Séléka

**Séléka** (što na jeziku sango.znači *savez*) je savez pobunjeničkih milicija u Centralnoafričkoj Republici koji je bio aktivan od 2012. do raspuštanja 2013., iako ponegdje djeluje i danas.

## Karakteristike

Séléka je službeno osnovana u januaru 2012. sporazumom između nekoliko opozicijskih udruženja koja su se borila protiv vlade u Banguiju..
Pored boraca iz zemlje u nihovim redovima bilo je i najamnika iz Čada i Sudana i vojnika iz oružanih smaga Čada, koji su navodno štitili sigurnost svoje zemlje.

Kako vlada nikada nije imala čvrstu kontrolu nad zemljom, pogotovo na sjeveroistoku, gdje policijske snage gotovo da nisu postojale, a i vojska je bila u rasulu, Séléka je silom uvedila red.

Krajem 2012. Seleka je zauzela sjeverni dio zemlje i optužila predsjednika Françoisa Bozizéa da ne provodi aspekte prethodnog mirovnog sporazuma. Zahtijevala je njegovo smjenjivanje i suđenje pred Međunarodnim krivičnim sudom. Seleka je brzo napredovala prema jugu, ali se zaustavila pred glavnim gradom Banguijem i započela pregovore sa vladom. 
U januaru 2013. Seleka i administracija predsjednika Bozizéa dogovorili su prekid vatre i sporazum o podjeli vlasti.

Séléka je ipak krenula dalje i sa otprilike 6,000 boraca zauzela Bangui u martu 2013., zbog čeg je predsjednik  François Bozizé pobjegao. 
Iako je sjeveroistok gdje se Séléka formirala pretežno muslimanski, zemlja nije Islamizirana pa Séléka, nije pokušala uvesti šerijat. 
Umjesto toga lideri Séléke opljačkali su državnu državnu rizicu i institucije. Za razliku od njih obični borci krali su automobile i motocikle (rijetosti u toj siromašnoj zemlji). Također su zastrašivanjem i nasiljem preuzeli kontrolu nad 
trgovinom dijamantima i trgovačkim rutama prema Kamerunu i Gvinejskom zaljevu.

Nakon što su preuzeli kontrolu nad glavnim gradom i instalirali svog lidera Michela Djotodiju za predsjednika, brojni borci Séléke nastavili su divljati i pljačkati jugoistok zemlje. Kako ih Djotodia nije bio u stanju obuzdati, u septembru 2013. raspustio Séléku.

Prepušteni sami sebi, borci raspušene Séléke nastavili su nekažnjeno po starom. 

Vijeće sigurnosti Ujedinjenih nacija izglasao je 5. januara 2013. rezoluciju o slanju mirovnih snaga u Centralnoafričku Republiku. Dolazak mirovnih snaga UN -MINUSCA uz već prisutne francuske nije doveo do mira zbog njihove malobrojnosti

Ta anarhija na kraju je dovela do stvaranja milicija za zaštitu naselja na jugu - Anti-balaka.
Do  januara 2014.- borci  Anti-balake, su uz pomoć Bozizéove garde i ostataka nacionalne vojske uspjeli isterati Séléku iz Banguija. 
Pod pritiskom regionalnih i međunarodnih sila predsjednik Djotodia podnio je ostavku u januaru 2014.

Borci raspuštene Séléke povukli su se u baze na sjeveru, prepuštajući milicijama Anti-balaka slobodu da se osvećuju ne samo bivšim borcima Séléke, već i vrlo neselektivno čitavim muslimanskim naseljima.

Neki od boraca Séléke koji su se pregrupirali na sjeveru počeli su zalagati za odcjepljenje sjevera od Centralnoafričke Republike, ali je to odbačeno na mirovnim pregovorima u Brazzavillu u jul 2014. Dijelovi Séléke i dalje kontroliraju veći dio sjevera i istoka zemlje, ali se o tome službeno ne govori.

## Izvori

## Vanjske veze
[[Commonscat|Séléka}}

*''Central African Republic in History''