open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nitko se neće smijati

***Nitko se neće smijati*** je jugoslavenska TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana  1. svibnja 1985. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene novele češkog književnika Milana Kundere. Režirao ku je Silvije Petranović koji je također napisao i scenarij.

Godine 1965. je u Češkoj snimljen istoimeni igrani film.

## Uloge

Ostale uloge &nbsp;▼




## Vanjske veze
*
Nikdo se nebude smát

***Nikdo se nebude smát*** () je čehoslovački crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Hyneka Bočana i premijerno prikazan 1966. godine. Po žanru je drama, a predstavlja adaptaciju istoimene novele Milana Kundere. Protagonist, koga tumači Jan Kačer, je oportunistički i sebični historičar umjetnosti, a radnja prikazuje kako postaje predmetom ucjene kada ga ostarjeli kolega (čiji lik tumači Josef Chvalina) uhvati u laži koja bi mu mogla uništiti karijeru.

Godine 1985. je u Jugoslaviji RTV Zagreb po istom predlošku emitirala TV-dramu *[[Nitko se neće smijati]]*.

## Vanjske veze
*
*Profil na portalu csfd.cz
Carúpano

**Carúpano** je lučki grad od 133,970 stanovnika. na sjeveroistoku Venecuele.

Carúpano je i administrativni centar istoimene Općine Bermúdez u kojoj živi 138,798 stanovnika.

## Geografija

Carúpano leži na sjeveru Savezne države Sucre, na obali Karipskog mora udaljen 120 km istočno od svog regionalnog centra Cumane.

## Historija

Carúpano je osnovan kao misija za pokrštavanje indijanaca, a službeno 23. januara 1647. kad je biskup posvetio kapelicu.

U Carúpanu je decembra 1814. Simon Bolivar izdao dekret o oslobođenju robova. 
U maju 1962. Carúpano je bio poprište kratkotrajne (i neuspješne) vojne pobune protiv tadašnje vlade Rómula Betancourta.

Snažan potres potresao je grad. U julu 1997. i nanio popriličnu štetu.

Jedna od zanimljivosti grada je kuća u kojoj je bio smješten podmorski kabl koji je krajem 19. vijeka povezivao Marseille sa Carúpanom (Evropu sa Južnom Amerikom). U njoj je danas smještena zaklada Tomás Merle i Paria projekt, koja se bavi razvojem i predstavljanjem modela međusobno harmoničnog razvoja turizma, industrije, prirode i ljudi.

## Privreda

Luka Carúpana je svojevremeno imala puno veću važnost jer se iz nje izvozio kakao i kava. Ona i danas ima nešto prometa, iako puno više putničkog jer je polazna točka za posjet poluotocima Araya i Paria.

Carúpano ima i aerodrom José Francisco Bermúdez (IATA: CUP, ICAO: SVCP)

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Bolivariana de Bemúdez''
Mavla

**Mavla** (, *mawlā*; mn. موالي, *mawālī*) je teološki, historijski i pravni termin čije je značenje variralo u različitim periodima i društvenim kontekstima. U Kuranu i hadisima koristi se na dva načina: gospodar i čuvar, zaštitnik i pomagač. U predislamskom periodu riječ se odnosila na bilo koju formu plemenskih udruživanja. U ranoislamskom periodu koristila se da bi inkorporirala konvertite u arapsko muslimansko društvo pa je riječ *mavali* korištena za označavanje muslimana koji nisu Arapi.

## Etimologija
Riječ *mavla* izvedena je iz korijena *w-l-y*, u značenju "biti blizu", "biti prijatelj" ili "imati moć nad". Mavla može imati recipročna značenja u odnosu na to da li se izgovara aktivnim ili pasivnim glasom: "gospodar" ili "rob/oslobođenik", "gazda" ili "klijent", "stric" ili "nećak", ili jednostavno "prijatelj". Originalno, mavali su bili klijenti arapskog plemena, ali s usponom islama, termin se ustalio za imenovanje muslimana nearapa i ostalih saveznika muslimanske zajednice.

## Historija
Termin originalno potječe iz predislamskog perioda, ali se aktivnije počeo upotrebljavati tek u periodu Omejada (661–750) jer su mnogi nearapi (Perzijanci, Afrikanci, Turci, Indijci) prelazili na islam. Priliv nearapa, konvertita u islam, napravio je nove teškoće u njihovom integriranju u arapsko plemensko društvo. Rješenje se pojavilo u formi ugovora zvanog *walā*' preko kojeg bi musliman nearap pristajao uz arapskog gazdu (mavla). Nastavili su plaćati porez kao i ljudi knjige (Ehlul kitabije) i bili su uglavnom isključeni iz vladinih i vojnih struktura sve do kraja vladavine Omejada. U Horasanu i Iranu, Arapi su držali najviše pozicije u vojsci i vladinom ešalonu.

Abasidska revolucija je preispitala političke i društvene privilegije Arapa. Ključna osoba ove revolucije bio je Abu Muslim Horasani, Perzijanac rođen u Isfahanu, čime je imao savršene akreditive u očima eksploatirane perzijske većine. Ponašanje Omejada izazvalo je ekstremnu ogorčenost kod lokalne populacije i nepravedna oporezivanja potakla su nenaklonost prema Arapima. Za vrijeme abasidskih vladara tokom 9. vijeka, nearapi konvertiti sačinjavali su važan dio vojske. Institucija *walā*' kao uslov ulaska u muslimansko društvo više nije postojala, ali stečeni politički utjecaj formiranjem jedinica sastavljenih uglavnom od oslobođenih Turaka u službi kalifa, praksa je koja je postojala i tokom osmanskog perioda. Uvećavanje moći različitih etničkih grupa ograničilo je moć abasidskog kalifa u Bagdadu.

Abu Hanifa, osnivač hanefijske pravne škole u sunitskom islamu, živio je u doba abasidske revolucije. Poznata je njegova izjava: "Uvjerenje novih konvertita, Turaka, ista je kao i kod Arapa iz Hidžaza". Omejadima se nisu sviđale reforme pa je Abu Hanifa završio u zatvoru zbog svog aktivizma. Naposljetku, zbog nepoštivanja kuranskih principa, stav Omejada nije imao religijsku vrijednost i postao je primarnim razlogom njihove propasti.

## Literatura

*  
*  
*  
*  
*
Sabrija Biser

**Sabrija Biser** (Sarajevo, 18. srpnja 1930. - Zagreb, 23. studenog 1989.), hrvatski kazališni, filmski glumac i redatelj.

## Biografija
### Karijera
Poznati filmski i kazališni glumac, karijeru je započeo kao član Narodnog pozorišta u Nikšiću (1955.) i to kao glumac i redatelj lutkarskih predstava.

Šesdesetih godina postaje član zagrebačkog satiričkog kazališta **Jazavac** (kasnije Kerempuh) i daje mnogo nezaboravnih komičnih uloga, u najboljim danima tog teatra. Po njemu je i ustanovljena **Nagrada zlatni smijeh**, za najbolju ulogu karakterne komike, mladom glumcu, na tradicionalnim Danima satire teatra Kerempuh.

Igrao je kao gost u brojnim drugim kazališnim kućama i ostvario brojne epizodne filmske i televizijske uloge.

