (pleme Lari) i Uren (pleme Uren) u sjevernoj Panami (prije) i u južnoj Kostariki (danas).

Bribri tropskih šuma u provincijama Limon i Puntarenas sačuvali su svoj stari tradicionalni način života. Čine dio nekad velikog naroda Talamanca i srodni su plemenu Cabécar.

## Običaji

* *Ritualna izolacija*

Kao i njihovi južni susjedi Guaymi, i nešto udaljeniji Cuna Indijanci prakticirali su ograničenu poliginiju.

Žena se kod ovog plemena za vrijeme menstruacije smatra nečistom, pa je za to vrijeme smjela jesti samo iz lista banane. Nakon upotrebe takvi listovi bi se bacali u ograđen prostor, jer kada bi ga pronašla krava (stoku drže), osušila bi se i uginula.

Porodilja se kod Bribrija smatra mnogo opasnijom nego za vrijeme menstruacije. Kada to osjeti ona kaže mužu, on joj napravi kolibu na usamljenom mjestu. Tu mora živjeti sama. Ne smije ni s kime komunicirati osim sa svojom majkom ili nekom drugom ženom iz sela. Nakon poroda vidar je očisti svojim dahom.

* *Pogrebni običaji*

Mrtve Bribri sahranjuju u šumi na uzdignutim platformama natkrivenim strehom. Sve bi to poslije okružili plotom i trnjem. Na vječni počinak odlazio bi sa svim svojim stvarima. Pokojnik nije smio umrijeti u kući, kada se to desi pleme pali pokojnikovu kuću, a oni se sele u drugi kraj. Devet dana nakon sahrane održavaju veliku svečanost očišćenja. Tada pred njim pale vatru i troše veliku količinu hrane i opojnih pića.

Devet godina nakon smrti, kada od pokojnika ostanu samo kosti Indijanci igraju 'igru kostiju', tada je opet prilika da se dobro najedu i napiju. Kada svi pozvani gosti odu sa svečanosti, rodbina pokojnog umota u koru drveta i odnose u kuću mrtvih na planini.

Vrhovni bog stvoritelj im zove se "Sibú”.

## Bribri danas

Danas oko 5,200 Bribrija živi na rezervatu Talamanca, ostali su na rezervatima Cabagra, Salitre i Kekoldi. Njihova glavna aktivnost je ratarstvo. U prehranu im ulazi oko 120 vrsta divljeg i uzgojenog bilja. Jedno njihovo manje pleme (Kekoldi; oko 200 duša, žive na rezervatu Kekoldi) bavi se uzgojem iguana (veliki bezopasni tropski gušter koji se hrani kukcima i vegetacijom). Pleme posjeduje farmu sa 2,000 životinja i 2,000,000 jaja. Iguana na farmi ostaje 5 godina nakon čega je vraćaju u prirodu.

## Vanjske veze
* Bribri Indigenous Indians in Panama
Owasco kultura

**Owasco kultura**, indijanska kultura koja se u pred-irokeško doba javlja u New Yorku između 1000. i 1300. godine. 

Ova kultura dobiva ime po jezeru Owasco, glavnim staništem nositelja ove kulture. Naselja ovih ljudi prvenstveno su logorišta, smještenim na povišenim mjestima ili aluvijalnim močvarama gdje su se bavili lovom i ribolovom i sakupljanjem divljih plodova. Owasco kultura ima svoje karakteristično lončarstvo sa tehnikom cord-on-cord. Nositelji Owasco-kulture jedni su od prvih u New Yorku koji su se počeli baviti uzgojem kukuruza i drugih tipičnih indijanskih kultura, Po svoj prilici apsorbirani su od irokeških i algonkinskih plemena.

## Izvori
Saladoid

**Saladoid**, ime, prema arheološkom nalazištu Saladero u Venezueli, dano kulturi i narodu koji je, prema arheologinji K. Kris Hirst, sa južnoameričkog područja imigrirao negdje u 4 stoljeću pr. Kr. na područje Kariba. Nosioci kulture Saladoid živjeli su od hortikulture (manioka) i ribolova u dolini Orinoca i duž sjeveroistočne obale Južne Amerike, a poznaju i lončariju (bojanu bijelo-na-crveno).
Između 500 i 280 pr. Kr. Saladoidi imigriraju na Portoriko i Male Antile gdje će kasnije po nekim autorima (William F. Keegan) postati poznati pod imenom Taino i nastaniti cijelo karipsko područje. 

## Izvori
Suazoid

**Suazoid**, indijanska kultura na Malim Antilima, nastavak kulture Troumassoid, datira između 1000. ili 1100. i 1400. Nedavna istraživanja vršena su 1990.-tih 2000.-tih godina na lokalitetu Heywoods na Barbadosu, gdje je pronađena lončarija i tragovi gradnji kuća. 

Područje Heywoodsa naseljeno je još i pred-keramičkog razdoblja a Suazoidu su prethodili periodi Troumassoid (500-1000 n.e.) i Saladoid (500 pr. Kr.- 500 n.e.). Keramika Suazoida je grublja i jednostavnija od njezinih prethodnika, a glavna joj je namjena priprema kasave. Oruđe se izrađivalo od školjaka.

## Literatura
* Drewett, P. L., 1993, 'Excavations at Heywoods, Barbados, and the Economic Basis of the Suazoid Period in the Lesser Antilles'. Proceedings of the Prehistoric Society 59, 113-37.

## Vanjske veze
* Mary Hill Harris: Pottery from Heywoods, Barbados 
* Prehistoric Settlement Patterns on St. Vincent, West Indies
Mogollon kultura

**Mogollon kultura** /Ime dolazi po planinama Mogollon/, prehistorijska kultura koja se javila, između 200 i 1450 godine , na američkom jugozapadu na granici današnjih država Arizona i Novi Meksiko.

