open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olza (rijeka)

**Olza** (češki: *Olše*, njemački: *Olsa*) je rijeka u Češkoj i Poljskoj duga 86,8 km, desna pritoka rijeke Odre.

## Hidrologija
Olza izvire u planinama Šleskih Beskidima u Poljskoj, od tamo teče prema jugozapadu u Češku. U Češkoj protiče kroz grad Trinec zatim  teče duž češko-poljske granice i dijeli popola nekadašnji grad *Teschen* na poljski Cieszyn i češki Těšín.

Zatim teče duž granice do Karviná, gdje potpuno ulazi u Češku, kad oplovi Karvine ponovno teče kao pogranična rijeka do ušća u Odru kod sela Olza u Poljskoj. Od svojim skoro devedesetak km Olza u Poljskoj teče nekih 14 km.

Porječje rijeke veliko je 1,118 km², od tog 639 km² pripada Češkoj i proteže se po Moravskošleskom kraju a 479 km² pripada Poljskoj i prostire se po Šleskom vojvodstvu.

Prosječni godišnji protok na ušću je 8 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Olza''
Stanisław Kania

**Stanisław Kania** (selo Wrocanka pored Krakówa, 8. mart 1923. - Varšava, 3. mart 2001.) bio je od 1980. do 1981. kratkotrajni Prvi sekretar Centralnog komiteta Poljske ujedinjene radničke partije Narodne Republike Poljske.

## Biografija

Kania se radnik 1944 uključio u pokret otpora, a od 1945. je član Poljske radničke partije. Sudjelovao je u kampanjama koje je provodila partija, od organiziranja Dobrovoljačke milicije do referenduma.
Kao mladog aktivistu partija ga je poslala 1948. na ujediniteljski kongres Poljske ujedinjene radničke partije.
Političku karijeru gradio u omladinskim organizacijama i pralelno se školovao.
Na 5. partijskom kongresu -1968., izabran je za člana Centralnog komiteta Poljske ujedinjene radničke partije. 

Kania je od 1972. do 1989. bio poslanik u Sejmu, a u periodu 1982. - 85. bio je i član Državnog savjeta (Rada Państwa) Poljske.
Nakon tog je 1975. izabran u Politbiro Centralnog komiteta Poljske ujedinjene radničke partije čiji je član bio do 1981.

Val radničkih štrajkova i demonstracija u septembru 1980., koštao je tadašnjeg sekretara Edwarda Giereka položaja, pa je na njegovo mjesto izabran Stanislaw Kania.

Kania je priznao da je partija napravila brojne promašaje u ekonomskoj politici, pa se složio sa opozicijom, da je za pravilno donošenje odluka, potrebna demokracija, zbog tog je inicirao razgovore sa vođom Solidarnosti demokracija Lechom Wałęsom i brojnim kritičarima partije.

Ipak ti razgovori nisu smirili opoziciju, a ni val demonstarcija, zbog tog je Kania morao napustiti položaj 3. marta 1981., a na njegovo mjeto stupio je general Wojciech Jaruzelski. 

Kania je nakon političkog umirovljenja 1991. objavio je memoarsku knjigu; *Zatrzymać konfrontację* (Zaustaviti sukob).

Kaniji je 2012. suđeno za uvođenje ratnog stanja 1981., ali je nakraju oslobođen svake krivnje. 
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Stanisław Kania'' (na portalu Encyklopedia PWN)
Český Těšín

**Český Těšín** (njemački: *Tschechisch-Teschen*, poljski: *Czeski Cieszyn*) je pogranični grad od 24,069 stanovnika na istoku Češke u Moravskošleskom kraju.

## Geografija

Těšín leži na zapadnoj obali rijeke Olze, nasuprot poljskom Cieszynu na istočnoj obali, udaljen četrdesetak km sjeveroistočno od Ostrave.
## Historija

Historija Českog Těšína počela je 1920. kad su tadašnje velesile odlučile da krizu nastalu zbog Tešinske Šleske, zbog koje je izbio Sedmodnevni rat riješe tako da rijeka Olza postane granica.

Tako je i tadašnji austrougarski grad *Teschen* podjeljen između dvije novonastale države Čehoslovačke i Poljske. Kako je dio na zapadnoj obali Olze koji je pripao Čehoslovačkoj u to vrijeme bio predgrađe, trebalo je izgraditi potrebnu infrastrukturu.

Među prvima je 1928. podignuta neorenesansna gradska vijećnica, koja je danas simbol grada.

Těšín je danas industrijski grad u kom se proizvodi; papir, namještaj, mašine i značajno željezničko i cestovno čvorište.
U Těšínu živi značajna poljska manjina, koji imaju svoje obrazovne i kulturne organizacije.

Od 2007. nakon što su Češka i Poljska ušle u Schengenski sporazum, između dva grada više nema granice.

## Pobratimski gradovi
Těšín ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;
*  Cieszyn, Poljska
*  Rožnjava, Slovačka
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Městský úřad Český Těšín'' (službene stranice)
Cieszyn

**Cieszyn** (njemački: *Teschen*, latinski: *Tessin*) je pogranični grad od 34,424 stanovnika na jugu Poljske u Šleskom vojvodstvu.

## Geografija

Cieszyn leži na istočnoj obali rijeke Olze, nasuprot Češkog Těšína na zapadnoj obali, udaljen četrdesetak km od Bielsko-Białe, i isto toliko od češke Ostrave.
## Historija

Cieszyn je izrastao tokom 8 / 9. vijeka kao slavensko naselje, u kom je tokom 9. vijeka podignut zamak. Prvi put je dokumentiran 1158. kao utvrđeno naselje, pa je gradska prava dobio vjerojatno i prije 1284.

U periodu između 1291.-1653. bio je prijestolnica jednog od pjastovskih vojvodstava. Od 1291. je podpao pod vlast čeških vladara, i odtad dijeli sudbinu Češke i Austrijske Češke.

U 16. vijeku kao razvijen zanatsko-trgovački grad, postao je jedan od centara reformacije. Tokom 19. vijeka bio je jedan od centara poljskog nacionalnog preporoda (časopisi, društva, organizacije, gimnazija).

Nakon Prvog svjetskog rata i raspada Austro-Ugarske, postao je predmet spora između novonastalih država Čehoslovačke i Druge Poljske Republike. Čehoslovačka vojska u kratkom Sedmodnevnom ratu zauzela grad 26. januara 1919. ali je on nakon pregovora 1920. podijeljen na dva dijela. 
Poljska vlada iskoristila je Sudetsku krizu i u oktobru 1938. anektira čehoslovački dio grada, zajedno sa Zaolziem.
Za Napada Trećeg Reicha na Poljsku u septembru 1939. grad je neuspješno pokušala odbraniti 21 pješadijska divizija.

Između 1941. - 1945. u Cieszynu je djelovao zarobljenički logor, od 1942. filijala logora iz Łambinowice, kroz koji je prošlo oko 75 000 sovjetskih, jugoslavenskih, francuskih, belgijskih i talijanskih zarobljenika.

Nakon Drugog svjetskog rata 1. septembra 1945. grad je podjeljen na dva dijela rijekom Olzom, istočnij je pripao 
Narodnoj Republici Poljskoj a zapadni Čehoslovačkoj.

