open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Craiova

**Craiova** je peti po veličini grad u Rumunjskoj od 269,506 stanovnika, svega par dekada prije 1992. grad je imao - 303,959 stanovnika.

Craiova je administrativni centar okruga (judet) Dolj.

## Geografija
Craiova leži na jugozapadu Rumunjske, pored rijeke Jiu, udaljena oko 185 km zapadno od Bukurešta.
## Etimologija
Postoje dvije teorije o porijeklu imena grada, po jednoj to je od staroslavenske riječi **kral** (kralj), koja se uvukla i u
rumunjski kao - crai. Druga teorija tumači to izvedenicom od riječi **krajina** (granični, rub).
Kako se prije 1475. Craiova ne spominje, danas je nemoguće reći koja je od te dvije teorije točnija.
U svakom slučaju obadvije riječi su navjerojatnije bugarskog ili srpskog porijekla, jer su obadva naroda
tokom historije živjela u tom kraju kao manjine.
## Historija
Craiova je grad duge historije, u neposrednoj blizini grada arheolozi su otkrili ostatke rimske
utvrde sagrađene u vrijeme cara Trajana.
 
Od kraja 15. do 18. vijek Craiova je bila sjedište vojnih guvernera regije. Grad je napredovao kao regionalni trgovački
centar, i pored toga što ga je pogodio potres - 1790., kuga - 1795. i turski napad 1802. za kojeg je
izgorio.
## Znamenitosti i kultura
Najstariji sačuvani arhitektonski spomenik je crkva sv. Dimitru, obnovljena nekoliko puta, koja još uvijek ima svoj orginalni
izgled iz vremena kad je podignuta - 1652.

Grad ima univerzitet od 1966., državnu filharmoniju, teatar i regionalni muzej.
## Privreda
Craiova je industrijski centar u kom se proizvode dizelske lokomotive. transformatori,
rudarska oprema, prehrambeni proizvodi i alatni strojevi.
## Gradovi prijatelji

## Reference

## Literatura

* *[http://books.google.com/?id=sfHsgNIZum0C&pg=PA215&lpg=PA215&dq=herodotus+dacians+darius|Herodotus: The Ancient History of Herodotus]* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *[http://www.ccel.org/p/pearse/morefathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Eutropius, Abridgment of Roman History]* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada'' 
* ''Craiova'' na portalu Encyclopædia Britannica
Alejandro González Iñárritu

**Alejandro González Iñárritu**, (Mexico City 15. kolovoza 1963.), meksički je filmski redatelj, scenarist i filmski producent. Živi u  Los Angelesu.

2006. Alejandro Iñárritu je nagrađen za najbolju režiju (Prix de la mise en scène) za film Babel na filmskom festival u  Cannesu.

Alejandro Iñárritu nominiran je 2006. za Oscara u kategoriji za najbolju režiju i bio je prvi meksički redatelj koji je nominiran za tu nagradu. 2010. je njegov film Biutiful nominiran za Oscara za najbolji strani film kao i za  Oscara za najboljeg glavnog glumca.

González Iñárritu često u svojim filmovima surađuje sa scenaristom Guillermom Arriagom.

## Filmografija
* Pasja ljubav (2000.)
* The Hire: Powder Keg (2001.)
*  11'9"01  (2002.)
* 21 gram (2003.)
* Paris, je t'aime (2005.) 
* Babel (2006)
* Biutiful (2010.)
* Birdman (2014.)

## Vanjske veze

* Alejandro González Iñarritu at Biosstars International 
* 
* 
* 
* ''Moving Pictures Magazine'' interview 
* ''Guardian'' interview, discussing ''Amores Perros''
* ''IndieWire'' interview, discussing ''Amores Perros'' 
* ''IndieWire'' interview, Interview discussing ''21 Grams'' 
* ''Sounds and Colours'' interview, discussing ''Biutiful''
Es wird alles wieder gut

**Es wird alles wieder gut** () je zapadnonjemački igrani film snimljen 1957. u režiji Geze von Bolvaryja. Po žanru je mješavina mjuzikla i ljubavnog filma. Protagonistica, čiji lik tumači Johanna Matz, je gimnazijalka koja nakon smrti oca ostane siroče te je prisiljena uzeti posao na televiziji, gdje sticajem okolnosti postane spikerica i stekne popularnost. U filmu, između ostalih, nastupa znameniti Zbor donskih kozaka Sergeja Žarova i izvodi *[[Kaljinka|Kalinjku]]*.

## Vanjske veze
* 
*
Kaljinka

**Kalinka** () je popularna ruska pjesma.

Toliko se udomaćila, da se smatra ruskom narodnom pjesmom. Kalinku je 1860. komponirao ruski skladatelj Ivan Petrovič Larionov, a prvi put je izvedena u Saratovu kao dio kazališne predstave, za koju je i nastala. Kasnije je pjesma postala dio repertoara zbora Dmitrija Aleksandroviča Agrenjeva-Slavajskog, s kojim je Larionov bio u prijateljskim odnosima.

## Tekst
Ivan Larionov

**Ivan Petrovič Larionov** (23. siječnja 1830. – 22. travnja 1889.) bio je ruski skladatelj, pisac i folklorist. Najpoznatiji je po pjesmi "Kalinka", koju je napisao 1860. Larionov je rođen u Permu, glazbu je studirao u Moskvi. Umro je u Saratovu 1889., od karcinoma želuca.
Parče plavog neba

***Parče plavog neba*** je jugoslovenski crno-beli igrani film snimljen 1961 u režiji Tome Janjića. Scenario je napisao Vasa Popović. Po žanru je drama, a radnja prati živote nekoliko likova koji dele jedno te isto dvorište.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
*
Željeznički kolodvor Dugo Selo

**Željeznički kolodvor Dugo Selo** je željeznički kolodvor u Hrvatskoj. Nalazi se u središtu Dugo Selo, a objekt je svečano otvoren 1870.　

## Pruge

Željeznički kolodvor Dugo Selo se razvijalo stoljećima uz križanje željezničkih pruga Zagreb - Mađarska i Slovenija - Srbija (Danas dijelovi paneuropskog željezničkog koridora V i koridora X).

* Željeznička pruga M102 (Zagreb GK – Dugo Selo), dio Koridora RH1　　　
* Željeznička pruga M103 (Dugo Selo – Novska), dio Koridora RH1　　　
* Željeznička pruga M201 (Dugo Selo – Koprivnica - Botovo – Gyékényes)　　　

## Izvori

## Vanjske veze

* www.hznet.hr - Hrvatske željeznice (HŽ)
* Željeznički kolodvor Dugo Selo (vlakovi.com) 
* (en) Red route 

### Ostali projekti
NGC 3508

__BEZKN__

**NGC 3508** je spiralna galaksija u sazvežđu Pehar koja se nalazi na NGC listi objekata dubokog neba.

Deklinacija objekta je - 16° 17' 19" a rektascenzija 11h 2m 59,7s. Prividna veličina (magnituda) objekta NGC 3508 iznosi 13,2 a fotografska magnituda 14,0. NGC 3508 je još poznat i pod oznakama NGC 3505, IC 2622, MCG -3-28-31, IRAS 11005-1601, PGC 33362.

