open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kępno

**Kępno** (njemački: *Kempen in Posen*) je grad od 14,012 stanovnika u sredini Poljske u Velikopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Kępno leži na riječici Niesób udaljeno 63 km južno od Kalisza i 75&nbsp;km sjeveroistočnood Wrocława.

## Historija

Kępno je prvi put dokumentiran 1282. kao mjesto gdje su se sastali tadašnji velikopoljski vojvoda Przemysł II i gdański vojvoda Mściwojem II.
Oni su tad dogovorili savez koji je pomogao Przemysłu da 1294. postane poljski kralj.

Mjesto je izraslo uz utvrdu, a gradska prava dobilo je oko 1283.
Za vladavine Vladislava I. Lokieteka i Kazimierza III bio je jedna od kraljevskih rezidencija, ali je krajem 14. vijeka počeo stagnirati. Uzrok je 
bio susjedni Baranów, udaljen svega 2 km južnije koji je postao značajniji pa je dobio i gradska prava, dok ih je Kępno izgubio.

Novi grad Kępno osnovan je 1660. a već iduće 1661. dobio je gradska prava po uzoru na magdeburška.
Za Druge podjele Poljske 1793. Kępno je pripao Kraljevini Pruskoj koja ga je germanizirala.
Nakon dolaska željeznice iz Krakova 1874. počeo se industrajilizirati.

Dobar dio poljskih stanovnika sudjelovao je u Velikopoljskom ustanku (1918.-1919.)

Današnji Kępno je industrijski grad, sa tvornicama; prehrambene, drvne, 
kemijske, tekstilne i metalne industrije i jednom tvornicom građevinskih materijala.

## Pobratimski gradovi
Kępno ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;
*  Encs, Mađarska
*  Trutnov, Češka
*  Giano dell’Umbria, Italija
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Kępno''
The Catwalk

***The Catwalk*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 18. decembra 2002. godine. Radnja prikazuje kako se *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprise]]* od strane tri vanzemaljca bude upozoren na dolazak neutronske oluje, pa kapetan Archer odlučuje posadu evakuirati u posebno ojačani prolaz koji bi ih trebao zaštititi dok oluja ne prođe.

## Vanjske veze
*
Zach Grenier

**Zach Grenier** (12. februar 1954 - ) je američki glumac, najpoznatiji po karakternim ulogama u nizu zapaženih hollywoodskih filmova.

## Vanjske veze
*Personal site
*
*
*Zach Grenier  at Internet Off-Broadway Database
Niesób

**Niesób** zvana i *Samicą* je riječica u sredini Poljske, lijeva pritoka Prosne duga 30 km.

## Hidrologija
Niesób se formira sutokom dva potoka južo od Kępna.
Od tamo teče dvanaestak km do Kępna, zatim teče prema istoku do Wieruszówa gdje ima ušće u Prosnu.

Porječje rijeke prostire se po Velikopoljskom i Lodzkom vojvodstvu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Niesób''
Pasłęka

**Pasłęka** (njemački: *Passarge*) je rijeka na sjeveroistoku Poljske  duga 169 km, koja utječe u Baltičko more.

## Hidrologija
Pasłęka izvire iz jezera *Miodówko*, kod sela Miodówka, od tamo teče uz velike meandre prema sjeveru do ušća u Vislansku lagunu.

U svom gornjem toku protiče preko nekoliko manjih jezera; Wymój, Saring, Leguti i Eissing, a tu se nalazi i rezervat prirode- *Ostoja Bobrów*.
Na rijeci su u donjem toku podignute dvije hidroelektrane jedna kod sela Pierzchały sa akumulacijom Pierzchalski i jedna kod grada Braniewo. U gornjem toku se nalazi i rezervat prirode- Ostoja Bobrów.

Porječje rijeke veliko je 2,300 km² i prostire se po Varminsko-mazurskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 16 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pasłęka''
True Beauty

***True Beauty*** () je južnokorejska igrana TV-serija produkcijske kuće tvN, originalno emitovana krajem 2020. i 2021. Predstavlja adaptaciju  istoimenog web-stripa. Glavni lik je djevojka koju zbog navodne ružnoće zlostavljaju u srednjoj školi, pa se zbog toga počinje učiti šminkanju i postaje prava ljepotica.

## Uloge

## Izvori

## Napomene

## Vanjske veze
*  
* 
* ''True Beauty'' na Viki
* ''True Beauty'' na Daum 
* ''True Beauty'' na Line Webtoon
Lužany pri Topli

**Lužany pri Topli** je naseljeno mjesto u okrugu Svidnjik, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
SKUD Ivan Goran Kovačić

**Studentsko kulturno-umjetničko društvo »Ivan Goran Kovačić«** osnovano je 1948. godine u okviru Sveučilišta u Zagrebu.

U sklopu SKUD-a danas djeluju:
* Akademski zbor
* Folklorni ansambl
* Muški vokalni ansambl
* Akademski harmonikaški orkestar
* Studentsko kazalište i
* Grupa za međunarodni folklor (rekreativni odjel).

Društvo je osnivač i organizator književne manifestacije Goranovo proljeće.

## Folklorni ansambl
Folklorni ansambl okuplja stotinjak pjevača, plesača i tamburaša. Zbirka narodnih nošnji Društva broji gotovo 500 kompleta iz svih krajeva Hrvatske, dio kojih je i muzejske vrijednosti. Koreografije za folklorni ansambl pripremali su Đuro Adamović, Ivan Ivančan, Zvonimir Ljevaković, Goran Knežević, Branko Šegović, Branka Mikakić i ini. Prigodom šezdesete obljetnice djelovanja snimio je Ansambl dvostruki nosač zvuka, predloženog za Porina u kategoriji »Najbolji album folklorne glazbe«. Pjevači ansambla snimili su i nosač zvuka »O, mila Majko nebeska« s hodočasničkim (romarskim) marijanskim popijevkama.

## Izvori
Ivana Bago

**Ivana Bago** hrvatska je kustosica, povjesničarka umjetnosti i istraživačica koja djeluje u polju suvremene umjetnosti.

Su-osnivačica je Delve - Instituta za trajanje, mjesto i varijable zajedno sa Antoniom Majačom, sa kojom je radila i u Galeriji Miroslav Kraljević. Kurirala je u Kontejneru - birou suvremene umjetničke prakse. Periodički doprinosi uglednim međunarodnim i regionalnim medijima. Doktorirala je na Sveučilištu Duke. Živi u Zagrebu i djeluje internacionalno.

Njen rad se često bavi problemima tijela, roda, jezika, konteksta Istočne Europe i uvjeta djelovanja umjetnika i kulturnih radnika.

Članica je hrvatske sekcije AICA - Međunarodnog udruženja kritičara u umjetnosti. 2020. godine dobila je nagradu Igor Zabel.
## Izvori

## Vanjske veze
* Delve - Institut za trajanje, mjesto i varijable
Origen (neoplatonist)

**Origen** (, fl. početak 3. stoljeća n.e.) bio je platonistički filozof koji je živio u Aleksandriji. Bio je učenik Amonija Sake i Plotinov suvremenik u Amonijevoj filozofskoj školi u Aleksandriji. Neki su smatrali da su ovaj neoplatonst i čuveni kršćanski filozof i teolog Origen iz Aleksandrije, koji je takođe bio učenik Amonija Sake, iste osobe.

