open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Membranofoni instrumenti

Muzički instrumenti su sredstva pomoću kojih muzičari stvaraju muziku u živom izvođenju. Najtačnija i najpreciznija podela muzičkih instrumenata, zavisno od građe i načina dobijanja tona i zvuka, je na sledeće muzičke instrumente:

:1. **Membranofone** ili **opnozvučne instrumente**
:2. **[[Idiofoni instrumenti|Idiofone instrumente]]**
:3. **[[Kordofoni instrumenti|Kordofone]], hordofone ili [[žičani instrumenti|žičane instrumente]]
:4. **Aerofone instrumente**
:5. **Elektrofone**, **eterofone** ili **elektronske instrumente**

== Membranofoni instrumenti ==

**Membranofoni** ili **opnozvučni instrumenti*' (, ; , ) – su [[Udaraljke|udarački instrumenti]] sa zategnutom membranom na kojima zvuk nastaje vibriranjem membrane ( = *koža'') od životinjske kože, plastike ili polivinila.

Po membrani se udara rukom ili batićima od drveta ili loptom od filca.

Zvuk im je, izuzev timpana, neodređene visine. Sem timpana, to su instrumenti koji se koriste u folkloru celoga sveta.

## Prikaz membranofonih instrumenata
Prikažimo samo neke membranofone instrumenate:


Datoteka:1919 Ludwig New Inspiration Model bass drum.jpg|Bas-bubanj 
Datoteka:Snare drum - Vladimir Morozov.jpg|Doboš sa palicama 
Datoteka:Standard timpani setup.jpg|Timpan
Datoteka:Congas.JPG|Kongas
Datoteka:Darbuka drum 1.JPG|Tarabuka
Datoteka:Tom-tom 12x8.jpg|Tom-tom
Datoteka:Bongos.jpg|Bongosi
Datoteka:Pandeiro new 30-09-07.jpg|Daire sa kožom


## Povezano

* Podela muzičkih instrumenata
* Muzički instrumenti
* Štimovanje
* Intonacija
* Muzička produkcija i snimanje zvuka
* Instrumentalista

## Reference
Priča o trunu i brvnu

**Priča o trunu i brvnu** (poznata kao *diskurs o osuđivanju*) je Isusova parabola izložena u besedi na Gori. Ovom pričom Isus poručuje da ne treba suditi drugima.

## Priča
Evanđelje po Mateju prenosi sledeće Isusove reči:

Evanđelje po Luki prenosi gotovo istovetnu priču:

## Tumačenja

Isus daje priču o trunu i brvnu kao ilustraciju poruke o neosuđivanju.

MacDonald smatra da Isus ovom pričom osuđuje licemerje ljudi sa velikim manama koji kritikuju omanje mane kod drugih. Isus je rekavši: "A što gledaš trun u oku brata svoga, a u svome oku grede ne primećuješ?" razotkrio ljudsku sklonost da kod drugoga vidimo sitnu grešku, a da se na istu kod sebe ne obaziremo. Takvu situaciju je namerno preterano prikazao stilskom figurom zvanom hiperbola kako bi naglasio suštinu stvari. Licemerno je pretpostavljati da bismo mogli pomoći nekome sa nekom malom pogreškom dok sami činimo veću pogrešku. Najpre treba ispraviti vlastite pogreške, pre no što ih počnemo kritikovati kod drugih.

Hill smatra da je ova priča ironična, pošto je čoveku nemoguće otkloniti sve svoje mane, nikada neće dospeti do tačke kada će moći da osuđuje druge - slično kao u čuvenoj izreci "ko je bez greha neka baci prvi kamen".

## Reference

## Povezano
* Isusove priče
* Isusove izreke
* Isusovo učenje
Theophil Hansen

**Theophil Hansen** (* Kopenhagen, 13. jul, 1813. † Beč, 17. februar, 1891.), bio je jedan od najznačanijih bečkih i atenskih arhitekata historicizma.

*Hansen* je svjetski poznat po Palači austrijskog parlamenta koju je podignuo na bečkoj Ringstrasse.
## Biografija
*Theophil Hansen* je kao Danac studirao arhitekturu u Berlinu na Bauakademie, gdje je bio pod snažnim uticajem Karla Friedricha Schinkela i u Beču.
 

Od 1837. živi u Ateni, gdje proučava bizantsku arhitekturu i umjetnost.
Njegov prvi atenski projekt bila je zgrada Opservatorija (1842.), nakon tog podigao je do 1859. tri reprezentativne građevine, koje su danas poznate kao *Hansenova atenska trilogija*; Palaču Akademije , Nacionalnu biblioteku i Palaču Nacionalnog Kapodistrianskog univerziteta (zajedno sa bratom Christianom Hansenom). Georgios Sinas bogati bečki bankar grčkog porijekla, koji je financirao izgradnju Opservatorija, pozvao ga je u Beč. u koji se *Hansen* preselio - 1846. Ispočetka je radio u birou Ludwiga Förstera, kasnije samostalno, tad je postao jedan od glavnih zagovornika kasnog romantizma. Ispočetka je pod atenskim utjecajem preferirao neki hibrid u bizantskom stilu, kakav mu je bio projekt iz 1856. za Vojni muzej u Bečkom Arsenalu, ali se negdje oko 1859. uspio osloboditi tih utjecaja i uspio iznjedriti takozvani *Bečki stil* (Wiener stil).

U biti to je bio historicizam ali ovaj put u stilu neorenesanse, i to pomalo asketski sa klasičnim formama, što je pridonijelo monumentalnosti njegovih građevina, takva je bila palača Musikvereina koju je podigao pored bečke Ringstrasse - 1870. I sva njegova ostala ostvarenja uz Ringstrasse, naročito Palača parlamenta, koju je podigao između 1874. - 1883., (kuriozum je da je htio da bude polikromna kao grčki hramovi) ali i ostale palače svojom su discipliniranom monumentalnošću simbolizirale vrhunac asketskog stila bečkog historicizma. One su i podsjetnik na vodeću ulogu koju je Austro-Ugarska u tom vremenu imala na planu arhitekture.

*Hansen* je preferirao raditi s umjetnicima koji su prilagođavali njegovim direktivama, kao što su to bili Carl Heinrich Rahl i Vincenz Pilz.

Od 1863. postao je Austro-Ugarski građanin, a od 1868. profesor na Bečkoj umjetničkoj akademiji u kojoj se zalagao da se njegovi studenti - budući arhitekti, specijaliziraju za neki od historijskih stilova. Odgojio je veliki broj studenata, od kojih su mnogi postali njegovi suradnici, poput; Hansa Wilhelma Auera, Ernsta Zillera, Georga Niemanna, čak je i Otto Wagner jedno vrijeme radio u njegovom birou.

## Reference

## Vanjske veze

* Hansen, Theophil Freiherr von
Andrija Gerić

**Andrija Gerić** (Novi Sad, 24. januar 1977) je srpski odbojkaš.

## Karijera
Sa odbojkaškom reprezentacijom Jugoslavije je osvojio bronzanu medalju na Olimpijskim igrama 1996. u Atlanti i zlatnu medalju na Olimpijskim igrama 2000. u Sidneju. Sa reprezentacijom je još osvojio zlatnu medalju na Evropskom prvenstvu 2001. Visok je 2,03 m, i igra na poziciji srednjeg blokera. Igrao je za poznate evropske klubove kao što su Lube Mačerata iz Italije i Fenerbahče iz Turske.