## Reference

## Literatura
*Revised New General Catalogue and Index Catalogue, Wolfgang Steinicke, 2012. Dostupno u ovom fajlu  sa objašnjenjem na ovoj stranici
*SIMBAD baza podataka, Strazburški centar astronomskih podataka (CDS), Strazbur

## Povezano
*Novi opšti katalog

## Vanjske veze

*Interaktivni katalog NGC, IC i Mesjeovih objekata
*SIMBAD baza podataka
Prvi građanin male varoši

***Prvi građanin male varoši*** je jugoslovenski film iz 1961. godine. Režirao ga je Puriša Đorđević, koji je napisao i scenario.

## Radnja

Građani male varoši teško se rastaju sa njegovim centrom, koji treba da se sruši i da se izgradi novi i funkcionalniji. Predsednik opštine prvi građanin male varoši podržava plan devojke koja je arhitekta i projektant u koju je zaljubljen ali da bi građanima dokazao da stari centar ne ruši pod njenim uticajem počinje da izbegava devojku a ona se udaje za drugog.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Stepenice hrabrosti

***Stepenice hrabrosti*** je jugoslavenski igrani film snimljen 1961. godine u režiji Ota Deneša koji je napisao i scenario. Po žanru je drama, a radnja je inspirirana stvarnim događajima u Splitu za vrijeme italijanske okupacije u Drugom svjetskom ratu.

## Radnja

Nikša, pripadnik lokalnog pokreta otpora, nosi crvenu zastavu i eksploziv do vrha crkvenog tornja ali je nepažljiv i skreće pažnju italijanskih agenata. To onemogućuje njegov i Vjekin izlazak iz tornja. Do prvomajskog jutra, koje donosi isticanje crvene zastave nad okupiranim Splitom, Vjeka i Nikša tada provode noć zajedno posle dugo očekivanog zbližavanja.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
*
Zwei Herzen im Mai

**Zwei Herzen im Mai** () je zapadnonjemački igrani film snimljen u režiji Geze von Bolvaryja i premijerno prikazan početkom 1958. godine. Predstavlja adaptaciju romana *Viva la musica* Hansa Fritza Köllnera, koji je također napisao scenario zajedno sa Jannom Furch. Po žanru je mješavina mjuzikla, komedije i ljubavnog filma. Protagonist, koga glumi Dieter Borsche, je mladi i ambiciozni muzičar, a radnja prikazuje nekoliko decenija njegovog života, prilikom kojih zbog karijere dolazi u opasnost njegov brak sa suprugom, koju glumi Kristina Söderbaum.

## Vanjske veze
* 
* 
* Einige Bilder zum Film bei Cinema.de
Sudar na paralelama

***Sudar na paralelama*** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen 1961. godine. Režirao ga je Jože Babič, a scenario je napisao Radivoje Lola Đukić. Po žanru je drama.

## Radnja

Žena saopštava suprugu da mora krenuti na službeni put sa svojim pretpostavljenim, iako je ljubomoran uvjerava ga da će opravdati povjerenje koje joj je ukazao nakon dugih razmirica. Žena odlazi na put a muž odlazi za njom na voz kako bi je pratio.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Sudar na paralelama (film. hr)
Pitești

**Pitești** čita se **Pitešć** (njemački: *Pitesk*) je grad u centru Rumunjske od 155,383 stanovnika. prije nekoliko dekada (1992.) imao je 179,337 stanovnika, ali mu odtada stalno 
opada broj stanovnika.

Pitești je administrativni centar okruga (judet) Argeș
## Geografija
Pitești leži u kotlini rijeke Argeș, dobro zaštićen brdima 
Transilvanijskih Alpi, udaljen oko 110 km sjeverozapadno od Bukurešta.

## Historija
Pitești se razvio u srednjem vijeku kao trgovište na putu između planinske Transilvanije i dunavske doline. Prvi put je dokumentiran 1388., iako je na terenu grada pronađeno puno rimskih 
kovanica  i relikvija.
Sve do 1939. jedini industrijski pogon bila je tvornica tekstila u predgrađu - Găvana. Sve se promjenilo 1960-ih kad je izgrađena nova industrijska zona sjeverozapadno od centra grada. 
Tad je proizvodnja automobila - Dacia postala najvažnija industrija. 
## Privreda
Pitești je snažan industrijski grad, centar rumunjske automobilske industrije, pored Dacie, tu su i tvornice autodijelova Dräxlmaier, Lear i Valeo. A pored grada nalazi se najveća rumunjska rafinerija nafte - Arpechim.

Pored toga Pitești ima i tvornice obuće, metala i obrade drva.
## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''  
* ''Pitești'' na portalu Encyclopædia Britannica
Uzavreli grad

***Uzavreli grad*** je jugoslovenski crno-bijeli igrani film snimljen 1961. u režiji Veljka Bulajića. Po žanru je drama, koja se po temi i stilu naslanja na njegov raniji film *[[Vlak bez voznog reda]]*, odnosno prikazuje dramatične ekonomske i socijalne promjene u Jugoslaviji nakon Drugog svjetskog rata. Radnja je smještena u Zenicu 1950-ih i prikazuje izgradnju tamošnjih čeličana, te kako je ona dovela do nagle transformacije provincijskog bosanskog gradića u veliki i moderni grad. Film je premijerno prikazan na Pulskom filmskom festivalu gdje je podijelio Zlatnu arenu za najbolji film sa slovenskim filmom *[[Balada o trubi i oblaku]]*.

Nepuna pola vijeka kasnije je hrvatski filmski kritičar Jurica Pavičić napisao kako je *Uzavreli grad* dokumentirao poratnu transformaciju poratnog društva, prije svega  kroz prizmu rodnih odnosa, odnosno kako su žene kroz proces industrijalizacije i urbanizacije stekle kakvu-takvu ravnopravnost i dostojanstvo.

## Kratak sadržaj

Seljaci i njihove porodice, inženjeri, tehničari, kriminalci i prostitutke stekli su se na izgradnji industrijskih postrojenja u Zenici. Osećajući dobro sve želje i preokupacije ovih ljudi, Šiba pokušava da im pomogne, radeći sa predanošću i ljubavlju koja prevazilazi njegovu dužnost. Teško je zadovoljiti sve i ostvariti što više u tom uzavrelom gradu i Šiba čini greške, nošen željom da postigne i nemoguće. Velikim naporom, graditelji uspijevaju savladati stihiju posle pucanja brane, i dok prvo željezo teče iz novih peći, Šiba, smijenjen zbog učinjenih grešaka, napušta uzavrelu Zenicu.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
* Uzavreli grad na www.filmovi.com 
*
Brăila

**Brăila** čita se **Braila** (grčki: *Μπράιλα*, turski: *İbrail*) je druga po veličini luka na Dunavu Rumunjskoj od 180,302 stanovnika, svega par dekada prije 1992. grad je imao - 234,110 stanovnika.