Mogolonu je prethodila kultura Cochise, a naučnici je je dijele na pet razvojnih perioda: Mogollon 1 i 2 između 200-650; Mogollon 3, 650–850; Mogollon 4, 850–1000; i Mogollon 5, 1000–1450, koji uključuje i klasičnu Mimbre fazu, 1050–1200. Ljudi Mogollona poznaju lončariju, koja je vjerojatno došla sa juga, iz Meksika. U periodu 1 lončarija je smeđe boje, dok se u periodu 2 javlja dekoracija, rektilinearni dizajni.

U periodu Mogollon 1 ljudi žive u malenim selima u kućama od ožbukanog pletenog šiblja, ukopane u tlo od 10 do 40 inči (25 do 100&nbsp;cm), sa ulazom kroz tunel. Glavna hrana ovih ljudi je divlje sjemenje, korijenje i orasi. Kao lovci hvataju sitniju divljač, osobito zečeve i guštere. Tijekom perioda Mogollon 2 lončarija je raznovrsnija. Ljudi počinju sa uzgojem kukuruza i lovom na krupniju divljač (jelen).

Period Mogollon 3 glavne promjene doživljava na lončariji, crveno-na-smeđe. Kuće su veće a grade se i posebne ceremonijalne zgrade, kive, što je mogući utjecaj Anasazija sa sjevera Novog Meksika.

U periodu Mogollon 4. zemunice se grade upotrebom kamena, a u 5. periodu bit će zamijenjene nastambama od ćerpiča (adobe houses) koje se grade izravno na tlu i imaju jedan do tri ili više katova. Najslavniji lokalitet je Paquimé u meksičkoj saveznoj državi Chihuahua.

Lončarija, crno-na-bijelo, utjecaj je Anasazija, javlja se u 4. i 5. periodu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Mogollon Culture
Quingnam

**Quingnam** (Kingnam), indijanski jezik sa Anda u području rijeke Chicama i Paramonga, u departmanima La Libertad, Ancash i dijelu Lima, u carstvu naroda Chimu, Peru. Kingnam je bio raširen u vrijeme širenja carstva Tawantinsuyu, kojom su prilikom kečuanizirane grupe Indijanaca Mochica i ostalih populacija. Quingnam je bio jedan od pet glavnih jezika carstva Chimu koji bi mogli upućivati na više plemenskih Chimu zajednica. 

Quingnam spominje Calancha kao * 'jezik ribara' * ('la lengua pescadora' ili 'la lengua yunga pescadora') navodeći da se govori na centralnoj peruanskoj obali na jug do Carabaylla u provinciji Lima. O njemu je malo poznato jer ne postoje ni sačuvani rječnik ni gramatika.

## Izvori

## Vanjske veze
* Lenguas Yungas 
* Mochica (Yungha)
Abacaxi

**Abacaxi** (Abacaxis, Abacachis, Abacachys) /&lt;small&gt;ime označava vrstu &lt;tt&gt;ananasa&lt;/tt&gt; poznatu pod latinskim imenom kao &lt;tt&gt;Ananas comosus&lt;/tt&gt;&lt;/small&gt;/ pleme američkih Indijanaca koje je obitavalo na istoimenoj rijeci, pritoci Madeire u brazilskoj državi Amazonas. Jedno od naselja koje se spominje da su živjeli u njemu je misionarsko naselje Serpa u kojega su došli sa istočne obale Madeire. Serpa je naziv koji je zamijenio staro indijansko ime Itacoatiara, ali je kasnije stari indijanski naziv opet vraćen. među prvim stanovnicima ovog naselja uz njih spominj use i Múras, Juris, Anicorés, Aponariás, Cumaxiás, Barés, Jumas, Juquis, Pariguais i Terás.

Stradali su od raznih epidemija u kontaktima sa misionarima i trgovcima u 17. i ranom 18. stoljeću.

## Reference
Abaetés

**Abaetés**, pleme američkih Indijanaca (možda tupijsko), nekada nastanjeno u središnjem dijelu brazilske države Minas Gerais, uz istoimenu rijeku pritoku Săo Francisca. Decimirani su od strane garimpeirosa (tragačima dijamanata) do kraja XVIII stoljeća, tako da je danas o njima malo toga poznato. O značenju imena postoji više tumaćenja, a prema de Oliveiri njegovo tupijsko značenje je *mnogo ljudi* (‘muita gente’) ili *veliko pleme* (‘tribo numerosa’)

Rijeka i gradić koji danas živi od mliječne industrije nose njihovo ime. 
## Reference

## Vanjske veze
* Abaeté: Minas Gerais - MG 
* Histórico: Abaeté
Agua Sucia Indijanci

**Agua Sucia Indijanci**, (= "dirty water"/ jedno od brojnih malenih neklasificiranih plemena američkih Indijanaca koje je u 17 stoljeću obitavalo negdje na području današnjeg središnjeg dijela zapadnog Teksasa. Ovo pleme poznato je tek po jednom španjolskom dokumentu iz 1683. godine. Sve ostalo o njima je nepoznato.

## Literatura
* Charles W. Hackett, ed., *Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas* (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46).

## Vanjske veze
* Agua Sucia ("dirty water") Indians
Arcos Buenos Indijanci

**Arcos Buenos Indijanci**, ili 'dobri lukovi', uz Arcos Pordidos ('trule', gnjile') i Arcos Tirados ('duge' lukove), jedna su od 50 'nacija' Indijanaca što su živjela sjeverno od rijeke Rio Grande između granica Teksasa i Novog Meksika. Spominje ih španjolski dokument iz 1693. godine, a osim toga da su bili u ratu Apačima o njima ništa drugo nije poznato.