## Cieszyn danas

Današnji Cieszyn je kulturni (teatar, muzeji) i obrazovni centar (filijala Šleskog univerziteta iz Katowica).

On je grad elektroindustrije (Kombinat Celma), tekstilne (predionica), kemijske (boje i konditorske (keksi Prince Polo) i prehrambene (pivovara, meso).

## Pobratimski gradovi
Cieszyn ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* '' (službene stranice)
Krajevi Češke

**Češki krajevi** (češki: *Kraje České republiky*) su administrativne jedinice prvog nivoa lokalne samouprave na koje je 
Češka administrativno podjeljena.

Od 2000. Češka ima 14 krajeva, točnije 13 krajeva + glavni grad Prag koji ima status kraja.

## Karakteristike i historija

Administracija krajeva u svojoj juristikciji ima ceste, javno zdravstvo, komunalne usluge i škole, a za njihovo financiranje ubire (dio) poreza, koji ima pravo povećavati.

Prva reforma provedena je 1949., tad je predratna podjela na dvije administrativne jedinice; Češku i Moravsko-Šlesku, zamijenjena sa trinaest krajeva (provincija). Administrativni centri imali ista imena kao i njihovi krajevi.
U narednoj reformi 1960. njihov broj je smanjen na osam, i promjenjeno je ime Zlínskog kraja u *Gottwaldov kraj*, po nedavno umrlom predsjedniku Klementu Gottwaldu, 1990. ponovno je vraćeno ime - Zlínski kraj.

Nakon podjele Čehoslovačke 1993. na Češku i Slovačku, Češka je zadržala podjelu na osam krajeva.

Za reforme državne uprave provedene 2000. Češka je podjeljena na četrnaest krajeva, 77 okruga (okresy) i preko 6200
općina.

### Lista čeških krajeva

## Reference

## Vanjske veze

* ''Regions of the Czech Republic''
Ilegalan

**Ilegalan**(od srednjovjekovnog latinskog: *illegalis*=nezakonit) je ime za sve što se odvija izvan zakona, što je suprotno zakonitom - legalnom. 
U prenesenom značenju ilegalno je sve ono što se krije od vlasti - sve što je tajno.

Sinonimi za ilegalno su; nedopušteno, nezakonito, kriminalno, nelegitimno.

Ilegalne su sve radnje koje nisu dozvoljene bilo moralnim, građanskim ili crkvenim zakonima.

## Povezano
* Ilegalna trgovina droge

## Izvori

## Vanjske veze

* ''ȉlegālan''
Tadeusz Mazowiecki

**Tadeusz Mazowiecki** (Płock, 18. april 1927. - Varšava, 28. oktobar 2013.) bio je od 1989. do 1991. premijer prve nekomunističke vlade u zemljama Istočnog bloka.

## Biografija

Nakon studija prava na Univerzitetu u Varšavi, Mazowiecki se počeo baviti novinarstvom pa se već sredinom 1950-ih profilirao kao ozbiljan autor u krugu mlađih liberalnih katoličkih intelektualaca. 
Mazowiecki je 1958. osnovao nezavisni katolički časopis *Więź* (Veza), koji je uređivao do 1981. Od 1961. do 1971. bio je poslanik u Sejmu (poljskom parlamentu). 

Sedamdesetih godina povezao se sa Radničkim komitetom za obranu, koji je štitio antikomunističke radničke aktiviste  od vladinih progona.  

Kad su štrajkovi u brodogradilištu Lenjin u Gdańsku potaknuli rađanje tamošnjeg Sindikata Solidarnost u augustu 1980., Mazowiecki je postao jedan od glavnih savjetnika štrajkača i pomogao im u mobilizaciji poljskih intelektualaca, da im daju podršku. Lider Solidarnosti Lech Wałęsa, postavio je Mazowieckog 1981. za prvog urednika njihovih novina *Tygodnik Solidarność* (Tjednik solidarnosti). 
Veze Mazowieckog sa Wałęsom produbile su se u periodu 1981. - 1988., kad je vlada generala Jaruzelskog svim sredstvima nastojala ugušiti Solidarnost.  

Početkom 1989. Mazowiecki je angažiran kao pregovarač u pregovorima između vlade i Solidarnosti, koji su rezultirali legalizacijom Solidarnosti i održavanjem krajem te godine prvih slobodnih izbori nakon 1947. 
Zapanjujuća pobjeda Solidarnost na tim izborima u junu primorala je tadašnjeg predsjednika Narodne Republike Poljske generala Jaruzelskog, da na sugestiju Wałęse za premijera postavi Mazowieckog.
Tako je Mazowiecki 24. augusta 1989. postao premijer koalicijske vlade, u kojoj su pored članova Solidarnost i Poljske ujedinjene radničke partije bili i članovi nekih manjih partija.  

Kao premijer Mazowiecki je poduzeo radikalne reforme usmjerene na transformaciju poljske ekonomije u smjeru slobodnog tržišta. 
Njegova vlada je digla ruke od planske ekonomije, umjesto tog liberalizirala je politiku cijena, smanjila subvencije i provela privatizaciju poduzeća. Zlot je postao konvertibilan, ali je rast plaća obuzdan zbog inflacije.
Na taj je način je Mazowiecki stabilizirao budžet, povećavši izvoz, ali uz cijenu gašenja mnogih poduzeća, veliku nezaposlenost i pad standarda građana. 
To ga je koštalo političke karijere, jer je na predsjedničkim izborima održanim u decembru 1990. za nasljednika Wojciecha Jaruzelskog, izgubio od Lech Wałęsa (završio je kao treći).

Nakon tog je od 1992. do 1995. bio angažiran kao specijalni izvjestitelj Komisije za ljudska prava Ujedinjenih nacija za Jugoslaviju.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Tadeusz Mazowiecki'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Lista predsjednika Poljske

Ovo je popis poljskih predsjednika od obnove nezavisnosti 1918. do danas.

Za vladare od srednjeg vijeka do Treće podjele Poljske, pogledajte članak 
Popis poljskih vladara.

## Lista
## Predsjednici [[Druga Poljska Republika|Druge Poljske Republike]] (1918–1939)

## Predsjednici [[Poljska vlada u egzilu|Vlade u egzilu]] (1939–1990)
Od jula 1945. predsjednici Vlade u egzilu nisu više međunarodno priznati, pa su i vlade raspuštene.

## Predsjednici [[Narodna Republika Poljska|Narodne Republike Poljske]] (1944–1989)

## Predjednici (Treće) Republike Poljske od 1989

## Povezano
* Poljska

## Reference

## Vanjske veze

* Jak zostac prezydentem Polski? (pl)
* ''President of the Republic of Poland'' (službene stranice poljskog predsjednika)
Abdul Manan Čaudhuri

**Abdul Manan Čaudhuri** (beng. *আবদুল মান্নান চৌধুরী* [*Ābadula Mānnāna Caudhurī*]; rođen 1. januara 1948) bangladeški je akademik, edukacionista i borac za slobodu rata oslobađanja 1971. Bangladeša. U septembru 2018. godine bio je potkancelar Svjetskog univerziteta Bangladeša (WUB). Prethodno je bio profesor Univerziteta Dake. Takođe je prethodno bio i *selection grade* profesor prethodno spomenutog univerziteta.