Brăila je administrativni centar istoimenog okruga (judet) Brăila.

## Geografija
Brăila leži na jugoistoku Rumunjske, duž desne obale rijeke Dunav, udaljena oko 170 km od njenog
ušća u more. Svega dvadesetak kilometara sjevernije leži Galaţi, pa su ta dva grada danas praktički spojeni
u jednu aglomeraciju. Od Bukurešta je udaljena oko 200 - 220 km sjeveroistok.

## Historija
Grad se prvi put spominje 1350. pod imenom **Drinago** na jednoj španjolskoj geografskoj karti. Pod imenom Brăila prvi put je spomenut 1368. u vezi koncesije izdane brašovskim trgovcima da se mogu služiti lukom.

Osmanlije su zauzele grad 1554. i odtada su vladali njime sve do Rusko-turskog rata (1828–1829) kad je postao dio Kneževine Vlaške.

Kako je bio teško razoren u posljednjoj godini toga rata 1829., - 1835. pokrenuta je temeljna obnova grada, i to po planu po kojem su se nove ulice zrakasto širile iz stare osmanske utvrde na obali Dunava, sa koncentričnim kružnim ulicama oko tog novog centra.

Do luke u Brăili mogu doploviti i prekooceanski brodovi srednje veličine, pa duž njezine operativne obale ima puno skladišta za žito.
## Znamenitosti
Od historijskih znamenitosti Brăila ima Muzej umjetnosti smješten u Palači kulture, grčku crkvu podignutu između 1863. - 1872. i pravoslavnu crkvu arhanđela Mihaela i Gabriela
koja je do 1831. bila džamija.
## Privreda
Brăila je industrijski grad u kom se proizvode tekstilni, metalni i prehrambeni
proizvodi.
## Gradovi prijatelji

## Reference

## Literatura

* *[http://books.google.com/?id=sfHsgNIZum0C&pg=PA215&lpg=PA215&dq=herodotus+dacians+darius|Herodotus: The Ancient History of Herodotus]* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *[http://www.ccel.org/p/pearse/morefathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Eutropius, Abridgment of Roman History]* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''  
* ''Brăila'' na portalu Encyclopædia Britannica
Cats Don't Dance

**Mačke ne plešu** (engleski ***Cats Don't Dance***) je američki animirani filmski mjuzikl iz 1997. koji je režirao Mark Dindal. Radnja je smještena u svijet u kojem ljudi i antropomorfne životinje žive jedan uz drugog, a mačak Danny želi se probiti u Hollywood. Glasove su posudili Scott Bakula, Jasmine Guy, Matthew Herried i Ashley Peldon. 
## Reference

## Glasovne uloge
*Scott Bakula - Danny
*Jasmine Guy - Sawyer
*Natalie Cole - Sawyer 
*Ashley Peldon - Darla Dimple
*Lindsay Ridgeway - Darla Dimple
*John Rhys-Davies - Woolie Mammoth
## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Hedda Gabler

***Hedda Gabler*** je drama norveškog pisca Henrika Ibsena, objavljena 1890. i premijerno izvedena 1891. godine u Njemačkoj. Naslovna protagonistica je žena koja se nedavno udala za uspješnog i uglednog intelektualca, ali koja prema njemu ne gaji nikakvu ljubav te koja, mučena dosadom bračnog života traži uzbuđenje kod njegovog suparnika i vlastitog bivšeg ljubavnika. Radnja prikazuje kako će njene spletke dovesti do tragičnih posljedica. *Hedda Gabler* nakon premijere nije postigla veliki uspjeh, ali je sa vremenom počela sticati ugled i popularnost, te se danas smatra jednom od Ibsenovih najizvođenijih djela.

## Vanjske veze
* 
* 
* Photos of the Irish Classical Theatre Company's 2009 production of *Hedda Gabler*
Heda Gabler (TV drama, 1961)

***Heda Gabler*** je jugoslovenska TV drama napravljena u produkciji RTV Beograd i premijerno prikazana 1961. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog komada Henrika Ibsena. Režirao ju je Marko Fotez.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Subramanijan Čandrasekar

**Padma Subramanijan Čandrasekar** (; Lahore, 19. oktobra 1910. – Chicago, 21. avgusta 1995.) je bio indijsko-američki astrofizičar. Radio je u više polja, kao što su struktura zvezda, teorija belih patuljaka, dinamika zvezda, crne rupe i još mnogo. Radio je na univerzitetu u Čikagu do svoje smrti 1995. a takođe je pisao člankove za jedan od tadašnjih časopisa astrofizike. Sa Vilijamom Folverom dobio je Nobelovu nagradu za fiziku 1983. godine, za rad na teoriji građe i evolucije zvezda. Čandrasekarova granica dobila je ime po ovom naučniku.

## Karijera
U januaru 1937, Čandrasekar se zaposlio na univerzitetu u Čikagu kao asistent a kasnije je postao profesor teorijske astrofizike. Na univerzitetu je ostao ceo svoj život, i odbijao bilo kakve ponude drugih univerziteta. Radio je na opservatoriji pri univerzitetu, a posle izgradnje laboratorije za astrofiziku i svemirska istraživanja, prešao je tamo.

Za vreme Drugog svetskog rata radio je u Merilendu u centru za balistička istraživanja.
Robert Openhajmer pozvao ga je da učestvuje u projektu Menhetn ali je Čandrasekar bio sprečen.

Jednom prilikom Čandrasekar je napisao da ga je želja da učestvuje u doprinošenju nauci navela da odradi svoja naučna istraživanja i da sve od sebe. Takođe je rekao da je *sistematizacija* vrlo važna u naučnim istraživanjima: "What a scientist tries to do essentially is to select a certain domain, a certain aspect, or a certain detail, and see if that takes its appropriate place in a general scheme which has form and coherence; and, if not, to seek further information which would help him to do that."

Čandrasekar je proučavao različite oblasti astronomije u različitim vremenskim intervalima. Proučavao bi jednu oblast, izdao nekoliko papira o tome, zatim napisao knjigu o onome što je proučavao, i onda prešao na sledeću oblast i ponovio postupak. Ovako je od 1929. do 1939. godine proučavao strukturu i građu zvezda i teoriju belih patuljaka a od 1939. do 1943. dinamiku zvezda. U periodu od 1971. do 1983. radio je na matematičkoj teoriji crnih rupa i konačno, tokom kasnih osamdesetih radio je na teoriji surada gravitacionih talasa.

## Ateizam
Čandrasekar se prilikom jedne javne rasprave razjasnio kao ateista:

Ovo je potvrđeno prilikom njegovih drugih javnih govora.

