Ratni film

**Ratni film** je izraz koji u najširem smislu može označavati svako filmsko ostvarenje koje za temu ima rat ili veći oružani sukob, ali u užem i uvriježenijem smislu se pod time prvenstveno podrazumijeva specifičan žanr igranog filma čija su likovi i radnja mjestom i vremenom vezana uz određeni rat. Taj osnovni žanrovski okvir može sadržavati ostvarenja različitog tona - "ozbiljne" drame i "zabavne" ili satiričke komedije - odnosno također pripadati ili se preklapati s drugim žanrovima kao što su akcioni ili pustolovni. Ako se u filmu ratna zbivanja prikazuju s naglaskom na ljudska stradanja i sa eksplicitnim ili implicitnim pacifističkim svjetonazorom, za takva se ostvarenja koristi izraz **antiratni film**.

Izraz "ratni film" se u prošlosti, a ponekad još i danas, pokušava ograničiti na filmove s radnjom smještenom u najnovije doba, odnosno 20. vijek. Usprkos toga, ratni filmovi su u većini slučajeva kostimirani, odnosno prikazuju oružane sukobe koji su se zbili u bližoj ili daljoj prošlosti.

## Historija

### 1920-e i 1930-e

Filmovi snimljeni u godinama nakon Prvog svjetskog rata pokušavali su naglasiti užas ili ispraznost rata, prije svega *[[Velika parada (1925)|Velika parada]]* (1925.) i *[[What Price Glory? (film, 1926)|What Price Glory?]]* (1926.). S dolaskom ere zvučnog filma, filmovi kao što su *[[Na zapadu ništa novo (1930)|Na zapadu ništa novo]]* (1930.), *[[Put prema slavi]]* (1936.) Howarda Hawksa i *[[Velika iluzija (1937)|Velika iluzija]]* (1937.) su se fokusirali na ispraznost rata za neameričke vojnike dok je Hollywood producirao komedije na temu 1. svjetskog rata kao što su *Doughboys* (1930.) Bustera Keatona i *Half Shot at Sunrise* (1930.) Wheelera & Woolseyja, ili uzbudljive priče o američkim marincima koji guše pobune u Srednjoj Americi, Kini i na pacifičkim otocima u filmovima kao što su *Let* (1930.), *The Leathernecks Have Landed* (1936.) i *Tell it to the Marines* (1926.) Franka Capre. Drugi se su usredotočili na nove tehnologije i nestanka viteštva zračnih bitki u filmovima kao što su *[[Krila (1927)|Krila]]* (1927.), *[[Hell's Angels (1930)|Hell's Angels]]* (1930.) i *The Dawn Patrol* (verzije iz 1930. i 1938.).

### 1940-e

Prvi popularni ratni filmovi tijekom Drugog svjetskog rata došli su iz Velike Britanije i Njemačke te su bili uglavnom dokumentarci ili polu-dokumentarci.

Početkom četredesetih, britanska filmska industrija je počela kombinirati dokumentarne tehnike s izmišljenim pričama u filmovima kao što su *In Wich We Serve* (1942.), *Millions Like Us* (1943.) i *The Way Ahead* (1944.) Noela Cowarda. Drugi su medij izmišljenog filma koristili za prenošenje propagandnih poruka; o potrebi za oprezom ili kako bi se izbjegao "neoprezni razgovor".

16. rujna 1940. američki je Kongres donio novi zakon o novačenju. U Hollywoodu je gotovo svaki film bio vojna komedija. Komičari Abbott & Costello snimili su prvi dugometražni film *Buck Privates*, Bob Hope *Caught In The Draft*, Phil Silvers i Jimmy Durante *You're In The Army Now*, Fred Astaire *You'll Never Get Rich*, William Tracy i Joe Sawyer *Tanks a Million*, a Laurel i Hardy *Great Guns*.

1941. su se počeli snimati i ozbiljni ratni filmovi pa se tako u MGM-ovim *Zvucima trube* pojavila američka konjica, RKO je snimio *Parachute Battalion*, Paramount Picture *I Wanted Wings*, a Warner Brothers *Dive Bomber*. 20th Century Fox je snimio zadnji predratni vojni film o američkim marincima, *To The Shores of Tripoli*. Kad se dogodio napad na Pearl Harbor, studio je presnimio završetak u kojem se John Payne prijavljuje u vojsku i odlazi marširajući s marincima dok mu otac dobacuje 'Sredi jednog Japanca za mene'.

