open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grb Trogira

**Grb [[Trogir]]a** plave je boje na kojemu je prikazana bijela tvrđava sa 2 zvonika s kruništem. Između njih nalazi se bijeli zvonik. Na otvorenim gradskim vratima stoji biskup odjeven u bijelu haljinu zaogrnut crvenim plaštem, a na glavi mu je biskupska mitra. Ispod tvrđave nalaze se plavo-bijeli valovi, a u heraldički desnom gornjem kutu zlatna zvijezda repatica. Na grbu su prikazane gradske zidine, gradnja zidina započela je u 13. stoljeću, i prepoznatljiv zvonik katedrale svetog Lovre ili svetog Ivana Trogirskog, kako ju narod zove. Ona je pod zaštitom UNESCO-a. Lik biskupa prikazan na gradskom grbu odnosi se na svetog Ivana Trogirskog, gradskog biskupa iz 11. stoljeća, koji je razvio veliku pastoralnu djelatnost uključivši se u veliku crkvenu reformu toga doba. Njegov se blagdan slavi 14. studenog.

## Povezano
* Trogir
* UNESCO

## Izvori
* Statut, grb i zastava grada Trogira
Stara Novalja

**Stara Novalja** je naselje na sjevernom dijelu otoka Paga u Hrvatskoj. Ekonomija se bazira na turizmu, ovčarstvu, ribarstvu i vinogradarstvu. Poznata je po ostacima starog antičkog vodovoda, po bogatom podmorju, amforama, ronilačkom turizmu, pješčanim plažama, maslinicima, po svojim gastronomskim specijalitetima (janjetini, ribi, paškom siru i dobrom vinu). U njoj se nalazi staro trajektno pristanište "Drljanda", gdje dubina mora doseže do 38 metara. Brodići i jahte manjeg gaza vezani su unutar uvale. Stara Novalja je tiho turističko mjesto koje nudi apartmanski smještaj, sobe i druge turističke usluge.

Najveća plaža u uvali Stara Novalja je pješčana plaža "Trinćel". Duž cijele uvale nalaze se male pješčane plaže.

Klima je blaga, mediteranska. Sezona kupanja počinje u svibnju, a završava u listopadu.

## Stanovništvo

* 2001. - 238
* 1991. - 234 (Hrvati - 229, Jugoslaveni - 1, ostali - 4)
* 1981. - 182 (Hrvati - 179, Jugoslaveni - 2, ostali - 1)
* 1971. - 205 (Hrvati - 205)

## Izvori

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
Bjelovarska katedrala

**Katedrala sv. Terezije Avilske u Bjelovaru** stolna je barokna crkva Bjelovarsko-križevačke biskupije. Nalazi se u središtu grada Bjelovara na Trgu Eugena Kvaternika. Postala je katedralom 2009. godine, do tada je bila župna crkva.

Na poziv vojne uprave u Bjelovar su 1761. godine došli braća Hubert i Ignacij Diviš, po nacionalnosti Česi, pripadnici crkvenog reda pijarista, koji su odgajali djecu i mladež. Zatekli su u Bjelovaru malu kapelu, pa su odlučili sagraditi crkvu.

Temelj je položen 10. travnja 1765. godine, a kamen temeljac 12. svibnja iste godine. Crkva je sagrađena 1770. godine, a blagoslovljena 15. listopada 1772. godine na blagdan sv. Terezije Avilske. Sat je postavljen na toranj 1774. godine. Zagrebački biskup Josip Galjuf posvetio je crkvu 15. listopada 1775. godine. U crkvu je stalo oko 1.000 ljudi. Ispod crkve nalaze se podzemni hodnici za pokapanje, ali je u njima pokopano jako malo ljudi.

Crkva je nazvana po sv. Tereziji Avilskoj, španjolskoj svetici i crkvenoj naučiteljici. Ona je bila svetica zaštitnica austrijske carice Marije Terezije, koja je osnovala Bjelovar 1756. godine.

Potres iz 1880. godine oštetio je crkvu i župni dvor. Crkvu je obnovio arhitekt Hermann Bolle 1888. godine, a 1896. crkva je temeljito obnovljena iznutra.

Crkva sv. Terezije Avilske bila je župna crkva za cijeli grad Bjelovar i bližu okolicu do 1980. godine kada su osnovane nove župe sv. Antuna Padovanskoga i sv. Ane.

Jedna granata pogodila je crkvu i usmrtila tri žene 29. rujna 1991., za  vrijeme oružanog sukoba u Bjelovaru između Hrvatske vojske i JNA. Poginulim ženama podignuta je spomen-ploča na pročelju župnog ureda.

Dana 5. prosinca 2009. papa Benedikt XVI. utemeljio je Bjelovarsko-križevačku biskupiju s prvim biskupom Vjekoslavom Huzjakom pa je crkva postala katedrala sv. Terezije Avilske.

## Povezano
* Sveta Terezija Avilska
* Katedrala
* Crkvena umjetnost u Hrvatskoj
* Crkvena arhitektura u Hrvatskoj
* Barokna arhitektura
* Barokna crkva
* Katolička crkva
* Katoličanstvo u Hrvata
* Bjelovarsko-križevačka biskupija
* Križevačka konkatedrala

## Izvori
Grb Imotskog

**Grb grada [[Imotski|Imotskog]]** plave je boje. Prikazuje srebrnu kulu s otvorenim crnim vratima kako stoji na tri crvena brežuljka. Crveni brežuljci simboliziraju crvene stijene koje okružuju obližnje Crveno jezero, dajući mu crvenu boju. Iznad kule prikazana je šesterokraka zlatna zvijezda, a u podnožju kule nalazi se zlatni položeni polumjesec. Iako se vrlo vjerojatno na tom mjestu nalazila i neka starija utvrda, možda već iz 10. stoljeća, kada se spominje stara župa Imota, današnja kula je iz osmanskog razdoblja. Dobila je ime Topana, jer je, prema sačuvanoj tradiciji, granica između Osmanskog Carstva i mletačke Dalmacije povučena tako da je s kule ispaljena topovska kugla. Na mjestu do kojega je kugla doletjela povučena je granica. Prema riječima hrvatskog povjesničara Emilija Laszowskog, ovaj je grb Imotskom dodijeljen 6. lipnja 1890. godine.

## Galerija

File:CoA of imotski.png

File:Flag of Imotski.png


## Povezano
* Imotski

## Izvori

* Imotska krajina, Blog.dnevnik.hr
Bjelovarska afera

**Bjelovarska afera** povijesni je politički događaj, koji se dogodio 12. rujna 1888. godine u Bjelovaru tijekom susreta između austrijskog cara Franje Josipa I. i hrvatskog biskupa Josipa Jurja Strossmayera.

Car Franjo Josip I. po drugi je put posjetio Bjelovar, 12. rujna 1888. godine. Ovaj put povod su bile vojne vježbe na području sela Rače i Drljanovca, oko 20&nbsp;km od Bjelovara. U carevoj pratnji bio je i prijestolonasljednik Rudolf i nadvojvode Willim, Joseph i Otto te engleski princ od Walesa, kasnije kralj Edvard VII.

U zgradi tadašnjeg gradskog poglavarstva u Bjelovaru (danas zgrada Gradskog muzeja), na prvome katu susreli su se car Franjo Josip I. i đakovački biskup Josip Juraj Strossmayer. Tijekom susreta, Franjo Josip I. prigovorio je biskupu što je poslao brzojavnu čestitku u Kijev prigodom 900. godina pokrštavanja Rusa. Na carev prigovor biskup Strossmayer mu je odgovorio: "Moja je savjest čista!", te se udaljio od cara okrenuvši mu leđa, što je u to doba smatrano neviđenom uvredom. Taj sukob nazvan je "bjelovarska afera". O tome se pisalo u mnogim tadašnjim europskim novinama. To je bio nagoviještaj skorašnjeg pada Austro-Ugarske.