## Izvori
* Oral History interview transcript with Subrahmanyan Chandrasekhar 6 October 1987, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives 
* Mathematics Genealogy Project
* Concordia University Honorary Degree Citation
* National Academy of Sciences Biographical Memoir

## Vanjske veze

* Subrahmanyan Chandrasekhar
* Subrahmanyan Chandrasekhar
* Subramaniam Chandrashekhar 
* Bruce Medal page 
* Awarding of Bruce Medal: PASP '''64''' (1952) 55
* Oral History interview transcript with Subrahmanyan Chandrasekhar 17, 18 May 1977 & 31 October 1977, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives
Čovjek od važnosti

***Čovjek od važnosti***  je jugoslavenska TV drama napravljena u produkciji TV Zagreb i premijerno prikazana 1961. godine. Režirao ju je Mario Faneli, a scenario je pisao Krešo Novosel.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Pesma (film)

**Pesma** je jugoslovenski crno-beli igrani film snimljen 1961. godine. u režiji Radoša Novakovića. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Oskara Daviča.

## Radnja

Mića, pripadnik pokreta otpora u okupiranom Beogradu je dobio zadatak da organizuje odlazak Vekovića, uglednog pesnika, u partizane. Međutim, kada slučajno prisustvuje ljubavnom činu između pesnika Vekovića i jedne pralje, postane toliko zgađen da se počne protiviti njegovom pristupanju partizanima. U momentu kada dokazuje svoju lojalnost partizanskoj borbi, Vekovića ranjava policija koja ga i hapsi. Mića oseća krivicu i organizuje oslobođenje Vekovića iz bolnice pri čemu sam gine.

## Uloge

## Vanjske veze
* 
* Pesma - filmska banka
Čandrasekarova granica

**Čandrasekarova granica** ili **Čandrasekarov limit** (eng. *Chandrasekhar limit*) jeste konstanta u astrofizici i uobičajeno iznosi 1.4 mase Sunca. Vrednost ove konstante varira zavisno od uzetih aproksimacija, a vrednost koju je računao Čandrasekar iznosi:

::::::::::\frac{\omega_3^0 \sqrt{3\pi}}{2}\left (\frac{\hbar c}{G}\right )^{3/2}\frac{1}{(\mu_e m_H)^2}.

gde je &mu;e prosečna molekularna težina elektrona, m_H masa atoma vodonika, \pi broj Pi, \omega_3^0 \approx 2.018236 konstanta povezana sa rešenjem Lejn-Emden jednačine, \hbar Plankova konstanta, c brzina svetlosti, G ili γ gravitaciona konstanta.

Čandrasekarov limit izuzetno je bitan u evoluciji jedne zvezde. Naime, ukoliko je masa zvezde manja od Čandarsekarovog limita u trenutku kada zvezda potroši sve nuklearno gorivo, odnosno onda kada nema više vodonika u jezgru, a nema dovoljno energije da započne fuziju iz helijuma, tada zvezda počinje da kolapsira pod uticajem gravitacione sile. Na kraju nastaje beli patuljak. Ukoliko je masa zvezde veća od Čandarsekarovog limita, a manja od 3 mase Sunca, isprva nastaje crveni džin, a kada počne gravitacioni kolaps nastaju nova ili supernova. Gravitacionom kolapsu zvezda masa većih od tri mase Sunca prethodi eksplozija supernove. Na kraju evolucije, zvezde srednjih masa postaju neutronske zvezde, pri većim masama, nastaje crna rupa.

## Povezano
• Zvezda
Bielin komet

**Bielin komet**, otkrio ga 1826. austrijski astronom Wilhelm von Biela (1782. – 1856.), je imao vrijeme ophoda od 6,619 godina, afel 6,19 astronomskih jedinica a perihel 0,86 AJ. Raspao se 1846. na dva dijela, koja su 1856. viđena rastavljena. Njegovom se putanjom giba roj meteora Andromedida (ili Bielida), koji se zapaža sredinom listopada.  Bielin komet  (označen kao 3D/Biela) bio je s putanjom u blizini Zemljine. Nije se ničim odlikovao do 1846., kada mu se jezgra razdvojila. Razdvajanje je nastavljeno pa je 1852. viđen u dva dijela razmaknuta za 2 milijuna kilometara. Nikad više poslije toga nije viđen, ali su se umjesto njega počeli od 1872. javljati meteorski pljuskovi. Tako je dokazano da meteorski rojevi potječu od kometa i stižu njihovim stazama, uzduž kojih se raspršuju. Meteori Bielidi zapažaju se i danas, no u sve manjem broju. 

## Andromedidi ili Bielidi

**Andromedidi** ili **Bielidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Andromedi, pojavljuje se od 23. do 27. studenoga. Potječe s putanje Bielina kometa.  

## Izvori
Carevo novo ruho (film)

***Carevo novo ruho*** je jugoslavenski igrani film za djecu snimljen 1961. u režiji Ante Babaje, kome je to predstavljao cjelovečernji debi. Predstavlja adaptaciju istoimene bajke danskog pisca Hansa Christiana Andersena.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
*
James Bradley

**James Bradley** (ožujak 1693. – 13. srpnja 1762.) bio je engleski kraljevski astronom, naslijedivši 1742. Edmonda Halleyja. James Bradley najpoznatiji je po svoja dva otkrića, aberaciji svjetlosti (1725. – 1728.) i nutaciji ili uvrtanju Zemljine osi (1728. – 1748.). Član je Kraljevskog društva od 6. studenoga 1718. godine. Za svoj rad dobio je 1748. Copleyjevu medalju.

## Aberacija svjetlosti
U potrazi za paralaksom zvijezda (zviježđe Zmaj), Bradley je otkrio pomake zvijezda na nebu koji nastaju zbog gibanja Zemlje oko Sunca i zbog konačne brzine svjetlosti. Pojava se sastoji u tome što pokretni promatrač ne vidi izvor svjetlosti u smjeru u kojemu bi ga vidio kada bi bio u stanju mirovanja. Slično je i u svakodnevnom životu. Kada pada kiša, ako stojimo onda držimo kišobran okomito. Kada se krećemo, naginjemo kišobran prema naprijed u smjeru kretanja, da nam kiša ne smoči noge.

Zemlja se giba u snopu paralelnih zraka svjetlosti zvijezde (zvijezda je gotovo na beskonačnoj udaljenosti). Zemlja neprestano mijenja svoj smjer kretanja u odnosu na smjer svjetlosti zvijezde. Ako se pogleda primjer sa slike gore, Zemlja se giba prema izvoru svjetlosti u prosincu i odmiče se u smjeru svjetlosti u lipnju, pa nije potrebno naginjati teleskop za promatranje zvijezde. U ožujku i rujnu treba najviše naginjati teleskop (kut aberacije) da bi se zvijezda promatrala. Između ožujka i lipnja, na primjer, treba smanjivati kut naginjanja dalekozora, dok ponovno u lipnju dalekozor treba biti usmjeren izravno u zvijezdu.

Za vrijeme u kojem svjetlost u ožujku prevaljuje put *c • t* , teleskop se okomito pomakne za put *v • t*. Najveći kut nagiba daje konstantu aberacije:

:\tan(k) = \frac { vt }{ ct }=\frac { v }{ c }.
gdje je: *k* – konstanta aberacije, *v* – brzina kretanja Zemlje oko Sunca i *c* – brzina svjetlosti. Uzmemo li stvarne vrijednosti: *v* = 29.8 km/s i *c* = 299 792&nbsp;km/s, dobivamo da je k = 20.5" (lučnih sekundi).