## Reference

## Vanjske veze

* Profil na sajtu FIVB
* Profil na sajtu OK Lube Mačerata
Kärntner Straße

**Kärntner Straße** prevedeno **Koruška ulica** je najpoznatija trgovačko-pješačka ulica u samom centru Beča, koja se proteže od Stephansdoma (Stephansplatz) do Ringa (Karlsplatz). Ona je jedan od zaštitnih znakova grada na Dunavu.

## Historija i izgradnja
Prvi historijski zapis o toj ulici potječe iz 1257. kad se zvala *Strata Carintianorum*, što govori o tome da je vodila prema jugu i historijskoj austrijskoj pokrajini Koruškoj. Svoj današnji izgled dobila je tokom 19. vijeka, kad su mnoge stare kuće porušene, da bi se ulica proširila, jer je ona postala glavna trgovačka ulica tada velike svjetske metropole.

Godine 1945, pred sam kraj Drugog svjetskog rata, ulica je kao i sama katedrala bombardirana, pa su na mjestu porušenih podignute nove građevine. Ispod ulice ide linija 1 bečkog metroa, koja je podignuta tokom druge polovine 20. vijeka.

Od 1974. veći dio ulice od Stephansdoma do Opere pretvoren je u pješačku zonu, po nacrtima arhitekata Holzbauera i Windbrechtingera, a 2009 postavljene su nove podne ploče.

### ''Kärntner Straße'' danas
*Kärntnerica* je uz Graben ulica koja ima najviše turista. Što nije nimalo slučajno, jer je većina sadržaja uz nju upravo i namjenjena njima, tu se nalaze hoteli, restorani, barovi, kockarnice, suvenirnice, kafei i brojne trgovine robe koja je momentalno **.

## Reference

## Vanjske veze

* Kärntner Straße
Akademie für angewandte Kunst

**Akademie für angewandte Kunst** (prevedeno: Akadamija primijenjenih umjetnosti), danas uzdignuta u rang univerziteta (u skladu s Bolonjskim procesom) pa se službeno zove **Universität für angewandte Kunst Wien**, cijenjeni je fakultet dizajna iz Beča u Austriji.

## Historija
Akadamija je osnovana 1867. kao Škola primijenjene umjetnosti austrijskog muzeja za industriju i obrt (njemački: Kunstgewerbeschule des österreichischen Museums für Kunst und Industrie). U to doba bila je prva takva škola osnovana na kontinentu. U školi su se školovali Gustav Klimt i Kolo Moser koji su kasnije postali rodonačelnici bečke secesije. Pod vodstvom izvrsnih nastavnika između kojih valja spomenuti Josefa Hoffmanna, Kolo Mosera, Alfreda Rollera, Oskara Kokoschku, Heinricha Tessenowa, Franz Cizeka, itd. Škola je stekla zavidnu reputaciju. Od 1941. škola je uzdignuta u rang fakulteta (više škole) i službeno se zove *Hochschule für angewandte Kunst* (Hochschule für angewandte Kunst), od 9. augusta 2002. akademija ima status univerziteta i službeno se zove *Universität für angewandte Kunst Wien*.

## Struktura i organizacija danas
Akadamija primijenjene umjetnosti danas ima 8 studijskih odjela na kojima se uči arhitektura, likovna i primijenjena umjetnost, dizajn, konzervacija i restauracija, nauke o umjetnosti i likovna pedagogija, umjetnost i tehnologija, kreativno pisanje te umjetnost i društvo. Akadamija ima veliku biblioteku, koja ima oko 110.000 bibliotečnih jedinica.

## Povezano
* Lista univerziteta u Austriji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice
Idiofoni instrumenti

Muzički instrumenti su sredstva pomoću kojih muzičari stvaraju muziku u živom izvođenju. Najtačnija i najpreciznija podela muzičkih instrumenata, zavisno od građe i načina dobijanja tona i zvuka, je sledeća:

:1. **[[Membranofoni instrumenti|Membranofoni]]** ili **opnozvučni instrumenti**
:2. **Idiofoni instrumenti**
:3. **[[Kordofoni instrumenti|Kordofoni]], hordofoni ili [[žičani instrumenti]]
:4. **Aerofoni instrumenti**
:5. **Elektrofoni**, **eterofoni** ili **elektronski instrumenti**

== Idiofoni instrumenti ==
**Idiofoni*' ( = *sopstven*, fonė = *zvuk*; , ; , ) – su muzički instrumenti iz grupe [[Udaraljke|udaraljki]].

Kod idiofonih instrumenata zvuk se dobija:

:1. *Udarom* jednog instrumenta o drugi ([[činele]], [[kastanjete]])

:2. *Udarom u instrument* ([[triangl]], [[zvona|zvono]], [[ksilofon]])

:3. *Trzanjem* ([[drombulje]]) i drugi.

== Kako još mogu da se klasifikuju idiofoni instrumenti ==
U zavisnosti od vrste materijala od kojeg se prave, *idiofone instrumente* moguće je podeliti na:

:1. *Metalne* ([[triangl]], [[zvono]], [[drombulje]])

:2. *Drvene* ([[ksilofon]], [[kastanjete]]).

U zavisnosti od toga da li proizvode ton ili zvuk, *idiofone instrumente* moguće je podeliti na:

:1. *Instrumente sa određenom visinom tona* ([[ksilofon]], [[tubafon]], [[zvončići]], [[čelesta]], [[zvona]], [[klepetuša]], [[vibrafon]].)

:2. *Instrumenti sa neodređenom visinom tona* ([[triangl]], [[piati]], [[tam-tam]], [[kastanjete]], [[bič]], [[čegrtaljka]]).

Prikažimo samo neke *idiofone instrumente'':


Datoteka:IFAN - Instrument.JPG|Ksilofon
Datoteka:Aaclashcymbals.jpg|Činele
Datoteka:Castanets.jpg|Kastanjete
Datoteka:JewsHarpCivilWar.jpg|Drombulje


## Povezano
* Podela muzičkih instrumenata
* Muzički instrumenti
* Štimovanje
* Intonacija
* Muzička produkcija i snimanje zvuka
* Instrumentalista

## Reference
1131.

Godina **1131.** (**[[rimski brojevi|MCXXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak (1. 1. po julijanskom kalendaru).

## Događaji
* 9. 5. &ndash; Osnovan samostan Tintern Abbey.
* kasno ljeto/jesen &ndash; Fulk od Anjoua i Melisende postaju kralj i kraljica Jeruzalema.

### Tokom/tijekom godine
* Ramon Berenguer IV postaje grof Barcelone.
* Održan crkveni sabor u Rheimsu.
* Alberich postaje arhiđakon Reimsa.
* U Kini počinje izgradnja Beisi pagode (dovršene 1162).
* Bogorodica Vladimirska stiže u Kijev (najraniji datum; najkasniji 1136).

## Rođenja

* Kralj Valdemar I od Danske († 1182)

## Smrti

* 1. 3. &ndash; Kralj Stjepan II od Mađarske (* 1101)
* 30. 4. &ndash; Sveti Adjutor
* 21. 8. &ndash; Kralj Balduin II od Jeruzalema
* 4. 12. &ndash; Omar Khayyám, perzijski pjesnnik, astronom, matematičar i filozof (* 1048)
* Alger od Liègea, francuski redovnik u Opatiji Cluny (* 1055)
* Bohemond II od Antiohije (* 1108)
* Gaston IV od Béarna
* Joscelin I, grof Edese
* Petar Pustinjak, francuski svećenik i križar
* Ramon Berenguer III, grof Barcelone (* 1082)

## Reference

## Vanjske veze
Prva crnogorska fudbalska liga

**Prva liga Crne Gore u fudbalu** je najviše fudbalsko takmičenje u Crnoj Gori, u organizaciji Fudbalskog saveza Crne Gore.

