open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kraljevska himna

**Kraljevska himna** je naziv za patriotsku pesmu koja nalikuje državnoj himni ali eksplicitno slavi monarha ili kraljevsku porodicu. Kraljevske himne obično se izvode na ceremonijama kojima prisustvuje monarh ili tokom drugih događaja koji su povezani s monarhom.

## Primeri
* "God Save the Queen" je kraljevska himna Ujedinjenog Kraljevstva, Kanade, Australije i drugih komonveltskih kraljevstava. U Novom Zelandu i *God Save the Queen* i *[[God Defend New Zealand]]* su zvanične državne himne, premda se u poslednje vreme himna "God Save the Queen" izvodi uglavnom samo kada su prisutni kraljica ili drugi članovi britanske kraljevske porodice.
* "Kungssången", *Kraljeva pesma*, je švedska kraljevska himna.
* "Kong Kristian", *Kralj Kristijan*, je danska kraljevska himna.
* "Marcha Real", *Kraljevski marš*, je državna himna Španije.
* "Phleng Sansoen Phra Barami" je kraljevska himna Tajlanda.
* "Kongesangen" je norveška kraljevska himna, a predstavlja adaptaciju himne *[[God Save the Queen]]*, čiju melediju takođe koristi. 
* "Боже, Царя храни" (Bože, Carja hrani), Bože čuvaj cara, doslovno *Bože, drži cara*, bila je državna himna himna Ruskog carstva do 1917. godine. Još uvek se koristi u nekim krugovima ruske dijaspore.
* "Bože pravde" bila je državna himna Kraljevine Srbije. Za državnu himnu Republike Srbije proglašena je 2006. godine, nakon što je ova republika stekla nezavisnost, ali je iz ove nove verzije uklonjeno svako pominjanje kralja.
* "Ubavoj nam Crnoj Gori" bila je državna himna Kraljevine Crne Gore, koja je proslavljala i monarha ove države.
* "Gott erhalte Franz den Kaiser" bila je himna bivšeg Austro-Ugarskog Carstva.
Wells Fargo

**Wells Fargo & Co.** () je diversificirana kompanija za financijske usluge u SAD zajedno s podružnicama za potrošačke financije u Kanadi i Portoriku.

Sjedište joj je u San Franciscu u Kaliforniji (njena banka, **Wells Fargo Bank, N.A.**, je zakonski registrirana u Sioux Fallsu u Južnoj Dakoti). Wells Fargo je rezultat spajanja kalifornijske Wells Fargo & Co. i Norwest Corporationa iz Minneapolisa godine 1998. Nova kompanija je odlučila zadržati ime Wells Fargo, kako bi iskoristila 150-godišnju historiju široko poznatog imena Wells Fargo kao i njenog zaštitnog znaka poštanske kočije. Nakon spajanja, kompanija je zadržala sjedište u San Franciscu.

Dana 31.12. 2006. Wells Fargo je imao 6.062 poslovnica, s preko 23 miliona klijenata i 158.000 zaposlenika.

## Vanjske veze
* Wells Fargo corporate About page 
* Wells Fargo Location Finder
* An independent Wells Fargo Location Finder
* Wells Fargo history FAQ 
* WFC: Profile for WELLS FARGO & CO (Yahoo! Finance)
* WFC: stock quote & chart for WELLS FARGO & CO  (Gstock)
* Wells Fargo Blogs  An index of blogs by Wells Fargo.
* wellsfargoproblems.org  Claims of predatory lending by WF, from the ACORN organization
* Loomis Fargo 
* Wells Fargo Corporate Social Reposponsibility 
* Wells Fargo’s Corporate Citizenship Report 
* Discussion of the second largest cash robbery in U.S. history at the Charlotte, NC office of Loomis-Fargo

## Napomene
Gradnulica

**Gradnulica** je do 18. veka bilo selo pokraj Bečkereka, a danas je najveći kvart Zrenjanina. 

## Historija
Gradnulica je osnovana tokom Srednjeg vijeka na obalama Begeja. Većinu stanovništva činili su Srbi. Postoji priča o pravoslavnom manastiru koji se nalazio na mjestu današnje *Vavedenske* pravoslavne crkve. Ime manastira je bilo *Drenovac*, i bio je okružen dubokom šumom. Jedan od najpoznatijih svestenika bio je Rafailo Banatski , misionar iz manastira Hilandar, sa Svete gore. Njegov grob nalazi se u kapeli pokraj crkve, i mesto je hodočašća mnogih pravoslavnih vernika. Ovo mesto, gde se nalazi *Vavedenska crkva*, bilo je, i dalje je istorijsko središte Gradnulice.

## Ime
Postoji nekoliko teorija oko imena. Istiričari veruju da reč *Gradnulica* dolazi od dve reči; prva je *gradna* od reči *gradina* (u smislu "greda") a druga reč je *ulica*. To znači da bi reč *Gradnulica* mogla značiti *ulica na gredi*, jer je Gradnulica do 18. godine bila poluotok, okružena rekom Begej. Takođe, današnja glavna ulica u Gradnulici, *Ulica cara Dušana* nalazi se na najvišoj tački Gradnulice, na sredini nekadašnjeg poluotoka.

## Crkve
Postoje dvije crkve u Gradnulici:
* *Vavedenska crkva* ili *Hram vavedenja presvete Bogorodice*, podignuta 1777. godine;
* *Slovačka evangelička crkva*, podignuta 1837. godine.
Obe crkve nalaze se u *Ulici cara Dušana*.
James L. Brooks

**James L. Brooks** (9. 5. 1940.) je američki producent, pisac i filmski režiser nagrađen s tri Oscara i devetnaest Emmyja i Zlatnih globusa.

Najpoznatiji je kao producent televizijskih hit-serija kao *[[The Mary Tyler Moore Show]]*, *[[The Simpsons]]* (za koju je stvorio brojne likove kao porodicuBouvier), *[[Rhoda]]* i *[[Taxi (TV serija)|Taxi]]*. Njegov najpoznatiji film je *[[Terms of Endearment]]*, za koga je dobio tri Oscara godine 1984.

## Vanjske veze

* 
* Gracie Films Website
Rickson Gracie

**Rickson Gracie** (rođen u Brazilu, 20. 11. 1958) je majstor borilačkih vještina i borac miješanih borilačkih vještina koji ima crni pojas 7. stupnja u brazilskom džiu-džicu. On je član porodice Gracie: sin Helija Graciea, brat Roriona Gracieja, i polubrat boraca Roycea Graciea i Roylera Gracie. Rickson je pobjednik turnira Vale Tudo Japan godine 1994 i 1995. Uživa veliko poštovanje kako u porodici Gracie tako i zajednici zaljubljenika borilačkih vještina kao jedan od najčišćih boraca brazilskog džiu-džicua u posljednjih pola vijeka. Njegove jedinstvene vještine i tehničke inovacije mnogi smatraju neprevaziđenima.

## Napomene

## Vanjske veze

* Official website 
* Review of the documentary "Choke" about Rickson Gracie, by DVD Verdict 
* Rickson Gracie on IMDB
Nobuhiko Takada

**Nobuhiko Takada** (japanski: 髙田延彦, rođen 12. 4. 1962.) je japanski MMA borac i profesiomnalni hrvač. Najpoznatiji je po tome što je popularizirao shoto stil profesionanog hrvanja, kao i jedna od najvećih zvijezda Univerzalne hrvačke federacije i Union of Wrestling Force Internationala 1980-ih i 1990-ih. Također se natjecao u PRIDE-u i New Japan Pro Wrestlingu.