U Bjelovaru, na Trgu Hrvatskog sokola 11 (preko puta igrališta slavnog bivšeg ORK Partizan), na pročelju kuće u kojoj je Strossmayer prespavao nakon incidenta postavljena je spomen-ploča u spomen na ovaj događaj.

## Izvori
Grb grada Crikvenice

**Grb grada [[Crikvenica|Crikvenice]]** plave je boje. Na njemu je prikazan kaštel bijele boje. Kaštel je smješten iznad mosta sa 3 luka. S heraldički desne strane kaštela prikazan je toranj s kruništem, a s heraldički lijeve strane nalazi se zvonik prislonjen na kaštel. Iznad kaštela prikazana je zlatna palma sa 4 grane kako izrasta iz njegova krova. Kaštel koji je prikazan na grbu grada Crikvenice sagrađen je potkraj 14. stoljeća i u njemu je bio pavlinski samostan. Godine 1650. pavlini su dogradili 3 krila zgrade i u jednom su uredili konačište . I danas se u crikveničkom kaštelu nalazi istoimeni hotel. Zlatna palma na gradskom grbu simbol je crkvenoga reda pavlina, koji su dugo boravili u Crikvenici oblikujući njezin kulturni život.

## Galerija

File:Zastava grada Ck 0109.jpg


## Povezano
* Crikvenica
* Ad turres

## Izvori
* Odbor za statut, poslovnik i propise gradskog vijeća grada Crikvenice, Službene novine.hr
* Turistička zajednica grada Crikvenice
Vijuš

**Vijuš** je južni dio grada Slavonskog Broda, sjeverno od rijeke Save i južno od naselja Mikrorajon. U novije vrijeme, ovaj dio grada poznat je po Športskoj dvorani Vijuš koja je službeno otvorena krajem 2009. godine.
Bjelovarski sajam

**Bjelovarski sajam** sajamska je priredba, koja se održava na sajamskom prostoru u Gudovcu kraj Bjelovara. Jedan je od najvećih poljoprivrednih sajmova u regiji (uz Gornju Radgonu i Novi Sad).

Na širem prostoru Bjelovara postoji bogata povijest sajmovanja poljoprivrednim proizvodima i razvijena poljoprivredna proizvodnja. Na tim temeljima, osnovao se Bjelovarski sajam 1995. godine na prostoru bivše stočarske farme Koopexport u Gudovcu u predgrađu Bjelovara. Vlasnici sajma su Bjelovarsko-bilogorska županija i Grad Bjelovar. 

Glavne manifestacije su proljetni i jesenski sajam, a ima i niz manjih sajamskih priredbi tijekom godine (pčelarska izložba, sajam konja, malih životinja i sl.) Na prostoru sajma nalazi se niz sajmenih zgrada za izlagače. Postoji i nekoliko zatvorenih prostora, gdje se izlažu domaće životinje poput: krava, konja, svinja, ovaca, koza, peradi i dr. Predstavljaju se i hrvatske pasmine domaćih životinja poput: konja hrvatskog hladnokrvnjaka, turopoljske svinje, boškarina, kokoši Hrvatice i dr. 

Na sajmu se nalazi prva hrvatska Aukcijska dvorana. Sagrađene su i lovačka i šumarska kuća. Sajam ima i međunarodni karakter uz sudjelovanje stranih izlagača, svaki put predstavlja se zemlja domaćin te jedna hrvatska županija. U popratnom programu održavaju se savjetovanja, prezentacije, ocjenjivanja najboljih primjeraka stoke, aukcijska prodaja stoke, nastupi kulturno-umjetničkih društva i sl. Sajam obično otvori državna delegacija.
Bilogorska narodna nošnja

**Bilogorska narodna nošnja** karakteristična je za bilogorski kraj tj. područje Bjelovara i okolice. 

U prvoj polovici 19. stoljeća, narodnu nošnju nosilo je oko 90% stanovništva Hrvatske. Kasnije se broj postepeno smanjivao, kako je moderna odjeća postajala sve dostupnija. Danas se narodna nošnja može naći u etnografskim zbirkama i kulturno-umjetničkim društvima.

Bilogorska narodna nošnja pripada Panonskom nekrojenom ruhu. Odjeća se nije krojila, nego se sastavljala šivanjem po rubu pola platna, koje se nabire i slaže. Osnovni materijali su biljna vlakna lana i konoplje. U hladnijem dijelu godine nose i krzneni ogrtači, kabanice i prsluci zobunci. Dječja narodna nošnja vrlo je slična odjeći odraslih. Predvladava bijela boja. Muškarci nose rubače i gaće (lanene hlače). Žene nose duge suknje do gležnja, oglavlja, rubače, fertune i oplećke. Djevojke nisu pokrivale kosu, koja je bila spletena u pletenice i spuštena niz leđa ili uvijena u punđu i slične oblike. Udane žene na glavi su imale poculice. Muškarci su nosili crne šešire, a zimi šubare od jareće ili janjeće kože. Bila je posebno radna odjeća i posebno svečana (svetašnja) odjeća za svetke i svečanosti, ali se ne razlikuju puno, osim po nekim detaljima. 

Bilogorska narodna nošnja jedna je od najjednostavnijih i najasketskijih u cijeloj Hrvatskoj. Zbog stalne opasnosti od Turaka na području Vojne krajine, zbog čega su često izbivali muškarci, žene su morale obavljati teške fizičke poslove pa nisu imale vremena za izradu raskošne narodnje nošnje, nego su težile funkcionalnosti i jednostavnosti. 

Najstariji sačuvani primjer bilogorske narodnje nošnje, koji potječe iz 1880. godine iz Diklenice, čuva se u Gradskom muzeju u Bjelovaru u etnopostavu.

## Izvori
Rudolf Bićanić

**Rudolf Bićanić** (Bjelovar, 5. lipnja 1905. - 9. srpnja 1968.), ekonomist, gospodarski povjesničar, sociolog sela, političar i sveučilišni profesor

Studirao u Parizu i Zagrebu gdje je doktorirao 1931. Profesor na Pravnom fakultetu u Zagrebu postao je 1946. gdje predaje ekonomsku politiku, ekonomiku vanjske trgovine i povijest gospodarstva. Najpoznatije knjige su mu: *Kako živi narod. Život u pasivnim krajevima*, I. knjiga (1936.); *[[Ekonomska podloga hrvatskog pitanja]]* (1938.); zajedno sa Željkom Macanom i suradnicima *Kako živi narod* II. knjiga (1939.); *Hrvatska ekonomika na prijelazu iz feudalizma u kapitalizam. I. Doba manufakture u Hrvatskoj i Slavoniji, 1750-1860.* (1951.), *Začeci kapitalizma u hrvatskoj ekonomici i politici* (1952.), a postumno mu je objavljeno djelo *Economic Policy in Socialist Yugoslavia* (1973.).

