open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antonio de Verneda

**Antonio de Verneda** (1693. – 1774.), riječki arhitekt. Jedan je od najznačajnijih baroknih graditelja prve polovice 18. stoljeća u Hrvatskom primorju.

Njegov je otac, don Felice de Verneda, španjolski plemić aragonskog podrijetla, došao u Austriju kada je Karlo VI stupio na prijestolje. Antonio de Verneda obrazovao se za vojnog inženjera te je prema carskoj odluci upravljao gradnjom vojnog brodogradilišta u Kraljevici i Lazareta u Rijeci (1722.-1725). Kad se 1726. oženio kćerkom Felicea de Benzonija i Ursule de Marotti, ušao je u obitelj bogatih uglednika, što mu je omogućilo dobivanje narudžbi za velike radove.

Osim Lazareta, značajan je njegov rad na obnovi riječke gradske vijećnice (Palac Komuna), kojoj je 1740. godine nadogradio drugi kat. Od 1743. do 1753. vodi obnovu ruševnog Starog grada u Ozlju za vlasnika R. Perlasa. Nakon potresa 1750. u Rijeci obnavlja  crkvu sv. Roka, kojoj oblikuje novo pročelje (kasnije porušeno). Sagradio je vlastitu kuću na Rovu te palaču biskupa Benzonija na Trgu Grivica u Rijeci.

## Literatura
*Radmila Matejčić: Barok u Istri i Hrvatskom primorju, u:*Barok u Hrvatskoj*, Zagreb, 1982.
Giacomo Zammattio

**Giacomo Zammattio** (Trst, 1862. – Trst, 1927.) bio je talijanski arhitekt koji je djelovao u Rijeci krajem 19. i početkom 20. stoljeća.

## Biografija

Rođen je 1862. u Trstu. Arhitekturu je studirao u Beču kod profesora Heinricha von Ferstela. Nakon završetka studija vratio se u Trst, gdje je projektirao nekoliko stambenih zgrada i vlastitu rezidenciju, a poslije i zgradu Pomorske postaje (*Stazione marittima*), u suradnji s Umbertom Nordiom.

Godine 1883. došao je u Rijeku na poziv riječkog gradonačelnika Giovannija Ciotte radi nadzora nad gradnjom kazališta (*Teatro Comunale*). Ondje je ostao raditi sve do 1903. i osnovao vlastito poduzeće.

Njegova arhitektura ima obilježja kasnog historicizma. Poznat je po svojem urbanističkom planiranju ulica i oblikovanju uglova zgrada, često s kupolama. U riječkoj četvrti Dolcu projektirao je sedam stambenih zgrada za Roberta Whiteheada, vlasnika tvornice torpeda u Rijeci. Projektirao je i zgrade za Riječku banku (na uglu današnje Ulice Dolac i Ulice Erazma Barčića), Mušku građansku školu (danas Srednja talijanska škola; 1877.) i Žensku osmogodišnju školu (danas Sveučilišna knjižnica; 1887.). Autor je urbanističkog rješenja za četvrt Brajda, gdje je sagradio 12 stambenih zgrada. Među njegovim najznačajnijim djelima u Rijeci su: Casa Veneziana (1886.), Palača Ploech (1888.), Filodrammatica (1889.) i mauzolej obitelji Whitehead (1905.) na groblju Kozala.

## Literatura
* Glavočić, Daina, ur.: *Arhitektura historicizma u Rijeci: 1845. – 1900. Arhitektura i urbanizam*, Moderna galerija Rijeka i Muzej moderne i suvremene umjetnosti, Rijeka, 2002. ()
Goran Vrbanc

**Goran Vrbanc** (Rijeka, 8. listopada 1984.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji bek šutera, a trenutačno je član hrvatskog KK Zadar.

## Karijera
Karijeru je započeo 2003. u riječkom "Triglavu", gdje je zajedno trenirao sa Baždarićem. Najbolja sezona mu je bila 2005./2006. kada je imao prosijek 21,8 koševa, 2,8 skoka i 1,6 asista po utakmici U "Triglavu" je ostao ukupno tri sezone, a 2006. odlazi u zagrebačku Cibonu. Sudjelovao je na dva hrvatska All-Star susreta, 2005. i 2006. Iako mu je karijera krenula u dobrom smjeru, čak je bio pozvan na pripreme Hrvatske reprezentacije u Selcu za Svjetsko prvenstvo u Japanu 2006., ali ozljedio se u siječnju 2007.

Nakon operacije stopala i stres frakture koju je zaradio četiri mjeseca kasnije, prošao je čitavu rehabilitaciju, i čak je 13 mjeseci ukupno proveo izvan parketa. Iako se činilo da je teška ozljeda iza njega, novi liječnički nalazi pokazali su zbog dugog mirovanja, koji su prethodili njegovom povratku, mora otići na novu operaciju desnog stopala koja bi omogućila da se vrati u ono stanje u kojem je bilo prije tegoba. Ozljeda ga je udaljila s parketa skoro tri godine.

Iako se je uspio oporaviti, Cibona ništa nije prepustila slučaju, nego je sporazumno s njim odlučila raskinuti ugovor. U veljači 2009. odlazi na posudbu u bosanskohercegovački Široki ERONET. Istekom posudne na kraju sezone natrag se vratio u Cibonu i bio priključen prvoj momčadi.

## Izvori

## Vanjske veze
*Profil  na NLB.com
Goranka Tuhtan

**Goranka Tuhtan** (Rijeka, 1974.) hrvatska je operna pjevačica - sopranistica.

## Biografija
Diplomirala je solo pjevanje na *Visokoj školi za glazbenu umjetnost “Ino Mirković”*, Lovran, po licenciji Moskovskog državnog konzervatorija “P.I.Tchaikovsky” u ulogama Contesse i Marcelline iz opere W. A. Mozarta „Le nozze di Figaro“, te Margherite iz opere A. Boita „Mefistofele“. Usavršava vokalnu tehniku u Sloveniji i Italiji kod nekoliko svjetski poznatih pjevača i pedagoga, od kojih izdvaja Vlatku Oršanić, Eleonoru Janković i Alessandra Svaba, u klasi kojeg je pohađala i nekoliko master-classova u Italiji i Sloveniji, te masterclass kod glasovite operne pjevačice Nelli Manuilenko. Bila je na masterclassu i kod glasovite sopranistice M. Freni u Viareggiu, Italija. Specifična boja njenog glasa i raspon od preko tri oktave, oblikuju bogati sopran lirico pieno, a izvorna talijanska belcanto tehnika koju koristi danas se rijetko susreće. Goranka izvodi klasične koncerte od 1998. u Hrvatskoj, Sloveniji i Italiji, od kojih izdvaja prvi koncert u čast svjetskog tenora C. Cossutte u Santa Croceu (Italija) kojeg je snimao talijanski RAI. Sudjelovala je i na nekoliko međunarodnih natjecanja za operne pjevače gdje je bila zamijećena: “Ondina Otta” u Mariboru (Slovenija), u Schiu (Italija), “R. Zandonai” u Riva del Garda (Italija), Budrio (Italija), Natjecanje „Puccini“ u Zagrebu 2008. godine i dr.

## Projekti i glazbeni linkovi

#### Projekt "Tajni svijet Dore Pejačević"
Goranka Tuhtan jedan je od inicijatora i izvođača na projektu "Tajni svijet Dore Pejačević" kojemu je cilj snimiti i putem koncerata u Hrvatskoj i izvan nje promovirati vokalni opus prve hrvatske skladateljice Dore Pejačević.