U PRIDE-u se jednom borio s Mirkom Filipovićem s neodlučnim rezultatom.

## Vanjske veze

* Professional MMA record
* PRIDE profile
Gori

**Gori** je industrijski (pretežno prehrambena i tekstilna industrija) i univerzitetski grad gruzijske oblasti Šida Kartli sa oko 50 000 stanovnika. Nalazi se na obroncima Kavkaza, na ušću reke Liahvi u Kuru, na nadmosrkoj visini od 588 m. Udaljen je 88&nbsp;km zapadno od Tbilisija. Gori je u svetu poznat najviše po tome što je rodno mesto Josifa Visarionoviča Staljina.

## Historija
Po arheološkim i numizmatičkim nalazima vidi se da je grad naseljen još u antičkom dobu. Grad se prvi put pominje tek u VII veku, a značajnije mesto u istoriji zauzima za vreme vladavine gruzijskog kralja Davida «Graditelja» (1089-1125) koji je proširio i uredio grad. U velikom zemljotresu 1920. godine grad je dosta uništen. Avgusta 2008. godine, grad se našao na meti ruske avijacije tokom rata u Gruziji 2008., a privremeno je bio i okupiran od strane ruske pešadije

## Znamenitosti

Najpoznatija znamenitost grada je Staljinov muzej, koji je napravljen tik pored njegove rodne kuće. Njegova rodna kuća je sačuvana, a nad njom je napravljen impozantni pokrov koji podseća na Grčke hramove.
 
U kompleksu muzeja se čuva i vagon iz voza kojim je Staljin putovao jer se plašio letenja. Oko muzeja je park oko koje su i sa leve i desne strane Staljinova ulica. Dve ulice se spajaju ispred muzeja u i postaju Staljinova avenija.

Iznad grada je srednjovekovna tvrđava Goristsikhe, a u okolini su arheološki ostaci drevnog grada u kamenu Uplistsikhe, niza manastira od kojih je najznačajniji Atina Sionska i crkva Goridžvari u kojoj počiva glava sv. Đorđa.glava sv. Đorđa.

## Vanjske veze

* Foto galerija Staljinovog muzeja  - Kolin Gardm maj 2006.
Masakr u Sidi Daoudu

**Masakr u Sidi Daoudu** se dogodio u blizini sela Sidi Daoud blizu Siga, u blizini Orana u zapadnom Alžiru noću 12.10. 1997. 43 ljudi je ubijeno na lažnoj kontrolnoj točki alžirski snaga sigurnosti.

## Vanjske veze
* Country Analysis  - brief mention
Andy Green

Komandant vinga **Andy D Green** OBE BA RAF (rođen 1962.), je britanski vojni pilot koji leti na F-4 Phantomu i Tornado F3u te koji se nalazi u zračnoj bazi RAF Wittering. Najpoznatiji je kao nositelj kopnenog rekorda u brzini te prva osoba koja je probila zvučni zid na kopnu. Dana 25. 9. 1997. je vozeći ThrustSSC razbio prethodni rekord u Black Rock Desertu (SAD), dosegavši 1149,3 km/h (714,144 mph). Dana 15. 10. je dosegao 1227,99 km/h (763,035 mph), prvi nadzvučni rekord (Mach 1,016).

Najnoviji izazov Andyja Greena bila je vožnja automobila JCB Dieselmax, s kojim je pokušao postići dizelski kopneni rekord u brzini i prijeći 480 km/h. Iskušavši vozilo u svojoj vlastitoj RAF-ovoj bazi u Witteringu, dana 22. 6. 2006. je razbio prethodni rekord od 380 km/h (236 mph) (postavljen u augustu 1973.), nakon što je postigao prosječnu brzinu od 529 km/h (328,767 mph) prilikom dva kruga u Bonneville Salt Flatsu u američkoj državi Utah. 24 sata kasnije Andy Green je razbio vlastiti rekord, ostvarivši brzinu od 563,418 km/h (350,092 mph) 23.8. 2006.

## Povezano
* ThrustSSC
* JCB Dieselmax
Mješovite borilačke vještine

**Miješane borilačke vještine** (*engleski*: *mixed martial arts*, MMA) je naziv za borilački sport u kome se koriste različite borilačke tehnike, uključujući udarce i hvatanje. Izraz "miješanje borilačke vještine" se također koristi za stil borilačkih vještina; v. Hibridne borilačke vještine.

Moderne miješane borilačke vještine su se pojavile godine 1993. s prvenstvima u Ultimate Fightu, temeljenim na konceptu da se različiti stilovi borbe moraju suprotstaviti jedan drugom u natjecanju s minimalnim pravilima, kako bi se pokušalo ustanoviti koji je sistem efektivniji u pravoj borbi pravila. Kasnih 1990-ih i ranih 2000-ih, natjecanja MMA su uvela dodatna pravila kako bi zaštitila natjecatelje i učinila sport prihvatljivijim, dok se istovremeno nastojalo što je moguće više očuvati originalni koncept borbe bez ograničenja. Otkako su uvedene te promjene, natjecanja MMA su brzo napredovala, te su ustanovile rekorde gledanosti za pay-per-view TV-programe.

Historija modernog sporta se može datirati od *[[vale tudo]]* ("sve može") turnira borilačkih vještina koje je 1920-ih u Brazilu organizirala porodica Gracie, kao i ranih mečeva miješanih borilačkih vještina koje je održavao Antonio Inoki u Japanu 1970-ih. Natjecanja MMA su stekla pažnju međunarodnih medija i široki publicitet u SAD godine 1993., kada je Royce Gracie, borac brazilskog džiu-džicua dominirao prvenstvom u Ultimate Fightu, potakavši revoluciju u borilačkim vještinama, dok se godine 1997. u Japanu nastavak interesa za sport očitovao u stvaranju Borilačkih prvenstava PRIDE.

## Napomene

## Literatura
* Mixed Martial Arts  MMA CANADA
* Danaher, John; Gracie, Renzo. Phases of Combat . *www.hkaustralia.com*. URL pristup 11.2. 2006.
* 
* Kallini, Christopher; Meyer, Rob. rec.martial-arts FAQ part 3 of 4. *www.faqs.org*. URL pristup 11. 2. 2006. 
* Kesting, Stephan. The MMA Formula: Striking + Takedowns + Groundwork. *www.grapplearts.com*. URL pristup 6. 2. 2006. 
* Pratt, Ryan Sport Specific Training for MMA (Mixed Martial Arts). *www.grapplearts.com*. URL pristup 6. 2. 2006. 
* Robson, David. Interview with MMA trainer Fred George . *http://www.martialedge.co.uk*. URL pristup 31. 5. 2006.
ThrustSSC

**Thrust SSC** (SSC je engleska skraćenica za *SuperSonic Car*, Nadzvučni automobil) je britanski automobil s mlaznim pogonom koga su razvili Richard Noble, Glynne Bowsher, Ron Ayers i Jeremy Bliss, koji jopš uvijek drži kopneni rekord u brzini, postignut 15.10. 1997, kada je dosegao brzinu od 1.228&nbsp;km/h (763&nbsp;mph) te postao prvo kopneno vozilo koje je službeno razbilo zvučni zid, ako se zanemare ranije i nedokazane tvrdnje Budweiser Rocketa.