## Obrazovanje
Čaudhuri je rođen u distriktu Kumila (Bangladeš). Doktorirao je u Londonu; magistrirao je u Mančesteru i Daki.

## Karijera
### Akademik
Čaudhuri je radio na čelu odjeljenja, kao akademski dekan i sindikalni član na Univerzitetu Bajero u Nigeriji. Kao pridruženi profesor, 1978. godine počeo je da radi na Univerzitetu Dake. Bio je proktor Univerziteta od 1987. do 1989. godine. Od 1989. do 1992. godine, bio je profesor Menadžmenta na ovom univerzitetu. 1992. godine je unapređen u *selection grade* profesora menadžmenta. 12. aprila 2005. godine uprava Univerziteta Dake imenovala ga je kao prvu osobu koja se našla na čelu Odjeljenja za Menadžmentske informacione sisteme (MIS). Funkciju *selection grade* profesora Odjeljenja za MIS na Univerzitetu Dake obavljao je do 2012. godine.

Radio je kao glavni kadar Odjeljenja za Menadžment na Univerzitetu Dake od 1992. do 1995. godine. Doprinio je osnivanju Nacionalnog Instituta Poslovne administracije i Informacione nauke (2000) i Instituta Poslovne administracije i informacionih sistema (1998).

Bio je osnivač-direktor ’poslijepodnevnog *MBA* programa’; Odjeljenja za Menadžmentske studije, na Univerzitetu Dake. Od 2007. do 2010. godine bio je potkancelar Svjetskog univerziteta Bangladeša (WUB, od engl. *<u>W</u>orld <u>U</u>niversity of <u>B</u>angladesh*; beng. *ওয়ার্ল্ড ইউনিভার্সিটি অব বাংলাদেশ*). 2012. godine se priključio WUB-u ponovo kao njegov potkancelar.

### Administrator
Ima nešto administrativnog iskustva. 1996. godine je izabran za predsjednika Nacionalne menadžmentske asocijacije. Bio je direktor Bangladeške komerc banke (engl. *Bangladesh Commerce Bank Ltd*) 1998. godine. Bio je član Finansijskog komiteta, Univerzitet Dake (od 1998. do 1999. godine); Nacionalnog Odbora za drogu i narkotike u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Vlada NR Bangladeš (1999. godine); i Zatvorskog reformnog komiteta u Ministarstvu društvenog dobra, Vlada NR Bangladeša (1998). Doživotni je član Asocijacije Mančesterske poslovne škole, Asocijacije Britanskih vijećkih učenjaka i Nacionalne menadžmentske asocijacije Bangladeša, te mnogih drugih društveno-kulturalnih organizacija.

## Doprinos u Bangladeškom oslobodilačkom ratu
Čaudhuri je imao pozitivan doprinos u Bangladeškom oslobodilačkom ratu 1971. godine. Bio je borac za slobodu i učestvovao u nekoliko pokreta povezanih sa spomenutim ratom. Bio je savjetnik Nacionalnog Vijeća za borce za slobodu.

## Reference
Kurlandija

**Kurlandija** (letonski: *Kurzeme*, njemački: *Kurland*, latinski: *Curonia/Couronia*, poljski: *Kurlandia*, ruski: *Курляндия*) je ime za jednu od 5 historijskih i kulturnih regija Latvije, koja se nalazi na zapadu zemlje uz Baltičko more.
## Historija

Kurlandija je ime dobila po svojim prastanovnicima, latvijskom plemenu - Kurši, koji su krajem 9. vijeka osnovali svoje plemensko kraljevstvo.

Nakon što je Livonsko bratstvo mača (od 1237. Livonski red ili Red Livonskih teutonskih vitezova) zauzelo litvanske zemlje sjeverno od Zapadne Dvine, negdje oko 1220. pokrenulo je križarski rat protiv Kurša i njihovog plemenskog kraljevstva. Kurški kralj *Lammekinus* u želji da izbjegne porobljavanje svog plemena i vlast Livonskog reda, sklopio je 1230. mir i to direktno sa papinim legatom. Pritom se obavezao da prihvaća papino sizerenstvo i pokrštavanje. 

Livonski red je međutim odbio ispoštovati taj dogovor, oni su čak spriječili kralja da primi svoju krunu od pape, već su se kupnjom i smicalima nekako domogli oko dvije trećine kurlandijske zemlje od kurlandskog biskupa 1234. Nakon tog su 1269. definitivno podjarmili Kurše i vladali njima kao svojim kmetovima narednih 300 godina.

Livonski red (tada samo grana Teutonskog reda) rasformirali su svoj Red 1561. i na svojim domenama Kurlandiji i Semigalliji (koju su zauzeli oko 1290.) osnovali Kneževinu Kurlaniju i Semigaliju, pod sizerenstvom poljskog kralja.

Ta kneževina osnovana za posljednjeg Velikog majstora Reda - Gottharda Kettlera, procvjetala je za njegovih nasljednika u 17. vijeku, naročito za vladavine kneza Jacoba (vladao 1640.-82.). On je potaknuo razvoj manufaktura i brodogradnje i tako došao do snažne mornarice i unosne prekomorske trgovine. Njegova kneževina iako teritorijalno mala, bila je dovoljno bogata i moćna da osnuje vlastite kolonije u Karibima (Tobago 1645.-65.) i Zapadnoj Africi (Gambija 1651.-65.).

Prosperitet Kurlandije završio je 1658., kad je Švedska, koja je tad zaratila sa Poljsko-Litvanskom Unijom, zauzela kurlandsku prijestolnicu Jelgavu i zarobila kneza.

Jacob se 1660. uspio vratiti na tron- 1660., ali je njegova kneževina bila samo sjena nekadašnje moći. Njegovi nasljednici uspjeli su prividno zadržati ugled dinastije, pa se knez Friedrich Wilhelm Kettler 1710. uspio oženiti sa nećakinjom Petra Velikog Anom (budućom ruskom caricom).

Ipak su toliko oslabili da se nisu mogli odhrvati utjecaju sve snažnijeg Ruskog Carstva, pa kad je posljednji knez iz Dinastije Kettler umro 1737. rusi su na njegovo mjesto instalirali svog protežea Ernsta Johanna Biron. Na sličan način su radili do 1795. tad su za Treće podjele Poljske anektirali Kurlaniju.

Kurlandijski kmetovi su za ruske vladavine oslobođeni 1817, ali nisu dobili zemlju, pa je njemačko plemstvo ostalo favorizirana klasa do kraja 19. vijeka. Nakon Oktobarske revolucije i raspada Ruskog Carstva 1918.- Kurlandija je postala dio novoosnovane države Latvije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Courland'' 
* ''Couronians (Balts)''
Stalowa Wola

**Stalowa Wola** je grad od 60,466 stanovnika na jugoistoku Poljske u Potkarpatskom vojvodstvu.

## Geografija

Grad se prostire duž zapadne obale rijeke San, nedaleko od njenog ušća u Vislu, udaljen stotinjak km jugozapadno od Lublina.

