open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
S.A.R.S.

**S.A.R.S.** (kratica za **Sveže amputirana ruka [[Joe Satriani|Satriania]]**) srpski je glazbeni sastav osnovan 2006. godine u Beogradu. Njihov zvuk karakterizira širok raspon žanrova; prevladavaju reggae, ska i hip hop, a primjetni su i utjecaji tradicionalne srpske glazbe. Izniman uspjeh na čitavom prostoru bivše Jugoslavije postigli su pjesmom „Buđav lebac“, koja je postavljena na YouTube bez ikakve promocije zajedno sa spotom izrađenim praktički bez sredstava na kućnom računalu.

## S.A.R.S. (album)

Nedugo nakon „Buđavog lepca“, u ožujku 2009. godine, sastav dovršava svoj prvi studijski album za srpsku izdavačku kuću PGP RTS uz producentsku pomoć Đorđa „Skaj Viklera“ Miljenovića. Usprkos nagradama POPBOKS-a za najbolju pjesmu i otkriće 2008. godine, Uroš Smiljanić, kritičar istog elektroničkog časopisa, izdaje recenziju u kojoj zaključuje kako je istoimeni debitantski album S.A.R.S.-a „tanak sloj prost(ačk)og humora i jeftinijeg formalnog eksperimentisanja razmazan preko debelog komada ničega.“ Uroš Milovanović ocijenio je ovaj album potpuno drugačijim: „Vrstu osveženja u izrazu bend nadograđuje odličnim pevanjem, solidnom svirkom... i veštim korištenjem svoje žanrovske fleksibilnosti zarad postizanja željenog efekta.“

## Reference

## Povezano
* Very Heavy Sars
* Zgrada BIGZ-a
* Nova srpska scena

## Vanjske veze
* Počeci Sarsa  (na Neradniku)
Petrol (bend)

**Petrol** je beogradski muzički trio nastao 2003. godine. Prvu postavu činili su Milan Bukejlović, Ana Janković i Ilija Duni. Uskoro u bend dolaze Vladimir Lenhart (bas) i Dragana Živković (klavijature). Bend uskoro nastupa sa Obojenim programom, grupom Disciplin A Kitschme, dva puta na festivalu Exit u Novom Sadu, na festivalu Art&Music 2006. u Puli, Supernatural festivalu u Beogradu kao i u Centralnom zatvoru za štićenike Specijalne bolnice.

Posle nekoliko promena, grupa se u jesen 2006. ustalila kao trio: Ilija - glas i gitara, Buki - bubnjevi i Ana - analogni sintisajzer i električne orgulje.

Petrol je u sopstvenoj produkciji 2004. godine objavio istoimeni EP sa pet pesama, a u februaru 2009. godine sa tri numere učestvuju na kompilaciji Zdravo, zdravo, zdravo (Kultur Akt). Singl Sve jedno je krajem 2007. i početkom 2008. godine proveo je nekoliko nedelja u vrhu domaćih top lista.

Album Nezgodno vreme, opasni dani snimljen je u periodu od jula 2007. do marta 2008. godine u zagrebačkom studiju Kramasonik i sadrži 10 pesama. Snimatelj i producent albuma je Hrvoje Nikšić.

## Povezano
* Zgrada BIGZ-a
* Nova srpska scena

## Vanjske veze
* Petrol na sajtu ''MySpace''
* [Petrol na sajtu ''Discogs''](https://discogs.com/artist/Petrol+(2))
Inje (grupa)

: *Za meteorološki fenomen vidi [[Inje (Meteorologija)|Inje]]*

**Inje** je elektropop grupa iz Beograda nastala 2007. godine.

Dnevni list „Politika“ opisao je „inje“ kao „minimalistički, snoliki elektro-pop, sa eteričnim ženskim vokalom“. Sastav je učestvovao na kompilaciji pesama balkanskih muzičara pod nazivom „Dark:Scene vol.1“ 2008. godine. Najznačajniji nastupi su u Novom Sadu u organizaciji Elektrane (Exit) 2008. godine kao i u okviru Drugog Književnog festivala „Pisci u fokusu“ u Subotici, 2009. godine.

Singl *Skrivenosemenica* proveo je nekoliko meseci na vrhu domaćih nezavisnih lista. U godišnjoj svojoj godišnjoj listi izbora kritičara, Popboks je proglasio „inje“ za drugi najbolji novi bend 2008. godine.

Prema statistikama mrežnog mesta last.fm, „inje“ je jedna od najslušanijih srpskih elektronskih grupa među korisnicima ovog servisa. Početkom 2011. godine su nastupili u beogradskoj Areni kao predgrupa Faithlessu.

## Napomene

## Vanjske veze
* Zvanična strana
* Inje na myspace-u
* Intervju za Rush.rs, novembar 2009.
Horkestar

**Horkestar** (bivši **Horkeškart**), je hor sa propratnim orkestrom iz Beograda. Za sastav je karakterističan amaterski hor odabran bez bilo kakve selekcije na osnovu sluha, kao i kulturni aktivizam.

Sastav je nastao jeseni 2000, kada je orkestar Škart pozvan da predstavi svoju samizdat-akciju *tvoje govno - tvoja odgovornost* u Centru za kulturnu dekontaminaciju u Beogradu. Za tu priliku, zbog izvođenja pesme Svete krave Arsena Dedića, trebalo je oformiti poseban hor. Radio oglasom (B92) slušaoci su pozvani na audiciju koja zapravo nije ni održana jer su svi prisutni primljeni bez ikakve provere sluha. Od tada se probe hora održavaju u Narodnoj biblioteci i REXu. Za prvih šest godina postojanja održali su oko 60 koncerata na najrazličitijim mestima, od seoskih osnovnih škola, izbegličkih kampova i pijaca do Muzeja savremene umetnosti i Ring-Ring festivala.

U početku je hor sarađivao sa profesionalnim dirigentima (Ljiljana Santovac, Ljiljana Danilović-Cincarka, Zoran Petrović), da bi od 2003. glavni dirigent postala Marija Balubdžić koja se predružila horu kao još 17-godišnja pijaniskinja. Orkestar je pod vođstvom Vladimira Živkovića.

Široj javnosti na sebe skreću pažnju akcijom Nazad koja je održana 9. juna 2006. Tada je Horkeškart otpevao pesmu *Nazad* ispred: Rektorata BU, SANU, Patrijaršije SPC, Vrhovnog suda, Vlade Srbije. Oni ovako objašnjavaju akciju: „Ovaj nastup predstavlja direktnu kritiku nataloženih nazadnih pojava u društvu i institucija koje ih stvaraju ili makar ne sprečavaju“.

Pesme Horkeškarta su uglavnom samizdat, i dele se slobodno, a neke od njih se mogu skinuti sa njihovog sajta.

## Izvori

## Vanjske veze

* Horkeškart oficijelni sajt 
* Tekstovi svih pesama
Popboks

**Popboks** je web-magazin na srpskom jeziku posvećen različitim oblastima popularne kulture.

Počeo je sa radom decembra 2004. godine na nasleđu časopisa „Džuboks“ (1974-1985) i „Ritam“ (1989-1995) i sadrži kompletne digitalizovane arhive ova dva magazina.

Popboks svakodnevno objavljuje muzičke, filmske i vesti iz ostalih srodnih područja, recenzije albuma, filmova, stripova i knjiga; izveštaje sa koncertnih, DJ i sličnih događaja, intervjue, tematski eseje i analize... Veoma aktivan je i forum čitalaca.