Kao član HSS-a nastavlja rad na politici S. Radića u vrijeme diktature. Godine 1933. osuđen na tri godine zatvora koje je odslužio zajedno s Vladkom Mačekom u Srijemskoj Mitrovici. Nakon izlaska iz zatvora 1935. godine, Bićanić je imenovan tajnikom Komisije za pomoć pasivnim krajevima. Kao član ravnateljstva Gospodarske sloge (od 1936. god.) osnovao Zavod za proučavanje seljačkog i narodnog gospodarstva, preteču Ekonomskog instituta u Zagrebu. Istodobno je uređivao *Gospodarsku slogu* i *Politički pregled*. Na čelu toga Zavoda je bio do 1940. kada postaje direktor Direkcije za vanjsku trgovinu Jugoslavije na osnovu sporazuma Cvetković-Maček. Od 1941. do 1943. bio je prvi viceguverner Narodne banke Jugoslavije u izbjeglištvu u Londonu. U veljači 1945. zajedno s predsjednikom jugoslavenske izbjegličke vlade Ivanom Šubašićem vratio se u Jugoslaviju gdje je bio na čelu Uprave za vanjsku trgovinu koju napušta nakon što su komunisti preuzeli svu vlast 1946. godine. Godine 1945. napustio je politiku Mačekovog HSS-a i priklonio se HRSS-u.
Petar Gorša

**Petar Gorša** (Bjelovar, 11. siječnja 1988.), hrvatski streljač. Osvajač srebrne medalje na Evropskom prvenstvu u streljaštvu za 2015. u Arnhemu. 
Svjetski juniorski viceprvak u streljaštvu.

Petar Gorša, rođen je u Bjelovaru, živi u bjelovarskom predgrađu Mlinovac. Završio je Gimnaziju u Bjelovaru, studira na Ekonomskom fakultetu u Bjelovaru. Član je Streljaškog kluba “Bjelovar 1874”.

Višestruki je prvak Hrvatske u streljaštvu i aktualni europski juniorski prvak te svjetski juniorski viceprvak u gađanju zračnom puškom.

Ostvario je 7. i 10. mjesto na Svjetskom prvenstvu u gađanju malokalibarskom puškom. Najbolji rezultat postignut na natjecanju mu je 597 krugova, i to je trenutno hrvatski rekord u gađanju zračnom puškom.
Na Velikom danu hrvatskog sporta, 16. siječnja 2007. proglašen je najvećom nadom hrvatskog sporta (po izboru Hrvatskog olimpijskog odbora).

Dana 5. svibnja 2007. ostvario je najveći uspjeh u životu. Na ISSF-ovom Svjetskom kupu u Bangkoku (Tajland) osvojio je 4. mjesto i rezultatom od 595 krugova osigurao kvotu za nastup na Olimpijskim igrama u Pekingu 2008. godine.

U svojoj posljednjoj juniorskoj godini, osvojio je po drugi put naslov prvaka Europe, u švicarskom Winterthuru, 25. veljače 2008.
Ragbi klub Bjelovar

**Ragbi klub Bjelovar** je ragbijski klub iz Bjelovara.

Klub je osnovan 1956. godine.

S vremenom klub je prestao s radom.

## Vanjske veze
* ''Ragbi u Hrvatskoj od 1954 do 2006'' , RK Nada
Petar Biškup Veno

**Petar Biškup - Veno** (Podgorci kraj Bjelovara, 4. travnja 1918. - Pčelić kraj Virovitice, 28. travnja 1945.), antifašistički narodni heroj iz vremena drugoga svjetskog rata.

## Biografija

Majka mu se zvala Marija, a po zanimanju je bio ličilac. Član je Komunističke partije od 1937. godine.

Travanjski rat ga je zatekao na služenju vojnog roka. Kao ratni zaobljenik, bio je mobiliziran u Domobranstvo NDH. Poslije kraće službe, pobjegao je iz domobrana i vratio se u Zagreb.

Po dolasku u okupirani Zagreb, povezao se sa članovima KPJ i SKOJ-a, kao i ostalim antifašistima, i sudjelovao u sabotažama, diverzijama i drugim akcijama usmerenim protiv okupatora i ustaškog režima. Bio je sudionik paljenja stadiona na zagrebačkoj periferiji u Maksimiru. Poslije ove akcije, otišao je u partizane.

Isprva su se nalazili u okolini Zagreba, a poslije jednog većeg sukoba s ustašama, morali su se povući ka Kalniku i Bilogori. Po dolasku na Bilogoru, primio je dužnost političkog komesara Bilogorske partizanske čete. Početkom 1942. godine, prebačen je Slavoniju, gdje je preuzeo dužnost političkog komesara bataljuna u Šesnaestoj omladinskoj udarnoj brigadi „Joža Vlahović“. Krajem 1943. godine, postavljen je za političkog komesara, a nešto kasnije i za zapovjednika Osamnaeste slavonske brigade.

Tijekom 1944. godine, prebačen je iz Slavonije u Zagrebačku oblast i tu je primio dužnost zapovjednika 32. zagorske divizije Desetog zagrebačkog korpusa. Tijekom završnih operacija za oslobođenje Jugoslavije, njegova postrojba se borila protiv nemačko-ustaških jedinica.

Poginuo je 28. travnja 1945. u borbi protiv Nijemaca kod Pčelića u okolici Virovitice. Bio je sahranjen u Slatini, a posmrtni govor na sahrani održao mu je Kosta Nađ, zapovjednik Treće armije JA. Njegov grob je kasnije premješten na Staro groblje u Bjelovaru.

Poznat je pod ratnim nadimkom *Veno*.

## Nasljeđe

Ukazom Prezidija Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 14. prosinca 1949. godine, proglašen je za narodnog heroja.

Po njemu je nazvana ulica u Bjelovaru. Osnovna škola u mjestu Rovišće pokraj Bjelovara nosila je njegovo ime.

## Reference
Đurđa Adlešič

**Đurđa Adlešič** (Bjelovar, 18. travnja 1960.), hrvatska političarka, potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske, bivša predsjednica HSLS-a, bivša gradonačelnica grada Bjelovara.

U ranoj mladosti, živjela je u obližnjem mjestu Tomaš. Nakon srednje škole (Gimnazija Bjelovar, pedagoški smjer) studira komparativnu književnost i filozofiju na Filozofskom  fakultetu u Zagrebu), te hrvatski jezik. Radila je u I. osnovnoj školi u Bjelovaru kao nastavnica hrvatskog jezika i knjižničarka. U politici je od 1990. godine, suosnivačica je HSLS-a u Bjelovaru.

Na izborima 1995. je izabrana je za zastupnicu u Zastupnički dom Hrvatskoga sabora i aktivno je radila u *Odboru za obitelj, mladež, i šport* i *Odboru za ratne veterane*, te je bila potpredsjednica *Komisije za utvrđivanje žrtava rata i poraća*. Od veljače 1998., predsjednica je *Kluba zastupnika HSLS-a* u Zastupničkom domu Hrvatskoga sabora. 

Godine 2000. na izborima je izabrana za zastupnicu u Zastupnički dom po drugi put. Izabrana je za potpredsjednicu HSLS-a i zamjenicu predsjednika 20. svibnja 2000. na 9. saboru HSLS-a. Na lokalnim izborima 2001. izabrana je za gradonačelnicu grada Bjelovara. Godine 2003. izabrana je po treći put za zastupnicu u Hrvatskom saboru te za potpredsjednicu Hrvatskoga sabora i članicu Odbora za informiranje, informatizaciju i medije.

Sudjelovala je na predsjedničkim izborima 2005. kao kandidatkinja. Po drugi put, izabrana je za gradonačelnicu Bjelovara 2005. Krajem kolovoza 2006., dijagnosticiran joj je tumor na mozgu, operirana je i uspješno se oporavlja.