## Historija

Stalowa Wola je novi grad, izgrađen na inicijativu poljskog ministarstva obrane, za smještaj radnika buduće velike tvornice oružja - Južni zavodi (*Zakładi Południowi*).
Teren za gradnju površine 700 hektara odabran je 1936. pored sela Pławo, zbog blizine željeznice, ceste i rijeke San. 
Dodatna prednost bila je blizina nalazišta zemnog plina koji je prvi put korišten za zagrijavanje visokih peći u budućoj čeličani.

Radovi su počeli 1937. a naselje je ime *Stalowa Wola*, što prevedeno znači **Čelična volja** dobilo u januaru 1938., da se naglasi silna želja poljskog naroda da i na planu obrane zadrži korak sa potencijalnim agresorima.

Jedinice Wehrmachta bile su prilično obazrive prilikom Invazije Poljske prema Stalowoj Woli, jer im je ta moderna čeličana dobro došla.
Tokom okupacije pored čeličane djelovao je i Koncentracioni logor za prisilne radnike u kom je prosječno bilo po 2000 ljudi.

Grad su oslobodile jedinice Crvene armije 1944., a već 1. aprila 1945. je Stalowa Wola dobila gradska prava. Čeličana - Južni zavodi, promjenila je ime u Stalowa Wola i proširila lepezu proizvoda, na tešku građevinsku mehanizaciju, rudarske i poljoprivredne mašine, pa čak i automobile krajem 1950-ih. Čeličana je stalno dograđivana novim pogonima, pa je i zapošljavala sve više radnika, na vrhuncu po desetak hiljada.

Kako je čeličana sve više izrastala u pravi industrijski kompleks, rastao je i grad od 16 000 1953. do 34 000 - 1973.

### Stalowa Wola danas
Stalowa Wola je i danas industrijski grad, koji pored čeličane koja i nadalje proizvodi oružje i teške mašine, ima i termoelektranu snage 435 MW, i tvornice; građevinskog materijala, odjeće i prehrambenih artikala.

Pored tog danas je i obrazovni centar sa filijalama fakulteta iz Rzeszówa.

## Pobratimski gradovi

Stalowa Wola ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Evergem, Belgija
*  Liuzhou, Kina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Stalowa Wola''
Varechovce

**Varechovce** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Pečat (časopis)

**Pečat** je bio »književni mjesečnik za umjetnost, nauku i sve kulturne probleme« u kojemu je Krleža bio glavni urednik. 

Takozvani *Krležini pečatovci* su u ta doba bili pisci liberalnijeg smijera, okrenuti subjektivizmu i umjetničkoj autonomiji. Branili su slobodu stvaranja protiv usko shvaćene tendencioznosti.

U širem povijesnom smislu, Pečat je bio vrlo značajan prijelazni trenutak u odnosu ljevice i književnosti.

## Pečat (1939–1940)
Časopis je Krleža pokrenuo u Zagrebu početkom 1939. i bio mu je glavni podržavatelj. Do osmoga broja uređivao ga je redakcijski krug, a potom sam Krleža. Odgovorni urednik tijekom cijelog izlaženja časopisa bio je Drago Ibler. U Pečatu su se pojavili brojni mlađi autori koji će se i zahvaljujući časopisu afirmisati (Šegedin, Matković, Marinković, Ivanišević, Davičo i Cesarić na primjer). Znatnu ulogu su također imali Ristić, Richtmann i Bogdanov. Među Krležinim časopisima, Pečat je imao najveću recepciju. Na političkoj razini je se suprostavljao građanskoj desnici, mada ubrzo će ga Komunistička partija oglasiti revizionističkim listom, počevši od Tita u svojim člancima *Trockizam i njegovi pomagači* i *Za boljševizaciju i čistoću Partije* .

Unatoč sudbini drugih listova, Pečat nije prestao rad zbog cenzure i policije. Točno je da je u tri navrata bio plijenjen, ali je zapravo nestao zbog nedostatka suradnje, tako da je ga Krleža napokon zaustavio.

Časopis je kratko trajao, oko godinu i pol (1939-1940). Ukupno su izašle 3 knjige, sa 15 brojeva. U brojevima 8–9 objavljen je i poznati Krležin antidogmatski esej *[[Dijalektički antibarbarus]]*.

## Suradnici

Prvi urednički krug:
* Slavko Batušić
* Drago Galić
* Krsto Hegedušić
* Miroslav Krleža
* Mijo Mirković (kasnije poznat po pseudonimu Mate Balota)
* Marko Ristić

Suradnici:
* Ljubo Babić
* Vasa Bodganov
* Milan Bogdanović
* Dobriša Cesarić
* Oskar Davičo
* Milan Dedinac
* Petar Dobrović
* Drago Ibler
* Drago Ivanišević
* Hasan Kikić
* Petar Kružić (pseudonim Petra Šegedina)
* Marijan Matković
* Ranko Marinković
* Rikard Podhorsky
* Zvonimir Richtmann
* Vilim Svečnjak
* Viktor Vida

## Reference

## Literatura
* Vlaho Bogišić, *PEČAT* u: *Krležijana* M–Z, Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb, 1999.
Bolesław Bierut

**Bolesław Bierut** (Lublin, 18. april 1892. - Moskva, 3. mart 1956.) bio je državnik i komunistički funkcioner, koji je omogućio komunistima da preuzmu kontrolu nad poljskom vladom nakon Drugog svjetskog rata, zbog tog je u to vrijeme bio nazivan - *Poljski [[Josif Staljin|Staljin]]*.

## Biografija
Bierut se još kao mladić zanio ljevičarskim idejama tako da je od 1912. član Poljske socijalističke partije i to one frakcije koja je osnovala Poljsku komunističku partiju u kojoj je član od 1918. i radi kojekakve poslove za partiju, od organiziranja tehnike do sindikata.

Period između 1925.-26. i 1928.-30. proveo je u Moskvi na školovanju u Međunarodnoj lenjinskoj školi.

Od 1930. do 32. kao funkcioner Kominterne djeluje u Austriji, Čehoslovačkoj i Bugarskoj, Od 1933. je sekretar Centralnog komiteta Crvene pomoći.

Zbog svoje aktivnosti je uhapšen 1933. pa je u zatvoru proveo sedam godina do 1939. Prve godine Drugog svjetskog rata (1939.-41.) živi u SSSR-u, u kojem je 1940. postao član Komunističke partije Sovjetskog Saveza.

Vrijeme od 1941. do 43. proveo je u okupiranom Minsku, u koji je poslan (vjerojatno) po nalogu NKVD-a i radi gradskom uredu za racionalizirano snabdjevanje. Kao ilegalac Bierut se služio brojnim pseudonimima; Janowski, Iwaniek, Tomasz...

U Varšavu se vratio 1943. i postao član Centralnog komiteta Poljske radničke partije, a nakon tog i njegovog Politbiroa.

U periodu 1944.-48 službeno se odrekao svih svojih partijskih funkcija, da ispuni formalni uvjet za budućeg poljskog predsjednika.
Prvo je 1944. preuzeo dužnost predsjednika Nacionalnog narodnog vijeća (Krajowa Rada Narodowa) privremenog parlamenta, koju je vršio do 1947. kad je izabran za predsjednika Republike Poljske. 
Uz podršku Staljina i Crvene armije, Bierut i njegovi kolege komunisti uspjeli su slomiti otpor svih opozicionih snaga do 1947. i provesti sovjetizaciju Poljske.