## Literatura
* Charles W. Hackett, ed., Historical Documents Relating to New Mexico, Nueva Vizcaya, and Approaches Thereto, to 1773 (3 vols., Washington: Carnegie Institution, 1923-37).

## Vanjske veze
* Arcos Buenos, Arcos Pordidos, and Arcos Tirados Indians
Arda

**Arda**, pleme Američkih Indijanaca koje je obitavalo između rijeka Napo i Nanay u bazenu Amazone. Clements R. Markham ih smatra za ogranak plemena Yameo, porodica Peba-Yagua, dok ih Daniel G. Brinton u * 'The American Race' * ostavlja neklasificirane . P. José de Nájera 1658. o njihobvom jeziku izdao je u madridu knjigu *Doctrina cristiana, y explicación de sus misterios, en nuestro idioma español, y en lengua arda*. Nestali su. 

## Izvori
Puruhá

**Puruhá**, pleme američkih Indijanaca nastanjeno još iz vremena konkviste u  ekvadorskim Andama. Jezik ovog naroda je nestao a nema ni pisanih tragova. U vrijeme španjolske konkviste Puruhá su bili uzgajivači kukuruza, graha, tikava i krumpira. Lov je također bio zastupljen. Kuće im bijahu oblijepljene blatom, prekrivene i razasute po planinskim padinama. Za Puruhe vrijedi da su bili vješti tkalci pamuka. Muška odjeća bijaše ogrtač, a za žene se ne zna. Politički su bili organizirani pod vodstvom lokalnih poglavica i regionalnog kralja. Vjerovali su u dva tamošnja vulkana, Chimborazo, kojemu su prinosili ljudske žrtve i Tungurahua.

Puruhe su kečuanizirani, odnosno jezik puruhá je izumro do kraja 17. stoljeća. Paul Rivet (1924) njihov jezik vodi kao nezavisnu porodicu. Moguća srodnost sa jezikm canyari (Lyle Campbell, Terrence Kaufman). Charles A. Zisa (1970. klasificira ga u porodicu yuncan, i preko nje u yunca-puruhan i macro chibchan i Terrence Kaufman (2007) u porodicu chimuan
## Izvori

## Vanjske veze
*Ceci: Sustainable Economics 
*Chimborazo Province / History
Adena (kultura)

**Adena (kultura)**, stara indijanska kultura sa središtem u središnjem i južnom Ohaju, te u susjednim predjelima Zapadne Virginije, Kentuckyja i Indiane.

Narod kulture Adena preživljavao je od lova, ribolova i sakupljanja divljeg jestivog bilja. Javilja see u prvom tisućljeću prije Krista, po nekima negdje između 500. i 100 prije Krista . Ono što se zna o njima temelji se na nalazima pronađenim po moundima (humcima). Na području koje su naseljavali Adena-ljudi bilo je bakara i liskuna čime su oni po svoj prilici i trgovali. Najjljepši primjerci prahistorijske indijanske umjetnosti Sjeverne Amerike su njihove lule izrađene od siltita.

Adene su uz lov, ribolov i sakupljanje ostatak prinosa nadopunjavali sadnjom tipičnih indijanskih kultura u vrtovima pokraj svojih malenih sela. Jela su zacijelo kuhali u velikim zemljanim loncima debelih stijenki kakove su pronađene u okruzima Clinton i Pickaway. U nekim dijelovima Ohaja i Kentuckyja žene su dekorirale lončariju , a za razliku od nekih drugih kultura, lončarija nije zakapana u humak sa pokojnikom .

Od raznih predmeta pronađenih u humcima, najveći je Serpent Mound, su kamene motike i strugači, kremene oštrice i šiljci za koplja i strijele. U humcima su pronađene i školjke, koje isu im služile u dekorativne svrhe, ali i kao žlice. Iz rogova i kostiju izrađivali su češljeve, perle i drugo

## Reference
Asen Arcos Indijanci

**Asen Arcos Indijanci**, jedno od mnogih malenih neidentificiranih i neklasificiranih plemena koja su u drugoj polovici 17. stoljeća obitavali u kraju između rijeke Pecos i San Angela u Teksasu. Asen Arcos su se 1683-1684. priključili uz još drugih 19 plemena Juan Domínguez de Mendozi na njegovom putovanju kroz Teksas koje je započeo u El Pasu. O njihovom razlogu priključenja ekspediciji nije baš poznato, no mogli bi biti ratoborni Apači koji su vršili pritisak na tamošnja manja plemena. 
Ime Asen Arcos skračeni je oblik fraze &quot;*Los que asen Arcos*,&quot; u značenju &quot;*onih što proizvode lukove*&quot;, i moglo bi označavati njihovu užu specijaliziranost koju su imali među susjednim plemenima.

## Literatura
* Herbert Eugene Bolton, ed., Spanish Exploration in the Southwest, 1542-1706 (New York: Scribner, 1908; rpt., New York: Barnes and Noble, 1959). 

## Izvori
Assabaoch

**Assabaoch**, naziv za jednu skupinu Indijanaca naseljenih 1874. u blizini jezera Rainy Lake u kanadskoj provinciji Ontario. Njihova etnička pripadnost nije točno utvrđena, a prema Hodgeu pripadali su ili Assiniboinima ili Chippewama. Populacija im je 1875. iznosila 152.

## Vanjske veze
* Canadian Indian Bands, Gens and Clans
Caimbé

**Caimbé** (Kaimbé), pleme američkih Indijanaca iz brazilske države Bahía, danas na rezervatu Área Indígena Massacará. Populacija im iznosi 1.270 . Svoj jezik (ostao je neklasificiran) su zaboravili a danas se služe portugalskim. 

## Izvori
Caparaz

**Caparaz** (Pacara ?), maleno pleme američkih Indijanaca naseljeni 1674. na misiju San Luis sa plemenima Amacano i Chine, gdje ova tri plemena te godine broje oko 300 duša. 