Na parlamentarnim izborima 2007. izborila je zastupničko mjesto na koalicijskoj listi HSS-HSLS. Nakon pregovora s HDZ-om, njezina stranka zajedno s koalicijskim partnerom HSS-om ulazi u Vladu premijera Sanadera, a Đurđa Adlešič dobiva mjesto potpredsjednice Vlade.

Udana je i majka jednog djeteta. Bavila se novinarstvom i jedan je od pokretača prvoga nezavisnog tjednika Bjelovarsko- bilogorske županije "Naše vrijeme".
Dani češke kulture (Bjelovar)

**Dani češke kulture** je godišnja kulturna manifestacija koja se održava u Bjelovaru u Hrvatskoj, a kojom se promiče kultura Čeha u Hrvatskoj. Obično se održava početkom svibnja.
Prvi put se održala 2005. godine.

Pokrovitelji ove manifestacije su grad Bjelovar, Bjelovarsko-bilogorska županija i Savez Čeha u Republici Hrvatskoj. 

U dane održavanja ove manifestacije (2007. se održavala dva dana), bjelovarski izlozi se ukrašavaju češkim narodnim nošnjama, češkim staklom, posuđem i inim predmetima koji su bili u uporabi u starinskim kućanstvima hrvatskih Čeha.

## Vanjske veze
* Češka beseda Rijeka  Dani češke kulture
Hrvoje Horvat

**Hrvoje Horvat** (Bjelovar, 22. svibnja 1946.) - hrvatski rukometaš, rukometni trener i pravnik

## Biografija
Rođen je u Bjelovaru. Prve dvije godine živio je u Ivanskoj, gdje mu je radio otac. Rukometom se počeo baviti vrlo rano. Već s 15 godina, postao je igrač prve momčadi RK "Partizan" Bjelovar. U proljeće 1962. godine, dobio je rukometni dres s brojem 7, koji je nosio do kraja karijere u bjelovarskom klubu. Poznat je bio pod nadimkom "Cveba", koji je dobio po psu iz romana "Državni neprijatelj broj 1" književnika Mate Lovraka. U jesen 1962. godine, postao je standardni igrač prve momčadi i sve do posljednje utakmice za RK "Partizan", punih 16 godina, do 1979. godine, bio je igrač prve sedmorke i bio je na početku svake utakmice. Od 1962. do 1964. igrao je u juniorskoj reprezentaciji SR Hrvatske. Trenirao je više od drugih. Surađivao je s Zvonkom Ivekovićem, tadašnjim atletskim reprezentativcem u trčanju preko prepona. Prvi put je pozvan u jugoslavensku reprezentaciju 28. kolovoza 1964. Prvu utakmicu igrao je na «Kohasz kupu» protiv tadašnjih svjetskih prvaka Rumunja. Postigao je tri gola i bio među najboljim igračima. Uskoro je postao standardni reprezentativac. S klubom je osvojio 8 naslova prvaka jugoslavenske rukometne lige. Bio je redovito ponajbolji igrač. U sezoni 1966./'67. u kupu europskih prvaka, RK "Partizan" Bjelovar, došao je od polufinala izgubivši od praške Dukle. S klubom je 19. veljače 1972. postao klupski prvak Europe, pobijedivši u finalu Gummersbach rezultatom 19:14 u dvorani Westfallenhalle u Dortmundu pred 13 000 gledatelja. Nastupio je za reprezentaciju na Olimpijskim igrama u Münchenu 1972. i Montrealu 1976. U Münchenu je osvojio zlato s reprezentacijom Jugoslavije. Igrao je svih 6 utakmica i postigao 15 golova. U Montrealu je reprezentacija bila 5. Ponovno je igrao sve utakmice i postigao 15 golova. Osvojio je dvije brončane medalje s reprezentacijom na svjetskim prvenstvima u Francuskoj 1970. i u Njemačkoj DR 1974.
Diplomirao je na Pravnom fakultetu u Zagrebu. Ima suprugu Dunju, dvije kćeri (Jasenka i Vanja) i sina Hrvoja. Trenutno živi i radi kao trener u Coburgu (Njemačka).
Ivan Gubijan

**Ivan Gubijan** (Bjelovar, 14. lipnja 1923. - Beograd, 4. siječnja 2009.), hrvatski atletičar u disciplini bacanje kladiva, osvajač srebrne medalje na Olimpijskim igrama u Londonu 1948.

Rođen je u Bjelovaru. U djetinjstvu je promatrao treninge u bacanju kladiva, proslavljenog atletičara Petra (Pedra) Goića, koji je bio višestruki prvak Čilea i Južne Amerike, a na kraju karijere, doselio se u Bjelovar. Kasnije su zajedno trenirali.

Prije drugog svjetskog rata Gubijan je bio član Sokola u Bjelovaru. Atletiku je poslije trenirao u HAŠK-u. Poslije rata snašla ga je sudbina brojnih hrvatskih vrhunskih športaša koji su ako su se i dalje namjeravali baviti športom, morali prijeći u vojni klub CDJA Partizan.

Bio je član sportskog kluba "Partizan" Bjelovar. Osvojio je 1. mjesto na Balkanskim atletskim igrama 1946. godine, a na Europskom prvenstvu iste godine bio je 8 u kvalifikacijama s rezultatom 45,11 m. Bio je prvak Jugoslavije u bacanju kladiva pet puta (1948., 1949., 1950., 1952. i 1953. godine). Postavljao je nove rekorde države od 56,22 do 59,69 m. Na Olimpijskim igrama u Londonu 1948., imao je status pritajenog favorita. Dan prije natjecanja dobio je sunčanicu, no usprkos tome u kvalifikacijama je već prvim hicem osigurao finale. U finalu je čak vodio s hitcem od 54,27 m, ali ga je pretekao Mađar Nemeth. Ivan Gubijan je osvojio srebrnu medalju. Prvi je hrvatski atletičar, koji je osvojio medalju na Olimpijskim igrama. Drugi je Hrvat, koji je osvojio olimpijsku medalju u pojedinačnim športovima, nakon Milana Neralića, koji je osvojio broncu u mačevanju 1900. godine. Na Europskom atletskom prvenstvu 1950. godine, bio je 4. s rezultatom 53,44 m. Godinama je bio u vrhu bacača kladiva u svijetu. Došao je na Olimpijske igre u Helsinkiju 1952. kao jedan od glavnih favorita. Prije natjecanja se nepažnjom svog fizioterapeuta namazao pogrešnom masti za zagrijavanje, koja mu je izazivala neizdrživ svrbež. Bio je tek 9. s rezultatom 54,54 m. Bio je 7. u kvalifikacijama na Europskom prvenstvu 1952. s rezultatom 56,75 m. Nastupao je na natjecanjima do 1976. godine i 53. godine života. Nakon aktivnog bavljenja športom, živio je u Beogradu kao nastavnik fizike.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ivan Gubijan na Sports-reference.com
Koestlin

**Koestlin**, hrvatska tvornica keksa i vafla osnovana 1905. godine sa sjedištem u Bjelovaru.

Tvornica se razvila od pekare Dragutina Wolfa, čije je ime nosila do 1932. 

1921. godine počinju se proizvoditi keksi i vafli. 1945. slijedi nacionalizacija.

Danas Koestlin zauzima drugo mjesto u Hrvatskoj u proizvodnji i prodaji vafla i keksa s učešćem od 25 %, a prodaja i proizvodnja premašuju 50 t dnevno.