Prije Pearl Harbora, Warner Brothers upozorili su na *[[Ispovijedi nacističkog špijuna]]* dok je Producers Releasing Corporation snimio *[[Hitler, berlinska zvijer]]*. Metafora za Ameriku bio je Gary Cooper kao stvarni *[[Narednik York]]* koji je isprva bio zaostali brđanin, pa pacifist, a zatim regrut koji uspoređuje Bibliju s poviješću Sjedinjenih Američkih Država i zaključuje kako je njegov obračun s Nijemcima pravedan.

Nakon što je SAD 1941. ušao u rat, Hollywood je počeo masovnu proizvodnju ratnih filmova. Mnogi američki dramski ratni filmovi bili su dizajnirani kako bi slavili američko zajedništvo i demonizirali "neprijatelja". Jedna od konvencija žanra koja se pojavila tijekom tog perioda bilo je udruživanje američkog naroda iz raznih država zbog dobra zemlje.

Američka industrija producirala je i filmove koji su slavili herojstvo američkih saveznika, kao što su *[[Gđa. Miniver]]* (o britanskoj obitelji na domaćem bojištu), *Edge of Darkness* (norveški pokret otpora) i *Sjeverna zvijezda* (Sovjetski Savez i Komunistička partija). Prema kraju rata popularne knjige postale su izvor za filmove više kvalitete i ozbiljnijeg tona koji su slavili dugotrajne vrijednosti.

### 1950-e

Godine poslije Drugog svjetskog rata donijele su veliki broj uglavnom patriotskih ratnih filmova kao protuteža drama i pustolovnim pričama. Posljedice rata u Hollywoodu dovele su do toga da su se izbjegavali akcijski filmovi nego se govorilo o problemima koji su došli s povratkom veterana pa je tako snimljen niz kvalitetnih filmova kao što su *[[Najbolje godine naših života]]* (1946.), *[[Bojište (1949)|Bojište]]* (1949.), *Home of the Brave* (1949.), *Command Decision* (1948.) i *[[Polijetanje usred dana]]* (1949.). Potonja dva govorila su o psihološkim efektima bitke i teškoćama zapovijedanja.

Holivudski filmovi u pedesetima i šezdesetima često su uključivali motive spektakularnih herojstava i samožrtve kao u filmovima *[[Pijesak Iwo Jime]]* (1949.), *Halls of Montezuma* (1950.) ili *D-Day the Sixth of June* (1956.). Osim toga, težili su stereotipima: obično se govori o manjoj skupini muškaraca različitog podrijetla na čemu se obično ostane; zapovjednik je obično nerazuman i nepopustljiv; gotovo svatko koji povjerava osjećaje - posebno planove o povratku kući - ubrzo pogiba, a svatko tko se ponaša kukavički ili nedomoljubno pretvara se u heroja ili umire (ili oboje).

Druga velika skupina filmova sezala je od obilja popularnih ratnih romana iz post-ratnog perioda. Njihova kvaliteta ovisila je u velikoj mjeri o vjerodostojnosti radnje ili teme originala, castinga, režije i produkcije. Jedan od razloga njihove popularnosti među američkom publikom je taj da su pokrivali praktički sve vojne grane. To su filmovi kao što su *[[Mladi lavovi (1958)|Mladi lavovi]]* (1958.), *[[Goli i mrtvi]]* (1958.), *[[Bojni poklič (1955)|Bojni poklič]]* (1955.), *Run Silent, Run Deep* (1958.), *[[Captain Newman, M.D.]]* (1963.), *[[Pobuna na Caineu (1954)|Pobuna na Caineu]]* (1954.), *Away All Boats* (1956.), *[[Odavde do vječnosti]]* (1953.), *King Go Forth* (1958.), *Never So Few* (1959.), *Planinska cesta* (1960.) i *In Harm's Way* (1965.).

### Filmovi o ratnim zarobljenicima

Popularni podžanr ratnih filmova je film o ratnim zarobljenicima. Ova forma popularizirana je u Britaniji, a govorili su o stvarnim bijegovima iz (obično njemačkih) logora u Drugom svjetskom ratu. Primjeri su *Drveni konj* (1950.), *Albert R.N.* (1953.) i *The Colditz Story* (1955.). Hollywood je doprinio žanru filmovima *[[Veliki bijeg (1963)|Veliki bijeg]]* (1963.) i *[[Stalag 17]]* (1953.). Neobično, britanska industrija producirala je film temeljen na priči o njemačkom bjeguncu Franzu von Werru, *Onaj koji se izvukao* (1957.).