### Privatni život
Poznat je bio i kao suprug značajne zagrebačke kazališne glumice Dobrile Dimitrijević.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Putovanje u Vučjak" kao Palfi (1986.)
* "Velo misto" (1981.)
* "Anno domini 1573" kao seoska luda (1979.)
* "Boško Buha" (1978.)
* "Kuda idu divlje svinje" kao Moljac (1971.)

### Filmske uloge
* "Olujna noć" (1987.)
* "Neobični sako" (1984.)
* "Treći ključ" (1983.)
* "Prestrojavanje" (1983.)
* "Karmine" (1978.)
* "Pucanj" kao tužitelj (1977.)
* "Izbavitelj" (1976.)
* "Seljačka buna" kao seoska luda (1975.)
* "Vuk samotnjak" (1972.)
* "Bolje je umeti" (1960.)
* "Četiri kilometra na sat" (1958.)

### Kazališne uloge
* Fadil Hadžić: Hitler u partizanima, uloga Martina, (1975. ) Satiričko kazalište "Jazavac", Zagreb
* Fadil Hadžić:Centrala, (1976. ) Satiričko kazalište "Jazavac", Zagreb

## Vanjske veze
*
Osuđeni (film)

***Osuđeni*** je jugoslavenski igrani film snimljen 1987. godine u režiji Zorana Tadića. Scenario su napisali Pavao Pavličić i Zoran Tadić, a po žanru je mješavina drame i kriminalističkog trilera. Protagonist, koga tumači Rade Šerbedžija, je bivši zatvorenik koji uz pomoć jednog svog zatvorskog druga otima suca, javnog tužitelja i još nekoliko ljudi koje drži odgovornim za svoju nepravednu osudu.

## Uloge

Ostale uloge &nbsp;▼




## Vanjske veze
*
Jumanski narodi

**Jumanski narodi** ili **jumansko-kočimski narodi** su porodica severnoameričkih starosedelačkih naroda. Naseljavali su dolinu reke Kolorado u američkim državama Arizoni i Kaliforniji i susednom Meksiku, kao i poluostrvo Donja Kalifornija u Meksiku.

## Narodi
Prema Kreberu jumanski jezici se mogu klasifikovati u 4 grupe: Deltsku, Rečnu, Arizonsku (Gorsku) i Kalifornijsku. Njegova klasifikacija jumanskih jezika odgovara podeli jumanskih naroda na 4 kulturološke grupe. Sredinom 20. veka nakon detaljnijih analiza jumanskih jezika došlo je do revizije Kreberove klasifikacije.

Jumansko-kočimski narodi se prema jezicima koje govore mogu grupisati na sledeći način:
* I) Kočimski narodi: 
** Kočimi*
* II) Jumanski narodi: 
** A) Kilivski narodi:
*** Kiliva*
** B) Jezgro jumanskih naroda:
*** Deltsko-kalifornijski jumanski narodi:
**** Digenjo (Kumijaj)
***** Ipaj
***** Kamija
***** Tipaj
**** Kokopa
**** Halikvamaj (Kikima) 
**** Kavan
*** Rečni jumanski narodi:
**** Kvečan (Juma)
**** Mohave
**** Marikopa
**** Halčidom
**** Kavelčadom
*** Pajski narodi:
**** Gorski jumanski narodi (Severni Pajski narodi)
***** Javapaj 
***** Valapaj
***** Havasupaj
**** Pajpaj (Akvajala)*

Ostali jumanski narodi:
* Alakvisa
** Lajmon*

## Izvori

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Varalice (TV drama)

***Varalice*** je jugoslavenska TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1960. godine. Režirao ju je Zvonimir Bajsić koji je napisao i scenario.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Vučjak (drama)

***Vučjak*** je drama hrvatskog književnika Miroslava Krleže, premijerno izvedena 1923. godine. Radnja se događa pred kraj Prvog svjetskog rata, a protagonist je Krešimir Horvat, idealistički novinar koji napušta redakciju zagrebačkog lista kako bi započeo novu karijeru kao učitelj u zabačenom provincijskom mjestu po imenu Vučjak.

Krleža je inspiraciju za tekst dobio na temelju vlastitih iskustava, kada je vlastitu suprugu Belu, koja je 1920/21. godine bila dobila posao učiteljice u provincijskom mjestu. Osim što je drama prikazala primitivnost i zatucanost ruralne sredine, karakteristična je po nizu živopisnih likova i motiva koji prikazuju posljedice ratnog kaosa.

*Vučjak* je postala jedna od najpopularnijih i najčešće izvođenih Krležinih drama. Godine 1961. je adaptirana u obliku istoimene TV-drame, a 1985. u obliku filma *[[Horvatov izbor]]*, kasnije proširenog u TV-seriju *[[Putovanje u Vučjak]]*. 

## Vanjske veze
*Profil na lektire.me
Vučjak (TV drama)

***Vučjak*** je jugoslavenska TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1961. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada Miroslava Krleže. Režirao ju je Ivan Hetrich.

Godine 1986. je po istom predlošku snimljena mnogo poznatija TV-serija *[[Putovanje u Vučjak]]*.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Skerco za Marula

***Skerco za Marula*** je jugoslavenska TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1962. godine. Režirao ju je Zvonimir Bajsić, a scenario je napisao Krešo Novosel.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Assault on Precinct 13

***Assault on Precint 13*** (), u Jugoslaviji prikazan pod naslovom ***Napad na policijsku stanicu***, je američki akcijski triler film snimljen 1976. godine u režiji Johna Carpentera, poznat kao jedno od najuspjelijih ostvarenja njegove karijere.

Radnja se događa u stanici losanđeleske policije koja se upravo zatvara, a koja sticajem okolnosti postane metom napada krvoločne ulične bande. Protagonisti je nekolicina ljudi koji su se tamo slučajno našli - policajci, službenici, zatvorenici prilikom transfera - a koji su prisiljeni udružiti se kako bi pokušali spasiti živote.

Carpenter je film snimio u nezavisnoj produkciji sa izuzetno niskim budžetom, a zbog koga je morao odustati od originalne zamisli da umjesto suvremenog trilera snimi vestern. Carpenteru je, prema vlastitim riječima, inspiraciju pružio klasični Hawksov vestern *[[Rio Bravo (film)|Rio Bravo]]*, kao i horor film *[[Noć živih mrtvaca]]*; od oba filma je posudio motiv slučajnih namjernika koji su se našli metom opsade, a od potonjeg motiv iracionalnog, bezumnog ali naoko nezaustavljivog zla. Za članove glumačke postave je koristio potpuno nepoznate glumce, a također je komponirao i muziku, čiji je elektronski stil, uz dosta monotonije, stvorio upečatljivu atmosferu.

*Assault* ispočetka nije izazvao posebnu pažnju, ali je njegovo prikazivanje na Kanskom festivalu potaklo brojne pohvale od strane kritike, pri čemu se posebno isticalo Carpenterovo snalaženje sa ograničenim resursima, kao i posvete žanrovskim klasicima. Iako je imao određenih problema sa cenzurom zbog brutalno realistične scene u kojoj članovi bande hladnokrvno ubiju nedužnu djevojčicu, *Assault* je postigao veliki uspjeh u Evropi, a tokom naknadne distribucije i u SAD. Carpenter je zahvaljujući tom uspjehu uspio prikupiti sredstva za svoj sljedeći film *[[Halloween (film, 1978)|Noć vještica]]*, koji će postati njegovo najbolje ostvarenje; Donald Pleasence, koji će nastupiti u tom filmu, tvrdio je da je pristao na angažman isključivo zbog kćeri koja je bila oduševljena *Assaultom*.