## Izvori

## Vanjske veze

* Koestlin d.d. Tvornica keksa i vafla
ŽNK Mladost

**ŽNK Mladost Ždralovi** je ženski nogometni klub iz Bjelovarskog gradskog naselja Ždralovi.

## Historija
Ženski nogometni klub Mladost Ždralovi osnovan je 2007. godine na inicijativu bivšeg trenera Vjekoslava Debeljaka. Prijašnji naziv kluba bio je ŽNK Koestlin Bjelovar.
   
Klub se trenutačno se natječe u 2. Regionalnoj ženskoj hrvatskoj nogometnoj ligi.

## Povezano
* Hrvatski nogometni savez
Boris Bradić

**Boris Bradić** (Bjelovar, 27. srpnja 1947.), hrvatski rukometni vratar

Rođen je u Bjelovaru 1947. godine. Rukomet je počeo igrati u RK Željezničar Bjelovar 1959. godine. Za RK Partizan Bjelovar igra od 1962. godine. Osvojio je s klubom Kup europskih prvaka 1972. godine, te naslove prvaka države 1967., 1968., 1970., 1971. i 1972. godine. Nastupio je tri puta za  rukometnu reprezentaciju Jugoslavije, a 20 puta za mladu rukometnu reprezentaciju. Ima osam nastupa u studentskoj reprezentaciji Jugoslavije. Sudjelovao je na Studentskom prvenstvu svijeta 1971. godine. Sada nastupa za veteransku momčad RK Bjelovar.
Bjelovarsko-križevačka biskupija

**Bjelovarsko-križevačka biskupija** je hrvatska biskupija sa sjedištem u gradu Bjelovaru koju je utemeljio papa Benedikt XVI., 5. prosinca 2009.
Prvim biskupom Bjelovarsko-križevačke biskupije imenovan je mons. dr. Vjekoslav Huzjak, dotadašnji generalni tajnik HBK.
Biskupija je zaživjela 20. ožujka 2010. izvršenjem bule o osnivanju te ređenjem i preuzimanjem službe prvog biskupa.
Katedrala je dosadašnja župna crkva sv. Terezije Avilske u Bjelovaru, a konkatedrala je dosadašnja crkva sv. Križa u Križevcima. Zaštitnik biskupije je sv. Marko Križevčanin. Biskupijsko svetište Majke Božje nalazi se u Novoj Rači.

## Popis Bjelovarsko-križevačkih biskupa
* Vjekoslav Huzjak

## Povezano

* Katolička upravna podjela Republike Hrvatske
* Bjelovarska katedrala
* Križevačka konkatedrala

## Galerija

Datoteka:Bjelovar park crkva.jpg|Katedrala sv. Terezije Avilske u Bjelovaru
Datoteka:Crkva sv.Križa Križevci.jpg|Konkatedrala sv. Križa u Križevcima.
Datoteka:Bjredjenje 1.jpg|Euharistijsko slavlje u Bjelovaru prilikom ređenja biskupa i uspostave biskupije


## Reference

## Vanjske veze

* Internetska stranica Bjelovarsko-križevačke biskupije
Ferdo Gassmann

**Ferdo Gassmann** (Prigrevica Sveti Ivan kod Sombora, 1914. - Bjelovar 28. studenog 1946.) - njemački svećenik, franjevac

Rođen je u mjestu Prigrevica Sveti Ivan kraj Sombora u Vojvodini 1914. godine. Bio je Nijemac po nacionalnosti. Pristupio je franjevcima 1932. godine. Zaređen je za svećenika 1938. godine na Trsatu u Rijeci. Isticao se matematičkim sposobnostima tijekom obrazovanja. Preveo je knjigu "Rasvijetli se" zajedno sa svećenikom Anđelkom Gregićem . Službovao je u Zagrebu i Bjelovaru. Brinuo se za siromašne i potrebite. Vodio je franjevački svjetovni red. Službovao je i u Budrovcu kraj Đurđevca za vrijeme gradnje crkve. U bjelovarskoj gimnaziji predavao je matematiku i fiziku. Nakon dolaska komunista u Bjelovar, uhićen je 4. srpnja 1945. godine. Uspio je pobjeći i doći do mađarske granice. Tamo je uhićen i vraćen u Bjelovar. Još je nekoliko puta bježao i bio uhvaćen. Protiv njega vodio se sudski postupak. Osuđen je na smrt strijeljanjem. Ubijen je 28. studenog 1946. godine .  Prije smrti dopušteno mu je da se ispovijedi i pričesti. Pokopan je na bjelovarskom groblju sv. Andrije. Po njemu je nazvana jedna ulica u Bjelovaru. 

## Izvori
Franjevački samostan i crkva u Bjelovaru

**Franjevački samostan i crkva u Bjelovaru** sagrađeni su 1936. godine. Od rujna 1980. godine crkva sv. Antuna Padovanskoga postaje župna crkva u tada novoosnovanoj župi.

Poticaj za dolazak franjevaca u Bjelovar i izgradnju samostana i crkve dali su bjelovarski župnik Ivan Göszl 1913. te dr. Rudolf Vimer, sveučilišni profesor i kanonik.  On je darovao 100.000 kruna za izgradnju. Prvi svjetski rat odgodio je radove. U Bjelovar je 1934. godine došao franjevac Osvald Toth, koji je slijedeće godine započeo gradnju samostana i crkve. Završeni su 1936. godine. Državna vlast dala je premjestiti Osvalda Totha u Viroviticu 1936. godine, zbog promicanja hrvatskih ideja. Franjevci koji su došli umjesto njega, osnovali su karitativnu ustanovu "Kruh sv. Antuna" i pomagali siromahe, beskućnike i nemoćne. Predavali su vjeronauk u osnovnim školama i u gimnaziji do 1945. godine. 

Na kraju Drugog svjetskog rata, komunisti su ubili mlade franjevce Sebastijana Šantalaba i Ferdu Gassmanna, a treći franjevac Lujo Lujan bio je u zatvoru.  Dio crkve bio je pogođen ratnim razaranjima. Komunisti su u dio samostana uselili stanare. Od 1947. do 1994. godine u samostanu su boravile i radile časne sestre milosrdnice. Poslije više nisu bile, jer ih je centrala premijestila na drugo mjesto, gdje su bile potrebnije. Komunisti su imali plan u samostanu otvoriti dječji vrtić i tamo smjestiti oficire, no ipak nisu. Općina je 1976. godine oduzela Franjevačkom samostanu vrt i polje i na tom mjestu izgrađeno je parkiralište. 

U rujnu 1980. godine zagrebački nadbiskup Franjo Kuharić osnovao je župu Bjelovar III., kasnije preimenovanu u župu sv. Leopolda Mandića pa u župu sv. Antuna Padovanskog, a crkva je postala župna crkva. Župi je pripao dio grada Bjelovara i prigradska naselja Zvijerci, Puričani, Letičani, Martinac, Ćurlovac, i Kupinovac. Prvi župnik bio je Stanko Banić, koji je ostao u samostanu do svoje smrti 4. lipnja 2004. godine.  Od 1981. do 1983. godine izgrađen je novi dio samostana s vjeronaučnom dvoranom i klauzorom za časne sestre. 

Godine 1986. proslavljena je 50. obljetnica postojanja samostana i crkve. Postavljen je novi mramorni oltar i objavljena monografija "Bjelovar i franjevci" koju je napisao fra Paškal Cvekan. 

Za vrijeme Domovinskog rata, Caritas župe pružao je pomoć izbjeglicama i potrebnima, Godišnje je pomoć dobilo i po 10.000 ljudi. Stizali su kamioni s humanitarnom pomoći iz Njemačke, Austrije, Belgije i drugih država. Akcije pomoći organizirale su se i za druge hrvatske gradove. Od 7. travnja 2004. godine radi pučka kuhinja. 

