open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Park šuma Slatina

**Park-šuma Slatina** nalazi se uz banju Slatina, opština Laktaši, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Osnovna vrijednost ovog područja je očuvanost šumskih eko-sistema, velika pejzažna vrijednost, povoljne morfološke vrijednosti terena koje omogućavaju korištenje terena u vidu odmora, bogatstvo hidrografije i laka dostupnost. 

## Zaštićeno područje
Vlada Republike Srpske na sjednici od 4. avgusta 2016. god donijela je odluku da se Park šuma Slatina, proglasi za zaštićeno područje VI kategorije - područje za upravljanje resursima. Površina zone zaštite je 3573 ha. O zaštićenom području brine Zavod za fizikalnu medicinu i rehabilitaciju Dr Miroslav Zotović iz Laktaša.

Zaštićeno prirodno dobro predstavlja kombinaciju prirodne i stvorene vrijednosti. Veći dio kompleksa čini prirodna sastojina bukve i hrasta kitnjaka, a manji dio je vještački formirana sastojina crnog bora. U toku terenskih istraživanja na području Park šume Slatina zabilježeno je 75 biljnih grupa. Od tog broja tri biljne vrste (*Ruscus aculeatus L., Ruscus hypogollum L. i Eranhis hyemalis (L.) Salisb.*) nalaze se na Uredbi o crvenoj listi zaštićenih biljnih i životinjskih vrsta RS.. U samom kompleksu i okolini evidentirano je 70 vrsta ptica.

Na području Park-šume "Slatina" zabranjeno je:
* sječa ili uništavanje drveća
* izvlačenje oborenih stabala šumskim traktorima
* prosijecanje i gradnja novih šumskih puteva
* branje, sakupljanje i uništavanje vrsta biljaka evidentiranih kao prirodne rijetkosti
* gradnja objekata ili izvođenje drugih radova 

Projektom uređenja parka planirana je gradnja staza za šetnju, trim staza, sportskih terena, teretana na otvorenom, dječijeg igrališta, amfitetra, terapijskog vrta i restorana.
## Reference
Isabelle de Charrière

**Isabelle de Charrière** (20. oktobar 174027. decembar 1805), poznata kao **Belle van Zuylen** u Nizozemskoj, rođena kao **Isabella Agneta Elisabeth van Tuyll van Serooskerken** bila je nizozemsko-švicarska spisateljica iz doba Prosvjetiteljstva koja je kasnije godine života provela u Colombieru. Najpoznatija je po pismima i romanima, a također je pisala pamflete, drame i muzička djela. Zanimala se za društvo i politiku, a njena djela nastala u doba Francuske revolucije  su predmet posebnog interesa.

## Izvori

## Vanjske veze

* Madame de Charrière website (nizozemski i francuski)]
* Belle van Zuylen website (Genootschap Belle van Zuylen)
* Bibliografska baza podatak
* Dodatna bibliografska baza podataka 
* Kompozicije Isabelle de Charrière
* 
* Womenwriters database Isabelle de Charrière
* Four letters to her nephew Charles Louis van Tuyll van Serooskerken 1797-1799 in the National Archive of the Netherlands
* Works of Isabelle de Charrière
* Goddess of the Netherlands, Radio Netherlands Worldwide (RNW) Archives
* RNW broadcast Passport to literature: Belle de Zuylen
*
Rahiv

**Rahiv** (, ) je grad smješten u Zakarpatskoj oblasti u zapadnoj Ukrajini. Predstavlja administrativno središte Rahivskog rajona. U njemu, po procjenama iz 2021. godine, živi 15.596 stanovnika.

## Vanjske veze
* 
* rakhiv.com 
* Rakhiv, *[[Encyclopedia of Ukraine]]*
Kloogaranna

**Kloogaranna** je selo od 213 stanovnika na sjeverozapadu Estonije u Okrugu Harju.

## Geografija

Kloogaranna se prostire na jugoistočnoj obali zaljeva Lahepere, na trasi željezničke pruge Tallinn-Paldiski, udaljena 35 km jugoistočno od Tallinna.

Selo leži na granici Prirodnog rezervata Pakri.

Kloogaranna je sa svojom plažom dugom 2 km, kružena dinama i borovim šumama ljeti popularno odmaralište građana Tallinna, koji imaju brojne vikendice. 
Selo ima dva omladinska kampa; Kloogaranna i Treppoja.
U okolici se nalazi brzak *Treppoj*a sa 6 stepenica, ukupnog pada 5,6 metara.

## Historija

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Kloogaranna''
Lahepere (zaljev)

**Zaljev Lahepere** (estonski: *Lahepere laht*) je zaljev dio Baltičkog mora koji se nalazi na sjeverozapadnoj obali Estonije između poluotoka Pakri i Lohusalu.

## Geografija

Zaljev je širok 3,6 km, prosječno dubok 10-12 metara, a maksimalno (prema otvorenom moru) 35 m. 
Istočna obala sa dinama i borovim šumama je ljeti popularno izletište za građane Tallinna (sela Kloogaranna, Laulasmaa). 
Na jugozapadnoj obali nalazi se klif Leetse visok do 17 metara, dio Prirodnog rezervata Pakri.

U južni dio zaljeva ulijevaju se potoci *Klooga* (2,5 km) i *Treppoja* (8 km).

Zaljev je ime dobio po svratištu Lahepere na južnoj obali zaljeva.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Lahepere laht''
Prirodni rezervat Pakri

**Prirodni rezervat Pakri** (estonski: *Pakri hoiuala*) nalazi se na sjeverozapadu Estonije u Okrugu Harju.

## Historija i karakteristike

Rezervat je osnovan 2005. na površini od 19 010,9 hektara, od tog je 16 943,7 hektara akvatorij.

Prostire se duž obale Baltičkog mora od Otoka Pakri na jugozapadu do Zaljeva Lahepere na sjeveroistoku.
Park karakteriziraju plitki zaljevi, stjenovite obale obrasle livadama i šumama, močvare, dine i brojni otočići.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Pakri hoiuala''
Riisipere

**Riisipere** (njemački: *Riesenberg*) je gradić od 885 stanovnika na sjeverozapadu Estonije u Okrugu Harju.

## Geografija

Riisipere leži na trasi željezničke pruge i ceste Tallinn-Haapsalu, udaljen 45 km jugoistočno od Tallinna i 50 Haapsalua.

Riisipere se sastoji od dva naselja samog Riisiperea koje se nalazi uz željezničku stanicu i Nissija uz crkvu.
Dva km zapadno nalazi se veleposjednička kuća sa parkom od 17,8 hektara, koji je proglašen spomenikom prirode.

To je mjestašce sa osnovnom školom, domom kulture, bibliotekom i poštom.
## Historija
Mjesto je prvi put dokumentirano 1241. u danskom poreznom registru, a nakon tog 1394. kao feud.

Nakon administrativne reforme zemlje 2017. i spajanja ruralnih općina; Nissi, Saue i Kernu - Riisipere je postao centar nove općine *Riisipere Nissi*.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Riisipere alevik (na portalu Saue vald)''
Lohusalu (poluotok)

**Poluotok Lohusalu** (estonci: *Lohusalu poolsaar*) je mali poluotok Baltičkog mora koji se nalazi na sjevernoj obali Estonije između Zaljeva Lahepere na jugozapadu i Zaljeva Lohusalu na sjeveroistoku.