### 1960-e

Početkom šezdesetih, filmovi temeljeni na misijama komandosa počeli su inspirirati izmišljene pustolovne filmove kao što su *[[Topovi s Navaronea (1961)|Topovi s Navaronea]]* (1961.), *[[Dvanaestorica žigosanih]]* (1967.) i *[[U orlovu gnijezdu]]* (1968.), koji su rat koristili kao pozadinu za spektakularne akcijske filmove. Potonji filmovi imali su američke producente, glumce i financije, ali su snimani u Engleskoj ili na lokaciji s britanskom filmskom ekipom, sporednim glumcima i stručnjacima.

Kasne pedesete i šezdesete donijele su i više ozbiljnijih velikih ratnih filmova kao što su *[[Ivanovo djetinjstvo]]* (1962.) Andreja Tarkovskog, *[[Most na rijeci Kwai]]* (1957.) i *[[Lawrence od Arabije (1962)|Lawrence od Arabije]]* (1962.) Davida Leana, kao i spektakle s vrhunskim glumačkim postavama temeljene na bitkama koji su često bili u kvazi-dokumentarističkom stilu, a snimani u Europi gdje su statisti i troškovi produkcije bili jeftiniji. Ovaj trend počeo je produkcijom *[[Najduži dan (1962)|Najdužeg dana]]* Darryla F. Zanucka 1962., temeljenog na padobranskoj invaziji na Dan D. Od ostalih, izdvajaju se *[[Bitka za Bulge (1965)|Bitka za Bulge]]* (1965.), *Anzio* (1968.), *[[Bitka za Britaniju (1969)|Bitka za Britaniju]]* (1969.), *[[Waterloo (1970)|Waterloo]]* (1970.), *[[Tora! Tora! Tora!]]* (1970.) (temeljen na japanskom napadu na Pearl Harbor), *[[Midway (1976)|Midway]]* (1976.) i *[[Nedostižni most (1977)|Nedostižni most]]* (1977.). Noviji primjer je film na temu Američkog građanskog rata, *[[Gettysburg (1993)|Gettysburg]]* koji se temelji na događajima koji su se odvijali tijekom bitke.

Iako su problemi u Jugoistočnoj Aziji bili prikazani u *Brushfireu* (1961.) Jacka L. Warnera te u *A Yank in Viet-Nam* (1964.) i *To the Shores of Hell* (1966.) Marshalla Thompsona, veliki holivudski studiji odbili su snimati filmove o Vijetnamskom ratu uz iznimku *[[Zelene beretke (1968)|Zelenih beretki]]* Johna Waynea temeljenom na bestseleru Robina Moorea. Ti filmovi nisu snimani sve do 1970. kad je Jack Starrett na Filipinima, na setovima filma *[[Prekasno za junake]]* Roberta Aldricha, snimio *Gubitnike*.

### Post-vijetnamski filmovi

Efekti Vijetnamskog rata početkom sedamdesetih su smanjili interes za fikcionalne ratne filmove. Američki ratni filmovi producirani tijekom i nakon rata često su reflektirali nerealne iluzije američke javnosti prema ratu. Većina filmova snimljenih nakon Vijetnamskog rata prodirali su dublje u užase rata nego što su to činili raniji filmovi. (Ipak, treba naglasiti kako je takvih filmova bilo i prije Vijetnamskog rata; *[[Staze slave (1957)|Staze slave]]* je poznata kritika rata iz 1957., s početka Vijetnamskog rata). Neki ratni filmovi kao što su *[[Kvaka 22 (1970)|Kvaka 22]]* (smješten u Drugi svjetski rat) i crna komedija *[[M*A*S*H (1970)|M*A*S*H]]* (smješten u Koreju) reflektirali su takve stavove.

Krajem sedamdesetih i u osamdesetima, američka filmska industrija počela je producirati ratne filmove koji su se kritički odnosili prema američkim akcijama u Vijetnamu, uključujući filmove kao što su *[[Apokalipsa danas]]*, *Go Tell the Spartans*, *[[Vod smrti]]*, *[[Full Metal Jacket]]* i *[[Žrtve rata]]*, te drugi, kao što su *[[Hamburger Hill]]* i *[[Rođen 4. srpnja (1989)|Rođen 4. srpnja]]* koji su naglašavali patnje vojnika.