Posebna rubrika na Popboksu je „Scena“ na kojoj mladi domaći bendovi imaju mogućnost objavljivanja prvih pesama. Popboks je nekima od njih u okviru serijala „SCENA Uživo!“ organizovao prve veće koncerte u Beogradu.

Popboks je učestvovao u uređivanju CD kompilacije „Jutro će promeniti sve – nova srpska scena“.

Osnivač Popboksa je nekadašni kritičar "Džuboksa" Predrag Popović, izdavač Digimedia d.o.o., Beograd, glavni i odgovorni urednik od 2004. do 2009. je bio Goran Tarlać, a zatim Nebojša Marić.

Neki mediji (domaći i iz regiona), ocenili su Popboks kao najznačajni domaći sajt koji se bavi popularnom kulturom, smatrajući da je nezavisan, da u svojim tekstovima izražava „otvoren kritički stav“, i da se od nekih tematski sličnih domaćih medija izdvaja "poštovanjem profesionalne etike"..
U avgustu 2013. godine web magazin *Popboks* је prestao sa radom.

## Povezano
* Nova srpska scena

## Reference

## Vanjske veze
* Popboks 
* Pres konferencija povodom početka rada sajta, Dom omladine Beograda, januar 2005.
Commodore CBM-II

**Commodore CBM-II** to jest **Commodore Business Machine II** je bila kratkotrajna serija kompjutera kompanije Commodore International koja se proizvodila u prvoj polovici osamdesetih godina dvadesetog veka kao zamišljeni nasljednik Commodore PET kompjutera.

## Nastanak i propast CBM II
Nakon uspjeha s Commodore VIC-20 na tržištu osobnih računala Commodore International je pokrenuo proces stvaranja serije kompjutera CBM II koji bi nasljedio sada već lagano zastarjeli Commodore PET iz 1977. godine. U dizajniranju kompjutera jednu od odlučujućih uloga tržišni uspjeh konkurentskog IBM PC kompjutera i stvaranje grafičkih čipova VIC 40 i 6545. Prvi od njih će biti korišten pri dizajniranju kućne verzije kompjutera CBM II koja će dobiti oznaku P, dok će drugi biti korišten za poslovnu verziju imena B. Do trenutka izlaska na tržište Commodore International donosi odluku da je zbog velike popularnosti Commodore 64, šansa za uspjeh verzije P praktički nepostojeća pa će ona biti prodavana samo izvan SADa pod imenom serija 500,a serija B će biti prodava svugdje.

Zanimljiva osobina dizajna je da obje varijante kompjutera koriste 128 ili 256 kilobajta iako imaju 8bitni procesor koji ne dopušta korištenje više od 64 kilobajta. To je postignuto tako da kada procesore dobije određeno naređenje on "zaboravi" na do tada korišten dio memorije i pređe na sljedeći.

Sveukupno će biti prodano samo oko 15.000 primjeraka do prestanka prodaje 1985. godine svih verzija ovog tržišno neuspjelog kompjutera koji propada i zbog nekomaktibilnosti s Commodore 64 i one s IBM PC što je bio jedan od dizajnerskih ciljeva.

## Tehnički podaci

## Vanjske veze

* The Commodore CBM-II page – By Steve Gray
* The Commodore B-series page – By Edward Shockley
* Under the Hood of the Commodore P500 – By Ullrich von Bassewitz
* The Commodore 500, 600 and 700 Computers – By David Viner
* Hires graphics-board  – By Winfried Falkenhahn
* Michau's CBM-II page – By Michał Pleban
481.

__NOTOC__
Godina **481.** (**[[rimske brojke|CDLXXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Bazilija bez kolege** (ili, rjeđe, **godina 1234. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 481. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Korejske Baekje, Silla i Daegaya sklapaju savez protiv države Goguryeo .
* Klodvig I nakon smrti Hilderika I postaje kralj Franaka (ili 482).


## Rođenja

## Smrti
* Teodorih Strabon, ostrogotski poglavica
* Patrijarh Timotije III od Aleksandrije
* Sabinijan Magnus, istočnorimski general

## Reference
Daegaya

**Daegaya** je bio korejski grad-država u konfederaciji Gaya za vrijeme perioda Tri kraljevstva Koreje. Daegaya je bila smještena u današnjem okrugu Goryeong, u provinciji Sjeverni Gyeongsang Južne Koreje. (Ne smije ju se miješati sa Goryeong Gayom, smještenom u današnjem Sangjuu.)

Prema navodima *[[Samguk Sagi]]ja*, Daegaya je postojala 520 godina - od vremena prvog kralja koji se zvao Ijinashi (이진아시왕), pa sve do posljednjeg, koji se zvao Doseolji (도설지왕). Daegaya je u tom periodu imala šesnaest kraljeva, ali od kojih je poznato samo pet. Jedan od najpoznatijih je kralj Haji (하지, 荷知) koji je oko 479. poslao izaslanstvo u Namje (南齊, odnosno na dvor južnokineske dinastiju Južni Qi).

Daegaya se brzo razvila u 5. vijeku i igrala važnu ulogu u Konfederaciji Gaya, a što se tumači razvijenom izradom čelika. Međutim, njen razvoj je bio ograničen postojanjem snažnih susjeda u obliku centraliziranihj država Baekje i Silla. Oskudni historijski zapisi, ali i arheološki nalazi, sugeriraju kako je Daegaya bila strogo stratificirano društvo kojim je dominirala aristokracija.

Kralj Haji je sklopio savez sa državama Baekje i Silla kako bi 481. napao državu Goguryeo. Daegaya je kasnije u savezu sa državom Baekje napala državu Silla, ali je 554. to dovelo do teškog poraza u bitci kod Tvrđave Gwansan. Zbog tog fijaska je Daegaya izgubila primat u Konfederaciji u odnosu na državu Ara Gaya.

Daegaya je na kraju pala pod vlast Sille zahvaljujući generalu Kim Isabuu godine 562; Silla je već prije toga aporbirala najveći dio Konfederacije Gaya, ali je Daegaya napadnuta u znak odmazde zbog pohoda 554.

## Vanjske veze
* Cyber Museum of Daegaya
Patrijarh Timotije III od Aleksandrije

**Patrijarh Timotije III od Aleksandrije** (? - 481), također poznat i kao **Timotije Salofakiolos** (na grčkom: "kližuća kapa") bio je u dva navrata patrijarh Aleksandrije - od 460. do 475. odnosno od 477. do 481/482. Bio je poznat kao pobornik nikejsko-halkedonske ortodoksije odnosno protivnik mijafizitstva. Na mjesto patrijarha je prvi put došao 460. kada je bizantsko car Lav zbog mijafizitstva smijenio dotadašnjeg mijafizitskog patrijarha Timotija Aelura. Godine 475. je u Aleksandriji izbio ustanak nakon koga je Timotije prognan, a Timotije Aelur preuzeo njegovo mjesto. Nakon Aelurove smrti 477. je car Zenon dao prognati Aelurovog izabranog nasljednika Petra Mongusa i ponovno postavio Timotija za patrijarha. Timotije je patrijarh ostao do smrti 482. kada ga je naslijedio Jovan Talaja.