## Geografija

Poluotok je dug oko 3 km (sjeverozapad -jugoistok), visok 23 metra, obrastao je borovom šumama.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Lohusalu poolsaar''
Gromiželj

**Gromiželj** je močvarno područje na teritoriji grada Bijeljine u Bosni i Hercegovini, u blizini ušća Drine u Savu. Osnovne vrijednosti područja su: stanište rijetke i ugrožene vrste ribe mrgude, staništa ptica – eje močvarice, crne rode, crvene čaplje i male bijele čaplje te stanište ugroženih biljnih vrsta – rebratice, močvarne paprati, žutog lokvanja i reliktne vrste močvarne žare. Duž cijelog područja je loš poljski put. Iako postoji nekoliko informativnih tabli sa obilježjima zaštićenog područja, skretanje do močvare Laketića vir je teško uočljivo. Močvara je ugrožena zbog niskog vodostaja i sve većeg zarastanja u mulj.

## Zaštićeno područje
Istraživanje područja počelo je krajem 2008. godine, a područje je bilo i pod prethodnom zaštitom u kategoriji Posebni rezervat prirode. Vlada Republike Srpske na sjednici održanoj 22. 2. 2018. godine proglasila je močvaru Gromiželj za zaštićeno područje - kategorija IV (područje za upravljanje staništem). Ukupna površina zaštićenog područja je 831,30 hektara. Upravljanje je povjereno "Udruženju za zaštitu flore i faune Gromiželj". Na cjelokupnoj površini su ustanovljeni režimi zaštite II (67,4 hektara) i III (763,9 hektara) stepena.

U izvještaju Zavoda za zaštitu kulturno-historijsko i prirodno naslijeđe RS iz 2021 izvještava se o lošem stanju u zaštićenom području.

### Zabranjeno
Na dijelu močvare pod II stepenom zaštite zabranjeno je: 
* sve vrste radova i aktivnosti na Laketića viru bez saglasnosti i mišljenja nadležnih institucija, 
* unošenje alohtonih vrsta biljaka, životinja i gljiva, lov divljači, 
* izlov ribe korištenjem mreže, korpi i eksplozivni sredstava,
* nekontrolisano sakupljanje ljekovitog i aromatičnog bilja, gljiva, šumskih i drugih plodova, 
* primjena hemijskih sredstava i materija koje mogu prouzrokovati zagađenje zemljišta i vode, 
* eksploatisanje mineralnih sirovina, 
* deponovanje otpada, 
* upotreba zaštitnih bioloških sredstava (osim u slučaju suzbijanja karantinskih ili regulisanih nekarantinskih štetnih organizama), 
* promjena namjene zemljišta i promjena vodnog režima, 
* paljenje vatre, 
* obavljanje drugih radnji kojima se uništava priroda i ugrožavaju staništa.

## Reference
Tapa, Estonija

**Tapa** (njemački: *Taps*) je grad od 5,168 stanovnika na sjeveru Estonije u Okrugu Lääne-Viru.

## Geografija

Grad se prostire u morenskoj dolini rijeke Valgejõgi, na zapadnoj granici Okruga Lääne-Viru, udaljen 77 km od Tallinna i 32 km od svog administrativnog centra Rakverea.

Tapa je važno raskršće željezničkih pruga; Tallinn-Narva (zapad -istok) i Tallinn-Tartu -Valga (sjever -jug)
Kroz grad prolazi cesta Rakvere - Paide - Pärnu.

Tapa je dugo bio grad željezničara i vojnika, tako da se broj stanovnika prepolovio nakon odlaska sovjetskih trupa 1990 -ih, od 10 439 1989. na današnjih 5,168, iako i danas oko 40% stanovnika nisu Estonci.

## Historija

Tapa je prvi put dokumentirana 1482. kao selo **Tappes**, nakon tog 1629. kao feud *Taps*.

Prekretnica u životu tog sela bila je 1870. kad je podignuta mala željeznička stanica na terenu feuda Taps. 
Nakon tog je Tapa postala raskršće željezničkih pruga kad je 1876. izgrađen krak Baltičke željeznice do Tartua, tad je uz nju se uskoro formiralo i naselje. Tapa je 1919. dobila gimnaziju a do 1922. nakupila 2 398 stanovnika tako da je 1926. dobila status grada.

Ruska vojska koristila je teren bivšeg feuda Taps (južno i zapadno od grada) za vojnu bazu sve do 1993.

## Privreda
Sve do kraja Estonske Sovjetske Socijalističke Republike ekonomija grada bila je vezana uz željeznicu i vojsku.

Danas su pored željeznice najveći poslodavci firma *Universal Industries Ltd* (automobilski dijelovi), drvoprerađivačka firma *Tapa Tapa Mill OÜ Wood* i prehrambena firma *Tapa AS Hallik*.

Pored tog Tapa je i danas veliki garnizon, centar sjeveroistočne vojne oblasti Estonskih obrambenih snaga (Kirde Kaitseringkond).
Tapa je i važan  tranzitni centar za rusku naftu i drvo.

## Pobratimski gradovi

Tapa ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

* ''Tapa linn'' (službene stranice)
Prokoško jezero

**Prokoško jezero** je glečerskog porijekla, formirano kroz različite faze - od pleistocena do danas. Zbog toga pripada grupi jezera koja se popularno zovu - Gorske oči. Nalazi se na planini Vranici, na području opštine Fojnice, Bosna i Hercegovina.

Od Fojnice je udaljeno 22 km. Asfaltni put vodi do sela Tocila, a zatim makadamski uz rječicu Jezernicu, Vlaški ravni i Hrid. Nalazi se na 1670 metara nadmorske visine. Jezerska kotlina je posljedica dominantnog ticaja tektonskih, fluvijalnih, kraških, gravitacionih i nivacionih procesa. Ima oblik kraške vrtače sa zakonomjernim stepenastim smanjenjem površina između izobata, slično kraškim vrtačama, od površine jezera do najveće dubine od 13 m. Jezero je dugo 426 m i široko 191 m.
Vodom se puni iz podjezerskih i okolnih izvora na padinama Debelog brda, topljenjem snijega do kasno u proljeće i kišom u ostatku godine. Iznad samog jezera je najviši vrh Vranice - Nadkrstac, koji doseže 2112 m nadmorske visine.

U jezeru je još uvijek ostao endemični primjerak vodozemca  - Raizerov triton (*Triturus alpestris reiseri*) koji  u Bosni i Hercegovini obitava na većem broju lokaliteta. Osim tritona, u jezeru i oko njega moguće je pronaći i brojne druge biljne i životinjske vrste. Jezero je poribljeno kalifornijskom pastrmkom, što se pokazalo greškom, jer je ta vrsta ribe poznati predator i uništava tritona.

Oko jezera su brojne pastirske kolibe, pravljene od drveta, grupisane u katune (pastirska naselja). Mnogi mještani koliba koje okružuju jezero dolaze u proljetnim i ljetnim mjesecima ovdje čuvati stoku, brati plodove poput borovnica ili malina i raditi sir. Poneki i izdaju svoje kolibe turistima.
## Zaštićeno područje - Spomenik prirode
Zajedno sa okolinom, jezero je 1984 proglašeno regionalnim parkom prirode, te postalo zona stroge zaštite. U 2005. godini područje je uključeno u zaštićena područja, kategorija III - Spomenik prirode, prema kriterijima IUCN–a, kao i po kategorizaciji zaštićenih područja utvrđenih Zakonom o zaštiti prirode Federacije Bosne i Hercegovine. Površina spomenika prirode je 2225 ha. Zbog mnogobrojnih vikendica izgrađenih od 1960. god. narušen je pejzaž jezera. Vještačkim zahvatom na koritu otoke jezera, izdignut je nivo jezera, što može izazvati negativne posljedice za njegov daljnji razvoj.

