Leonardo Bruni

**Leonardo Bruni** (ili *Leonardo Aretino*) (oko 1370. – 9. marta 1444.) bio je italijanski humanist, historičar i državnik, često se smatra najvažnijim humanističkim historičarem rane renesanse. Mnogi ga nazivaju prvim modernim historičarem. Bio je prva osoba koja je podijelila historiju na tri perioda: antiku, srednji vijek i novi vijek. Godine koje Bruni koristi za definiciju ovih perioda ne podudaraju se točno s onima modernih historičara u savremenoj upotrebi, ali njegov je rad uspostavio konceptualne temelje za tripartitnu podjelu historije.

## Biografija
Leonardo Bruni je rođen u Arezzu u Toskani oko 1370. Bio je miljenik političkog i kulturnog lidera Coluccia Salutatija, kojega je naslijedio kao kancelar Firenza i pod njegovom zaštitom razvio je ideju građanskog humanizma. Služio je i kao apostolski sekretar četirima papama (1405.-1414.). Brunijeve godine na poziciji kancelara od 1410. do 1411. i od 1427. do godine njegove smrti 1444. bile su obilježene ratovanjem. Mada je držao jednu od najviših političkih pozicija, Bruni je imao relativno malu moć u odnosu na familije Albizzi i Medici. Historčar Arthur Field identificirao je Brunija kao vjerojatnog zavjerenika protiv Cosima de' Medici 1437. (vidi dolje). Bruni umire 1444. u Firenci i naslijeđuje ga na poziciji kancelara Carlo Marsuppini.

## Značaj

Brunijevo najznačajnije historiografsko djelo je *Historiarum Florentini populi libri XII* (Historija firentinskog naroda, 12 knjiga), koje se smatra prvom modernom historijskom knjigom. Premda vjerojatno nije bila Brunijeva namjera sekularizirati historiju, nazor o historiji podijeljen na tri perioda bio je nedvojbeno sekularan i upravo zbog toga se Brunija smatra prvim modernim historičarem. Temelji Brunijeve koncepcije mogu se naći i kod Petrarce, pošto je on razlikovao klasični period od kasnijeg kulturalnog propadanja ili kako ga je on nazivao *tenebrae* (doslovno "mrak, tmina"). Bruni tumači da je Italija oživjela zadnjih nekoliko vjekova i da se stoga ta tendencija može opisati kao ulaz u novo doba ("novi vijek").

Jedan od Brunijevih najpoznatijih djela je *Novi Ciceron*, biografija rimskog državnika Cicerona. Bio je također i autor biografija Dantea Alighierija i Petrarce na italijanskom. Bruni je bio prvi  koji je koristio izraz *[[studia humanitatis]]*, mislivši na studije čovjekovih pothvata odvojene od studija teologije i metafizike, iz kojeg potječe današnji termin humanizam.

Kao humanist Bruni je bio vrlo značajan u prijevodu mnogih djela grčeke filozofije i historije na latinski, kao npr. djela Aristotela i Prokopija. Brunijevi prijevodi Aristotelove *Politike* i *Nikomahove etike*, kao i pseudoaristotelovske *Ekonomije*, bili su jako rašireni i kao rukopisi i kao štampana djela. Njegovo korištenje djela Elija Aristida za podupiranje republikanskih teza u djelu *Laudatio florentinae urbis* (oko 1401.) bilo je važno za skretanje pažnje renesansnih političkih filozofa na ovog grčkog historičara (za detalje vidi *Kriza rane italijanske renesanse* Hansa Barona). Također je napisao kratki traktat o firentinskom ustavu na grčom jeziku.

Bruni umire u Firenci 1444. i sahranjen je u zidnoj grobnici koju je izradio Bernardo Rossellino u Bazilici sv. Križa u Firenci.

## Bibliografija

*Latinski tekst s engleskim prijevodom:
**
**

## Napomene

## Reference
*Field, Arthur: "Leonardi Bruni, Florentine traitor? Bruni, the Medici, and an Aretine conspiracy of 1437", *Renaissance Quarterly*  51 (1998.): 1109.-1150.
*Hankins, James: *Repertorium Brunianum : a critical guide to the writings of Leonardo Bruni,*  Rome: Istituto Storico Italiano per il Medio Evo 1997.
* Ianziti, Gary. "Writing History in Renaissance Italy: Leonardo Bruni and the Uses of the Past" (2010.)
*"Leonardo Bruni". In *[[Encyclopædia Britannica]]* Online.
*McManus, Stuart M., 'Byzantines in the Florentine polis: Ideology, Statecraft and ritual during the Council of Florence', *The Journal of the Oxford University History Society*, 6 (Michaelmas 2008/Hilary 2009), str. 1.-23.

## Vanjske veze

### Tekstovi na latinskom online
*''An vulgus et literati eodem modo per Terentii Tullique tempora Romae locuti sint'' 
*''Calphurnia et Gurgulia'' 
*''De Bello Gallico Adversus Gothos 
* Digititalizirano iz kopije u John Adams Library .
*''De studijs et litteris ad illustem dominam baptistam de malatesta tractatulus. Leipzig 1496.'' 
*Epistola ad Baptistam de Malatestis.
*De interpretatione recta na Wikisource

### Tekstovi na njemačkom online
*De duobus amantibus Guiscardo et Sigismunda. Ulm, Johann Zainer, ca. 1476-1477. Iz Rare Book and Special Collections Division u biblioteci Američkog kongresa