Origen se spominje tri puta u Porfirijevom *Plotinovom životu*, gdje se o njemu govori s mnogo više mnogo ljubaznosti nego o kršćaninu Origenu, kojega Porfirije nije volio. Nekoliko puta ga spominje i Proklo, a jasno je da su se Origenovi kolege Plotin i Kasije Longin prema njemu odnosili s poštovanjem.

Jedini aspekt njegovih filozofskih stavova koji je poznat jest to da on nije prvi princip stvarnosti smatrao "Jednim" izvan intelekta i bića, kao što je to činio Plotin, već mu je prvi princip bio vrhovni intelekt i primarno biće, što sugerira da su njegova stajališta bila stajališta tradicionalnog srednjeg platonizma, a ne Plotinovog neoplatonizma.

## Reference

## Literatura
*A. H. Armstrong, (1967), *The Cambridge History of Later Greek and Early Medieval Philosophy*, Pages 198-199. Cambridge University Press.
*Ilaria L. E. Ramelli, "Origen and the Platonic Tradition," Religions 8, no. 21 (2017), doi:10.3390/rel802002
Cecilije iz Kalakte

**Cecilije iz Kalakte** (,  ili *Caecilius Calantianus*, 1. stoljeće pne. – 1. stoljeće n.e.) bio je starogrčki retoričar, koji je živio u Rimu u Augustovo doba. Bio je rodom iz Kalakte na Siciliji, pa su ga zato zvali i **Kalaktin**. Prema bizantskoj enciklopediji *[[Suda|Sudi]]*, njegovi su roditelji bili robovi židovske vjere, a sam Cecilije, prije nego što je dobio rimsko državljanstvo, navodno je nosio ime **Arhagat** (Ἀρχάγαθος, *Archagathus*). Kvintilijan ga spominje zajedno s Dionizijem iz Halikarnasa kao istaknutog grčkog retoričara i gramatičara.

Što se tiče sfere njegova djelovanja u Rimu i njegovog uspjeha kao učitelja retorike, ništa se ne zna; ali, iz naslova jednog od njegovih djela, vidimo da je proučavao kako rimsko tako i grčko govorništvo. Napisao je velik broj djela o retorici, gramatici, a također i o povijesnim temama. Sva su ova djela sada izgubljena; ali bila su na visokom glasu kod retoričara i kritičara carskog razdoblja. Neka su njegova djela bila teoretskog karaktera, druga su bili komentari grčkih govornika, a neka druga su, pak, bila gramatičke ili povijesne vrste.

## Djela
Na temelju obavještenja u *[[Suda|Sudi]]* i kod drugih pisaca može se zaključiti da je Cecilije sastavio ova djela: *O retorici* (Περὶ ῥητορικῆς), *O retoričkim figurama* (Περἰ σχημάτων), *O stilovima desetorice govornika* (Περὶ χαρακτῆρος τῶν δέκα ῥητόρων), *O [[Antifont (osoba)|Antifontovom]] pisanju* (Περὶ Ἀντιφῶντος σύνταγμα), *Usporedba [[Demosten|Demostena]] i [[Eshin|Eshina]]* (Σύγκρισις Δημοσθένους καὶ Αἰσχίνου), *Usporedba Demostena i [[Ciceron|Cicerona]]* (Σύγκριδις Δημοσθένους καὶ Κικερῶνος), *O historiji* (Περὶ ἱδτορίας), *O razlici između [[Aticizam|atičkog]] i [[Azijanizam|azijskog stila]]* (Τίνι διαφέρει ὁ Ἀττικός ζῆλος τοῦ Ἀσιανοῦ), *O Demostenu, njegovim autentičnim i krivotvorenim govorima* (Περὶ Δημοσθένους, ποῖοι αὐτοῦ γνήσιοι λόγοι καὶ ποῖοι νόθοι), *O onome što retoričari govore sukladno historiji i suprotno od historije* (Περὶ τῶν καθ᾽ ἱστορίαν ἢ παρ᾽ ἱστορίαν εἰρημένων τοῖς ῥήτορσι), *O [[Robovski ratovi|robovskim ratovima]]* (Περὶ δουλικῶν πολέμων), *Dvije knjige protiv [[Frigija|Frigijaca]]* (Κατὰ Φρυγῶν δύο, gdje vjerojatno napada bombasični azijanski stil), *Alfabetski popis riječi* (Ἐκλογὴ λέξεων κατὰ στοιχεῖον, kojim se *[[Suda]]* bogato služi, kako se navodi i u predgovoru te enciklopedije), *O uzvišenom* (Περὶ ὕψους, što je prvi spis tog naslova u antici, na koji je odgovorio anonimni pisac istoimenog djela, koje je sačuvano).

## Reference

## Literatura
*
Fronton iz Emese

**Fronton iz Emese** (, ) bio je učitelj retorike u Ateni, ujak Kasija Longina. Napisao je mnogobrojne govore i živio u vrijeme cara Aleksandra Severa (vladao 222–235). U *[[Grčka antologija|Grčkoj antologiji]]* sačuvana su dva njegova epigrama, koja se bave gramatičkim pitanjima.

Prema bizantskoj enciklopediji *[[Suda|Sudi]]*, suparnici na polju podučavanja retorike bili su mu Filostrat sa Lemnosa i Apsin iz Gadare. Također se navodi da je Fronton umro kad mu je bilo oko šezdeset godina života te da je svoju imovinu ostavio Kasiju Longinu, sinu njegove sestre Frontonide.

## Reference

## Literatura
*
Monika Herceg

**Monika Herceg** (Sisak, 1990.), hrvatska pjesnikinja, dramaturginja, scenaristica i urednica. Dobitnica je više književnih nagrada, te popularnoznanstvena aktivistica, feministica, zagovarateljica jednakopravnosti žena i prava migranata.

## Biografija
Rođena je i odrasla u okolici Siska, srednju školu završila u Petrinji. Studira fiziku na Sveučilištu u Rijeci, a živi u Zagrebu.

Supokretačica je natječaja *Kvant književnosti*, prirodoslovno-matematičke udruge studenata PRIMUS, s ciljem poticanje pisanja radova popularno-znanstvene tematike.

Dobitnica je književne nagrade Goran za mlade pjesnike 2017. i nagradom Kvirin za mlade pjesnike 2018. godine. Njena zbirka poezije *Početne koordinate* nagrađena je nagradama Fran Galović, Slavić i međunarodnu Mostovi Struge. Za svoju drugu objavljenu zbirku *Lovostaj* dobila je nagrade: Na vrh jezika, te nagrade Biber, Lapis Histriae i drugu nagrada na festivalu Castello di Duino godine, prvu nagradu na regionalnom natječaju humoristično-satiričnog žanra Bal u Elemiru 2017.  2020. godine napisala je svoj prvi dramski tekst *Gdje se kupuju nježnosti*, koji tematizira nasilje nad ženama, transgeneracijske traume i odnose u patrijarhatu, te je i dobila nagradu HNK.

Objavila je treću knjigu poezije *Vrijeme prije jezika* u izdanju Frakture koja je također naišla na dobre kritike, te je dobila nagradu ‘Zvonko Milković’.

