Django (film)

***Django*** je italijansko-španski vestern film snimljen 1966. godine, poznat kao jedno od najpopularnijih i najuticajnijih ostvarenja u žanru špageti vesterna.

Naslovni protagonist, koga tumači Franco Nero, je tajanstveni lutalica koji sa sobom vuče mrtvački sanduk i dolazi u grad kojim upravlja banda nasilnika na čelu sa majorom Jacksonom (čiji lik tuimači Eduardo Fajardo), bivšim oficirom južnjačke vojske. Radnja prikazuje kako je njegova misija ubiti majora i tako osvetiti suprugu, a pri čemu nastoji iskoristiti meksičke bandite koji od majora nastoje ukrasti zlato.

*Django* je, slično kao i Leoneov *[[Za šaku dolara]]* bio djelomično inspiriran znamenitim samurajskim filmom *[[Yojimbo]]*. Scenario, doduše, nije uspio dovršiti do početka produkcije, te su se scene improvizirale na samom setu. Snimanje je, pak, obilježilo izuzetno loše vrijeme, zbog koga je set u mjestu Lavinio, gdje je izgrađen lažni gradić sa Divljeg Zapada, bio u potpunosti pokriven blatom. Corbucci je, međutim, to namjerno naglasio kako bi stvorio izuzetno mračnu i upečatljivu atmosferu, odnosno svoj film što više razlikovao od "čistih" američkih vesterna. Corbucci je originalno glavnu ulogu namijenio američkom glumcu Marku Damonu, ali je on zbog prethodnih obaveza morao odustati, te je umjesto njega uskočio Nero.

Kada je film konačno dovršen, izazvao je veliku pažnju zbog scena nasilja, koje su se isticale kako svojom neuobičajenom količinom (odnosno brojem ubijenih likova), kao i eksplicitnošću, koja je posebno došla od izražaja u scenama sakaćenja. To je uključivalo i glavnog junaka kome pred kraj filma negativci namjerno gnječe prste kako bi ga spriječili da koristi svoj revolver; prema navodima britanskog filmskog historičara Alexa Coxa, upravo je zbog toga za glavni lik odabrano ime "Django", kao svojevrsna crnohumorna referenca na Djanga Reinhardta, znamenitog gitarista kome gubitak nekoliko prstiju, poput protagonista, nije priječio da ostvari uspješnu karijeru. Zbog eksplicitnosti nasilja je *Django* postao predmetom cenzure. Usprkos toga je postigao izuzetnu popularnost, a Nero je postao velika međunarodna zvijezda. Istoimena naslovna pjesma Luisa Bacalova je postala veliki hit.

Popularnost *Djanga* se odrazila u tome da je tokom sljedećih nekoliko godina snimljeno preko trideset špageti-vesterna koje su, u različitim verzijama ili kombinacijama, koristile ime *Django*, iako njihovi likovi ili zaplet obično nisu imali nikakve veze sa Corbuccijevim filmom. Službeni nastavak, pod naslovom *[[Django 2]]* je snimljen tek 1987. godine.

Mnogo su češći bili filmovi, mange ili slična ostvarenja koja su *Djangu* odavala homage. Među njima se ističe *[[Sukiyaki Western Django]]*, japanski film Takeshija Miikea iz 2007. godine, te *[[Django Unchained]]* Quentina Tarantina iz 2012. godine.

## Uloge
* Franco Nero ... Django
* Loredana Nusciak ... Maria
* José Bódalo ... General Hugo Rodriguez
* Ángel Álvarez ... Nathaniel
* Eduardo Fajardo ... Major Jackson
* Gino Pernice (kao Jimmy Douglas) ... Brat Jonathan
* Simón Arriaga ... Miguel
* Giovanni Ivan Scratuglia (kao Ivan Scratuglia), Luciano Rossi i Guillermo Méndez ... Članovi Klana
* Remo De Angelis (as Eric Schippers) ... Ricardo
* Rafael Albaicín, José Canalejas i Rafael Vaquero ... Hugovi pomoćnici
* Silvana Bacci ... Meksička prostitutka
* José Terrón ... Ringo
* Lucio De Santis ... Bandit koji bičuje
* Cris Huerta ... Meksički oficir

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
*