Prema Swantonu oni bi mogli biti preživjeli ostatak Capachequi Indijanaca koje 1549. susreće Hernando de Soto, sjeverno od zemlje Apalacheeja. Jezična pripadnost je nepoznata. 

Bonnie G. McEwan ih u svojoj knjizi naziva Pacara.
## Izvori
Casiba

**Casiba**, indijansko pleme nepoznatog podrijetla, poznato tek po jednom izvještaju iz 1691., gdje se spominju kao susjedi Hasinai Indijanaca iz istočnog Teksasa. Mjesto lokacije, gdje su obitavali, sugeriralo bi da se ne radi o istom plemenu koje se prema La Salleovoj ekspediciji nazivalo Cassia, a bilo je u savezu sa Kadohadachima. 

## Izvori

## Literatura
* Pierre Margry, ed., Découvertes et établissements des Français dans l'ouest et dans le sud de l'Amérique septentrionale, 1614–1754 (6 vols., Paris: Jouast, 1876–86).
Chasta

**Chasta**, pleme američkih Indijanaca, možda porodice Athapaskan (Frederick Webb Hodge), naseljeno 1867. sa plemenima Skoton i Umpqua, na rezervatu Siletz u Oregonu. Chasta, Skoton i Umpqua su različita plemena, piše Hodge, obuhvaćena ugovorom potpisanim 1854. 
Chaste se dijele na Kwilsieton i Nahelta za koje J. 0. Dorsey kaže da su živjeli na rijeci Rogue, te su moguće (po Hodgeu) identični sa Kushetunne i Nakatkhetunne (kod Swantona Nakatkhaitunne). Kane (1859) locira Chaste blizu rijeke Umpqua. Godine 1867. Chaste, Skotoni i Umpque na rezervatu Siletz zajedno broje svega 49 muškaraca i 74 žene (ukupno 123).
Hodge smatra da su moguće identični i sa Chasta Costa ili da su dio Takelma, ali svakako nemaju nikakvih veza sa Shasta Indijancima, kojima su Athapaskani bili krvni neprijatelji.

## Vanjske veze
* Frederick Webb Hodge, Chasta Indian Tribe History
Chippanchickchick

**Chippanchickchick**, pleme ili banda američkih Indijanaca čija jezična pripadnost nije točno utvrđena, činučkog ili šahaptinskog porijekla, naseljeni 1812. na rijeci Columbia u okrugu Klickitat u Washingtonu, nasuprot The Dallesa. Njihov broj procijenjen je na oko 600. 

Stuart ih (u *Nouv. Ann. Voy., XII, 26, 1821.*), spominje kao Tchipan-Tchick-Tchick. 

## Izvori
Choccuma

**Choccuma**, nekadašnje maleno pleme američkih Indijanaca, koji su živjeli negdje u kraju između Choctawa i Cherokeeja, možda u današnjoj Alabami. Poznato je da su imali svega jedno selo koje su negdje 1770. uništili i zapalili Choctawi. Njihovi ratnici su tom prilikom bili pobijeni, a žene i djeca odvedeni u roblje.
## Izvori
Chumbia

**Chumbia**, indijansko pleme iz Guerrero, Meksiko, koji su živjeli na području današnje općine Petatlán. plemena što su tamo živjela još od 11. stoljeća, uz njih i Cuitlatec i Panteca, pokorio je 1497. meksički vladar Ahuizotzin, utemeljivši provinciju Cihuatlán. Po dolasku Španjolaca Indijance je pokrstio Agustino Juan Bautista Moya, i osnovao 1550 grad Petatlán.

Jezik chumbia je nestao
## Izvori
Coyaima

**Coyaima**, jedno od plemena američkih Indijanaca iz grupe Pijao srodni plemenu Natagaima, nastanjeni u ranom 17. stoljeću na području današnjeg kolumbijskog departmana Tolima. Prema Ruhlenu njihov jezik je nestao, a bio je dijalekt jezika yukpa. Njihovi potomci danas se služe španjolskim. (Oliveros 1996) kaže da Coyaima (općina Coyaima) i Natagaima (općina Natagaima) žive u 77 naselja i broje 35,000 duša sa 5.337 obitelji

## Naselja
Općina Coyaima (1994.): 1) Anonales, 2) Bocas de Baby [35 obitelji], 3) Castilla, 4) Chenche Aguafría [22 obitelji], 5) Chenche Amayarco [40 obitelji], 6) Chenche Balsillas [73 obitelji], 7) Chenche Buenos Aires [130 obitelji], 8) Chenche Socorro [80 obitelji], 9) Coyarco, 10) Doyare Centro, 11) Doyare Porvenir, 12) Floral [80 obitelji], 13) Guadualito, 14) Guayaquil, 15) Lomas de Guguarco [150 obitelji], 16) Lomas de Hilarco [84 obitelji], 17) Media Luna [66 obitelji], 18) Mesas de Inca, 19) Mesas de San Juan [370 obitelji], 20) Nueva Esperanza [70 obitelji], 21) Palmas, 22) Potrerito [205 obitelji], 23) San Miguel, 24) Santa Marta Diamante [33 obitelji], 25) Santa Marta Palmar [60 obitelji], 26) Santa Marta Inspección [95 obitelji], 27) Tambo [97 familias], 28) Tres Esquinas, 29) Totarco Dinde [60 familias], 30) Totarco Niple [30 obitelji], 31) Totarco Piedras [80 obitelji], 32) Totarco Tamarindo [50 obitelji], 33) Yaberco, 34) Zanja Honda, 35) Zaragoza Centro, 36) Zaragoza Tamarindo [160 obitelji], 37) Buenavista [312 obitelji].