„Tajni svijet Dore Pejačević“  je projekt kojemu je cilj snimiti, masterizirati i izdati cjelokupni vokalni opus Dore Pejačević te izraditi video spote na njene skladbe (naknadno je u planu isto i na njemačkome jeziku). Video materijali snimani su u Našicama na lokacijama u kojima je Dora Pejačević boravila, a audio materijal sniman je u Vili Angiolina u Opatiji. U projektu kao izvođači sudjeluju Goranka Tuhtan, sopran, Vladimir Babin na glasoviru te Suzana Matušan na violini. Konačna vizija ovog projekta je promocija skladateljice u Hrvatskoj i u inozemstvu. Za audio i video produkciju zadužen je Marin Tuhtan. Vokalni opus Dore Pejačević ostao je godinama poslije njezine smrti uglavnom zaboravljen i nikada dosad nije izdan na nosaču zvuka.

## Izvori

## Vanjske veze
*Novi List: Okus« opere se ne zaboravlja
Siniša Štemberger

**Siniša Štemberger** (Rijeka, 23. travnja 1979.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji organizatora igre.

## KK Split
U Split je stigao 2008. godine te pritom potpisao dvogoišnji ugovor. Međutim, na kraju svoje prve sezone zbog neispunjenjih ugovorenih obaveza tužio je klub Hrvatskom košarkašom savezu. Preko arbitraže HKS-a dobio je slobodne papire i postao slobodan igrač. Bio je blizu dogovora s NLB ligašom Cedevitom, ali to je propalo.

### Incident
Tijekom utakmice između Splita i Cibone, 22. studenog 2008., došlo je do tučnjave između Rawle Marshalla i Štembergera, potom je pod košem došlo do sveopće tučnjave, a na teren su uletili i treneri, Slobodan Subotić i Velimir Perasović.

Štemberger je zaradio je 4 šava i dobio kaznu od 3 utakmice neigranja te će morati platiti kaznu od 3.500 eura, a Marshall je kažnjen s tri mjeseca zabrane igranja u NLB ligi te 6.500 eura novčane kazne.

## HKK Široki
U listopadu 2009. Štemberger je dogovorio jednogodišnju suradnju s bivšim klubom Širokim, u kojem je proveo dvije sezone (od 2006. do 2008. godine).

## Izvori

## Vanjske veze
*Profil  na NLB.com
Andrija Vučemil

**Andrija Vučemil** (Oplećani kraj Tomislavgrada, 1939.) je hrvatski književnik iz BiH.

Školovao se u obližnjem Tomislavgradu, Bolu na Braču, Imotskom, Zagrebu, Ljubljani i Rijeci. Kao pripadnik Hrvatske revolucionarne mladeži, organizacije koja je nastala na gimnaziji u Imotskom, sa skupinom prijatelja 1959. osuđen na višegodišnju robiju koju je izdržao na Golom otoku.

Književnošću se bavi od 1960-ih. Prvu zbirku je objavio 1969..

Do 1990. nije bio nazočnim u u javnom književnom životu.

Godine 1996. glavni urednik časopisa Politički zatvorenik.

Dopredsjednik je HDPZ-a i prvi predsjednik njegove podružnice iz Rijeke.

Pokrenuo je časopis za književnost *[[Književna Rijeka|Književnu Rijeku]]*.

Od 7. listopada 2005. članom je uredništva Osvita, časopisa za za književnost, kulturu i društvovne teme Društva hrvatskih književnika Herceg-Bosne.

Neke pjesme mu je na njemački preveo Jozo Mršić.

## Djela
(izbor)
* *Na smrt naslonjen*, 1969.
* *Duvanjska rapsodija i nekoliko susreta na duvanjskom polju*,  1990.
* *Kad kažem riječ govorim o ljubavi*, 1992.
* *Riči s ruba vrimena*, 1999.
* *Što su mi rekli*, 2000.
* *Glas (na)glas za glas*, 2001.
* *Knjiga puna nade : u ovim riječima ćeš se prepoznati *, 2002.
* *Knjiga pune nade*, 2002.
* *Tri poeme : himne mojoj zemlji*, 2003.
* *Kvarnerski krug*, 2003.
* *Za jedan sunčev trenutak : sabrane pjesme*, 2004.
* *Fuga vukovariana*, 2006.
* *Iza Učke*, 2006.
* *Bio jednom jedan otok … Goli otok*,  2007.
* *Fuga Vukovariana*, 2011. (zajedno s Nevenom Žunićem)

Neka djela su mu doživila i prijevode na druge jezike.

Pored književnih, objavio je i knjige razgovora sa različitim značajnicima, kulturnim djelatnicima i umjetnicima «Što su mi rekli?».

## Nagrade
* nagrada Dubravko Horvatić za pjesnički ciklus *Otok i more*, 2008.
* nagrada "Antun Branko Šimić" za zbirku *Glas (na)glas za glas*, 2002.

## Izvori
*HDPZ Andrija Vučemil nagrađen za pjesnički ciklus
*DHK ogranak u Rijeci
Boris Svrtan

**Boris Svrtan** (Rijeka, 7. listopada 1964.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Tajne" kao Josip Franić (2013.)
* "Jugoslavenske tajne službe" kao Josip Broz Tito (2012.)
* "Loza" kao Slavko (2012.)
* "Dome slatki dome" kao redatelj (2010.)
* "Tito" kao Josip Broz Tito (2010.)
* "Zakon!" kao Dr. Stiven Dumančić (2009.)
* "Hitna 94" kao Nenad (2008.)
* "Stipe u gostima" kao gospodin sa psom (2008.)
* "Bitange i princeze" kao intelektualac (2007.)
* "Naša mala klinika" kao redatelj (2007.)
* "Žutokljunac" kao Luigi (2005.)
* "Kad zvoni?" kao Igorov tata (2005.)
* "Osvajanja Ljudevita Posavca" kao Ljudevit Posavec (2004.)
* "Naši i vaši" kao dr. Marijan (2002.)
* "Naša kućica, naša slobodica" (1999.)
* "Obiteljska stvar" kao Marko (1998.)

### Filmske uloge
* "Djeca jeseni" kao Marinko Kero (2012.)
* "Životinjsko carstvo" kao pripovjedač (2012.)
* "Da mogu..." kao Damir Šafarić (2009.)	
* "Zapamtite Vukovar" (2008.)
* "Iza stakla" kao Boško (2008.)
* "Kradljivac uspomena" (2007.)
* "Armin" kao Perić (2007.)
* "Što je Iva snimila 21. listopada 2003." kao Darko (2005.)
* "Slučajna suputnica" kao pilot (2004.)
* "Duga mračna noć" kao Sandel (2004.)
* "Potonulo groblje" (2002.)	
* "Nebo, sateliti" kao Ante (2000.)	
* "Maršal" kao Lijan Mulderić (1999.)	
* "Novogodišnja pljačka" kao Damir Šarić (1997.)
* "Gospa" kao Dragan Maček (1995.)	
* "Svaki put kad se rastajemo" kao Ivo (1994.)	
* "Spika na spiku" kao Josip Broz (1993.)	
* "Stranci u noći" (1992.)	
* "Papa mora umrijeti" kao mladi čuvar (1991.)

## Vanjske veze
*
* Stranica na Mala-scena.hr 
* Stranica na GDK Gavella
Romolo Venucci

**Romolo Venucci** (Rijeka, 4. veljače 1903. - Rijeka, 2. kolovoza 1976.) hrvatski slikar i kipar talijanskog porijekla.

Češkog je, mađarskog i slovenskog podrijetla . Njegov se otac Antal Wnoucsek iz rodnog Pečuha preselio u Rijeku, gdje je oženio Annu Mariju Rostand, djevojku iz franko-slovenske obitelji.

Prvo razdoblje svog kiparskog opusa ostvario je za vrijeme talijanske vlasti u Rijeci.