Automobil je vozio komandant vinga Andy Green u Black Rock Desertu u Nevadi (SAD). Pogon su mu davali dva forsaža Rolls-Royce Spey koja se koriste u britanski mlaznim lovcima F-4 Phantom II. Dug je 16,5&nbsp;m (54&nbsp;ft), širok 3,7&nbsp;m (12&nbsp;ft) i teži 10,5 tona (10.7 t). Dvostruki motori imaju potisak od 223&nbsp;kN (50,000&nbsp;lbf) te troše oko 4 imperijalnih galona u sekundi (18,2 l/s ili 4,8 američkih galona/s). Ako se koriste uobičajeni kriteriji za potrošnju goriva temeljeni na maskismalnoj brzini, potrošnja goriva je iznosila 5.500&nbsp;l/100&nbsp;km ili 0,04&nbsp;mpg U.S.

Nakon što je rekord postavljen, Svjetski savjet za moto sportove je izdao sljedeće saopćenje: 
:*Svjetski savjet za moto sportove je [[homologacija|homologirao]] novi kopneni rekord u brzini, postavljen od tima ThrustSSC na čelu s Richardom Nobleom i vozača Andyja Greena, dana [[15. 10.|15.10.]] 1997. u Black Rock Desertu, Nevada (SAD). To je prvi put u historiji da je kopneno vozilo prešlo [[brzina zvuka|brzinu zvuka]]. Novi rekordi su:*
:* *Leteća milja &nbsp; &nbsp; &nbsp; &nbsp; &nbsp; 1227,985 km/h (763,035 mph)*
:* *Leteći kilometar &nbsp; 1223,657 km/h (760,343 mph)*
:*U postavljanju rekorda, zvučni zid je bio razbijen i na sjevernoj i na južnoj pisti.*
::::*Pariz, [[11. 11.|11.11.]] 12.12,3789
Godine [[1983]]. Richard Noble je razbio kopneni rekord u brzini sa svojim ranijim vozilom [[Thrust2]], koje je postiglo brzinu 1.018&nbsp;km/h (633&nbsp;mph). I ThrustSSC i Thrust2 se nalaze u [[Coventryjski trasnportni muzej|Coventryjskom transportnom muzeju]] u [[Coventry]]ju u [[Engleska|Engleskoj]].

Datum rekorda Andyja Greena je došao skoro pola vijeka i jedan dan nakon što je [[Chuck Yeager]] razbio zvučni zid u Zemljinoj atmosferi sa svojim eksperimentalnim raketnim avionom [[Bell X-1]] [[14. 10.|14.10.]] [[1947]].

Nekoliko timova dan-danas nastoji razbiti taj rekord, na primjer [[North American Eagle]] project.



== Napomene ==


== Literatura ==
* [[Richard Noble]]: *Thrust: The Remarkable Story of One Man's Quest for Speed'', Hardcover: Partridge, 1998, ; Paperback: Bantam, 1999, 

## Vanjske veze

* Official Thrust SSC website (no longer being updated)
* Photo-Diary by John Coppinger - including an aerial photo by Richard Meredith-Hardy showing the shockwave as ThrustSSC exceeds the speed of sound.
* ThrustSSC the car and the run
* Thrust SSC Photos Pictures from Blackrock, Nevada - 15th Oct 1997
Richard Noble

**Richard Noble, [[Order of the British Empire|OBE]]** (rođen 6. 3. 1946. u Edinburghu u Škotskoj) je držao kopneni rekord u brzini, a kasnije bio direktor projekta ThrustSSC, koji trenutno drži kopneni rekord u brzini postavljen u Black Rock Desertu.

Njegovo vozilo s kojim je razbio rekord, Thrust2, putovalo je 633,468 mph. Thrust SSC, koga je vozio Andy Green, razbio je rekord s 763,035 mph ili Mach 1,02. Dobio je Segraveov trofej. 

## Vanjske veze
* Službena stranica
Kopneni rekord u brzini

**Kopneni rekord u brzini** je najveći brzina postignuta od nekog vozila s kotačima na zemlji, a ne na vodi i zraku. Standardizirana je kao brzina preko staze s fiksiranom dužinom, odnosno kao prosjek dvije vožnje u suprotnim smjerovima. Trenutni apsolutni (ili neograničeni) rekord drži ThrustSSC, vozilo s dva turbomlazna motora koje je postiglo nešto iznad 1228&nbsp;km/h (763&nbsp;mph) preko jedne milje, razbivši zvučni zid. Također postoje rekordi za posebne klase vozila, kao za motocikle (350,884&nbsp;mph, koji trenutno drži Chris Carr), i parna vozila (Fred Marriott, 127,659&nbsp;mph), ali ovaj popis uključuje samo apsolutne rekorde za kopnena vozila na zemlji, bez tračnica. Raniji rekordi prije standardizacije su kontroverzni.

### [[1898]]. do [[1947]].

## Vanjske veze

* Chris Carr 
* A graph of these successive records.
* www.peterrenn.clara.net
* Autoracing speed records 
* Landspeed record history 
* Index to comprehensive site of land air and water speed record projects from 1901 to 2005  
* Henry Segrave's Sunbeam, Quicktime Virtual Reality image
Žarko Petrović

**Žarko Petrović** (Novi Sad, 27. oktobar 1964 - Novi Sad 2. april 2007.) je bivši srpski odbojkaš i jugoslovenski reprezentativac.

Rođen je 27. oktobra 1964. godine u Novom Sadu. Odbojku je počeo da trenira u OK Maglić iz Maglića. Sa nepunih 18 godina prešao je u novosadsku Vojvodinu i u njoj stekao slavu i reprezentativni status. U jesen 1989. godine preselio se u italijasnku ekipu Olio Venturi iz Spoleta gde je sa velikim uspehom igrao do 1994. godine. Naredne sezone prešao je u solunski Aris, ali se, zbog ličnih razloga, ponovo vratio u Italiju i branio boje ekipe Maćerata. Zatim je nastupao u Japanu, dve sezone u Vojvodini, a karijeru je završio u slovenačkom Mariboru.

Žarko Petrović je 253 puta oblačio dres reprezentacije Jugoslavije. Sa reprezentacijom je osvojio bronzanu medalju na Olimpijskim igrama u Atlanti 1996., evropsku bronzu u Atini 1995, zlatne medalje na Univerzijadi u Zagrebu 1987. i na Svetskom kupu u Japanu 1996. i srebro na Mediteranskim igrama u Atini. Sa Vojvodinom je četiri puta bio šampion države i dva puta pobednik nacionalnog kupa, a bio je u ekipi Vojvodine kada je 1983. godine osvojila treće mesto u Kupu evropskih kupova.

U izboru „Dnevnika“ Žarko Petrović je 1987. godine proglašen za najboljeg sportistu AP Vojvodine, dobitnik je brojnih sportskih i drugih priznanja, među kojima i „Spartakove“ nagrade i „Statue velikana“ OK Vojvodine.

Žarko Petrović je umro 2. aprila 2007. posle kraće ali teške bolesti. Sahranjen je u Aleji velikana na novosadskom Novom groblju.
Jajinci

**Jajinci** su gradsko naselje Beograda koje pripadaju opštini Voždovac.

Strelište Jajinci su mesto jednog od najvećih pokolja u Srbiji tokom Drugog svetskog rata u kom su nemačke snage ubile skoro 80.000 ljudi, od kojih su mnogi bili zatočenici obližnjeg Logora Banjica.

## Položaj
Jajinci se nalaze u dolini Lipničkog potoka. Nekada su bili malo selo daleko od centra Beograda, a danas su izrasli u jedno od najvećih konstantnih gradilišta u Beogradu. Jajinci se graniče sa Banjicom na severu, Kumodražom na istoku i selom Rakovicom na jugu. Istočna granica Jajinaca je određena potokom Jelezovac, koji takođe čini granicu opštine Rakovica.