Za kratku dramu *Mrtve ne treba micati* osvojila je regionalnu nagradu ‘Priče s balkona, priče s Balkana’.

2021. godine postala je jedna od dobitnica nagrade Strašne žene. "S Barbarom Matejčić i Dadom Ćosićem vodi akcije vezane uz suzbijanje nasilja nad migrantima. Sudjelovala je uz poeziju na komemoraciji za Aleksandru Zec...Pokrenula je i ciklus tribina ‘Pjesnikinja petkom’ gdje u fokus stavlja stvaralaštvo pjesnikinja."

Njena poezija je prevedena je na desetak jezika - uključujući i na engleski, njemački i litvanski jezik od strane Versopolisa, europske platforme za mlade autore/ice poezije. Izbor pjesama izašao je na francuskom jeziku (*Ciel sous tension*, L’Ollave, 2019.). *Početne koordinate* objavljene su na makedonskom jeziku u sklopu nagrade Mostovi Struge.

Članica je Hrvatskog društva pisaca i uredništva časopisa *Poezija*.

## Djela
**Početne koordinate* (2018.) zbirka pjesama
**Lovostaj (2019.) zbirka pjesama*
**Gdje se kupuju nježnosti* (2020.) dramski tekst
**Vrijeme prije jezika* (2020.) zbirka pjesama
**Mrtve ne treba micati* (2020.) kratka drama

## Izvori

## Vanjske veze
* Biografija na webu Hrvatsko društvo pisaca
* Gostovanje na HTV: Nedeljom u 2
* Booksa: Poezija na živo
* Monika Herceg osobna stranica
Goran za mlade pjesnike

**Goran za mlade pjesnike** je nagrada za poeziju, koja se dodjeljuje autoru mlađem od 30 godina i to za neobjavljeni rukopis, koji objavljuje SKUD Ivan Goran Kovačić. Utemeljena je 1977. godine. Dodjeljuje se u okviru pjesničke manifestacije *[[Goranovo proljeće]]*.

## Nagrade ''Goran za mlade pjesnike''
*2020. Tomislav Augustinčić
*2019. Denis Ćosić
*2018. Marija Dejanović
*2017. Monika Herceg
*2016. Mateja Jurčević
*2015. Goran Čolakhodžić
*2014. Katja Knežević
*2013. Stipe Odak
*2012. Davor Ivankovac
*2011. Martina Vidaić
*2010. Irena Delonga
*2009. Irma Velić
*2008. Antonija Novaković
*2007. Marija Andrijašević
*2006. Branislav Oblučar
*2005. Ivana Bodrožić
*2004. Blaženka Brlošić
*2003. Branko Vasiljević 
*2002. Tihomir Matko Turčinović
*2001. Ivana Žužul 
*2000. Bojan Radašinović 
*1999. Dorta Jagić 
*1998. Ana Brnardić 
*1998. Tomica Bajsić 
*1997. Sanja Šimić 
*1996. Hrvoje Jurić 
*1996. Renata Valentić 
*1995. Katarina Zrinka Matijević 
*1994. Ivan Herceg 
*1994. Alen Galović 
*1993. Stella Mihelj 
*1992. Tomislav Šarić 
*1991. Dora Ruždjak 
*1991. Lidija Bajuk 
*1991. Davor Šalat 
*1991. Lucija Stamać 
*1991. Ivan Vukoja 
*1991. Katarina Mažuran 
*1990. Novica Novaković 
*1989. Miroslav Kirin 
*1988. Krešimir Bagić, Boris Gregorić
*1988. Miljenko Jergović 
*1987. Tomislav Domović 
*1986. Dragan Grbić 
*1985. Alojz Ihan 
*1984. Tugomir Zaletel 
*1983. Anka Žagar 
*1982. Milovan Marčetić 
*1981. Ivan Negrišorac 
*1980. Branko Čegec 
*1979. Refik Ličina 
*1978. Milenko Panić 
*1977. Jagoda Zamoda

## Povezano
*Goranov vijenac

## Izvori

## Vanjske veze
*Goranovo proljeće
Amelije

**Amelije Gentilijan** (, *Amélios Gentilianós*, rođen između 216. i 226, umro između 290. i 300. godine nove ere), bio je neoplatonistički filozof i književnik druge polovice 3. stoljeća. 

Amelije je rodom bio iz Toskane. Isprva se učio na djelima Numenija iz Apameje, a potom je počeo pohađati Plotinova predavanja tri godine nakon Plotinova dolaska u Rim, i s njim je ostao više od dvadeset godina, sve do 269. godine, kada se povukao u Apameju u Siriji, Numenijevo rodno mjesto.  Bizantska enicklopedija *[[Suda]]* pogrešno tvrdi da je Amelije bio iz Apameje (Ἀπαμεύς, *Apameos*).

"Amelije" nije bilo njegovo izvorno ime; čini se da ga je odabrao da bi izrazio svoj prezir prema svjetovnim stvarima, jer riječ ἀμέλεια (*ameleia*) na grčkom znači "nemar". Porfirije Tirski izjavio je za Amelija u *Plotinovom životu*: "Amelije se radije zvao Amerije, mijenjajući L u R, jer mu je, kako je objasnio, više odgovaralo da bude imenovan po "ameriji", tj. "ujedinjenju", nego po "ameleji", tj. "ravnodušnosti".

Amelije je neprestano čitao i pisao, zapamtio je praktički sva Numenijeva učenja i, prema Porfiriju, napisao je preko 100 svezaka izreka i komentara. Plotin je Amelija smatrao jednim od svojih najbistrijih učenika. Amelije je bio taj koji je uvjeravao Porfirija u istinitost Plotinovih učenja i pridružio mu se u uspješnom naporu da nagovori Plotina da svoja učenja zapiše. Njegovo je glavno djelo bila rasprava u četrdeset knjiga koja se suprotstavljala tvrdnji da Numenija treba smatrati originalnim autorom Plotinovih učenja. Amelija također navode Euzebije i drugi koji navode da je Amelije s odobravanjem citirao definiciju Logosa u Evanđelju po Ivanu.

## Reference

## Literatura
*
Środa Śląska

**Środa Śląska** (njemački: *Neumarkt in Schlesien*) je grad od 9,539 stanovnika na jugu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija

Środa Śląska leži udaljena tridesetak km zapado od Wrocława.
## Historija

Środa je niknula kao trgovište u 12. vijeku, a ime je dobila po sajmu koji se održavao u srijedu. 
Sufiks - Śląska (Šleska) dodat joj je da se razlikuje od obične srijede.

Transformacija Środe iz trgovišta u grad započela je za vladavine vojvode Henrika I. Bradatog, koji je želio svoje vojvodstvo Šlesku učiniti centrom koji će ujediniti Poljsku, zbog tog je osnivao gradove. On je izgleda još početkom 13. vijeka dodjelio Środi gradska prava po uzoru na flandrijske gradove, koje je 
1235. pronjenio po uzoru na magdeburško pravo.

Krajem 13. vijeka započela je gradnja bedema, koji su na kraju imali 45 bastiona i 8 kula (četiri su bili i gradska vrata.