## Reference
Zurab Datunašvili

**Zurab Datunašvili** (; 18. jun 1991.) je gruzijski i srpski rvač grčko-rimskim stilom. Trenutno je reprezentativac Srbije u rvanju, a pre je nastupao za nacionalni tim Gruzije. Učestvovao je tri puta na olimpijskim igrama (2012, 2016 i 2020. godine) kao i na četiri evropska prvenstva (2013, 2016, 2017. i 2021. godine).

Ukupno je u karijeri osvojio sedam medalja. Kao reprezentativac Gruzije, dva puta je bio prvak Evrope (2016. i 2017. godine), dok je 2013. godine bio trećeplasirani. Nastupajući za nacionalni tim Srbije, osvojio je bronzu na Pojedinačnom svetskom prvenstvu u Beogradu 2020. i zlato na Evropskom prvenstvu u Varšavi 2021. godine. Osvojio je zlatnu medalju 2021. godine na Svetskom prvenstvu u Oslu. Najveći uspeh je ostvario na Olimpijskim igrama u Tokiju 2020, kada je osvojio bronzanu medalju za Srbiju u rvanju grčko-rimskim stilom do 87 kilograma.

## Reference

## Vanjske veze
* Olympics.com
* Rvačka federacija Gruzije
Vikendica

**Vikendica** (od  – „kraj tjedna”) je kolokvijalno ime za kuće za odmor i rekreaciju, koje se najčešće grade izvan mjesta stalnog boravka, uz jezero, rijeku, more, šumu, načelno što dalje od gradova, u prirodi. Iako i to nije sasvim točno jer postoje čitava naselja 
vikendica.

## Karakteristike
Prve vikendice bile su skromnih dimenzija, građene od drva kao barake, vremenom kako je rastao standard postajale su sve veće i višekatnije, građene od solidnijih građevinskih materijala, cigli, cementa.

Vikendice pravno imaju tretman sekundarnog prebivališta, pa se i drugačije (više) oporezuju. 
Pored tog što vlasniku kuće pružaju mjesto za odmor, mogu mu poslužiti i kao dodatni izvor prihoda, tako da je iznamljuje kad je ne koristi.

## Historija
Vikendice su ušle u modu od druge polovice 20. vijeka kad se većina evropskih zemalja oporavila od posljedica Drugog svjetskog rata. Istovremeno uz poboljšanje standarda širih slojeva stanovništva, došlo je i do skraćivanja radnog tjedna, jer je i subota postala neradna. Taj trend krenuo je iz skandinavskih zemalja, u kojima 
se oko velikih gradova počelo graditi vrlo skromne i male drvene kućice. U Finskoj ima preko 480 000 vikendica koje oni zovu *Mökki*.
Taj val prelio se i na gotovo sve evropske zemlje, bez obzira na društveno uređenje, pa i na SSSR (dače), po nekim procjenama čak 50% stanovnika gradova imalo je vikendice.

Vikendice svoju genezu imaju u puno starijim građevinama, koje postoje još od Antike, bogatiji Rimljani provodili su ljeta u svojim vilama u Tivoliju ili Ostiji, Venecijanci u palačama u Trevisu, Dubrovčani u ljetnikovcima po Rijeci dubrovačkoj.

One su imitat tih građevina, iako puno skromnije, ali kako vrijeme prolazi i one postaju sve veće i raskošnije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Šta je vikendica'' 
* ''The Weekend Is Waiting''
Valgejõgi

**Valgejõgi** (prevedeno sa estonskog **Bijela rijeka**) je rijeka na sjeveroistoku Estonije duga 85 km.

## Hidrologija

Valgejõgi izvire iz Jezera Porkuni u Okrugu Lääne-Viru. Od tamo teče prema sjeverozapadu, protiče kroz akumulaciono jezero Vahakulmu (15 hektara), zatim sjeveroistočnom periferijom grada Tapa. Nakon tog teče kroz slanište do grada Loksa, gdje ima u ušće u Zaljev Hara.

Najveće pritoke su; Rauakõrve (12 km), Pala (10 km), Vasaristi (7 km) i Pikot (12 km).

Porječje rijeke prostire se na površini od 403 km² po okruzima Lääne-Viru i Harju, prosječni godišnji protok na ušću je 3,5-4,0 m³/s.

Sve do sredine 20. vijeka Valgejõgi je bio granica između estonskih okruga Lääne-Viru, Harju i Järva.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Valgejõgi''
Hara (zaljev)

**Zaljev Hara** (estonski: *Hara laht*, starije ime *Papilaht*) je zaljev, dio Finskog zaljeva koji se nalazi na sjevernoj obali Estonije između poluotoka Juminde i Pärispea.

## Karakteristike
Zaljev je dug i širok 11 km i dubok do 80 metara prema otvorenom moru.

Pored jugozapadne obale zaljeva leži otok Hara površine 0,11 km², visok 13 metara, a na jugoistočnoj ušće rijeke Valgejõgi i grad Loksa.

Na dnu zaljeva nalazi se luka grada Loksa i nekoliko malih lučica.

## Reference

## Vanjske veze

* [''Hara laht (Harjumaa)''](http://entsyklopeedia.ee/artikkel/hara_laht_(harjumaa)2)
Porkuni

**Porkuni** je jezero na sjeveroistoku Estonije, u Okrugu Lääne-Viru, 5,5 km sjeverozapadno od gradića Väike-Maarja, koje leži na nadmorskoj visini od 107 metara.

## Karakteristike

Jezero ima površinu od 0,48 km², dugo je 2 km i široko do 0,43 km, duboko do 2,8 m. 
Dužina njegove obale iznosi 11,15 km.
Površina njegovog sliva iznosi 43.6 km².

Porkuni je protočno jezero čije se vode izmjene za jednu godinu. 
Vodom ga pune izvori, a istječe na sjeveru iz Alumine järva (Donjeg jezera) rijekom Valgejõgi.

Porkuni se sastoji se od 4 dijela; Suurjärv (oko 36 ha), Aiajärv (1 ha), Iiri järv (0,1 ha) i Alumine / Donje jezero (4 ha), koji su međusobno razdvojeni sadrenim branama, pa im je i vodostaj različit.
S vremena na vrijeme jezero potpuno presuši, uglavnom iz prirodnih razloga, posljednji put 2003.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Porkuni järv''
Pärispea (poluotok)

**Poluotok Pärispea** (estonski: *Pärispea poolsaar*) je poluotok u Finskom zaljevu koji se nalazi na sjevernoj obali Estonije.

## Karakteristike
Pärispea razdvaja zaljeve Eru i Hara, i završava najsjevernijom točkom kopnene Estonije *[[Rt]]om Purekkar*.
Poluotok je dug 12, maksimalno širok 6  km (u sredini) i visok 19 metara.
Zapadna obala razvedena je rtovima; Suurpea, Pärispea, Pähkneem i Odakivi säär, a duž istočne otoci i hridi od kojih je najveći *Halti* (3,5 hektara)
Unutarnji dio poluotoka obrastao je šumom.