Naselje se širi od centralne ulice, Bulevara oslobođenja, koji počinje u centru Beograda (trg Slavija). Nekadašnje selo i zasebno naselje, Jajinci su danas mesna zajednica u opštini Voždovac. Ono nije urbanizovano kao naselje sa modernim zgradama (kao susedna Banjica) i ostalo je naselje malih, porodičnih kuća, ali koje je je preobraćeno od poljoprivrednog u tipično prigradsko naselje čiji stanovnici rade u Beogradu.

Veliki rasadnik se nalazi na severu Jajinaca, dok je Memorijalni park Jajinci u južnom delu. Mala Utrina, zapadno podnaselje Jajinaca se nalazi u donjem toku Lipovačkog potoka, blizu njegovog ušća u Jelezovac. Ono je direktni nastavak rasadnika na severu.

## Stanovništvo
Jajinci su bile odvojeno naselje do 1970ih, kada su zvanično pripojeni užoj teritoriji grada. Konstantni rast stanovništva je zaustavljen tokom 1990ih, ali su nakon raspada Jugoslavije uz veliki priliv izbeglica, Jajinci nastavili da rastu tokom početka 2000ih. Stanovništvo Jajinaca prema zvaničnim popisima (do 1971. kao posebno naselje, od tada kao mesna zajednica Beograda):
* 1921. – 489
* 1931. – 922
* 1948. – 875
* 1953. – 1080
* 1961. – 2587
* 1971. – 3811
* 1981. – 4386
* 1991. – 4136.
Trenutno u Jajincima zivi oko 20 000 ljudi.

## Drugi svetski rat
Bivši vojni poligon pored Jajinaca nacisti su iskoristili kao mesto za pogubljenje skoro 80.000 ljudi u periodu od 1941. do 1944. Mnogi od njih su bili zatočenici, komunisti ili javne ličnosti koji su se protivili nemačkoj okupaciji, iz logora Banjica. Veliki memorijalni park sa spomenikom žrtvama je otvoren 20. oktobra 1964, na 20. godišnjicu oslobođenja Beograda od strane partizana i Crvene armije.

## Izvori
* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, treće izdanje (1985); Prosveta; 
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo;
Željko Bebek

**Želimir - Željko Bebek** rođen 16. 12. 1945. godine je jugoslovenski rok muzičar, koji je najpoznatiji kao prvi pevač Bijelog dugmeta.

Bebek je rođen u Sarajevu. Rano je pokazao interes za muziku, zabavljajući majčine goste tako što je pevao pesme koje je čuo na radiju. Takođe je eksperimentisao sa harmonikom, ali ju je ostavio u trećem razredu osnovne škole, pošto je želeo da svira gitaru i peva, ali se učitelj nije složio, tako da je Željko završio sa mandolinom. Ubrzo je postao najbolji mandolinista u školi, pa mu je dozvoljeno da svira gitaru.

Sa šesnaest godina prvi put je zasvirao u bendu, u zabavnom klubu Druge gimnazije koji se zvao Eho 61, gde je upoznao Kornelija Kovača, Zorana i Fadila Redžića. Kada se grupe raspala, Bebek je nastavio da svira sa braćom Redžić sve do Fadilovog prelaska u Indekse. U to vreme Edo Bogeljić ga poziva u grupu Kodeks. Bio je pevač i ritam gitarista Kodeksa u 1960ima. Oko 1969. je upoznao Gorana Bregovića i grupa je počela da svira sa njim. 1969. godine sviraju u dubrovačkom Splendid baru, gde ih je uočio Italijan Renato Pacifiko i ponudio im da sviraju u njegovom klubu u Napulju. Grupa je prešala u Italiju i imala je više nego uspešnu karijeru sve dok Milić Vukašinović nije stupio u grupu, donevši sa sobom novi muzički uticaj i grupa je počela da zanemaruje Željka, pošto im više nije bio potreban pevač. Bebek je napustio grupu 1970, vratio se u Sarajevo i ponovo osnovao Nove Kodekse sa Edom Bogeljićem (koji je napustio Kodekse par meseci nakon što su otišli u Italiju). Grupa je imala malo uspeha i Željko je ubrzo morao da služi vojsku.

Nakon perioda neprijateljstva, 1972. (nakon Bebekovog povratka iz vojske) Bregović je pozvao Bebeka da peva sa njegovom novom grupom Jutro, koje se ubrzo transformisalo u Bijelo dugme.

Bebek je nastavio karijeru kao pevač i povremeni bas gitarista Bijelog dugmeta od 1974. do 1984. 1978. je snimio solo album "*Skoro da smo isti*" sa bubnjarom Điđijem Jankelićem, Edom Bogaljićem na gitari i Nevenom Pocrnjićem na klavijaturama. Album nije bio veliki uspeh. 1984, malo pre napuštanja Bijelog dugmeta, Bebek je snimio svoj drugi solo album "*Mene tjera neki vrag*". Grupu zvanično napušta 23. 4. 1984. godine. Svojim autorskim albumom iz 1985. "'Željko Bebek i Armija B''" pokušava da se vrati na muzičku scenu, ali bez velikog uspeha.

Njegova solo karijera je bila naročito uspešna. Snimio je velike hitove, poput: Ko je mene prokleo, Šta je meni ovo trebalo, Da bog da te voda odnijela, Kako došlo, tako prošlo, Oprosti mi što te volim, Kučka nevjerna, Sinoć sam pola kafane popio (za koju je tekst napisao Bora Đorđević), Il' me ženi, il' tamburu kupi.

Kada su izbili ratovi u bivšoj Jugoslaviji, Bebek se preselio u Zagreb, gde nastavlja da živi i radi. Njegove izdavačke kuće su uključivale Taped Pictures i Kroaciju Rekords.

Učestvovao je u tri oproštajna koncerta Bijelog dugmeta 2005.
Viktor Igumenov

**Viktor Mihajlovič Igumenov** (Omsk, 10. marta 1943. – ), sovjetski hrvač grčko-rimskim stilom, zaslužni majstor sporta (1966), zaslužni trener SSSR-a (1974), prvak svijeta (1966-1967, 1969-1971) i Evrope (1970) i SSSR-a (1965, 1970). Sudjelovao je i na dvije Olimpijade (1968. i 1972), ali bez osvojenih medalja. Smatra se jednim od najvećih hrvača koji nije osvojio olimpijsku medalju. Umirovljen je nakon povrede 1972. godine.

## Literatura
* *Советский ециклопедический словарь*, *Советская ециклопедия*, Moskva, 1990.

## Vanjske veze
* Viktor Igumenov  na sports-reference.com
Dino Merlin

**Edin Dervišhalidović** (rođen 12. 9. 1962. u Sarajevu), poznatiji pod scenskim imenom **Dino Merlin**, bosanskohercegovački je muzičar i tekstopisac. Najpoznatiji je pevač i tekstopisac u Bosni i Hercegovini i ostalim državama bivše Jugoslavije.

## Muzička karijera
### Grupa Merlin
Edin Dervišhalidović je osnovao grupu Merlin 1983. i bio je njen pevač i tekstopisac. Sa grupom Merlin je snimio 5 studijskih albuma: "*[[Kokuzna vremena]]*" 1985, "*[[Teško meni sa tobom (a još teže bez tebe)]]*" 1986, "*[[Merlin (album)]]*" 1987, "*[[Nešto lijepo treba da se desi]]*" 1989. i "*[[Peta strana svijeta]]*" 1990.

