Patuljasti troprsti ljenjivac

**Patuljasti troprsti ljenjivac** (***Bradypus pygmaeus***), također poznat kao **ljenjivac monah** ili **patuljasti ljenjivac**, kritično je ugrožena vrsta ljenjivaca iz porodice Bradypodidae. Vrsta je endemska za Isla Escudo de Veraguas, malo ostrvo uz karipsku obalu Paname. Vrstu su prvi opisali Robert P. Anderson sa Univerziteta u Kansasu i Charles O. Handley Jr. iz Smithsonian Institutiona 2001. godine. Patuljasti troprsti ljenjivac je znatno manji od ostala tri člana svog roda, ali inače podsjeća na smeđegrlog troprstog ljenjivca. Prema Andersonu i Handleyju Jr., dužina glave i tijela je između 48 i 53 cm, a tjelesna masa se kreće od 2,5 do 3,5 kg.

Ovaj ljenjivac, kao i drugi postojeći ljenjivci, živi na drveću i hrani se lišćem. Ima tijelo prilagođeno za vješanje udovima; velike zakrivljene kandže pomažu ljenjivcu da se čvrsto drži za grane drveća. Živi visoko u krošnjama, ali se jednom sedmično spušta na šumsko tlo kako bi obavio nuždu. Simbiotski je povezan sa zelenim algama, koje mu mogu pružiti kamuflažu. Detalji o ponašanju pri parenju i reprodukciji nisu dokumentovani. Nekada se smatralo da se patuljasti troprsti ljenjivac nalazi isključivo u crvenim mangrovama Isla Escudo de Veraguas, ograničenim na područje od 4,3 km2. Procjena populacije iz 2012. godine, ograničena na obalne mangrove ostrva, prvobitno je pronašla populaciju od oko 79 jedinki; međutim, istraživanje iz 2015. godine sugerira da je ta procjena znatno manja. Procjenjuje se da stvarna populacija broji između 500 i 1500 jedinki, s gornjom procjenom od 3.200 jedinki, od kojih su mnoge pronađene dalje u unutrašnjosti. IUCN navodi patuljastog troprstog ljenjivca kao kritično ugroženu vrstu i nalazi se na listi 100 najugroženijih vrsta na svijetu.

## Otkriće i taksonomija
Patuljastog troprstog ljenjivca prvi su opisali Robert P. Anderson sa Univerziteta u Kansasu i Charles O. Handley Jr. iz Smithsonian Institutiona 2001. godine. Istraživači su primijetili da su troprsti ljenjivci pronađeni na Isla Escudo de Veraguas znatno manji od onih koji se nalaze na obližnjim vanjskim otocima provincije Bocas del Toro. Štaviše, razlikuju se od drugih populacija po krznu i karakteristikama lubanje. Stoga su troprste ljenjivce na Isla Escudo de Veraguas smatrali nezavisnom vrstom i formalno ih opisali na osnovu kože i lubanje odrasle ženke. Istraživači su dalje istakli da je Isla Escudos de Veraguas najstarije ostrvo i da se nalazi najudaljenije od kopna, koje se počelo dijeliti na male otoke zbog porasta nivoa mora prije 10.000 godina. Pretpostavili su da se ta vrsta razvila iz izolirane populacije koja je nastala od kopnene populacije smeđegrlih troprstih ljenjivaca; Postepeno se dovoljno diferencirao da postane nezavisna vrsta putem otočne patuljastosti. U drugom istraživanju sljedeće godine, istraživači su primijetili da se prosječna veličina tijela troprstih ljenjivaca na ostrvu linearno smanjuje s povećanjem starosti ostrva; međutim, površina ostrva i udaljenost od kopna ne utiču značajno na patuljasti rast.

Patuljasti troprsti ljenjivac je jedan od četiri postojeća člana roda *[[Bradypus]]* i klasificiran je u porodicu Bradypodidae. Prema molekularnoj filogenetskoj analizi, Bradypodidae se gnijezdi s Megalonychidae, Megatheriidae i Nothrotheriidae u natporodici ljenjivaca Megatherioidea. Naziv roda *Bradypus* je kombinacija dvije grčke riječi: *brady* ("spor") i *pous* ("stopalo"). Specifični naziv *pygmaeus* dolazi od grčke riječi *pugmaios* ("mali kao šaka"). "Lijenjivac monah" i "patuljasti ljenjivac" su još dva naziva za ovog ljenjivca.

## Osobine

Patuljasti troprsti ljenjivac je znatno manji od ostalih članova svog roda, ali inače podsjeća na smeđegrlog ljenjivca. Prema Andersonu i Handleyju Jr., dužina glave i tijela je između 48 i 53 centimetra, a tjelesna masa se kreće od 2,5 do 3,5 kg. Smeđegrli ljenjivac je skoro 40% teži i 15% manji u dužini glave i tijela od patuljastog troprstog ljenjivca. Štaviše, smeđegrli ljenjivac je svjetliji na tjemenu. Lice je žućkasto-smeđe do žućkasto-smeđe boje; tamna traka se proteže preko čela, okružena narandžastom mrljom. Grlo je sivo do smeđe, svjetlije od donjeg dijela trbuha; tamnosmeđa leđa su pjegava i imaju tamnu prugu duž srednje linije. Dlake na licu su kratke, dok duga, gruba dlaka na tjemenu i ramenima formira kapuljaču. Sivkasti udovi imaju po tri kandže. Rep je dug 4,5 do 6 centimetara (1,8 do 2,4 inča).