Kao revnosni izvršioc partijskih direktiva iz Moskve, Bierut je imao ključnu ulogu u smjeni Władysława Gomułke 1948., sa položaja sekretara Poljske radničke partije, jer je on pokušao prilagoditi sovjetsku partijsku liniju poljskim okolnostima. Nakon njegove smjene Bierut je reorganizirao partiju, da bi 1948. osnovao Poljsku ujedinjenu radničku partiju.

Presjednik je bio do 1952., tad je preuzeo položaj premijera u vladi Narodne Republike Poljske na kom je bio do 1954. kad je dao ostavku. Tad se ponovno javno angažirao u partijskom životu kao Prvi sekretarCentralnog komiteta Poljske ujedinjene radničke partije.

Naprasno je umro u Moskvi u kojoj je boravio kao gost na 20. kongresu Komunističke partije Sovjetskog Saveza, na kom je Nikita Hruščov iznio svoj čuveni govor- *Zločini Staljinove ere*.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bierut Bolesław'' (na portalu Encyklopedia PWN) 
* ''Bolesław Bierut'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Karsten totoyensis

***Karsten totoyensis*** je vrsta gobija koja se može naći u zapadnom Tihom okeanu (npr. Filipini, Fidži, Indonezija i sl.). Ova životinja može se naći u blatnjavom ili pjeskovitom terenu, obično na dubini od oko 55 metara (čak je pronađena i na dubini od oko 1.000 metara). Ova vrsta naraste do dužine od 4,8 centimetara (''SL''). Jedini je poznati član svog roda, čiji je naziv eponiman po Karstenu E. Hartelu (kuratorijalni saradnik za ihtiologiju u Muzeju komparativne zoologije na Univerzitetu Harvard).

## Reference
Potsdamska konferencija

**Potsdamska konferencija** održana je od 17. jula do 2. augusta 1945. u berlinskom predgrađu Potsdam u Palači Cecilienhof.
To je bila prva posljeratna saveznička konferencija u Evropi.

## Karakteristike i historija

Glavni akteri bili su Američki predsjednik Harry Truman, Britanski premijer Winston Churchill (kasnije Clement Attlee, koji je postao premijer za konferencije) i Sovjetski premijer Josif Staljin.

Na konferenciji se raspravljalo o suštini i procedurama budućih mirovnih ugovora koje treba sklopiti u Evropi, ali se nije ulazilo u detalje, već je to prepušteno da odradi - Komisija Ministara vanjskih poslova.
Glavna pitanja o kojima je raspravljala Velika trojka, sa svojim ministarima vanjskih poslova i njihovim štabovima, bila su; direktna administracija (Ratna okupacija) u poraženom Trećem Reichu, definiranje poljskih granica, uloge Sovjetskog Saveza u Istočnoj Evropi, 
reparacija i daljnje vođenje rata protiv Japana.

Za razliku od predhodnih ratnih konferencija koje su protekle u puno srdačnijoj i prijateljskijoj atmosferi, nad potsdamsku se već navukla sjena sumnjičavosti i budućih antagonizama. U tome je prednjačio Winston Churchill kom se nije dopala Staljinova nepopustljivost.

Na kraju konferencije izdana je deklaracija o sudbini poraženog Trećeg Reicha čiji sukus ukratko glasi, 
„Namjera saveznika je da se njemačkom narodu omogući da se u miru pripremi za buduću obnovu svojih država na bazi demokracije" Treći Reich podjeljen je kako je to dogovoreno još na Konferenciji u Jalti na dvije predratne države Njemačku i Austriju, a one kao i njihovi glavni gradovi; Berlin i Beč na četiri Ratna okupacijaokupacijske zone; britansku, američku, sovjetsku i francusku.

Zajednička Saveznička komisija, sastavljena od predstavnika četiri saveznika trebala se baviti realizacijom politike, dogovorene još na Jalti, koja se svodila na **Pet D**. Tih Pet D bilo je; demilitarizacija, denacifikacija, demokratizacija, decentralizacija i deindustrijalizacija. 
Svaki od Saveznika imao je pravo da reparacije naplati iz vlastite okupacijske zone, s tim da je Sovjetskom Savezu dopušteno da 10–15 % industrijske opreme uzme u njemačkim zapadnim zonama u zamjenu za poljoprivredne i druge prirodne proizvode iz svoje zone.

Poljska granica na zapadu pomaknuta je duž rijeka Odra-Nisa, a ona je dobila dobar dio Šleske i Istočne Pruske. 
To je rezultiralo preseljenjem miliona Nijemaca iz tih područja u Njemačku. 
Kako je Sovjetski Savez već kontrolirao vlade Rumunjske, Mađarske i Bugarske, Staljin je uporno odbijao dopustiti Zapadnim saveznicima da se miješaju u Istočnu Evropu.

Truman je u Potsdamu upoznao Staljina o *Novom [[SAD|američkom]] [[oružje|oružju]]* - atomskoj bombi koju je namjeravao upotrijebiti protiv Japana.

Još u toku konferencije 26. jula Sjedinjene Američke Države su objavile ultimatum Japanu zahtijevajući bezuvjetnu kapitulaciju.
Nakon što je Japan odbio taj ultimatum - konferencije 26. jula Sjedinjene Američke Države izvele su 
Bacile su atomske bombe na Hirošimu i Nagasaki.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Potsdam Conference''
Leland Orser

**Leland Jones Orser** (4. august 1960 -) je američki glumac najpoznatiji po karakternim ulogama na filmu i televiziji, od kojih se najviše ističe lik dr. Luciena Dubenka u TV-seriji *[[ER (TV serija)|ER]]*. Osim male ali upečatljive uloge u trileru *[[Sedam (film, 1995)|Sedam]]*, istakao se i nizom gostujućih nastupa u TV-serijama iz franšize *[[Star Trek]]*.

Od 1987. do 1989. bio je u braku sa sjevernoirskom glumicom Romom Downey, a od 2000. je u braku sa glumicom Jeanne Tripplehorn sa kojom ima sina.

## Reference

## Vanjske veze
*
Chosen Realm

***Chosen Realm*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 14. januara 2004. godine. Radnja prikazuje kako *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprise]]* na prevaru zarobe pripadnici vanzemaljske rase čija religija smatra anomalije Delfijskog prostranstva svetima, te kako brod nastoji iskoristiti za pobjedu u ratu sa heretičkom sektom.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Kellie Waymire

**Kellie Suzanne Waymire** (27. jul 1967 – 13. novembar 2003) je bila američka glumica, najpoznatija po nastupima na televiziji, od kojih se najviše ističe lik prostitutke Melisse u TV-seriji *[[Six Feet Under]]* i članice posade Elizabeth Cutler u TV-seriji *[[Star Trek: Enterprise]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
*  on Memory Alpha
* 
*
Đoko Mazalić

**Đoko Mazalić** (Kostajnica, 1888. - Sarajevo, 1975.) je bio bosanskohercegovački slikar.

Otac mu je umro dvije godine nakon njegovog rođenja. Majka mu se preudala, pa je zbog očuhovog posla već u sedmoj godini napustio Kostajnicu i živio u Prnjavoru, Prijedoru, Banja Luci, Trebinju, Dubrovniku i Sarajevu. Osnovnu školu je završio u Prijedoru a gimnaziju, koju je započeo u Dubrovniku, završio je u Sarajevu. Veoma je rano (još u osnovnoj školi) pokazao sklonost ka slikarstvu. Prvi učitelj slikarske umjetnosti bio mu je Ferninand Velc, poznati češki slikar, koji mu je bio nastavnik u Sarajevskoj gimnaziji.