### Solo karijera
Svoju solo karijeru Dervišhalidović je započeo 1991. godine pod scenskim imenom "Dino Merlin". i snimio je četiri studijska albuma "*[[Moja bogda sna]]*", "*[[Fotografija (album)|Fotografija]]*" 1995, "*[[Sredinom]]*" 2000, "*[[Burek (album)|Burek]]*" 2004. i dva koncertna albuma, "*[[Vječna vatra]]*" 1999. i "*-{[[Live Koševo 2004]]}-*" 2005.

Dino Merlin je napisao prvu himnu Bosne i Hercegovina po imenu *[[Jedna si jedina]]*. Takođe je uzeo učešća na takmičenju za pesmu Evrovizije u Dablinu 1993. (Dino je bio pisac pesme "*Sva bol svijeta*") i u Jerusalimu 1999. (pevavši "*Putnici*" sa francuskom pevačicom Beatris). Dino Merlin je takođe učestvovao na ostalim velikim evropskim festivalima, kao što je Kopenhagen 1996. i Turkovizija 1997. Njegova promotivna turneja za album "*Sredinom*", koji je objavljen 2000, je uključivala više od 200 koncerata, sa spektakularnim nastupom na Olimpijskom stadionu Koševo, pred 80.000 gledalaca. Album "*Sredinom*" je bio najprodavaniji u Bosni i Hercegovini i preodavan je u svim državama koje su nekad bile delovi bivše Jugoslavije.

#### Burek
U 2004. godini pretstavljen je album "*Burek*", koji se još uvek prodaje širom bivše Jugoslavije i ostalih zemalja. Dve popularne pesme sa ovog albuma su "*Burek*" i "*Supermen*". Supermen je otpevao zajedno sa učesnikom Pesme Evrovizije 2004. Željkom Joksimovićem.

#### Ispočetka
U 2008 godini je pretstaveo album "Ispočetka" koji je odmah postao vrlo uspešan. Prva pesma za koju je snimljen video spot je "Dabogda" koju je otpevao sa Hari Mata Harijem, a snimljen je u Sarajevu. Zatim je usledio spot za "Deset mlađa" i "Ispočetka".

#### Evrovizija 2011.
U januaru 2011. je obljavjeno da će Dino Merlin nastupati za Bosnu i Hercegovinu sa pesmom "Love in rewind" koju je otpevao na engleskom jeziku. Sa tom pesmom dospeo je na šesto mesto.

## Diskografija
**Sa grupom Merlin**
# Kokuzna vremena - 1985.
# Teško meni sa tobom (a još teže bez tebe) - 1986.
# Merlin - 1987.
# Nešto lijepo treba da se desi - 1989.
# Peta strana svijeta - 1990.

**Solo albumi**
# Moja bogda sna - 1993.
# Fotografija - 1995.
# Sredinom - 2000.
# Burek - 2004.
# Ispočetka - 2008
# Hotel Nacional - 2014

**Koncertni albumi**
# Vječna vatra" - 1999 
# Live Koševo 2004. - 2005.

**Kompilacije**
# Balade - 1995.
# Najljepše pjesme - 1995.
# Rest of the Best - 1996.

## Vanjske veze

* Zvanični sajt
* ''Sredinom'', biografski dokumentarni film o Dini Merlinu, Al Jazeera Balkans, 19. 3. 2017. (YouTube)
Konstantin Igumnov

**Konstantin Nikolajevič Igumnov** (ruski: Константи́н Никола́евич Игу́мнов; Ljebedjanj, 1. svibnja 1873. – Moskva, 24. ožujka 1948.) bio je ruski i sovjetski pijanist i pedagog; od 1899. do svoje smrti 1948. godine, Igumnov je bio profesor na konzervatoriju u Moskvi. 

Pijanist velikog formata, koncertrirao je po SSSR-u i inozemstvu, uglavnom izvodeći kompozicije klasicizma i romantizma. Kao pedagog, utemeljio je jednu od glavnih sovjetskih pijanističkih škola iz koje su izašli Nikolaj Orlov, Lav Oborin i mnogi drugi.

Umro je 1948. godine u Moskvi.

## Literatura
*A. Eaglefield-Hull, *A Dictionary of Modern Music and Musicians* (Dent, London 1924).
*J. Methuen-Campbell, *Chopin Playing from the Composer to the Present Day* (Gollancz, London 1981).
Profesor

**Profesor** (kratica **prof.**), osoba koja se bavi predavanjem određenog predmeta u srednjoj školi, na fakultetu ili na akademiji. Uslov za držanje nastave u srednjoj školi je završen fakultet i položen stručni ispit, koji se polaže poslije dvije godine držanja nastave.

Za držanje predavanja na fakultetu ili akademiji (u najvećem broju slučajeva) potreban je stepen obrazovanja doktor nauka (doktor znanosti) i određeni broj naučnih (znanstvenih) radova. Predavač na fakultetu, prije dobivanja zvanja profesora, mora određeno vrijeme provesti u zvanjima asistent i docent, potom slijede zvanja vanredni profesor (izvanredni profesor) i redovni profesor (radoviti profesor).
Aerodrom Priština

**Aerodrom Priština** se nalazi 16 kilometara od Prištine, Kosovo.

Aerodrom je zvanično otvoren na današnjoj lokaciji 1965. godine. 1985. godine je prištinski aerodrom opremljen modernom tehnologijom po zahtevu ICAO standarda.

Po završetku Kosovskog rata, 20. juna 1999. godine je aerodrom pretvoren u međunarodni aerodrom. Aerodrom je renoviran i nova oprema je omogućila veći kvalitet usluga za putnike i posetioce.

U poslednjih 5 godina, aerodrom je sasvim transformisan u moderan evropski aerodrom. Putnički terminal je renoviran i proširen, a zgrada je ofarbana.

Aerodrom Priština funkcioniše uspešno; statistike pokazuju da vazdušni saobraćaj raste i da aktivnosti organizacije aerodroma povoljno utiču na rast saobraćaja.

Aerodrom se nalazi na strateški važnoj poziciji, na ruti između Bliskog Istoka i zapadne Evrope.

## Vanjske veze
* Aerodrom Priština
* Mapa od Multimep
* Satelitski snimak od TeraServera

‎
Zračna luka Franjo Tuđman

**Zračna luka Franjo Tuđman** (IATA: **ZAG**, ICAO: **LDZA**) je glavni međunarodni aerodrom u Hrvatskoj. Na aerodromu su smještene tehničke baze Croatia Airlinesa i eskadrila lovačkih aviona HRZ-a. Od 25. veljače 2016. nosi sadašnje ime.

## Historija
Prvo letjelište u Zagrebu nastalo je 1909. u predgrađu Borongaju. Prva domaća redovna linija je sletjela na Aerodrom Borongaj 15. februara 1928. Aerodrom Zagreb je na sadašnjoj lokaciji (Pleso) otvoren 20. aprila 1962. godine i bio je tehnička baza Jugoslovenskog Aerotransporta.

## Aviokompanije i destinacije
* Aeroflot (Moskva-Šeremetjevo)
* Air Serbia (Beograd) 
* Austrian (Beč) 
* Air France (Pariz-Charles de Gaulle)
* Air Transat (Toronto)
* British Airways (London-Heathrow)
* Brussels Ailines (Bruxelles) 
* Croatia Airlines (Amsterdam, Beč, Bol, Bruxelles, Göteborg, Dubrovnik, London-Gatwick, London-Heathrow, München, Pariz-Charles de Gaulle, Pula, Rim, Sarajevo, Skoplje, Split, Tel Aviv, Frankfurt, Zadar, Zürich)
* ČSA (Prag)
* Eurowings (Berlin, Köln, Hamburg, Stuttgart)
* Emirates (Dubai)
* Eurowings (Berlin, Düsseldorf, Köln, Hamburg, Stuttgart)
* Iberia (Madrid)
* KLM (Amsterdam)
* Korean Air (Seoul)
* LOT Polish Airlines (Varšava) 
* Lufthansa (München, Frankfurt)
* Qatar Airways (Doha)
* Swiss (Zürich)  
* TAP Portugal (Bolonja, Lisabon)
* Turkish Airlines (Istanbul) 
* Vueling (Barcelona)

## Reference

## Vanjske veze

* službeni website Zračne luke Franjo Tuđman
* Zračna luka Franjo Tuđman: slike
CARNet

**CARNet** je ustanova čiji je potpuni naziv **Hrvatska akademska i istraživačka mreža**. Naziv CARNet je kratica nastala od engleske varijante imena, koje glasi **Croatian Academic and Research Network**, po ugledu na slične ustanove u Europi.