## Reference
* 

|-

|-
Sabinijan Magnus

**Sabinijan Magnus** (, ? - 481) bio je istočnorimski general u službi cara Zenona. Poznat je po tome što se žestoko protivio carevim pokušajima da 479. ustanak pobunjenih ostrogotskih vojnika pod Teodorikom Strabonom okonča pregovorima. Kada je Teodorik u Dirahijumu vodio pregovore sa njegovim kolegom Adamantijem, Sabinijan je, navodeći vjerske razloge, odbio položiti zakletvu da će ostrogotski taoci u njegovim rukama biti sigurni. Time su pregovori propali i došlo je do nastavka sukoba u kome su pobunjeni Ostrogoti poraženi. Sabinijan je, međutim, 481. pao u carevu nemilost te je pogubljen. Njegovi sinovi Sabinijan i Moshijan su, međutim, kasnije postali bizantski konzuli.

## Literatura
* Arnold Hugh Martin Jones, John Robert Martindale, John Morris, "Sabinianus Magnus 4", *The Prosopography of the Later Roman Empire*, Cambridge University Press, 1971, , p.&nbsp;967.
Marksizam i religija

**Marksizam i religija** je izraz koji označav odnos, u teoriji i praksi, između društveno-političkog svjetonazora i ideologije marksizma na jednoj, te različitih oblika religije na drugoj strani. Osnivač i glavni teoretičar marksizma, njemački sociolog Karl Marx, imao je ambivalentan odnos prema religiji, smatrajući je "opijumom za mase" odnosno sredstvom koje su vladajuće klase koristile kako bi hiljadama godina davale lažnu nadu nižim klasama, dok je istovremeno priznao da je u neku ruku predstavljala i protest nižih klasa protiv njihovog lošeg ekonomskog položaja.

U marksističko-lenjinističkom tumačenju marksističke teorije, koju je uglavnom uobličio ruski revolucionar Vladimir Lenjin, religija se smatra preprekom ljudskom razvoju, te su socijalističke države temeljene na markističko-lenjinističkim načelima kao svoju ideologiju uzele ateizam te primjenjivale antireligijsku politiku. To je posebno uzelo maha u marksističkim režimima 20. vijeka kao što su SSSR i NR Kina, koje su uvele državni ateizam. Usprkos toga, dan-danas postoje određene grupe religijskog komunizma, a kršćanski komunizam je imao važnu ulogu u ranom razvoju komunizma.

## Povezano
* Anarhizam i religija
* Antireligija
* Crveni teror
* Religijski progoni

## Izvori
482.

__NOTOC__
Godina **482.** (**[[rimske brojke|CDLXXXII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Severina i Ila ** (ili, rjeđe, **godina 1235. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 482. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Klodvig I]] nakon smrti [[Hilderik I|Hilderika I]] postaje kralj [[Franci|Franaka]] (ili [[481]]).
* [[Bizantski car]] [[Zenon (car)|Zenon]] izdaje ukaz pod nazivom *Henotikon'', kojim pokušava pomiriti kristološke stavove pravovjernih "halkedonaca" i mijafizita.
* Car Wu nasljeđuje cara Gaoa na čelu kineske dinastije Južni Qi.
* Istočnoslavenski poglavice Kij, Šček i Horiv i njihova sestra Libid osnivaju naselje koje po Kiju nazivaju Kijev. (tradicionalni datum)


## Rođenja
* Justinijan I, istočnorimski car (približni datum)

## Smrti
* 8.1. &ndash; Sveti Severin od Norika, kršćanski redovnik
* Car Gao od Južnog Qija

## Reference
Henotikon

***Henotikon*** (doslovno: "Akt o jedinstvu") je ukaz koga je godine 482. donio istočnorimski (bizantski) car Zenon u nastojanju da pomiri svoje podanike, odnosno uspostavi jedinstvo kršćanske Crkve u kojoj je sve više rastao raskol između "pravovjerne" (nikejsko-halkedonske) i mijafizitske struje. Zenonovi motivi su prije svega bili političke naravi, odnosno *Henotikonom* je nastojao osigurati podršku vjernika i svećenstva u Egiptu, Palestini i Siriji koje je sve otvorenije prkosilo odlukama Halkedonskog sabora 451. Neposredni povod je bila smrt Timotija III, halkedonskog patrijarha Aleksandrije koga je naslijedio mijafizit Petar Mongus. Nastojeći izbjeći daljne sukobe, Zenon se za pomoć obratio Akakiju, konstantinopolskom patrijarhu, koji je osmislio kristološku formulu koja je trebala zadovoljiti obje strane.

Tekst*Henotikona* je uključivao:
* osude učenja Eutiha i Nestorija sa Halkedonskog sabora;
* eksplicitno prihvaćanje dvanaest anatema Kirila Aleksandrijskog; i
* izbjegavanje bilo kakve izjave o tome ima li Isus Krist jednu ili dvije prirode.

Zenonov pokušaj kompromisa je doživio neuspjeh, s obzirom da ga nije prihvatila nijedna strana u sporu, iako su kasnije na to prisiljeni mijafizitski patrijarsi Aleksandrije i Antiohije. Međutim, papa Feliks III, čije se sjedište nalazilo u Rimu, izvan tadašnje bizantske teritorije, a koga Zenon nije konzultirao za mišljenje, je osudio *Henotikon* i nakon dvije godine ekskomunicirao Akakija. Zenon i Akakije tu odluku nisu prihvatili te je tako nastala višedecenijska Akakijeva šizma, prvi veliki i dugotrajni raskol između zapadnog i istočnog kršćanstva.

Ona je okončana tek godine 519. kada je car Justin I konačno priznao Akakijevu ekskomunikaciju, odnosno time *Henotikon* stavio van snage.

## Vanjske veze
* Catholic Encyclopedia: Henoticon
* Edward Walford, translator, ''The Ecclesiastical History of Evagrius: A History of the Church from AD 431 to AD 594'', 1846. Reprinted 2008. Evolution Publishing ISBN 978-1-889758-88-6 – contains a complete English translation of the Henotikon.
П

Слово **П** је деветнаесто слово ћирилице. Настало је преузимањем слова пи из грчког алфабета.

## Види још
* P 

## Reference
Autopark

**Autopark** je beogradska petočlana rok grupa.

## Biografija
Autopark su 2000. godine osnovali Milan Jovanović (bas, gitara), Nenad Jevtić (klavijature) i Ognjenka Lakićević (vokal). Kroz bend prolazi još nekoliko članova dok 2005. ne postaje šestočlana grupa.

Premijerno puštanje grupe desilo se u emisiji „Moć veštica“ autora Fridoma 2001. godine, tada na radiju B92. Pesme Autoparka nalazile su se na domaćim listama (B92 i Studija B). Prve pesme grupe, snimljene u kućnom okruženju, bile su dostupne na internetu pod nazivom *10+1* ili *-{Our So-Called Record}-*. Nakon toga, gitarista Milan Jovanović, koji je uradio produkciju ovih pesama, odlazi u inostranstvo i njega smenjuje Nikola Berček 2004. godine. Izbor pesama od tada pa nadalje su zabeležene na albumu *Osećanja za poneti*, koji je izdat u decembru 2006.