## Literatura
* Faust, Frank X. 1986. El sistema médico entre los coyaimas y los natagaimas. Hohenschaftlarn: Klaus Renner Verlag.
* FUNDACIÓN PARA LAS COMUNIDADES COLOMBIANAS 1983. Estudio sociojurídico de los resguardos indígenas de Ortega, Coyaima y Natagaima. Bogotá (mimeo).
* Oliveros, Diana E. 1996. Coyaimas y Natagaimas. En: F. Correa (ed.), Geografía humana de Colombia. Región Andina Central. Tomo IV, vol. 2: 153-193. Santafé de Bogotá: Instituto Colombiano de Cultura Hispánica.

## Vanjske veze
* Conquista Y Descubrimiento Del Nuevo Reino De Granada
Dogi

**Dogi** (Tacci), naziv za pleme američkih Indijanaca koji su bili prvio poznati stanovnici regije Piedmont u Virginiji, koje su kasnije nastanili plemena istoćne skupine sioun govornika. U vrijeme dolaska Johna Lederera 1670. koje on naziva imenom Dogi ili Tacci oni su veće bili nestali. 

Očigledno nisu isto što i Doeg (Nanticoke).

## Izvori
Flechas Chiquitas Indijanci

**Flechas Chiquitas Indijanci**, /Sp = "little arrows"/ jedno od malenih plemena, jezino i etnički neklasificiranih, koji su u 17. stoljeću živjeli negdje u predjelima središnjeg dijela sjevernog Teksasa. O njima je poznato tek da su se priključili ekspediciji Juan Domínguez de Mendoze, koji od 1683. do 1684. putuje od El Pasa prema San Angelu.

## Literatura
* Herbert Eugene Bolton, ed., Spanish Exploration in the Southwest, 1542-1706 (New York: Scribner, 1908; rpt., New York: Barnes and Noble, 1959). 
* Charles W. Hackett, ed., Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46).
## Vanjske veze
* Flechas Chiquitas Indians
Flechas Feas Indijanci

**Flechas Feas Indijanci** /"ugly arrows"/ pleme američkih Indijanaca poznato iz tek jednog španjolskog dokumenta iz 1683. godine. O njihovoj etnolingvističkoj priapdnosti nije ništa poznato. Živjeli su u predjelima istočno od rijeke Pecos u središnjem dijelu današnjeg zapadnog Teksasa.

## Literatura
* Charles W. Hackett, ed., Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46).

## Vanjske veze
* Flechas Feas Indians
Cherrechere

**Cherrechere** (pl. Cherrecheres), jedna od nomadskih skupina ili plemena američkih Indijanaca koji su desetih godina 18. stoljeća živjeli u području rijeke río Sarare (općina Simón Planas) u Venezueli, država Lara. 

Na područje uz rio Sarare 1716. dolazi Pedro de Alcalá, da bi sljedeće godine (1717.) izbila strašna epidemija koja je pobila mnoge Indijance , u kojoj su vjerojatno nestali. 

## Izvori
Chilucan

**Chilucan**, Neklasificirano pleme američkih Indijanaca sa sa Jugoistočnog kulturnog područja Amerike, nastanjeno 1726. na dvije misije na Floridi, i to 70 njih na misiji San Buenaventura na kojoj su živjeli sa plemenom Mocama i 62 na misiji Nombre de Dios. Njihovo moguće porijeklo je od plemena Timuquanan. Ime Chilucan možda dolazi od Cherokee naziva * 'chiloki' *, &quot;people of a different speech.&quot; 

## Izvori
Iapama

**Iapama**, indijanski narod nepoznaatog porijekla nastanjen u graničnom području brazilskih država Pará i Amapá. Populacija im iznosi oko 200 . 

Jezik (iapama) je ostao neklasificiran . Religija: animizam.

## Izvori
Ithkyemamits

**Ithkyemamits**, pleme ili banda dvojbene jezične pripadnosti, činučke ili šahaptinske, koje je desetih godina 19. stoljeća (1812.) živjelo na rijeci Columbia, u okrugu Klickitat, Washington, nasupriot The Dallesa. 

Nazivani su i Iltte-Kai-Mamits (Stuart u *Nouv. Ann. Voy., XII, 26, 1821.*) Njihova populacija procjenjena je u to vrijeme na oko 600.

## Izvori
Kalankó

**Kalankó** (Cacalancó), indijanski narod iz Alagoasa u Brazilu, oko 390 pripadnika u 77 obitelji (Funasa, 2009). Podrijetlom su od Pankararu Indijanaca sa graničnog područja Pernambuca i Bahije, odakle su u 19. stoljeću migrirali u Alagoas.

Danas se služe portugalskim jezikom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Slike
Kapinawá

**Kapinawá** (Capinauá, Capinawá), maleno indijansko pleme naseljeno u brazilskoj državi Pernambuco na području općina Buíque, Tupanatinga i Ibimirim. Porijeklom su od starih Prakió ili Paratió Indijanaca iz aldeje (sela) Macaco. Njihova populacija u suvremeno vrijeme iznosi 354 (1995 AMTB); po drugim podacima 800 . Žive od zemljoradnje i i izrade slamnatih proizvoda. Svoj jezik su zaboravili i danas se služe portugalskim  a žive u selu Mina Grande .

## Izvori
Karipúna do Amapá

**Karipúna do Amapá** (Karipúna do Uaçá), indijansko pleme nepoznatog porijekla nastanjeno u području brazilske države Amapá, blizu granice za Francuska Francuskom Gijanom u bazenu rijeke Rio Uaçá, Amapá. Pleme danas govori kreolskim jezikom (Crioulo) a 1995. po SIL-u bilo ih je 672. Karipuna se bave tropskom agrikulturom (manioka), uključujući i južno voće, kavu, jam, banane i šećernu trsku. Lov i ribolov značajan je za domaće potrebe. Od svojih starih običaja sačuvali su religiozni festival poznat kao "Turé", koji uključuje ples i pjesme na jeziku maruane. Za ovu grupu Karipuna misli se da su porijeklom sa otoka Marajó na ušću Amazone.