Godine 2005. je snimljen remake sa radnjom premještenom u Detroit, ali je neslavno propao i kod publike i kod kritike.

## Uloge
* Austin Stoker ... Por. Ethan Bishop
* Darwin Joston ... Napoleon Wilson
* Laurie Zimmer ... Leigh
* Martin West ... Lawson
* Tony Burton ... Wells
* Charles Cyphers ... Specijalni agent Starker
* Nancy Loomis ... Julie
* Henry Brandon ... Nar. Chaney
* Kim Richards ... Kathy
* Peter Bruni ... Prodavač sladoleda
* John J. Fox ... Upravnik zatvora
* Frank Doubleday ... Bijeli gospodar rata
* Marc Ross ... Pozornik Tramer
* Alan Koss ... Pozornik Baxter
* John Carpenter ... Član bande (nenaveden na špici)

## Vanjske veze
*
*''Assault on Precinct 13'' (1976) on the Official John Carpenter website
*
*Review on ReviewGraveyard.com
Napad na policijsku stanicu

**Napad na policijsku stanicu** može označavati:

*Napad na policijsku stanicu u Zvorniku
*''Napad na policijsku stanicu'' (film), rež. John Carpenter (1976)
**''Napad na policijsku stanicu'' (film, 2005), remake iz 2005. godine
Araya (poluotok)

**Poluotok Araya** (španjolski: Península de Araya) je poluotok u Karipskom moru na sjeveru Venecuele, u saveznoj državi Sucre.

## Karakteristike
Poluotok predstavlja fizički završetak sjeverne grane (*Serranía del Litoral*) masiva Karipskih Andi, a ukupna površina mu iznosi 642 km². Poluotok Araya je zapadni, a poluotok Paria istočni završetak tog masiva.

Administrativno podpada pod općinu Cruz Salmerón Acosta, a najveći grad i administrativni centar je Araya, na samom vrhu poluotoka. Poluotok Araya ima ugodnu suhu klimu i nudi turistima više od 270 km obale. Ime mu dolazi od indijanske riječi *arai* što znači iznad, tako da Araya vjerojatno znači zemlja iznikla iz vode. Do poluotoka je najlaše doći brodom iz Cumaná koji vozi nekih dvadesetak minuta.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Eje turístico Araya''
Ejido, Venezuela

**Ejido** je grad od 89,723 stanovnika. na sjeverozapadu Venecuele.

Ejido je i administrativni centar istoimene Općine Campo Elías u kojoj živi 99,873 stanovnika.

## Geografija

Ejido leži na zapadu savezne države Mérida, u aluvijalnoj kotlini rijeke Chame u planinskom masivu Cordillera de Mérida, na nadmorskoj visini od 1.200 metara., Praktički je spojen sa svojim administrativnim centrom Méridom, koji leži par kilometara sjeverozapadno, tako da oba dva grada zajedno imaju 380 000 stanovnika.

## Historija

Ejido je osnovan 1620. kao misija (capellanía) za pokrštavanje lokalnih indijanaca i crnih robova koji su radili na hacijendama.
Vremenom je postao jedna od parohija grada Méride, od 1655. ta parohija nosi ime po franjevačkom teologu i svecu Bonaventuri.
Nakon osnivanja Provincije Merida 1811. dobio je status gradića (villa).

Lider venezuelanske revolucije Simón Bolívar zaustavio se u gradu u maju 1813. sa svojom vojskom tad je gotovo cijeli Ejido došao da ga pozdravi.

Od 18. januara 1877. Ejido ima status grada.

## Privreda

Ekonomija grada bazira se na trgovini, agroindustriji i turizmu. Po okolici se uzgaja šećerna trska i krumpir, a i stočarstvo je dobro razvijeno.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Alcaldia de Campo Elías''
Nacionalni spomenici u Bijeljini

Na listi nacionalnih spomenika kulture Bosne i Hercegovine za opštinu Bijeljina se nalaze slijedeći spomenici:
*Atik (Stara džamija ili Sultan Sulejmanova) džamija sa haremom i turbetom, mjesto i ostaci graditeljske cjeline,
*Crkva Prečistoga Srca Marijina u Bijeljini i župni ured, graditeljska cjelina),
*Crkva svete Trojice manastira Tavna, historijski spomenik),
*Novo Selo (Franz Josefsfeld), graditeljska cjelina). 
*Sokolski dom u Bijeljini, građevina.
*Vanekov mlin u Bijeljini, mjesto i ostaci graditeljske cjeline
 
## Reference
Nacionalni spomenici u Ljubinju

Na listi nacionalnih spomenika kulture Bosne i Hercegovine za opštinu Ljubinje se nalaze slijedeći spomenici: 
* Crkva rođenja Bogorodice, graditeljska cjelina. Nalazi se u ravnici pored puta koji iz Mostara vodi prema Trebinju. Pripada Zahumsko-hercegovačkoj eparhiji, koja je kao Humska episkopija u sastavu autokefalne Arhiepiskopije srpske od 1219. godine. Sadašnja crkva potječe iz 1867. godine, što je vidljivo iz teksta natpisa uklesanog iznad ulaza u crkvu. Pripada tipu hercegovačkih jednobrodnih kamenih crkava sa polukružnom apsidom i kamenim zvonikom na preslicu. Ovaj oblik crkvi je usvojen već u 13. i 14. stoljeću i vrlo rano se odomaćio, naročito u južnom Primorju, odakle se, putem dubrovačkih graditelja, proširio po unutrašnjosti. Crkva ima pravougaonu osnovu, dimenzija približno 12,35 x 8,60 m. Sa istočne strane nalazi se polukružna apsida, tako da ukupna dužina crkve zajedno sa apsidalnim dijelom iznosi oko 15,00 m. Proglašena je za nacionalni spomenik.  Kod crkve i pravoslavnog groblja je nekropola stećaka u kojoj je ostalo, od nekadašnjih 41, samo 6 primjeraka stećaka. Ukrašeno je pet primjeraka: dva sanduka i tri sljemenjaka.
* Nekropola sa stećcima i pravoslavna crkva Sv kneza Lazara (grobna crkva kneza Vlađa Bijelića) u Vlahovićima, historijsko područje
* Nekropola sa stećcima na groblju pod Dubom u Uboskom (Ubosko 1), historijsko područje
* Nekropola sa stećcima na Ljeljen groblju (Grčko groblje) u Uboskom (Ubosko 2), historijsko područje.
 
## Reference
Nema zabranjenih!

***Nema zabranjenih!*** je portal koji je pokrenut u Srbiji u aprilu 2017. godine, a bavi se estradnim temama kako u Srbiji, tako i u svetu. 

Slogan portala je "Sve javne ličnosti na jednom mestu!". Poruka portala je takva da ne postoji nijedna javna ličnost koja se nalazi na "crnoj listi" ovog portala, odnosno da će objavljivati vesti i informacije o svim ličnostima koje su interesantne za javnost. 

Veliku ekspaniju ovaj sajt je stekao zahvaljujući vestima iz regionalnih muzičkih takmičenja kao što su "Pinkove zvezde", "Pinkove zvezdice" i "Zvezde Granda", a u promociji sajta učestvovale su mnoge javne ličnosti kao što su Dragana Mirković, "Leksington bend", Dragan Stojković Bosanac, Ivana Selakov, Jelena Kostov, Ljubomir Perućica, pobednik rijalitija "VIP Veliki brat" Žarko Stojanović, voditeljka Ivana Savić, manekenka Dejana Živković, pevačica Katarina Živković, holivudska glumica Mila Kalađurđević, rijaliti zvezde Marko Miljković i Luna Đogani i mnogi drugi.