Neke od njegovih skulptura kao što su "La forza della volontà" iz 1933/34. su Udruge antifašista okarakterizirale kao "grubi primjer fašističke umjetnosti" 

Godine 1946. Venucci je zajedno s Jakovom Smokvinom, Vinkom Matkovićem i Vilimom Svečnjakom bio osnivačem gradske podružnice Udruženja likovnih umjetnika Hrvatske, današnjeg Hrvatskog društva likovnih umjetnika Rijeke.

## Izvori

## Vanjske veze
*Kultura.hr  Zbirka Romolo Venucci  Hrvatska kulturna baština - Nacionalni program digitalizacije online - Ministarstvo kulture
*Hrvatska znanstvena bibliografija Lovorka Magaš: Romolo Venucci. Riječki doprinos hrvatskoj avangardi
Tina Vukov

**Tina Vukov** (22. prosinca 1988. Rijeka) hrvatska je pjevačica koja je završila glazbenu školu I. M. Ronjgov u Rijeci.

## Glazbena karijera
Godine 2007. dobila je Porina za novog izvođača godine i za najbolju žensku vokalnu izvedbu *Il treno per Genova*.

Dana 2. srpnja 2010, održala je prvi samostalni koncert. Na pozornici Trsatske gradine u Rijeci pridružli su joj se sugrađani: klapa Luka i Marko Tolja, s kojim je već prije (kao i s legendarnim Arsenom Dedićem) snimila duet.

Prvi diskografski ugovor potpisala je sa samo 14 godina s Croatia Recordsom, a album prvijenac Tuga dolazi kasnije objavila je 25. listopada 2006. godine kao prvi *[[dual disc]]* uopće objavljen za nekog izvođača u Hrvatskoj  Dana 1. srpnja 2010. najavila je i novi album.
 
Unuka je brata pokojnog estradnog umjetnika Vice Vukova.

## Pjesme
#Il treno per Genova
#Kao pijesak među prstima
#Kiša
#Moj otac i ja
#Tata
#Tuga dolazi kasnije
#Noć
#Meni žalost ne stoji

## Izvori
Ivor Weitzer

**Ivor Weitzer** (Rijeka, 24. svibnja 1988.) je hrvatski nogometaš koji trenutačno nastupa za NK Zadar.

U Istru 1961 je prešao iz Širokog Brijega u siječnju 2011. godine. Bivši je igrač Rijeke, Orijenta, Pomorca i iranskog Malavana.

Poznat je i kao dobar malonogometaš.

Upisao je jedan nastup za reprezentaciju Hrvatske do 19 godina.

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil  na hnl-statistika.com
Luciano Sušanj

**Luciano Sušanj** (Rijeka, 10. studenog 1948. – Rijeka, 14. travnja 2024.), svjetski rekorder u trčanju na 800 m, sportski radnik i političar.

Najbolje je poznat kao dobitnik zlatne medalje na Evropskom prvenstvu u Rimu 1974. godine u utrci na 800 metara. Njegov matični kub je AK Kvarner. 2002. godine je proglašen najboljim hrvatskim atletičarom u povijesti.

U 90-ima započinje političku karijeru. Od 2000. je predsjednik Hrvatskog atletskog saveza. Dopredsjednik je HOO.

## Reference

## Vanjske veze
* Profil na IAAF-ovim služenim stranicama
Maja Strozzi-Pečić

**Maja Strozzi-Pečić** (Zagreb, 19. prosinca 1882. - Rijeka, 26. veljače 1962.), hrvatska operna pjevačica. Sestra je Tita Strozzija i kćer Marije Ružička Strozzi.

## Biografija
Rođena je u Zagrebu 19. prosinca 1882., školovala se u Zagrebu kod Karoline Norweg-Freundreich i na Bečkom konzervatoriju, a debitirala je 1901. u operi u Wiesbadenu kao Kerlina (Auber, Fra Diavolo). Godine 1903. postaje članica opere u Grazu, a 1910. prvakinja Zagrebačke opere, u kojoj je oduševila debijem u ulozi Rosine u Rossinijevoj operi Seviljski brijač i dugo nakon toga svojim muzikalnim i duboko proživljenim interpretacijama glavni je nosilac sopranskog repertoara. Bila je cijenjena kao operna pjevačica u europskim razmjerima. Godine 1917. u Švicarskoj svojim glasom opčinjava Igora Stravinskog, a nedugo zatim i Thomasa Manna. Nedostižna je bila u ulozi Violette u Verdijevoj Traviati, koju je otpjevala čak i za svoj sedamdeseti rođendan u koncertnoj dvorani Istra 1952. (kada je s Nonijem Žunecom otpjevala i Puccinijevu Mimi). Osim opernih nastupa, vrsno je interpretirala i solo-pjesme, koje je izvodila u Hrvatskoj i na brojnim turnejama u inozemstvu, promovirajući pritom i hrvatske skladatelje. Umrla je u Rijeci 26. veljače 1962.

## Izvori
*Vijenac br.228/2002.  Zlatko Vidačković: Stoljeće jedne dinastije
Kristijan Čaval

**Kristijan Čaval** (Rijeka, 11. listopada 1978..) je hrvatski nogometaš koji je u mirovini.

## Vanjske veze
*http://www.hnl-statistika.com/p1.asp?ID=193 
*Profil na stranici HNK Rijeka
Majda Zekan

**Majda Zekan** (Rijeka, 30. kolovoza 1988.) je hrvatska vaterpolistica i hrvatska reprezentativka. Igra u obrani. Visine je 173 cm. Igra desnom rukom.
Vaterpolo igra od 2004. godine. 
Sudjelovala je na EP 2010. kad su hrvatske vaterpolistice nastupile prvi put u povijesti. Te je sezone igrala za ŽVK Primorje.

## Izvori
*EP 2010.
Anton Wurster

Prof. dr. **Anton Wurster**, (Rijeka, 1913. – Pamplona, 1961.), studirao je u Zagrebu, u Italiji i Njemačkoj. U Rimu je doktorirao iz filozofije. Za vrijeme Drugoga svjetskog rata bio je tajnik hrvatskoga izaslanstva pri Svetoj stolici. Iz Rima se odselio u Madrid, gdje ga je 1946. pozvao »Consejo superior.« da radi kao suradnik te visoke kulturne ustanove. Nakon toga predavao je na sveučilištima u Valenciji i Pamploni, gdje je umro.
Već do kraja 1951. bio je u skupini hrvatskih intelektualaca koji su bili namještenici ili vanjski suradnici institucije Consejo Superior de Investigaciones Cientificas (Visoko vijeće za znanstvena istraživanja) u Madridu, a to su bili dominikanac Franjo Hijacint Eterović, enciklopedist i slavist Pavao Tijan, muzikolog fra Branko Marić i pravnik Vladimir Vince.
U popisu Wursterovih radova ističe se jedan pregledni članak o filozofiji u Hrvatskoj (La filosofía en Croatia), tiskan u glasilu spomenutoga Zavoda za filozofiju. U »Conseju...« je skupa s P. Tijanom i N. Belić Dragičević osnovao slavenski odsjek. Objavljivao je znanstvene radove u španjolskim revijama Arbor, Revista de Filosofia, Revista de Politica Internaciónal, Destino, Nuestro Tiempo i Actualidad Espańola. Pisao je i za reviju Criterio. Naklada Editoral Nacional, Madrid, objavila je Wursterovu knjigu *Los Balcanes del Meditérraneo* (1954.), koja sadrži njegove članke i predavanja. U knjizi je posebno zanimljiv osvrt na američku politiku prema Titovoj Jugoslaviji. Pero Vukota kritički se osvrnuo na Wursterovu knjigu pronašavši u njoj neke krive zaključke autora (Hrvatska revija, prosinac 1955.). Surađivao je u časopisu Osoba i duh (Madrid). 

