open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Matthäus Seutter

**Matthäus Seutter** (Augsburg, 20. septembar 1678. − Augsburg, mart 1757.), njemački kartograf, graver i izdavač koji je djelovao u Augsburgu tokom 18. vijeka.

## Biografija

Rođen je kao sin zlatara u Augsburgu, a 1697. godine odlazi na školovanje kod J. B. Homanna (1663. − 1724.) u Nürnberg. Kartografsku karijeru započeo je u rodnom gradu radeći za izdavača J. Wolffa, no 1710. godine osniva vlastitu izdavačku kuću i počinje s tiskanjem atlasa i karata odnosno izradom globusa. S obzirom da Augsburg u njegovo vrijeme nije imao univerzitet odnosno matematički i geografski kadar na koji bi se mogao oslanjati, Seutterovi radovi bili su manjkave originalnosti tj. uglavnom kopije starijih kartografskih radova. Ipak, izdao je tri značajna atlasa i više od 500 karata među kojima se nalaze i brojni prikazi Balkana. Na jednom od njih prikazuje se i nova granica s Osmanskim Carstvom definirana Požarevačkim mirom iz 1718. godine. Nakon Seutterove smrti obiteljski posao nastavili su njegov sin Albrecht Karl, nećak C. T. Lotter, te njihov suradnik J. M. Probst.

## Opus
;Atlasi
* *Atlas Geographicus oder Accurate Vorstellung der ganzen Welt* (1725.)
* *Grosser Atlas* (1734.)
* *Atlas minor* (1744.)
;Karte
* *Imperium Romano-Germanicum* (1725.)
* *Circulus Westphalicus in suas provincias et ditiones accurate distinctus et recentissime delineatus* (1730.)
* *Europa: Religionis Christianæ Morum Et Pacis Ac Belli Artium Cultu Omnium Terrarum Orbis Partium Præstantiss* (1730.)
* *Gallia* (1730.)
* *Saxoniæ Inferioris Circulus * (1730.)
* *Ulma: memorabilis ac permunita libera Imperii Civitas ad Danubiem, ubi Ilera et Blauus ei miscentur* (1730.)
* *Alsatia Landgraviatus: cum utroque Marchionatu Badensi, Sundgovia, Brisgovia, magno tractu Herciniæ Silvæ et ditione IV. Urbium Silvestrium* (1740.)
* *Ducatus Mutinensis, Regiensis Et Carpiensis cum magna Provinciarum conterminarum parte* (1740.)
* *Germania Augustiniana* (1740.)
* *Germaniæ Inferioris sive Belgii Pars Meridionalis* (1740.)
* *Les Routes Exactes Des Postes Du Royaume De France* (1740.)
* *Nova et accuratißima Ducatus Wurtenbergici cum Territoriis conterminis Designatio* (1740.)
* *Novissima et accuratissima Delineatio Status Ecclesiæ et Magni Ducatus Hetruriæ* (1740.)
* *Historia Imperii Romano-Germanici* (1746.)
* *Circulus Franconicus* (1750.)

## Veze
* Historija kartografije

## Literatura
*  
*  
*  Sandler, Christian (1892.): ''Matthäus Seutter'' u Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Leipzig: Duncker & Humblot, **XXXIV.**, str. 70.–72. 
;Ostali projekti
Le Fantôme de l'Opéra

***Le Fantôme de l'Opéra***, u prijevodu ***Fantom opere***, je gotski roman francuskog književnika Gastona Lerouxa, originalno objavljen u nastavcima u novinama *[[Le Gaulois]]* od 1909. do 1910. Radnja se zbiva u pariškom opernom teatru Palais Garnier čiju upravu terorizira i ucjenjuje tajanstvena ličnost zvana "Fantom". Protagonistica je mlada, talentirana pjevačica Christine Daaé koja otkriva kako je Fantom talentirani, ali deformirani inženjer koji je u nju zaljubljen. Iako ispočetka nije imao nekog velikog uspjeha, *Fantom opere* je s vremenom sticao popularnost, a koja se odrazila kroz niz adaptacija u kazalištu, filmu i televiziji. Od njih je najpopularniji mjuzikl Andrewa Lloyda Webbera iz 1986. godine.

## Vanjske veze

* "The Phantom of the Opera: an unsettling and unsettled novel"  by Mireille Ribière
* 
* The Phantom of the Opera, audio version   
* Digitized Issues of ''Le Gaulois'' from 5 July 1868 to 30 March 1929 from Gallica, the digital library of the Bibliothèque Nationale de France
* Translations of Gaston Leroux's Original Novel .
Verbania

**Verbania** je grad od 30.332 stanovnika u Italiji, glavni grad provincije Verbano-Cusio-Ossola u Pijemontu.

## Geografija
Verbania leži na jugozapadnoj obali jezera Maggiore, udaljena 185 km sjeveroistočno od regionalnog centra Torina. Grad ljeti postaje ladanjsko mjesto za velike talijanske gradove Milano i Torino.

## Historija
Verbania je novi grad, nastao tek 1939. kada su se gradići Pallanza i Intra sa svim svojim predgrađima ujedinili u jedinstveni grad. Za ime su odbrali antički naziv jezera Maggiore (*Verbania*). Veće i značajnije naselje Intra izrasla za srednjeg vijeka iz starijeg rimskog naselja. Tokom historije čitav kraj često je mjenjao gospodare, od milanskih Viscontija i Španjolaca do savojske dinastije. U gradu je između 1927. i 1952. živio slavni dirigent Arturo Toscanini.

## Znamenitosti
 
Najveća znamenitost Verbanije je botanički vrt Villa Taranto. U centru se nalaze i dvije crkve iz 16. vijeka, San Secondo i Madonna di Campagna, a atrakcija je i Palazzo Dugnani iz 18. vijeka, u kom je danas smješten gradski muzej.

## Privreda
Uz turizam koji je danas najvažnija privredna grana Verbanije, grad ima i nešto industrije koja proizvodi tekstil, prehrambene artikle i strojeve.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Verbania'' na portalu Encyclopædia Britannica
Giacomo Cantelli da Vignola

**Giacomo Cantelli** (Vignola, 22. februar 1643. − Modena, 30. novembar 1695.), italijanski kartograf i graver koji je djelovao u Modeni tokom 17. vijeka.

Cantelli je svoje karte temeljio ne samo na radovima prethodnika već i najnovijim putovanjima odnosno istraživanjima, a ostao je upamćen kao pionir italijanskog stila finog masnog graviranja što će kasnije utjecati na opus V. Coronellija. Izradio je brojne prikaze Italije, Evrope i svijeta među kojima je i više radova značajnih za kartografiju Balkana. Godine 1684. izdao je „Kartu Dalmacije, Istre, Bosne, Srbije i dijela Slavonije”, a napravio je i panoramske prikaze Osijeka, Virovitice, Knina odnosno Like i Krbave. Također, za Rossijev *Mercurio Geografico* iz 1674. i 1692. godine izradio je tri karte koji prikazuju balkanske zemlje. Prilikom izrade navedenih radova služio se i djelima hrvatskog kartografa S. Glavača, a koristio je i njegovu „hrvatsku milju” (lat. *Milliaria Croatica*). Godine 1685. imenovan je kartografom kneza Francesca II. od Modene.