## Vanjske veze
* NemaZabranjenjih.rs
Osuđenik Pikviktona

***Osuđenik Pikviktona*** je jugoslavenska TV komedija u produkciji RTV Zagreb emitirana 1963. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada francuskog pisca  Andre-Paula Antoinea.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Sumrak (drama)

***Sumrak*** ( je drama sovjetskog pisca Isaka Babelja, premijerno izvedena u Bakuu 1927. godine. Temelji se na motivima Babeljeve zbirke priča *[[Odeske priče]]*. Radnja se događa u Odesi 1913. godine, u vrijeme kada je taj grad bio pred-revolucionarnom ruskom carskom vlašću. Protagonist je Benja Krik, lokalni jevrejski gangster koji dolazi u sukob sa svojim alkoholu sklonim ocem Mendelom kad dozna da on nastoji ostaviti majku kako bi se oženio za mlađu *[[goy]]* djevojku. *Sumrak* je izazvao određeno zanimanje zbog svoje anti-buržoaske tematike i korištenja motiva sukoba oca ili sina, ali je relativno brzo skinut sa repertoara teatra u Moskvi.

Godine 1963. je komad RTV Zagreb adaptirala u istoimenu TV dramu, a 1990. je u SSSR-u snimljen istoimeni film.
Sumrak (TV drama)

***Sumrak*** je jugoslavenska crno-bijela TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1963. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada sovjetskog pisca Isaka Babelja.  Režirao ju je Zvonimir Bajsić.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Sumrak (film, 1990)

***Sumrak*** () je sovjetski igrani film snimljen 1990. godine u režiji Aleksandra Zeljdoviča. Predstavlja adaptaciju istoimenog teatarskog komada Isaka Babelja, koji se, pak, temeljio na njegovoj zbirci *[[Odeske priče]]*. Radnja se događa u Odesi 1913. godine, a protagonist, koga tumači Ramaz Čhikvadze, je jevrejski trgovac koji odluči prodati svoju trgovinu kako bi sa mladom ljubavnicom započeo život u Besarabiji, a što ga dovodi u sukob sa sinom Benjom Krikom (koga glumi Viktor Gvozdicki).

## Vanjske veze
* 
* «Zakat» na Ruskino 
*
Wolfgang Hildesheimer

**Wolfgang Hildesheimer** (9. decembar 1916 - 21. august 1991) bio je njemački književnik i slikar, poznat po dramama Teatra apsurda. Također je poznat i kao jedan od najistaknutijih članova njemačkog književnog kružoka Gruppe 47.

## Najpoznatija djela
* 1952 *[[Lieblose Legenden]], zbirka novela
* 1953 *Das Paradies der falschen Vögel*
* 1954 *An den Ufern der Plotinitza*, radio drama
* 1955 *Der Drachenthron*, komedija u tri čina
* 1955 *Das Opfer Helena*, radio drama
* 1954 *Das Märchen von Prinzessin Turandot* (Bajka o princezi Turandot), radio drama
* 1958 *Pastorale oder Die Zeit für Kakao*, drama
* 1960 *Herrn Walsers Raben*, radio drama
* 1961 *Die Verspätung*, dama
* 1962 *Vergebliche Aufzeichnungen*
* 1965 *Tynset*, roman
* 1973 *Masante*, roman
* 1977 *Mozart*, biografija [[Wolfgang Amadeus Mozart|Wolfganga Amadeusa Mozarta]]
* 1981 *Marbot*, fiktivna biografija
* 1983 *Mitteilungen an Max (Über den Stand der Dinge und anderes)''

## Vanjske veze
*
Nokturno u Grand hotelu

***Nokturno u Grand hotelu*** je jugoslavenska crno-bijela TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1964. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene zapadcnonjemačke TV-drame Wolfganga Hildesheimera iz 1959. godine. Režirala ju je Ljiljana Biluš.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Nacionalni spomenici u Čajniču

Na listi nacionalnih spomenika kulture Bosne i Hercegovine za opštinu Čajniče nalaze se:

* Crkva Vaznesenja Hristovog i crkva Uspenja Bogorodičinog, graditeljska cjelina. Nalaze se na sjevernom dijelu grada. Crkva Vaznesenja Hristovog – Stara crkva pripada grupi jednobrodnih crkava, jednostavne osnove i skromnih dimenzija. Nema tačnih podataka o vremenu njene gradnje, ali se zna da je obnavljana 1893. godine. Crkva Uspenja Bogorodičinog – Nova crkva počela se graditi 1857. godine. Za vrijeme Drugog svjetskog rata, crkva je oštećena eksplozijom, koju su italijanski vojnici izazvali u crkvenoj porti i obnovljena je 1959.
* Džamija sa haremom u Đakovićima, ostaci graditeljske cjeline
* Džamija u Međurječju sa haremom (Maldovan-pašina džamija), mjesto i ostaci graditeljske cjeline
* Čajničko evanđelje koje se čuva u Muzeju Crkve Uspenja Bogorodice i Crkve Vaznesenja Hristovog u Čajniču, pokretno dobro. Čajničko jevanđelje jedino je srednjovjekovno bosansko jevanđelje koje je sačuvano u Bosni i Hercegovini do našeg vremena i u vlasništvu je srpske pravoslavne crkve u Čajniču. O tome kako je rukopis dospio u Čajniče, nema sigurnih podataka. Čajničko jevanđelje nastalo je vjerovatno početkom XV vijeka, a prema osobinama jezika izvjesno je da je nastalo na tlu istočne Bosne – na ijekavskom tlu. Pisano je brzopisno, poluustavom bosanskog tipa. Predpostavlja se da je Čajničko jevanđelje nastalo na dvoru feudalca Pavla Radenovića (čija se zemlja protezala od Sarajeva do istočne Bosne).
* Mir Muhamedova džamija (Mehmed i Mustajbegova džamija), mjesto i ostaci graditeljske cjeline
* Sedam grobnica i stari nišani na lokalitetu Dobro selo u naselju Sudići, historijsko područje
* Nekropola sa stećcima na lokalitetu Mramorje u naselju Hrid u Međurječju, historijsko područje
* Nekropola sa stećcima na lokalitetu Omeđak u naselju Sudići, historijsko područje
* Nekropola sa stećcima na lokalitetu Stijene u Vihnićima (Karovići), historijsko područje
* Nekropola sa stećcima Sudići) na lokalitetu Dobro selo u naselju Sudići, historijsko područje
* Sinan-begova džamija (Džamija Sinan-bega Boljanića), mjesto i ostaci graditeljske cjeline
* Staro vojničko groblje na području Hrtar u Milatkovićima, historijsko područje
* „Mramorovi“ – Nekropola sa stećcima Dubac u Batovu, historijsko područje 
## Reference
Tonkina jedina ljubav

***Tonkina jedina ljubav*** je pripovjetka hrvatskog književnika Augusta Cesarca objavljena 1931. godine. Naslovna protagonistica je Tonka Novoselova, nagluha djevojka koja živi sa očuhom u iznajmljenom stanu na periferiji Zagreba. Radnja prikazuje, kako izluđena zlobnim glasinama koje tvrde da sa očuhom održava ljubavnu vezu, a usprkos neuglednog izgleda, odlučuje pronaći muškarca svog života, a pri čemu će biti brutalno iskorištena. *Tonkina jedina ljubav*, koja se odlikuje izuzetno realističnim prikazom "malih ljudi", ali neobičnom završnicom, se ponekad navodi kao Cesarčev prijelaz sa ekspresionizma na realistični pravac književnosti.