## Izvori
*Gojko Borić: Hrvati u Madridu , Hrvatska revija br. 1/2010.
Petrinjčica

**Petrinjčica** je rijeka koja protječe kroz Petrinju, gdje se ulijeva u Kupu.Rječica Petrinjčica izvire na Zrinskoj gori (560 metara nadmorske visine), a zbog velike razlike između izvora i ušća (na 460 metara) ima snažnu eroziju te usijecanje korita. Duga je 36 kilometara, površina slivnog područja je 150 km² s maksimalnim protokom od 230 m/s. U gornjemu toku prima najviše potočnih pritoka, pa postaje sve bučnija i brža, stvarajući specifičan krajobraz planinske rječice. Taj je dio sliva izrazito šumovit i uglavnom bez naselja, znači i bez značajnih ratarskih i stočarskih djelatnosti i mogućih onečišćenja. Na koti 165 kod naselja Jabukovac, prelazi u srednji tok, kada se susreće s naseljima, željezničkom prugom, cestom koja povezuje Petrinju s Dvorom i Glinom, trasom Jadranskoga naftovoda, šikarama i posječenim goletima te pašnjacima i oranicama. Usporava tok i prolazi kroz klanac Tješnjak ,gdje ponovno porima prirodni izgled. Izlaskom iz uske sutjeske kod Hrastovice i Budičine započinje donji tok, gdje slobodno meandrira širokom dolinom plaveći okolna polja. Godine 1912. napravljen je nasip od 1910 metara s pet betonskih kaskada, a šezdesetih godina prošloga stoljeća reguliran je potez od mosta na Petrinjčici do ušća. Petrinjčica i njezino slivno porječje predstavljaju bogat prirodni rezervat s nizom zaštićenih biljnih i životinjskih vrsta te bogatim tragovima (nalazištima) okamina iz davne prošlosti (mezozoika). Između dvadeset vrsta riba koje su karakteristične za gorske rijeke, u njoj obitava i nekoliko zaštićenih vrsta (svitkovac, potočna mrena, balkanska mrena, veliki vijun, piškur, zlatna nežica, potočna pastrva, ukrajinska potočna paklara, tankorepa krkuša, lipnjen, obični vijun, manjić i glavoč.

## Petrinjska šetnica
Rekreativna, kružna pješačka staza, označena smjerokazima, s polaznom točkom od novog mosta na Petrinjčici, vodi lijepim perivojem, nasipom uz Petrinjčicu, vinorodnim brežuljcima uz nekadašnju Vilu Gavrilović, pokraj spomenika braniteljima do izvora Jelen u Popovoj šumi bogatoj starim hrastovima i dalje preko Sv.Trojstva do polazne točke.
Tomislav Rolf

**Tomislav Rolf** (Petrinja, 17. travnja 1899. – Lawamünd, Austrija, 19. svibnja 1945.), hrvatski časnik, te kasnije general u doba Nezavisne države Hrvatske.

## Biografija
Prije Drugog svjetskog rata bio je aktivist u Hrvatskom junaku i Hrvatskom skautu. Nakon stvaranja NDH 1941. postaje prvo domobranski časnik, pa onda ustaški pukovnik i zapovjednik bojne. Zapovjednik Ustaške vojnice na Baniji u doba velikih pokolja tamošnjeg srpskog stanovništva i početka ustanka. *(Vidi članke [[Franc (Franjo) Žužek]] i [[Ustaški pokolj u pravoslavnoj crkvi u Glini]].)*

Nakon što je na jednom prijemu napao i vrijeđao Talijane zbog djelovanja njihove vojske na području NDH i suradnje s četnicima, Pavelić ga je 9. veljače 1942. godine lišio čina i isključio iz ustaškog pokreta. Nakon kapitulacije Italije u rujnu 1943. rehabilitiran je. U prosincu 1944. unaprijeđen je u čin generala te imenovan zapovjednikom 13. divizije Hrvatskih oružanih snaga. 
 
U svibnju 1945. godine bježi u Austriju, gdje ga zarobljavaju Britanci. Kada je čuo da ga namjeravaju izručiti komunističkim vlastima Demokratske federativne Jugoslavije, izvršio je samoubojstvo ispijanjem otrova. Otrov je ispila i njegova supruga, ali je u bolnici spašena.

## Literatura
*Jelić-Butić, Fikreta: *Ustaše i NDH*, Zagreb: Sveučilišna naklada LIber i Školska knjiga, 1977.
**[[Hrvatski leksikon]]*
Galdovo

**Galdovo** je predgrađe grada Siska na cesti prema Popovači.

O počecima Galdova, kao i o njegovu razvoju sve do 1950. ne zna se mnogo.

U blizini ovog naselja izgrađen je sisački Stari grad, utvrda oko koje se 1593. odigrala Bitka kod Siska, pa je Galdovo vjerojatno bilo bojno polje.

Galdovo je najvjerojatnije nastalo nakon povećanog razvoja industrijske proizvodnje u Sisku tj., otvaranjem Rafinerije nafte Sisak i termoelektrane. Budući da Sisak do tada nije imao većih stambenih kapaciteta, radnici su se počeli naseljavati u okolnim selima, Budaševu, Topolovcu i dr., ali i na jednom polju, budućem Galdovu. Tada to još nije bio poželjna lokacija, i to najviše radi močvare i opasnosti od poplave, jer se nalazi uz obalu Save, ali je zemljište bilo jeftino, a nekada i besplatno. Tijekom godina, kako se Sisak povećavao, ljudi su dolazili u Galdovo koje je postalo atraktivno zbog izgradnje nasipa uz Savu i isušivanja močvare. Dolaze ljudi iz raznih krajeva, često iz Moslavine, ali i iz daljega, pa čak i iz Mađarske. Početkom 1950-ih Galdovo doživljava porast zbog novoizgrađene ceste Zagreb-Beograd, koja je prolazila kroz njega.

1963. godine grade se osnovna škola i ambulanta, te društveni dom s diskotekom. Do 1968. godine Galdovački su vjernici pripadali sisačkoj župi sv. Križa, ali tada dolaze franjevci konventualci i grade župnu crkvu sv. Josipa Radnika, uz poteškoće s tadašnjom komunističkom vlašću. Oko 1984. gradi se benzinska postaja. 

Danas Galdovo ima oko 6.500 stanovnika, i pripada kao kvart pod grad Sisak, ali ljudi ipak još uvijek smatraju Galdovo cjelinom za sebe.
Gora (Petrinja)

**Gora** je mjesto u Sisačko-moslavačkoj županiji, na Baniji, 8&nbsp;km jugozapadno od Petrinje, na glavnoj prometnici prema Glini.

Nakon osnivanja Hrvatskog Kraljevstva naselje Gora postaje središte velike starohrvatske županije Gora.
U povijesnim dokumentima mjesto se prvi put spominje 1201., a na popisu župa Zagrebačke biskupije iz 1334. spominju se u Gori četiri crkve: sv. Marije, sv. Klementa, sv. Petra i samostanska crkva redovnika križara. Već u 12. stoljeću ovdje su bili nazočni templari.

Od 1242. spominje se u Gori i srednjovjekovna utvrda koja ostaje u uporabi do 1578. godine.

Gora je i hodočasničko središte sa svojom crkvom Uznesenja Blažene Djevice Marije koja je vrijedan spomenik hrvatske kulturne i povijesne baštine. Riječ je o jednoj od prvih gotičkih sakralnih građevina u kontinentalnoj Hrvatskoj. U Gori se nalazi Osnovna škola Ivan Goran Kovačić.
Metalurški fakultet u Sisku

**Metalurški fakultet u Sisku** koji je dijelom Sveučilišta u Zagrebu nalazi se u gradu Sisku.

## Historija

Industrijalizacijom SFRJ javljala se potreba za sve većim brojem visokoškolski obrazovane radne snage iz područje metalurgije, kao i u kemijsko-tehnološkim područjima, i vremenom se, izgradnjom novih kapaciteta, manjak postajao sve veći.