## Vanjske veze
* Karipuna do Amapá
Luckton

**Luckton**, manje neklasificirano pleme američkih Indijanaca koje je 1806. naseljeno na oregonskoj obali južno od Tillamooka. Populacija im je u to vrijeme procjenjena na 200. Prvi ih spominju ih Lewis i Clark kao Luckton, i navode ga govore jezikom killamuck (tillamook). U Amer. Pioneer, 189, 1843. navode se kao Lukton.

## Literatura
* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

## Vanjske veze
*
Lugplapiagulam

**Lugplapiagulam** (Hueplapiagulam), pleme američkih Indijanaca nepoznate etnolingvističke pripadnosti, čije ime znači "ground chili pepper," naseljeno sredinom 18. stoljeća duž donjeg toka rijeke Rio Grande u kraju između sadašnjeg Rio Grande Cityja i ušća rijeke. Na mapama Jiménez Morena i Gabriela Saldivara locirani su na području današnjeg okruga Zapata. 
Prakticirali su circumciziju.

## Literatura
Gabriel Saldivar, Los Indios de Tamaulipas (Mexico City: Pan American Institute of Geography and History, 1943).

## Vanjske veze
* Lugplapiagulam Indians
Macapiras

**Macapiras** (Amacapiras) /Značenje nepoznato/, maleno, slabo poznato pleme meričkih Indijanaca, za koje se zna da su 1726. zajedno sa Pohoy Indijancima smješteni na misiju San Buenaventura kod St. Augustine u Floridi. Popisano ih je tek 24, od kojih je dio pomro a ostali su se prije 1728. vratili u svoj stari dom. Macapiras Indijanci mogli bi biti pleme poznato kao Tocobaga sa Tampa Baya na Floridi, koji su migrirali u zemlju Apalacheeja pod imenom Tompacua, nakon čega su 1726. kao Macapiras smješteni na misiju San Buenaventura. Pleme Tompacua ne smije se brkati sa istoimenim plemenom Tompacua ili Tanpacuaze, jednim o plemena Pakawa sa Rio Grande .

## Izvori
Maguipamacopini

**Maguipamacopini**, jedno od plemena iz sjevernog Meksika koji su prema Chapi živjeli 1680.-tih na encomijendi u Nuevo Leónu. 

Chapa njihovo ime prevodi kao *estrella grande que mata venado; &lt;small&gt;velika zvijezda koja ubija jelena&lt;/small&gt;*

## Izvori
Marmasece

**Marmasece**, ime jednog plemena sa Puget Sounda, koji su prema jednom starom Lummi Indijancu živjeli na mjestu gdje danas živi njegov narod, i od kojega su istrebljeni. Spominje ih Fitzhugh u Ind. Aff. Rep., 327, 1858.

## Izvori
Miarrã

**Miarrã**, skupina američkih Indijanaca i neklasificirani jezik  sa rezervata Parque Indígena do Xingu u brazilskoj državi Mato Grosso. Brojno stanje nije poznato.

## Povezano
Miarrã jezik.
## Izvori
Los Surdos

**Los Surdos** (možda Los Sordos, &quot;the quiet people&quot;), jedno od niza plemena američkih Indijanaca poznatih tek po svojem imenu. Los Surdos ili Los Sordos poznati su tek iz španjolskog dokumenta iz 1683. godine. O njihovoj jezičnoj ili etničkoj pripadnosti, kao i njihovo pravo ime nisu poznati. Pretpostavlja se da su živjeli negdje u zapadnom Teksasu.

## Literatura
* Charles W. Hackett, ed., Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46).

## Vanjske popveznice
* Los Surdos Indians
Lower Quarter Indijanci

**Lower Quarter Indijanci**, manje pleme ili skupina Indijanaca koji si 1700.-te živjeli oko 10 milja od rijeke Neuse i 40 milja od * 'grada' * Adshusheer, možda na mjestu današnjeg Raleigha u Sjevernoj Karolini. O njima ništa dalje nije poznato a spominje ih John Lawson (1714) u Hist. Car. 98, 1860.

## Literatura
* John Lawson, Hugh T. Lefler, A New Voyage to Carolina
## Izvori

## Vanjske veze
* John Lawson, Hugh T. Lefler, A New Voyage to Carolina
Monimbó

**Monimbó**.- indijansko pleme nepoznatog etničkog i jezičnog porijekla nastanjeno u Nikaragvi. Danas broje oko 10.000. Mnogi su stradali u ratu za vrijeme Somozine vladavine. Po vjeri su katolici. Poznati su po izradi visećih ležaljki. Glavno središte im je istoimeni selo kod grada Masaya.

## Vanjske veze
* MIM - Movimiento Indígena Monimbó  
* Comunidad Indigena de Monimbo, Masaya.
Morcego

**Morcego** (pl. Morcegos).- indijansko pleme nastanjeno u brazilskoj državi Mato Grosso na rezervatu Terra Indígena Tirecatinga, općina Sapezal . Ime im u prijevodu znači 'šišmiši'. Jezična pripadnost nije poznata.

Morcegos Indijance spominje još P. H. Fawcett, prema kojemu su ime zaslužili po običaju, da bi se noći krili a danju izlazili van iz svojih skloništa. Španjolci su ih nazivali Cabelludos, a Indijanci sa ruba civilizacije Tatu (=armadillo).
Skloništa ovih Indijanaca bijahu zemunice koje su ukopavali u zemlju, široke oko 12 stopa i prekrivene granjem, lišćem i zemljom. 