Aktuelni Šampion je ekipa Budućnosti iz Podgorice.

Liga je nastala 2006/07. posle referenduma o osamostaljenju Crne Gore. Do tada, crnogorski klubovi su igrali u jedinstvenoj ligi Srbije i Crne Gore.

## Sistem takmičenja

U prvoj sezoni 2006/07. liga je imala 12 klubova iz Crne Gore. Igra se trokružnim liga-sistemom, svako sa svakim 3 puta, po jedna utakmica se igra na domaćem i gostujućem terenu, a u trećem delu prvenstva, domaćin trećeg susreta se određuje žrebom.

Na kraju sezone, poslednja ekipa ispada u drugu ligu, a pretposlednji igra dve kvalifikacione utakmice sa drugoplasiranim iz Druge lige, Deseta ekipa igra takođe dve kvalifikacione utakmice sa trećeplasiranim iz Druge lige. Pobednici iz tih susreta obezbeđuju učešće naredne sezone u Prvoj ligi. 
 
Prvak lige ide u kvalifikacije za Ligu šampiona, drugoplasirani kvalifikacije za UEFA kup, kao i pobednik kupa, a trećeplasirani igra u Intertoto kupu.
Ako je pobednik kupa ujedno i prva ili drugoplasirana ekipa lige, u kup UEFA ide trećeplasirana ekipa, a četvrtoplasirana ekipa igra u Intertoto kupu.

U prvoj sezoni 2006/07. Prvu ligu su sačinjavali:

* FK Berane - Berane
* FK Budućnost - Podgorica
* FK Dečić - Tuzi
* FK Grbalj - Radanovići
* FK Jedinstvo - Bijelo Polje
* FK Kom - Podgorica
* FK Mladost - Podgorica
* FK Mogren - Budva
* OFK Petrovac - Petrovac na Moru
* FK Rudar - Pljevlja
* FK Sutjeska - Nikšić
* FK Zeta - Golubovci

## Klubovi Prve lige Crne Gore u sezoni 2018/19.

## Fudbalski prvaci Crne Gore

### Uspešnost klubova

## Najbolji strelci

## Večna tabela Prve lige Crne Gore

*Posle sezone [[Prva liga Crne Gore u fudbalu 2012/13.|2012/13]].* Klubovi koji se takmiče u sezoni 2013/14 su **podebljani**.

**IG** = Igrao utakmica; **D** = Dobio; **N** = Nerešio; **IZ** = Izgubio; **GD** = Golova dao; **GP** = Golova primio; **GL** = Gol-razlika; **Bod** = Bodovi; **NP** = Najviši plasman 

1 u sezoni 2006/07. Zeti Golubovci je oduzet 1 bod.
2 u sezoni 2007/08. Sutjesci Nikšić je odPristupljeno 3. boda.
3 u sezoni 2008/09. Zeti Golubovci je odPristupljeno 10. bodova.
4 u sezoni 2009/10. Mornaru Bar je oduzet 1 bod.
5 u sezoni 2011/12. Beranama je oduzet 1 bod.

## Povezano
* Prva liga Srbije i Crne Gore u fudbalu
* Prva liga SR Jugoslavije u fudbalu
* Kup Crne Gore u fudbalu

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanični sajt FSCG  
* RSSSF Prva liga Crne Gore 
* Tabela i rezultati na evrofudbal.com
Barski som

**Barski som** je jedna od najrasprostranjenijih riba na svijetu.

## Životni prostor
Njegova vrsta se prilagodila teskim životnim uvjetima u bari kao što su:
* muljevito dno
* velika zagrijanost vode
* nedostatak kisika...
* nedostatak vode prilikom suša.

Barski som kao i čikov (u vrijeme suše u barama) posjeduju odlične navike što se tiče preživljavanja. Evolucijom ove vrste su se navikle i prilagodile ovakvim uvjetima.

Barski somić zamotan u vlažnu krpu može preživjeti cjeli dan na zračnoj sredini. Ova vrsta hrani se manjim ribama, kukcima koji plivaju na i u vodi.

Ova riba je veliki kanibal (kada zavlada velika glad,jede životinje svoje vrste) i grablježljivac. Također se hrani biljkama
(algama, svaštojed je). Brzo pliva iz čistih razloga:tjelo barskog soma liči na kapljicu kiše,na tjelu se nalazi jedna mast koja smanjuje trenje o vodu. Neke vrste barskog soma evolucijiom su dio od svojih peraja koje se nalaze sa strana stvorila bodlje koima se brane protiv drugih predatora. Razmnožavaaju se kao i sve ostale ribe. Ne vode brigu o potomstvu. Somovi druge vrste koji žive u tekućicama, najviše vole donji tok zbog muljevitog dna u kojem se skrivaju.

## Vanjske veze
Adjutor

**Adjutor iz Vernona** (1070? - 30. april 1131), poznat i kao **Sveti Adjutor**, bio je francuski katolički redovnik i pustinjak koji se štuje kao svetac. Prije nego što je postao redovnik, bio je vitez u pratnji normandijskog vojvode Roberta Curthosea koga je pratio u prvi križarski rat. U Svetoj zemlji su ga zarobili muslimani te ga nastojali prisilno preobratiti na islam. Adjutor je uspio pobjeći iz zarobljeništva, a većina legendi to pripisuje njegovim plivačkim vještinama. Legende također govore kako se čudesno istovremeno s bijegom iz zarobljeništva vratio u Francusku. Tamo se zaredio i ostatak života proveo kao pustinjak u Opatiji Tiron. 

## Reference
Alger od Liègea

**Alger od Liègea** (; ; 1055/1060 - 1131), također poznat i kao **Alger od Clunyja** ili **Algerus Magister** (na latinskom "Učitelj Alger") bio je benediktinski redovnik i učenjak. Bio je sekretar i blizak suradnik lješkog biskupa Otberta, koji je, pak, tokom borbe za investituru bio na strani cara Heinricha IV, a protiv papa. U svom tekstu *Liber di misericordia et justicia* se, međutim, založio za clunyjevske reforme i protiv simonije, nastojeći pronaći kompromis između dvije strane u sporu. Godine 1106. je posredovao kod pape Paskala II izmirivši ga sa Otbertom. Položaj je zadržao i nakon Otbertove smrti 1119. ali se 1121. povukao u Cluny, gdje je umro u dubokoj starosti.

Alger je autor brojnih tekstova, od kojih je najvažniji - *Historija Crkve u Liègeu* - izgubljen. S druge strane su očuvane njegove rasprave i traktati, koje, između ostalog, pružaju uvid u ortodoksno viđenje berengarijske hereze.
Petar Pustinjak

**Petar Pustinjak** (; 1053 - 1115), također poznat i kao **Petar od Amiensa** () ili **Pierre d'Acheres** bio je francuski katolički svećenik, poznat kao jedna od ključnih ličnosti Prvog križarskog rata.