Željezara u Sisku imala je potrebu za kvalitetnim osobljem školovanim u neposrednoj blizini, koje bi se školovanjem u Sisku i vezalo za grad i ostalo raditi u željezari. Tako je još 1958. se pokrenulo osnivanje visokoškolske ustanove iz tih deficitarnih područja; i ini veliki sisački gospodarski subjekti (rafinerija i ini) su se pridružili željezari u tom projektu.

U početku se kanilo osnovati samo visokoškolsku ustanovu, no na koncu se odlučiva osnivanje još više ustanove, fakultetske. 1960. donosi se Zakon, u čijoj stavci je navedeno da će Tehnološki fakultet u Zagrebu dobiti Metalurški odjel i Tehnološko-pogonski odjel za naftu tog fakulteta u Sisku.

Usporedno s radom, gradili su se '60-ih i prateći laboratoriji, kao i stručna knjižnica, koje se osposobilo za uporabu neposredno pred akademsku godinu: za tehničku fiziku, za analitičku kemiju, za fizikalnu kemiju, za organsku kemiju.

1979., na temeljima prijenavedenog odjela Tehnološkog fakulteta, osnovan je **Metalurški fakultet**. Fakultet je imao nekoliko zavoda, za kemiju, za fizičku metalurgiju i materijale, za metalurgiju željeza, čelika i ljevarstvo, za energetiku, plastičnu preradbu kovina i strojarstvo, za metalurgiju obojenih kovina. Kasnije je smanjen broj zavoda, na zavode za metalurgiju i za materijale, a poslije se preorganiziralo na zavod za fizičku, za mehaničku i za procesnu metalurgiju.

## Vanjske veze
* Službene stranice
Sela (Sisak)

**Sela** (prethodno **Sela kod Siska**), selo 6&nbsp;km jugozapadno od Siska.

## Položaj
Selo Sela nalazi se u središnjoj Hrvatskoj u jugoistočnom dijelu Turopolja koje obično zovemo Odransko polje na dodiru s donjim Pokupljem. Selo se smjestilo na glavnoj prometnici Sisak - Zagreb, udaljeno 6&nbsp;km od Siska, a od Zagreba oko 55&nbsp;km.

## Povijest sela
Zbog povoljnih prirodno-geografskih, prometnih i životnih uvjeta, ovo je područje vrlo rano naseljeno. Naselje Sela spominje se 1334. godine, ali prema nekim saznanjima postoji i od ranije najvjerojatnije s početka 13. stoljeća kad je osnovano sisačko vlastelinstvo. Kroz povijest su imala funkciju manjeg upravnog centra. Župa Sv. Marije Magdalene osnovana je 1702., osnovna škola „Sela“ 1771., Dobrovoljno vatrogasno društvo „Sela“ 1882., Hrvatski nogometni klub „Sela“ 1946., a HKUD „Radost“ 1981. godine. 2002. u selu je izgrađena kapelica posvećena Ranjenom Isusu. U selu se nalazi Pastoralni centar, Osnovna škola „Sela“, Matični ured, pošta, dječji vrtić, Pučki dom, te više uslužnih, trgovačkih i proizvodnih obrta. U mjestu živi oko tisuću stanovnika odnosno oko 290 obitelji.

## Župna crkva Sv. Marije Magdalene
Župna crkva Sv. Marije Magdalene zajedno sa orguljama i župnim dvorom pripada spomenicima hrvatske kulturne i sakralne baštine. Pisani trag o životu Selske župe, Spomenica, napisao je prigodom odlaska iz župe 1745. godine, povjesničar, Baltazar Adam Krčelić (1739.-1745).

## Orgulje Župne crkve Sv. Marije Magdalene
Instrument u Selima sagradio je 1777. godine slovenski graditelj orgulja češkog podrijetla, Joannes Franciscus Jenechek. Ovaj instrument, danas se nalazi u svojem izvornom stanju i jedino je cjelovito sačuvano djelo ovog majstora u sjevernoj Hrvatskoj i proglašeno je organološkim spomenikom kulture. Orgulje su izrađene u duhu češke graditeljske škole, a po načinu gradnje pripadaju baroknoj tradiciji prijelaznog oblika (s par novih registara). Mehaničkog su sustava sa zračnicama na kliznice i sastoje se od 11 vokalnih registara na manualu i pedalu. Prigodom 300-te obljetnice osnutka župe (2001. godine), Umjetnička radionica Heferer temeljito je i cjelovito restaurirala instrument.

## Orguljaški festival [[Ars organi Sisciae]]
Na autentičnim orguljama župne crkve Sv. Marije Magdalene u Selima, orguljama župne crkve Sv. Martina u Martinskoj Vesi te orguljama župne crkve Sv. Križa u Sisku, jednom godišnje, ugošćuje se međunarodni orguljaški festival Ars organi Sisciae.

## Sport
* NK Hajduk Sela (3. ŽNL Sisačko-moslavačka, NS Sisak, 2008./09.)

## Literatura
* http://ars-organi-sisciae.org/ver2/index.html 
* Antun Barić, prof. - Sela kod Siska, monografija, vlastita naklada 2002. g.


Image:Sela_Crkva.JPG|Crkva Sv. Marije Magdalene
Image:Sela_skola.JPG|Osnovna škola Sela
Image:Sela_centar.JPG|Pučki dom
Image:Sela_sunset.JPG|Sela
Janko Nikola Grahor

**Janko Grahor** (Petrinja, 6. prosinca 1827. - Zagreb, 22. studenog 1906.) bio je hrvatski graditelj, projektant i društveni djelatnik.

## Biografija

Graditeljski zanat počeo je učiti u rodnoj Petrinji, a potom je nastavio produbljivanje znanja u Austriji, Švicarskoj, Italiji i Francuskoj. Obrtnu školu završio je u Frankfurtu na Majni.

Po povratku u Hrvatsku isprva radi u Novoj Gradiški, a potom u Zagrebu dobiva mjesto inženjera i mjernika u regulacijskim poslovima. Prvi poznati rad mu je nerealizirani projekt za preoblikovanje glavnog pročelja episkopskog dvora u Plaškom iz 1857. godine.

Zajedno s Franjom Kleinom utemeljuje poznatu graditeljsku tvrtku Grahor-Klein koja će obilježiti graditeljski rast Zagreba s kraja 19. i početka 20. stoljeća. Grahor i Klein projektirali su zgradu Hrvatskog glazbenog zavoda 1875. Prema Schmidtovu projektu, Grahor podiže i palaču HAZU, zgradu Prve hrvatske štedionice, te stambene zgrade u Preradovićevoj 24 i Ilici 12. Sve njegove građevine imaju obilježja povijesnih stilova toga doba.

"Grahor je jedan od prvih domaćih graditelja koji je »*unio novu notu, notu sažete i stroge uravnoteženosti otvora pročelja sa snažnom redukcijom plastično dekorativnog inventara fasade*« (Ivo Maroević)".

Sa svojim sinovima osnovao je tvrtku za trgovinu ciglom i vapnom, a bio je i gradski zastupnik, predsjednik Trgovačke obrtničke komore i prvi predsjednik zagrebačkog Vatrogasnog društva i predsjednik Hrvatskih inženjera i arhitekata.

Godine 1902. postavljeno je u atriju Trgovačke i obrtničke komore Grahorovo poprsje koje je izradio Rudolf Valdec.