## Izdanja
* *10+1* ili *Our So-Called Record* (2003)
* *Osećanja za poneti* (2006)

## Povezano
* Zgrada BIGZ-a
* Nova srpska scena

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija  
* Autopark na sajtu -{''MySpace''}- 
* Autopark na sajtu -{''Discogs''}- 
* Autopark na sajtu -{''Last.fm''}- 
* "Balkanrock.com" интервју са Огнјенком Лакићевић
Posednutost

**Posednutost** ili **opsjednuće** je, prema vjerovanjima nekih religija, stanje u kojem vlast nad čovjekom preuzima demon ili Sotona.

## Hrišćansko tumačenje
### Simptomi

"Đavolsko opsjednuće" prema Crkvi, označava izravno cjelinu psihofizičkih pojava, neobičnih i uznemirujućih, što otkrivaju u osobi nazočnost jedne druge osobe obilježene crtama Sotone. Osoba koja je opsjednuta može pokazivati određene simptome kao što su promjena ličnosti koja se očituje u stanjima krize kada se kod osoba mijenja izraz lica, zvuk i boja glasa. Stanje svijesti najčešće je isključeno i osoba se nakon napada opsjednutosti ničega ne sjeća. Takva osoba pokazuje stanje *agresivnost*i koje je izraženo bijesnim psovkama, neobuzdanim nasiljem i napadima bjesnila koje je često popraćeno besramnim ponašanjem. Svaki spomen svetoga i sakralnoga izaziva strah, odbijanje i prijezir.

Mogu se pojaviti i druge tegobe koje se obično izražavaju neprestanom mučninom, čestim glavoboljama, malaksalošću i općom nezainteresiranošću. Opsjednuće može biti toliko da pregazi majčinski instinkt i majka može jednostavno odbaciti svoju djecu. Vjeruje se da tako teški slučajevi sotonskog djelovanja kao što je opsjednuće mogu nastati ako je opsjednuti kao dijete proklet, ili su njegovi preci bili u vezi s magijom, ili je pak sam dozvao đavla ili je s đavlom sklopio savez.

### Egzorcizam

U slučajevima opsjednuća Crkva primjenjuje egzorcizam, kao obred što ga vrši svećenik s posebnom dozvolom biskupa, a u cilju osloađanja osobe od utjecaja Zloga.

## Opsjednuće i znanost
Ne postoje znanstveni dokazi da se radi o natprirodnom događaju. Psihijatrija kao znanost ovakve fenomene klasificira u mentalne poremećaje.

## Povezano
* Egzorcizam

## Vanjske veze
* Opsjednuće
Alfred von Schlieffen

**Alfred Graf von Schlieffen**, najčešće zvan **Grof Schlieffen** (Berlin, 28. veljače 1833. — Berlin, 4. siječnja 1913.) bio je njemački feldmaršal i vojni strateg koji je služio kao načelnik Generalnog štaba Njemačkog Carstva. Schlieffen je ipak najpoznatiji po Schlieffenovom planu iz 1905. godine koji je u Prvom svjetskom ratu služio kao glavni taktični predložak za poraz Francuske i Ruskog Carstva.
August von Mackensen

**Anton Ludwig August von Mackensen** (Haus Leipnitz, 6. prosinca 1849. - Burghorn, 8. studenog 1945.), je bio njemački feldmaršal koji je tijekom Prvog svjetskog rata zapovijedao njemačkim vojskama na istočnom i srpskom frontu. 

Krajem 1915. zapovijedao je grupom armija Mackensen (njemačka 11., austro-ugarska 3. i bugarska 1. armija) koje su 6. studenog 1915. započele ofenzivu na Srbiju. Odmah po osvajanju Beograda naredio je da se svi srpski brantelji sahrane. U njihovu čast, podigao je spomenik nad grobnicom na Topčideru gdje su sahranjeni. Poslije rata je bio uhićen od strane Mađarskih revolucionara i predat Antanti. O srpskim vojnicima je jednom prilikom rekao: *"Borili smo se protiv vojnika iz bajke"*.

Sudjelovao je i u osvajanju Rumunjske 1916.
Reinhard Scheer

**Reinhard Scheer** (Obernkirchen, 30. rujna 1863. - Marktredwitz, 26. studenog 1928.) je bio admiral njemačke mornarice. Zapovijedao je Flotom Visokog mora njemačke Carske mornarice u bici kod Jutlanda, jednoj od najvećih pomorskih bitaka u povijesti.

## Biografija
Scheer je rođen u Obernkirhernu u Njemačkoj. Pristupio je mornarici 1879. godine, pomorski kapetan je postao 1905., a kontraadmiral 1910. godine. Kao pobornik stroge discipline, Scheer je u mornarici bio poznat pod nadimkom *„Čovjek sa čeličnom maskom“* zbog svog strogog držanja.

Scheer je postao glavni zapovijednik njemačke flote u siječnju 1916. godine. Dana 30. svibnja poveo je flotu u bitku kod Jutlanda. Iako nije porazio britansku Kraljevsku mornaricu, uspješno je izbjegao uništenje svoje flote od strane brojčano nadmoćnije Kraljevske mornarice, a njegovi brodovi su nanijeli teške gubitke Britancima. Njemački car Vilim II. mu je za vodstvo flote kod Jutlanda ponudio titulu viteza, ali je on tu ponudu odbio (njegov podređeni u bici kod Jutlanda, viceadmiral Franz von Hipper koji je zapovijedao bojnim krstašima nije odbio ponudu, i postao je Franz, Ritter von Hipper). Poslije bitke kod Jutlanda, Scheer više nije vjerovao da njemačka flota može poraziti Britance na moru, te je postao zagovornik podmorničkog rata protiv Velike Britanije.

U mirovinu je otišao 1918. godine nakon pobune na Kielu i revolucije koja je uslijedila u Njemačkoj.

Godine 1899. je oženio Emillie Mohr, koja je ubijena 9. listopada 1920. godine.

Scheerovi memoari *„Njemačka Visoka Flota u Svjetskom ratu“* su 1920. godine objavljeni na engleskom jeziku.

Godine 1928. Scheer je prihvatio poziv da posjeti starog suparnika iz bitke kod Jutlanda, admirala Johna Jellicoea u Velikoj Britaniji, ali je umro neposredno prije puta, u Marktredwitzu. Pokopan je u Weimaru. Na njegovom nadgrobnom spomeniku nalaze se samo datumi rođenja i smrti, i jedna riječ – „Skagerrak“.
Franz von Hipper

**Franz Ritter von Hipper**, ili **Franz, vitez von Hipper** (Weilheim, 13. rujna 1863. – Othmarschen, 25. svibnja 1932.) je bio njemački admiral tijekom Prvog svjetskog rata. Najpoznatiji je po zapovijedanju njemačkim bojnim krstašima u bitci kod Jyllanda.

## Biografija
Rođen u Weilheimu u Bavarskoj, Franc von Hipper je pristupio Njemačkoj carskoj mornarici 1881. kao osamnaestogodišnji kadet, koji je služio na fregatama *SMS „Niobe“* i *SMS „Leipzig“*. U periodu od 1884. do 1903. zapovijedao je njemačkim torpednim brodovima sve dok mu nije dodijeljeno zapovjedništvo nad oklopnom krstašem *SMS „Friedrich Karl“*. U listopadu 1913. biva postavljen za zapovjednika izviđačkih snaga Flote visokog mora.