Zbog toga što je aberaciji svjetlosti povod godišnje gibanje Zemlje oko Sunca, ona se naziva još i **godišnjom aberacijom**. **Dnevna aberacija**, koja se javlja zbog Zemljine vrtnje oko vlastite osi, mnogo je manji učinak, ali još ipak mjerljiv.

## Nutacija ili uvrtanje Zemljine osi
Promjenama uzajamnih položaja Sunca, Zemlje i Mjeseca mijenjaju se i gravitacijski utjecaji Mjeseca i Sunca na Zemlju. Posljedica toga je periodično gibanje osi Zemlje oko njenog srednjeg položaja koju nazivamo nutacija. Ophodno vrijeme iznosi 18.6 godina. Nutacija ima veći broj čimbenika različitog perioda i amplitude. Nebeski svod se kreće po krivulji, koja je rezultanta uzajamnog djelovanja rotacije, precesije i nutacije.

## Izvori
Bara no Soretsu

***Pogrebna parada ruža*** (japanski 薔薇の葬列, Bara no Sōretsu) japanski je dramski film iz 1969. koji je režirao i napisao Toshio Matsumoto. Glavne uloge tumače Pita, Osamu Ogasawara, Yoshio Tsuchiya i Emiko Azuma. Radnja je labava moderna adaptacija priče o kralju Edipu te je smještena u underground gay zajednicu Tokija 1960-ih. Film je vrlo stiliziran i nema linearne radnje, te se igra sa raznim filmskim efektima, među kojima su čak i intervjui sa glumcima.

Stekao i kultni status jer je scena ubrzane snimke dvaju muškaraca replicirana u filmu *[[Paklena naranča (1971)|Paklena naranča]]* Stanleya Kubricka u kojoj je isto tako ubrzana snimka u kojoj Alex ima seks sa dvije prostitutke dok se u pozadini čuje glazba *William Tell* Gioachina Rossinija, a smatra se da su i Alexove trepavice replika Eddiejevih.

## Radnja
Transvestiti Eddie i Leda se bore za naklonost vlasnika noćnog kluba i drogeraša Gonde, koji se na kraju odluči za Eddieja. Leda počini samoubistvo. Eddie istovremeno razmišlja o svojem ocu, koji ga je napustio kada je još bio malo dijete. Eddie ubija majku i njenog ljubavnika, samo da bi kasnije otkrio da je njegov ljubavnik Gonda zapravo njegov otac. Kada to sazna, Gonda počini samoubistvo. Eddie si iskopa oči, kao i Edip.

## Glavne uloge
* Pîtâ - Eddie
* Osamu Ogasawara - Leda
* Yoshio Tsuchiya - Gonda
* Emiko Azuma - Eddiejeva majka
* Toyosaburo Uchiyama - Guevera
* Don Madrid - Tony
* Koichi Nakamura - Juju
* Chieko Kobayashi - Okei
* Shōtarō Akiyama - on sam
* Kiyoshi Awazu - on sam

## Kritike

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''Funeral Parade of Roses'' na Rotten Tomatoes
Ernst Florens Friedrich Chladni

**Ernst Florens Friedrich Chladni** (Wittenberg, 30. studenog 1756. – Breslau, danas Wrocław, 3. travnja 1827.), njemački fizičar i glazbenik. Opisao figure koje je dobio, na kovinskim pločama posutima pijeskom, povlačenjem gudala ili udarcem batića. Chladnijeve figure pokazuju čvorne točke titranja ploče, a oblik im ovisi o načinu pobude i o mjestu gdje se pritiskom prsta prisilno stvori čvorna točka. Utvrdio je brzinu širenja zvuka u raznim plinovima. Prvi je ustvrdio (1794.) da su meteori izvanzemaljskoga (kozmičkoga) podrijetla. 

## Meteoriti

**Meteoriti** predstavljaju najiskonskiji materijal koji nam je na raspolaganju. Potječu iz vremena nastanka Sunčeva sustava. Ujedno su i prvi izvanzemaljski predmeti koje je čovjek dotakao, a da pritom nije bio toga svjestan. Stoljećima su predstavljali nedokučivu tajnu. Kako su bili nađeni na tlu poslije vrlo zapaženog prolaza kroz atmosferu, prozvani su "nebeskim kamenjem". Bile su postavljene hipoteze da su meteoriti proizvodi dalekih vulkanskih erupcija, ili da nastaju od kamenja nakon udara munje. Postojala je i hipoteza međuplanetarnog ishodišta. Podržavao ju je Ernst Chladni, koji je 1794. ustanovio sistemsku vezu između pojava bolida i nalazišta meteorita. Alois von Widmanstätten otkrio je 1808. da jetkana (nagrizana) površina prereza željeznog meteorita, koji je 1751. pao kod Hrašćine (Hrašćinski meteorit) u Hrvatskom zagorju, pokazuje vrlo svojstvene oblike kojih nema u željezu koje potječe iz Zemljine kore. Time je nađen način da se željezni meteoriti odrede i mnogo godina kasnije nakon pada. Danas se u muzejima čuva preko 7 000 meteorita s ukupno više od 500 tona težine. Među njima ima oko 1000 meteorita pokupljenih nakon pada pošto su bljeskom bili najavljeni. Ostali su slučajno nađeni. Zanimljivo je da je na Antarktici pokupljeno oko 5 000 primjeraka. Najveći nađeni kameni meteorit ima više od 1 tone (pao u Kini 1976.), a željezni 60 tona (Meteorit Hoba, Namibija).

Na putu kroz atmosferu, tijelo meteorita se zagrijava do 10 000 °C i drobi. Toplina ne utječe na materijal dublje od površine 1 - 2 mm, jer se prije rastali vanjski sloj nego što se toplina prenese u sredinu meteorita. Vanjski sloj se rasprskava i isparava. Oni kameni meteoriti koji se pokupe ubrzo nakon pada pokazuju staklastu, ocakljenu koru, a koru od željeznog oksida u obliku skrutnutih kapi ako su željezni. Zbog čeonog otpora zraka, meteorit se većinom usporava i stiže na tlo u slobodnom padu. To je razlog zašto pri njihovu prizemljenju često nema eksplozivne pojave. Meteorit se znade zabiti u dubinu od nekoliko metara, no katkada oštećenje tla jedva da se i vidi. Veća tijela u atmosferi bitno se ne usporavaju, pa pustoše površinu i stvaraju kratere. I Zemlja je posijana udarnim kraterima kao i ostala nebeska tijela, no krateri su maskirani i preoblikovani naknadnim geološkim procesima. Zamijećeni ostaci kratera nazivaju se astroblemi (grč. zvjezdane rane). 

