open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomislav Paškvalin

**Tomislav Paškvalin** (Zagreb, 29. kolovoza 1961.) je bivši hrvatski vaterpolist (285 nastupa u Hrvatskoj vaterpolskoj reprezentaciji).

Nositelj je dviju zlatnih olimpijskih medalja u vaterpolu iz Los Angelesa 1984. i Seoula 1988, svjetski prvak iz Madrida, 1986., europski doprvak 1985. i 1987. i pobjednik Mediteranskih igara 1983.

U srpnju 2014. imenovan je pomoćnikom Ministra znanosti, obrazovanja i sporta Republike Hrvatske zaduženim za Upravu za sport.

Dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar" za 2007. godinu.

Igrao je u:
* Brodograditelj iz Betine
* Mladost iz Zagreba
* Pro Recco iz Italije
* Brescia iz Italije
* Nica iz Francuske
* Medveščak iz Zagreba

Za reprezentaciju bivše SFRJ je odigrao 66 susreta.

Trenutno obnaša slijedeće dužnosti:
* direktor Hrvatskog olimpijskog centra "Bjelolasica" (od rujna 1997. godine)
* član je Upravnog odbora Hrvatskog vaterpolskog saveza
* dopredsjednik Hrvatskog kluba olimpijaca
* predsjednik Vaterpolskog kluba Medveščak  
* član Povjerenstva za kapitalne projekte u Gradu Zagrebu

## Poveznice
* 

## Izvori
Josip Pazelt

**Josip Pazelt** (Lang-End-Zerstorf, Donja Austrija, ? - Zagreb ?), zagrebački graditelj.

Djelovao je u drugoj polovici 18. stoljeća. Godine 1774. zaposlio se u Celju, a između 1776. i 1778. radio je u Brežicama, gdje je obnavljao crkve i dvorce. Spominje se kod radova na dvorcu Kozje, portalu crkve u Artičama te Carinarnici u Dobovi. Kada je 1778. podnio molbu za primanje u zagrebački graditeljski ceh, priložio je čitav niz dokumenata i preporuka ljudi za koje je dotada radio, no usprkos tome u ceh nije primljen. U Zagrebu je, međutim, živio i radio do kraja života.

Od dokumentiranih Pazeltovih radova, spominje se crkva sv. Trojstva u Kapelama kod Brežica, na kojoj je izgradio zvonik i portal, te kuća Ivana Lackovića u Vlaškoj 5 u Zagrebu. Njegova arhitektura ima obilježja kasnobaroknog klasicizma.

## Literatura
* Đurđica Cvitanović, „Majstorski rad graditelja Josipa Pazelta“, u: *Radovi Instituta za povijest umjetnosti* br. 1/2, 1972.
* Metoda Kemperl, „Radovi Josipa Pazelta u slovenskom dijelu Štajerske“, *Radovi Instituta za povijest umjetnosti* br. 31, 2007. ISSN 0350-3437
Goran Milić

**Goran Milić** (Zagreb, 24. siječnja 1946.) je hrvatski novinar.

## Karijera

Karijeru je započeo kao novinar na Televiziji Beograd, tj. na Radioteleviziji Beograd 1970. godine. Za tu kuću bio je i dopisnik iz New Yorka od 1980. do 1985. godine, a zatim i profesor novinarstva na Beogradskom sveučilištu od 1985. do 1988. godine. 1987. godine bio je predsjednik komisije za informiranje Univerzijade u Zagrebu. 1989. godine bio je glasnogovornik *sastanka na vrhu* Pokreta nesvrstanih zemalja u Beogradu. Od 29. listopada 1990. pa sve do 11. svibnja 1992. radio je kao urednik i voditelj televizijskog dnevnika Yutel. Odmah nakon obustave rada ove emisije 1992. godine, Milić postaje direktor novinskog centra ratne vlade BiH, te nakon toga i glasnogovornik olimpijske delegacije BiH u Barceloni.