Jedan je od slikara iz prve generacije umjetnika koji su pohađali umjetničke škole, uključujući i Gabrijela Jurkića, Petra Tiješića, Karla Mijića, Špiru Bocarića, Petra Šaina, Romana Petrovića i Lazara Drljaču.

Studirao je slikarstvo (1910-1914) u Visokoj školi za likovne umjetnosti u Budimpešti ( Academy of Fine Arts ) kod poznatog profesora Tivadara Zemplenya (1864-1917), nakon čega je stekao titulu profesora slikarstva.

Izlagao je 1912. sa Bijelićem i Tiješićem u Sarajevu. Jedno vrijeme živio je i radio u Beogradu. Radio je kao profesor crtanja u Sarajevu i Travniku, te u Zavodu za zaštitu spomenika kulture Bosna i Hercegovine gdje je dugo godina bio predsedavajući i sekretar udruženja. Između dva rata učestvovao u formiranju i radu umjetničkih grupa "Četvorice" od 1929. do 1930. i "Kruga" od 1935. do 1937. godine. Bavio se naučnim radom, slikarskom tehnologijom, historijom umjetnosti, likovnom kritikom.
## Djela
Slikarski opus Đoke Mazalića bogat je i raznorodan i u stilskom i u tematskom smislu. U njemu se mogu naći različiti uticaji, od magičnog realizma, pointilizma, plenerizma, klasicizma i drugih, sve do same granice apstrakcije koju nikada nije odlučio preći, iako se u nekim njegovim djelima osjećaju nagovještaji bliski kasnijem apstraktnom ekspresionizmu.

* *Kopači*, 1918.
* *Osuđeni*, 1920.
* *Bijeg u Egi*pat*, 1926.
* *Herojski kraj*, 1927., [[Uljane boje|ulje]] na platnu
* *Stari jablanovi*
* *Stari grad*
=== Naučni radnik ===
Kao naučni radnik on prvenstveno proučava slikarsku umjetnost u Bosni i Hercegovini u doba Osmanlija; utjecaje, škole, majstore, a naročito materijale starih slikara i tehnologiju njihova rada. Na ovom sektoru on je kod nas pionir. Njegova je zasluga da se kulturna javnost upoznala s imenima i djelima niza starih umjetnika, koji su već odavno pali u zaborav, a stvarali su od srednjeg vijeka pa nadalje. Za ovaj sektor Mazalićevog rada karakteristične su studije: 
* Slikarski materijali starih ikonopisaca 
* Kritska škola i njeni primjerci u Sarajevu
* Slikarska umjetnost u BiH u tursko vrijeme
* Hrišćanski nišani u okolini Travnika
== Literatura ==
* *Umjetnost Bosne i Hercegovine 1894 - 1923'', katalog, Sarajevo
## Reference

## Vanjske veze
* Scribd - Umjetnost BIH 1894 - 1923
Proving Ground (Star Trek: Enterprise)

***Proving Ground*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]* premijerno prikazana 21. januara 2004. godine. Radnja prikazuje kako *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprise]]* sreće andorijanski brod sa kojim se udruži kako bi sabotirali ili pokušali zaplijeniti tajno xindijsko oružje.

## Vanjske veze
* 
* 
*
Stratagem (Star Trek: Enterprise)

***Stratagem*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 4. februara 2004. godine. Radnja prikazuje kako je posada *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprisea]]* zarobila xindijevskog vođu Degru i od njega pokušava ishoditi vrijedne informacije tako što mu izbriše sjećanje i simulira da saveznik sa Archerom i da sa njim bježi iz zatvora.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Stanisław Mikołajczyk

**Stanisław Mikołajczyk** (Dorsten (Holsterhausen), 19. jul 1901. - Washington, D.C., 13. decembar 1966.) bio je poljski političar, poznat kao lider Poljske narodne partije, koja je neposredno nakon Drugog svjetskog rata, bila najveća opozicijska snaga 
protiv komunista.

## Biografija

Stanisław se kao mladić između 1918.-20. borio u Velikopoljskom ustanku i Poljsko-sovjetskom ratu.
Politikom se počeo baviti od 1920. kad je postao član Poljske narodne partije-Piast. U to vrijeme profilirao se kao organizator rada sa omladinom, naročito seoskom, pa je i osnovao nekoliko omladinskih organizacija.
Od 1931. je član predratne Poljske narodne partije, u kojoj je od 1935. potpredsjednik Izvršnog komiteta, a od 1937. i predsjednik. 

Mikołajczyk je periodu 1930.-35. bio i poslanik u Sejmu.
Nakon tog se angažirao u akcijama protiv autoritarnog režima Sanacije, koji je formiran u Poljskoj nakon smrti Józefa Piłsudskog 1935.
Zbog organiziranja seljačkog štrajka 1937. - uhapšen je zatvoren na 4 mjeseca.

Kao vojnik Poljske armije -  1939. sudjelovao je u borbama protiv Agesije Trećeg Reicha na Poljsku, zbog tog je interniran u Mađarsku. Iz Mađarske se uspio prebaciti u Francusku, a iz nje u London u Ujedinjenom Kraljevstvu. U Londonu je ušao u Poljsku vladu u egzilu u kojoj je od 1940. do 43. bio zamjenik premijera, a od jula 1943. do novembra 1944. i premijer.

U Poljsku se vratio 27. juna 1945. da bi postao član *Privremene vlade* u kojoj su dominirali komunisti. U toj vladi obavljao je funkciju drugog podpredsjednika, uz to bio je i ministar poljoprivrede i zemljišne reforme. 

Mikołajczyk je usto inicirao osnivanje Poljske narodne partije, koja je ubrzo izrasla u najveću partiju, veću od Poljske radničke partije i njenih socijalističkih i demokratskih satelita.

Nakon neuspjeha na izborima za 20. oktobra 1947. iz straha od hapšenja i suđenja, pobjegao je iz Poljske i nastanio u Sjedinjenim Američkim Državama.

U emigraciji je 1948. objavio memoarsku knjigu; *The Rape of Poland: The Pattern of Soviet Aggression* (Silovanje Poljske: Obrazac sovjetske agresije).

Posmrtni ostatci njega i njegove žene preseljeni su 2000. u Poljsku u Poznań.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Mikołajczyk Stanisław'' (na portalu Encyklopedia PWN) 
* ''Stanislaw Mikolajczyk'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Harbinger (Star Trek: Enterprise)

***Harbinger*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 11. februara 2004. godine. Radnja prikazuje kako posada *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprisea]]* u području neobično snažne anomalije pronalazi kapsulu sa vanzemaljcem, za koga se ispostavi da može putovati između različitih dimenzija.