## Povijest CARNeta
CARNet je svoje djelovanje započeo u rujnu 1991. godine kao projekt nastao pod pokroviteljstvom tadašnjeg Ministarstva znanosti i tehnologije, današnjeg Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa. Uspostavljen je kao ustanova 17. listopada 1995. te od tada djeluje na području implementacije i promocije informacijskih i komunikacijskih tehnologija.

## Aktivnosti CARNeta
Glavna aktivnost CARNeta je uspostava napredne računalno-komunikacijske infrastrukture pod nazivom CARNet mreža koja ima za cilj povezivanje svih ustanova i pojedinačnih korisnika iz područja znanosti, obrazovanja i športa na CARNet mrežu te time i na globalnu mrežu Internet. Osim toga, CARNet kroz niz drugih aktivnosti i projekata upravlja vršnim domenskim prostorom u Hrvatskoj (.hr domenski prostor), nudi svojim korisnicima niz informacijskih servisa, vrši različite vrste informatičkog obrazovanja te sa svojim partnerima sudjeluje u velikom broju različitih projekata.

CARNet je također i ISP (pružatelj Internet usluga) za akademsku zajednicu (profesori, studenti, itd.), ali i za obrazovni sustav Republike Hrvatske (učitelji, nastavnici, školsko osoblje i učenici). CARNet održava sve potrebne servise i usluge kao što to i svaki drugi ISP radi, npr. poslužitelj Internet grupa (News server - NNTP), IRC poslužitelj, FTP poslužitelj, poslužitelj poštanskih liste. Također sudjeluje u izgradnji autentikacijskog i autorizacijskog sustava za obrazovnu zajednicu Republike Hrvatske kroz AAI@EduHr projekt, koji radi na principu distribuiranih LDAP imenika, PGP ključeva, i sl..

## Vanjske veze
Službene stranice ustanove CARNet
New York Knickerbockers

**New York Knickerbockers** je naziv jednog od prvih organiziranih bejzbol klubova, koji je igrao po pravilima sličnim današnjem sportu. Osnovao ga je Alexander Cartwright, osoba koja se također smatra osnivačem modernog bejzbola.

Cartwright je radio u vatrogasnoj brigadi zvanoj *New York Knickerbockers*, gdje je s kolegama kratio vrijeme igrajući *[[town ball]]*, igru koja se smatra pretečom suvremenog bejzbola. Međutim, 1845. je igralište koje su koristili na Manhattanu zatvoreno. Cartwright i njegovi prijatelji su došli na ideju da umjesto toga igraju na Elysian Fieldsu, parku koji se nalazio u Hobokenu u državi New Jersey, s druge strane rijeke Hudson. Vlasnik zemljišta im je pristao iznajmiti park za 75 US$ godišnje, pa je Cartwright odlučio osnovati klub kako bi prikupio nužna sredstva.

Klub je osnovan 23.9. 1845. Cartwright je ubrzo nakon toga odredio 20 pravila igre, koja će postati poznata pod nazivom Knickerbockerska pravila.

Dio članova kluba, koji nije htio prelaziti rijeku da bi igrao omiljenu igru, je odlučio stvoriti poseban tim pod nazivom *New York Nine*. Između njih i Knickerbockersa je 19.6. 1846. održana utakmica, koju mnogi smatraju prvom zabilježenom bejzbol utakmicom u historiji. Knickerbockersi su izgubili s rezultatom 23:1 za Nine.

Knickerbockerska pravila su kasnije poslužila kao osnov Nacionalnom udruženju igrača bejzbola za kodifikaciju vlastitih pravila godine 1857.

## Vanjske veze
* "The Knickerbocker Base Ball Club" at Hickoksports.com 
* "The History of Baseball &ndash; Alexander Cartwright"  at About.com
Docent

**Docent**, samostalni predavač na fakultetu, po stepenu viši od asistenta, a niži od vanrednog profesora; žena **docentica**.
Đorđe Bosanac

**Đorđe Bosanac** (Pavlovac kod Grubišnog Polja, 1948. - Osijek, 29. V. 2006), glumac, istaknuti dramski umjetnik, član osječkog HNK-a od 1971. godine. Gimnaziju je završio u Virovitici i upisao zagrebačku Akademiju dramske umjetnosti u zagrebu (ADU). Diplomirao je naknadno 1983. s polaznicima osječkog, dislociranog studija iste akademije.

Prvi nastup imao je 13. XI. 1971. godine u predstavi *"Napola na drvetu"* Petera Ustinova. U 35-ogodišnjem glumačkom stažu nanizao je brojne uloge, od visokog šekspirijanskog i krležijanskog repertoara do onih pučkog i robusnog karaktera: Bono u Šovagovićevom *"Sokolu"*, McDuff u Shakespeareovom Macbethu, Štijef u Krležinom *"Kraljevu"*, Jakov u Špišićevoj *"Godini dobre berbe"* sve do Djeda Mraza i Princa karnevala. Njegova posljednja umjetnička ostvarenja na osječkoj dramskoj pozornici bila su: Mak u Budakovom *"Teštamentu"*, Ligniere u Cyranu de Bergeracu Edmonda Rostanda , gradski senator Božidar Burić u *"Samu čovjeku"* Ive Kozarčanina i Prestopil u *"Događaju u mjestu Gogi"* Slavka Gruma.

Glumio je i u mnogim drugim predstavama: *"Neprijatelj naroda, Adam i Eva / Hrvatska rapsodija"*, *"Pravac nebo"*, "*Mačak u vreći"*, "*Na tri kralja"*, "*Utvare"*, *"Tako je ako vam se čini"*, "*Inoče"*, *"Male komedije"*, *"Romeo i Giulietta"*, *"Plava soba"*, *"Rodbinske veze"*, *"Jedan dan istine"*, *"Kažiprst"*, *"Jug 2"*, *"Ujak Vanja"*, *"Idiot"*, *"Vodena koka"*...

Nemirnog duha u osječkom HNK-u proveo je glavninu profesionalne karijere, ali je bio i glumac (nešto manje od dvije godine i direktor) Dječjeg kazališta u Osijeku, glumac Kazališta Komedija u Zagrebu, slobodni umjetnik... U posljednje vrijeme bio je i reditelj amaterskog dramskog ansambla KUD-a "Branko Radičević" iz Pačetina i pripremao predstavu *"Čudesna sprava"* u Gradskom kazalištu Joze Ivakića u Vinkovcima.

Oprobao se u svim dramskim žanrovima, u mjuziklu i opereti, u dječjem i lutkarskom kazalištu, na radiju, televiziji i filmu. Svojedobno je vodio, osmišljavao i igrao u njemu histrionski Teatar u koferu.

Njegov otac **Branko Bosanac**, koji je umro 1997. godine, bio je tridesetak godina istaknuti glumac Kazališta Virovitica. Kolege i prijatelji zvali su ga *Đoko* i *Đole*, čak i *Đo*.