## Izvori
* Maroević, Ivo, Graditeljska obitelj Grahor, Društvo historičara umjetnosti Hrvatske, knjiga XV., Zagreb, 1968.
* Nacrti Janka Nikole Grahora za preoblikovanje pročelja episkopalnoga dvora u Plaškom, Prostor, Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam br. 11 (2003), 2 (26), Zagreb, 2003., str. 117 – 123.
Donja Bačuga

**Donja Bačuga** je mjesto u Sisačko-moslavačkoj županiji, administrativno u sastavu grada Petrinje, smješteno južno od grada.

## Historija

Povijest mjesta Donja Bačuga vezana je uz naselja Gornju Bačugu i Dolčane.
Prema popisu stanovništva iz 1880. godine, selo Bačuga, u čijem sastavu su tada bili Gornja i Donja Bačuga, imalo je 50 kuća, a Dolčani 12 kuća.
Nakon 2. svjetskog rata selo Bačuga dijeli se na sela Gornja i Donja Bačuga, a Dolčani se pripajaju Donjoj Bačugi (1949.). Tijekom 1950-ih godina Gornja Bačuga je imala 129 kuća, a Donja Bačuga 162 kuće.

Na prostoru na kojem se danas nalazi Donja Bačuga, 1846. godine je izgrađena crkva u gotskom stilu, posvećena prijenosu mošti Sv. arhiđakona Stefana (15. kolovoza) koja je srušena tijekom 2. svjetskog rata i do danas nije obnovljena. Osnovna škola sagrađena je oko 1850. godine, a pohađala su je djeca i iz okolnih sela.

Željeznička pruga na relaciji Sisak predgrađe (Caprag) - Karlovac, kroz selo je prošla 1905. godine. Do 1991. godine selo je imalo poštu, seoski dom, sportski klub, kulturno-umjetničko društvo, spomenik NOB-a, struju, vodu, asfalt.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2001. Donja Bačuga je imala ukupno 184 stanovnika, od čega je većina staračkih domaćinstava.
Gornja Bačuga

**Gornja Bačuga** je mjesto u Sisačko-moslavačkoj županiji, administrativno u sastavu grada Petrinje, smješteno južno od grada.

## Historija

Povijest mjesta Gornja Bačuga vezana je uz naselja Donju Bačugu i Dolčane.
Prema popisu stanovništva iz 1880. godine, selo Bačuga, u čijem sastavu su tada bili Gornja i Donja Bačuga, imalo je 50 kuća, a Dolčani 12 kuća.
Nakon 2. svjetskog rata selo Bačuga dijeli se na sela Gornja i Donja Bačuga, a Dolčani su se pripojili Donjoj Bačugi (1949.). Tijekom 1950-ih godina Gornja Bačuga je imala 129 kuća.

Djeca iz Gornje Bačuge pohađala su školu u Donjoj Bačugi (sagrađena oko 1850. godine) i Petrinji.
Željeznička pruga na relaciji Sisak predgrađe (Caprag) - Karlovac, kroz selo je prošla 1905. godine.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 1991. godine Gornja Bačuga je imala 397 stanovnika.
*Srbi - 378 (95,21%) 
*Jugoslaveni - 11 (2,77%) 
*Hrvati - 6 (1,51%) 
*ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 2 (0,50%)

Prema popisu iz 2001. godine ovo naselje je imalo ukupno 83 stanovnika, od toga 8 Hrvata.
Kraljevčani

**Kraljevčani** su mjesto u Sisačko-moslavačkoj županiji, administrativno u sastavu grada Petrinje, smješteno južno od grada.

## Historija

U svezi nedavne povijesti treba istaknuti kako se jedan od tragičnih događaja u početku Domovinskoga rata, nažalost stradalih Hrvata, zbio upravo u ovome naselju (Pokolj u Kraljevčanima 14. kolovoza 1991.).

## Stanovništvo

Prema popisu iz 1991. godine Kraljevčani su imali 131 stanovnika.
*Hrvati - 97 (74,04%) 
*Srbi - 34 (25,95%)

Prema popisu iz 2001. godine ovo naselje je imalo ukupno 96 stanovnika, od toga 87 Hrvata.

Predsjednik mjesnog odbora za mjesta Kraljevčani i Dragotinci, od 2007. godine je Marjan Vujnović.
Cepeliš

**Cepeliš** je mjesto u Sisačko-moslavačkoj županiji, administrativno u sastavu grada Petrinje, smješteno zapadno od grada.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 1991. godine mjesto Cepeliš je imalo 213 stanovnika.
*Hrvati - 97 (45,5%) 
*Srbi - 106 (49,0%)
*Ostali - 10 (4,7%)

Prema popisu iz 2001. godine ovo naselje je imalo ukupno 70 stanovnika, od toga 61 Hrvata.

Predsjednik Mjesnog odbora Križ-Cepeliš, od 2007. godine je Mijo Kurtović.
Željeznička pruga Sisak Caprag–Karlovac

|}
**Željeznička pruga Sisak Caprag–Karlovac**, dio prijevozne željezničke mreže Hrvatskih željeznica.

Nakon domovinskog rata, na ovoj željezničkoj pruzi nikada više nije uspostavljen ni putnički, niti teretni prijevoz. Pruga je privremeno zatvorena.

Ova željeznička pruga, uz željezničku prugu Vinkovci-Osijek najviše je nastradala pruga u domovinskom ratu.

## Historija
Pruga je pripadala I. jugozapadnoj krajiškoj vicinalnoj željeznici. Ukupna poslovna duljina je 102,2&nbsp;km.

Nadnevci otvaranja dionica:
* 26. kolovoza 1903. do Gvozda,
* 26. kolovoza 1906. do Karlovca.

1911. je prevezeno 285.000 putnika i 98.000 tona robe. Prihod je bio 552.000, a dobit 294.000 kruna.

## Tehnički podaci
* najveća brzina: 40&nbsp;km/h
* najveći uspon: 12 promila

## Posljednji vozni red
* 2 para vlakova Sisak – Glina (jedan je radnim danom išao do Gvozda)
* 1 par vlakova Gvozd – Karlovac
* 2 para vlakova Glina – Karlovac
* 1 par vlakova Sisak P. – Karlovac
* 1 par vlakova Sisak P. – Vrginmost

## Željeznički most u Brođanima
Ovaj most je potopljen nakon što je bombardiranjem uništen.

## Nacrti i karte
U službenim kartama ova željeznička pruga još uvijek postoji.

Trenutačno se ne razmatra ni obnova niti ponovna uspostava prometa, do daljnjega.

## Povezano
* Željezničke pruge u Hrvatskoj

## Izvori
Zorislav Srebrić

**Zorislav Srebrić** (Petrinja, 28. veljače 1940.) nogometni je trener te direktor svih reprezentacija Hrvatskog nogometnog saveza. Diplomirao je pravo na Pravnom fakultetu u Zagrebu, te je završio za višeg trenera na Fakultetu fizičke kulture u Zagrebu (specijalnost nogomet). 

Dugogodišnji je trener u republičkom nogometnom savezu Hrvatske, Jugoslavenskom nogometnom savezu i direktor osiguravateljske kuće *Triglav*. Na mjestu glavnog tajnika HNS-a bio je od 1998. do 2012. godine

## Profesionalna i sportska karijera

* junior NK Dinamo Zagreb
* trener u omladinskom pogonu NK Dinamo Zagreb
* izbornik juniorske i seniorske republičke reprezentacije Hrvatske u bivšoj Jugoslaviji
* trener Jugoslavenskih U-21 i "B" reprezentacija
* član i predsjednik komisije za mladež, tehničke komisije i komisije za natjecanje Jugoslavenskog i Hrvatskog nogometnog saveza
* član organizacijskog odbora Mediteranskih igara Split 1979.
* član organizacijskog odbora Univerzijade Zagreb 1987.
* 1987. godine dobio je  Trofej podmlatka, najvišu nagradu Hrvatskog nogometnog saveza.
* 1991. - 1994. direktor NK Dinamo Zagreb 
* 1994. - 1998. sportski direktor Hrvatske nogometne reprezentacije
* 1998. - 2012. glavni tajnik Hrvatskog nogometnog saveza
* od 2012. direktor svih reprezentacija Hrvatskog nogometnog saveza
Artur Turkulin

**Artur Turkulin**  (Vareš, 7. listopada 1916. - Beograd, 25. ožujka 1945.), istaknuti sudionik naroodnoslobodilačkog partizanskog pokreta u Petrinji i njezinoj okolici.