## Opus
* *Mercurio Geografico, overo Guida Geografica in tutte le parti del Mondo Conforme le Tavole Geografiche del Sansone* (1674.)
* *Tabula Nova Geographica Natoliae et Asiae Minoris* (1677.)
* *Il Regno delle China detto presentemente Catay e Mangin* (1682.)
* *Dalmatia, Istria, Bosnia, Servia, Croatia e Parte di Schiavonia* (1684.)
* *Tartaria d'Europa ouero Piccola Tartaria* (1684.)
* *Isole dell' India cioè le Molucche, le Filippine e della Sonda* (1685.)
* *Il Ducato di Bar diviso ne suoi tre Baliaggi di Barleduc* (1689.)
* *Regno di Napoli* (1689.)
* *Il Corso del Fiume Rodano dalle sue fonti al Mare col tratto dell'Alpi che dividono l'Italia dalla Francia* (1690.)
* *Il regno di Boemia* (1691.)
* *Li ducati di Brunswick e Luneburg* (1691.)
* *Governo Generale del Ducato di Bretagna diviso nelle sue Nuove Dioceai et Receptioni* (1692.)
* *Governo Generale dell'Isola di Francia* (1692.)
* *L'Italia con Le sue Poste e Strade Principali* (1694.)
* *Il Principato delle Asturie* (posthumno, 1696.)
* *Il Regno di Castiglia Nuova* (posthumno, 1696.)
* *Il Regno di Castiglia Vecchia* (posthumno, 1696.)
* *Il Regno di Galicia* (posthumno, 1696.)

## Veze
* Historija kartografije

## Vanjske veze
*  Opća i nacionalna enciklopedija: ''Giacomo Cantelli da Vignola'' 
*  Ž. Škalamera: *Stjepan Glavač, Giacomo Cantelli da Vignola*, u: Znanost u Hrvata, I. dio, katalog izložbe. MGC, Zagreb 1996, str. 185.-186.
;Ostali projekti
Giacomo Gastaldi

**Giacomo Gastaldi** (Villafranca Piemonte, oko 1500. − Venecija, oktobar 1566.), italijanski kartograf iz 16. vijeka.

## Biografija

G. Gastaldi karijeru je započeo kao inženjer u službi Mletačke Republike, a sredinom 1540-ih godina u potpunosti se posvetio izradi karataa koji će kasnije imati snažan utisak na razvoj katografije. Godine 1548. objavio je atlas naslovljen „Geografija Klaudija Ptolemeja” (ita. *La geografia di Claudio Ptolemeo Alessandrino*) koji se zbog uključivanja Amerika smatra najkvalitetnijim karografskim djelom od *Geographia* M. Waldseemüllera iz 1513. do *Theatrum Orbis Terraruma* A. Orteliusa iz 1570. godine. Njegove tehničke inovacije bile su primjena bakroreza u tiskanju karata odnosno njihove smanjene dimenzije zbog čega se spomenuto djelo naziva i prvim „džepnim atlasom”. Neka od djela G. Gastaldija sačuvana su u kartografskoj zbirci Hrvatskog povijesnog muzeja u Zagrebu.

## Opus
*  *La geografia di Claudio Ptolemeo Alessandrino* (Geografija Klaudija Ptolemeja Aleksandrijskog), Venecija: Baptista Pedrezano, 1548.

## Veze
* Historija kartografije

## Napomene
*  U literaturi je ponekad imenovan i kao **Jacopo** ili **Iacobo**.

## Vanjske veze
*  Hrvatski povijesni muzej: ''Kartografska zbirka''
;Ostali projekti
Giovanni Giacomo Rossi

**Giovanni Giacomo Rossi** (Rim, 1627. − Rim, 1691.), italijanski kartograf, graver i izdavač koji je djelovao u Rimu tokom 17. vijeka.

Karijeru je počeo kao tiskar nastavljajući posao svog oca Giuseppea (1570. − 1639.) i ubrzo se profilirao kao jedan od najuspješnijih izdavača u Italiji. Izdavao je brojne arhitektonske crteže i kartografska djela među kojima je najznačajniji atlas *Mercurio Geografico* iz 1674. godine. U njemu se nalaze i tri karte značajne za kartografiju Balkana koje je izradio Giacomo Cantelli da Vignola.

## Opus
* *Insignivm Romæ templorvm prospectvs exteriores interioresqve acelebrioribvs architectis inventi, nvnc tandem svis cvm plantis ac mensvris a Io. Iacobo de Rvbeis Romano* (1684.)
* *Mercurio Geografico, overo Guida Geografica in tutte le parti del Mondo Conforme le Tavole Geografiche del Sansone* (1674.)
* *Palazzi di Roma de piu celebri architetti* (1680.)
* *L'Asia Nuovamente Corretta* (oko 1687.)

## Veze
* Historija kartografije

## Literatura
*  

## Vanjske veze
*  Vintage Maps: ''Giovanni Giacomo Rossi''
;Ostali projekti
Antonio Zatta

**Antonio Zatta** (1757. − Venecija, 1797.), italijanski kartograf i graver koji je djelovao u Veneciji krajem 18. vijeka.

Kartografijom se aktivno počinje baviti tijekom 1770-ih godina kada izrađuje brojne karte, a kapitalno djelo mu je atlas *Atlante novissimo* iz 1779. godine. Njegovi suradnici bili su venecijanski graveri G. Pitteri, G. V. Pasquali i G. Zuliani. Krajevi Balkana pojavljuju se na dvije Zattine karte − *La [[Hrvatska|Croazia]], [[Bosna|Bosnia]], e [[Srbija|Servia]]* iz 1782. koji prikazuje kontinentalnu unutrašnjost, te *Dalmazia Veneta* iz 1784. godine s jadranskom obalom.

## Opus
* *L'Augusta Ducale Basilica Dell'Evangelista San Marco* (1761.)
* *Il Maryland, il Jersey Meridionale, la Delaware e la parte orientale della Virginia, e Carolina Settentrionale* (1778.)
* *Il paese de' Cherachesi, con la parte occidentale della Carolina Settentrionale, e della Virginia* (1778.)
* *Il paese de' selvaggi Outagamiani, Mascoutensi, Illinesi, e parti delle VI. Nazioni* (1778.)
* *Il paese de' selvaggi Outauacesi, e Kilistinesi intorno al Lago Superiore* (1778.)
* *L'Acadia, le Provincie di Sagadahook e Main, la Nuova Hampshire, la Rhode Island, e parte di Massachusset e Connecticut* (1778.)
* *La Baja d'Hudson, terra di Labrador e Groenlandia con le isole adiacenti di nuova projezione* (1778.)
* *La Giammaica* (1778.)
* *La parte occidentale della Nuova Francia o Canada* (1778.)
* *La Pensilvania, la Nuova York, il Jersey Settentrio[na]le con la parte occidentale del Connecticut, Massachusset-s-bay e l'Irochesia* (1778.)
* *Le colonie unite dell' America settentrle* (1778.)
* *Le isole di Terre Nuova e Capo Breton di nuova projezione* (1778.)
* *Luigiana Inglese, colla parte occidentale della Florida, della Giorgia, e Carolina Meridonale* (1778.)
* *Parte Orientale del Canadá, Nuova Scozia settentrionale, e parte di Labrador* (1778.)
* *Parte Orientale della Florida, della Giorgia e Carolina Meridionale* (1778.)
* *Storia dell' America Settentrionale* (1778.)
* *Atlante novissimo* (1779.)
* *Il Regno di Napoli diviso nelle sue Provincie* (1782.)
* *La Croazia, Bosnia, e Servia* (1782.)
* *Dalmazia Veneta* (1784.)