## Izvori
Drakonidi

**Drakonidi** ili **Giacobinidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Zmaju, pojavljuje se oko 8. listopada. Potječe od rasprsnuta materijala kometa Giacobini-Zinner.  Svojstveno je za Drakonide da se rasprsnu (ablacija) puno prije nego počnu padati prema Zemlji. 1933. i 1946. Drakonidi su imali preko tisuću vidljivih meteora u jednom satu, i to je bila jedna od najveličanstvenijih meteorskih pljuskova u 20. stoljeću. Rijetka pojačana aktivnost se javlja kada Zemlja prođe kroz gušći sloj ostataka kometa; na primjer to se dogodilo 1998. i nešto slabije 2005. Za vrijeme pojave Drakonida 2012., radarsko osmatranje je zabilježilo preko tisuću kometa u jednom satu.

## Komet Giacobini–Zinner
Komet Giacobini–Zinner (oznaka: 21P/Giacobini–Zinner) je periodični komet u Sunčevu sustavu, koji ima ophodno vrijeme 6,621 godina, perihel 1,038 AJ i afel 6,014 AJ. Otkrio ga je francuski astronom Michel Giacobini (iz Nice), koji ga je zapazio 20. prosinca 1900. u zviježđu Vodenjak. Nakon toga ga je vidio njemački astronom Ernst Zinner (iz Bamberga, Njemačka) dok je promatrao promjenjivu zvijezdu u blizini druge (beta) zvijezde u zviježđu Štit. 23. listopada 1913. Za vrijeme opažanja komet je imao prividnu magnitudu ili sjaj m = + 8, ali nakon 1946., nakon serije raspada i izgaranja kometa, sjaj mu se pojačao do m = + 5. Komet Giacobini–Zinner je bio cilj svemirske letjelice *International Cometary Explorer*, koja je prošla kroz njen rep od plazme 11. rujna 1985. Osim toga, japanska svemirska letjelica *Sakigake* je pokušala približiti se kometu 1998., ali zbog više tehničkih problema nije uspjela. Procjenjuje se da jezgra kometa ima promjer oko 2 kilometra. Komet je zadnji puta bio u perihelu 11. veljače 2012., dok se slijedeći put očekuje u perihelu 10. rujna 2018. 

## Izvori
Johann Franz Encke

**Johann Franz Encke** (Hamburg, 23. rujna 1791. – Spandau, 26. kolovoza 1865.), njemački astronom i matematičar. Od 1816. radio na zvjezdarnici Seeberg (od 1822. ravnatelj), od 1844. – 1865. bio profesor astronomije na Univerzitetu u Berlinu. Usavršio proračun eliptičkih staza kometa i planetoida na temelju triju opažanja, izračunao putanju kometa koji nosi njegovo ime (Enckeov komet). Odredio Sunčevu paralaksu iz Venerinih prijelaza (prijelaza preko Sunčeva kruga), i s pomoću toga izračunao udaljenost između Zemlje i Sunca. Promatrao Saturn i opisao promjene sjaja njegova prstena.

## Enckeov komet

**Enckeov komet** je komet s najkraćim ophodnim vremenom (3,3 godine), drugi komet (nakon Halleyjeva kometa) za koji je ustanovljeno da je periodički. Inklinacija mu je 11,76 °, najveća udaljenost od Sunca 4,11 astronomskih jedinica a najmanja 0,33 AJ. Promjer jezgre mu je 4,8 km. Prvi ga je zapazio francuski astronom Pierre Méchain 1786., ponovno ga je uočio Jean-Louis Pons 1818., a Johann Franz Encke mu je 1819. izračunao putanju.

## Venerin prijelaz

**Venerin prijelaz** ili **Venerin tranzit** je prijelaz Venere ispred Sunca i zakrivanje dijela njegova kruga. Ne događa se svaki put kad se Venera nađe između Zemlje i Sunca jer se ravnine gibanja Venere i Zemlje oko Sunca razlikuju za 3.4°, pa je Venera najčešće iznad ili ispod Sunčeva diska. Pojavljuje se 4 puta u 243 godine i obično traje po nekoliko sati (prijelaz 2012. trajao je 6 sati i 40 minuta): između prve i druge pojave razmak je 8 godina (s nekoliko dana razlike) između druge i treće pojave razmak je 105.5 godina, između treće i četvrte opet 8 godina, a do novoga ciklusa treba čekati 121.5 godina.

Vrijeme Venerinog prijelaza 1631. predvidio je Johannes Kepler; njegove je proračune usavršio Jeremiah Horrocks, koji je prijelaz motrio 1639. metodom projekcije, što i danas prakticiraju amateri. Prijelazi nisu potpuno vidljivi s cijele Zemlje, tj. prijelaz Venere ne mogu vidjeti promatrači iz onih dijelova Zemlje na kojima je u vrijeme prijelaza noć. Venerin je prijelaz kroz povijest bio popraćen velikom mobilizacijom znanstvenika i opreme i organiziranjem ekspedicija i međunarodnih suradnji kako bi se promatrao iz različitih dijelova svijeta. Ruđer Bošković je za britanski *Royal Society* sudjelovao u organiziranju dviju takvih ekspedicija (Istanbul 1761. i Kalifornija 1769.). Venerini prijelazi poslužili su za određivanje Sunčeve paralakse, odnosno udaljenosti Zemlje od Sunca (prema metodi Edmonda Halleyja), zatim za procjenu Venerina promjera, a pri prijelazu 1761. Mihail Vasiljevič Lomonosov zapazio je Venerinu atmosferu.

Prije prvih preciznih kronometara, Venerin prijelaz promatrao se i radi određivanja mjesnoga meridijana (zemljopisne dužine). Tako je i ekspedicija Jamesa Cooka s pomoću promatranja Venerina prijelaza 1769. precizno odredila položaj Tahitija.

## Reference
Enckeov komet

**Enckeov komet** je komet s najkraćim ophodnim vremenom (3,3 godine), drugi komet (nakon Halleyjeva kometa) za koji je ustanovljeno da je periodički. Inklinacija mu je 11,76 °, najveća udaljenost od Sunca 4,11 astronomskih jedinica a najmanja 0,33 AJ. Promjer jezgre mu je 4,8 km. Prvi ga je zapazio francuski astronom Pierre Méchain 1786., ponovno ga je uočio Jean-Louis Pons 1818., a Johann Franz Encke mu je 1819. izračunao putanju. 

Enckeov komet (označen kao 2P/Encke) ima najkraće ophodno vrijeme, samo 3,3 godine. I zbog toga i zbog velikog sjaja prvak je u broju pojava, viđen je više od 50 puta. Izučava se gotovo dva stoljeća. Za to vrijeme mu se ophodno vrijeme skratilo. Razlog nije u mogućem kočenju u međuplanetarnom sredstvu, već u tome što se prilikom istjecanja tvari, a ona istječe u smjeru suprotnom od Sunca, javlja reaktivna sila zbog koje se komet približava Suncu. I sjaj mu se smanjio, za dvije zvjezdane veličine (prividna magnituda). Zanimljivo je da se uz pomoć većih teleskopa Enckov komet vidi na cijeloj stazi! 