## Biografija

Osnovnu školu i gimnaziju završio je u Petrinji. Uoči 2. svjetskog rata spadao je među viđenije antifašiste u petrinjskom kraju. U naroodnoslobodilačkom pokretu obnašao je dužnost sekretara Okružnog komiteta Komunističke partije Hrvatske za Petrinju. Bio je i sekretar OK KPH za Baniju, politički komesar IV.Kordunaške brigade i XII. primorsko-goranske brigade. Tijekom 2. svjetskog rata teško je obolio te je umro 25. ožujka 1945. u Beogradu.

Bio je aktivni predratni nogometaš u Zagrebu, gdje je igrao i za najveći predratni hrvatski klub Građanski, te u Petrinji, nastupajući za Svačić. Po Arturu Turkulinu nazvan je prvi poslijeratni petrinjski nogometni klub, koji danas nosi ime Mladost.
Čuntić grad

**Čuntić grad** je srednjovjekovni burg (stari grad) koji se nalazi oko 12&nbsp;km južno od grada Petrinje u selu Čuntić na Banovini.

Kružnu branič kulu zidanu kamenom i masivnih zidova sagradio je zagrebački Kaptol 1552. godine. Primjer sličnih branič-kula može se naći i u Blinji i Gvozdanskom te još nekim drugim gradovima i kaštelima u Hrvatskoj krajini 16. stoljeća.

Zidovi branič-kula manjih su ili većih debljina, ovisno o promjeru kule, koncepciji i vremenu gradnje a vjerojatno i gospodarskoj moći investitora. Analiza tlocrta kule  Čuntić grada pokazuju da je vjerojatno projektirana i iskolčena pomoću kvadrangulacije, tj. da vanjski obris tlocrta odgovara kružnici opisanoj, a unutrašnji upisanoj u kvadrat.

Kula je podignuta na jednoj uzvisini s namjenom da služi kao stražarnica na putu koji povezuje Pokuplje s dolinom Une. Napuštena je već krajem 16. stoljeća. Danas je od kružne kule ostalo je vrlo malo zida - prizemlje i nešto od prvog kata.

U blizini Čuntić grada nalaze se ostaci srednjovjekovnih utvrda Klinac grad i Pecki grad. Utvrde nekadašnje srednjevjekovne Banske granice vezane uz obrambenu granicu na Kupi predstavljaju određeno jedinstvo povezano više strateškim zadatkom obrane, a manje vremenom nastanka ili načinom gradnje. Dijeli ih gotovo jednaka sudbina u 17. i 18. stoljeću kada su uglavnom zapuštene i propadaju.

Obrambene utvrde nekadašnje Banske granice vezane nedovoljno su istražene i valorizirane, a predstavljaju veliki potencijal za razvoj kulturnog turizma odnosno ostalih vrsta selektivnih oblika turizma.

## Literatura

* Zorislav Horvat. ''Branič-kule na burgovima kontinentalne Hrvatske od 13. do 15. stoljeća''.  Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam: *Prostor*. sv. 15; br. 1(33); str. 26-41. 2007.
* Zorislav Horvat. ''Kružne branič-kule u hrvatskoj Krajini u XVI. stoljeću''.  Znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam: *Prostor*. sv. 1; br. 2-4(2-4); str. 159-188. 1993.
* Milan Kruhek i Zorislav Horvat. *Utvrde banske krajine od Karlovca do Siska*.  Znanstveni skup *Arheološka istraživanja na karlovačkom i sisačkom području*. Karlovac, 12-14. X. 1983. Izdanja HAD-a sv. 10; str. 161-187. Hrvatsko arheološko društvo, 1986.

## Vanjske veze

*  Hrvatska mjesta u grafičkoj zbirci HDA - Čuntić
* Službene stranice grada Petrinje
* Turistička zajednica grada Petrinje
Leon Radošević

**Leon Radošević** (Sisak, 26. veljače 1990.) hrvatski je profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra u berlinskoj ALBI.

## Karijera
Radošević je je karijeru započeo u omladinskom pogonu Cibone, nastupajući za juniore i kadete. Sa Cibonom je 2008. osvojio juniorsko prvenstvo Hrvatske. U finalu je Cibona s 92:85 svladala Zadar, a Radošević je proglašen MVP-em turnira. U rujnu 2008. na pripremama Cibone u Delnicama, zajedno sa još trojicom Ciboninih juniora, dobio je poziv u seniorsku momčad. Kako se je klub u to vrijeme borio sa Zadrom za novi trogodišnji euroligaški ugovor, bilo je pitanje dali će dobiti značajniju minutažu. Kako je rijetko igrao za prvi sastav, Radošević je natrag vraćen u juniore Cibone. U pripremama za novu sezonu 2008./09. ponovo je uvršten u sastav prve momčadi.
To je ujedno i zadnja sezona u kojoj nastupa za drugi sastav Cibone, Rudeš. U sezonu 2009./10. kreće i službeno kao član seniorske momčadi. Od samog početka natjecanja dobiva znatnu minutažu u NLB kako i u Euroligi.

## Reprezentacija
Izbornik Hrvatska U-18 reprezentacije Vlade Vanjak, pozvao ga je na pripreme za EP u Grčkoj 2008. Na pripremama je izborio mjesto među 12 najboljih, a na EP-u je s Hrvatskom reprezentacijom osvojio brončanu medalju. U sljedećem ciklusu s hrvatskom juniorskom reprezentacijom, pod vodstvom trenera Borisa Kurtovića, Radošević je osvojio i brončanu medalju na svjetskom prvenstvu.

## Vanjske veze
*Profil  na NLB.com
*Profil  na DraftExpress.com
*Profil na FIBA Europe.com
Sisačka biskupija

**Sisačka biskupija** je hrvatska biskupija koju je utemeljio, točnije ponovno uspostavio papa Benedikt XVI., 5. prosinca 2009. godine.

## Historija

Prvim biskupom Sisačke biskupije imenovan je mons. Vlado Košić, dosadašnji pomoćni biskup Zagrebačke nadbiskupije. Biskupija je zaživjela 6. veljače 2010. godine, izvršenjem bule o osnivanju te ređenjem i preuzimanjem službe prvog biskupa . Katedrala je dosadašnja župna crkva Uzvišenja sv. Križa u Sisku. Zaštitnik biskupije je Sveti Kvirin Sisački, biskup kasnoantičke sisačke biskupije.

## Povezano

* Sisak
* Katolička upravna podjela Republike Hrvatske
* Sisačka katedrala
* Sisačko-moslavačka županija

## Galerija

Datoteka:Sisak Holy cross church.JPG|Katedrala Uzvišenja sv. Križa u Sisku 
Datoteka:Petrinja Park.jpg|Crkva sv.Lovre u Petrinji, jedna od najvećih župa u Sisačkoj biskupiji


## Reference

## Vanjske veze
* Stranice Sisačke biskupije
* Stranice katehetskog ureda Sisačke biskupije
Sisačka katedrala

**Katedrala Uzvišenja Svetog Križa u Sisku** stolna je crkva Sisačke biskupije. Nalazi se u samom središtu Siska na Trgu bana Josipa Jelačića, pokraj arheološkog parka "Siscia in situ". Katedralom je proglašena u prosincu 2009. godine, a do tada je bila župna crkva.