----
**Izvor**:
* Ljubomir Stanojević: *"Odlazak (naj)histriona" < "Preminuo istaknuti dramski umjetnik Đorđe Bosanac (1948.-2006.)"*, Glas Slavonije, XXXVI, 27159, 2 - Osijek, 30. V. 2006.
* Davor Špišić: *"Čovjek sa srebrnom mašnom" < "U sjećanje: Đorđe Bosanac (1944.-2006.)"*, Osječki dom, VII, 854, 1 - Osijek, 30-31. V. 2006.
* Jovan Nedić: *"Đorđe Bosanac"* < *"Podatak više"*, Skandi feniks, ..., 363, 16 - Rijeka, 29. VI. 2005.
Sinesije iz Kirene

**Sinesije iz Kirene** (grč. Συνέσιος, 370–412) bio je episkop grada Ptolemaide u Kirenaici. Potekao je iz jedne porodice koja je vodila poreklo od prvih grčkih doseljenika u Libiji. Bio je Helen po obrazovanju, Rimljanin po političkom opredeljenju. Miran život, koji je na imanju provodio u lovu i bavljenju neoplatonskom filozofija, prekinule su navale varvara iz pustinje. Država nije imala snage da ih suzbije, pa je Sinesije s drugim mladim ljudima ustao sam u odbranu svoje domovine. Tako se istakao da su od njega, paganina, zatražili da postane episkop. Iz osećaja dužnosti i zbog pritiska javnosti prihvatio je to uz teške unutrašnje sukobe odrekavši se svoje filozofije i helenskog životnog stava.

Sav Sinesijev unutrašnji svet odražava se u njegovim *Pismima*, pisanim uzornim epistolografskim stilom. U pismima se daje živa slika celog tog razdoblja; u njima se može pratiti slom antike i rađanje novog sveta. Značajno mu je delo *Dion ili o životu prema njegovom uzoru*, u kome se slavi veza između filozofije i retorike, koju je nekad svojim delovanjem uspostavio Dion Hrizostom. U ovom se traktatu o antičkom putu ka filozofiji i književnosti, koji čarobnim bojama slika idilu jednog muzama obuzetog uglađenog intelektualca, nalazi prvo temeljno razračunavanje jednog estete koji živi u paganskoj tradiciji s metafizičkim aspiracijama i idealima egipatskog monaštva. Sinesijev govor *O kraljevstvu*, koji je održao u Carigradu pred carem Arkadijem, svedoči o njegovom visokom osećanju dužnosti. Taj je govor pun konkretnih saveta o tome šta sve jedan mudar vladar mora znati, ali sadrži i eksplicitnu izjavu da prva careva dužnost mora biti borba protiv korupcije. Pevao je i himne u antičkim stihovima i na dorskom dijalektu svog zavičaja, u kojima često povezuje neoplatonska shvatanja sa hrišćanskim učenjem, pri čemu izbegava svako dogmatsko utvrđivanje.

## Vanjske veze
* ''Catastasis''
* ''On Dreams''
* ''In Praise of Baldness''
* Selections from the Works of Synesius of Cyrene, Platonist and Bishop (many epistles, all hymns, both homilies)
* D. Roques, Études sur la correspondance de Synésios de Cyrène reviewed by John Vanderspoel, University of Calgary, in Bryn Mawr Classical Review 02.01.16 
* Catholic Encyclopedia
* Synesius of Cyrene
Alexander Cartwright

**Alexander Joy Cartwright** 17.4. 1820 – 12.7. 1892.) bio je američki inženjer koga je američki Kongres 3.6. 1953. službeno proglasio pronalazačem bejzbola.

Cartwright, koji je po struci bio bankovni službenik, je radio u vatrogasnoj brigadi *New York Knickerbockers*, čiji su članovi slobodno vrijeme kratili igrajući *[[town ball]]* - preteču bejzbola - na praznom zemljištu na Manhattanu. Kada je igralište zatvoreno, Cartwright je 1845. došao na ideju da se igre održavaju u parku Elysian Fields u Hobokenu, mjestu u državi New Jersey, s druge strane rijeke Hudson. Kako bi prikupili sredstva za najam zemljišta, Cartwright i njegovi prijatelji su 23.9. 1845. osnovali klub pod nazivom *[[New York Knickerbockers]]*, a za njega je Cartwright napisao pravila, koja će postati poznata pod nazivom Knickerbockerska pravila. Po njima je 19.6. 1846. održana prva bejzbol utakmica u historiji.

Cartwright je za vrijme zlatne groznice otišao u Kaliforniju 1849. godine. Tamo se nastojao obogatiti, ali su ga užasnule epidemije kolere i drugih bolesti koje su desetkovale kopače zlata. Zbog toga je odlučio napustiti Kaliforniju i otići na Havaje, gdje se nadao blagotvornom efektu lokalne klime. Tamo je postao jedan od najuglednijih građana, osnovavši biblioteku i vatrogasnu službu, te vodeći financije havajske kraljevske porodice. Godine 1852. je na Havajima osnovao prvu bejzbol ligu.

## Vanjske veze

* Baseball Hall of Fame 
* BaseballLibrary  - biography
Knickerbockerska pravila

**Knickerbockerska pravila** (engleski *Knickerbocker Rules*) je naziv za zbirku od 20 pravila koja je 23.9. 1845. sastavio Alexander Cartwright prilikom osnivanja sportskog kluba *[[New York Knickebockers]]*, a koja su se trebala koristiti u utakmicama igre koja će kasnije biti poznata pod nazivom bejzbol.

Cartwright je pravila temeljio na ranijim igrama koje su se običavale igrati na njujorškim ulicama, od kojih je najpoznatija *[[town ball]]*. Međutim, u njih je unio i neke izmjene, koje je, prema vlastitim riječima, unio kako bi igru *učinio dostojnom [[kavalir|džentlmena]]*. Neke od njegovih izmjena su, s druge strane, igru učinile daleko atraktivnijom za publiku. To je znatno pridonijelo naglom porastu popularnosti bejzbola u SAD polovicom 19. vijeka.

Knickerbockerska pravila su godine 1857. poslužila kao temelj za kodifikaciju pravila igre koju je prilikom svog osnivanja donijela prva bejzbol-organizacija Nacionalno udruženje igrača bejzbola.

## Vanjske veze
* Knickerbocker Rules - a list of the 20 rules
* Early evolution of the rules
Prodekan

**Prodekan**, zamjenik ili pomoćnik dekana, npr. prodekan za nastavu ili prodekan za financije; žena je **prodekanica**.
Preparandija

**Preparandija** (njem. *Präparandschule* od lat. *praeparandus*: koji se treba unaprijed spremiti i njem. *Schule*: škola), pripremna škola; učiteljska škola, škola za učitelje u osnovnim školama.

**Preparandist** (ž. **preparandistica**, **preparandistkinja**), učenik preparandije; polaznik preparandije, učenik učiteljske škole. Također **preparand**, učiteljski pripravnik, onaj koji se sprema za učitelja, tj. đak učiteljske škole, preparandist.

## Izvori
* Vladimir Anić, Ivo Goldstein: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 2002.
* Milan Vujaklija: *"Leksikon stranih reči i izraza"*, Beograd, 1991.
* Bratoljub Klaić: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 1978.
Brooklyn Atlantics

**Atlantic Base Ball Club** Brooklyna ("Atlantic" ili "Brooklyn Atlantics") je naziv za bejzbol klub koji se smatra prvim prvakom u historiji te igre te prvom sprotskom dinastijom.