Po izbijanju Prvog svjetskog rata 1914. von Hipper je svojim bojnim krstašima izvrsio nekoliko prepada na britanske priobalne gradove, od kojih je najzapamćeniji napad na Scarborough u prosincu 1914. Zapovijedao je njemačkim bojnim krstašima u bitci kod Dogger Banka 24. siječnja 1915. i u bitci kod Jutlanda (31. svibnja – 1. lipnja 1916.) U ovoj posljednjoj je nanio ogromnu štetu Kraljevskoj mornarici potopivši tri britanskea bojna krstaša, što ga je proslavilo i u Njemačkoj i u Velikoj Britaniji. Zaista, od četvorice glavnih admirala koji su sudjelovali na obije strane (Jellicoe, Beatty, Scheer, i Hipper), jedino se za njega smatra da je obavio posao bez greške. Ubrzo nakon bitke kralj Ludwig III. ga je imenovao vitezom.

U kolovozu 1918. von Hipper je dobio titulu admirala i nasljedio je admirala Reinharda Scheera na mjestu zapovjednika Flote visokog mora. Po izbijanju pobune mornara u Kielu, 4. studenog 1918. obratio se mornarima, apelirajućii na njih , ali bez uspjeha. U posljednjim danima aktivne službe organizirao je prebacivanje flote u Scapa Flow.

Povukao se 30. studenog 1918. i proveo ostatak života u Othmarschenu, blizu Hamburga. Urna sa njegovim pepelom je vraćena u njegov rodni grad.

Po njemu je nazvana teška krstarica *„Admiral Hiper“* koja je sudjelovala u Drugom svjetskom ratu.
Paraf

**Paraf** je punk sastav koji je osnovan sredinom 1970-ih godina te postao preteča novog zvuka na ovim prostorima, čime zaslužuju izvanvremensku titulu "očeva punk pokreta".

## Povijest sastava
Djelovali su na području Rijeke. Oni i Termiti stvorili su "Ri-rock" na kojem su frontmana "Termita" Predraga Kraljevića-Kralja proglasili prvim kraljem Ri rocka.
Parafi su održali prvi nastup na Belvederu u Rijeci 31. prosinca 1976.

Nakon okončanih zavrzlama oko izgleda omota ploče i vještog kompromisa između sastava i izdavača, te neizbježnog (i smiješnog) oporezivanja na šund, napokon se objavljuje prvijenac Parafa pod naslovom "A dan je tako lijepo počeo". Nakon objavljivanja ploče pjevač i gitarist Valter Kocijančić napušta Parafe ("...*sve što sam imao za reći rekao sam na toj ploči...*").
Godine 1980. izlazi kompilacija "Novi punk val" na kojoj su uvrštene pjesme Parafa ("Narodna pjesma") i nastupaju kao predgrupa engleskom sastavu The Ruts na njihovoj jugoslavenskoj turneji.

U Parafima 1981. g. dolazi do izmjene članova. Umjesto pjevača Valtera Kocijančića dolazi pjevačica Pavica Mijatović pod nadimkom Vim Cola, dok na gitaru dolazi Klaudio Žic. Ubrzo nakon dolaska Klaudio Žic napušta Parafe kojima se pridružuju gitarista Mladen Vičić i klavijaturista Raoul Varlen s kojima mijenjaju stil i priklanjaju se novovalnom glazbenom izrazu. Uskoro izlazi singl "Fini dečko/Tužne uši" koji im najavljuje album "Izleti".

80-ih godina održali su koncert u Osijeku u tadašnjem STUC-u.

Nakon raspada Termita 1984. godine, gitarista Robert Tičić-Tica prelazi u Parafe i tijekom snimanja ploče umire zbog urođene srčane mane. Ubrzo ga zamjenjuje Mladen Ilić (Konjak). U prosincu izlazi i posljednji album Parafa "Zastave".

#### Članovi sastava (prva postava)
* Valter Kocijančić (gitara, vokal)
* Zdravko Čabrijan (bas gitara)
* Dušan Ladavac (bubanj)

#### Članovi sastava (druga postava)
* Pavica Mijatović, Vim Cola (vokal)
* Mladen Ilić (gitara)
* Raoul Varljen (klavijature)
* Zdrave Čabrijan (bas gitara)
* Dušan Ladavac, Pjer (bubanj)

## Diskografija

* 1979. g. Rijeka / Moj život je novi val (singl)
* 1981. g. Fini dečko / Tužne uši (singl)
* 1980. g. Novi punk val 78-80 (kompilacija)
* 1980. g. A dan je tako lijepo počeo
* 1981. g. Izleti
* 1984. g. Zastave

## Izvori
Pekinška patka (bend)

**Pekinška patka** je jugoslovenska pank/novotalasna grupa iz Novog Sada. 

Osnovali su je Sreten Kovačević i Laslo Pihler. Sastavu se pridružuje basist Žurić. Kada im je zvuk postao dovoljno čvrst, kreću u potragu za pjevačem. Nalaze ga u Nebojši Čonkiću Čonti, koji se upravo vratio iz Londona i koji je bio inspiriran punkom i koji je bio dovoljno kvalificiran da bi poduprio izvornu zamisao sastava.

## Članovi

### Sadasnji Članovi

*Sreta Kovačević (gitara)
* Laslo Pihler (bubanj)
*Igor Mihaljević (bas gitara)
*Sava Obradović (gitara)
*Vladimir Aleksić (vokal)

### Bivsi Članovi
*Nebojša Čonkić Čonta (vokal)
* Boris Oslovčan (bas gitara)

## Diskografija
### Studijski albumi
* Plitka poezija LP (Jugoton, 1980.)
* Strah od monotonije LP (Jugoton, 1981.)

### Singlovi
* Biti ružan, pametan i mlad/Bela šljiva SP (Jugoton, 1979.)
* Bolje da nosim kratku kosu/Ori ori SP (Jugoton, 1980.)
* Bila je tako lijepa/Buba Rumba SP (Jugoton, 1981.)

### Kompilacije
* Svi marš na ples! (Jugoton, 1981.)
* Punk! Oi!! Yu (1996.)
* Tutti Pazzi Vol. 5 (Falšanja kol'ko'š rekords, 2004.)
* Novosadska pank verzija 1978–2005 (Studentski kulturni centar Novi Sad, 2006.)
* Pekinška patka (Multimedia Records, 2006.)

## Vanjske veze
*  Pekinška patka 
* Branislav Smuk: Plitkom poezijom protiv monotonije, Akuzativ.com
Novi val (razvrstavanje)

Termin **novi val** ili **novi talas** može označavati:

## Pokreti u kinematofrafiji

* Francuski novi val ili *La Nouvelle Vague*, pionirski novovalni pokret
* Australijski novi val
* Japanski novi val
* Indijski novi val ili paralelno kino, indijska varijanta pokreta koja se razvila otprilike kada i francuska
* Perzijski novi val ili iranski novi val
* Novo njemačko kino ili *[[Neuer Deutscher Film]]*
* Čehoslovački novi val
* *[[Cinema Novo]]*, novovalni pokret u brazilskoj i portugalskoj kinematografiji
* Hongkonški novi val
* Rumunjski novi val
* Britanski novi val
* Novi Hollywood ili Američki novi val, novovalni pokret u američkoj kinematografiji

## Pokreti u muzici

* Novi val, krovni muzički pokret koji je dominirao tokom 1970-ih i 1980-ih godina
** *[[Neue Deutsche Welle]]*, njemački novovalni pokret
** Jugoslavenski novi val
* Novi val u heavy metal muzici
* *[[Nueva ola]]*, španjolski muzički pokret iz 50-ih i 60-ih godina

## Muzika

### Albumi
* ''New Wave'' (The Auteurs), 1993.
* ''New Wave'' (Against Me!), 2007.
* ''New Wave'' (Dizzy Gillespie), 1962.
* New Wave (album benda Powerman 5000), 2017.