## Reference
Geminidi

**Geminidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježdu Blizancima, pojavljuje se u prvoj polovici prosinca. Potječe s putanje planetoida Faeton (3200 Phaethon) (asteroid) s ophodnim vremenom 1,43 godine. Geminidi i kvadrantidi su jedini meteorski rojevi koji ne potječu od kometa. Kreću se dosta sporo s brzinom od 35 km/s. Izgleda da su Geminidi sve izraženiji, tako da u zadnje vrijeme dostižu od 120 do 160 meteora na sat. Prvi put su zapaženi godine 1862., puno kasnije nego recimo Perzeidi (36.) ili Leonidi (902.). Geminidi izgaraju iznad visine od 38 kilometara. 

## Izvori
Geoid

**Geoid** je naziv za oblik Zemlje kao tijela, omeđen plohom koju bi zauzela mirna površina mora i oceana produžena kroz kontinente i okomita u svakoj točki na smjer sile teže. Zbog nepravilnosti u rasporedu Zemljinih masa i različite gustoće, geoid je glatko, ali nepravilno valovito tijelo slično rotacijskom elipsoidu, a naziv potječe od njemačkog fizičara i geodeta Johanna Benedicta Listinga (1873).  Zemlja ima oblik geoida, tijela slična rotacijskomu elipsoidu, kojemu je velika poluos (ekvatorski polumjer) 6 378.388 km, a mala poluos (polarni polumjer) 6 356.912 km. 

Geoid je tijelo koje nastaje ako zamislimo morsku površinu koja prolazi ispod svih kopna. Geoid je fizikalno tijelo, smjer sile teže okomit je na diferencijal plohe. Kako se Zemljina površina prikazuje na kartama (ravnim plohama) potrebno je geoid približiti (aproksimirati) elipsoidom. Elipsoid nastaje rotacijom elipse oko kraće (polarne) osi. Dimenzije elipsoida su više puta određivane, a za područje naše zemlje bio je usvojen Besselovov referentni elipsoid (za razliku od globalnog Zemljinog elipsoida WGS84). Elipsoid GRS80 s veličinom velike poluosi a = 6 378 137 m i spljoštenošću μ = 1/298.257 222 101 određen je kao službeni matematički model za Zemljino tijelo u Republici Hrvatskoj. Preslikavanje zemljine površine izvodi se na taj način da se prvo odabiru karakteristične točke za neko područje čije se koordinate određuju astronomskim opažanjima. Na tim točkama određuju se (elipsoidne) sferoidne koordinate astronomskim opažanjima i azimut početne strane, te se nazivaju Laplaceove točke. 

## Elipsoid
Elipsoid je ploha drugoga reda; centralno-simetrična ploha. U središtu elipsoida sijeku se tri međusobno okomite osi (glavne osi) simetrije. Po dvije od tih osi definiraju tri međusobno okomite ravnine simetrije. Ako se glavne osi uzmu kao koordinatne osi, jednadžba elipsoida glasi:

::{x^2 \over a^2}+{y^2 \over b^2}+{z^2 \over c^2}=1,

gdje su *a*, *b* i *c* poluosi elipsoida.

Svi su ravninski presjeci elipsoida elipse. Dva pramena paralelnih ravnina imaju s elipsoidom kružne presjeke. **Rotacijski elipsoid** nastaje rotacijom elipse oko jedne njezine osi, pa ima dvije jednake poluosi (na primjer *c* = *b*). Volumen elipsoida iznosi:

:: V= \frac{4}{3}\pi abc  

## Izvori
Geomagnetski inducirana struja

**Geomagnetski inducirana struja** (engl. *geomagnetically induced currents - GIC*) utječe na normalan rad veoma dugih električnih vodiča, uslijed geomagnetske oluje. Za vrijeme geomagnetske oluje električna struja u magnetosferi i ionosferi doživljava promjene, a mijenja se i Zemljino magnetsko polje.

## Rizik za infrastrukturu
Za vrijeme geomagnetskih oluja u vodičima se stvara geomagnetski inducirana struja. Najviše problema imaju vrlo dugi dalekovodi u Kini, Sjevernoj Americi i Australiji, dok su Europski dalekovodi puno kraći. Osim toga, ona se javlja i kod električnih generatora i transformatora, koji mogu biti dodatno zagrijani i sigurnosne sklopke ih mogu izbaciti iz rada. Postoje zaštitne mjere kao ukopavanje prijenosnih linija u zemlju, postavljanje gromobrana na dalekovode, smanjenje napona na transformatoru, korištenje kabela kraćih od 10&nbsp;km.

Dana 13. ožujka 1989., geomagnetska oluja je uzrokovala izbacivanje električne mreže u Quebecu, 6 milijuna ljudi je ostalo bez električne struje i to 9 sati. Polarna svjetlost se vidjela i u Teksasu. Geomagnetska oluja je nastala zbog koronalnog izbacivanja masa, koje je primjećeno 9. ožujka 1989. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Solar Shield&nbsp;&mdash; experimental GIC forecasting system 
* Solar Terrestrial Dispatch&nbsp;&mdash; GIC warning distribution center
* Article by J. Kappenman on GIC in power grids 
* Metatech Corporation's GIC site
* Geomagnetic Storms Can Threaten Electric Power Grid
Cardiff

**Cardiff** (velški: *Caerdydd*) je glavni i najveći grad Walesa. Grad se nalazi na južnoj obali Walesa na rijeci Taf.

Po procjeni iz 2005., broj stanovnika Cardiffa je oko 319 700 (16. grad po veličini u Ujedinjenom Kraljevstvu).

Luka Cardiffa, poznata pod imenom „Tigrov zaljev“, je jedna od većih luka Europe. Najvažnije industrije u gradu su obrada metala, strojarska i automobilska.

## Historija
Historija Cardiffa počinje godine 1093., kada je ovdje sagrađen normanski zamak na mjestu ranijeg rimskog kastela.

Do ranog 19. vijeka, Cardiff je bio mali grad, a značaj mu je naglo porastao dolaskom industrije kada je postao važna luka za promet uglja. Univerzitet u Cardiffu je otvoren 1883. Status grada Cardiff je dobio 1905., a glavni grad Walesa je postao 1955.

Godine 1999. u Cardiffu je podignut *Milenijumski stadion*, koji je sa 93 metra visine najviša zgrada u Walesu i najveći stadion Ujedinjenog Kraljevstva.

Nova zgrada Nacionalne skupštine Walesa u Cardiffu je počela sa radom 2. marta 2006.
Green Bank radio teleskop

**Green Bank radio teleskop** je najveći svjetski potpuno zakretljivi radio teleskop, koji se nalazi u Zapadnoj Virginiji, u SAD. 

Prije gradnje Green Bank radio teleskopa srušio se stari radio teleskop 1988., zbog iznenadnog gubitka čvrstoće u konstrukciji zavarenih ploča koja skuplja stupove, grede i dijagonale. 