### 1990-e i 2000-e

Uspjeh *[[Spašavanje vojnika Ryana|Spašavanja vojnika Ryana]]* Stevena Spielberga 1998. pomogao je oživljavanju interesa za filmove o Drugom svjetskom ratu. Kasnije su snimljeni visokobudžetni spektakli kao *[[Pearl Harbor (2001)|Pearl Harbor]]* i *[[Neprijatelj pred vratima]]*, dok su drugi, kao *[[Enigma (2001)|Enigma]]*, *[[Mandolina kapetana Corellija (2001)|Mandolina kapetana Corellija]]* i *[[Charlotte Gray (2001)|Charlotte Gray]]*, imali nostalgičan ton.

## Vojska i filmska industrija

Mnogi ratni filmovi producirani su uz pomoć vojnih snaga pojedine zemlje. Američka mornarica bila je vrlo kooperativna nakon Drugog svjetskog rata u posuđivanju brodova i tehničkog vodstva; *[[Top Gun]]* je najpoznatiji primjer.

Obično vojska uskraćuje pomoć ako je film kritičan prema njoj. Ponekad vojska u zamjenu za pomoć zahtjeva određenu kontrolu, svojevrsnu cenzuru, što može pokvariti konačni proizvod. Njemački ministar propagande Joseph Goebbels je na snimanju ratnog spektakla *Kolberg* u siječnju 1945. koristio nekoliko vojnih divizija kao statiste. Vjerovao je da će efekt filma poslužiti kao protuteža za taktičke nedostatke odsutnih vojnika.

Ako domaća vojska nije spremna na suradnju, ili je snimanje u rodnoj zemlji preskupo, može pomoći druga zemlja. Mnogi ratni filmovi iz pedesetih i šezdesetih, uključujući *[[Patton (1970)|Pattona]]*, *[[Lawrence od Arabije (1962)|Lawrencea od Arabije]]* i *[[Spartak (1960)|Spartaka]]*, snimani su u Španjolskoj, koja je imala velike zalihe opreme ostale od Saveznika i Sila Osovine. *[[Waterloo (1970)|Waterloo]]*, ratni spektakl smješten u vrijeme Napoleonskih ratova, sniman je u Ukrajini (tada dijelu SSSR-a), koristeći sovjetske vojnike. Scene iz Dana D u *[[Spašavanje vojnika Ryana|Spašavanju vojnika Ryana]]* snimane su uz pomoć irske vojske, a sve velike sekvence u *Dark Blue Worldu* snimljene su u Češkoj, na napuštenoj zrakoplovnoj bazi.

## Primjeri ratnih filmova kroz historiju
* ''Rađanje nacije'' (1915), rež. D. W. Griffith (američki građanski rat)
* ''J'accuse'' (1919), rež. Abel Gance (prvi svjetski rat)
* ''Na Zapadu ništa novo'', rež. Lewis Milestone (prvi svjetski rat)
* ''Most na rijeci Kwai'' (1957), rež. David Lean (drugi svjetski rat)
* *[[The Longest Day|Najduži dan]]* (1962), (drugi svjetski rat)
* Oslobođenje (1970-71), rež. Jurij Ozerov (drugi svjetski rat)
* *[[Apokalipsa danas]]* (1979), rež. Francis Ford Coppola (vijetnamski rat)
* *[[Das Boot]]* (1981), rež. Wolfgang Petersen (drugi svjetski rat)
* *[[Idi i gledaj]]* (1985), rež. Elem Klimov (drugi svjetski rat)
* Spašavanje vojnika Ryana (1998), rež. Steven Spielberg (drugi svjetski rat) 
* Pad Crnog jastreba (2001), rež. Ridley Scott (Operacija Gothic Serpent)

## Vanjske veze

* http://movies.groups.yahoo.com/group/Warflicks/ 
* Popis filmova o 2. svjetskom ratu  na WWII Movies
* Najbolji ratni filmovi  na IMDb-u
* Forum o ratnim filmovima i literaturi 
* Recenzije ratnih filmova i vijesti na WarMovieBlog
* Vijesti o filmovima o 2. svjetskom ratu na warinfilm.com