## Veze
* Historija kartografije

## Vanjske veze
*  The Christina Gallery: ''Antonio Zatta'' 
*  Treccani: ''Antonio Zatta''
;Ostali projekti
Adolf Stieler

**Adolf Stieler** (Gotha, 26. februar 1775. − Gotha, 13. mart 1836.), njemački geograf i kartograf koji je djelovao u Gothi početkom 19. vijeka.

## Biografija
Rođen je kao sin vijećnika odnosno gradonačelnika Gothe. Studirao je pravo u Jeni i Göttingenu, a od 1796. radi na sudu. Nekoliko godina kasnije angažirao se kao kartograf u izdavačkoj kući J. Perthesa i počinje s izradom atlasa. Njegov *[[Stielers Handatlas|Handatlas]]* sa 50 karata tiskan je između 1817. i 1823. godine u suradnji s C. G. Reichardom, a postigao je veliku popularnost u Njemačkoj pa je do 1944. godine tiskano još devet proširenih *Stielers Handatlasa* na čijoj je izradi sudjelovalo niz njemačkih kartografa novije generacije.

## Opus
*  *Hand-Atlas über alle Theile der Erde und über das Weltgebäude* (1823.)

## Veze
* *[[Stielers Handatlas]]*
* Historija kartografije

## Literatura
*  Friedrich Ratzel (1893.): ''Adolf Stieler'' u Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Leipzig: Duncker & Humblot, XXXVI., str. 185.–187. 

## Vanjske veze
*  Vintage Maps: ''Adolf Stieler''
;Ostali projekti
Johann Sulzer

**Johann Sulzer**, njemački kartograf, graver i litograf koji je djelovao u Berlinu krajem 19. vijeka.

Uspješnu kartografsku karijeru J. Sulzer započeo je radeći kao graver za H. Kiepert. Dvojac je tijekom 1860-ih godina izrađivao karte Jugozapadne Azije koji su se temeljili na opusu ruskog istraživača N. V. Hanikova. O Sulzerovom životu vrlo je malo poznato.

## Opus
*  *Russian Scientific Expedition in [[Veliki Horasan|Khorasan]]* (Berlin, 1860.)
*  *Map of [[Azarbajdžan (Iran)|Aderbeijan]]* (Berlin, 1861.)
*  *[[Italija|Italia]]* (Berlin, 1860-ih)
*  *Neue Handkarte von [[Palestina|Palaestina]]* (Berlin, 1875.)
*  *[[Srednja Evropa|Mittel-Europa]]* (Berlin, 1876.)
*  *Original map of the Transvaal or [[Južna Afrika|South-African Republic]]* (Gotha, 1876.)
*  *[[Azija|Asien]]* (Berlin, 1881.)
*  *Die [[Pirinejski poluotok|Halbinsel Peiraieus]] nach Erbauung der Hippodamischen Stadtanlage und der Befestigungsmauern* (Berlin, 1881.)
*  *Carte générale des provinces européennes et asiatiques de [[otomansko Carstvo|l'Empire Ottoman]]: (sans l'Arabie)* (Berlin, 1886.)
*  *[[Španija|Hispania]]* (Berlin, 1893.)
*  *Generalkarte der [[Južna Evropa|Südost-Europäischen]] Halbinsel umfassend die Unter-Donau- und [[Balkan]]länder, das Königreich [[Grčka|Hellas]] und [[Krit|Creta]]* (Berlin, 1908.)

## Veze
* Heinrich Kiepert
* Historija kartografije

## Literatura
*
August Karel Kříž

**August Karl Krziž** (Tábor, 12. maj 1814. − Chrudim, 19. januar 1886), češki topnički časnik i kartograf u službi Austrijskog Carstva.

A. K. Krziž bio je članom stručne skupine koju je ranih 1850-ih godina u Iran pozvao Amir Kabir, veliki vezir u službi kadžarske dinastije. Ovo društvo znanstvenika predstavljalo je neslužbeno austrijsko poslanstvo s obzirom da je carski dvor u Beču pokušavao izbjeći privid jačanja političkog utjecaja u Jugozapadnoj Aziji. Krziž je predavao na vojnom odsjeku „Kuće znanosti” (perz. *[[Dar al-Fonun]]*; preteča Teheranskog univerziteta), a 1857. godine zadužen je s dvojicom iranskih studenata za izradu precizne karte grada Teherana. Karta je na perzijskom jeziku, u mjerilu 1:2880 odnosno na veličini papira 92 x 76 cm, a prikazuje stare fortifikacije dužine od sedam kilometara, šest gradskih vrata, kraljevsku citadelu (perz. *Arg*), trgovački centar (veliki bazar), te tri gradska kotara.

A. K. Krziž iz Irana se vratio s kvalitetnim astrolabima koje su njegovi suvremenici kupovali i po pojedinačnoj cijeni od 50 dukata. Danas se zajedno s liječnikom J. E. Polakom smatra jednim od najznačajnijih osoba koje su pridonijele poznavanju Irana u Centralnoj Evropi tokom 19. vijeka.

## Povezano
* Historija kartografije

## Literatura

*  
*  
*  
*
Samuel Augustus Mitchell

**Samuel Augustus Mitchell** (Bristol, SAD, 1792. − Philadelphia, 20. decembar 1868), američki geograf, kartograf i izdavač koji je djelovao u Philadelphiji tokom 19. vijeka.

Rođen je u Bristolu, američkoj saveznoj državi Connecticut. Karijeru je započeo kao školski učitelj, a nezadovoljan greškama koje je pronalazio u udžbenicima i na kartama od 1830-ih godina odlučio se izrađivati iste na svoju ruku. Zbog izuzetne pedantnosti ubrzo se profilirao kao jedan od najznačajnijih kartografa svog vremena. Izdao je nekoliko atlasa među kojima su neki tiskani i po 400.000 primjeraka godišnje. Nakon njegove smrti 20. decembra 1868. godine porodični posao preuzeo je njegov istoimeni sin koji je izdavao karte do kasnih 1880-ih godina.

## Opus
* *Travellers' Guide through the United States* (1832)
* *Mitchell's School Atlas* (1839)
* *A General View of the World* (1841)
* *A new universal atlas* (1850)
* *Mitchell’s General Atlas* (1860)

## Povezano
* Historija kartografije

## Literatura

*  

;Ostali projekti
Abraham Ortelius

**Abraham Ortelius** (Antwerpen, 14. april 1527. − Antwerpen, 28. juni 1598), flamanski kartograf, geograf i matematičar. Ostao je upamćen po izradi prvog modernog atlasa pod nazivom „Prikaz svijeta” (lat. *Theatrum Orbis Terrarum*), izdanog 1570. godine u Antwerpenu. Sastojao se od 70 karata među kojima su prikazani i balkanski krajevi. Od 1575. godine dvorio je španskog kralja Filipa II. Ortelius u svom djelu navodi da su „Amerike otrgnute od Evrope i Afrike serijom potresa i poplava” što određeni stručnjaci tumače pretečom teorije o pomicanju kontinenata odnosno tektonici ploča.

## Povezano
* *[[Theatrum Orbis Terrarum]]*
* Historija kartografije

## Literatura
*  Opća i nacionalna enciklopedija: ''Abraham Ortelius''
*  Encyclopædia Britannica: ''Abraham Ortelius''
;Ostali projekti
Jeronjim Stebnicki

**Jeronim Ivanovič Stebnitski** (Volhinija, 12. oktobar 1832. − Sankt Peterburg, 10. februar 1897.), poljsko-ruski geograf, geodet, kartograf, geofizičar i general pješaštva u službi Ruskog Carstva.