Godine 1965. ju je RTV Zagreb adaptirala u istoimenu TV-dramu.

## Vanjske veze
*Profil na portalu lektire.hr
Tonkina jedina ljubav (TV drama)

***Tonkina jedina ljubav*** je jugoslavenska crno-bijela TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1965. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene pripovjetke Augusta Cesarca. Režirao ju je Ivan Hetrich, a scenario napisao Krešo Novosel.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Vanja Timer

**Vanja Timer** (Zagreb, 19. travnja 1914. -  Zagreb, 1. listopada 2002.), hrvatska pjevačica i glumica, prvakinja Drame HNK-a u Zagrebu. Rođena u Zagrebu 1914. godine gdje je završila gimnaziju i baletnu školu. U Hrvatskom narodnom kazalištu djeluje od 1933., gdje najprije nastupa u operi kao subreta, a istaknula se kao Liza u Kalmanovoj »Grofici Marici«, i drugim likovima u »Kneginji Čardaša« i »Barunu Trenku« (Marica). Godine 1936. odlazi u Banju Luku, gdje je angažirana kraće vrijeme, pa se uskoro vraća u Zagreb, gdje se potpuno afirmirala. Važnije su joj, od kojih stotinu uloga opriječnih po karakteru, Dezdemona u Shakespeareovu »Othellu«, Marta u Kolarovoj »Sedmorici u podrumu«, Marianne u Moliereovu »Tartuffeu«, Dorimene u Moliereovu »Građaninu plemiću«, i druge.

Kao glumica na filmu i TV-u prva joj je uloga Janice u »Svoga tela gospodar« (1957.); ostali filmovi gdje igra manje uloge su »Tonkina jedina ljubav« (1965.) (TV); »Tko pjeva zlo ne misli« (1970.); i »Razmeđa« (1973).

Na groblju Mirogoj u Zagrebu bio joj je posljednji ispraćaj 4. listopada 2002.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Prosidba (drama)

***Prosidba*** () je komedija ruskog pisca Antona Čehova premijerno prikazana 1889. godine. Sastoji se od jednog čina i u njemu sudjeluju tri lika - Stepan Stepanovič Čubokov, njegova 25-godišnja kći Natalija i Čubokovljev dugogodišnji susjed Ivan Vasiljič Lomov. Radnja prikazuje kako Lomov dođe kod Čubukova zatražiti Natalijinu ruku, ali kako cijeli proces ometu Lomovljeva hipohondrija, kao i svađe oca i kćeri, oca i Lomova te Lomova i Natalije.

Čehov nije bio zadovoljan svojim tekstom, ali je on nakon premijere postigao izuzetan uspjeh, te se, između ostalog, *Prosidba* prilično dopala caru Aleksandru III. 

Godine 1965. je RTV Zagreb emitirala adaptaciju u obliku TV-drame.

## Vanjske veze
* Project Gutenberg eText, an English-language compilation of some of Chekov's shorter plays, including *The Proposal*
*
Nacionalni spomenici u Bileći

Na listi nacionalnih spomenika kulture Bosne i Hercegovine za opštinu Bileća se nalaze slijedeći spomenici:
 
* Avdića džamija u Planoj, mjesto i ostaci historijskog spomenika
* Careva džamija (Gradska ili Obradovića džamija), historijska građevina
* Crkva sv. Save, historijska građevina. Nalazi se u centru Bileće. Sagrađena je 1896. Prema konceptu prostorne organizacije, crkva Sv. Save u Bileći pripada tipu jednobrodne crkve sa pripratom, naosom i oltarskim prostorom. U arhitektonskom smislu crkva je građena u eklektičkom stilu, pravougaone osnove, sa spolja trostranom, a iznutra polukružnom apsidom, jednostavnim izduženim i lučno završenim prozorima i kamenim portalom. U crkvenom dvorištu, sjeverno od crkve, nalazi se spomenik žrtvama Prvog svjetskog rata. Spomenik je napravljen u obliku stepenasto izduženog obeliska po kom su ispisana imena žrtava.
* Džamija Hasan-paše Predojevića u Polju, Grabovica, historijska građevina. Džamija se nalazi u jugoistočnom - ravnom dijelu grada – u Polju. Podignuta je na lokalitetu Plitine, kod sela Grabovice. Ako je predanje tačno, a sve govori da jeste, onda je ova džamije sagrađena prije 1572. godine i ubraja se među nekoliko najstarijih džamija u Hercegovini. Pošto je objekt srušen još 1941. godine, a napušten još ranije (prema nekim podacima još 1928. godine), usljed dugogodišnjeg neodržavanja, došlo je do urušavanja dijela zidova u unutrašnjost objekta. Zbog kvalitetno izvedenih zidarskih radova, ostaci objekta se nalaze u dobrom građevnom stanju, iako je objekt već 65 godina napušten.
* Manastir Vavedenja Bogorodice u Dobrićevu Orah, graditeljska cjelina
* Park narodnih heroja sa kosturnicom
* Prahistorijski tumulus i nekropola sa stećcima Grebnice–Bunčići u selu Baljci, povijesno područje
* Pravoslavna crkva Svetog arhanđela Mihaila u Trnovom Dolu (Donja Meka Gruda), graditeljska cjelina
* Ćumurijina kula sa dvorima u Kutima, stambena graditeljska cjelina
## Reference
Prosidba (TV drama)

***Prosidba*** je jugoslavenska TV komedija u produkciji RTV Zagreb emitirana 1965. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada Antona Čehova. Režirao ju je Daniel Marušić.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Ivka Dabetić

**Ivka Dabetić** (Varaždin, 21. studenog 1936. - 7. januara 2023.) je hrvatska televizijska, kazališna i filmska glumica.

## Biografija
Ivka Dabetić rođena je 21. studenog 1936. u Varaždinu. Diplomirala je 1959. godine na Akademiji za kazališnu umjetnost u klasi Božene Kraljeve ulogom Kasandre u Eshilovu "Agamemnonu". Istaknula se glumeći likove heroina, kao uloga Hasanaginice, za koju je dobila godišnju Nagradu Vladimira Nazora 1977. godine.

Unuka je pokojnog hrvatskog glumca Augusta Cilića, te sestra pokojne glumice Saše Dabetić.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Nepokoreni grad" (1982.)

### Filmske uloge
* "24 sata" kao Trulijeva baka (2002.)
* "U pozadini" (1984.)
* "Maskerata" (1968.)
* "Oluja na ulici" (1965.)
* "Prosidba" (1965.)
* "Sumrak" (1963.)
* "Ujkin san" (1959.)
* "Svoga tela gospodar" kao Janica (1957.)

## Vanjske veze
*
Paradoks (TV drama, 1965)

***Paradoks*** je jugoslavenska crno-bijela TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1965. godine. Režirao ju je Eduard Galić, a scenario je napisao Čedo Prica.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Paradoks (TV drama, 2004)

***Paradoks*** je srpska TV komedija u produkciji RTS emitovana 2004. godine. Predstavlja snimku istoimene pozorišne predstave  Nebojše Romčevića u izvođenju Pozorišta na Terazijama.