Objektiv ima dimenzije 100 m sa 110 m, i prekriven je sistemom **aktivne površine**, što znači da 2004 površinskih panela na reflektoru, može vrlo precizno podesiti 2209 malih motornih pokretača (engl. *actuator*), tako da se paraboloid može podesiti u točnosti manjoj od 0,077 mm. Deformacije reflektora mogu nastati zbog težine (promjena položaja), vjetra ili dnevnih temperaturnih razlika i upijanja Sunčevih zraka.

Interesantno je da radio teleskop ima bočnu konstrukciju primarnog žarišta, da se manje ometa ulaz signala na reflektoru. Osim toga, dodatno ima Gregorian žarište, da bi se povećao prijem radio valova od 290 MHz do 90 GHz. 

## Važnija otkrića
*2002. godine Green Bank radio teleskop je otkrio 3 nova pulsara u globularnom jatu Messier 62 .
*2006. godine otkriveno je veliko zavojito magnetsko polje u Orion molekularnom oblaku  i veliki vodikov superbalon, dalek 23 000 svjetlosnih godina. 

## Reference

## Vanjske veze
* Official site
* Aerial photo that happened to catch telescope while it was under construction
*Collection of West Virginia photos including Green Bank  from davidmetraux.com
Gravitacijske leće

**Gravitacijske leće** su galaktike ili skupine galaktika koje svojim gravitacijskim poljem skreću svjetlost udaljenih izvora na putu prema Zemlji (skretanje u gravitacijskom polju Sunca potvrđeno je već 1918.), pa nastaju lažne slike, često složene i nepravilne, oblika djeteline, lukova, a katkada i prstena (*Einsteinov prsten*). Za razliku od galaktika koje su makroleće, zvijezde djeluju kao mikroleće. Gravitacijske leće uzrokuju treptanje svjetlosti udaljenih izvora u vremenu od nekoliko dana koliko im je u gibanju potrebno da prijeđu preko svjetlosnog puta.

## Einsteinova teorija gravitacije

Einsteinova teorija gravitacije prelazi u prvom približenju (aproksimaciji) u klasičnu teoriju, a kako su posljedice teorije relativnosti vrlo maleni, to je pokusom teško dokazati njezinu ispravnost. Dosadašnji eksperimentalno dobiveni podatci, kao npr. oni o odstupanju stvarne putanje Merkura oko Sunca od putanje koju daje klasična teorija, ili pak oni o savijanju zraka svjetlosti u gravitacijskom polju Sunca (pomak prema crvenomu dijelu spektra), u skladu su s Einsteinovom teorijom gravitacije. Iako je ta teorija gravitacije skladna, ona je ipak složena, pa je bilo više pokušaja da se nađu jednostavniji principi na kojima bi se mogla izgraditi teorija gravitacije. Najviše uspjeha postigli su George David Birkhoff i Edward Arthur Milne. U novije doba također se mnogo radi na **unificiranoj teoriji polja**, kojoj je i Einstein posvetio dugi niz godina istraživanja. Ta teorija trebala bi istim jednadžbama obuhvatiti i gravitacijsko i elektromagnetsko polje. Dosadašnji pokušaji još nisu dali potpuno zadovoljavajuće rezultate.

U Newtonovoj teoriji gravitacije kao osnovni postulati postoje apsolutni prostor i apsolutno vrijeme. Međutim, razradivši (1905.) svoju teoriju relativnosti, Albert Einstein prvi je uvidio da je pojam apsolutnoga vremena, koji je na prvi pogled potpuno logičan, zapravo neodrživ. Da bi se usporedilo vrijeme između dvaju promatrača u različitim sustavima referencije, potrebno je poslužiti se nekim signalom. Jedini je fizikalno mogući način upotreba svjetlosnoga signala. No kako je brzina svjetlosti konstantna i neovisna o sustavu promatranja, Einstein je pokazao da vrijeme mora zavisiti o sustavu. Vrijeme je, a prema tome i pojam istodobnosti dvaju događaja, relativno. Tretirajući vrijeme kao varijablu ekvivalentnu prostornim varijablama, Einstein je, slijedeći put što ga je pokazao Hermann Minkowski, izgradio pojam četverodimenzionalnoga prostora – prostorno vremenskoga kontinuuma. Geometriju takva prostora određuje materija, a gravitacija je samo posljedica geometrije fizikalnoga prostora. Drugim riječima, gravitacija je samo posljedica činjenice da kontinuum prostorvrijeme nije ravan, nego zakrivljen. Čestica materije ubačena u svemir ne bi se gibala po pravcu, kako to traže Newtonove jednadžbe, nego po geodetskoj liniji, koja fizički predstavlja (vremenski) najkraću stazu između bilo kojih dviju točaka u svemiru. Zrake svjetlosti također se ne šire pravocrtno, nego se i one ponešto savijaju u gravitacijskom polju (gravitacijske leće).

## Reference
Baia Mare

**Baia Mare** (njemački: *Frauenbach* ili *Neustadt*, mađarski: *Nagybánya*) je grad na sjeveru Rumunjske od 123,738 stanovnika. prije nekoliko dekada (1992.) imao je 149,205 stanovnika, ali mu odtada stalno
opada broj stanovnika.

Baia Mare je administrativni centar okruga (judet) Maramureş
## Geografija
Baia Mare leži u kotlini rijeke Săsar, dobro zaštićen planinama koje je štite od hladnih sjeveroistočnih vjetrova pa zbog tog ima gotovo mediteransku vegetaciju.

Grad je udaljen 600 km od Bukurešta, 70&nbsp;km od mađarske, i 50&nbsp;km od ukrajinske granice.
## Historija
Naselje pod imenom - **Neustadt** osnovali su u 12. vijeku saski kolonisti. Pod današnjim imenom Baia Mare naselje je prvi put
spomenuto 1329. Sve do 1948. Baia Mare bila je biskupsko sjedište grkokatoličke crkve.

Grad se od srednjeg vijeka razvijao kao rudarski centar, promjenjive sreće. Svoj pravi razvoj doživio tek nakon
Drugog svjetskog rata kad su podignuti brojni pogoni teške industrije; topionice olova i
bakra (današnji Cuprom) i veliki kompleks kemijske industrije. Nakon demokratskih promjena 1990-ih
rudarstvo i pogoni teške industrije su uglavnom bankrotirali i više ne rade.
## Znamenitosti
Od historijskih znamenitosti, najveća atrakcija je gotički toranj sa satom iz 14. vijeka, katedrale
sv. Stefana koji dominira nad srednjovjekovnim kvartom.
## Gradovi prijatelji

## Reference

## Literatura

* *[http://books.google.com/?id=sfHsgNIZum0C&pg=PA215&lpg=PA215&dq=herodotus+dacians+darius|Herodotus: The Ancient History of Herodotus]* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *[http://www.ccel.org/p/pearse/morefathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Eutropius, Abridgment of Roman History]* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada'' 
* ''Baia Mare'' na portalu Encyclopædia Britannica