Nikolaj Ostrovski

**Nikolaj Aleksejevič Ostrovski** (ruski: *Николай Алексеевич Островский*) (selo Vilija pored Ostroga, Ukrajina 29. septembar 1904 - Moskva, SSSR, 22. decembar 1936.), bio je sovjetski književnik socijalističkog realizma, jedan od najpoznatijih za staljinove ere. Njegovo najslavnije djelo je autobiografski roman *Kako se kalio čelik* u kojem je opisao Ruski građanski rat i sovjetsku revoluciju. 
## Biografija
Nikolaj je rođen u skromnoj radničkoj obitelji, kratko osnovno školovanje pohađao je u crkvenoj školi. Nakon što mu se obitelj preselila u grad Šepetivka 1914 mali Nikolaj je počeo raditi kao pomoćni radnik u kuhinji željezničke stanice, zatim kao ložač i na kraju kao električar.
Tu se približio boljševicima i postao njihov aktivist 1917, ali je tu istovremeno zaradio - *ankilozantni spondilitis*, opaku bolest koja ga je kasnije dovela do paralize i sljepoće.
Po njegovoj službenoj biografiji, Ostrovski se pridružio lokalnim boljševicima u proljeće 1918 kad je njemačka vojska zauzela grad. U junu 1918 postao je komsomolac a već u augustu prijavio se u Crvenu armiju, postao je borac *Konjičke brigade Kotovskog*. Tad je navodno ranjen 1920 pored Lavova a obolio je i od tifusa. Nakon oporavka vratio se u jedinicu, da bi bio ponovno ranjen i trajno otpušten iz vojske zbog zdravstvenih razloga. Interesantno je da sam Ostrovski u svojoj autografiji uopće ne navodi da je bio vojnik Crvene armije. Od 1921 radi kao električar na željeznici u Kijevu i postaje sekretar mjesnog Komsomola.

Kako je bolovao od kroničnog reumatizma i posljedica tifusa, u augustu 1922 je poslat na oporavak u Berdjansk, liječilište na obali Azovskog mora. Od oktobra 1922 i službeno je proglašen invalidom, no on i nadalje radi. Od 1923 postavljen je za komesara *Nastavnog [[bataljon]]a [[Crvena armija|Crvene armije]]* u Berezdovu (zapadna Ukrajina) tu je bio i sekretar Komsomola. Od januara 1924 je sekretar *Izjaslavskog oblasnog komiteta komsomola*, od augusta 1924 postao je član komunista. Od 1925 njegovo zdravlje se stalo rapidno pogoršavati, zbog tog je poslat na lječenje u Harkov a u maju 1926 na Krim. Od decembra 1926 atritis ga je prikovao za krevet. Od decembra 1927 Nikolaj je dopisni Sverdlovskog komunističkog univerziteta, kojeg je završio u junu 1929 u Moskvi, ali je već u augustu oslijepio.

No nepokretnost i slijepoća nisu ga dotukli, pa je već 1930, otpočeo pisati svoj prvi roman *Kako se čelio čelik*, koji je po izlasku postao jedno od najutjecajnih djela među tadašnjim komunistima širom svijeta. Piše i brojne članke po novinama i časopisima, i nastupa u radio emisijima. Od aprila 1932 postao je član *[[RAPP|Saveza ruskih proleterskih pisaca]]*, a od juna 1934 i član *Saveza pisaca SSSR-a*. Za svoj književni doprinos dobio je 1. oktobra 1935, najviše odlikovanje SSSR-a Orden Lenjina.

No godine teške bolesti učinile su svoje, - 22. decembra 1936, u dobi od svega 32 godine Nikolaj je umro, smrt ga je prekinula te nije uspio završiti svoju drugu novelu *Rađanje bure*, također na temu Ruskog građanskog rata i sovjetske revolucije.

## Ostavština Ostrovskog
Za sovjetskih vremena je Ostrovski bio kultni pisac. Nakon smrti podignut mu je *Muzej i Humanitarni centar Ostrovski* u Moskvi  i brojni spomenici. Po njegovu romanu *Kako se kalio čelik* snimljena su tri filma, i izvedene brojne
kazališne adaptacije. On je diviniziran kao pravi primjer *sovjetskog čovjeka* - koji nikad ne skreće sa svog puta, njegove riječi citirane su kao primjer, kako treba živjeti.

## Izvori

## Vanjske veze

* O Ostrovskom na Enciklopediji Sovjetskih pisaca  
* Petro Kraljuk: “Čelični čovjek” iz Šepetivke  
* Svjetlana Kabačjanskaja: Život bez srama