## Uloge

Ostale uloge ▼




## Vanjske veze
* 
*
Valentina Pavličić

**Valentina Pavličić** (rođena **Čerškov**) je srpska filmska, televizijska, pozorišna i glasovna glumica i pozorišna rediteljka. Osnovala je dečje pozorište Čarapa gde režira i glumi. Radila je sinhronizaciju za Loudworks, Studio, Blu haus, Gold Digi Net, Deksin film, MAT produkciju i RTS.

## Filmografija

|-
|1989. || Balkan ekspres 2 || Komunistkinja
|-
|1991. || U ime zakona || 
|-
|1999. || Porodično blago || Ostavinski sudija 
|-
|2004. || Paradoks || Super Beba
|-
|2007. || Šumska škola || *pozajmila glas*
|-
|2007. || Bela lađa || Natalija Vuković
|-
|2007-2008. || Ljubav i mržnja || Vesna
|-
|2014. || Urgentni centar || Gospođa Tepić
|}

## Uloge u sinhronizacijama

## Reference

## Vanjske veze

*
Crkva Uznesenja Marijina na Stupu

**Crkva Uznesenja Marijina na Stupu**, opština Ilidža, Bosna i Hercegovina, je katolička crkva u Vrhbosanskoj nadbiskupiji. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH.  Nacionalni spomenik se sastoji od crkve posvećene Uznesenju Marijinom, pokretnog nasljeđa koje čine slike Gospa dobrog savjeta, Blažena Djevica Marija pomoćnica kršćana, Srce Isusovo, Srce Marijino, te monstranca, kalež i evanđelistar, i groba austrijskog vojnika.

## Lokacija
Stup je naselje u zapadnom dijelu Sarajevskog polja,  između rijeke Dobrinje i Miljacke, 
## Historija
Nadbiskup Josip Stadler (1843-1918), bio je naručilac i inicijator gradnje stupske crkve, a arhitekta Josip Vancaš. Izgradnja je trajala od 1891. do 1892.

Na praznik Uznesenja Blažene Djevice Marije - Veliku Gospu stupska crkva privlačila je brojne hodočasnike ne samo iz Sarajeva nego i obližnjih mjesta. Ovo hodočašće je karakteristično po tome što su se sakupljali i katolici, i pravoslavni, i muslimani. Poznato je "stupsko kolo" na Veliku Gospojinu u kom su igrali i mladi i stari i niko nikoga za vjersku pripadnost nije pitao.

Godine 1992. je oštećena. U periodu 1997-1998. izvršena je rekonstrukcija.
## Opis
Svojim stilskim odrednicama pripada istoricizmu, nosi odlike neoromanike, a poslužila je kao tipski projekat za mnoge manje župne crkve u Bosni i Hercegovini.

Vanjska dužina crkve iznosi oko 27,05 m, a širina oko 10,40 m. Crkva je jednobrodna, a u dispozicionom smislu crkva ima: narteks (dužine oko 2,50 m), naos (svijetlih mjera oko 7,00x9,00x18,00 m ) i svetište pravougaone osnove (širine 5,00 i dubine 4,00 m), te horsku galeriju iznad narteksa.

Zidovi crkve ukrašeni su Križnim putem (14 scena). Križni put rad je Christiana Wernera. Izrađen je u tehnici intarzije. Dimenzije pojedinačnih slika iznose oko 55x85 cm.

Zidovi crkve, debljine oko 70 cm, izvedeni su od cigle.

Na udaljenosti oko 15 m, južno od crkve, u dvorištu nalazi se vanjski oltar Lurdske Gospe, a na udaljenosti oko 15 m, jugozapadno od crkve, izgrađena je župna kuća.

## Literatura

## Reference
Araya, Venezuela

**Araya** je turistički grad od 16,710 stanovnika. na sjeveru Venecuele.

Araya je i administrativni centar Općine Cruz Salmerón Acosta u kojoj živi 34,936 stanovnika.

## Geografija

Araya leži na samom vrhu istoimenog Poluotoka Araya na sjeveru Savezne države Sucre. Sa svojim regionalnim centrom Cumanom i kopnom, povezana je lošom cestom dugom 70 km, pa treba dobrih tri sata da se prevali ta udaljenost, ali se brzim gliserom ista relacija može prevaliti za pola sata.

## Historija
Kako se odmah do obale Karipskog mora proteže velika laguna (Laguna Madre) - prirodna solana Španjolci su počeli iskorištavati tu sol već krajem 16. vijeka.

Početkom 17. vijeka Nizozemci su u par navrata (1620., 1621., 1622. pokušali zauzeti Poluotok Arayu.

Kako bi zaštitila solanu od engleskih, francuskih i nizozemskih pirata, Španjolska kruna naredila je izgradnju vojne utvrde koja je dovršena početkom 1625. Utvrda je nazvana - **Real Fuerza de Santiago de Arroyo de Araya** (Kraljevska utvrda Santiago po Jakovu Zabedejevu svecu zaštitniku Španjolske, Arroyo po tadašnjem guverneru i Araya po mjestu gdje je podignuta).

To je bila prva važnija utvrda u Generalnoj kapetaniji Venezuele, uz nju i solanu izraslo je naselje. Potres iz 1684. ozbiljno je oštetio utvrdu a uragan iz 1725.solanu.
Utvrda je 31. oktobra 1960. proglašena nacionalnim historijskim spomenikom.

## Privreda

Uz turizam, trajektnu luku - proizvodnja soli je i danas važna privredna aktivnost.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Araya''
You Better Watch Out (NCIS)

***Bolje pazi*** je 220. epizoda američke kriminalističke TV-serije *[[NCIS (TV serija)|NCIS]]*, premijerno prikazana na programu mreže CBS 18. decembra 2012. godine.

Radnja epizode prikazuje kako ekipa MZIS-a istražuje smrt čoveka koga je pronašla njegova žena, a dokazi ih vode do gotovine novca koji nije u opticaju. U međuvremenu, Toniju dolazi otac da provede Božić sa njim.

## Vanjske veze
*
Gradine kod Glamoča

**Gradine kod Glamoča** su skupina ilirskih građevinskih objekata, smještenih uglavnom na zadnjim izdancima brda uz rub polja i to najčešće na uzdignutim, prirodno zaštićenim i strategijski pogodnim mjestima na obodu Glamočkog polja. Zajedno sa Duvanjskim i Livanjskim poljem, ovo područje pripadalo je plemenu Dalmati, sa jasnom granicom na sjevernim obroncima u Glamočkom polju. 
## Arheologija
Polja u jugozapadnoj Bosni istraživana su od 1973. godne.

Na ova tri polja obavljena su iskopavanja na 17 gradina i ukupno je registrovano 107 gradino, od toga 34 na Glamočkom polju.: Stekerovci, Hotkovci, Maslina strana, Velika gradina Laškovica, Mala gradina Laškovci, Velika gradina Prijami, Mala gradina Prijami, Reljina gradina, Rajićke,  Dubrave, Isakovci, Devića glavica, Skucani, Vidimlije, Karaizovci, Šiljak, Lice, Blagodija, Jukavac, Mareljića gradina, Gradina u Podgradini, Mali Ozen, Veliki Ozen, Soldatova gradina, Gradina nad Šumnjacima, Gradinica nad Šumnjacima, Gradina kod Vagana, Veliki Obljaj – Gradina I, Veliki Obljaj – Gradina II, Gradina Mali Obljaj. 