## Župnici
* fra Stanko Banić
* fra Svetislav Stjepan Krnjak
* fra Željko Jurković
* fra Marko Malović
* fra Siniša Paušić
* fra Josip Vrbanec
* fra Tonio Vučemilović
* fra Marko Pustišek

## Izvori

## Vanjske veze
* Web stranica župe
Crkva sv. Ane u Bjelovaru

**Crkva sv. Ane u Bjelovaru** župna je crkva dovršena 1993. godine.

Župu sv. Ane osnovao je zagrebački kardinal Franjo Kuharić 29. svibnja 1980. godine. Do tada je to područje pripadalo župi sv. Terezije Avilske u Bjelovaru. Župa sv. Ane obuhvaća dio zapadnog dijela Bjelovara i prigradska naselja Hrgovljani, Gudovac, Stare i Nove Plavnice i Klokočevac. Župom je kratko vrijeme upravljao svećenik Ivan Došlin, a zatim Zlatko Pečet, koji je 19. veljače 1983. godine poginuo u prometnoj nesreći. Naslijedio ga je župnik Vinko Gregur. Župa je već tada imala oko 5.000 vjernika, a nije imala crkvu.

Od kraja 1983. do 1993. godine misa se održavala u preuređenoj kući na Križevačkoj cesti 23.  Tu se održavao i vjeronauk. Građevinska dozvola za gradnju nove crkve zatražena je 1983. godine, a dobivena je tek 1989. godine. Tadašnja vlast ometala je izdavanje dozvole. Od početka 1986. godine u župu dolaze časne sestre klanateljice Krvi Kristove. 

U rujnu 1989. godine započela je gradnja crkve prema projektu arhitektice Željke Ružić iz Zagreba. Zagrebački kardinal Franjo Kuharić blagoslovio je kamen temeljac 4. studenog 1989. godine. Građevinsko poduzeće iz Čakovca sagradilo je crkvu i u jesen 1990. bila je pod krovom. Za Božić 1990. godine u crkvi je služena prva polnoćka. Pristupnu cestu i parkiralište izradio je 34. inžinjerski bataljun HV-a iz Čakovca. Radovi na pročelju dovršeni su u proljeće 1993. godine. Crkvu je posvetio zagrebački kardinal Franjo Kuharić 22. kolovoza 1993. godine. 

## Izvori
Vojnović (Bjelovar)

**Vojnović** je četvrt, koja se nalazi u zapadnom dijelu grada Bjelovara. Ima oblik visoravni, na kojoj se nalaze vojni kompleks i park-šuma Borik.

Vojnović se nalazi na zapadnom ulazu u grad Bjelovar iz smjera Zagreba. Ime je dobio po obitelji Vojnović. Taj dio grada bio je njihov posjed u 18. stoljeću. Dugo vremena, Vojnović je bila samo visoravan obrasala travom, dok na imanju Đure Vojnovića, nije posađena plantaža duda za uzgoj dudova svilca oko 1780. godine. Pet godina kasnije, krajiška uprava sagradila je trokatnu baroknu zgradu za preradu svile. To je bila prva manufaktura u Bjelovaru, zapošljavala je uglavnom žene. 

Kasnije je zasađen drvored lipa, a poslije toga podignuta je park-šuma Borik. Glavna je vrsta drveća obični bor, a mogu se naći i kineski javor, gorski javor, javor mliječ, poljski jasen, američki jasen, smreka, tisa, crni bor, libocedar, lovor-višnja, žalosna vrba itd. 

Na Vojnoviću se nalazi vojni kompleks s nizom vojnih zgrada, vodotornjem i kapelom sv. Križa. Vojarna "Božidar Adžija" i objekti JNA u okolici Bjelovara bili su blokirani i napadnuti od strane Hrvatske vojske 29. rujna 1991. godine. Vojarna je bila dom 265. oklopno-mehaniziranoj brigadi JNA i bila je zarobljena 29. rujna kao dio operacije *Bilogora*. U borbi je poginulo nekoliko hrvatskih vojnika i pripadnika JNA. Zarobljeno je 78 T-55 tenkova i 80 oklopnjaka, koji su pripali Hrvatskoj vojsci. Nakon Domovinskog rata, vojarnom se služi Hrvatska vojska. 

Nakon Drugog svjetskog rata, dio park-šume Borik pretvoren je u Memorijani park Borik za poginule u Drugom svjetskom ratu. Unutar memorijalnog parka nalaze se kamene spomen-ploče s imenima poginulih u Drugom svjetskom ratu. Na ulazu je pisalo: "Spomen- groblje strijeljanih revolucionara i žrtava fašističkog terora 1941. - 1945. Bjelovar", a u središnjem dijelu memorijalog parka nalazio se spomenik bjelovarskog kipara Vojina Bakića, pod nazivom "Poziv na ustanak". Nakon osamostaljenja Hrvatske spomenik je uklonjen kao i natpis na ulazu, a spomen-područje je zapušteno. Nakon osamostaljenja Hrvatske, natpis na ulazu je uklonjen, a Bakićev spomenik miniran 1991. godine. Od spomenika je ostala sačuvana samo šaka, koja je pohranjena u Muzeju grada Bjelovara. Spomen-područje je s vremenom postalo zapušteno.

Godine 2001., inicijativna grupa sastavljena od akademika, kipara i Bakićevih prijatelja, pokrenula je akciju za obnovu spomenika i uređenje spomen - parka. Spomenik je do 2009. godine rekonstruirao kipar Alan Vlahov, a 8. prosinca 2010. godine, svečano je otvoren, zajedno s uređenim spomen-parkom Borik.

U blizini park-šume Borik nalazi se novo bjelovarsko groblje Borik.

## Povezano
* Spomen-park Borik

## Izvori
Puričani

**Puričani** su naselje na području Grada Bjelovara u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji.

Naselje je dobilo ime po prvim stanovnicima koji su se prezivali Purić. Puričani su prigradsko naselje gradu Bjelovaru. Nalaze se 5 km sjeverno od grada u pravcu Podravine. Stanovnici se većinom bave poljoprivredom. Uz selo prostiru se vinogradi s kojih se pruža panoramski pogled na Bjelovar te šume u kojima ima divljači. U dijelu sela nalaze se vikendice.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 162 stanovnika te 50 obiteljskih kućanstava. 

Napomena: Od 1857. do 1880. i od 1910. do 1931. podaci su sadržani u naselju Trojstveni Markovac.

## Izvori
Antun Cuvaj

**Antun pl. Cuvaj Carevdarski** (Bjelovar, 1854. - Zagreb, 1927.) - hrvatski pedagog, osnivač Hrvatskog školskog muzeja

Rodio se u Bjelovaru 1854. godine. Njegov otac Juraj Cuvaj bio je gradonačelnik Bjelovara, a brat Slavko Cuvaj hrvatski ban. Završio je učiteljsku školu. Bio je učitelj u bjelovarskoj realki iz koje je nastala bjelovarska gimnazija. Bio je i ravnatelj građanske škole u Sisku. U školi je osnovao školsku radionicu za likovno oblikovanje, izradu nastavnih pomagala, igračaka i za popravke. Radovi učenika dobili su priznanja u njemačkom gradu Görlitzu, Karlinu (nekada samostalni grad, od 1922. dio Praga) i u Budimpešti priznanje cara Franje Josipa I.  Napisao je knjigu "Građa za povijest školstva kraljevina Hrvatske i Slavonije od najstarijih vremena do danas". Prvo izdanje knjige izašlo je u pet svezaka, a drugo u jedanaest svezaka. Osnovao je Hrvatski školski muzej u Zagrebu 1901. godine. s ciljem prikupljanja, proučavanja i izlaganja građe iz prošlosti i sadašnjosti hrvatskoga školstva i pedagogije.