### Pjesme
* "The New Wave", singlica benda Daft Punk, 1994.
*"New Wave", pjesma benda The Parkinsons, 2005.

## Ostalo
* Novovalna naučna fantastika, pokret u naučnoj fantastici
* Novi val (dizajn), smjer u dizajnu
* HP NewWave, HP-ov softer s kraja 1980-ih godina
* ''The New Wave'', strip kuće Eclipse Comics iz 1986. godine
* New Wave (natjecanje), međunarodno, godišnje natjecanje za mlade pop pjevače
* New Wave Kitakyūshū, japanski nogometni klub (danas nosi ime Giravantsu Kitakyūshū)
Xiao Baojuan

**Xiao Baojuan** (蕭寶卷) (483–501), rođen kao **Xiao Mingxian** (蕭明賢), poznat i po posthumnoj tituli **Markiz od Donghuna** (東昏侯), kurtoazno ime **Zhizang** (智藏), bio je car Kine iz dinastije Južni Qi. Rođen je kao sin cara Minga koga je naslijedio 498. Njegova kratkotrajna vladavina je bila obilježena nasiljem, odnosno sklonošću da naređuje pogubljenja velikodostojnika bez ikakvih razloga. Zbog svega toga je izazvao cijeli niz pobuna, od kojih je posljednja, koju je vodio general Xiao Yan, rezultirala opsadom prijestolnice Jiankang u kojoj je godine 501. ubijen. Nakratko ga je, kao Xiao Yanova marioneta, naslijedio brat Xiao Baorong, čijim će formalnim svrgavanjem Xiao Yan 502. okončati dinastiju Južni Qi i uspostaviti vlastitu dinastiju Liang. 

## Napomene i reference

* *[[Knjiga Qija|Knjiga Južnog Qija]]*, vol. 7.
* *[[Historija Južnih dinastija]]*, vol. 5.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/ssh1.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 139, 140, 141, 142, 143, 144.
Car Xuanwu od Sjevernog Weija

**Tuoba Ke** (拓拔恪), kasnije **Yuan Ke** (元恪) (483 – 9. februar 515) poznatiji pod titulom **Car Xuanwu od Sjevernog Weija** ((北)魏宣武帝) je bio car kineske/Xianbei države/dinastije Sjeverni Wei.

Bio je sin cara Xiaowena i njegove konkubine Gao Zhaorong i rodio se sa imenom Tuoba Ke. Godine 496. mu je otac, u okviru programa sinizacije, donio odluku prema kojoj svi pripadnici naroda Xianbei moraju svoja imena promijeniti u kineska, pa je i princ Tuoba Ke postao Yuan Ke. Iste je godine njegovom starijem bratu Yuan Xunu oduzeta titula krunskog princa i dodijeljena Yuan Keu.

Carem je postao nakon očeve smrti 499. godine. Za vrijeme njegove vladavine je država Sjeverni Wei znatno ojačala i nanijela poraze suparničkoj južnokineskoj dinastiji Liang. Međutim, na carskom dvoru su sve više bilježile spletke iza kojih je stajao Xianwuov moćni ujak Gao Zhao, i čijom je žrtvom 508. pao sposobni i popularni premijer Yuan Xie. Mnogi kineski historičari smatraju taj događaj početkom kraja dinastije Sjeverni Wei.
 
Xuanwuova vladavina je bila značajna i zbog njegove budističke vjere. Car je bio poznat po tome što je držao predavanja na temu budističkih sutri, a budizam je zahvaljujući njemu *de facto* postao državna religija Sjevernog Weija.

Umro je godine 515. a naslijedio ga je trogodišnji sin Yuan Xu (car Xiaoming). Sahranjen je u Luoyangu, a grobnica mu se danas može posjetiti u tamošnjem Muzeju drevnih grobnica.

## Reference
Zhu Yi

**Zhu Yi** se može odnositi na:

* Zhu Yi (Tri kraljevstva), kineski vojskovođa u službi države Istočni Wu
* Zhu Yi (dinastija Liang), kineski državnik u službi dinastije Liang
* Zhu Yi (plivač)
Zhu Yi (dinastija Liang)

**Zhu Yi** (朱异) (483 – 16. februar 549), kurtoazno ime **Yanhe** (彥和), je bio kineski velikodostojnik u službi dinastije Liang. Odrastao je u porodici nižeg lokalnog službenika, ali je intelektualnim sposobnostima privukao pažnju Shen Yuea, ko-premijera na dvoru cara Wua, koji ga je 503. uzeo u službu. Godine 524. je nakon Shenove smrti preuzeo njegove dužnosti, a nakon smrti drugog ko-premijera Xu Miana 535. postao *de facto* premijer i jedina osoba od carevog povjerenja. Tada je sve više do izražaja dolazila njegova sklonost korupciji i nepoštenje. Godine 547. je njegov pokušaj da izigra Hou Jinga, odmetnutog generala države Istočni Wei koji se stavio u službu dinastije Liang, doveo do pobune u kojoj je prijestolnica Jiankang stavljena pod opsadu Hou Jingovih trupa. Iako je Hou Jing ponudio prestanak pobune u zamjenu za Zhu Yijevu glavu, car je to odbio i opsada se nastavila. Tokom nje je Zhu Yi umro.

## Napomena

## Reference
* *[[Knjiga Lianga]]*, vol. 38.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/lian5.htm 
* *[[Historija Južnih dinastija]]*, vol. 62.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/ssh7.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 150, 153, 155, 157, 158, 160, 161, 162.
483.

__NOTOC__
Godina **483.** (**[[rimske brojke|CDLXXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Aginancija bez kolege** (ili, rjeđe, **godina 1236. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 483. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 13.3. &ndash; Feliks III nasljeđuje Simplicija kao 48. papa.
* Istočnorimski general Il i carica majka Verina sklapaju zavjeru sa ciljem svrgavanja cara Zenona.


## Rođenja
* 11.5. &ndash; Petar Sabacije, kasnije poznat kao car Justinijan I
* Xiao Baojuan, posljednji car kineske dinastije Južni Qi,
* Car Xuanwu od Sjevernog Weija
* Yuan Xun, kineski princ iz dinastije Sjeverni Wei
* Zhu Yi, kineski velikodostojnik u službi dinastije Liang

## Smrti

## Reference
Yuan Xun

**Yuan Xun** (元恂) (483–497), rođen kao **Tuoba Xun** (拓拔恂, ime promijenjeno 496), kurtoazno ime originalno **Yuandao** (元道), potom **Xuandao** (宣道, promijenjeno 496), bio je krunski princ kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei.

Bio je najstariji sin cara Xiaowena i njegove konkubine Gospe Lin. Otac ga je proglasio krunskim princom 490. Godine 496. je u okviru programa sinizacije preselio prijestolnicu iz Pinchenga u u drevnu kinesku prijestolnicu Luoyang, a njegov sin, kao i svi članovi klana Tuoba su carevom naredbom o promjeni Xianbei imena u Han imena su prezime "Tuoba" promijenili u "Yuan". Tako je i Tuoba Xun postao Yuan Xun.