Poluotok Pärispea se nalazi unutar granica Nacionalnog parka Lahemaa.

Na zapadnoj obali na dnu poluotoka nalazi se grad Loksa, a sjeverno od njega sela *Suurpea* i *Pärispea*.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Pärispea poolsaar''
Univerzitetski grad (Banja Luka)

**Univerzitetski grad ** je spomenik parkovske arhitekture i zaštićeno područje prirode u Banjoj Luci, Bosna i Hercegovina. Predstavlja najznačajniji parkovski prostor u Banjoj Luci. Nalazi se na području Mjesne zajednice Borik. Nastao je kao austrougarska kasarna u širem centru Banja Luke. Projektovan je u mješovitom stilu, kombinovanjem pejzažnog izraza sa manjim učešćem geometrijskog stila.

## Zaštićeno područje
Zaštićeno područje upravljanja resursima – kategorija VI proglašeno je 2016. god. odlukom gradske skupšine. Površina područja je 27,38 hektara, režimi zaštite su II i III nivoa, a za upravljanje je zadužen "Institut za genetičke resurse". 

Kao najznačajnija vrijednost izdvaja se drvored 99 stabala platana, dužine 270 metara, a zatim se izdvajaju: četiri žuta bora, dva poljska jasena, grupa stabala močvarnog taksodijuma, papirasta breza, japanska sofora, hrast lužnjak, himalajski borovac, nutkanski pačempres i stablo trešnje. Istraživanjem je zabilježeno 55 vrsta ptica. Unutar zaštićenog područja postoje i dva objekta koji posjeduju kulturno-istorijske vrijednosti. To su zgrada "Rektorata" i zgrada "Tereza", obe iz austrougarskog perioda.

Svrha stavljanja pod zaštitu je očuvanje dendroflore, ornitofaune, objekata kulturno-istorijskog naslijeđa, uspostavljanje botaničke bašte i arboretuma i obavljanje nastavnih i naučnih aktivnosti.

### Zabranjeno
U zaštićenom području zabranjeno je: oštećivanje cvjetnjaka i travnjaka, promjena namjene površina (osim za potrebe uređenja parkovskog dijela Kompleksa), uklanjanje i sadnja dendroflore (osim na osnovu projekta hortikulturnog uređenja i uslova Republičkog zavoda za zaštitu kulturno-historijskog i prirodnog naslijeđa), ugrožavanje i ozljeđivanje ptica, izgradnja objekata koji nisu planirani sprovedbenim dokumentima prostornog uređenja, bacanje i deponovanje smeća, bacanje čvrstog otpada u Vrbas, oštećivanje, ugrožavanje i uništavanje parkovskog mobilijara i drugih strukturnih dijelova (ograde, kapije, stubovi, rasvjeta i drugo), izvođenje zemljanih i građevinskih radova (osim u funkciji zaštite i sprovođenja projekta sa ciljem obnove i unapređenja parkovskog dijela Kompleksa)
## Reference
Park šuma Jelića brdo

**Park-šuma Jelića brdo** je prirodna mješavina hrasta kitnjaka sa ostalim lišćarima, sa izraženom spratovnošću i velikim brojem biljnih i životinjskih vrsta. Nalazi se u opštinskom centru Laktaši, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Obuhvat park šume se nadovezuje na šumski kompleks koji se proteže do obronaka planine Kozare. 
## Spomenik prirode
Osnovna vrijednost ovog područja se ogleda u očuvanosti šumskog ekosistema, velika pejzažna vrijednost i povoljan položaj u blizini centra naselja. Ovdje postoji i veliki broj biljnih i životinjskih vrsta.

Za zaštićeno područje upravljanja resursima – kategorija VI proglašeno je 2018. god. odlukom opštinske skupšine, pod nazivom "Park šuma Jelića brdo". Površina područja je 2,96 hektara, i u opštinskom je vlasništvu. Ustanovljeni režim zaštite na čitavom području je III stepena. Upravljanje je povjereno Opštini Laktaši koja je uradila i plan upravljanja na period od 10 god, na osnovu kojeg se osigurava zaštita, korištenje, upravljanje i plan razvoja.

Na području Park-šume "Jelića brdo" zabranjeno je:
* sječa ili uništavanje drveća
* izvlačenje oborenih stabala šumskim traktorima
* prosijecanje i gradnja novih šumskih puteva
* branje, sakupljanje i uništavanje vrsta biljaka evidentiranih kao prirodne rijetkosti
* gradnja objekata ili izvođenje drugih radova

## Reference
Nacionalni park Lahemaa

**Mesa Verde** (estonski: *Lahemaa rahvuspark*) je nacionalni park na sjeveru Estonije u Okrugu Lääne-Viru, udaljen 70 km istočno od Tallinna.

## Karakteristike

Park se prostire na površini od 747,84 km², od tog 479,10 km² po kopnu i 268,74 km² po moru.

Nacionalni park Lahemaa osnovan je 1971. radi zaštite, proučavanja i popularizacije prirode i kulturne baštine, uključujući ekosisteme, bioraznolikost, pejzaže, etničku kulturu i održivo korištenje prirodnih resursa Sjeverne Estonije. 
Park je područje očuvanja šumskih, močvarnih i obalnih ekosistema, ali i poluprirodnih zajednica (alvara), geoloških spomenika (Baltički klint) te historijskih i 
arhitektonskih spomenika. Park je uključen u evropsku mrežu Natura 2000 kao stanište ptica i divljine.

Od februara 2009. parkom upravlja Državni centar za upravljanje šumama.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Lahemaa National Park'' (službene stranice)
Loksa

**Loksa** je grad od 2,467 stanovnika na sjeveru Estonije u Okrugu Harju.

## Geografija

Grad se prostire na ušću rijeke Valgejõgi u Zaljev Hara, udaljen 68 km od Tallinna.

Grad je okružen Nacionalnoim parkom Lahemaa.

## Historija

Loksa je prvi put dokumentirana 1687. kao selo.

Prekretnica u životu tog sela bila je 1874. kad je tadašnji feud *Kolga* podignuo tvornicu opeke na terenu bivšeg kamenoloma. 
Uz tvornicu podignuta je i luka za transport opeke do Tallinna, Helsinkija i Sankt Peterburga. 
Brodogradilište je otpočelo radom 1899. izgradivši prvi jedrenjak, - 1903. podignut je prvi dok pa od 1905. radi na remontu brodova.
Nakon tog je 1907. proradila i velika pilana.

Rastu Lokse pomogla je iprodaja građevinskih parcela koja je započela nakon 1900., pa je od kraja 19. vijeka kad je imala 36, narasla u naselje u 150 kuća 1934..

Tvornica opeke koja od 1973. radi u grupi *Tallinn Construction Ceramics* prestala je s proizvodnjom 1981.

## Privreda

Loksa je još 2000. imala 1650 zaposlenih, koji su radili u brodogradilištu, metalurgiji i tekstilnoj industriji. 
Brodogradilište je 2010. otpustilo većinu radnika (danas ih ima stotinjak) pa su danas glavni pogoni tekstilaca, koji zapošljavaju uglavnom žensku radnu 
snagu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Loksa linn'' (službene stranice)
Väike-Maarja

**Väike-Maarja** (njemački: *Klein-St. Marien*) što prevedeno znači *Mala Marija* je gradić od 2,467 stanovnika na sjeveru Estonije u Okrugu Lääne-Viru.