## Izvori
Natagaimas

**Natagaimas**, jedno od glavnih plemena starih Pijao Indijanaca, čiji ostaci danas žive u regiji Tolima u Kolumbiji. Jezično oni se danas vode kao neklasificirana grupa, ali Rivet (1943) njih i Coyaimas uz ostale navodi kao glavna plemena grupe Pijao. Godine 1943. Alicia Dussán de Reichel i antropolog Gerardo Reichel-Dolmatoff otkrivaju da se jezik starih Pijao Indijanaca očuvao u selima Ortega, Natagaima i Coyaima, ali je do danas nestao, pa je u upotrebi španjolski.

## Ime
Postoje dvije verzije o nastanku imena Natagaima. Prema jednoj ono dolazi od riječi nataga ("Cacique", plemenski poglavica) i Ima (zemlja). prema drugoj nastalo je prema poglavici Nataga koji je vladao područjem Tolime i njegove žene-kraljice Ima.

## Historija
Pijao plemena Coyaima i Natagaima bila su u konstantni ratovima sa Indijancima Dujos i Babadujos. Narod Natagaima pokorio je španjolski konkvistador Juan de Borja y Armendia i 1606. osnovao istoimeni grad, koji je svećenik Ignacio Navarro 1801. preselio sa izvorne lokacije na sadašnju uz obalu rijeke Magdalene.

## Naselja
Općina Natagaima: 1) Anacarco (105 obitelji), 2) Bateas, 3) Chaquira (25 obitelji), 4) Mercadillo, 5) Natagaima (Urbani), 6) Palma Alta, 7) Rincón de Anchique, 8) Tamirco (120 obitelji), 9) Tinajas (30 obitelji), 10) Yaco-Molana.

## Vanjske veze
* Pijao
Obori

**Obori**, pleme američkih Indijanaca koje se dokumentu iz 1683. spominje kao prijateljsko Jumano Indijancima, ali se ne navodi njihova točna lokacija. Obori se često spominju kao Obozi, što je rezultat rane pogreške u prepisivanju. Swanton ih pod imenom Obozi klasificira u plemena Coahuiltecan.

## Literatura
* Charles W. Hackett, ed., Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46). 
* Frederick Webb Hodge, ed., Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols., Washington: GPO, 1907, 1910; rpt., New York: Pageant, 1959). 
* J. R. Swanton, Linguistic Material from the Tribes of Southern Texas and Northeastern Mexico (Washington: Smithsonian Institution, 1940).

## Vanjske veze
* Obori Indians
Papavô

**Papavô**, maleno, slabo poznato pleme američkih Indijanaca koje živi uz rijeku Taramacá u brazilskoj državi Acre. Populacija im iznosi 170 (2000 WCD) . Jezično su ostali neklasificirani, a mogući srodnici su im Morunahua .

## Izvori
Quioborique

**Quioborique**, pleme američkih Indijanaca koje je po iskazu Juan Sabeate (1683), poglavice Jumano Indijanaca, živjelo tri dana putovanja sjeveroistočno od od ušća rijeke Conchos, negdje u području donjeg toka Rio Grandea u Teksasu. O njima nije poznato kojoj jezičnoj ili etničkoj zajednici pripadaju, a John Reed Swanton (1873-1958), sa rezervom ih klasificira među Coahuiltecan plemena.

## Literatura
* Frederick Webb Hodge, ed., Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols., Washington: GPO, 1907, 1910; rpt., New York: Pageant, 1959).

## Vanjske veze
* Quioborique Indians
Sohonut

**Sohonut**, pleme američkih Indijanaca koji se spominju uz još nekoliko drugih plemena, koja su prepustila svu svoju zemlju SAD-u osim pojasa između Tejon Passa i Kern Rivera u Kaliforniji. 

Njihova etnolingvistička pripadnost nije poznata, a mogli bi pripadati Mariposanskoj (yokutskoj), čumaškoj ili šošonskoj porodici.
## Izvori
Susola

**Susola**, jedno od plemena američkih Indijanaca, nepoznatog porijekla, koje je u južnom području današnjeg Teksasa 1542. sreo Álvar Núñez Cabeza de Vaca. Za njih se zna da su u susjedstvu živjeli Coayo, Cutalchich, Maliacone i još neki. Pod ovim imenom kasnije se ne spominju, pa su ostali neidentificirani. Ostali nazivi: Susolas, Susoles,

## Literatura
* Frederick Webb Hodge, ed., *Handbook of American Indians North of Mexico* (2 vols., Washington: GPO, 1907, 1910; rpt., New York: Pageant, 1959).

## Vanjske veze
* Susola Indians
Tali

**Tali**, neklasificirano pleme američkih Indijanaca, za koje John Reed Swanton u svojem *The Kaskinampoo Indinans and Their Neighbors*, smatra da bi mogli biti Tellico ili Tahlequah, banda naroda Cherokee, ili pak dio naroda Creek . Talije prvi put susreću rani francuski i engleski putnici u području sadašnje sjeverne Alabame i možda dijela Tennesseeja, dok ih De Soto nalazi na rijeci Tennessee u Tennesseeju.

## Izvori
Tapeba

**Tapeba** (isto i Tabeba, Tapebano; prema nekima dolazi od Perna-de-pau ili drvena noga), pleme američkih Indijanaca sa rijeke Ceará u brazilskoj državi Ceará na području općine Caucaia. Jezično su ostali neklasificirani, a danas se služe portugalskim jezikom. Populacija im iznosi preko 900 (984; 1995 AMTB); po drugim podacima 5.741 (Funasa - 2006).