**Gradina Rudići** je utvrđena i naseljena gradina i nalazi se u selu Halapić. U njoj je pronađena mnogobrojna keramika raznih oblika iz praistorijskog i antičkog doba. Na mjestu ilirske gradine rimljani su izgradili svoj refugium, a ispod je bila rimska putna stanica Salviae. U V i VI vijeku izgrađeno je i kasnoantičko utvrđenje uz upotrebu antičkih spolija.

**Gradina na Rajanu** nalazi se iznad samog Glamoča i sa nje se mogao kontrolisati dobar dio Glamočkog polja. Na njoj su ostaci kule iz srednjeg vijeka. Unutranji prostor je dimenzija 200x150 m. Dijelovi zida su sa nevješto urađenim malterom. Vjerovatno je urađena u I. vijeku, kada su Dalmati došli u dodir sa rimljanima. Pronađena je keramika iz praistorijskog doba.

### Reljina gradina
Na prelasku bronzanog u željezno doba dolazi do gradnje gradina i na Glamočkom polju, jer dolazi do povećanja stanovništva jugozapadne Bosne dolaskom iz srednje Bosne. Najznačajnija je Reljina gradina, koja ima snažne zidove i veliko podgrađe, najstarije na prostoru Dalmata. Nalazi se na niskoj glavici u samom polju, okružena većim brojem gradina koje su služile za njeno obezbjeđenje. Sa južne strane gradina je imala prirodnu zaštitu u vidu strme padine, a sa sjeverne strane su vidljivi ostaci snažnog kamenog bedema. 

Nađeno je mnoštvo keramičkih fragmenata rađenih slobodnom rukom koji su pripadali koničnim zdjelama i bikoničnim peharima, kameni satirači i kolutovi, dijelovi žrvnjeva i mnoštvo životinjskih kostiju. Keramički materijal pokazuje dosta srodnosti sa materijalom iz gradine Pod kod Bugojna i susjednih gradina na Duvanjskom polju.

## Literatura

## Reference
Jastog

**Jastog** (od dalmatsko-latinskog: *astacus*,-grčki: ἀσταϰός) ili *prug*, *rarog*, dugorepi rak iz reda desetonožaca (*Decapoda*), iz porodice *Palinuridae*.

## Karakteristike

Jastog je Crvenoljubičaste boje sa žutim mrljama, dug od 25 do 45 cm, težak do 5 kg. Za razliku od hlapa, prve prsne noge nisu mu razvijene, pa zato nema velika kliješta, ali su mu vanjska ticala duža od tijela sa jakim trnovitim dršcima. 
Pokriven je bodljikavim oklopom, koji završava repom u formi lepeze.

Živi na obraslu kamenastom dnu između 60 i 70 m dubine.

## Rasprostranjenost
Većina vrsta (od njih 60) živi u tropskim vodama, ali Evropskog jastoga (*Palinurus elephas*), ima od Britanskog otoka sve do Mediterana. Dvije su vrste ekonomski važne u obje Amerike; Kalifornijski jastog (*Palinurus interruptus*) koji živi duž obala Pacifika i Karipski jastog (*Palinurus argus*), kog ima od Bermuda do Brazila. *Palinurus interruptus* postiže duljinu od oko 40 cm a Palinurus argus oko 45 cm.

Uz te nabrojane vrste za ribolov je važan i afrički kameni jastog (*Jasus lalandei*), kog ima u vodama oko Južne Afrike.

Evropskog jastoga (Palinurus elephas) ima duž cijelog Jadrana, a najviše uz obale otoka Visa, Mljeta, Lastova, Palagruže i Premude., gdje je more bistrije, slanije i dublje.

## Način života i ishrana
Danju se jastog skriva po kamenitim škrapama na morskom dnu, a noću za mjesečine izlazi u potrazi za hranom. Hrani se algama, morskim crvima, manjim vrstama rakova i strvinama, koje nađe po dnu.

Oklop mu se ne može širiti, pa ga zbog tog presvlači u određenim periodima, kako bi mogao rasti. Kad mu oklop postane suviše mekan, jastog se povlači u rupe izvan domašaja predatora, tad se gotovo ni ne hrani.

Najveći jastogovi predatori su hobotnice i veće grabežljive ribe.

## Razmnožavanje
Jastozi se pare kad mužjaku i ženki potpuno otvrdne oklop. Spolnu zrelost dostižu između četvrte i pete godine života. Ženke su obično veće od mužjaka. Mrijeste se tokom zimskih mjeseci, broj jajašaca koje će ženka imati zavisi prvenstveno o njenoj veličini, a nakon tog i o temperaturi vode. Inkubacija jajašca u tijelu ženki traje od 3 do 9 mjeseci, nakon tog izleže ličinke u nekoliko dana. Ličinke imaju deset stadija života, koji traju oko pola godine, u posljednjem stadiju poprimaju formu odraslog raka.

## Privredno značenje
Jastog se smatra jednom od najvećih gastronomskih delicija. Njegovo meso bijele boje vrlo je ukusno, i bogato bjelančevinama i ugljikohidratima. Zbog tog se jastog smatra ekonomski najvažnijom i najčešće lovljenom vrstom rakova.

## Povezano
* Rakovi

## Reference

## Vanjske veze
* ''Lobster'' 
* ''Jastog''
Lila

**Lila** se može odnositi na:

*Lila (ime)
*Lila, predmet koji se koristi prilikom magijsko-religijskog narodnog običaja , odnosno paljenja petrovdanskih lila
*Lila (Našice), naselje u Hrvatskoj
*Lilla, Torino, naselje u Italiji
*
*Ljubičasta boja
Culhwch i Olwen

**Culhwch i Olwen** (velški: *Culhwch ac Olwen*) je velška priča nastala tokom 11. vijeka (ili nešto ranije). Potpuna verzija priče objavljena je u manuskriptu Crvena knjiga iz Hergesta (oko 1400.) u ranijoj Bijeloj knjizi iz Rhyddercha iz 1325. objavljeni su samo fragmenti. Naslov nije postojao u ranijim manuskriptima, već je kasnije dodan.

Culhwch je po toj legendi bio sin Cilydda i Goleuddydd, sestre Eigyr (Igraine) i Arthurove tetke. Tokom svoje trudnoće Goleuddydd je poludjela, ali joj se razum povratio - čuvanjem svinja pa je ubrzo rodila i sina nazvala Culhwch (svinjska štala) jer je rođen zahvaljujući njenom trčanju za svinjama (hwch znači svinja).

Nakon što je Goleuddydd umrla Cilydd se ponovno oženio, nova žena prorekla je Culhwchu da će voljeti samo Olwen, kćerku moćnog diva Ysbaddadena. Culhwch se zaljubio u nju na puki spomen njenog imena, pa je otišao na dvor Kralja Arthura i zamolio ga kao rođaka da mu pomogne pronaći Olwen. Arthur mu je dodijelio Ceia (Kay), Bedwyra (Bedivere), Cynddyliga, Gwrhyra, Gwalchmai fab Gwyara (Gawain) i Menwa - svoje najbolje viteze da odu sa njim do Ysbaddadenova zamka.

Nakon duge potrage došli su do pastira čija je žena bila Culhwcheva tetka. Iako je izgubila 23 od 24 sina od Yspaddadena, obećala je pomoći Culhwchu da se susretne sa Olwen, koja je svake subote dolazila oprati kosu u njenoj kolibi.