## Vanjske veze
* Fotografija Antuna Cuvaja 

## Izvori
Milan Bakić Baja

**Milan Bakić-Baja** (Bjelovar, 1903. – Jadovno na Velebitu, 1941.) je hrvatski komunist srpskoga podrijetla. Rođen je u građanskoj obitelji. Imao je četvoricu braće: Aleksandra, Vojina, Nikolu i Slobodana te sestru Dušanku. Bakić je završio Srpsku osnovnu školu i Državnu realnu gimnaziju u Bjelovaru. Kao đak bjelovarske gimnazije, kasnije student prava, Bakić je bio jedan od najutjecajnijih članova Jugosokola, u kojemu su tada počela prevladavati ljevičarska stremljenja. God. 1935. se učlanio u Partiju. Pošto je diplomirao pravo, a nije se odmah mogao zaposliti kao pravnik, prihvatio je mjesto gruntovničara kod Kotarskoga suda u Ludbregu.

Tokom mjeseca srpnja 1937. u Bjelovaru je osnovan Okružni komitet Komunističke partije Hrvatske od 5 članova. Prvi tajnik je bio Milan Bakić Baja. God. 1939. Okružni komitet je bio preustrojen, a dužnost tajnika preuzeo je Kasim Čehajić Turčin, postolarski radnik. Njegov je brat Slobodan bio tajnik Okružnog komiteta Saveza komunističke omladine Jugoslavije u Bjelovaru od 1938. do 1940.

Bakić je uhićen 5. svibnja 1941. godine i odveden u ustaški logor „Danica“ odakle je u ljeto bio transportiran sa skupinom Srba u Jadovno u Lici, gdje je ubijen.

Po njemu je nekoć nosila ime II. osnovna škola u Bjelovaru.

## Literatura
*Hrnčević, Josip. *<u>Svjedočanstva</u>*, 2. dop. izd., Globus, Zagreb, 1986., str. 56., 
*Dizdar, Zdravko. *Bjelovarski ustanak od 7. do 10. travnja 1941.* // ČSP, br. 3. (2007.), str. 581. – 609. (593.) 

## Izvori
Gradski muzej u Bjelovaru

**Gradski muzej u Bjelovaru** nalazi se u središtu Bjelovara na Trgu Eugena Kvaternika. Osnovan je 1949. godine. Smješten je u jednokatnici starog gradskog poglavarstva sagrađenoj 1832. godine.

Muzej je osnovan pod nazivom "Oblasni muzej" na poticaj Oblasnog odbora Saveza udruženja borca NOR-a. Učitelj Rade Kovač prvi je sakupljao predmete za zbirku. Bogatu zbirku sabrao je i Ivan Barešić. Kasnije su se istakli i Đuro Jakšeković, Zvonimir Lovrenčević, Artur Kully, dr. Antun Bauer, Ivan Barešić, dr. Rudolf Miculinić, Leo Fingerhut i dr.

Muzej mijenja ime u Gradski muzej 1962. godine. Do 1990. godine sakupljeno je oko 20.000 artefakata. Zbirka se i dalje sve više povećavala. Do 1991. godine muzej je imao i zbirku radničkog pokreta i narodne revolucije, a ostale zbirke postoje i danas: kultrurno-povijesna zbirka, prirodoslovna, arheološka i etnografska zbirka te Odjel nove povijesti s Domovinskim ratom. U Galerijskom odjelu muzej sakuplja djela istaknutih hrvatskih umjetnika rođenih u Bjelovaru i okolici, slikara Naste Rojc, Ede Murtića, Ive Friščića i Minje Bosanca, kipara Vojina Bakića i Josipa Zemana te fotografa Toše Dapca.

Muzej je temeljito obnovljen 2009. godine. Ima restauratorsku radionicu i knjižnicu. U zgradi muzeja nalaze se i tri galerijska prostora s bogatom izložbenom djelatnošću: *Galerija Nasta Rojc*, *Mala galerija* i *Galerija Koridor*. Atrij muzeja ima pozornicu koja služi za koncerte klasične i zabavne glazbe, kazališne predstave, promocije knjiga i druga umjetnička i kulturna zbivanja na otvorenom.

U zgradi, gdje se nalazi muzej prije je bilo gradsko poglavarstvo. Na prvome katu zgrade, susreli su se car Franjo Josip I. i đakovački biskup Josip Juraj Strossmayer 12. rujna 1888. godine. Tokom susreta, Franjo Josip I. prigovorio je biskupu što je poslao brzojavnu čestitku u Kijev prigodom 900. godina pokrštavanja Rusa. Taj događaj nazvan je bjelovarska afera. Za vrijeme bjelovarskog ustanka 8. travnja 1941. godine, hrvatski vojnici 108. puka i narod srušili su jugoslavensku vlast i s balkona Gradskog poglavarstva (danas zgrada Gradskog muzeja), gradonačelnik Bjelovara Julije Makanec proglasio je u 18 sati uspostavu hrvatske države.

## Povezano
* Bilogorska narodna nošnja se čuva u gradskom muzeju

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice
* Gradski muzej u Bjelovaru 
* Gradski muzej Bjelovar
Pravoslavna crkva sv. Trojice u Bjelovaru

**Pravoslavna crkva svete Trojice u Bjelovaru** je pravoslavna crkva  Srpske pravoslavne crkve  s kraja 18. stoljeća.

Pravoslavna crkva svete Trojice u Bjelovaru jednobrodna je barokno-klasicistička građevina podignuta krajem 18. i u prvoj polovini 19. stoljeća. Unutrašnjost joj je temeljito restaurirana krajem 19. i početkom 20. stoljeća prema projektima Hermanna Bolléa. Plan je obuhvaćao brojne neogotičke i neorenesanse elemente, no od svega je ostvaren samo zvonik bez neogotičkih ukrasa. Par godina kasnije, osim novoga dekorativnog oslika na zidovima, do danas sačuvanoga, u crkvu je tom prilikom postavljen novi neobizantski ikonostas s ikonama koje su radili neki od najuglednijih hrvatskih slikara toga vremena: Celestin Medović, Bela Čikoš Sesija i Ivan Tišov. Njihov rad je utjecao na mladu srednjoškolku Nastu Rojc, koja je kasnije postala jedna od prvih hrvatskih akademski obrazovanih slikarica.

## Izvori

* Arhitektura ikonostasa u opusu Hermana Bolléa, Prostor, Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam br. 18 (2010), 1 (39); Zagreb, 2010., str. 62 – 79.
Spomen-park Borik

**Spomen-park Borik** je park-šuma u Bjelovaru na visoravni Vojnović (poznata i pod imenom visoravan Matije Gupca) u kojem se nalazi spomen-groblje Srba i revolucionara iz okolice Bjelovara, koje su ubili ustaše za vrijeme Drugog svjetskog rata.

## Historija
Spomen-park Borik uređen je 1946. godine, kada je nad Kosturnicom postavljeno djelo bjelovarskog kipara Vojina Bakića "Poziv na ustanak" (poznato i pod nazivom "Bjelovarac"). Bakić je darovao spomenik gradu Bjelovaru u spomen na četvoricu svoje braće, koji su kao antifašisti stradali od ustaša u doba NDH. Jedan od njih je Milan Bakić Baja. Po braći Bakić bila je nazvana osnovna škola, koja je nakon osamostaljenja Hrvatske, nazvana II. osnovna škola Bjelovar. Na ulazu je stajao natpis "Spomen-groblje strijeljanih revolucionara iž žrtava fašističkog terora 1941. - 1945. Bjelovar". Ploče s imenima žrtava bile su poređane uz stazu oko spomenika.