Bizantska historičarka Ana Komnena navodi kako je prije početka križarskih ratova kao hodočasnik pokušao doći u Svetu zemlju, ali su ga pri tome spriječili Turci Seldžuci, zarobili i mučili. Nakon povratka u domovinu je bio među najgorljivijim zagovornicima Prvog križarskog rata; dio izvora sugerira da je bio jedan od učesnika znamenitog Koncila u Clermontu 1095. gdje je papa Urban II pozvao vjernike na oslobađanje Svete zemlje. U svakom slučaju, historijski izvori se slažu da je svojim propovijedima uspio steći ogromni broj sljedbenika, posebno među siromašnim seljacima. Petar je organizirao jednu od pet grupa hodočasnika-ratnika koja je činila Narodni križarski rat; s njom je 1096. krenuo iz Kölna i stigao u Carigrad. Tokom puta je od gladi, bolesti i sukobima sa balkanskim Slavenima stradalo oko 10.000 ljudi. Petrova grupa se spojila sa grupom Gautiera Golje; iako je Petar pokušao nagovoriti Gautiera da sačekaju dobro naoružane i obučene vitezove-križare pod Gotfridom Bujonskim, Gautier je svejedno napao tursku teritoriju. Seljačka vojska je potom potpuno uništena od strane turskog sultana Kilidž Arslana I. Petar je s malim brojem preživjelih zimu 1096/97. proveo u Carigradu. Potom se priključio Gotfriedu i s njegovim snagama sudjelovao u svim važnijim bitkama. Historijski izvori navode da je njegov autoritet bio ozbiljno narušen katastrofalnim neuspjehom vlastitog križarskog pohoda i pobijanjem tvrdnji da će Bog štititi križare od nevjernika; usprkos toga je sa svojim propovijedima igrao važnu ulogu u dizanju načetog morala križarske vojske tokom opsade Jeruzalema 1099. Nakon uspješnog zauzimanja Jeruzalema je napustio Svetu zemlju i o njegovom daljem životu nema pouzdanih podataka.

## Vanjske veze
Tintern Abbey

**Tintern Abbey** (doslovno "Opatija Tintern"; ) je bio cistercitski samostan čiji se ostaci nalaze u selu Tintern u Walesu, na granici velške grofovije Monmouthshire i engleske grofovije Gloucestershire. Osnovao ju je 9. maja 1131 Walter de Clare, feudalni gospodar Chepstowa, te je predstavljala drugi cistercitski samostan u Engleskoj i prvi u Walesu. S vremenom je postao jedan od najbogatijih i najuticajnijih samostana na Britanskom Otočju, ali je početkom 15. vijeka teško stradao u pobuni Velšana pod Owain Glyndŵrom protiv engleske vlasti. Nakon raspuštanja samostana je napušten. Ruševine su kasnije inspirirale neke od pjesama Alfreda Tennysona i Allena Ginsberga.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Tintern Abbey information at Castlewales.com
* Tintern Abbey - A Virtual Experience 
* Cistercian Abbeys: Tintern
* Tintern and Other British Cistercian Abbey Photo Pages 
* The Tintern Village Website
Beisi pagoda

**Beisi pagoda** () ili **Pagoda Sjevernog hrama** je kineska pagoda smještena u Hramu Bao'en u kineskom gradu Suzhou (provincija Jiangsu). Temelj hrama je osmerokutni, a iz njega se izdiše toranj sa devet katova visok 76&nbsp;m. U prošlosti je pagoda imala jedanaest katova, a današnji oblik je dobila nakon niza restauracija i preuređivanja, od kojih posljednja datira iz 2006. Na mjestu današnje pagode je prva pagoda podignuta u 3. vijeku, u doba vladavine Sun Quana, koji ju je posvetio svojoj umrloj dojilji. Nju je zamijenila pagoda iz doba dinastije Liang u 6. vijeku, da bi od 1131. do 1162. novu pagodu sagradila dinastija Song. U 12. vijeku je pagoda izgorjela, da bi bila restaurirana u doba dinastije Ming.

## Vanjske veze
* Bao'en Temple Pagoda in Suzhou
* The North Temple Pagoda 
* The North Temple Pagoda at suzhou.gov.cn
Slovačke drvene crkve

**Slovačke drvene crkve** je naziv za drvene crkve na Slovačkim Karpatima, izgrađene od 16. do 18. stoljeća, koje su 2008. godine upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi kao primjer lokalne vjerske gradnje gdje se miješaju utjecaji Istoka i Zapada.

Crkve su svjedok razvoja arhitekture u vremenu njihova nastanka i prilagodbe tlocrta, vanjskih prostora i izgleda određenim zemljopisnim i kulturnim kontekstima; te su bogato ukrašene slikama na zidovima i svodovima, te drugim ukrasima koji ih čine još značajnijima.

Od osam zaštićenih crkvi, dvije su rimokatoličke (Hervartov, Tvrdošín), tri protestantske (Hronsek, Lještini, Kežmarok) i tri grkokatoličke (Bodružal, Ruska Bistra, Ladomirová), a zaštićen je i jedan zvonik u Hronseku.

Pored ovih zaštićenih crkvi u Slovačkoj ima još 50-tak koje se većinom nalaze na sjeveru i istočnom dijelu pokrajine Prešovský kraj.

## Popis lokaliteta

## Reference

* UNESCO-va stranica o Drvenim Slovačkim crkvama na Karpatima 30. rujna 2008. 
* Drevené kostolíky na Slovensku  
* Drevené kostolíky Karpát  
* Mária Slotová, *Carpathian Wooden Pearls*, Dino Prešov, 2002., 

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Fujara

**Fujara** je veliko drveno puhačko glazbalo jedinstvenog dizajna koje potječe iz središnje Slovačke. Ona je zapravo kontrabas frula (aerofon s tri rupe), veličine od 160 do 200&nbsp;cm, uglazbljena u A, G i F duru. Zvuk se proizvodi puhanjem na pisak na manjem, paralelnom cilindričnom tijelu fujare (slovački: *vzduchovod*, tj. „zrakovod”) duljine 50 do 80&nbsp;cm koji je spojen na glavno dulje tijelo, i izlaskom istog kroz tri rupe na donjem dijelu glavnog tijela fujare. Fujara se svira stojeći s instrumentom u vertikalnom položaju i obično oslonjenim na desno bedro.

Iako se može svirati cijelim frekvencijama (harmonikama), uobičajeno je sviranje prepuhivanjem jer tako nastali overtonovi (tonovi viših frekvencija od harmonike) mogu stvoriti dijatoničku ljestvicu (koja ponekad imitira prirodu poput grgoljenje potoka ili izvora) uz uporabu samo tri zvučne rupe.

Tako nastaje melankolična i rapsodična glazba koja se povezivala s pastirskim životom. Fujara je postala jako popularna u 19. stoljeću, osobito njezini svirači s gorja Poľana, i prevazišla je izvornu pastirsku uporabu. Fujara se smatra važnim dijelom pastirske kulture središnje Slovačke, gdje nije samo glazbeni instrument nego i predmet velike umjetničke vrijednosti zbog uvijek prisutnih dugih i raskošnih ukrasa, raznih varijanti, na njezinoj površini. Zbog toga je upisana na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Europi 2008. godine

## Reference

## Vanjske veze
* www.Fujara.sk , uključujući primjere 
* ASZA.com: Fujara  - Fotografije i opis
;Ostali projekti
Drveni puhački instrumenti

**Drvena puhačka glazbala** je skupina glazbenih instrumenata kod kojih se zvuk proizvodi puhanjem, u većini slučajeva iz usta i pluća svirača. Strujanje zraka pokreće na treperenje jezičce od trske u glazbalu.

Poznati su i pod imenom "aerofoni instrumenti", od grčkog **αερο** (zrak) i **φονος** (zvuk). Nazivi na drugim jezicima:

talijanski: Legni 
njemački: Holzblas
francuski: instruments à vent de bois
engleski: Wood-winds
ruski: духовые инструменты

Ta se glazbala nazivaju drvenima jer svi osim saksofona potječu od glazbala koja su bila u potpunosti drvena, iako se danas izrađuju i od metala ili kombinacije drveta i metala.