Imaju relativno malu i vitku lobanju, s velikim vanjskim slušnim otvorom, uskim skvamozalnim i mandibularnim nastavcima, minijaturnim stilomastoidnim otvorom i obično im nedostaju otvori za vanjsku arteriju glave i anterodorzalni (što znači sprijeda i prema nazad) nazofarinks. Zubna formula troprstih ljenjivaca je:  Dva zuba u svakoj vilici su slična sjekutićima, iako su oni u gornjoj vilici mali ili ih možda nema. Smatra se da mnoge karakteristike pronađene kod patuljastih ljenjivaca ukazuju na relativno brzu evoluciju nove vrste u izoliranom, otočnom staništu.

Unutar krzna imaju alge koje im daju zelenkastu boju. Alge su uglavnom uočljivije na vrhu glave i vrata, leđnim dijelovima prednjih udova i gornjem dijelu stražnjice.

## Rasprostranjenje i status

Patuljasti troprsti ljenjivac jedinstven je po tome što se nalazi isključivo u crvenim mangrovama Isla Escudo de Veraguas; otok ima malu površinu od približno 4,3 kvadratna kilometra (1,7 kvadratnih milja). Popis patuljastih troprstih ljenjivaca iz 2012. godine procijenio je ukupnu populaciju na 79 jedinki - od kojih se 70 nalazilo na mangrovama, a 9 u okolini. Gustoća naseljenosti izračunata je na 5,8 po hektaru (2,3 po jutru). Ukupna površina koju zauzimaju mangrove na otoku procijenjena je na oko 10,67 hektara (0,0412 kvadratnih milja). Iako je njihova populacija vjerojatno oduvijek bila niska zbog ograničenog područja rasprostranjenosti, popis iz 2012. godine otkrio je daleko niži broj od onog koji je IUCN procijenio (manje od 500) 2010. godine.

IUCN navodi patuljastog troprstog ljenjivca kao kritično ugroženog; također je naveden u Dodatku II CITES-a. Prema IUCN-u, napore za očuvanje ometaju sukobi između lokalnog stanovništva i vlade. Prijetnje opstanku ljenjivca uključuju sječu drva i naseljavanje ljudi, što bi moglo dovesti do degradacije staništa. Nakon nekoliko posmatranja, utvrđeno je da leševi patuljastog troprstog ljenjivca nisu fizički ozlijeđeni, što sugerira da predacija nije velika prijetnja. Umjesto toga, bolesti, gubitak staništa ili prirodni uzroci bili su veći faktori u smrti pripadnika te vrste. Istraživanje iz 2011. godine pokazalo je da je u divljini bilo 79 patuljastih ljenjivaca. Istraživanja iz 2010. i 2013. godine sugerirala su nedavno populacijsko usko grlo i pad genetske varijabilnosti.

## Ekologija i ponašanje
Patuljasti troprsti ljenjivac, kao i drugi iz svog roda, je arborealna (živi na drveću) životinja. Taj ljenjivac može provesti i do 15 do 20 sati dnevno na drveću. Kreće se izuzetno malom brzinom od 0,24 km/h (0,15 mph), što ga čini jednom od najsporijih životinja. Patuljasti troprsti ljenjivac je simbiotski povezan sa zelenim algama; istraživanje iz 2010. godine je to detaljno istražilo. Različiti ljenjivci imaju različite vrste algi - samo su vrste iz roda *[[Tricophilus]]* pronađene na smeđegrlim i patuljastim troprstim ljenjivcima. Te alge mijenjaju boju krzna ljenjivca, dajući mu zelenkastu nijansu - to služi kao efikasna kamuflaža. Neke od tih algi mogu se prenijeti na potomstvo preko majke, druge se mogu s vremenom pokupiti iz okoline. Manja veličina patuljastih ljenjivaca smanjuje njihove energetske potrebe za preživljavanje i reprodukciju, što ih čini očiglednim primjerom otočne patuljastosti. Dokumentarac BBC-a, u kojem engleski prirodnjak Chris Packham prepoznaje patuljastog troprstog ljenjivca kao prvog na svojoj listi deset najvećih otkrića u 2000-ima, prikazuje rijedak snimak patuljastog troprstog ljenjivca koji pliva.

Kao i drugi ljenjivci, patuljasti troprsti ljenjivac hrani se lišćem crvene mangrove, koje je relativno siromašno hranjivim tvarima i grublje od nježnog lišća vrsta *[[Cecropia]]* koje jedu smeđegrli ljenjivci na kopnu. Detalji o ponašanju pri parenju i reprodukciji nisu dokumentirani.

## Reference

## Vanjske poveznice
* EDGE of Existence Saving the World's most Evolutionarily Distinct and Globally Endangered (EDGE) species