Yuan Xun je time, kao i mnogi pripadnici Xianbei plemstva, time bio nezadovoljan. Prema kineskim historijskim izvorima je bio gojazan, i mučilo ga je to što se nije mogao prilagoditi na topliju klimu u Luoyangu. Kada mu je otac 496. krenuo na jug kako bi vodio pohod protiv dinastije Južni Qi, Yuan Xun je formalno ostavljen da vodi prijestolnicu. Međutim, on je to pokušao iskoristiti kao priliku da pobjegne natrag u Pincheng, pri čemu je ubio pomoćnika Gao Daoyuea (高道悅) koji ga je u tome spriječio. Međutim, general Yuan Yan je dao zatvoriti gradske dveri i prijestonasljednik je pri carevom povratku išiban, degradiran u pučanina i stavljen u kućni pritvor, a novim prijestonasljednikom je proglašen njegov mlađi brat Yuan Ke. Godine 497. ga je carski službenik Li Biao (李彪) lažno optužio da kuje zavjeru protiv cara, zbog čega je otrovan.
Vavedenje

**Vavedenje** je jedan od dvanaest velikih pravoslavnih praznika. Označava ulazak (uvedenje) svete Bogorodice u hram. Praznuje se 21. novembra po starom, odnosno 4. decembra po novom kalendaru.

Marija je, kao trogodišnje dete, u skladu sa zavetom roditelja, Joakima i Ane, da će, ako dobiju porod, dete dati u hram, dovedena u Jerusalim i uvedena u hram. Na ulazu u hram dočekao je otac Jovana Preteče, prvosveštenik Zaharije.

U Katoličkoj crkvi se kao praznik pod imenom **Prikazanje blažene djevice Marije** slavilo do 1568. kada ga je službeno ukinuo papa Pio V. Ponovno je vraćen 1585. a službeno se obilježava 21. novembra.
Brendan

**Sveti Brendan od Clonferta** ili **Bréanainn od Clonfert** (cca. 484 – cca. 577; irski: *Naomh Breandán* ) poznat i kao "Moreplovac", "Putnik" ili "Hrabri" je jedan od ranih irskih monastičkih svetaca. Najpoznatiji je po legendarnoj potrazi za "Otokom Blaženih" poznatim kao Otok Sv. Brendana. O njemu je stvoreno *Putovanje sv. Brendana*, odnosno *[[immram]]* (irska pomorska priča). Smatra se jednim od Dvanaest apostola Irske.

## Izvori

## Vanjske veze

* Complete Annotated Bibliography on the ''Voyage of St. Brendan'' and the ''Life of St. Brendan''.
* Catholic Encyclopedia: ''St. Brendan''
* Biography at the ''Dictionary of Canadian Biography Online''
* Biography from ''"A Little Book of Celtic Saints:"'' ''Saint Brendan the Navigator''
* ''"Navigatio sancti Brendani abbatis"'' in (Latin) ''"Voyage Of St. Brendan The Abbot"'' in (English)
* ''Betha Brénnain'' (Life of Brenainn)  translated into English from the Book of Lismore.
* ''The Voyage of Beyond the Sea''  Simon Young writes about St Brendan's journey in Fortean Times
* Wall Street Journal: "Of Sainted Memory"
* Faroestamps.fo – Faroese stamp edition  (English, German, French, Danish, Faroese)
* Brendan's Fabulous Voyage – 1893 lecture by John Crichton-Stuart, 3rd Marquess of Bute, available from Project Gutenberg
484.

__NOTOC__
Godina **484.** (**[[rimske brojke|CDLXXXIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Venancija i Teodorika** (ili, rjeđe, **godina 1237. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 484. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Burgundi|Burgundski]] kralj [[Gundobad]] objavljuje *Lex Burgudionum*, [[zakonik]] koji se smatra prvim pisanim izvorom prava u srednjovjekovnoj Evropi.
* [[Heftaliti]] napadaju [[Iran|Perziju]], pri čemu je u bitci ubijen kralj [[Peroz I od Perzije|Peroz I]]; novi [[Sasanidi|sasanidski]] kralj Perzije postaje [[Balaš od Perzije|Balaš]].
* [[23.7.]] - [[Papa Feliks III]] ekskomunicira [[patrijarh Aleksandrije|aleksandrijskog]] patrijarha [[Petar III od Aleksandrije|Petra Mongusa]] i [[patrijarh Konstantinopola|konstantinopolskog]] patrijarha [[Akakije od Konstantinopola|Akakija]]. Odluka koja na Istoku nije prihvaćena predstavlja prvi veliki prekid veza između zapadnog i istočnog kršćanstva, koji će trajati decenijama i kasnije biti poznat kao *Akakijeva šizma'').
* Sklopljen Sporazum u Nvarsaku kojim Sasanidsko Carstvo garantira autonomiju i vjersku slobodu Armeniji.
* 23.12. - Gunthamund postaje kralj Vandala.
* 28.12. &ndash; Alarik II nasljeđuje Euriha kao kralj Vizigota.

## Rođenja
* Brendan, irski svetac (približni datum)

## Smrti
* Peroz I, sasanidski kralj Perzije
* jul - Elija Verina, supruga bizantskog cara Lava I
* 23.12. &ndash; Hunerih, kralj Vandala
* 28.12. &ndash; Eurih, kralj Vizigota

## Reference
Alarih II

**Alarik II.** *([[latinski jezik|lat.]] Alaricus )*, bio je vizigotski kralj od 485. do 507. godine. Alarikovo kraljevstvo je obuhvaćalo cijelu Hispaniju (osim sjeverozapadnog dijela), cijelu Akvitansku Galiju i veliki dio tada još uvijek nepodijeljene Narbonske Galije. Bio je oženjen Tindigotom, nezakonitom kćeri Teodorika Velikog, ostrogotskog kralja.

Godine 486. Alarik II. je uskratio utočište Sijagriju, bivšem soasonskom vladaru, koga je potukao franački kralj Klodvig I. u Soasonskoj bitci (486.) Alarik je uhvatio Sijagrija i predao ga Klodvigu koji ga je potom pogubio.

Alarik II. je bio arijanac, kao i svi drugi vizigotski plemići, ali je dosta ublažio politiku proganjanja katolika koju je prakticirao njegov otac Eurik, čak im je odobrio i održavanje sabora 506. godine u Agdu. Bio je u zategnutim odnosima s biskupima iz Arla. Cezarije, biskup od Arla, bio je osumnjičen da kuje urotu kako bi predao Arl Burgundima čiji je kralj bio oženjen sestrom franačkog kralja Klodviga. Alarik je protjerao Cezarija u Bordeaux u Akvitaniji, a potom mu dozvolio i povrakat nakon što je prošla kriza.

Poznat je i po tome što je naredio pravljenje rekompilacije rimskih zakona i proglasa za svoje "rimske" podanike. Ovaj zakonik je poznat kao Alarikov zakonik ili Alarikov brevijar *(lat. Breviarium Alaricianum)*.

Poginuo je u bitci kod Vouilléa 507. godine u kojoj su Vizigoti izgubili od Franaka predvođenih Klodvigom. Ova bitka je označila kraj vizigotskog kraljevstva u Toulouseu i povlačenje Vizigota dublje u Hispaniju, kao i kasnije premještanje vizigotske prijestolnice iz Toulousea u Toledo. Od galskih posjeda, Vizgoti su još jedino zadržali Septimaniju, zapadni dio Narbonske Galije, koja otprilike odgovara današnjem fracuskoj regiji Languedoc-Roussillon.