Katedrala Uzvišenja Svetog Križa u Sisku postoji otkada i župa, 'od pamtivijeka'. U navedenom popisu arhiđakona Ivana, kao patron župne crkve navodi se Sveti Križ - ecclesia sanctae Crucis. Današnja crkva izgrađena je u prvoj polovici 18. stoljeća. O tome postoje i zapisi u kanonskim vizitacijama od 1702. do 1760. godine kada je izgrađen zvonik. Posveta crkve bila je 1765. godine.

Nakon potresa 1909. godine staro barokno pročelje zamijenjeno je novim, izvedenom u neoklasicističkom stilu s detaljima secesije koje ju resi i danas. Katedrala je bila oštećena tijekom Domovinskog rata.

5. prosinca 2009. godine papa Benedikt XVI. ponovo je utemeljio Sisačku biskupiju na čelu s biskupom Vladom Košićem, a dotadašnju župnu crkvu Uzvišenja Svetog Križa proglasio je katedralom.

## Povezano
* Katedrala
* Crkvena umjetnost u Hrvatskoj
* Crkvena arhitektura u Hrvatskoj
* Katolička crkva
* Katoličanstvo u Hrvata
* Sisačka biskupija
* Neoklasicizam

## Vanjske veze
* Katedralna župa Uzvišenja Svetog Križa - Sisak
The Bambi Molesters

**The Bambi Molesters**, hrvatski instrumentalni rock i surf rock sastav iz Siska.

## Historija
Osnovani su 1995. Sviraju surf rock, glazbu koja potječe iz 1960-ih. Pridonijeli su razvoju i napretku tog glazbenog žanra. Jedni su od glavnih svjetskih predstavnika surf-rocka. Nastupaju u Hrvatskoj i u inozemstvu. Više puta bili su predgrupa američke grupe R.E.M. Surađivali su s Chrisom Eckmanom s kojim su nastupali 2004., pod imenom "The Strange". U ljeto 2010., njihov album "As the Dark Wave Swells" u jednom trenutku se našao na 12. mjestu na listi najprodavanijih albuma internetske stranice Amazon u kategoriji rock n' roll glazbe.

Reportaže o albumima Bambi Molestersa objavljene su u poznatim časopisima kao što su: "Q", "Uncut", "The Sunday Times" i "Shindig! Magazine". Njihove pjesme izvode se na američkim i britanskim radio postajama. Pjesma "C Alpha E" izvodila se u američkom filmu "The Treat", a tri pjesme s prvog albuma korištene su u slovenskom filmu "Barabe".

Dobitnici su sedam diskografskih nagrada Porin.

## Članovi
* Lada Furlan Zaborac – bas gitara
* Hrvoje Zaborac – bubnjevi
* Dalibor Pavičić – gitara
* Dinko Tomljanović – gitara

## Diskografija
;Studijski albumi
* *[[Dumb Loud Hollow Twang]]*, 1997./1998.
* *[[Intensity!]]*, 1999.
* *[[Sonic Bullets: 13 from the Hip]]*, 2001.
* *[[Dumb Loud Hollow Twang Deluxe]]*, 2003.
* *[[As the Dark Wave Swells]]*, 2010.

;EP
* *[[Play Out of Tune]]* [kazeta], 1995.
* *Coastal Disturbance* [7" EP], 1996.
* *Bikini Machines* [7"], 1998.

;Koncertni albumi
* *Backstage Pass*, 2003.
* *[[A Night in Zagreb]]*, 2011.

## Nagrade
*Crni mačak za album godine (2002.) 
*Porin za najbolji rock album (2011.) 
*Porin za najbolji video program (2004.) 
*Porin za najbolji instrumentalni album (2011.) 
*Porin za najbolju instrumentalnu izvedbu (2002., 2003., 2010. i 2011.)

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena web stranica
Hrvački klub Gavrilović

**Hrvački klub Gavrilović** je hrvački klub iz Petrinje, utemeljen 1948. godine.

## Povijest kluba
*Hrvanje u Petrinji pokrenuto je 1948. godine dolaskom Rikarda Bukovca koji je uz Dragu Sumajstorčića osnovao klub pod imenom Jedinstvo.* Od 1952. se zove Radnik a od šezdesetih Gavrilović. Klub je postao članom FILA-e 1992. godine. Koliki su bili uspjesi Hrvačkog kluba Gavrilović dokazuju rezultati Vlade Lisjaka osvajača zlatne medalje na Olimpijskim igrama 1984. godine u Los Angelesu. Veliki broj medalja je osvojio Milan Nenadić.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice
Galerija Krsto Hegedušić

**Galerija Krsto Hegedušić** je galerija u Petrinji.

Ime nosi na hrvatskog umjetnika i pedagoga Krstu Hegedušića.

Nalazi se u petrinjskom parku u preuređenoj zgradi koja je nekad bila vatrogasni dom.

## Historija
Utemeljena je 1987. godine. Danas djeluje kao dio Pučkog otvorenog učilišta Hrvatski dom Petrinja.
Izvorno je trebala biti mjestom gdje će se javnosti prikazivati Hegedušićevi radovi te djela još nekih mladih umjetnika koji su bili u njegovoj majstorskoj radionici pri ALU u Zagrebu. Prvotni postav galerije bila su Hegedušićeva djela i djela tih umjetnika koja su darovali galeriji.

Za vrijeme rata u Hrvatskoj, zgrada u kojoj se nalazila galerija pretrpjela je manja oštećenja.

Na ministrovu inicijativu 1996. obnavlja se fundus galerije djelima uglednih zagrebačkih umjetnika. Prikupili su 37 djela te ih darovali galeriji. Iste godine zaživjele su izložbe. Broj izložaka je do danas (ožujak 2012.) došao do 230. Čine ih crteži, fotografije, grafike, keramike, kipovi, lončarija i slike. Galerija ima i malu knjižnicu kataloga, monografija i knjiga na temu likovne umjetnosti.

## Izvori
*Zvonimir Martinović: Likovnost. Hegedušićev umjetnički laboratorij, Hrvatsko slovo, 2. ožujka 2012., str. 18.
Klizalište Zibel

**Klizalište Zibel** je vanjsko športsko borilište u Sisku. Prije svega koristi ga KHL Sisak za održavanje svojih treninga i utakmica, no vrlo ga posjećuju svi ostali Siščani željni rekreacije. Klizalište se nalazi u sisačkom naselju Zibelu, na adresi Ivana Gundulića bb.

Klizalište Zibel otvora svoja vrata oko blagdana Sv. Nikole i traje sve do kad vremenski uvjeti dopuštaju.

Proljeti se na ovom klizalištu održavaju malonogometne utakmice Rekreacijske lige malog nogometa u organizaciji Sportsko rekreacijskog centra Sisak.

## Izvor
Sisačka salama

**Sisačka salama** je tradicionalni hrvatski suhomesnati proizvod sisačkoga kraja. Ima oznaku Izvorno hrvatsko Hrvatske gospodarske komore.

Sisačka salama ima geografsko porijeklo u sisačkoj Posavini od Sunje do Turopolja te na područjima Banovine i Moslavine.

Salama se proizvodi od sirovina sa sisačkoga podrulčja metodama sušenja i dimljenja. Radi se ručno. Sazrijeva provjetravanjem izložena lokalnim laganim vjetrovima. Rezultat je dugogodišnje tradicije sisačkoga kraja. Proizvodi se u domaćinstvima i u mesarskom obrtu. Receptura se prenosi s jedne generacije na drugu.

## Izvori