Rođen je u volhinijskoj plemićkoj obitelji, a pohađao Univerzitetu prometnih nauka u Sankt Peterburgu gdje je 1852. godine stekao zvanje je željezničkog inženjera. Godine 1855. priključuje se geodetskom društvu čijim je predsjednikom imenovan tri godine kasnije. Opsežna i plodna znanstvena djelatnost Stebnitskog počinje 1860. godine kada je imenovan pomoćnikom načelnika za triangulaciju na Kavkazu i široj regiji gdje je precizno kartirao planine Elbrus i Kazbek. Godine 1867. promaknut je u ravnatelja vojnog topografskog odjela. Između 1886. i 1889. godine dobio je zadatak kartiranja Jugozapadne Azije do Amu-Darje i pod njegovim nadzorom u Tbilisiju su izrađene velike karte Male Azije i Irana u mjerilu 1:840.000. Obuhvaćali su svu poznatu građu tog vremena i bili su daleko napredniji od svih drugih karata. Zbog golemih zasluga Stebnitski je nagrađen velikom zlatnom medaljom Ruskog geografskog društva.

## Opus
*  *Karta azìâtskoi Turcìi* (Tbilisi, 1870.)
*  *Ob otklonenii otviesnykh liniǐ pritiazheniem Kavkazskikh gor. Geodezicheskoe izsliedovanie* (Sankt Peterburg, 1870.)
*  *Zamĕtki o Turkmenіi sostavlennyja po svĕdĕnіjam* (1873.)
*  *Obzor sviedienīĭ o prezhnem techenīi Amu-Darvi v Kaspīĭskoe more* (Tbilisi, 1876.)
*  *Nabliudeniia nad kachaniiami novorotnykh maiatnikov russkago akademicheskago pribora proizvedennyia v g. Tiflisie.* (Sankt Peterburg, 1880.)

## Povezano
* Historija kartografije

## Literatura
*  Bolshaya sovetskaya entsiklopediya (2000.): ''Ieronim Ivanovič Stebnickij''
*  
*
Branislav Tomašević

**Branislav Tomašević** (Gornji Milanovac, 22. februara 1977 - ) je srpski glumac. U rodnom gradu je završio gimnaziju. Na Fakultetu dramskih umetnosti u Beogradu diplomirao je 2003. godine u klasi profesora Predraga Bajčetića. Stalni je član Drame Narodnog pozorišta od 2001 godine.

Oženjen je Jelenom i ima sinove Dušana i Bogdana.

## Vanjske veze
*
Biella

**Biella** je glavni grad istoimene talijanske provincije Bielle u regiji Pijemont. Grad ima 43.818 stanovnika.

## Geografija
Biella leži u kotlini rijeke Cervo, okružena planinama Alpa, udaljena 82 km sjeveroistočno od regionalnog centra Torina. Biella je fizički podjeljena na dva dijela, na donji grad (Biella Piano) i gornji grad (Biella Piazzo) koji su međusobno povezani uspinjačom.

## Historija
 
Biella je naselje duge historije. Isprva je bila galsko, a nakon tog rimsko naselje. Za ranog srednjeg vijeka postala je feud grofova iz Vercellija, da bi od 1379. postala feud savojske dinastije.

## Znamenitosti
Gornji grad (Biella Piazzo) prepun je srednjovijekovnih i renesansnih kuća, dok se donji grad (Biella Piano) ponosi katedralom Santo Stefano, temeljno preuređenom 1402. godine, uz koju se nalazi romanički baptisterij iz 10. vijeka. U ovom dijelu grada nalaze i dvije renesansne crkve, San Sebastiano (1504) i San Girolamo (1512–1517). Biella ima arheološki i gradski muzej. Na brdu iznad grada nalazi se čuvena hodočasnička crkva Santuario di Oropa, za koju legenda kaže da ju je osnovao sv. Euzebije 369. godine. Crkva je uvrštena na UNESCO-vu listu mjesta svjetske baštine u Evropi, zajedno s drugih devet svetilišta poznatih kao Sacri Monti.

## Privreda
Uz turizam koji je danas najvažnija privredna grana, Biella je grad talijanske industrije vune, a ima i predionice pamuka, svile i lana.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Biella'' na portalu Encyclopædia Britannica
Antonio Puchades

**Antonio Puchades Casanova** (Sueca, 4. lipnja 1925. – Sueca, 24. svibnja 2013.) je bio španski nogometaš. U svojoj dugoj karijeri igrao je samo za Valenciu, s kojom je osvojio naslov španjolskog prvaka i dva španjolska kupa. Bio je član Španjolske nogometne reprezentacije za koju je sakupio 23 nastupa i zabio 6 golova. Bio je i članom reprezentacije Španjolske koja je završila na 4. mjestu na Svjetskom prvenstvu u Brazilu 1950.
Umro je u Španiji 24. maja 2013.
## Trofeji
* Španjolska liga : 1947.
* Copa del Rey : 1949., 1954.
Elbrus

**Elbrus**, najviši evropski i kavkaski vrh sa 5642 metra visine.

Elbrus je neaktivni vulkan, smješten na zapadnom Kavkazu, u ruskoj republici Kabardsko-Balkarska, nekoliko kilometara od granice sa Gruzijom. Elbrus ima dva vrha: istočni i zapadni. Zapadni vrh je i najviši, odnosno 5642 metra (18.513 stopa), dok je istočni nekoliko metara niži, tj. 5621 metar (18.442 stopa).

Iako tehnički uspon na vrh nije prezahtjevan, Elbrus je jedna od najsmrtonosnijih svjetskih planina. Na Elbrusu je 2004. godine poginulo 48 penjača. 

Na zapadni vrh Elbrusa prvi su se popeli, 1874. godine, Florence Crauford Grove, Frederick Gardiner, Horace Walker, Peter Knubel i vodič Ahija Sottajev. Na istočni vrh prvi se popeo Hillar Hahirov, 1829. godine.

## Veze
* Alborz

## Vanjske veze
* Elbrus info  
* Elbrus na SummitPost-u 
;Ostali projekti
Kazbek

**Kazbek** (gruzijski: * ყაზბეგი*, osetski: *Сæна (Sæna)*, ruski: *Казбек*, čečenski: *Башлам*) je planinski vrh, ugasli stratovulkan i jedan od većih vrhova gorja Kavkaz. Treća je po veličini planina u Gruziji te sedmi po veličini kavkaski vrh. Ime mu, prevedno sa gruzijskog, znači *ledena planina*. Smješten je u lancu Khokh koji se proteže južno od Velikog Kavkaza. Područje oko planine je seizmiči vrlo aktivno, a oko planine ima par geotermalnih izvora. Kazbek je ugasli stratovulkan koji je zadnju erupciju imao 750. pr. Kr. Na njegovim obroncima ima par ledenjaka koji svi skupa zauzimaju površinu od oko 135 kilometara kvadratnih.

Kazbek se spominje i u gruzijskim legendama kao mjesto gdje je bio okovan Amirani, pandan grčkom Prometeju. U pećinama pravoslavni svećenici, prema predaji, čuvaju Abrahamov šator i jaslice od Isusa Krista.