Osnovan je 1855. godine, a 1857. je bio među osnivačima prve bejzbol organizacije National Association of Base Ball Players (NAPBB). Godine 1859. *Brooklyn Atlantics* su osvojili prvo prvenstvo, a potom još dva, sve dok 1862. nisu poraženi od vječnog suparnika *[[Eckford of Brooklyn]]*. Zlatne godine kluba su 1863. i 1864. kada su cijelu sezonu bili poraza i osvojili prvenstvo.

Nakon raskola u NAPBB-u, *Brooklyn Atlantics* je godine 1871. pristupiti novoj profesionalnoj organizaciji National Association of Professional Base Ball Players. Godinu dana kasnije se predomislio, ali je u međuvremenu najveći broj igrača napustio klub, učinivši ga slabim. Nakon raspada te lige, Brooklyn Atlantics nisu dobili pozivnicu za National League 1876. te su umjesto toga životarili sve do konačnog prestanka rada 1882. godine.

## Literatura
* Baseball-Reference. "Brooklyn Atlantics Team Index" (1872-1875). Retrieved 2006-09-17.
* Retrosheet. "Brooklyn Atlantics (1872-1875)". Retrieved 2006-09-17.
* Wright, Marshall (2000). *The National Association of Base Ball Players, 1857-1870*. Jefferson, NC: McFarland & Co.
Berat

**Berat** (albanski: Berat ili Berati, je grad u južnoj Albaniji. Nalazi se na koordinatama 40°42′N 19°57′E. 

Po popisu iz 2003., brojio je oko 45.500 stanovnika. 
## Svjetska baština
Berat i susjedna Gjirokastra su upisani na UNESCO-vu listu Svjetske baštine. Predstavljaju rijetke primjere arhitektonskog karaktera tipičnog za osmanski period. Smješten u centralnoj Albaniji, Berat svjedoči o suživotu različitih vjerskih i kulturnih zajednica tokom stoljeća.U njemu se nalazi dvorac, lokalno poznat kao Kala, izgrađen u 13. vijeku, iako njegovo porijeklo datira iz 4. vijeka prije nove ere. U području citadele nalaze se pravoslavne crkve, uglavnom iz 13. stoljeća, kao i nekoliko džamija izgrađenih u osmanskom periodu koje je počelo 1417. godine. 

Berat i Gjirokastra svjedoče o načinu života na koji su tokom dugog perioda utjecale tradicije islama tokom osmanskog perioda, dok su u isto vrijeme inkorporirane ranije tradicije. Ovakav način života poštovao je pravoslavnu hrišćansku tradiciju koja je na taj način mogla nastaviti svoj duhovni i kulturni razvoj, posebno u Beratu.
## Vanjske veze

* Fotografije Berata
Akča

**Akča** (, ) je bila sitna turska srebrna moneta, kovana od vremena sultana Orhana (1326-1359) do kraja XVII. stoljeća. 
U početku je težila 1,07 grama, poslije joj je težina padala do 0,13 grama. Kovana je u mnogim kovnicama Turskog Carstva; na jugoslavenskim prostorima u Sarajevu, Srebrenici, Čajniču, Novom Brdu, Skoplju i Beogradu. Kovnica na Novom Brdu, tada utvrđenom rudarskom gradu u Srpskoj despotovini bogatom rudnicima zlata i srebra, počela je udarati akče 1441. godine kada su osmanske snage prvi put zauzele mjesto.
Turska riječ za srebro je *gümüş*, no akča je složenica izvedena iz «*ak*» (bijelo) i deminutivnog sufiksa *–çe*, što bi u prijevodu bilo «bijeli novac» i familijarnije «bijelić». Zapravo osmanska akča je nasljednik bizantskog jaspra ( ili *τραχύ*, grubi novčić), isto srebrne kovanice, pa stoga neki izvori spominju turski srebrni novac s riječju «aspra».
Tri akče su vrijedile jednu paru a 120 akči su vrijedile jedan kuruš. Kovanje akče je prvi put potvrđeno 1326. u Bursi za vrijeme vladavine Orhana. Prve *pare* se spominju u Egiptu 1524. dok prvi *kuruš*, koji će Venecijanci zvati «piastra»,  je uveden 1688.
Kaže se da je Sulejmanova džamija u Istanbulu koštala 59 milijuna akči kada je izgrađena 1550-ih a taj iznos je vjerojatno vrijedio oko 700.000 dukata u zlatu (najvjerojatnije mletačkih).

## Izvor
* *"[[Opća enciklopedija Jugoslavenskog leksikografskog zavoda|Opća enciklopedija]]" (1 A-Bzu)*, Zagreb, 1977.
Defter

**Defter** (ili **tefter**; tur.), spisak, popis, registar; u osmanlijskoj Turskoj, državni upravni registar koji je sadržavao različite podatke (o ljudima, naseljima, zemljištima, imovnom stanju pojedinaca i porodica i dr.).

**Carski defter** ili **defterhane**, vođen je za cijelu državu, a u nj su neprekidno unošeni novi podaci fiskalnog i demografskog značenja za cijeli feudalnu Tursku, kao i za novoosvojena područja. 

**Defterdar**, visoki državni činovnik koji se brinuo o defteru. Stoljećima je defterdar bio jedan od najviših državnih činovničkih položaja u feudalnoj Turskoj, odgovoran za državnu blagajnu. Početkom XIX. st. glavni državni deferdar nazvan je ministrom financija.

----
**Izvor**: *"Opća enciklopedija" (2 C-Fob)*, Zagreb, 1977.
Penge

**Penge** (mađ. *pengő*: "koji zveči", "zvonko"), osnovna novčana jedinica u Mađarskoj nakon Prvog svjetskog rata (do 1946), sadržavala je 100 filira, a poslije Drugog svjetskog rata zamijenila ju je forinta. 

## Oblici riječi
* Kod *Anić-Goldsteina*: **peng**, množina *pengi*.
* Kod *Klaića*: **pengő** (*čit.* pengē) ... (u našoj deklinaciji: 2. penga, mn. pengi, 2. penga itd.).
* U Baranji, u kojoj su penge bile u opticaju za vrijeme mađarske okupacije tokom Drugog svjetskog rata, ta riječ je ženskog roda: 1. penga, 2. penge, ... mn. 1. penge, 2. pengi itd.

## Izvori

* Vladimir Anić, Ivo Goldstein: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 2002.
* Bratoljub Klaić: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 1978.
Baranjčice

**Baranjčice : priče iz života [[Srbi|Srba]] [[Baranja]]ca** (--->), knjiga (158 stranica, visina 19&nbsp;cm) koju je napisao Stevan Radić. Izdana je ćirilicom u Sremskim Karlovcima 1898. godine. Štampana je u Srpskoj manastirskoj štampariji. "Cena je knjizi 40 novč/ića/".

## Izvori
* Tri stoljeća Belja, Osijek, 1986. (str. 316)
* Elektronski katalog Biblioteke Matice srpske
Pismenica

**Pismenica**
* **1.** alfabet, bukvica.
* **2.** gramatika, slovnica, *jezikonauk*, npr. *Pismenica [[srpski jezik|serbskoga jezika]] po govoru prostoga naroda napisana [[Vuk Stefanović Karadžić|Vukom Stefanovićem Serbijancem]]. U [[Beč|Vienni]], [[1814]].* (Originalni naslov ćirilicom: *Писменица сербскога іезика по говору простога народа написана Вуком Стефановићем Сербиіанцем. У Виенни, 1814.*). Riječ je nastala prevođenjem grčke riječi *grammatike* (*gramma* = pisme, slovo).