Od 1335. Środom vladaju češki kraljevi, tako je započeo period od 600 godina egzistencije Środe izvan Poljske. 
Krajem 13. vijeka započela je gradnja bedema, koji su na kraju imali 45 bastiona i 8 kula (četiri su bili i gradska vrata.

Husiti su 1428. opljačkali grad, spalili samostan i franjevačku crkvu.

Od 1526. Środom i Šleskom vladaju Habsburgovci, a od 1741. Kraljevina Pruska. Prva tvornica proradila je 1711, iz nje je tokom 19. vijeka izrasla velika tvornica cigareta.

Nakon nje 1742. proradila je tvornica porculana, a 1750. i tvornica svile. Željeznica je stigla do grada 1814.

Nakon Drugog svjetskog rata njemačko stanovništvo je raseljeno.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Środa Śląska'' (službene stranice)
Krakus

**Krak** ili **Krakus** (latinski: *Gracchus*) bio je legendarni poljski vladar, čije je postojanje vrlo upitno.

Krak je kako legenda kaže bio osnivač Krakova i otac Wande svoje nasljednice, a danas je eponim za Krakov.

Krakus je izgradio zamak na Wawelu i ubio wawelskog zmaja (ranije legende ubistvo zmaja pripisuju krakovim sinovima).

Legendu o Kraku i njegovoj kćeri Wandi prvi je zabilježio u 12. vijeku krakovski biskup Wincenty Kadłubek, u djelu *Chronica Polonorum*. 
Sličnu legendu o Kroku i Libuši, imaju i Česi, koju je zabilježio biskup Kozma Praški.

Legenda o njemu toliko je utjecala na poljsko društvo, da su brojni stručnjaci pokušali pronaći tragove njegova postojanja. Tumulus u Krakovu pored Visle odavno se smatra njegovim grobom, zbog tog su između 1934. - 38. provedena opsežna arheološka iskapanja, koja nisu otkrila nikakvu grobnicu, iako su pronađeni artefakti 
starijih arheoloških kultura.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Krak'' 
* ''Tajemnice krakowskich kopców – Krakusa i Wandy'' 

|-
Mazovljani

**Mazovljani** ( – Mazovšani) je ime zapadnoslavenskog - poljskog plemena, koje je za ranog srednjeg vijeka živjelo u centralnom dijelu porječja Visle.

To ime se danas koristi za stanovnike Mazovije (Mazovše) u današnjem Mazovjeckom vojvodstvu.

O njima je prvi pisao u 11. vijeku kijevski monah Nestor Ljetopisac, ali ne i Geographus Bavarus. 
Po njemu su Mazovljani živjeli u kraju  koji se protezao duž obje obale Visle, od rijeke Pilice, na jugu do rijeke Radomke, na zapadu sve do rijeke Łek na sjeveroistoku i zemalja Prusa i Jatvjaga.

Njihova najveća naselja bila su današnji; Płock, Łomża, Wizna, Czersk, Ciechanów, Płońsk i Zakroczym.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mazowszanie''
Pilica (rijeka)

**Pilica** (njemački: *Pilitza*) je rijeka u sredini Poljske  najduža lijeva pritoka Visle, duga 319 km.

## Hidrologija
Pilica izvire na obroncima Krakovsko-čenstohovskih Jura, kod gradića Pilica. Od tamo teče uz velike meandre prema sjeveroistoku do ušća u Vislu kod sela Ostrówek u Mazovjeckom vojvodstvu.

U donjem toku nešto prije grada Tomaszów Mazowiecki, rijeka je krajem 1960-ih pregrađena zemljanom branom i tako je stvoreno akumulaciono jezero - *Sulejowski*, dugo 15&nbsp;km, na površini od 2450 hektara, zapremine 84,200 000 m³.

Porječje rijeke veliko je 9,300 km² i prostire se po Šleskom, Svjetokžiškom, Lodzkom i Mazovjecko vojvodstvo.
Prosječni godišnji protok na ušću je 48,6 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pilica''
Elk (rijeka)

**Ełk** (antički *Łek*, njemački: *Leck*, *Lyck*) je rijeka na sjeveroistoku Poljske, desna pritoka rijeke Biebrze duga 114 km.

## Hidrologija

Ełk izvire pod imenom **Czarna Struga** kod brda Šeška, nedaleko beloruske granice. Nakon tog pod imenom **Łaźna Struga** teče prema jugu do Regije Mazurska jezera i protiče preko jezera; Łaźno, Łaśmiady i Ełk do grada Ełka. Tu mjenja ime u *Ełk* i teče preko močvarnog kraja prema jugozapadu do grada Grajewo.

Nizvodno od Grajewa korito je kanalizirano, tako da pod imenom *Kanal Rudzki* dotiče do ušća u Biebrzu kod sela Osowieca.

Porječje rijeke veliko je 1,500 km² i prostire se po Varminsko-mazurskom i Podlaskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 9,6 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Ełk''
Elije Teon

**Elije Teon** (, ) bio je aleksandrijski retoričar i sofist koji je napisao zbirku preliminarnih retoričkih vježbi (*[[progymnasmata]]*) za obuku govornika. Vjerojatno je živio i radio polovinom ili krajem 1. stoljeća nove ere; njegova zbirka prvo je sačuvano djelo s retoričkim *progymnasmata*.

Zbirka retoričkih vježbi pod naslovom Προγυμνάσματα sačuvana je, premda nepotpuno. Vjerojatno je bila priložena kao dodatak priručniku iz retorike. Pokazuje visok stupanj autorovog obrazovanja i ukusa te sadrži vrijedne obavijesti o stilu i govorima majstora atičkog govorništva. To je izvrstan je i koristan spis o pravilnom sustavu pripreme za poziv govornika, sukladno pravilima koja su postavili Hermogen i Aftonije.

Prema bizantskoj enciklopediji *[[Suda|Sudi]]*, Teon je sastavio i spis o retoričkom umijeću (Τέχνην) te komentare o Ksenofontu, Izokratu i Demostenu, spis *Retoričke teme* (Ῥητορικὰς ὑποθέσεις), *Pitanja o jezičnoj kompoziciji* (Ζητήματα περὶ συντάξεως λόγου) "i mnoge druge".

## Reference

## Literatura
*

## Vanjske veze
* *Rhetores Graeci*, L. Spengel (ed.), Lipsiae, sumptibus et typis B. G. Teubneri, 1854, vol. 2 pp. 57-
130.
August III od Saksonije

**August III od Saksonije** (poljski: *August III Sas*, litvanski: *Augustas III*, Drezden, 17. oktobar 1696.  - Drezden, 5. oktobar 1763.) bio je kralj Poljsko-Litvanske Unije koji je vladao od 1733. do 1763.

## Biografija

August je rođen kao sin saksonskog kneza izbornika i Poljsko-litvanskog kralja Augusta II i njegove žene Christiane Eberhardine.
I on je kao otac kao **Friedrich August II** od 1697. - 1706.. bio saksonski knez izbornik.

Na Poljsko-litvanski tron se uspeo zahvaljujući oružanoj intervenciji ruske i saksonske vojske, koja je 1734. pobijedila snage njegovog konkurenta Stanisława Leszczyńskog okupljene oko Konfederacije Dzidzow.

