Sans dessus dessous

***Kupovina Sjevernog pola*** ili ***Naopačke*** (fr. ***Sans dessus dessous***) je avanturistički roman Julesa Vernea, objavljen 1889. godine. To je treći i posljednji roman Baltimorskog oružarskog kluba, prvo se pojavio u romanu *[[De la Terre à la Lune, trajet direct en 97 heures 20 minutes|Od Zemlje do Mjeseca]]*, a kasnije u romanu *[[Autour de la Lune|Oko Mjeseca]]*, s istim likovima, ali smještenim dvadeset godina kasnije.

Poput nekih drugih knjiga iz njegovih kasnijih godina, u ovom romanu Verne ublažava svoju ljubav prema nauci i inženjerstvu s dobrom dozom ironije o njihovom potencijalu za štetnu zloupotrebu i pogrešnosti ljudskih nastojanja.

## Radnja

Neodređene godine za vrijeme 1890-ih (u romanu napisano "189–"), organizirana je međunarodna aukcija kako bi se definirala suverena prava na dio Arktika koji se proteže od 84. paralele, najviše do tada dostignute paralele, do Sjevernog pola. Nekoliko zemalja šalje svoje službene delegate, ali aukciju pobjeđuje predstavnik anonimnog kupca iz Sjedinjenih Američkih Država.

Nakon završetka aukcije, otkriva se da je misteriozni kupac Barbicane and Co., kompanija koju su osnovali Impey Barbicane, J.T. Maston i kapetan Nicholl - isti članovi Baltimorskog oružarskog kluba koji su, dvadeset godina ranije, putovali oko Mjeseca unutar velike topovske granate. Hrabri astronauti izašli su iz penzije s još ambicioznijim inženjerskim projektom: korištenjem trzaja ogromnog topa za uklanjanje nagiba Zemljine ose - tako da ona postane okomita na orbitu planete, poput Jupiterove.

Ta promjena bi okončala godišnja doba, jer bi dan i noć uvijek bili jednaki i svako mjesto bi imalo istu klimu tokom cijele godine. Interes društva ležao je u drugom efektu ovog trzaja: pomjeranju Zemljine ose rotacije, što bi dovelo zemljište oko Sjevernog pola, koje su osigurali na aukciji, na 67 stepeni sjeverne geografske širine. Tada bi se ogromna nalazišta uglja za koja se pretpostavljalo da postoje pod ledom mogla lako iskopavati i prodavati. Tehnička izvodljivost plana potvrđena je proračunima J. T. Mastona. Potrebni kapital obezbijedila je gospođa Evangelina Scorbitt, bogata udovica i vatrena Mastonova obožavateljica.

Top potreban za taj plan bio bi ogroman, mnogo veći od ogromne *Kolumbijade* koja ih je poslala na Mjesec. Nakon što je plan postao javan, briljantni francuski inženjer Alcide Pierdeux brzo je izračunao potrebnu silu eksplozije. Zatim je otkrio da bi trzaj deformirao Zemljinu koru; mnoge zemlje (uglavnom u Aziji) bi bile poplavljene, dok bi druge (uključujući Sjedinjene Države) dobile novo zemljište.

Alcideova poruka izaziva paniku i bijes u svijetu, a vlasti odmah žure da zaustave njegov projekat. Međutim, Barbicane i Nicholl su napustili Ameriku i krenuli u nepoznatu destinaciju kako bi nadgledali završetak i ispaljivanje čudovišnog topa. J. T. Maston je uhvaćen i zatvoren, ali ne želi ili ne može otkriti lokaciju topa. Grozničave potrage širom svijeta također ga ne uspijevaju pronaći.

Top je zapravo bio duboko ukopan u padine Kilimandžara, od strane male vojske radnika koje je obezbijedio lokalni sultan, oduševljeni obožavatelj bivših istraživača Mjeseca. Projektil, čelično ojačani komad stijene težak 180 000 tona, izlazio bi iz cijevi fantastičnom brzinom od 2800 kilometara u sekundi - zahvaljujući novom snažnom eksplozivu koji je izumio Nicholl, a koji je nazvao "melimelonit".

Top je ispaljen kako je planirano, a eksplozija uzrokuje ogromnu štetu u neposrednoj blizini. Međutim, Zemljina osa zadržava svoj nagib i položaj, te se ni najmanje podrhtavanje ne osjeća u ostatku svijeta. Alcide je, neposredno prije nego što je top ispaljen, otkrio da je J. T. Maston, dok je izračunavao veličinu topa, napravio grešku u proračunu; slučajno je izbrisao tri nule sa table kada ga je udario grom tokom telefonskog poziva od gospođe Scorbitt. Zbog te jedne greške, dvanaest nula je izostavljeno iz rezultata. Budući da su Mastonovi proračuni nesumnjivo smatrani tačnim kada su otkriveni, ta greška nije otkrivena dovoljno rano. Top koji je dizajnirao bio je zaista premalen: trilion njih bi moralo biti ispaljeno da bi se postigao željeni efekat.

Ismijavan od strane cijelog svijeta i noseći gorko ogorčenje svoja dva saradnika, J. T. Maston se vraća u penziju, zavjetujući se da više nikada neće raditi matematičke proračune. Gospođica Scorbitt konačno izjavljuje svoja osjećanja Mastonu, a on se rado predaje braku. Alcide stiče svjetsko priznanje otkrivajući javnosti uzrok neuspjeha čitave operacije.

## Zanimljivosti
* Ideju o nagibu Zemljine ose kako bi se uticalo na klimu prvi put je iznio J.T. Maston u djelu *Od Zemlje do Mjeseca*.
* Otmjeni naziv "melimelonit", zasnovan na francuskoj riječi za "mješavinu", "méli-mélo", može se odnositi na melinit, visoki eksploziv sastavljen od pikrinske kiseline i bezdimnog baruta kojeg je usvojila francuska vojska 1887. godine; a možda i na melon, heptazinski polimer koji je opisao Berzelius 1830. godine, a čija je struktura ostala hemijska zagonetka sve do 1930-ih.

## Historija objavljivanja
* 1890. SAD: New York: J. G. Ogilvie and Company, objavljeno kao *Topsy-Turvy*
* 1891. UK, London: Sampson Low, Marston, Searle i Rivington. Prvo britansko izdanje.
* 2012. UK, London: Hesperus Press, novi prijevod Sophie Lewis s predgovorom profesora Iana Fellsa, objavljeno kao *The World Turned Upside Down*

## Reference

## Vanjske poveznice

* 
* ''Sans dessus dessous'' dostupno na Kolekciji Julesa Vernea (na francuskom)