## Drvena puhačka glazbala
* pikolo flauta (*Piccolo Flauto – Picc..*)
* flauta (*Flauto – Fl.*)
* oboa (*Oboa – Ob.*)
* engleski rog (*Corno inglese – C.i.*)
* klarinet (*Clarinetto – Cl.*)
* bas klarinet (*Clarinetto Basso – Cl.B.*)
* saksofon (*Saxofono – Sax.*)
* fagot (*Fagotto – Fg.*)
* kontrafagot (*Contrafagotto – Cfg.*)

### Posebna drvena puhačka glazbala
* Didžeridu
* Duduk
* Gajde
* Kaval
* Uana
* Zurla
* Šupeljka

Drvena puhačka glazbala imaju razne uloge u orkestru. Iako u tehničkom i izražajnom pogledu nemaju tako širok raspon mogućnosti kao gudački instrumenti, ipak se pojedinačna glazbala, pored karakterističnih boja, odlikuju i velikom pokretljivošću, a i čitav velik zvučni fond orkestra u svim registrima pokriven je tonovima koje proizvode drveni puhači. Moguće ih je stoga primijeniti u svakom trenutku za svaku melodijsku liniju u bilo kojem registru. Ipak, oni imaju jedan veliki nedostatak, kao i limeni puhači, a to je fizička ograničenost ljudskim dahom.

Broj drvenih puhača u orkestru ovisi o veličini orkestra i zahtjevima skladatelja. Obično se smatra da je u komornim ili manjim orkestrima potreban i poželjan **[[jednostruki sastav]]**, odnosno po jedan predstavnik osnovne registarske varijante:
* **[[jednostruki sastav]]**
** 1 flauta (*Fl.*)
** 1 oboa (*Ob.*)
** 1 klarinet (*Cl.*)
** 1 fagot (*Fg.*)

U većim orkestrima razlikuju se sljedeći sastavi:
* **[[dvojni sastav]]**
** 2 Fl.
** 2 Ob.
** 2 Cl.
** 2 Fg. 
Katkad se u ovom sastavu može predvidjeti da izvođač II. flaute svira i pikolo flautu (označava se *II Fl. muta in Picc.* ), a također su mogući *II Ob. muta in C.i.* (engleski rog), kao i *II Cl. muta in Cl.B* (bas klarinet), ali rjeđe.
* **[[trojni sastav]]** (najčešći sastav)
** 1 Picc.
** 2 Fl. (ili 3 Fl., pri čemu *III Fl. muta in Picc.*)
** 2 Ob.
** 1 C.i. (ili 3 Ob., pri čemu *III Ob. muta in C.i.*)
** 2 Cl. 
** 1 Cl.B (ili 3 Cl., pri čemu *III Cl. muta in Cl.B.*)
** 2 Fg.
** 1 Cfg. (ili 3 Fg., pri čemu *III Fg. muta in Cfg.*)
* **[[četvorni sastav]]**
** 1 Picc. (rjeđe IV Fl.)
** 3 Fl. (*III Fl. muta in [[flauta|Fl. contralto]]*)
** 3 Ob.
** 1 C.i.
** 3 Cl. (*III Cl. muta in [[klarinet|Cl. in Eb]]*)
** 1 Cl.B (rjeđe IV Cl.)
** 3 Fg.
** 1 Cfg. (rjeđe IV Fg.)

## Povezano
* Aerofoni instrumenti
* Duvački instrumenti
* Podela muzičkih instrumenata
Prešov

**Prešov** (mađ: *Eperjes*, njem: *Eperies*) je grad u Prešovskom kraju u istočnoj Slovačkoj. Grad je upravno središte Okruga Prešov i Prešovskog kraja.

## Geografija

Prešov leži na nadmorskoj visini od 250 metara i zauzima površinu od 70.4&nbsp;km² nalazi se na istočnoj Slovačkoj, na sjevernom dijelu Košičke doline, na ušću rijeke Sekčov u Torysu. Susjedni grad Košice udaljene je 34&nbsp;km južno, od granice sa Poljskom udaljen je 50&nbsp;km, dok je od glavnog grada Slovačke Bratislave udaljen 410&nbsp;km.

## Historija

Postojanje života na području Prešova zabilježeno je još u paleolitiku. Najstariji otkriveni alati i mamutske kosti su od prije 28.000 godina. Stalno naselje datira iz 8. stoljeća.

Do kraja 11. stoljeća grad je postao dio Ugarske, a Mađari su naselili grad. Prema legendi današnji grad je osnovao 1132. Bela II. Slijepi Prvi pisani zapis o Prešovu datira iz 1247. u dokumentu Bela IV. U 15. stoljeću Prešov je pristupio savezu pet gradova istočne Slovačke (Bardejov, Levoča, Košice, Prešov, i Sabinov).

Godine 1870. izgrađena je željeznica iz Košica do Prešova. Krajem 19. stoljeća, grad uveo struju, telefon, telegraf i kanalizaciju. 1887. požar uništio veliki dio grada. Godine 1918. Prešov je postao dio nove države Čehoslovačke.

## Stanovništvo

Grad Prešov je 2005. godine imao 91.621 stanovnika. Prema etničkoj pripadnosti najviše je bilo 
* Slovaci 93,7%,
* Romi 1,4% , 
* Rusini1,2%
* Ukrajinci 1,1% 
* Česi 0,8%
* Mađara 0,2%.
Prema vjeroispovijesti najviše je rimokatolika 66,8%, ateista 13,6%, grkokatolika 8,9%, a luterana 4,8% i pravoslavaca 1,68%.

## Gradovi prijatelji
*  Prague 10, Češka
*  Nyíregyháza, Mađarska
*  Keratsini, Grčka
*  La Courneuve, Francuska
*  Mukacheve, Ukrajina
*  Pittsburgh, Pennsylvania, SAD
*  Remscheid, Njemačka
*  Rishon LeZion, Izrael

## Izvori

## Vanjske veze
*  

### Ostali projekti
Ramon Berenguer IV

**Ramon Berenguer IV** (; o. 1113 – 6. august 1162, ), ponekad zvan **Sveti**, bio je grof Barcelone koji je vladao od 1131. do smrti, najpoznatiji po tome što su se zahvaljujući njemu Kraljevina Aragon i Grofovija Barcelona ujedinili u Krunu Aragona.

Rodio se kao sin grofa Ramona Berenguera III i grofice Douce I od Provanse. Naslijedio je očevu grofoviju, dok je majčinu naslijedio njegov mlađi brat Berenguer Ramon. Godine 1137. se oženio za aragonsku princezu Petronillu (Peronella), kćer kralja Ramira II, koja je tada bila dijete. Iako brak nikada nije bio konzumiran, i iako se Ramon nikada nije nazivao kraljem, zahvaljujući njemu je postao de facto vladar Aragona te stvorio specifičan državno-pravni entitet. Preko svoje sestre Berengarie, udane za kastiljskog kralja Alfonsa VII, uspio je ishoditi de facto nezavisnost svoje države od Kastilje. Istakao se i u Reconquisti te je za vrijeme Drugog križarskog rata uspio do 1148. od maurske vlasti konačno osloboditi cijelu teritoriju današnje Katalonije. Naslijedio ga je sin Alfonso koji će vladati kao kralj Aragona.