Kako nije imao neke političke ambicije, a niti neku viziju, vladavinu je prepustio pomoćnicima, isprva (od 1738.) je to bio grof od Gangloffsömmerna Henrik Brühl, a između 1743.-52. se oslonio na ljude okupljene oko porodice Czartoryski, ali su rezultati bili loši.

U vanjskoj politici se oslanjao na svoje sponzore Rusko Carstvo.

Za vrijeme Prvog i Drugog šleskog rata nastojao je manevrirati između Kraljevine Pruske i Habsburške Austrije ali je ipak olakšao Pruskoj zauzimanje Šlezije.

Sve u svemu vladavina Augusta III bila je kulminacija političke neorganiziranosti, konstantnih trvenja među magnatima i sve većeg utjecaja susjednih zemalja.

## Reference

## Vanjske veze

* ''August III'' 
* ''August III''
Dinastija Wettin

**Wettin** je ime jedna od najznačajnih evropskih dinastija, čija se genealogija može pratiti od početka 10. vijeka.

## Historija

Njeni najstariji poznati članovi bili su aktivni u proširivanju njemačkih granica prema istoku na nekadašnje slavenske teritorije. Krajem 1080-ih njihovi potomci, dvoje braće, vladala su ne samo malom Grofovijom Wettin, na gazu preko rijeke Saale nizvodno od Hallea, već i puno istočniju Markgrofoviju Meissen na rijeci Labi. 
Meissenski Wettini znatno su povećali svoje domene postavši vojvode Tiringije - 1264. i saksonski kneževi izbornici 1423.

Jedan od najvažnijih događaja u historiji te dinastije bila je podjela na dvije grane 1485. između braće Ernesta i Alberta.

Albertinska grana uspjela je 1547. preoteti Elektorat Saksonija i status - kneževa izbornika Svetog Rimskog carstva od Ernestinske grane.

### Ernestinska grana dinastije

Ernestini su nakon toga zadržali neke manje važne domene u Tiringiji, koje su vremenom i nasljeđivanjem postajale sve manje. 
Te domene postale su poznate kao saksonske kneževine, to su bile; Sachsen-Weimar, Sachsen-Coburg, Sachsen-Eisenach, Sachsen-Altenburg i Sachsen-Gotha. Tokom 19. vijek i 20. vijeka naizgled slabiji članovi te grane napravili su neviđeni uzlet.

Jedan od njih - Leopold postao je 1831. belgijski kralj, a drugi - Albert oženio se 1840.
britanskom kraljicom Viktorijom i tako postao predak pet narednih britanskih monarha. Ali se ime Wettin rijetko spominjalo u Britaniji, a ime njegove grane dinastije Sachsen-Coburg-Gotha, službeno je promijenjeno 1917. (u jeku Prvog svjetskog rata) u Dinastija Windsor. 

Član te grane Ferdinand oženio se 1836. Marijom II od Portugala i bio je osnivač portugalske kraljevske dinastije koja je vladala od 1853. do 1910. 

I konačno četvrti član te grane postao je 1887. bugarski knez u zemlji koja je od 1908. Kraljevina Bugarska pa su on i njegov sinovi vladali kao kraljevi do 1946. 

### Albertinska grana dinastije

Članovi albertinske grane postali su 1547. kneževi izbornici Elektorata Saksonija, kneževi izbornici a između 1806. - 1918. i njeni kraljevi njeni. Njihovi članovi August II i August III bili su između 1697. i 1763. kraljevi 
Poljsko-Litvanske Unije.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Wettin dynasty''
Medvedie

**Medvedie** je naseljeno mjesto u okrugu Svidnjik, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
*
Hermagora iz Temnosa

**Hermagora iz Temnosa** (, fl. 1. stoljeće pne.) bio je starogrčki retoričar, pripadnik rodske retorske škole i učitelj retorike u Rimu, gde je, prema bizantskoj enicklopediji *[[Suda|Sudi]]*, umro u dubokoj starosti.

Čini se da je nastojao odlikovati se kao govornik (ili prije kao deklamator) i kao učitelj retorike. No nama je poznat prije svega kao učitelj retorike. Pripadnici njeove škole, među kojima je bio i pravnik Tit Akcije, nazivali su sebe "hermagorejcima" (*Hermagorei*). Hermagorin glavni suparnik bio je Posidonije s Rodosa, a Plutarh kaže da su se njih dvojica jednom prilikom nadmetali u raspravi u Pompejevoj prisutnosti.

Hermagora se osobitu pažnju posvećivao dijelu retorike koji se bavio iznalaženjem tema i argumenata za govor (*[[inventio]]*) i napravio je specifičnu podjelu govora na dijelove, koja se razlikovala od podjele koju su prihvaćali drugi retori. Ciceron se suprotstavljao tom sustavu, a Kvintilijan ga je branio, premda u nekoliko navrata Kvintilijan kritizira ono što Ciceron odobrava. No, u svojoj želji da sistematizira dijelove govorništva, govorilo se da je potpuno izgubio iz vida praktično gledište s kojeg se govorništvo mora promatrati.

Hermagora je sastavio nekoliko spisa, koja su danas sva izgubljena. *Suda* navodi ova djela: *Retorika* (Ρητορικαί, u 5 knjiga),*O obradi [teme]* (Περὶ εξεργασίας), *O izričaju* (Περὶ φράσεως), *O jasnoći* (Περὶ πρέποντος) te *O stilskim figurama* (Περὶ σχημάτων), premda neke od ovih spisa, ako ne i sve, treba pripisati njegovom mlađem imenjaku, Hermagori Karijskom, učeniku Teodora iz Gadare.

Hermagorina metoda podjele teme na njenih "sedam okolnosti" (tko, što, kada, gdje, zašto, na koji način i kojim sredstvima) pružila je korijene "5 W", koja se široko koristi u novinarstvu, obrazovanju i policijskoj istrazi kako bi se osigurala temeljitost izvještavanja o određenom incidentu ili temi.

## Reference

## Literatura
*
Gregg Henry

**Greg Lee Henry** (6. maj 1952 - ) je američki glumac, najpoznatiji po karakternim, odnosno ulogama negativaca u filmovima i TV-serijama.

## Vanjske veze

*
Stigma (Star Trek: Enterprise)

***Stigma*** je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 5. februara 2003. godine. Radnja, koja se djelomično oslanja na radnju ranije epizode *[[Fusion (Star Trek: Enterprise)|Fusion]]*, prikazuje kako se T'Pol dijagnosticira Pa'narov sindrom, degenerativna bolest koja pogađa Vulkance, ali kako T'Pol oklijeva zatražiti pomoć od svojih sunarodnjaka, jer se bolest gotovo isključivo pojavljuje među u vulkanskom društvu diskriminiranim osobama koje prakticiraju spajanje umova; Trip Tucker se, u međuvremenu, suočava sa poligamističkim životnim stilom Denobulanaca kada se, prilikom posjeta brodu, za njega počne otvoreno zanimati supruga dr. Floxa.

Poticaj za snimanje epizode je krajem 2002. godine dao Viacom, matična tvrtka TV-kanala UPN, koja je posebnim memorandumom zatražila da sve njene serije u barem jednoj epizodi bude bavila problemom AIDS-a i društvenih predrasuda vezanih uz tu bolest. Pa'narov sindrom u scenariju serije je služio kao alegorijska zamjena za tu bolest.