## Geografija
Mala Marija se prostire na trasi ceste Rakvere-Tartu, udaljena 5,5 km jugoistočno od Jezera Porkuni.

## Historija

Väike-Maarja je prvi put dokumentirana 1499. kao selo pod imenom *Kassisaba*.
U gradić je izrasla na prelazu 19.-20. vijek doseljavanjem zanatlija i trgovaca.

Danas je Väike-Maarja obrazovni centar svoje okolice, sa gimnazijom i par srednjih škola.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Väike-Maarja vald'' (službene stranice)
Lohusalu (zaljev)

**Zaljev Lohusalu** (estonski: *Lohusalu laht*) je zaljev dio Finskog zaljeva koji se nalazi na sjevernoj obali Estonije u Okrugu Harju, udaljen 27 km zapadno od glavnog grada Tallinna.

## Geografija
Zaljev se prostire između poluotoka Lohusalu i Suurupi. Dubina u otvornom dijelu zaljeva doseže i do 40 metara. 
Pored plaža leže gomile podvodnih stijena čiji vrhovi strše iz mora. Obale su pretežno visoka, strme i [šumovite.
U [istok|istočnom dijelu zaljeva na vrhu poluotoka Lohusalu nalazi se luka Lohusalu. 
U zaljev se ulijevaju rijeke Keila i Vääna. 

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Lohusalu laht''
Vääna (rijeka)

**Vääna** zvana i *Tõdva*, *Hüüru*, *Topi i *Saku*, je [[rijeka]] na [[sjeverozapad]]u [[Estonija|Estoniji]] duga 64 [[km]].

== Hidrologija==

Vääna [[izvor|izvire]] iz [[jugozapad]]no od [[selo|sela]] Nabala, od tamo teče prema [[sjever]]u uz [[meandar|meandre]] 
do [[ušće|ušća]] u [[Lohusalu (zaljev)|Zaljev Lohusalu]].

Nešto prije ušća kod [[selo|sela]] Vahi, ima male [[Brzaci|brzace]].

Najveća [[pritoka|pritoke]] rijeke je [[Pääsküla]], nekadašnja pritoka [[potok]] *Angerja*, je [[kanal]]om prokopanim [[1967]], skrenut u rijeku [[Pirita (rijeka)|Piritu]]. 
[[Porječje]] rijeke prostire se na [[površina|površini]] od 682 [[km²]] po [[Harju|Okrugu Harju]], prosječni godišnji [[Istjek (hidrologija)|protok]] na [[ušće|ušću]] je 3,0-3,5 [[Kubni metar u sekundi|m³/s]].

== Reference ==

== Vanjske veze ==

* [http://entsyklopeedia.ee/artikkel/v%C3%A4%C3%A4na_j%C3%B5gi1 *Vääna jõgi'']
Vodopad Skakavac

**Vodopad Skakavac** se nalazi sjeverno od Sarajeva, na prostranoj visoravni, čija se prosječna nadmorska visina kreće u rasponu od 800 do 1000 mnv. Udaljen je 12&nbsp;km od centra grada. Vodopad se nalazi u jugozapadnom dijelu planine Ozren, na sjeveroistočnoj strani vrha Bukovik (1532 m) i visok je 98 m. Iako nema veliki protok vode odlikuje se izuzetnom ljepotom, naročito zimi kada njegov slap okuje led oblikujući fantastične prizore. Skakavac je među najipresivnijim geomorfološkim strukturama Bosne i Hercegovine, ali i šire u Dinaridima. Slabo je proučen i iskorišten i pored neosporne vrijednosti i šansi za razvoj turizma i planskog korištenja mineralno-sirovinskih resursa.

Na širem području ovaj lokalitet krije i zanimljivu nekropolu stećaka, čuvena sarajevska izletišta Čavljak (ime dobilo po pticama čavkama) i Barice, zatim vodopad na Lučici pod Gradinom (1180 mnv), plato Čardak, izvor Nahorevskog potoka poznat pod imenom Sedam vrela (1250 mnv) i druge prirodne ljepote.

## Zaštićeno područje
Briga o očuvanju Skakavca kao hidrološkog spomenika vodi se još od davne 1954. godine kada je stavljen pod zaštitu države. U svrhu očuvanja specifičnih prirodnih obilježja: geoloških, hidroloških, veoma specifične orografije,  endemičnosti i reliktnosti vrsta biljaka, i životinja vodopad Skakavac je 2011. god. proglašen za zaštićeno područje, slijedećih karakteristika:
* zaštićeno je područje od: 2011. godine
* kategorija: III - spomenik prirode
* režim zažtite: II stepen
* površina: 27,01 ha
* upravljač: Zaštićena područja KS
* osnivač:  Kanton Sarajevo
* mjesto: Sarajevo

## Reference
Sonija Gandi

**Sonija Gandi** (; 9. decembar 1946) indijska je političarka. Vrši funkciju  former ex predsednika Indijskog nacionalnog kongresa, najjače političke stranke u Indiji. Na funkciju je stupila 1998. godine, sedam godina nakon ubistva Radživa Gandija, njenog supruga i bivšeg premijera Indije. Godine 2017. njen sin Rahul Gandi ju je zamenio na mestu lidera stranke, da bi se u avgustu 2019. ona vratila nakon njegove ostavke.

## Izvori

## Vanjske veze

* Biografija
* Stranica na sajtu Indijskog nacionalnog kongresa
Četnici (razvrstavanje)

**Četnici** su pojam koji može imati više značenja:

* Jugoslovenska vojska u otadžbini -  antifašistička, antinacistička i antikomunistička oružana formacija koja je delovala na teritoriji okupirane Kraljevine Jugoslavije u Drugom svetskom ratu, pod formalnom komandom kralja Petra II Karađorđevića i Ministarskog saveta Kraljevine Jugoslavije u emigraciji, te kao takva većim delom rata od saveznika prepoznata kao legitimna vojna organizacija Kraljevine Jugoslavije, odnosno ostatak Jugoslovenske kraljevske vojske koji je izbegao zarobljavanje u Aprilskom ratu 1941. godine
* Legalizovani četnici - naziv oružanih formacija u sastavu Srpske Državne Straže koje su nastale legalizovanjem nekadašnjih pripadnika četničkih odreda Jugoslovenske Vojske u Otadžbini kod marionetske Nedićeve vlade u Srbiji u okupiranoj Kraljevini Jugoslaviji tokom drugog svetskog rata
* Pećančevi četnici - oružane formacije koje su bile aktivne u Nedićevoj Srbiji, lojalne marionetskom režimu i nemačkoj vojnoj administraciji, a borili su se prevashodno protiv partizana.
Zaštićeno stanište

**Zaštićeno stanište** je područje čiji je prioritetni cilj zaštita određenih vrsta ili staništa i upravljanje. Ovakvo stanište pripada kategoriji IV, jednoj od 6 (šest) kategorija u sistemu IUCN kategorizacije zaštićenih područja. Mnoga zaštićena područja ove kategorije imaju redovne i aktivne intervencije kako bi se odgovorilo na zahtjeve pojedinih vrsta, i to je zahtjev drugih kategorija.