## Preci

**Preci Ramona Berenguera IV, grofa Barcelone**





## Literatura

* Riley-Smith, Jonathan (1991). *Atlas of the Crusades*. New York: Facts on File.
* Villegas-Aristizabal, Lucas (2009), "Anglo-Norman involvement in the conquest of Tortosa and Settlement of Tortosa, 1148-1180", *Crusades* 8, pp.&nbsp;63–129.
Bogorodica Vladimirska

**Bogorodica Vladimirska** (grčki: *Θεοτόκος του Βλαντιμίρ*, tj. "Majka Božja"; ruski: *Владимирская Богоматерь*) je jedna od najsvetijih ikona Istočne pravoslavne crkve i najpoznatiji primjer Bizantske umjetnosti i jedna je od najviše kopiranih slika, te su mnoge njene kopije svete svaka na svoj način. Gospa se smatra svetom zaštitnicom Rusije i njena svetkovina je 3. lipnja. Ova ikona je verzija *Eleuse* ili „Nježne Gospe“ s Djetetom koje se mazi uz majčin obraz, a izložena u Galeriji Tretjakov u Moskvi.

Kao umjetnička slika, Vladimirska Gospa je primjer slike iz razdoblja dinastije Komnena. Znanstvenici smatraju kako ona predstavlja dublji humanizam i emocije, koje nisu bile poznate u prijašnjoj bizantskoj umjentosti. Prema riječima Davida Talbota Ricea u posljednjem izdanju *Encyclopaedia Britannica*: *“ona je od iznimne važnosti za povijest slikarstva, ne samo kao umjetničko djelo visoke kvalitete, nego i zbog humanog stila koji najavljuje kasnobizantsku umjentost od 1204. do 1453. god“.*

## Historija
Oko 1131. god. grčki patrijarh Konstantinopola Luka poslao je ovu ikonu kao poklon valikom vojvodi Kijeva Jurju Dugorukom. Slika se čuvala u samostanu Mezhyhirskyi dok je vojvodin sin, Andrej Bogoljubski, nije donio u svoj najdraži grad, Vladimir, 1155. god. Prema predaji, konji koji su prenosili sliku su stali ispred Vladimira i odbili su ići dalje. Narod je protumačio ovo kao znak da „Gospa“ želi ostati u Vladimiru. Katedrala Uznesenja u Vladimiru je izgrađena kako bi udomila sliku, nakon čega su nikle brojne crkve posvećene Gospi diljem Ukrajine.

God. 1395., tijekom Timurove invazije, ikona je odnešena iz Vladimira u novu prijestolnicu, Moskvu. Na mjestu gdje je princ s narodom dočekao sliku nalazi se samostan Sretensky. Vasilije I. Moskovski proveo je noć plačući ispred ikone, nakon čega su se Timurove snage povukle. Moskovljani su odbili vratiti ikonu u Vladimir i smjestili su je u Katedralu Uznesenja na moskovskom Kremlju. Svetost slike je potvrđena i spašavanjem Moskve od Tatarskih hordi 1451. i 1480. god.

Vladimirska Gospa se često spominje kao utjelovljenje majčinske ljubavi i strepnje majke nad djetetom. Do 16. st., *Vladimirskaya* (kako je zovu Rusi) je često bila temom legendi. Crkvena predaja navodi da ju je naslikao sam Sveti Luka, iako je znanstvena analiza negirala tu tvrdnju. Posvećena slika se koristila u ceremonijama krunidbe careva, izbora patrijarha i drugim važnim državnim ceremonijama. U prosincu 1941. God., kada su se Nijemci približavali Moskvi, Staljin je navodno naredio da se ikona smjesti u zrakoplov koji je letio oko opsjednutog grada. Nekoliko dana kasnije, Nijemci su se počeli povlačiti.

## Povezano
* Ruske ikone

## Reference
Bardejov

**Bardejov** (mađ:*Bártfa* ,njem:*Bartfeld,*) je grad u Prešovskom kraju u sjeveroistočnoj Slovačkoj. Upravno je središte Okruga Bardejov.

## Geografija
Grad se smijestio u pokrajini Šariš u istočnoj Slovačkoj oko 30&nbsp;km sjeverno od Prešova, u blizini granice s Poljskom.

## Historija
Teritorija današnjeg grada privukao je naseljenike još u Kamenom dobu. Prvi pisani zapis o gradu datira u 1240. kada su se redovnici iz Bardejova žalili kralju Bela IV. o kršenju gradskih granica od strane Prešova. Snažno utvrđeni grad u 14. stoljeću, je postao centar trgovine sa Poljskom. Bardejov je stekao status kraljevskog grad 1376. a kasnije postaje slobodan kraljevski grad. Zlatno razdoblje grada završava u 16. stoljeću, kada je nekoliko ratova, pandemija, i drugih katastrofa uništava grad.

## Znamenitosti

Godine 1954. započeto je s renoviranjem gotičkih i renesansnih zgrada u starom centru grada, a 2000. godine cijeli prostor unutar gradskih zidina je upisan u UNESCO-vu listu svjetske baštine.

Utvrde i gradske zidine su iz 14. i 15. stojeća i jedne su od najbolje sačuvanih u Slovačkoj.Središnji trg (*Radničné námestie*) je bio srednjovjekovnom tržnicom okruženom gotičkim (donji dio) i renesansnim (gornji dio) cehovskim zgradama i Gradskom vijećnicom iz 1505. godine.
Među najveće znamenitostima grada je trobrodna Crkva sv. Egidija iz 14. stoljeća sa 11 gotičkih oltara proizvedeni u razdoblju između 1460. i 1510.

Oko 2.5&nbsp;km od grada nalaze se toplice *Bardejovské Kúpele* s izvorima mineralne vode koja liječi probleme s krovotokom i probavom. Tu se nalazi i Muzej narodne arhitekture na otvorenom (skansen).


Datoteka:Bardejov 13.jpg|Gradski trg
Datoteka:Bardejov 5.jpg|Srednjovjekovna Gradska vijećnica na trgu
Datoteka:Bardejov 8.jpg|Renesansne kuće
Datoteka:Chrám svätého Egídia 9.jpg|Bazilika iznutra


## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica grada

### Ostali projekti
1178.

***1178.*** bila je redovna godina koja počinje u subotu po Julijanskom kalendaru.
## Događaji
* 18. 6., pet ili više redovnika iz Canterburyja su opisali prevrat na Mjesecu nedugo nakon zalaska Sunca. "Bio je sjajan mlađak, i kao obično, njegovi rogovi su bili okrenuti prema istoku; i odjednom, gornji rog se podijelio na dva. Od središnjeg dijela te podjele, blještava baklja se pojavila, izbacujući, na značajnu udaljenost, plamen i iskre. U međuvremenu, tijelo Mjeseca je djelovalo kao u anksioznosti, te, da to opišem riječima onih koji su mi to javili i vidjeli vlastitim očima, Mjesec je kucao poput ranjene zmije. Nakon toga, vratio se u normalno stanje. Ovaj fenomen je ponovljen oko tucet puta, ili više, a plamen je poprimio razne uvrnute oblike, spontano, te se potom vratio u normalnu. Onda, nakon ovih transformacija Mjeseca od roga do roga, tj. preko svoje cijele duljine, poprimio je tamniji izgled." 1976., Jack Hartung je iznio mišljenje da je taj izvještaj opisao stvaranje kratera Giordano Bruno.