## Vanjske veze
*
Biebrza

**Biebrza** (njemački: *Bober*, beloruski: *Bobra*) je rijeka na sjeveroistoku Poljske, desna pritoka rijeke Narew duga 155 km.

## Hidrologija

Biebrza izvire kod sela *Nowy Dwór*, nedaleko beloruske granice. Nakon teče prema jugozapadu preko ravnica Podlaskog vojvodstva, gdje formira najveću močvaru u Poljskoj do ušća u Narew kod sela *Wierciszewo*.

Porječje rijeke veliko je 7100 km² i prostire se ponajviše po Podlaskom vojvodstvu i manjim po Varminsko-mazurskom.
Prosječni godišnji protok na ušću je 9,6 m³/s.

Desne pritoke Biebrze koje dolaze iz Mazurskih jezera donose oko 75,5% voda, a lijeve samo 24,5%. 
Jedna od najvećih je Netta čije je korito je kanalizirano u 19. vijeku i povezano sa Kanalom Augustow, pa je preko njega Biebrza povezana sa rijekom Njemen.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Biebrza''
Paraćinski masakr

**Paraćinski masakr** dogodio se 3. septembra 1987. godine, nešto posle 3 časa ujutro, u kasarni JNA „Branko Krsmanović” u Paraćinu, kada je vojnik Aziz Keljmendi, Albanac sa Kosmeta, pucao iz automatske puške po spavaonici kasarne i tom prilikom ubio četiri vojnika, a ranio petoricu. Među poginulim vojnicima, dvojica su bila iz Bosne i Hercegovine, a po jedan iz Hrvatske i Srbije.

## Događaj
Ubistva su se dogodila u kasarni "Branko Krsmanović" u Paraćinu nekoliko sedmica prije nego što je Keljmendiju trebalo prestati služenje vojnog roka. Keljmendi je, naoružan automatskom puškom, ušao u zajedničku spavaonicu i otvorio vatru na druge vojnike. Ubio je na spavanju četiri vojnika i to: Srđana Simića iz Beograda, Hazima Džananovića iz Kočića kod Viteza, Safeta Dudakovića iz sela Orahovo u Bosanskoj Gradišci i Gorana Begića iz Zagreba. Ranio je i pet vojnika i to: Antu Jazića, Petra Đekića, Andreja Prešerna, Husu Kovačevića i Nedžida Mehmedovića. U nastaloj situaciji povređen je i vojnik Nazif Adžović. Nakon masakra, Keljmendi je iz kasarne pobegao na obližnje Karađorđevo brdo. Za njim je u poteru krenula vojna policija te ga opkolila. Tada je, po zvaničnoj verziji događaja, izvršio samoubistvo.

Vojna policija je posle tog događaja sprovela istragu. Ona nije dala odgovore na pitanje o motivima, iako neki izvori spominju nalaze lekara, prema kojima je Keljmendi mentalno rastrojena osoba. Prema nalazima istrage, Keljmendi nije imao disciplinskih problema, iako je, prema nekim izvorima, optužen za krađu. Drugi izvori koji se pozivaju na istragu vojne policije navode da je bio u ozbiljnom sukobu sa ostalim vojnicima.

## Posledice
Ovaj događaj šokirao je celu tadašnju SFR Jugoslaviju. Istovremeno, u par gradova u Srbiji građani su kamenovali kioske i prodavnice čiji su vlasnici bili Albanci. Državni mediji su pokrenuli široku antialbansku kampanju, tvrdeći da je ovaj zločin počinjen od strane albanskih separatista i da je ovo nova akcija protiv Jugoslavije.

Na sahrani poginulog vojnika Srđana Simića, u Beogradu, par dana posle zločina, okupilo se nekoliko stotina građana koji su uzvikivali parole protiv Albanaca i parole *Kosovo je Srbija*.

## Reference

## Literatura
* 

## Izvori
* EX-YU UBICE: Pokolj u Paraćinu
Kasije Longin

**Kasije Longin** ( može se odnositi na sljedeće osobe:

* Kasije Longin, kraj 2. stoljeća, početak 3. stoljeća n.e., poznat samo po odjeljcima u *[[Fragmente der griechischen Historiker|FGrHist 259]]*.
* Kasije Longin (filozof) (213–273. n.e.), grčki retoričar i filozof
* Gaj Kasije Longin (pravnik) (*[[Floruit|fl.]]* 30–41. n.e.), rimski pravnik i praunuk ili nećak Gaja Kasija Longina, koji je počinio tiranicid
* Longin, poznat i kao Kasije u predaji, u kršćanskoj tradiciji ime rimskog vojnika koji je navodno probio Isusu bok na križu, a kasnije se obratio i prešao na kršćanstvo
* Gaj Kasije Longin (umro 42. pne.), obično poznat kao Kasije, rimski senator i jedan od atentatora na Cezara 44. pne.
* Kvint Kasije Longin, pučki tribun 49. pne. i Cezarov pristaša
* Lucije Kasije Longin (pretor 66. pne.), sudionik Katilinine zavjere
* Gaj Kasije Longin (konzul 73. pne.)
* Gaj Kasije Longin (konzul 96. pne.)
* Lucije Kasije Longin (konzul 107. pne.)
* Gaj Kasije Longin (konzul 124. pne.)
* Lucije Kasije Longin Ravila, konzul 127. pne.
* Gaj Kasije Longin (konzul 171. pne.)

## Povezano
* Cassia (gens)
* Longin (razvrstavanje)
* Casca Rufio Longinus, lik iz serije romana Casca (serija), temeljen na sv. Longinu
* Kasije (razvrstavanje)
Netta (rijeka)

**Netta** ili **Mota** u gornjem toku zvana i *Rospuda*, *Rowspuda*, *Kamienna* i *Dowspuda* je rijeka na sjeveroistoku Poljske, desna pritoka rijeke Biebrze duga 102 km.

## Hidrologija

Netta izvire iz jezera Czarne sjeverno od Augustówa. Od tamo pod imenom *Rospuda* teče preko brojnih jezera prema jugu, kad protekne kroz jezero Necko kod Augustówa mjenja ime u *Netta*. Od tamo do ušća u Biebrzu kod sela Dębowa, korito rijeke je kanalizirano u 19. vijeku, jer je od 
Augustówa iskopan kanal dug 11 km, do rijeke Njemen.

Na taj način je preko Nette i Biebrze Visla spojena sa Njemenom u Belorusiji.

Porječje rijeke veliko je 1336 km² i prostire se po Podlaskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 9,6 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Netta''
DTV Partizan Kreka

**DTV Partizan Kreka** je društvo za tjelesno vaspitanje u Kreki. Bio je mjesto okupljanja mladih iz Tuzle i Kreke. Bio je rasadnik mladih sportaša. Bilo je sportskih i drugih zabavnih sadržaja, okupljalište mladih, mjesto za druženje, natjecanja, treninge i dr. Zahvaljujući tome krečanski sport je bio na visokoj razini, kako na u BiH, tako i u cijeloj SFRJ tijekom šezdesetih i sedamdesetih godina 20. stoljeća. Vježbala se gimnastiku, mali nogomet, stolni tenis, rukomet, košarku, odbojku, streljaštvo, atletiku. Prvi susret sa športom mnogima je bio baš u ovom društvu. Rat je onemogućio normalan rad. Općina nije vratila objekta u stanje kakav je bio do "izuzimanja za ratne potrebe". Naredbom općinskog organa obrane iz 1995.g. izvršeno je izuzimanje zgrade u te svrhe, uz obvezu njegovog vraćanja u prijašnje stanje nakon korištenja. Prošlo je i dvadeset godina od rata i ništa se nije promijenilo na bolje. Ostao je jedini objekt koji nije obnovljen. Igralište je zapušteno, sve je zaraslo, zgrada je postala odlagalištem smeća i danas je u ruševnom stanju. 