Spomenik je 1951. godine bio premješten u centar grada na Trg Stjepana Radića, da bi 1978. bio ponovo vraćen u Borik.

Nakon osamostaljenja Hrvatske, natpis na ulazu je uklonjen, a Bakićev spomenik miniran 1991. godine. Od spomenika je ostala sačuvana samo šaka, koja je pohranjena u Muzeju grada Bjelovara. Spomen-područje je s vremenom postalo zapušteno.

Godine 2001., inicijativna grupa sastavljena od akademika, kipara i Bakićevih prijatelja, pokrenula je akciju za obnovu spomenika i uređenje spomen - parka. Spomenik je do 2009. godine rekonstruirao kipar Alan Vlahov, a 8. prosinca 2010. godine, svečano je otvoren, zajedno s uređenim spomen-parkom Borik.

## Sadržaj parka
Spomen-park se sastoji od borove šume (stabla bijelog bora i drugih vrsta crnogoričnog i listopadnog drveća) i čistine na kojoj se nalazi spomen-kompleks. Glavni prilaz, koji vodi do spomenika, pruža se od istoka. Na zapadnom dijelu, nalaze se športski tereni, prostor za rekreaciju i igralište.

Na središnjem dijelu spomen-parka nalazi se Bakićev "Poziv na ustanak". Iza spomenika poređane su kamene ploče s imenima ubijenih (koje su nekad stajale ukrug oko spomenika), a ispred se nalaze dvije masivne ploče sa stihovima Ivana Gorana Kovačića.

Na sjevernoj strani kompleksa nalazi se monolit posvećen svima ubijenima čija su imena ostala nepoznata.

## Galerija

Datoteka:Spomen park Borik01.jpg|Pogled na spomen-park
Datoteka:Spomen park Borik02.jpg|"Poziv na ustanak"
Datoteka:Spomen park Borik03.jpg|Ploče s imenima žrtava
Datoteka:Spomen park Borik04.jpg|Ploče s imenima žrtava
Datoteka:Spomen park Borik05.jpg|Ploča posvećena žrtvama čija su imena ostala nepoznata


## Povezano
* Vojnović (Bjelovar)
* Vojin Bakić

## Literatura

* Povratak Bjelovarca, "Gradski muzej Bjelovar", Bjelovar 2010. godine.
Terezijana

**Terezijana** je turistička manifestacija u gradu Bjelovaru, koja se svake godine održava drugi vikend u mjesecu lipnju.

Nastala je u spomen na austrijsku caricu Mariju Tereziju, koja je utemeljila Bjelovar 1756. godine. Prva Terezijana održala se 1996. godine i od tada se redovito održava svake godine u središtu Bjelovara na Trgu Eugena Kvaternika i drugim gradskim ulicama. Terezijana počinje dolaskom kočije Marije Terezije i prigodnim uvodnim programom. 

Na ulazu u Trg Eugena Kvaternika kod zgrade gradskog poglavarstva u dane Terezijane, postavljen je čardak po uzoru na čardake, kakvi su postojali na području Bjelovara u vrijeme Vojne krajine. Čardak čuva povijesna vojna postrojba husara na konjima. 

Okosnicu Terezijane čini glazbeni program s nastupima hrvatskih i stranih pop zvijezda, etno, jazz, retro glazbenika, tamburaških sastava, kulturno-umjetničkih društava. U gradskom muzeju u to se vrijeme izlažu prigodne izložbe, često vezane uz povijest Bjelovara ili izložbe slika bjelovarskih slikara poput Ede Murtića, Ive Friščića, Naste Rojc i dr. Tradicionalno se održava i salon fotografije "Šuma okom šumara", radovi domaćih i stranih šumarskih inžinjera i tehničara povodom Dana hrvatskog šumarstva i Terezijane.
Mladen Frančić

**Mladen Frančić** (Bjelovar, 11. studenoga 1955.), bivši hrvatski nogometaš i sadašnji nogometni trener.

## Igračka karijera
Igrao je u NK Čeliku iz Križevaca od 1968., a od jeseni 1974. godine igrao je za NK Slavena iz Koprivnice te jedno vrijeme i za NK Lokomotivu iz Koprivnice, 1981. godine  prestao je aktivno igrati nogomet.
   
## Trenerska karijera
Nakon igračke karijere ostao je u nogometu, prvo kao trener mlađih uzrasta u NK Slavenu iz Koprivnice 1976. - 1983. Prvo stječe zvanje trener-pripravnik, zatim zvanje trener–nogometa, a nakon toga je diplomirao na Višoj trenerskoj školi u Zagrebu 1989. godine. Trenirao je više nižerazrednih hrvatskih klubova, NK Slaven Belupo u 1. HNL te inozemne, iranski nogometni klub Fulad Ahvaz, s kojim je osvojio prvenstvo Irana u sezoni 2004./05., a bio je i trener Hettein Club iz Saudijske Arabije. U rujnu 2013. Frančić preuzima kormilo Slaven Belupa. Nakon samo šest mjeseci Mladen dobiva otkaz u Slaven Belupu.    
  
## Priznanja
**[[Fulad Ahvaz]]**
* Prvak Irana **(1) :** 2004./05.

## Zanimljivosti
* Frančić je osvojio prvenstvo Irana s Fuladom u sezoni 2004./05., a tada je Fulad bio prvi klub izvan Teherana ili Isfahana kojem je to uspjelo.

## Izvori

## Vanjske veze
* Mladen Frančić-Franta
Kuglački klub Bjelovar

**Kuglački klub Bjelovar** je hrvatski kuglački klub iz Bjelovara. 

Klub je redovni prvoligaš.
## Uspjesi
* Prva hrvatska kuglačka liga:
* prvaci: 
* doprvaci: 
* treći: 

* prvenstvo Jugoslavije: 
* prvaci (međunarodni način):
* doprvaci (međunarodni način): 

* prvaci (narodni način):
* doprvaci (narodni način): 

## Poznati igrači

## Poznate igračice

## Izvori
*Zadarski list Zadar je opet najbolji, 22. ožujka 2009.
* zg-kuglanje.hr, arhiva rezultata 
* *Hrvatski športski almanah*, serijska publikacija, ARS Media, Zagreb / Velika Gorica, gl. urednik Kruno Sabolić
Vladimir Stahuljak

**Vladimir Stahuljak** (Bjelovar, 22. studenog 1876. - Zagreb, 22. lipnja 1960.), hrvatski skladatelj, orguljaš i zborovođa.

Školovao se u Zagrebu i Budimpešti. Djelovao je kao učitelj, nastavnik i profesor glazbe. Osnivao je i vodio pjevačke zborove, tamburaške i puhačke sastave, sakupljao i obrađivao narodne napjeve. Napisao je oko 1000 skladbi (zborovi, popijevke, tamburaške, crkvene).

**Djela**
* "Muški zborovi"
* "Zoranićeva pjevanka"
* "Petrinjsko cvijeće"
* "Crkvena pjesmarica" 

## Zanimljivosti

*Grad Zagreb je u godini 2008. u spomen na skladatelja i orguljaša imenovao ulicu u naselju Sopnica - Jelkovec (Sesvete). 
## Izvori