## Reference

## Vanjske veze
* Kazbek on Peakware - photos
* Mount Kazbek Solo Climb 2008 
* Mountain House close to Mount Kazbek 
* Mountaineering tours to Kazbek 
;Ostali projekti
Mezopotamska mitologija

**Religija Mezopotamaca** javlja se kod Sumerana i razvijaju je drugi narodi Mezopotamije; kao takva održala se i antičkom dobu. 

Mezopotamci štuju antropomorfna božanstva. Imaju ozakonjen kult, hijerarhiju svećenika i druge kultne službenike. Tome prethode primitivni oblici religije i kulta s fetišizmom, totemizmom, animizmom, magijom i sličnim elementima. Obožavaju nebeska tijela kao što su sunce ili mjesec itd. Obožavaju zemlju, vodu, javlja se kult mrtvih i vjerovanje u demone. Vladarima daju nadnaravne osobine. Imaju božanstva prvog i drugog reda.

Prema naučnoj rekonstrukciji mita, sumerski svećenici smatrali su da su iz prvobitnog mora, čiji je gospodar bila božica Namu, nastali Nebo i Zemlja u obliku velike planine. Namu je stvorila boga Ana, gospodara Neba, i Ki, gospodaricu Zemlje. Njihov je sin bio Enlil, bog zraka koji je razdvojio Nebo od Zemlje. Zemlja je bila zamišljena kao ploča koja pliva na vodi, a Nebo kao čvrsti svod. Kako je sve bilo u potpunom mraku, Enlil je stvorio mjesec, zvijezde i sunce, te boga Nanu, koji je stvorio Utua, boga sunca. Enlil i njegova majka Ki stvorili su uz pomoć Enkija, boga slatke vode biljni i životinjski svijet na zemlji. Čovjek je bio smatran djelom više božanstava. Trijadu vrhovnih bogova činili su bogovi AN(nebo) - ENLIL(zemlja) - EA(voda).

Svaki Mezopotamski grad imao je svoga osobnog boga zaštitnika kojemu je u gradu bio izgrađen stepenasti hram u obliku kule sa svetištem na vrhu - zigurat.

Mezopotamski mitovi i legende su bile važan činitelj mezopotamske religije i bili su zapisani sumeranskim klinastim pismom. Jedan od najstarijih je ujedno i najstarije sačuvano književno djelo na svijetu - "Ep o Gilgamešu".

**Lista glavnih mezopotamskih božanstava**:
* Sin (ili sumerski "Nanna - Suen"), Bog mjeseca.
* Šamaš (ili sumerski "Utu"), Bog sunca. Ostale vidljive planete su bile povezivane s drugim božanstvima, kao:

** Enki i kasnije Nabu s planetom Merkurom.
** Ištar (ili sumerski "Inanna"), Božica nebesa i ljubavi, ali i rata, poistovjećena s Venerom. 
** Nergal poistovjećen s Marsom.
** Enlil, kasnije Marduk je povezivan s Jupiterom.
** Ninurta predstavlja Saturn.

## Ostali bogovi
* Mumu

## Vanjske veze

* ASOR (Američka škola Orijenstalistike), Boston. 
* University of Michigan.  Tradicije mađijanja u kasnoj antici.
Arapski svijet

**Arapski svijet** odnosi se na arapske zemlje koje se nalaze na području Afrike koje se proteže od Atlantskog oceana na zapadu preko Sjeverne Afrike (dijela Afrike koji izlazi na Sredozemno more) pa sve do Crvenog mora, uključujući Arapski poluotok, odnosno države Bliskog istoka. To područje obuhvaća 25 država i teritorija s otprilike 325 milijuna stanovnika. Arapski svijet karakteriziraju religija, jezik i zajednička historija.

## Veze
* Arapska liga
Nebo

**Nebo** je sloj nevidljivih plinova koji okružuju i štite Zemlju pa ih nazivamo atmosferom. Kad je vrijeme sunčano nebo je plave boje, a kad je oblačno, nebo je sivo. Nebo je plavo zbog toga što, kad je Sunce visoko na nebu, Sunčeve zrake lome se u čestice koje sadrže prašinu i lebde. Ponekad se zbog nekih čovjekovih djela pojavi smog, i zato, zbog te pojave, neki ljudi teže dišu. Nebo može biti također crvene ili žute boje. U podne na nebu se, kad je sunčano, vidi Sunce, a noću se vide zvijezde. Zvijezde su i danju prisutne, ali ih je nemoguće vidjeti jer imaju puno slabiju svjetlost nego noću. Na nebu se lakše može predvidjeti kakvo će biti vrijeme te je li dan, noć ili sumrak.

## Zvijezde padalice
**Zvijezde padalice** zapravo nisu zvijezde nego meteori (komadi nebeskih krhotina).

## Reference
Stablo života

**Stablo ili drvo života** označava u religiji *drvo znanja* koje povezuje Zemlju s nebom i predstavlja kartu božanskih kvaliteta. Motiv se pojavljuje u brojnim svjetskim religijama i mitovima. U židovskoj kabali Drvo života predstavlja božansku protkanost svega fizičkog i nebeskog.

Kod starih Slavena Drvo života ili **Drvo svjetlosti** bilo je simbol života, nečega od čega je sve počelo. Stari Slaveni su vjerovali da nakon smrti njihove duše odlaze u stablo i tamo prebivaju ostatak vremena. Poštivanje stabla nastalo je još od vjerovanja da je čovjek nastao od drveta. Naši preci su poštivali stabla prvenstveno jer su vjerovali da se u drveću nalaze duše nekih njima bliskih pokojnika, te da ih taj pokojnik štiti. Analogna vjerovanja bil su razvijena i u drugim indoevropskim mitologijama poput nordijske (Drvo života nazivalo se Yggdrasil), germanske i iranske.

## Napomene

## Literatura
* *Faust, Viktoria, Hermetizam, Zagreb, 2003.*
Kozmografija

**Kozmografija** je znanost o općim obilježjima svemira; opisuje čitav sastav svijeta svemirskih tijela, uključujući i Zemlju, te pojava koje se zbivaju u njima (bez zadiranja u geografiju i astronomiju)

Opisivanje Zemlje i nebesa.
Hekatej Milećanin

**Hekatej Milećanin** (grč. Ἑκαταῖος, oko 550. - 476. pne.), starogrčki historičar i geograf. Rođen je u jonskom polisu Miletu gdje je obnašao visoke političke dužnosti s obzirom da je bio iz bogate i utjecajne obitelji. Kada je vladar Aristagora sazvao vijeće Jonjana na kojem se raspravljalo o ustanku protiv perzijske vlasti, Hekatej je bio jedan od glavnih protivnika pobune. Nakon što su Grci poraženi u Jonskom ustanku, poslan je kao veleposlanik kod perzijskog satrapa Artaferna u Sard da sklopi mirovni ugovor. Hekatej je ostao upamćen kao jedan od prvih grčkih historičara, po spominjanju Kelta u svojim djelima, te izradi jednog od najstarijih grčkih karta svijeta (poboljšana i dopunjena verzija Anaksimandarove karte).

## Opus
* *Opis Zemlje*
* *Genealogija*

## Vanjske veze
* LZMK: ''Hekatej Milećanin''
Lista grčko-rimskih geografa

;Prehelenistička klasična Grčka

* Skilaks iz Karijande (6. v. pne.)
* Anaksimandar
* Hekatej Milećanin
* *[[Masalijski periplus]]* (?)