## Reference
Dawn (Star Trek: Enterprise)

***Dawn*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 8. januara 2003. godine. Radnja prikazuje kako šatl sa Tripom Tuckerom bude napadnut od strane vanzemaljske letjelice, te je Trip prisiljen sletjeti na jedan mjesec, gdje se ispostavi da je i pilot vanzemaljske letjelice učinio isto, te da njih dvojica moraju nadvladati nepovjerenje kako bi preživjeli.

Kritičari nisu bili naročito skloni epizodi, s obzirom da su glavni motivi zapleta - neprijatelji prisiljeni surađivati kako bi preživjeli, odnosno problemi sa razumijevanjem vanzemaljskih vrsta - već bili korišteni u nekim od epizoda TV-serije *[[Star Trek: The Next Generation]]* kao što su *[[Darmok]]* i *[[The Enemy (Star Trek: The Next Generation)|The Enemy]]*.

## Reference

## Vanjske veze
*
Sigismund II August

**Sigismund II August** (poljski: *Zygmunt II August*, litvanski: *Žygimantas Augustas*, Krakov, 1. august 1520.  - Knyszyn, 7. jul 1572.) bio je kralj Poljsko-Litvanske Unije iz Dinastije Jagelovića koji je vladao od 1548. do 1572.

## Biografija

Sigismund August rođen je kao sin jedinac Sigismunda I i Bone Sforze, - 1530. je Izabran i okrunjen za suvladara, pa je od 1544. zajedno sa ocem vladao Velikom Kneževinom Litvanijom.

Kad mu je otac u aprilu 1548. umro postao je i poljski kralj.

Nakon što mu je prva supruga 1545. umrla bez djece, potajno se 1547. oženio sa Barbarom Radziwiłł, pripadnicom moćne litvanske magnatske familije. 
Kada se 1548. htio i javno vjenčati, digao je na noge poljsku šljahtu, koja se ionako bojala prevelikog utjecaja Radziwiłłovih, pa je na sve moguće načine pokušavala da se taj brak poništi. Sigismund je ipak uspio utišati sve svoje neprijatelje, ali mu je i Barbara umrla mlada 1551., ne podarivši mu nasljednika (navodno ju je otrovala njegova majka).
Treći put se oženio 1553. sa sestrom svoje prve žene Katarine, ali ni u tom braku nije dobio djete, pa je njegovom smrću izumrla Dinastija Jagelovića.

Kad je Livonski red (grana Teutonskog viteškog reda) 1559. shvatio da je postao preslab da se odbrani od sve učestalijih napada iz Velike Moskovske Kneževine, zatražio je (i dobio) Sigismundovu zaštitu koju im je on već prije ponudio.
Njegova intervencija nakratko je otklonila opasnost, ali kako su na Livoniju navalili ne samo Moskovljani, već i Švedska i Danska, Livonski red i Sigismund August sklopili su u Vilniusu 1561. - Vilniusku uniju.
Nakon tog su livonijske zemlje sjeverno od rijeke Dvine priključene direktno Litvaniji, dok je Kurlandija južno od Dvine, postala sekularna kneževina i poljska domena.

Zbog Livonije vodio je Livonski rat sa carem Ivanom Groznim, taj rat ga je prisilio da ustavno preuredi Poljsko-Litvansku Uniju ne bi li je učinio čvršćom.

Uz podršku poljske i litvanske vlastele Sigismund je svoja nasljedna prava u Litvaniji - 1564. dao Poljskoj, pa je na taj način izjednačio te dvije zemlje. Nakon tog je 1569. dao Poljskoj domene Podlasje, Volinj i Kijevsko vojvodstvo, time je povećao broj njemu privrženih članova sejma.
Taj prošireni sejm je nakon tog 1569. izglasao - Lublinsku uniju, njome su Poljska i Litvanija, od personalne prerasle u realnu uniju.

Uz Livonski rat (1558.-83.) njegovu vladavinu obilježio je tolerantan odnos prema protestantima (dekret o vjerskoj slobodi iz 1572.) i prepuštanje dobrog dijela svojih prerogativa u ruke sejma i šljahte.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sigismund II Augustus'' 
* ''Sigismund II. August''
Miroľa

**Miroľa** je naseljeno mjesto u okrugu Svidnjik, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
*
Opel

**Opel** (njemački: *Opel Automobile GmbH*) je njemačka automobilska kompanija sa sjedištem u Rüsselsheimu u konurbaciji Frankfurt Rajna-Majna.

Opel je jedna od najstarijih kompanija tog tipa, koja je od 1929. do 2017. bila u vlasništvu američkog General Motorsa, tad ju je preuzela francuska Groupe PSA, a od 2021. je vlasništvo multinacionalne korporacije Stellantis (Fiat Chrysler, PSA).

## Historija

Kompanija Opel je osnovana 1898. kad su petorica braće Opel započela pretvaranje tvornice bicikla i šivaćih mašina Adama Opela (1837.-95) u pogon za proizvodnju automobila. Njihova tvornica je izrasla u industrijski kompleks koji je prije Drugog svjetskog rata proizveo više automobila od svih drugih 
evropskih proizvođača. 

Prvi automobil koji su braća proizvela bio je - **Lutzmann**, kog su brzo prestali proizvoditi. Prvi uspješni model dvotaktni **Darracq** kompanija je prezentirala 1902.

Kompanija Opel bila je jedan od pokretača razvoja automobilske industrije. Kad im je 1911. pogon uništen u požaru, braća su bila prisiljena krenuti od nule, manu su iskoristili kao priliku da svoj novi pogon opreme najmodernijom i najefikasnijom proizvodnom linijom.

Od 1913. počeli su proizvoditi kamione, čija im je proizvodnja nakon poraza Njemačkog Carstva u Prvom svjetskom ratu ispočetka bila ograničena. Zbog tog su se koncentrirali na proizvodnju osobnih automobila i povećali produktivnost kao prvi njemački proizvođač koji je usvojio efikasni model rada na traci.

Jedan od njegovih najuspješnih modela u tom periodu bio je sportski dvosjed **Laubfrosch**, zvan žaba, zbog najčešće zelene boje. 

Hiperinflacija i Velika ekonomska kriza 1920-ih prisilili su porodicu Opel da se odrekne kontrole nad tvrtkom, i proda je američkom General Motorsu 1929. 
Nakon tog je izbacio svoje vrlo uspješne modele **Olympia**, **Kapitän**.