Alarika je naslijedio njegov izvanbračni sin Gesalek jer je njegov zakoniti sin, Amalarik, tada bio maloljetan.

## Literatura
* Edward Gibbon, ''History of the Decline and Fall of the Roman Empire'' Poglavlje 38.

## Vanjske veze

* Istorijska biblioteka:Alarihov brevijar
Sporazum u Nvarsaku

**Sporazum u Nvarsaku** (), () je naziv za sporazum koga su 484. sklopili velikodostojnici Sasanidskog Perzijskog Carstva na jednoj, i armenskog plemstva na drugoj strani, a kojim je Armeniji priznata autonomija okviru Sasanidskog Carstva, odnosno sloboda ispovijedanja kršćanstva njenim stanovnicima.

Njime su okončani višedecenijski napori sasanidskih kraljeva koji su, počevši od Jezdegerda II nastojali svoje kršćanske podanike na Kavkazu, odnosno Armeniji, Albaniji i Iberiji (današnja Gruzija), silom preobratiti na zoroastrizam, držeći kršćane petom kolonom Rimskog Carstva. Oni su izazvali niz ustanaka od kojih je posljednji izbio 481. Tri godine kasnije je kralj Peroz I poginuo u sukobima sa Heftalitima koji su napali istočni dio Carstva, te je njegov nasljednik Balaš, nastojeći izbjeći sukob na dvije fronte, započeo pregovore sa kršćanskim kavkaskim vođama, koji su se okupili oko armenskog plemića Vahana Mamikonijana. Sporazumom je Armeniji priznata autonomija, a Vahan imenovan kraljevskim guvernerom.

## Vanjske veze
* Принятие Арменией христианства.Раздел Армении между Римом и Персией. 
* Around History of Armenian Diplomacy 
* Professor of History The University of Michigan, Dearborn
Balaš

**Balaš** je bio Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida (484. - 488.).

Balaš je bio brat Peroza I. te je zavladao usred teške krize nakon pogibije svoga brata. Vlast zahvaljuje grupi moćnih plemićkih obitelji koji su zapravo i bili stvarni vladari države. Balaš je uspio sklopiti mir s Heptalitima, ali se Perzija morala obvezati na plaćanje godišnjeg danka. To je samo još više produbilo financijsku krizu Perzije tako da je Balaš (uzalud) molio bizantskoga cara za pomoć. 

Balaš je u onom dijelu Armenije koji je bio pod perzijskom vlašću provodio „politiku popuštanja napetosti“. Kršćanima je 484. dana sloboda vjere te im obećano da više neće biti pokušaja da ih se preobrati na zoroastrizam. 

488. Balaš je ubijen u uroti Perozova sina Kavada koji je uz potporu Heptalita sam zavladao. 

## Literatura
* Klaus Schippmann: *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*, Darmstadt 1990.
Feliks III

**Feliks III.** (? - 492) ponekad navođen i kao **Feliks II.** bio je papa od 13. ožujka 483. do 492. godine.

Navodi se kako se rodio u rimskoj aristokratskoj porodici čiji su članovi tradicionalno pripadali Senatu. Prije zaređenja se oženio i imao dvoje djece prije nego što mu je supruga umrla. Jedno od to dvoje djece je kasnije postalo pradjed pape Grgura Velikog.

Feliks III je 483. naslijedio Simplicija, postavši prvi papa koji je na papsku stolicu stupio a da nije bio pod neposrednom vlašću rimskih careva. To je imalo značajne političke posljedice, s obzirom da je Italija tada bila pod vlašću germanskog kralja Odoakra koji se suprotstavljao nastojanjima istočnorimskog cara Zenona da svoj autoritet nametne na područja nekadašnjeg Zapadnog Carstva.

Zenon je 482. donio ukaz poznat kao *[[Henotikon]]* kojim je nastojao pomiriti "pravovjerno" nikejsko-halkedonsko vjerovanje sa mijafizitstvom koje je sve više uzimalo maha u istočnim bizantskim provincijama. Papa Simplicije, koji nije bio konzultiran, tu odluku nikada nije prihvatio, smatrajući je izdajom Halkedonskog sabora i podilaženjem hereticima. Njegov nasljednik je, pak, nakon bezuspješnih pokušaja da promijeni carevu odluku, godine 484. donio ukaz o ekskomunicira konstantinopolski patrijarh Akakije koji je bio tvorac formule *Henotikona*, a također je svrgnut i Petar Mongus, mijafizitski patrijarh Aleksandrije. Ni car ni izopćeni patrijarsi tu odluku nisu priznali, te je tako stvorena Akakijeva šizma, prvi veliki raskol između zapadnog i istočnog kršćanstva koji neće biti formalno okončan sve do 519. godine.

## Reference
Mala Gospa

**Mala Gospa** ili **Mala Gospojina** je naziv za kršćanski praznik kojim se obilježava rođenje Marije, majke Isusa Krista.

## Mala Gospa u katoličanstvu
Slavi se 8. rujna svake godine.

Marijino rođenje je pretkazano i naviješteno u Starom zavjetu. Nakon pada Adama i Eve u grijeh, Bog im se ukazuje, prekorava ih i tjera ih iz zemaljskog raja. Bog govori zmiji: "Neprijateljstvo ja zamećem izmedu tebe i žene, izmedu roda tvojeg i roda njezina: on će ti glavu satirati, a ti ćeš mu vrebati petu" (Post 3,15). Drugi vatikanski sabor naučava, da je Marija proročki označena u tome obećanju o pobjedi nad zmijom.

Mariju je porodila njezina majka, sveta Ana oko 20. godine prije Krista. Očuvana je od svake mrlje istočnoga grijeha od trenutka svoga bezgrešnog začeća.

Mala Gospa je zaštitnica Čakovca, Solina, Voćina, Lopara, Bitelića, Grabovca i drugih mjesta.

## Mala Gospojina u pravoslavlju
Slavi se 21. septembra.

### Ikonografija
Na ikoni se događaj rođenja Svete Djeve Marije predstavlja tako da majka Ana leži na postelji, novorođena Marija u kolevci, a okruženi su mnogim srodnicima.

### Običaji kod Srba
Jesenje svadbe u Srbiji, od davnina, počinjale su od Male Gospojine. U poljoprivredi, Mala Gospojina je označavala vreme kada se počinjalo sa oranjem i setvom ozimih useva. U to vreme, priređivane su i razne stočarske svečanosti. 

Veruje se da bilje ubrano između Velike i Male Gospojine ima posebna lekovita svojstva, a da jaja iz toga perioda mogu cele godine ostati sveža pa se zato ostavljaju za nasad; pilići izleženi u ove dane biće dobre nosilje. Mnoge porodice slave Malu Gospojinu kao svoju Krsnu slavu.

Mala Gospojina u Šumadiji smatra se velikim praznikom i slavom. Domaćini koji ne slave slavu, odlaze sa porodicom svečano obučeni na raznorazne i mnogobrojne sabore i vašare, koji se održavaju oko crkava, odnosno u crkvenim portama. Ovaj dan je dobar za održavanje svadbi i veridbi. U Glamočkom polju održava se veliki stočni vašar.

Najveći vašari u Srbiji su u Negotinu i Šapcu, s tim što vašar u Negotinu ima vrlo dugu tradiciju.