;Helenističko razdoblje
* Piteja (umro o. 310. pne.)
* *[[Pseudoskilaksov periplus]]* (4. ili 3. v. pne.)
* Megasten (umro o. 290. pne.)
* Autolik iz Pitane (umro o. 290. pne.)
* Dikearh (umro o. 285. pne.)
* Deimah (3. v. pne.)
* Eratosten (276. - 194. pne.)
* Skimno (fl. 180-ih pne.)
* Hiparh (o. 190. - 120. pne.)
* Agatarhid (2. v. pne.)
* Pseudoskimno (o. 90. pne.)
* Diodor Sikul (o. 90. - 30. pne.)
* Aleksandar Polihistor (fl. 70-ih pne.)

;Razdoblje Rimskog Carstva

* *[[Periplus maris erythraei]]*
* Strabon (64. pne. - 24.)
* Pomponije Mela (fl. 40-ih)
* Izidor iz Haraksa (1. v.)
* Mucijan (1. v.)
* Plinije Stariji (23. - 79.), *[[Prirodna historija (Plinije)|Prirodna historija]]*
* Ptolomej (90. - 168.), *[[Geografija (Ptolomej)|Geografija]]*
* Pauzanije (2. v.)
* Agatodemon iz Aleksandrije (2. v.)
* Dionizije iz Bizanta (2. v.)
* *[[Tabula Peutingeriana]]* (4. v.)
* Alipije iz Antiohije (4. v.)
* Marcijan iz Herakleje (4. v.)

;Bizant
* Hijeroklo (autor Sinekdema) (6. v.)
* Kuzma Indikopleust (6. v.)
* Stjepan Bizantinac (6. v.)

## Veze
* Historija geografije
Pescara

**Pescara** (latinski: *Aternum*) je glavni grad istoimene talijanske provincije Pescare. Grad ima 117.166 stanovnika.

## Geografija
Pescara leži na ušću rijeke Pescare u Jadransko more, udaljena 210 km sjeveroistočno od glavnog grada Rima.

## Historija
 
Rimski grad Aternum, na kome danas leži moderna Pescara, potpuno su razorila barbarska plemena za provala na Apeninski poluotok. Za ranog srednjeg vijeka na istom mjestu izniknulo je novo naselje Piscaria (mjesto bogato ribom) koje je također često razarano u kasnijim vremenima. Sve do 1927. Castellammare Adriatico, dio grada na lijevoj obali rijeke, bio je zaseban grad, a tada su se spojili u zajednički grad. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Pescara je pretrpila teška bombardiranja od strane savezničke avijacije, pa je odmah nakon rata nanovo građena.

## Znamenitosti i školstvo
Za razliku od većine talijanskih gradova, Pescara nema puno starijih građevina jer je teško razorena za Drugog svjetskog rata od strane savezničke avijacije, tako da je najveća znamenitost grada rodna kuća pjesnika Gabrielea D’Annunzija iz 19. vijeka. Atrakcija je i nova katedrala San Cetteo podignuta od 1933. do 1938. na mjestu starije romaničke Santa Gerusalemme (na nagovor D’Annunzia). U gradu se nalazi kamp regionalnog Univerziteta D’Annunzio, kog Pescara dijeli sa Chietijem.

## Privreda
Turizam uz ribarstvo, danas je najvažnija privredna grana Pescare. Grad ima i nešto industrije koja proizvodi tekstil, prehrambene artikle, strojeve i električne aparate. Pescara ima i manje brodogradilište.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Pescara'' na portalu Encyclopædia Britannica 

| immagine_bandiera =
| dimensione_flag_immagine =
| sigillo_immagine =
| dimensione_timbro_immagine | immagine_bandiera =
| dimensione_flag_immagine =
| sigillo_immagine =
| image_seal_size =
Faust

**Faust** je dramska poema koju je napisao poznati njemački pisac Johann Wolfgang Goethe. Objavljena je 1808. godine. To djelo sastoji se od dva dijela, a drugi dio objavljen je posthumno, 1832. godine.

## O djelu

U ovoj dramskoj poemi veliki njemački pjesnik Gete obradio je popularnu pučku legendu o dr. Faustu, koji je svoju dušu prodao vragu. Po toj legendi Faust je bio čovjek koji se svojim umom suprotstavio Božijem autoritetu. On je težio za dobrima ovoga svijeta, za bogatstvom, za moći, za vrhunaravnim znanjem. Da bi to postigao, sklopio je ugovor sa Mefistom, vrhovnim demonom, koji mu je sve to obezbijedio za života, a po smrti ga odnio u pakao. Ta se srednjovjekovna legenda u 16. vj. proširila naročito u protestantskim zemljama (Njemačkoj i Engleskoj).

Gete je tu legendu obradio u vrijeme kada su racionalizam i prosvjetiteljstvo 18. vijeka došli u krizu i kad se posumnjalo da razum može čovjeka dovesti do dubljeg saznanja. Geteov Faust je čovjek modernog doba, koji je izgubio ne samo vjeru u vrijednosti "onoga svijeta" već i vjeru u sposobnost razuma da dokuči neke druge, metafizičke vrijednosti. Zbog toga se on prepustio nasladama ovoga svijeta, ali kao učenjak i misaono biće ni tada nije prestao težiti za konačnim istinama i dubljim saznanjem života. Njegov ugovor sa Mefistom, u stvari, podrazumijevao je i težnju da proživi potpun život, ali i težnju da spozna život i njegove prave vrijednosti. Njegova lična tragedija je i bila u tome što je ostao rastrgan između težnje za nasladama "ovoga svijeta" i težnje za saznanjem metafizičkih vrijednosti života.

## Glavni likovi
* **Heinrich Faust**, učenjak
* **[[Mefistofeles]]**, demon
* **Gretchen**, Faustova ljubav
* **Marthe**, Gretchenina susjeda
* **Valentin**, Gretchenin brat
* **Wagner**, Faustov pomoćnik
Dehradun

**Dehradun** (hind. देहरादून), glavni grad savezne države Uttarakhand na sjeveru Indije. Do 9. studenog 2000. godine kada je osnovana navedena savezna država, grad je pripadao Uttar Pradeshu. U zemljopisnom smislu, grad se nalazi u podnožju Himalaje i doline Doon, oko 230 km sjeverno od indijskog glavnog grada New Delhija. Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2011. godine u gradu je živjelo 578.420 žitelja.

## Vanjske veze
* Službene stranice grada Dehraduna
;Ostali projekti
Carl Ritter

**Carl Ritter** (Quedlinburg, 7. august 1779. - Berlin, 28. septembar 1859.), njemački geograf.

Carl Ritter je uz sunarodnjaka Nijemca Alexandera von Humboldta jedan od osnivača suvremene geografije (i Berlinskog geografskog društva). Od 1820. do svoje smrti bio je predstojnik katedre za geografiju na Univerzitetu u Berlinu.

Ritter je bio jedno od šestero djece, sin uglednog liječnika F.W. Rittera. U drugoj godini umire mu otac pa se upisuje na Schnepfenthal institut, školu usredotočenu na proučavanje prirode (očigledno pod utjecajem Rousseauovih rukopisa o obrazovanju djece). To iskustvo utjecat će na Rittera kroz čitav život ostavljajući zanimanje za nove načine obrazovanja, uključujući i načine Johanna Pestalozzija. Zapravo su mnogi Ritterovi rukopisi utemeljeni na tri Pestalozzijeva stupnja u učenju: stjecanje gradiva, općenita usporedba gradiva i izgradnja sveobuhvatnog sustava. 