Epizoda je postala poznata zbog toga što su u njoj likovi Tripa i T'Pol prvi put imali seksualni odnos, a što je postalo predmetom kritika, odnosno tvrdnji da scenaristi nisu dobro objasnili i prikazali takav razvoj događaja. 

## Vanjske veze
* 

* Review in 2015
Krivaja (pritoka Bosne)

**Krivaja** je rijeka u srednjoj Bosni i Hercegovini i cijelim svojim tokom prolazi kroz Zeničko-dobojski kanton. 

Rijeka Krivaja nastaje spajanjem rijeka Bioštice i Stupčanice u gradu Olovo. Prolazi kroz manja mjesta Boganovići, Solun, Čuništa, Vozuća, Brezik i Kovači i u Zavidovićima se ulijeva u rijeku Bosnu, kao njena desna pritoka. Dužina toka između Olova i Zavidovića iznosi 73 km, a sa svojom dužom sastavnicom (bioštica) dužina je 114. km. Porječje obuhvata 1387 km². Pošto joj je sliv uzak, pritoke su joj neznatne dužine. Desna pritoka je Mala Maoča, dok su lijeve pritoke Orlja i Vojnica. Dolina Krivaje ima dinarski pravac pružanja (sjeverozapad - jugoistok) Sastoji se iz naizmjenišnih riječnih proširenja - kotlina i suženja - klisura ili sutjeski..

Krivaja je granica između dvije različite istorijsko - geografske cjeline. U praistoriji bila je to granica između ilirskih plemena Breuka u ravničarskoj Panoniji, i Desidijata u planinskoj srednjoj Bosni. Sliv rijeke Krivaje bio je obuhvaćen u župu Krivaju u srednjem vijeku.

Ovdje se nalazi jedan od najvećih refugijuma tercijerne flore i faune ovog dijela Dinarida, a karakterišu ga: ekosistemi jesenje šašike i crnog graba, ekosistemi uskolisne šašike i crnog graba, ekosistemi ilirske bukve i crnog graba, ekosistemi javora i bjelograbića, ekosistemi sive johe, ekosistemi karanfila i zvončaca u pukotinama karbonatnih stijena, ekosistemi karbonatnih sipara.

Poznata je po proljetnom međunarodnom raftingu, čistoći i bogastvu ribom. 

## Reference
Dobrzyń nad Wisłą

**Dobrzyń nad Wisłą** (njemački: *Dobrin an der Weichsel*) je gradić od 2,117 stanovnika u sredini Poljske u Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Dobrzyń leži na desnoj obali rijeke Visle, udaljen dvadesetek km istočno od Włocławeka.

## Historija

Dobrzyń je jedno od najstarijih poljskih naselja, dokumentiran još 1065. Nikao je kao feudalna utvrda, a vremenom je postao prijestolnica Regije Dobrzyń.

Poljski vojvoda Konrad Mazovski naselio je 1228. pruski viteški red (kasnije poznat kao Križari iz Dobrzyńa / Bratovština iz Dobrzyńa) da mu brane Mazoviju od upada pagana sa istoka.

Dobrzyń je gradska prava dobio kao grad Poljskog kraljevstva prije 1296. (vjerojatno 1239.) ali kako je bio pogranični grad sa Redovničkom državom Teutonskog viteškog reda u više navrata su ga zauzeli i njime vladali Teutonskog vitezovi (1233.-35, 1329.-43, 1391.-1404. i 1409).

Dobrzyń je od 1405. ponovno domena Kraljevine Poljske, pa se tokom 16. vijeka razvio kao trgovište sa robom iz Gdańska.

Od 1773. nakon Prve podjele Poljske je dio Kraljevine Pruske, nakon tog je od 1807. dio napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je u Kongresnoj Poljskoj.

Dobrzyń je danas trgovački centar poljoprivrednog kraja, sa nešto malih pogona prehrambene i drvne industrije.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Dobrzyń''
Sumatra (pjesma)

**Sumatra** je pjesma Miloša Crnjanskog napisana 1920. godine u Beogradu. Smatra se ključna lirika za avangardu i kasniji nadrealizam u srpskoj književnost.

## Lirika




## Sumatraizam
***Sumatraizam*** je avangardni umjetnički pokret unutar Srpske književnosti koji je osnovao pisac Miloš Crnjanski. Crnjanski je osmislio osnove sumatraizma tokom Prvog svetskog rata, a obznanio ga je 1920. u svom tekstu *Objašnjenje Sumatre*. Crnjanski je zasnovao sumatraizam pod utjecajem ekspresionizma i futurizma, uvodeći svoju viziju kosmičke harmonije. Njegov koncept je uključivao najvažnije teme savremene avangardne umetnosti: primalnu silu, sukob između civilizacije i prirode, i nadu za novim početkom.

## Povezano
* Srpska književnost

## Vanjske veze
* 

## Reference
Vojtovce

**Vojtovce** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Kendall Jenner

**Kendall Nicole Jenner** (3. novembar 1995 -) je američka filmska i televizijska glumica.

## Reference

## Vanjske veze

*
Wincenty Witos

**Wincenty Witos** (selo Wierzchosławice pored Tarnówa, 21. januar 1874. - Krakov, 31. oktobar 1945.) bio je lider Poljske narodne partije-Piast, a nakon tog i Poljske narodne partije, državnik koji je tri puta (1920.-21., 1923., 1926.) bio poljski premijer. 

## Biografija

Witos se kao seosko dijete nije bog zna kako školovao (završio je samo dva razreda osnovne škole), pa je isprva radio kao drvosječa. Nedostatak je nadoknadio samobrazovanjem, pa od 1893. radi kao novinar - dopisnik lista Prijatelj Naroda.

Witos je u periodu 1908.-14. bio član austrougarskog galicijskog Sejma (dijeta) a od 1911.-18. i poslanik u Donjem domu Carevinskog vijeća. 

Nakon Prvog svjetskog rata izabran je u Sejm, novoosnovane Republike Poljske.  
Ubrzo je postao predsjednik Poljske narodne partije-Piast, u to vrijeme najjače partije u Sejmu.

Od jula 1920. do septembra 1921. bio je premijer koalicione vlade sastavljene od brojnih partija.
Nakon tog je od maja do decembra 1923. ponovno premijer u novoj vladi, koja nije dugo trajala, jer nije uspjela obuzdati inflaciju i nemire koji su zahvatili zemlju. 

Witos koji je u mladosti bio sklon ljevici, vremenom je postao konzervativan pa kad je maju 1926. dobio mandat da formira je svoju treću koalicionu vladu, taj put izabrao je za ministre isključivo ljude desnih partija.
U roku od nekoliko dana, njegov kabinet je srušen u državnom udaru koji je vodio nacionalni heroj Józef Piłsudski.  

Nakon udara Witos je postao jedan od lidera opozicije, organizator brojnih seljačkih demonstracija i štrajkova. Zbog tog je 1930. zatvoren, na suđenju u Brestu koje se proteglo od 1931.-32. prvo je oslobođen pa na kraju osuđen je na 1,5 godina zatvora.
Kao veliki zagovornik ujedinjenja opozicije, inicirao je osnivanje Poljske narodne partije 1931.