Primarni cilj: održavanje, očuvanje i obnavljanje staništa i vrsta. Ostali ciljevi:
* Zaštita vegetacijskih obrazaca ili drugih bioloških svojstava putem tradicionalnih pristupa gospodarenja; 
* Zaštita fragmenata staništa kao sastavnih dijelova strategija očuvanja krajolika ili morskog krajolika; 
* Razviti javno obrazovanje i uvažavanje dotičnih vrsta i/ili staništa; 
* Osigurati način na koji urbani stanovnici mogu ostvariti redovan kontakt s prirodom. 

Zaštićena područja kategorije IV obično pomažu u zaštiti ili obnavljanju: biljnih i faunskih vrsta od međunarodnog, nacionalnog ili lokalnog značaja, uključujući rezidentnu ili migratornu faunu i/ili staništa. Veličina područja varira, često može biti relativno mala, i po tome se ne pravi razlika između zaštićenih staništa.

Upravljanje se razlikuje ovisno o potrebama. 
## Reference
Livonski jezik

**Livonski jezik** (, ) spada u grupu ugro-finskih jezika. Poslednja osoba kojoj je livonski bio maternji jezik je umrla 2013. godine. Govore ga Livonci na Livonskoj obali Riškog zaliva.

Neki etnički Livonci koji uče ili su naučili livonski pokušavaju da ga ožive, ali mogućnosti korišćenja livonskog jezika su ograničene zato što su mala manjina. Jezik se uči na univerzitetima u Letoniji, Estoniji i Finskoj.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Livones.lv 
* Virtual Livonia
Bajram (ime) (razvrstavanje)

**Bajram** se može odnositi na sledeće osobe:

* Bajram Curi
* Bajram Fetai
* Bajram Fraholi
* Bajram Haliti
* Bajram Keljmendi
* Bajram Kosumi
* Bajram Nebihi
* Bajram Redžepi
* Bajram Sadrijaj
* Bajram Šabani
Azerbejdžansko vino

**Azerbejdžansko vino** ima dugu tradiciju. Azerbejdžan je jedna od najstarijih vinarskih regija na svijetu. Azerbejdžanska vina proizvode se u nekoliko područja diljem zemlje.

Azerbejdžan ima uspješnu proizvodnju vina koja datira iz 2. tisućljeća prije Krista. Azerbajdžanska višegodišnja povijest proizvodnje vina otkrivena je na arheološkim iskopinama naselja u Kültəpə, Qarabağlar  i Galajig. Arheolozi su otkrili posude za fermentaciju kamena i skladište koje su sadržavale ostatke i sjemenke grožđa iz 2. tisućljeća prije Krista. Antički Grci bili su svjesni proizvodnje vina u tom području barem 7. stoljeća prije Krista prema Herodotu. Kasnije će Strabon pisati u 1. stoljeću prije Krista o azerbajdžanskom vinu poznatom kao Kavkaska Albanija. Arapski povjesničari i geografi opisuju razvijeno vinogradarstvo oko Ganje i Barde koje se odvijalo i nakon islamskog osvajanja tog područja.

Nakon pada Sovjetskog Saveza i nezavisnosti Azerbejdžana, mnogi su pokušaji oživljavanja i modernizacije azerbajdžanske vinske industrije. Danas se vinogradi nalaze u podnožju planina Kavkaza i nizine Kur-Araz blizu rijeke Kure. U 21. stoljeću Gandža, Gorski Karabah i Nahčivan postali su središta proizvodnje vina u toj regiji.

## Izvori
Močvara Tišina

**Močvara Tišina** nalazi se u naselju Tišina, teritorija opštine Šamac, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Osnovne vrijednosti močvare su:
* močvare i bare Mala Tišina, Velika tišina i Odmiut bara, sa pripadajućim eko sistemima, koji čine jedan od posljednjih močvarno-barskih kompleksa u Posavini i predstavljaju važno gnjezdište, zimovalište, hranilište i spavalište brojnih ptičijih vrsta
* specifične geološke i hidrološke pojave
* staništa reliktnih rijetkih i ugroženih biljnih i životinjskih vrsta: atraktivni vodomar (*Alcedo atthis*), riba bolen (*Aspius aspius*) iz porodice šarana, za barsku kornjaču (*Emys orbicularis*), ali i za rijetke sisare kao što je to evropski šišmiš veliki potkovnjak (*Rhinolophus ferrumequinum*), te neke druge značajne vrste iz evropske Natura 2000 mreže.
* bara Tišina od prvorazrednog je značaja za lokalnu faunu, jer nikad ne presušuje.

Bara Tišina, dio Orjena i planina Vranica su tri pilot područja u BiH, koja su odabrana za EU projekat mreže zaštićenih područja *Natura 2000*, pod nazivom "Podrška za provođenje Direktive o pticama i Direktive o staništima u BiH". Projekat finansira Vlada Švedske, a njime upravlja Delegacija Evropske unije u BiH.
## Zaštićeno područje
Močvara Tišina je proglašena za zaštićeno podruje, slijedećih karakteristika:
* zaštićeno je područje od: 8.10.2019. godine
* kategorija: IV - zaštićeno stanište
* stepen zažtite: II i III
* površina: 196,49 ha
* upravljač: Opština Šamac
* mjesto: Tišina, opština Šamac

## Reference
Azerbejdžanska sovjetska enciklopedija

**Azerbejdžanska sovjetska enciklopedija** (azerski: *Азәрбајҹан Совет Енсиклопедијасы*, skraćeno *АСЕ*, *Azərbaycan Sovet Ensiklopediyası*, ruski: *Азербайджанская советская энциклопедия*, skraćeno *АСЭ*) prva je opća enciklopedija na azerskome jeziku. Izdana je između 1976. i 1987. u 10 svezaka. Planiran je i 11. svezak o Azerbejdžanskoj Sovjetskoj Socijalističkoj Republici.

## Historija
Prvi pokušaj izdavanja Azerbejdžanske sovjetske enciklopedije bio je 1934. – 1935. Stvoren je državni komitet pod Sovjetom narodnih komesara (Sovnarkom) Azerbejdžanskog SSR-a. Za glavnog urednika izabran je I. Ismailov, a za znanstvenog sekretara Veli Hulufu. 1935. godine izdan je rječnik za prvi svezak Azerbejdžanske sovjetske enciklopedije. S početkom represija i uhićenja članova redakcije, projekt bio je napušten.

Radovi na stvaranju Azerbejdžanske sovjetske enciklopedije nastavljeni su 1965. godine kada je stvoren Glavna redakcija Azerbejdžanske sovjetske enciklopedije.

## Urednici
Predsjednik uredništva bio je Rasul Rza a glavni urednik Džamilj Guliev.
## Svesci

## Povezano
* Velika sovjetska enciklopedija
* Azerbejdžanska nacionalna enciklopedija

## Izvori
Park prirode Prača

**Park prirode Prača** čini klisurasto-kanjonska dolina rijeke Prače sa pećinama Govještica i Banja Stijena (Mračna pećina) sa brojnim podzemnim oblicima kraškog reljefa i pećinskog nakita. U kanjonu Prače žive brojne endemske i reliktne vrste.
Nalazi se na teritoriji opština Rogatica i Pale, Bosna i Hercegovina
## Zaštićeno područje
Područje je proglašeno za zaštićeno podruje, slijedećih karakteristika:
* zaštićeno je područje od: 2021. godine
* IUCN kategorija zaštićenog područja: V - Zaštićeni pejzaž (Park prirode prema zakonodavstvu RS)
* režim zažtite: II (690 ha) i III stepena (3.377 ha)
* površina: 4.067 ha
* upravljač: Šume Republike Srpske, Šumsko gazdinstvo "Sjemeć"
* mjesto: Rogatica, Pale (2,4% teritorije) 
## Reference
Nena Đurović

**Nevena Nena Đurović** (Priština, 1. jul 1975) srpska je pevačica turbofolk muzike. Njena najpoznatija pesma je *Daj joj moje haljine*.