* 17. 7. - Provansa: Saraceni gusari iz Baleara pljačkaju Opatija Lérins i ubijaju 300 ljudi, a preostale neko vrijeme drža kao taoce.
*Nepounat datum*
* Portugalske snage osvajaju Beju od muslimana Almohada.
* Krivi toranj u Pisi počinje se naginjati
## Rođenja
* 22. 12. - Car Antoku, vladar Japana
*Nepoznat datum*
* Snorri Sturluson, islandski povjesničar
* Wuzhun Shifan, kineski Zen budist

## Reference

## Vanjske veze
Valdemar Veliki

**Valdemar I od Danske** (14. januar 1131 - 12. maj 1182), također poznat i kao **Valdemar Veliki** (), bio je kralj Danske od 1157. do smrti. Na prijestolje je došao nakon dugotrajnog građanskog rata među pripadnicima dinastije Estridsen, a koji je okončan bitkom kod Grathe Hedea u kojoj je poginuo njegov glavni suparnik Svend III. Njegovu dugotrajnu vladavinu je obilježila obnova zemlje pod vodstvom biskupa Absalona. Godine 1168. je napao Vende, zauzeo njihovu prijestolnicu Arkonu i natjerao ih da konačno prihvate kršćanstvo. Bio je oženjen za Sofiju od Minska, s kojom je imao osmoro djece, uključujući sina Valdemara koji ga je naslijedio na prijestolju.

## Preci



## Reference

|-
Trädgårdsmästaren

**Trädgårdsmästaren** () je švedski nijemi igrani film snimljen 1912. u režiji Victora Sjöströma, koji je u njemu tumačio naslovnu ulogu. Radnja prikazuje tragične posljedice silovanja koje je nad mladom ženom (čiji lik tumači Lili Bech) počinio vrtlar. Iako je bez većih problema premijerno prikazan u Danskoj, u samoj Švedskoj su ga zbog završne scene "u kojoj se na neprihvatljivi način spajaju ljepota i smrt" službeni cenzori trajno zabranili. Nastojeći preinačiti odluku, Sjöström je organizirao zatvorenu projekciju za premijera Karla Staaffa, vodeće ministre i novinare, ali je zabrana ostala. Dugo vremena se smatrao izgubljenim sve dok 1979. nije pronađena kopija u američkoj Kongresnoj biblioteci. Nakon nje je konačno održana švedska premijera 1980.

## Glumačka postava

* Victor Sjöström - Vrtlar
* Gösta Ekman - Vrtlarov sin
* Lili Bech - Mlada žena
* Gunnar Bohman
* John Ekman - General
* Mauritz Stiller - Putnik

## Vanjske veze
* 
*
Victor Sjöström

**Victor Sjöström** (20. septembar 1879 - 3. januar 1960) je bio švedski filmski glumac, scenarist i režiser najpoznatiji kao autor nijemih filmova 1910-ih i 1920-ih koji su se odlikovali naturalističkim stilom i inzistiranjem na socijalnom realizmu. 1920-ih je imao uspješnu karijeru u Hollywoodu, ali se relativno slabo prilagodio dolasku zvučnog filma te prekinuo karijeru 1937. Ostao je, međutim, aktivan kao glumac te je kasnijim generacijama poznat po nagrađenoj ulozi ostarjelog profesora u klasičnom Bergmanovom filmu ''Divlje jagode''.

## Vanjske veze
* 
* 
* Victor Sjöström at Virtual History
* "Victor Sjostrom and Mauritz Stiller" UC Santa Barbara Research Paper (2005) by Maximilian Schmige
1179.

***1179.*** bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak po Julijanskom kalendaru.
## Događaji
* 19. 6. - Bitka za Kalvskinnet
*Nepoznat datum*
* Hunak Kil, vojskovođa Mayapana, napada i zapaljuje grad Chichen Itza.
* Papa Aleksandar III priznaje Afonsa I. kao portugalskog kralja, čime katolička crkva staje na stranu Portugala a protiv Kraljevine Kastilje.
* Almohadi započinju novu ofenzivu kako bi stavili južni Portugal pod muslimansku vlast.
* Treći lateranski sabor navodi da su valdenzi i katari heretici te zaključuje da papa mora biti izabran sa 2/3 glasova.
* Osnovana Drikung Kagyu škola kagju budizma.
## Rođenja
* Ivan I. od Bejruta, ciparski križar
* Yaqut al-Hamawi, sirijski biograf i geograf
* Mihail Černigovski, veliki knez Kijeva 
## Smrti
* 17. 9. - Hildegard od Bingena, njemačka časna sestra, mistik, autor i kompozitor.
*Nepoznat datum*
* Taira no Shigemori, japanski pobunjenik.

## Reference

## Vanjske veze
The Dickson Experimental Sound Film

***Dicksonov eksperimentalni zvučni film*** () je kratki crno-bijeli film koga je 1894/95. snimio škotski inženjer William Kennedy Dickson tokom eksperimenata kojim se u Edisonovim laboratorijama nastojala razviti postupcima kojom bi se nedavno izumljenoj tehnologiji filma (pokretnih slika) dodao nasnimljeni zvuk. Film se sastoji od jednog kadra tokom kojeg Dickson na violini svira barkarolu *Song of the Cabin Boy* iz opere *[[Les cloches de Corneville]]* Roberta Planquettea nastojeći bilježiti zvuk preko roga spojenog sa fonografskim cilindrom izvan kadra; desno od njega na melodiju plešu dva tehničara. Ne postoje nikakvi podaci da je film - snimljen prije znamenitih filmova braće Lumiere - ikada bio prikazan u javnosti, barem u obliku koji sadrži i sliku i zvuk. Današnja je verzija restaurirana tek 2000. godine.

Godine 1981. je američki gej aktivist i historičar Vito Russo u svojoj knjizi *The Celluloid Closet* ustvrdio da film u stvari nosi naziv *The Gay Brothers* i da prikazuje dvojicu istospolnih ljubavnika, te da je predstavljao ne samo jedan od prvih filmova nego i prvi gej film uopće. Iako većina filmskih historičara nije pronašla nikakve potvrde za Russove navode, te smatra kako međusobno plesanje dvojice muškaraca krajem 19. vijeka nije imalo homoerotske konotacije vezane uz kasnije periode, Russovo tumačenje je prihvaćeno u široj javnosti. Dicksonov film je, zbog toga, između ostalog, poslužio i kao uvodni kadar *[[The Celluloid Closet]]*, dokumentarnog filma posvećenog američkim LGBT filmovima, iz 1995. godine.

## Vanjske veze
* The Dickson Experimental Sound Film brief discussion by Walter Murch, with variously formatted clips of the film (note the credits table gives the title of Planquette's opera incorrectly as *Les Cloches de Normandie* and misdates it 1878); part of the *FilmSound.org* website
* The Dickson Experimental Sound Film anonymously written discussion of film's recovery, with downloadable versions of the film; part of the Internet Archive
* The Dickson Experimental Sound Film soundless version on the Library of Congress's YouTube channel
* The Dickson Experimental Sound Film (1894) movie credits and additional details; part of the Internet Movie Database
* "The Pre-History of Sound Cinema, Part 1: Thomas Edison and W.K.L. Dickson" extensive discussion by Spencer Sundell, April 10, 2006; part of the *Mugu Brainpan* weblog
Mia i ja

***Mia and Me*** () je njemačko-italijansko-kanadsko-nizozemska igrano-animirana TV serija za djecu koja se originalno prikazivala od 2011. do 2012. na programu francuske TV-stanice Canal Plus.

U Srbiji je prikazivana na programima Ultra TV i Minimaks.

## Vanjske veze
* 
*
1410-e

**1410-e** su decenija koja je počela 1. januara 1410. i završila 31. decembra 1419. 

## Događaji

## Izvori
Ja sam put, istina i život

**Ja sam put, istina i život** je čuvena Isusova izreka koja se nalazi u Evanđelju po Jovanu.

## Izreka
Evanđelje po Ivanu prenosi sledeće Isusove reči, koje daje u odgovor Tomi:

## Tumačenja

Tvrdnja da čovek nalazi Boga samo kroz Isusa, u crkvenom tumačenju znači da čovek može naći Boga samo kroz crkvu.