Nakon poraza Trećeg Reicha (Njemačke) u Drugom svjetskom ratu, Opel je dio svojih pogona u Brandenburgu u kom je proizvodio kamione **Blitz** izgubio od Sovjetskog Saveza, koji ih je zapljenio za reparaciju.
Brzo se oporavio za Njemačkog ekonomskog buma i izrastao u jednu od najvećih industrijskih kompanija u Evropi.

Opel danas proizvodi oko 1 / 4 svih njemačkih automobila i izvozi uglavnom u druge evropske zemlje i Južnu Afriku.

Opel ima brojne filijale po čitavom svijetu koje proizvode njihove (ili sklapa) automobile ili dijelove za njih, od najpoznatijeg britanskog Vauxhalla, do pogona u Španjolskoj, Poljskoj i Mađarskoj.

Opel je između 1977. - 1992. imao pogon IDA Opel u jugoslavenskoj Kikindi.

## Reference

## Vanjske veze
 
* Službene stranice 
* ''Opel AG German company'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kraljevina Poljska (1385–1569)

**Kraljevina Poljska (1385–1569)** (poljski: *Królestwo Polskie*, latinski: *Regnum Poloniae*) bila je kraljevina u personalnoj uniji sa Velikom Kneževinom Litvanijom, preko zajedničkih monarha iz litvanske Dinastije Jagelovića.

## Historija

Prema ugovoru sa ugarskim anžuvincima, nakon smrti 1370. posljednjeg kralja iz Dinastije Pjastovića, na poljski je tron stupio Ludovik I. Veliki (Nagy Lajos) a nakon njegove smrti vlast je 1384. preuzela njegova kćer Jadwiga, koja se na bazi dogovora iz Kreve
1385. udala za velikog kneza Litvanije Jagela, za čije se vladavine trasirala personalna unija sa Velikom Kneževinom Litvanijom.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Polska. Historia. Od początków do 1572''
Ras El Bar

**Ras El Bar** (arapski: راس البر) ljetovalište je od 9.677 stalnih stanovnika na sjeveru Egipta u Muhafazi Dumjat.

Ljeti za velikih vrućina broj stanovnika, odnosno turista, naraste i do 250.000.

## Geografija
  
Ras El Bar se prostire duž obala Sredozemnog mora u Donjem Egiptu u Delti Nila, na ušću istočnog rukavca Nila Damijeta, udaljen 13&nbsp;km sjeverno od svog administrativnog centra Damijete.

## Historija
Ras El Bar je izrastao u ljetovalište u 19. vijeku.

## Reference

## Vanjske veze

* ''In Photos: Damietta’s Ras el Bar''
Knyszyn

**Knyszyn** (litvanski: *Knišinas*) je grad od 2,744 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

## Geografija

Knyszyn leži udaljen 26 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Białystoka.

## Historija

Početkom 16. vijek u Knyszynu je podignuta kurija, koja je kasnije dograđena u dvorac u kom je rado boravio kralj Poljsko-Litvanske Unije Sigismund II August.

Sigismund August dodjelio je Knyszynu - 1568. gradska prava. Njegova vladavina bilo je zlatno doba Knyszyna, tad je izgrađena vijećnica a ulice su popločene, jer je dvorac koristio kao svoju rezidenciju. Izračunato je da je između 1533. - 1572. proveo 500 dana u Knyszynu.

U Knyszynu je i umro 7. jula 1572.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Knyszyni'' (službene stranice)
Ruda Śląska

**Ruda Śląska** je grad od 137,360 stanovnika na jugu Poljske u Šleskom vojvodstvu.

## Geografija

Ruda Śląska je udaljena 20 km sjeverozapadno od centra Katowica i jedan je od 29 gradova-predgrađa Katowica - konurbacije u kojoj živi 2 400 000 stanovnika.

Iako je grad teške industrije ima jako puno zelenila i parkova.
Grad se nalazi na trasi željezničke pruge Wrocław-Krakow, a preko južne periferije prolazi autoput A4. Najbliži aerodrom Pyrzowice udaljen je 35 km. 
## Historija

Iako je Ruda dobila gradska prava negdje na prelazu iz 13 u 14. vijek, ostala je selo, kao i mjesta u okolici koja su danas njezini kvartovi; Godula, Orzegów, Bykowina, Halemba, Kochłowice, Chebzie, Nowy Bytom, Wirek, Bielszowice i Czarny Las.

Taj kraj se počeo urbanizirati nakon što su u drugoj polovici 17. vijeka otkrivene velike količine kamenog uglja. To je privuklo brojne poduzetnike koji su otvarali; rudnike, željezare, ciglane i druge pogone. Naselja su brzo rasla i srastala jedno sa drugim, prvo su se spojili Ruda i Nowy Bytom, na kraju tog procesa je 1959. osnovan novi grad - *Ruda Śląska*.

## Pobratimski gradovi
Ruda Śląska ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ruda Śląska'' (službene stranice)
Jadwiga od Poljske

**Jadwiga** (mađarski: *Hedvig*, njemački: *Hedwig*, ?, 1373.- Krakov, 17. jul 1399.) bila je poljska kraljica koja je vladala zemljom od 1384. do 1399.

Njezinom  udajom za velikog kneza Litvanije - Jagela, stvorena je Poljsko-Litvanska Unija koja je egzistirala više od dva vijeka.

## Biografija

Jadwiga je rođena kao kći ugarsko- poljskog kralja Ludovika I. Velikog i Elizabeta Kotromanić.

Kad joj je otac umro 11. septembra 1382., njena starija sestra Marija izabrana je za ugarsko-hrvatsku kraljicu, ali su Poljaci odlučili prekinuti ugarsko- poljsku 
personalnu uniju i izabrali djevojčicu Jadwigu za svoju kraljicu (tad je imala devet godina).

Jadwiga je okrunjena za poljsku kraljicu 15. oktobra 1384.

Poljski magnati imali su puno veći plan sa njom - htjeli su da se uda za Jagela kako bi stvorili kraljevinu veću od nekadašnje sa Ugarskom. Ta nova Unija promijenila je odnos snaga u Centralnoj Evropi. Taj brak je također otvorio put evangelizaciji i pokrštavanju dotad većinom paganskih Litvanaca.

Jagelo je kršten u Krakov u 15. februaru 1386., a već 18. februara održano je vjenčanje sa Jadwigom , pa je 4. marta i okrunjen za poljskog kralja.
Međutim sve dok je Jadwiga živjela, Jagelo je zajednički vladao sa njom, s tim da je Jadwiga ostala vodeća ličnost u Uniji.
Tek nakon što je umrla pri porodu ostavši bez nasljednika, njen muž je postao i realni suveren u Poljskoj.

Jadwiga se za svoje vladavine iskazala kao mecena obrazovanja i crkve, naročito se trudila da religijom ujedini svoje nove podanike, osnovala je posebni koledž za Litvance u Pragu i financirala obnovu Univerziteta u Krakovu, koji je dovršen nakon njezine smrti, i kasnije imenovan - Jagelonski univerzitet. 
On je ispao njeno najvažnije dostignuće - institucija nastala po uzoru na Univerzitet u Parizu, koja je izrasla u centar poljske kulture i nauke.

Za svog posjeta Poljskoj papa Ivan Pavao II je Jadwigu 8. juna 1997. u Krakovu  proglasio sveticom katoličke crkve.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Jadwiga queen of Poland'' 
* ''Jadviga''