## Diskografija
* *Za nas* (2000)
* *Nena Đurović* (2004)
* *Tražim te* (2006)
* *Zlato srećan put* (2008)
* *Davno zora svanula* (2012)

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Tekstovi pesama
Crkva Svetog Vasilija Ostroškog

**Crkva Svetog Vasilija Ostroškog** ima više značenja:

* Crkva Svetog Vasilija Ostroškog u Beogradu
* Crkva Svetog Vasilija Ostroškog u Istočnom Sarajevu
Marakkanam

**Marakkanam** je obalni panchayat grad u distriktu Viluppuram u indijskoj državi Tamil Nadu. Dobro je povezan sa glavnim gradom države Chennai i obližnjom unijskom teritorijom Puducherry zahvaljujući Istočnoobalnoj cesti.  Na zapadu je Marakkanam spojen sa gradom Tindivanam zahvaljujući SH-134.

## Vanjske veze
Dača

**Dača** (ruski: дача) - ruski naziv za sezonsku ili cjelogodišnju vikendicu, koja se često nalazi izvan . 

Dače su vrlo česte u Rusiji, a također su široko rasprostranjene u većini država bivšeg Sovjetskog Saveza. Procjenjuje se da oko 50% ruskih obitelji, koje žive u velikim gradovima imaju dače.

Vikendice i barake koje služe kao glavni ili jedini dom obitelji, ne smatraju se dačama. Iako se neke dače preuređuju kao cjelogodišnje prebivalište. U nekim slučajevima, vlasnici dača dio godine provede u njima, a ostali dio godine iznajmljuju ih.  

Tijekom razdoblja od 1963. do 1985., postojala su ograničenja u veličini i opremi dača. Poslije toga, a naročito od 1990., nema više ograničenja.

Svatko tko trajno prebiva u dači kolokvijalno se naziva dačnik (rus. дачник); pojam se obično odnosi na prepoznatljiv stil života.

## Galerija

Datoteka:E7159-Kstovo-industrial-right.jpg|Skupina dača kod Ksotova.
Datoteka:Nikolay Dubovskoy Dacha v Sillamyagakh 1907.jpg|Dača na slici Nikolaja Dubovskoja
Datoteka:Pribitkovo da4a burman lic.jpg|Dača
Datoteka:Rusinovo dacha 02j.JPG|Dača u blizini Kaluge.


## Izvori
Kirs

**Planina Kirs** (; , latinica: *Mets K'irs Lerr*) je najviši vrh planinskog lanca Karabah u masivu Mali Kavkaz u Azerbejdžanu. Nalazi se na nadmorskoj visini od 2.725 metara. Ona čini granicu između azerbejdžanskih distrikata Khodžavend i Šuša.

## Galerija

File:Մեծ Քիրսը ձմռանը.JPG|Pogled na planinu Kirs tokom zime u distriktu Šuša
File:Մեծ Քիրս.JPG|Pogled na planinu Kirs iz grada Šuša
File:Mount Kirs seen from a road.jpg|Pogled na planinu Kirs s ulice


## Reference

## Vanjske veze
Selvili

**Planina Seljvili** (, latinica: *Kyparissovouno*, ) je najviši vrh Turske Republike Severni Kipar. Nalazi se na nadmorskoj visini od 1.024 metra. Smeštena je u planinskom lancu Kerunija. Nalazi se u Distriktu Kerunija.

## Izvori

## Vanjske veze

* Peakery page on Mount Selvili
Park prirode Orjen

**Park prirode Orjen** je zaštićeno područje dijela Orjena i Bijele gore (sjeverne strane Orjena) na teritoriji grada Trebinja, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Osnovnu vrijednost Parka predstavljaju geološka, geomorfološka, biološka i pejzažna raznovrsnost i očuvani prirodni ekosistemi (izuzetne mikološke, florističke i vegetacijske raznovrsnosti), sa brojnim endemičnim, reliktnim, rijetkim i ugroženim vrstama. Ovaj park je nakon proglašenja postao najveće zaštićeno područje u Republici Srpskoj.

Na teritoriji Crne Gore, na površini od 8.897 hektara prostire se zaštićeno područje istog imena i kategorije, čime dva parka čine jedinstvenu parkovsku cjelinu. 

Posebnu vrijednost čine endemo-reliktne šume munike i ilirske bukove šume. Registrovano je prisustvo brojnih vrsta ptica, autohtonih i alohtonih vrsta ihtiofaune, vodozemaca, gmizavaca i sisara.
## Zaštićeno područje
Dio Orjena je proglašen za zaštićeno područje, slijedećih karakteristika:
* zaštićeno područje je od: 2020. godine.
* IUCN-ova kategorija zaštićenog područja: V - Zaštićeni pejzaž (Park prirode prema zakonodavstvu RS)
* stepeni zažtite: I, II, III nivoa
* površina: 16.715 ha
* upravljač: Centar za gazdovanje kršem iz Trebinja
* mjesto:  Trebinje

## Reference
Okrug Goslar

**Okrug Goslar** () je okrug na jugoistoku nemačke države Donje Saksonije.

Površina okruga je 965,07&nbsp;km². Krajem 2020. imao je 134.688 stanovnika.

Okrug je dijelom planinski (npr. planina Harc); najviši vrh je Wurmberg u blizini Braunlagea, 971 m. Kroz okrug protiče reka Oker. 
Image:DEU_Landkreis_Goslar_COA.svg
Image:Lage des Landkreises Goslar in Deutschland.GIF
Image:Lower saxony gs.png

## Vanjske veze

* Internet prezentacija okruga Goslar
Vrela Sane

**Vrela Sane** nalaze se na teritorijama opština Mrkonjić Grad i Ribnik, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Čine ih: tri kraška vrela rijeke, donji tok rijeke Korane sa vodopadom i Pećina “Mračaj”, na nadmorskim visinama između 420 i 525 metara. Osnovne vrijednosti ovog zaštićenog područja su vodno bogatstvo te reljefne i pejzašne raznovrsnosti. Područje se stavlja se pod zaštitu radi očuvanja reprezentativnih hidrogeoloških, hidroloških i geomorfoloških obilježja.

Vrela rijeke Sane, odnosno tri kraška vrela, karakteriše visoka varijabilnost, koja se u minimumu ne spušta ispod 1,14 m3/s pa sve do 50 m3/s. i prosječnom izdašnošću od 8 m3/s. Prihranjuju se podzemno, vodonosnicima kraško-pukotinske poroznosti iz Glamočkog polja, te karstnih područja Mliništa i dijelom Baraća. Sanska vrela dijele zonalnu podzemnu razvodnicu sa vrelima Plive, s obzirom da je utvrđeno da ponor Čardak livade prihranjuje oba vrela. Zona isticanja vrela, koja su uglavnom silazno-prelivnog mehanizma, je na kontaktu mezozojskih karbonata sa vodonepropusnim verfenskim i paleozojskim stijenama. Značajan faktor za formiranje vrela je rasjedna tektonika. Voda u izvorišnom dijelu odlikuje se najvišom, prvom klasom kvaliteta vode.