Od 1997. godine radi na Hrvatskoj radioteleviziji, gdje je od 2002. bio urednik i voditelj emisije *[[Brisani prostor]]*, a od 2004. urednik i voditelj nedjeljnog izdanja informativne emisije *[[Dnevnik HRT|Dnevnik]]*.

U nekoliko zadnjih godina proslavio se putopisima informativnog karaktera poput "Idemo u Ameriku", "A sad u Europu!" i "Idemo na Sjever" kojima je privukao pažnju hrvatske javnosti navodeći u njima nekolicinu već otprije poznatih informacija s nekim neobičnostima u kulturi ponašanja u tim dijelovima svijeta u odnosu na Hrvatsku.

Govornik je više stranih jezika poput engleskog, francuskog, španjolskog i talijanskog.

## Priznanja, odlikovanja i nagrade
* 1992. - Šestotravanjska nagrada Grada Sarajeva
* 2006. - U Hrvatskoj je proglašen novinarom godine
Domagoj Novokmet

**Domagoj Novokmet** (Zagreb, 22. ožujka 1977.) hrvatski je televizijski novinar, scenarist i voditelj.

## Biografija
Najstariji je od trojice braće. U početku zaljubljen u informatiku i matematiku, Novokmet godine 1994., dok je još pohađao XV. gimnaziju u Zagrebu, počinje raditi na televiziji postavši voditeljem *[[Briljanteen]]a*, emisije za mlade koju ne napušta od prve emisije do kraja 6. sezone. Nakon toga vodi dječju emisiju *[[Dizalica (emisija)|Dizalica]]*. Uz to što je u navedenim emisijama bio scenarist, radio je scenarije i za druge TV emisije HRT-a, uključujući i Doru.

Novokmet je hrvatskoj javnosti najpoznatiji kao višegodišnji (od 2004.) voditelj popularne TV emisije *[[Dobro jutro, Hrvatska]]*.

Godine 2005. Novokmet se pojavio u jednoj epizodi TV serije "Bitange i princeze". Diplomirao je ekonomiju na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu. Član je HND-a, Hrvatskog društva filmskih djelatnika i Volonterskog centra Zagreb, u kojem je u dva mandata bio i član Upravnog obora.

* 2010.-2012. urednik Mozaičnog programa HTV-a.
* 2012. vršitelj dužnosti Glavnog ravnatelja HRT-a.
* 2013. vršitelj dužnosti Urednika Informativnog programa HTV-a.

## Vanjske veze
*

## Izvori
Vlado Milunić

**Vlado Milunić** (Zagreb, 3. ožujka 1941. – Prag, 17. rujna 2022.) bio je češki arhitekt hrvatskog podrijetla. Ujedno je bio i predavač na Češkom tehničkom sveučilištu u Pragu (ČVUT).

## Biografija

Vlado Milunić je rođen u Zagrebu, netom prije Hitlerove invazije Jugoslavije u travnju 1941. god. Njegovi roditelji su 1950-ih, u povratku iz SAD-a privremeno zastali u Pragu i, saznavši za Titove čistke, odlučili tu ostati kao političke izbjeglice. Vlado, s braćom i sestrama, im se pridružio 1956. god. Riječima Vlade Milunića: 

Studirao je na Češkom tehničkom sveučilištu u Pragu (ČVUT) od 1960.-66., a 1969. godine je stažirao u Parizu. Po povratku u Čehoslovačku 1970. godine, surađivao je s Janom Línkom u projektu ureda Karla Pragera. God. 1990. osnovao je svoj studio VM (skr. za *Volné Myšlenky*, tj. „Velike ideje”).

Na izborma 2006. god. kandidirao se kao neovisni kandidat „Stranke zdravog razuma” koju je osnovao zajedno s građevinskim biznismenom Petrom Czaschom, no nije uspio ući u Dom poslanika. Prema njegovim riječima, na ovaj čin se upustio zbog korupcije u češkom graditeljstvu

Umro je 17. rujna 2022. nakon duge bolesti u 82. godini života.