Elejn Pejgels ukazuje na različite Isusove odgovore na isto pitanje u gnostičkim spisima. Prema Dijalogu Spasiteljevom, kad su učenici pitali Isusa »U koje ćemo mesto ići?«, on je odgovorio: »mesto do koga možete stići, tu stojte!«  Evanđelje po Tomi kaže, kad su učenici pitali Isusa kuda treba da idu, on je rekao: »Postoji svetlost u čoveku svetlosti, i ona osvetljava ceo svet. Ako on ne svetli, on je tama.«  Oba Isusova odgovora u apokrifima upućuju čoveka sebi, ka unutrašnjoj sposobnosti da pronađe sopstveni put, ka »unutrašnjoj svetlosti.« 

Prema Ošovom tumačenju, Isus ne govori "Isus, sin Marije i Josipa, je istina". On zapravo kaže "ja jesam" je istina i svačije "ja sam" znači istinu.

Prema teozofskom tumačenju, jedini put mora biti vlastiti put. Svatko tko je shvatio da je on sam put i cilj vlastitog traganja, poistovjećuje se s univerzalnom sviješću, s vječnim životom. U tom trenutku – kao Isus kada se poistovjetio s principom Krista – on može reći: ‘Ja sam Put, Istina i Život.’ Put, koji svatko krči sam, postaje univerzalan kada je spoznata istina.

## Izvori

## Povezano
* Isusove izreke

## Vanjske veze
* Пут, Истина, Живот (pravoslavni-odgovor)
* JA SAM PUT, ISTINA I ŽIVOT  (teozofija)
Elektrofoni instrumenti

Muzički instrumenti su sredstva pomoću kojih muzičari stvaraju muziku u živom izvođenju. Najtačnija i najpreciznija podela muzičkih instrumenata, zavisno od građe i načina dobijanja tona i zvuka, je sledeća:

:1. **[[Membranofoni instrumenti|Membranofoni]]** ili **opnozvučni instrumenti**
:2. **[[Idiofoni instrumenti]]**
:3. **[[Kordofoni instrumenti|Kordofoni]], hordofoni ili [[žičani instrumenti]]
:4. **Aerofoni instrumenti**
:5. **Elektrofoni**, **eterofoni** ili **elektronski (elektroakustički) instrumenti**

== Elektrofoni instrumenti ==
**Elektrofoni**, **eterofoni** ili **elektronski (elektroakustički) instrumenti*' ( = *ćilibar*, trljnjem se stvara statički *elektricitet* - elektricitet, tj. elektronika u ovim instrumentima sudeluje; , ; , ) – to su novi muzički instrumenti koji su se pojavili početkom [[20. vijek|20. veka]] i koji su stalno u ekspanziji. Kod njih ton nastaje elektroakustičkim putem, pomoću ton-generatora, oscilatornih kola i raznih tehničkih uređaja. Čuju se preko [[zvučnik]]a.

Tu spadaju elektronski instrumenti kao što su: [[elektrokord]], [[električna gitara]], [[vibrafon]], [[Hammond|elektronske orgulje]] ([[Hammond|*Hemond-orgulje*]], ) i danas vrlo popularni [[sintesajzer]]i.

Kombinacijama raznih boja, moguće je stvaranje novih, do danas nepoznatih boja i zvukova kao što su ([[trautonium]] i [[martenoovi talasi]]).

Prikažimo samo neke *elektrofone instrumente'':


Datoteka:Vibraphone.jpg|Vibrafon 
Datoteka:Fendersrvstratfront.jpg|Električna gitara 
Datoteka:Mixtur Trautonium.jpg|Trautonium
Datoteka:Get organ-ized!.jpg|Hemond-orgulje 
Datoteka:Etherwave Theremin Kit.jpg|Teremin 
Datoteka:Wall of KORGS.jpg|Sintesajzer 
Datoteka:Onyx The Digital Pied Piper.jpg|MIDI kontroler
Datoteka:Ondes martenot.jpg|Martenoovi talasi


## Povezano
* Podela muzičkih instrumenata
* Muzički instrumenti
* Štimovanje
* Intonacija
* Muzička produkcija i snimanje zvuka
* Instrumentalista

## Reference
Georgios Sinas

**Georgios Sinas** (* Niš, 20. novembar, 1783. † Beč, 18. maj, 1856.), ili **Georg Simon Freiherr von Sina** kako su ga zvali po Austriji bio je bankar i jedan od najbogatijih ljudi polovicom 19. vijeka u Austriji, konkurent po bogatstvu porodici Rothschild. 
## Biografija
*Georgios Sinas* je rođen u Nišu 1783. u porodici grčko-vlaškog porijekla, iz sjevernog Epira. Još kao malom umrla mu je majka, pa ga je odgojila tetka u Seresu (Grčka), gdje je živio do školske dobi. Od 1790. živi u Beču sa ocem - baronom Georgiosom Sinasom, u tom gradu se i školovao.

U dobi od 20 godina, počeo je raditi u očevoj firmi i uspješno preuzeo inicijativu i proširio trgovački posao. Ispočetka su mu na ruku išli napoleonski ratovi, pa je preko svojih grčkih veza po Osmanskom Carstvu uvozio svu robu koja je tad nedostajala kontinentalnoj Evropi.
Zarađene novce investirao je u tada lukrativne poslove, osnovao je banku, kupovao velika imanja po Češkoj, Moravskoj i Donjoj Austriji, ulagao u izgradnju željezničkih pruga, riječnu flotu, gradnju prvih mostova preko Dunava (njegovi ime uklesano je u budimpeštanski most Széchenyi Lánchíd) i u industriju (tvornica papira pored Nežiderskog jezera, šećerana kod Liptovskog Mikuláša).

Kao moćni poslovni čovjek postao je 10. februara 1825. direktor Austrijske banke, na toj poziciji ostao je punih 24 godina, sve do 1849., a nakon tog je bio viceguverner sve do svoje smrti 1856.

Kad je 1832. Grčka postala nezavisna, njen prvi kralj Otto postavio je 1833. *Sinasa* za prvog ambasadora Kraljevine Grčke u Austrijskom Carstvu, taj položaj zadržao je do kraja života. 
*Sinas* je i do tada održavao dobre odnose sa nevelikom grčkom zajednicom u Beču koju je financijski pomagao, a i sa rodbinom u Moskoplju, a od kad je postao ambasador - izrastao je u pravog mecenu novostvorene države, poklonio je velike novce i pomogao da se izgradi lanac škola Arsakeio, univezitet u Ateni, i osnuju prve medicinske i arheološke instituciji u Grčkoj.

Njegova najveća donacija svojoj staroj domovini bila je osnivanje i izgradnja Atenskog opservatorija 1845. po projektu arhitekta Theophila Hansena. Nakon njegove smrti, poslove je nastavi voditi njegov najstariji sin Simon Sinas.
## Reference

## Vanjske veze

* Sina, Georg Simon Freiherr von
Lili Bech

**Lili Bech** (29. decembar 1883 - 20. januar 1939) bila je danska filmska glumica, koja je nastupala u nijemim filmovima 1910-ih. Bila je udana dva puta, a drugi muž joj je bio švedski sineast Victor Sjöström, koji ju je bio režirao u nekoliko svojih filmova.

## Vanjske veze
*