Hidrološki aktivna pećina Mračaj je sa utvrđenom dužine kanala oko 400 metara. Iz pećine ističe i jedno od vrela Sane. U samoj izvorišnoj zoni u Sanu se sa njene desne strane, vodopadom ulijeva rijeka Korana, koja se ističe klisurom usječenom u karbonatnim stijenama na dužini od oko 2 kilometra donjeg dijela toka.

## Zaštićeno područje
Vrela Sane proglašena su za zaštićeno područje, slijedećih karakteristika:
* zaštićeno je područje od: septembra 2021. godine.
* IUCN kategorija zaštićenog područja: III - Spomenik prirode 
* stepeni zažtite: II (267,48 ha) i III (53,21) nivoa
* površina: 320,69 ha
* upravljač: Šumsko gazdinstvo “Lisina” iz Mrkonjić Grada i Šumsko gazdinstvo “Ribnik” iz Ribnika
* mjesto:  Mrkonjić Grad, Ribnik
Proglašenje Spomenika prirode “Vrela Sane” je rezultat djelovanja udruženja Koalicija za Sanu osnovanog 2009. godine, kada su i počeli kampanju protiv izgradnje MHE “Medna” na rijeci Sani.

## Reference
Južni vetar

**Južni vetar** je jugoslavenska muzička grupa poznata po mnogobrojnim folk i turbo-folk hitovima. Bend je osnovao Miodrag Ilić (Mile Bas), iskusni muzičar iz grada Leskovca koji je u južnom dijelu Srbije pa je bend po tome dobio naziv.

Članovi su bili Ilić kao bas-gitarista, Sava Bojić kao glavni gitarista i Perica Zdravković za klavijaturama, dok su pjevači bili Dragana Mirković, Šemsa Suljaković, Kemal Malovčić, Sinan Sakić i Mile Kitić (poznati kao ’Velika petorka’). Zlatno doba benda je trajalo od 1982. godine, do 1991. kada su ratovi na prostoru bivše Jugoslavije primorali članove da se razdvoje. Kako su ideali Bratstva i jedinstva u jugoslavenskom društvu počeli da iščezavaju tokom sredine 1980-ih, bend je sve više prihvatao identitet Jugoslavena. Miješali su folk (narodnu) muziku i „orijentalne” zvuke, što im je donijelo masovnu popularnost. Bend je dosegao vrh popularnosti albumom iz 1986. godine, *Pristajem na sve*, koji je prodat u preko 500.000 primjeraka. Jedan od vokalnih članova benda, Šemsa Suljaković, snimila je solo album *Što me pitaš kako živim*, prodat u milion kopija.

Dva hita Južnog vetra koja se mogu izdvojiti kao značajna su pjesme *Mi se volimo* (1986. god.; pjevaju Šemsa Suljaković i Mile Kitić) i *Nek’ puknu dušmani* (1988. god.; pjevaju Dragana Mirković, Šemsa Suljaković, Sinan Sakić i Mile Kitić).

Pjevači koji su takođe bili dijelom Južnog vetra su:
*Anica Milenković
*Indira Radić
*Louis
*Suzana Jovanović

## Reference

## Literatura
*

## Vanjske veze
*
*„Mile Bas povratio prava na turbo-folk hitove” (''novosti.rs'', 22. 6. 2016. god.)
Željeznička stanica u Bakuu

**Željeznička stanica u Bakuu** () je glavna stanica u Baku, glavnom gradu Azerbejdžana. Nalazi se u Nesimi dijelu centra Bakua, približno 3&nbsp;km sjeveroistočno od historijskog jezgra grada.

Stanica je pješačkim tunelom spojena sa susjednom metro stanicom 28 maj. Takođe je i terminal za prigradsku željeznicu u Bakuu.

## Historija
Prva stanica izgrađena je 1880. god, prilikom otvaranja pruge Baku-Tbilisi, u Maurskom stilu.

Godine 1926, drugi kompleks željezničke stanice, Sabunchu stanica, izgrađen je za potrebe elektrificirane pruge Baku–Sabunchu. Arhitektura i druge stanice bila je u Maurskom stilu.

Godine 1967, Sabunchu stanica spojena je pješačkim tunelom metro stanicom 28 maj.

Godine 1977, stanica je temeljno rekonstruisana, kojom prilikom je izgrađena i nova zgrada stanica pored susjedne i stare Sabunchu stanice.

Nova rekonstrukcija ponovo je obavljena tokom 2017.

## Galerija

 Azerbaijan, Baku, Railway Station Postcard (Ca 1910).JPG|Željeznička stanica na poštanskoj marki, 1910
 Ilham Aliyev attended opening of newly renovated Baku Railway Station 4.jpg|Renovirana stanica, 2017
 The escalators lead down to the tube station (37068905865).jpg|Pokretne stepenice prema Metro stanici, 2017
 AZ4A-0002.jpg|Električna lokomotiva AZ4A-0002, 2019


## Izvori

## Vanjske veze
Zaštićeni krajolik

**Zaštićeni krajolik** (srpski: Predeo izuzetnih odlika - hrvatski: Značajni krajobrazi) je područje u kojem je odnos ljudi i prirode vremenom proizveo područje izrazitog karaktera sa značajnom,  ekološkom, biološkom, kulturnom i scenskom vrijednošću i gdje je očuvanje integriteta ove interakcije od vitalnog značaja za zaštitu i održavanje područja i povezanih područja očuvanjem prirode i druge vrijednosti. Ovako definisan pejzaž pripada kategoriji V, jednoj od 6 (šest) kategorija u sistemu IUCN kategorizacije zaštićenih područja. 

Primarni cilj: Zaštita i održavanje važnih krajolika/morskih krajolika i povezanih očuvanja prirode i drugih vrijednosti stvorenih interakcijom s ljudima kroz tradicionalne prakse upravljanja.  

Ostali ciljevi:
* Održavati uravnoteženu interakciju prirode i kulture kroz zaštitu pejzaža i povezane tradicionalne pristupe upravljanja, društva, kulture i duhovne vrijednosti 
* Pridonijeti opsežnom očuvanju održavanjem vrsta povezanih s kulturnim krajolicima i/ili pružanjem mogućnosti očuvanja u dijelovima pejzaža koji se intenzivno koriste
* Pružati mogućnosti za uživanje, dobrobit i društveno-ekonomsku aktivnost kroz rekreaciju i turizam u skladu sa životnim stilom i privrednim aktivnostima 
* Pružanje prirodnih proizvoda i usluga zaštite okoliša
* Pružiti okvir za podupiranje aktivnog uključivanja zajednice u upravljanje vrijednim krajolicima ili morskim pejzažima te prirodnom i kulturnom baštinom koju oni sadrže, putem jedinstvenih ili tradicionalnih društvenih organizacija, o čemu svjedoče lokalni običaji, način života i vjerovanja 
* Poticati očuvanje agrobioraznolikosti i biološke raznolikosti u vodi
* Djelovati kao modeli održivosti kako bi se mogle naučiti lekcije za širu primjenu ekološke obnove pejzaža. 

## Reference