Olwen je došla kako je žena rekla u subotu, kad je upoznala Culhwcha pristala se oženiti za njega, pod uvjetom da on kako se i pristoji zatraži privolu za to od njena oca, i da ne odustane od ničeg što bi njen otac mogao postaviti kao zadatak pred njega. Tri dana zaredom Culhwch i njegovi drugovi išli su u Ysbaddadenov zamak, svaki put im je div rekao, da dođu slijedeće jutro. Čim bi se oni počeli udaljavati od zamka hitnuo bi za njima otrovani kamen, Culhwch i njegovi prijatelji bili su uvijek dovoljno brzi i spretni, pa su uspjeli uhvatili kamen i bacili ga natrag. Četvrtoga dana kad je otrovani kamen udario diva - Yspaddaden je pristao na Culhwchovu ponudu, pod uvjetom da izvrši četrdeset zadataka.

Zadaci su uključivali dobivanje magičnih predmeta od mnoštva zastrašujućih čudovišta, lova na čudesne životinje i niz drugih nemogućih djela. Iako je ispunio sve što je od njega div zatražio, ovaj mu je i nadalje postavljao nove zadatke. Na kraju je Culhwch je okupio sve divove neprijatelje, vratio se u zamak i ubio ga. Nakon tog se oženio Olwen, i sretno sa njom proveo čitav život.

## [[Kralj Arthur|Arthurovska]] verzija

Ista velška priča u verziji prilagođenoj legendi o Kralju Arthuru ima gotovo isti sadržaj, uz nešto malo izmjena, ali se likovi kao Culhwchova majka sad zovu Igraine a ne Eigyr. Ista je stvar i sa Arthurovim vitezovima, koji se sad zovu Kay, Bedivere i Gawain.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Culhwch'' na portalu Nightbringer
Historia Francorum

**Historia Francorum** (prevedeno s latinskog: *[[Franci|Franačka]] [[historija]]*) je djelo galsko-rimskog klerika iz 6. vijeka Gregora od Toursa (oko 538.-594.) jedan od rijetkih izvora za historiju Merovinga.

## Karakteristike

Gregor je to djelo napisao u 10 knjiga (*Decem libri historiarum*), orginalni Gregorov manuskript više ne postoji, današnje izdanje je rekonstrukcija iz
više od 50 srednjovjekovnih manuskripta, od najstarijih nepotpunih (i nepuzdanih) iz 7. vijeka, do korektnijih iz 11. vijeka.

Nakon četiri knjige univerzalnih kronika, sastavljenih na bazi tadašnjih historičara 4. i 5. vijeka, kao što su Euzebije, Jeronim i Orozije nastavlja na vulgarnom latinskom u iskrenim i često grubo realističnim tonovima, pričati o historiji Franaka.

Gregor u svom djelu kombinira crkvenu i sekularnu historiografiju, Franke vidi kao logične nastavljače Rimskog Carstva, ali nevidi  katastrofalno stanje u Franačkoj.

U prvom dijelu (knjige I. - IV.) Gregor prepričava historiju svijeta od stvaranja, pa se brzo prebacuje na pokrštavanja Gala, zatim pripovjeda o životu i vremenu Svetog Martina od Toursa, pa o preobraćenju Franaka i osvajanju Galije pod Klodvigom I. Na kraju završava sa detaljnom historijom franačkih kraljeva sve do pogibije Sigeberta I - 575. Na isti taj datum Gregor je već dvije godine bio Biskup Toursa.

Drugi dio (knjige V. i VI.) završava pogibijom Hilperika I - 584. Taj događaj bio je naročito važan Gregoru, jer su odnosi između njega i Hilperika u vrijeme dok je on vladao Toursom, bili vrlo zategnuti. Nakon što su do Hilperika doprijele glasine da Gregor kao tadašnji Biskup Toursa kleveće njegovu ženu Fredegundu, Hilperik ga je uhapsio i počeo suditi zbog izdaje. Ta optužba je ugrozila Gregorovu biskupiju i njegov život. Zbog tog je završno poglavlje VI knjige posvetio opisivanju Hilperikovova lošeg karaktera.

Treći dio (knjige VII. - X.) pokriva suvremenu historiju do 591., na kraju Gregor predstavlja svoju autobiografiju sa popisom svojih djela.

## Reference

## Vanjske veze

* Historia Francorum na portalu Project Gutenberg
Škamp

**Škamp** (od talijanskog: *scampo*, od grčkog: σκάμπι) latinski: *Nephrops norvegicus* je dugorepi rak iz reda desetonožaca (*Decapoda*), iz porodice Nefropida (*Nephropidae*).

## Karakteristike

Škamp je svijetlocrvene do smeđe boje, lako se prepoznaje po dugim vitkim klještima koja mogu biti duga gotovo kao i tijelo.

Škampi žive po muljevitom i pjeskovitom morskom dnu na dubinama od 10 do 250 metara.

Narastu do dužine od 25 cm (ženke do 17) i težine do 200 grama.

## Rasprostranjenost

Škampa ima po Mediteranu i sjeveroistočnom Atlantiku, od Sjeverne Afrike do Norveške i Islanda. Cijenjeni su kao gastronomska poslastica, pa ih se puno izlovljava naročito u Ujedinjenom Kraljevstvu, Francuskoj, Danskoj i Italiji.

## Način života
Škampi su aktivni noću, hrane se strvinama koje nađu po dnu, a mrijeste od aprila do juna.

## Povezano
* Rakovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Scampi'' 
* ''Škamp''
Teatar apsurda

**Teatar apsurda** () je termin koji se koristi za predstave fikcije apsurda, a kojim se označavaju ostvarenja nekolicine dramskih pisaca iz kasnih 1940-ih (do kasnih 1960-ih), a takođe i za teatar koji razvio polazeći od ovih dela. On je izrazio uverenje da u bezbožnom univerzumu ljudsko postojanje nema smisla ili svrhe, pa stoga ni komunikacija nema nikakvog smisla. Logičke konstrukcije i argumenti daju pravo da se govori o iracionalnom i nelogičnom što dovodi do krajnjeg zaključka pozorišta, tišine.

Kritičar Martin Eslin je skovao termin **teatar apsurda**, u svom eseju iz 1960. godine, a kasnije je izdao knjigu pod istim imenom. Objavio je predstave koje su bazirane na temi apsurda, slično kao Alber Kami, koji ovaj izraz upotrebljava u eseju „Mit o Sizifu“ iz 1942. Apsurd je u ovim komadima predstavljen u obliku čovekove reakcije na svet bez smisla ili kao čovek kojim se upravlja kao marionetom od strane nevidljivih spoljašnjih sila. Iako se izraz primenjuje na širok spektar predstava, postoje neke opšte karakteristike koje su zajedničke za većinu komada: komedija koja se meša sa tragičnim i strašnim slikama, likovi koju su uhvaćeni u beznadežnim situacijama, primorani da ponavljaju besmislene radnje; dijalog pun klišea, igra reči i gluposti; zavere koje se ciklično ili apsurdno ponavljaju; parodija ili bežanje od realizma i koncepta „dobro napravljena igra“.

Dramski pisci čija se dela uglavnom označavaju kao teatar apsurda su: Semjuel Beket, Ežen Jonesko, Artur Adamov, Žan Žene, Harold Pinter, Tom Stopard, Fridrih Direnmat, Fernando Arabal i Edvard Olbi.

## Reference