Danas žive na 12 sela ili aldeja (aldeias): Lagoa 1, Lagoa 2, Coité, Jardim, Capuan, Trilho, Capoeira, També 1, També 2, Lamerão, Sobradinho i Ponte. 
## Izvori

## Vanjske veze
*Visiting the Tapeba Tribe
Terocodame

**Terocodame** (Solano Indijanci?; isto Codam, Hieroquodame, Oodame, Perocodame, Teroodam).- Pleme američkih Indijanaca koje prema profesoru Jack D. Forbesu pripadaju porodici Coahuiltecan, ali se danas vode kao neklasificirana grupa. Terocodame su živjeli sa obje strane rijeke Rio Grande u blizini Eagle Passa. Godine 1700. utemeljena je za njih misija *San Francisco Solano*, po kojoj je njihov jezik i dobio ime solano. Imenom Terocodame, bilo je izgleda obuhvaćeno više bandi, u kojoj su činili dominantnu grupu. Dio Terocodama slijedi misiju nakon njenog preseljenja 1718. u San Antonio, gdje je poznata kao *San Antonio de Valero Mission*. 

## Literatura
* Herbert Eugene Bolton, ed., Spanish Exploration in the Southwest, 1542-1706 (New York: Scribner, 1908; rpt., New York: Barnes and Noble, 1959). 
* Jack D. Forbes, &quot;Unknown Athapaskans: The Identification of the Jano, Jocome, Jumano, Manso, Suma, and Other Indian Tribes of the Southwest,&quot; Ethnohistory 6 (Spring 1959).
* Frederick Webb Hodge, ed., Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols., Washington: GPO, 1907, 1910; rpt., New York: Pageant, 1959). J. R. Swanton, Linguistic Material from the Tribes of Southern Texas and Northeastern Mexico (Washington: Smithsonian Institution, 1940).
Pataxó Hãhãhãe

**Pataxó Hãhãhãe** (Pataxó Hã-Hã-Hãe, Pataxó-Hãhãhãe, Hahahãi), pleme američkih Indijanaca naseljeno u brazilskoj državi Bahia na općinama Pau Brasil Camacã i Itaju da Colônia. Jezično nisu klasificirani. Svoj jezik su zaboravili i danas se služe portugalskim. Pataxó Hãhãhãe su uspjeli preživjeti istrebljivački rat i proces akulturacije, a borba za zemlju sa susjednim naseljenicima ne jenjava ni danas . Populacija im iznosi 2,950 (1995 AMTB) .

## Izvori
Quanataguo

**Quanataguo**, pleme američkih Indijanaca za koje se smatra da bi mogli biti identični plemenu Anathaqua, odnosno da je taj naziv samo njegova varijanta. Anathaqua se pominju među 25 imena plemena iz istočnog i jugoistočnog Teksasa, krajevi koji su pripadali plemenima porodice Caddoan. Oba ova imena nadalje se povezuju sa plemenskim imenom Quiutcanuaha, koje 1691. živi jugoistočno od plemena Hasinai u Teksasu. Dokazi o o sva tri plemenska identiteta su izgubljeni, i više se ne mogu dokazati. 
Swanton na temelju veoma klimavih razloga Quanataguo Indijance klasificira među plemena Coahuiltecan.

## Literatura
* Herbert Eugene Bolton, Texas in the Middle Eighteenth Century (Berkeley: University of California Press, 1915; rpt., Austin: University of Texas Press, 1970). 
* Charles W. Hackett, ed., Pichardo's Treatise on the Limits of Louisiana and Texas (4 vols., Austin: University of Texas Press, 1931-46). 
* Frederick Webb Hodge, ed., Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols., Washington: GPO, 1907, 1910; rpt., New York: Pageant, 1959). 
* J. R. Swanton, Linguistic Material from the Tribes of Southern Texas and Northeastern Mexico (Washington: Smithsonian Institution, 1940). 
* John R. Swanton, Source Material on the History and Ethnology of the Caddo Indians (Smithsonian Institution, Bureau of American Ethnology Bulletin 132, Washington: GPO, 1942). 

## Izvori
Tingui-Botó

**Tingui-Botó** (Tingui), pleme američkih Indijanaca iz istočnobrazilske države Alagoas, na rezervatu Terra Indígena Tingui-Botó, općina općine Feira Grande. Njihova jezična pripadnost još nije ustanovljena, jezik im je izumro pa danas govore portugalskim jezikom. Sve do ranih 80.-tih godina, kada im je FUNAI priznao autohtoni identitet, nazivani su imenom  "caboclos". Prema samima njima, točnije vraču koji se zove Adalberto Ferreira da Silva, njihov jezik zove se dzbokuá, a koriste ga u svojim tajnim ritualima Ouricuri.

Naziv dzbokuá vjerojatno označava isti onaj jezik koji je lingvistima poznat pod nazivom dzubukuá ili dzubucua kojim je govorilo istoimeno pleme, a pripadao je zajedno sa jezicima Kipea i Sabuya Indijanaca jezičnoj porodici caririan. Ovome ide u prilog i to što Adalberto Ferreira da Silva kaže da su Tingui-Botó porijeklom od Cariri Indijanaca, a ne od plemena Xokó  kako to žele dokazati W. D. Hohenthal Jr. (1960. As tribos indígenas do médio e baixo São Francisco) i A. Duarte (1969. Tribos, aldeias e missões de índios nas Alagoas) . Ima ih oko 800 (1986 SIL).

## Izvori

## Vanjske veze
*Tingui Botó
Truká

**Truká** (Trucá), pleme američkih Indijanaca iz brazilske države Pernambuco. Jezično su ostali neklasificirani. Od 909 etničkih Truka (1995 AMTB) koji žive na otoku Ilha da Assunção na rijeci rio São Francisco (općina Cabrobó) danas svi govore portugalskim jezikom.

## Vanjske veze
* Truká