Nakon završetka vlastitog školovanja Ritter se upoznao s Bethmannom Hollwegom, bankarom iz Frankfurta. Dogovoreno je da bi Ritter trebao postati tutor Hollwegovoj djeci, ali da bi u međuvremenu trebao pohađati sveučilište na račun svojega zaštitnika. Svoje tutorske dužnosti započele su 1798., a nastavile su se slijedećih 15 godina. Između 1814. i 1819. godine, još uvijek boraveći u Gottingenu kako bi pazio svoje učenike, isključivo je započeo proučavati geografiju.

Godine 1819. postao je profesor povijesti na Univerzitetu u Frankfurtu, a 1820. izvanredni profesor povijesti na Univerzitetu u Berlinu. Također je predavao na obližnjem vojnom koledžu.

Ritter je svoje remek-djelo *Die Erdkunde im Verhältnis zur Natur und zur Geschichte des Menschen* (*Znanost o Zemlji u odnosu na [[priroda|prirodu]] i [[Historija|historiju]] čovječanstva*) u 19 svezaka napisao u razdoblju od 1817. - 1859. Djelo obrađuje u izvanrednoj duljini temu utjecaja prirodne okoline na ljudsku aktivnost. Unatoč svojoj duljini djelo je ostavljeno nedovršenim u vrijeme Ritterove smrti pokrivajući samo Aziju i Afriku.

Ritterov utjecaj na geografiju bio je posebno značajan zbog stvaranja nove predodžbe samog predmeta. Po njegovom shvaćanju "geografija je vrsta fiziologije i komparativne anatomije Zemlje: rijeke, planine, ledenjaci itd. bili su toliko različiti organi, svaki sa svojim vlastitim odgovarajućim funkcijama; i kao što fizička građa čini čovjekov temelj karakterističan velikim dijelom tijekom njegova života, tako struktura svake zemlje čini najznačajniji element povijesnog napretka naroda."

Dakle, Ritterovi su rukopisi također uključivali i političku teoriju. Njegovo organsko shvaćanje države koristilo se za opravdavanje potrage za lebensraum, pa čak i pod cijenu opstanka drugog naroda, jer se osvajanje smatra biološkom potrebom za proširenjem države. Njegove ideje je prihvatio i proširio njemački geostrateg Friedrich Ratzel.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Berlinsko geografsko društvo

**Berlinsko geografsko društvo** (njem. *Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin*) osnovano je 1828. i drugo je najstarije geografsko društvo.

Društvo su osnovali jedni od najistaknutijih geografa tog vremena. Osnivač Karl Ritter i osnivateljski član Alexander von Humboldt također se smatraju utemeljiteljima moderne znanstvene geografije.

Do danas je cilj društva ostao nepromijenjen – promicanje razmjene i širenja geografskog znanja.

Društvo objavljuje znanstveni časopis *Die Erde* (Zemlja) koji izlazi od 1853. Također sponzorira mlade znanstvenike dodijeljujući *Humboldt-Ritter-Penck-Preis*.

## Vanjske veze
* Web stranice Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin
Umjetni satelit

**Umjetni** ili **vještački satelit** je tijelo koje je čovjek napravio i lansirao u orbitu Zemlje ili nekog drugog planeta. Prvi zabilježeni umjetni satelit bio je Sputnik 1 koji je bio lansiran iz SSSR-a 1957. godine.

## Veze
* Zemaljska satelitska stanica
Transteizam

**Transteizam** je izraz utemeljen od strane filozofa Paula Tiliha i indologa Hajnriha Cimera. Njime su obeležavali religijske filozofije koje nisu ni teističke ni ateističke, već izvan dogmi tih definicija. Izraz se upotrebava za đainizam, budizam, advaita vedantu i baktizam. U đainizmu, filozofija okarakterisana kao transteička naziva se mokša. Cimer ga upotrebljava i za stoicizam, ali Tilih naglašava da je stoička misao ipak teistička. Štošta, prema Tilihu, stoici nisu politeisti, već monoteisti, jer teže idealu ljudske hrabrosti koja potiče od Boga.

## Reference
Tekst

**Tekst** (lat. *textum*: *[[tkivo]]*) je ograničena, povezana izjava pisanim jezikom, u širem smislu, i nepisanim jezikom, kao što je pjesma, film ili kazalište.

## Vrste tekstova
Tekstovi su podijeljeni prema vrsti jezika koji se koristi, prema korištenju teksta i prema publici teksta, koja se određuje prema formalnosti i izboru pojmova.

Podjela temeljem jezika, tekst može biti:
* Novinarstvo
* Književnost
* Znanstvena literatura
* Upravni i pravni tekst
* Oglašavanje

Prema metodi, razlikuje se:
* Opis
* Priča
* Informacija
* Argument
* Objašnjenje
* Proročki tekst
Leksem

**Leksem** ili **leksema** (franc. *lexème*, od *lex[ique]*: rječnik, leksik; leksički i *[morph]ème*: morfem ili *[mon]ème*: monem), oblik samoznačne riječi koja predstavlja ukupnost svih svojih oblika i značenja. Lekseme proučava *[[leksikologija]]*, a svi leksemi nekog jezika činje njegov *leksik*.

## Samostalne i nesamostalne riječi

Po stupnju određenosti svoga značenja, riječi možemo podijeliti na punoznačnice (samoznačne riječi, samoznačnice) i nepunoznačnice (suznačne riječi, suznačnice).

Nepunoznačnice služe za uspostavljanje sintaktičkih i semantičkih odnosa među punoznačnicama. Često se nazivaju i gramatičkim ili odnošajnim riječima jer imaju samo gramatičko, a ne i leksičko značenje.
Nepunoznačnice: prijedlozi, veznici, usklici, čestice.

Punoznačnice, za razliku od nepunoznačnica, imaju i gramatičko i leksičko značenje te ne ovise o sintaktičkim vezama u kojima sudjeluju bez nepunoznačnica ili s njima.
Punoznačnice: imenice, glagoli, zamjenice, pridjevi, brojevi, prilozi.

## Sadržaj leksema

### Jednoznačnost i višeznačnost

Svaki leksem uz glavno može imati i sporedno, izvedeno značenje. Dva su osnovna načina prenošenja značenja - metafora i metonimija.

**Jednoznačnice** su leksemi kojima je izjednačen opseg sadržaja i opseg jedinog značenja.

**Višeznačnice** su leksemi kojima se sadržaj sastoji od dvaju ili više značenja.

Jednoznačnost (monosemija) prethodi višeznačnosti (polisemija) jer su višeznačnice rezulatat proširenja sadržaja početnih jednoznačnica.

### Raščlamba značenja

**Denotativno (neutralno) značenje** izravno govori o imenovanoj stvari iz izvanjezične zbilje na neutralan i obavijestan način.

**Konotativno (obilježeno) značenje** govori o imenovanoj stvari iz izvanjezične zbilje uz unošenje emocija, afekata ili pristranih doživljaja. Kada konotativno značenje svojom asocijacijom postane poznato većini govornika, ono je onda podruštvljeno ili socijalizirano. Ako je pak asocijacija vezana uz određene prilike ili leksik nekog pisca, govorimo o individualnom ili okazionalnom konotativnom značenju.

## Semantički odnosi među leksemima

S obzirom na značenjske razlike, sličnosti, srodnost i pripadnost leksema, neke možemo ubrojiti u jednu ili više od sljedećih skupina:
* sinonim
* antonim
* homonim, homograf, homofon
* paronim
* holonim
* meronim
* hiperonim
* hiponim
Kulturna regija

**Kulturna regija** je termin koji se uglavnom koristi u geografiji. Različite kulture često ne ograničavaju geografsko pokrov unutar granica nacionalne države ili na manje podjedinice države. Kada se 'kartira' kultura često se mora identificirati stvarna 'kulturna regija', te kada se to učini uviđa se da ona nosi malen odnos prema legalnim granicama povučenim običajem, ugovorima, poveljama ili ratovima.