Da izbjegne zatvor od 1933. do 39. živi u Čehoslovačkoj, iz koje i nadalje rukovodi Poljskom narodnom partijom.
U zemlju se vratio u martu 1939. kad je Treći Reich okupirao Čehoslovačku, ubrzo je uhapšen ali je pušten i amnestiran u oktobru 1939. 

Period od 1939.- 41. na početku Drugog svjetskog rata, proveo je u kućnom pritvoru u Wierzchosławicama, u kom su ga Nacisti bezuspješno pokušavali nagovoriti da formira kvislinšku vladu. Ponovno je uhapšen u martu 1945. ovaj put od NKVD-a, koji ga je pokušao nagovoriti da se pridruži prosovjetskim snagama, što je on odbio, pa je nakon četiri dana pušten.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Witos Wincenty'' (na portalu Encyklopedia PWN) 
* ''Wincenty Witos'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Poljska narodna partija (predratna)

**Narodna partija** (poljski: *Stronnictwo Ludowe*, akronim: **ST**) bila je poljska politička partija, osnovana u martu 1931. 
udruživanjem Poljske narodne partije-Piast, Poljske narodne partije-Oslobođenje i Poljske seljačke partije.

## Karakteristika i historija

Sve do 1935. **ST** je bio parlamentarna partija, ali je nakon državnog udara maršala Józefa Piłsudskog i uvođenja aprilskog ustava, otišla u opoziciju i bojkotirala izbore 1935. i 1938.

Između 1932.-33. **ST** se koncentrirao da organizira seljačke štrajkove, na kojima se tražilo smanjenje poreza, razbijanje kartela i smanjenje dugova seoskih domaćinstava.
Počevši od 1935. počeo je organizirati masovne seljačke demonstracije protiv vlade, od kojih je najveća bila u Nowosielcu 1936. 
Slijedeće 1937. *ST* je organizirao desetodnevni štrajk seljaka, koji su tražili ostavku vlade, ukidanje aprilskog ustava, demokratske izbore za Sejm i bolju obrane zemlje. 

*Narodna partija* je do 1939. bila najutjecajnija politička partija u Drugoj Poljskoj Republici. Njen program bio je strogo usmjeren na seljake (agrarizam), pa su naglašavali da je potrebna agrarna reforma i eksproprijacija velikih feudalnih imanja i pravna rekonstrukcija kapitalističkog sistema.
Uz to su se i nadalje zalagali za parlamentarnu demokraciju, ali republikanskog tipa.

Partija je izdavala novine; *Zielony Sztandar*, *Piast*, *Gazeta Ludowa* i do 1935. *Wyzwolenie* i *Gazeta Grudziądzka”, a njeni lideri su bili; [[Wincenty Witos]], [[Stanisław Mikołajczyk]], Maciej Rataj i Władysław Kiernik. 

Za vrijeme [[Drugi svjetski rat|Drugog svjetskog rata]] i [[Okupacija Poljske (1939–1945)|okupacije]] -*'ST** je nastavio djelovati kao [[Ilegalan|ilegalna]] **Narodna partija Roch*'.
== Izvori ==

== Vanjske veze ==

* [https://encyklopedia.pwn.pl/haslo/Stronnictwo-Ludowe;3980439.html *Stronnictwo Ludowe'' (na portalu Encyklopedia PWN)]
Nowosielce (Przeworsk)

**Nowosielce** je selo od 1,514 stanovnika na jugoistoku Poljske u Potkarpatskom vojvodstvu.

## Geografija

Nowosielce leži u Sandomirskoj kotlini, udaljeno osamdesetak km južno od grada Przeworska.

## Historija
Selo je prvi put dokumentirano 1372. a već 1384. osnovana je župa - jedna od najstarijih u [biskupiji [Przemyśl.

Nowosielce je postalo poznato 29. juna 1936. kad se na seoskim livadama okupilo 150 000 seljaka, u povodu posvećenja grobnice *Michała Pyrza*. 
Pyrz je lokalni heroj koji je 1624. organizirao uspješnu obranu od Tatara, kod crkve Marije Magdalene.
Na toj svečanosti prisustvovali su visoki predstavnici vojske i crkve, koji su se udaljili kad su počele demonstracije koje je organizirala Narodna partija.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nowosielce''
Poljska narodna partija-Piast

**Poljska narodna partija-Piast** (*Polskie Stronnictwo Ludowe-Piast*, akronim: **PNP-Piast**) bila je politička partija, osnovana u decembru 1913. 
Nastala je kao rezultat podjela u galicijskoj Narodnoj partiji od strane aktivista okupljenih oko časopisa *Piast* i aktivista iz *Saveza nezavisnih*, koji su se ranije odcjepili od Narodne partije.

## Karakteristika i historija

Za Prvog svjetskog rata članovi *PNP-Piasta* surađivali su sa poljskim Nacionalnim komitetom i pomogali regrutaciju - Poljskih legija. 
Pred kraj rata 1917. partija je shvatila da je Austro-Ugarskoj došao kraj, pa je približila svoju politiku Partiji narodne demokracije, pa je u oktobru 1918. bila i suosnivač Komisije za likvidaciju (Austro-Ugarske). 

U periodu nakon rata 1918.-1919. Partiji-Piast pridružio se dio članova Narodnog Saveza iz Kongresne Poljske, Saveza seljaka iz Velikopoljske i Pomeranije i nešto članova iz Poljske narodne partije-Oslobođenje. 

Baza Poljske narodne partije-Piast bili su seljaci, koji su u to vrijeme bili većina, pa je i PNP-Piast bio najsnažnija partija u Sejmu.
Kao centristička partija par puta je sudjelovala u formiranju koalicijskih vlada. Tako su 1923. i 1926. zajedno sa  zajedno sa Narodnim i  Kršćanskim demokratima formirali vladu, a njezin predsjednik Wincenty Witos je tri puta bio premijer (1920.-21, 
1923, 1926).

Nakon 1926. kad je vlast preuzela diktatorska - Sanacja, PNP-Piast je otišao u opoziciju, pa su njeni članovi i lideri hapšeni i zatvarani, a nakraju 1930. i osuđeni na procesu u Brestu. 

PNP-Piast se zalagao za parlamentarnu demokraciju, kršćanske vrijednosti i agrarnu reformu, ali uz obeštećenje bivših vlasnika. Jedan od glavnih ciljeva partije bilo je zadrugarstvo.

Partija je izdavala novine; *Piast*, *Wola Ludu*, *Gazeta Ludowa*, *Włościanin* i *Gazeta Grudziądzka*, a njeni lideri su bili; Jakub Bojko, Wincenty Witos, Maciej Rataj i Władysław Kiernik. 

Poljska narodna partija-Piast se 1931. udružila sa Poljskom narodnom partijom-Oslobođenje i 
Poljskom seljačkom partijom i tako formirala Poljsku narodnu partiju.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Polskie Stronnictwo Ludowe „Piast”'' (na portalu Encyklopedia PWN)