Postoje različite vrste kulturnih regija koje se mogu prikazati. Karta kulture koja prikazuje 'religiju & folklor' može imati neznatno različit oblik od one koja, u istoj regiji, prikazuje 'odjeću i arhitekturu'.

**Formalna kulturna regija** je regija u kojoj jasno postoji homogeni kulturni identitet na širokoj raznolikosti razina. One se često pronalaze na kartama nad specifičnim bioregijama i odražavaju drevne migracije.

**Funkcionalna kulturna regija** je regija koja je uvelike nastala kao funkcija posjedovanja centralne kulturne središnjice (npr. samostan ili TV stanica).

**Vernakularna kulturna regija** je 'mentalna slika' regije koja postoji u mislima ljudi izvana.

**Aspiracijska kulturna regija** je 'mentalna slika' regije koja postoji primarno u mislima onih koji bi radili da je stvore u budućnosti. Na primjer, u nacionalističkim sukobima na Balkanskom polutoku pod vlašću Osmanskog Carstva ili u židovskoj dijaspori prije stvaranja Izraela.

Takve se regije mogu tijekom vremena širiti ili sažimati, a mogu se također promijeniti i kulturne vrijednosti.

## Povezano
* Regionalizam
* Bioregionalizam
* Duh mjesta
* Kulturni krajolik
* Duboka karta
* Kulturni turizam
Chieti

**Chieti** (latinski: *Theate*) je glavni grad istoimene talijanske provincije Chieti u regiji Abruzzo. Grad ima 51.484 stanovnika.

## Geografija
Chieti leži u brdima iznad kotline rijeke Pescare, udaljen svega 20&nbsp;km južno od regionalnog centra Pescare. Grad je podjeljen na dva dijela, stari koji se nalazi na brdu i brzorastući novi Chieti Scalo, koji se proteže po dolini i u kom se nalaze tvornice.

## Historija
Najstarije naselje na području grada bio je Teate, prijestolnica Marrucina, jednog od brojnih italskih naroda. Teate su zauzeli Rimljani 305. pne. U vremenu raspada Zapadnog Rimskog Carstva, grad su razorila barbarska plemena. Grad je obnovio ostrogotski kralj Teodorik početkom 6. vijeka. Nakon tog su ga zauzeli Langobardi i koristili kao snažnu utvrdu. Nakon njih gradom su jedno vrijeme vladali Normani i pretvorili ga u svoju grofoviju, a potom Hohenstaufeni i Anžuvinci. Kasnije su gradom vladali Španjolci iz Aragona i domaći feudalci iz dinastije Caracciolo. Antičko ime grada *Teate* poslužilo je 1524. kao izvor za ime novog rimokatoličog crkvenog reda teatinaca (latinski: *Ordo clericorum regularium vulgo Theatinorum*) koji je za cilj imao borbu protiv luteranizma i moralnu obnovu crkve.

## Znamenitosti i školstvo
 
Chieti ima dosta ostataka rimskih građevina: teatar, tri manja hrama i crkvu Santa Maria del Tricalle, koja je zapravo preuređeni hram boginje Dijane Trivije. Grad ima i vrlo staru katedralu iz 11. vijeka, koja je često preuređivana i restaurirana, uz koju stoji gotički zvonik izgrađen od 1335. do 1498. godine. U Chietiju se nalazi kamp regionalnog Univerziteta D’Annunzio, kog dijeli sa Pescarom. Grad ima i arheološki muzej, galeriju slika, biblioteku, teološki univerzitet i Institut za umjetnost.

## Privreda
Chieti ima nešto industrije, tvornice tekstila, celuloze, šećera, žica i duhana.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Chieti'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kult ličnosti

**Kult ličnosti** javno je nekritičko isticanje i obožavanje jedne osobe kao nepogrešivog političkog vođe društvenog napretka.

Kult ličnosti često nalikuje na religiju, potičući obožavanje društva prema „velikoj vođi“ države.

Oblici kultova ličnosti su karakteristične za mnoge diktature, ali mogu i postojati u demokratskim sustavima. Različiti kultovi ličnosti su postojali primjerice u fašističkoj Italiji Benito Mussolinija, nacističkoj Njemačkoj Adolfa Hitlera, kao i u komunističkoj Rumunjskoj, Sovjetskom Savezu ili Jugoslaviji.

Izraz je prvi put upotrijebio Nikita Hruščov u izvještaju na zatvorenoj sjednici 20. kongresa Komunističke partije Sovjetskog Saveza (1956.), u kojemu je apologiju Josifa Visarionoviča Staljina i cijeli sustav političkih, propagandnih i represivnih mjera koji se tom apologijom služio osobito u tijeku posljednja dva desetljeća Staljinove vlasti označio kao kult ličnosti. To doba je također nazvano "razdobljem kulta ličnosti". U opisu navedenoga navođeni su: zloupotreba vlasti, represalije protiv političkih protivnika, koje su uključivale i njihovo uništenje, partijske čistke, masovno deportiranje "neprijatelja naroda", često i posve neupućenih građana. Sve te zloupotrebe, golemih razmjera i posljedica, trebale su, uz falsifikate o povijesnim događajima i Staljinovoj ulozi u njima, osigurati nesmetano provođenje Staljinove samovoljne vlasti. Kult ličnosti se diferncirao kao poseban oblik autokratske vladavine koja se temelji na posvemašnoj birokratizaciji društvenog i političkog života.

## Karakteristike kulta ličnosti
* Pretjerana pokornost osoba prema vođi
* Nekritičnost prema iskazima vođe
* Opasnost za život i zdravlje i disidenta, uhićenja, ili "nestanaci" režimskih kritičara
* Pretjerana prisutnost slika i slogana na primjer u privatnim domovima, školama i tvrtkama, kao i u svim medijima
* Označavanje javnih objekata, škola, ulica, trgova, sportskih objekta, gradova, u skladu sa vođom (npr. Staljingard, Lenjingrad, Titograd, Vila Salazar)
* Često apsurdne korelacije između osoba u raznim sferama života i velikog vođe.

Na kraju vladavine dikatature obično de događa obrat: slijede preimenovanja ulica i gradova te uklanjanje slika i spomenika iz javnosti.

## Primjeri kultova ličnosti

Mansudae-Monument-Bow-2014.jpg|Kim Il-sung i Kim Jong-il
Flag on Saddam Firdos Square Statues face 2003-04-09.jpg|Saddam Hussein
Thai Military Bank.jpg|Bhumibol Adulyadej
Francoayto.jpg|Francisco Franco
Propaganda lui Ceaușescu.jpg |Nicolae Ceauşescu 
Mao Statue at Zhong Shan Guang Chang.jpg|Mao Tse-tung
Stalin birthday2.jpg|Josif Staljin


## Reference
Todd Graff

**Todd Graff** (22. oktobar 1959 -) je američki glumac, scenarist i režiser, najpoznatiji po nezavisnom filmu *[[Camp (film)|Camp]]* kao i ulozi Alana "Hippyja" Carnesa u science fiction filmu *[[The Abyss]]* iz 1989. godine.

## Reference

## Vanjske veze
*