## Djela
Vladimir i Frank Gehry su učestalo surađivali, te su zajedno projektirali Plešuću kuću" (češki: *Tančící dům*) u Pragu (1996.) koja je ujedno jedno od njegovih najvećih radova. Njegovi ostali znameniti radovi su: Hospital Crvenog križa u Pragu (1999.), vila Planá u Lužnicí (1999.), „Kompleks Zvijezda” (*Komplex Hviezda*) u četvrti Petřinách u Pragu (2000.) i Dom za djecu i mladež u četvrti Modrany u Pragu (2005.).

## Izvori

## Vanjske veze
* Milunić Atelje, službene stranice
Bogdan Ogrizović

**Bogdan Ogrizović** (Zagreb, 30. ožujka 1911. — Zagreb, 20. prosinca 1943.) je bio hrvatski srednjoškolski nastavnik i sudionik drugog svjetskog rata na partizanskoj strani.

## Biografija
Rodio se u Zagrebu 30. ožujka 1911. godine, kao sin književnika i političara Milana Ogrizovića. U rodnom gradu je završio srednju školu i Filozofski fakultet. Bio je asistentom na katedri za fiziku i profesor u Prvoj i Petoj realnoj gimnaziji u Zagrebu. Za vrijeme šestosiječanjske diktature kralja Aleksandra I. Karađorđevića, Ogrizović je vrlo aktivno radio s učenicima. Članom Komunističke partije Jugoslavije postao je 1934. godine. Te su ga godine vlasti prvi put uhitile i to zbog sudjelovanja u studentskim demonstracijama.

Kada je Zagreb došao pod NDH, Bogdan Ogrizović je bio obnašao dužnost *sekretara* Četvrtog rejonskog *komiteta* KPJ. Uskoro je bio izabran za predsjednika *Narodnooslobodilačkog odbora* grada Zagreba. Ustaše su ga uhitile 2. srpnja 1943. godine. Ništa nije priznao policiji za vrijeme dok ga je ispitivala i mučila. Njegova supruga Slava više je puta intervenirala kod pojedinaca u vladi NDH, ali ništa nije poduzeto oko Bogdanovog oslobođanja.

Dana 20. prosinca je zajedno s Milovanom Kovačevićem i još 14 drugih antifašističkih boraca odveden je na vješanje u Dubravu. Nekoliko dana kasnije, njegovo tijelo je pokopano na Mirogoju. Prilikom polaganja lijesa u grob pokraj svog pokojnog oca, Bogdanova majka je izjavila: *"Milane evo ti sina, poklon Nezavisne Države Hrvatske"*.

## Nasljeđe
Gimnazija u Klaićevoj ulici br. 1, u kojoj je Ogrizović nekad predavao, nosila je njegovo ime sve do 1990-ih. Danas u Zagrebu knjižnica i čitaonica u Preradovićevoj 5 nosi njegovo ime.

## Izvori
* Stipe Ugarković, dr. Ivan Očak, Zagreb grad heroj: spomen-obilježja revoluciji. „August Cesarec“, Zagreb 1979.
Boris Olujić

**Dr. sc. Boris Olujić** (Zagreb, 1965.), izvanredni profesor

## Biografija

Na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu doktorirao je 1999. godine. Na sveučilištu *École Pratique des Hautes Études en sciences historiques et philologiques* u Parizu (Francuska) magistrirao je 1996., a doktorirao 2000. godine.

Predaje na Odsjeku za povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu, gdje je od 2012. godine pročelnik. Bavi se poviješću Starog istoka i starim vijekom na području Hrvatske. Urednik je *Modruškog zbornika* i član uredništva *Radova za hrvatsku povijest*.

## Bibliografija

* *Povijest Japoda. Pristup*, "Srednja Europa", Zagreb, 2007.
* *Mali pojmovnik stare povijesti. Ispitno pomagalo* (s B. Kuntić-Makvić), FF Press4, Zagreb, 2004.; reizdanje FF Press5, Zagreb, 2006.
Joško Morić

Mr. sc. **Joško Morić** (Šibenik, 22. rujna 1957.), hrvatski političar i policijski dužnosnik

Suosnivatelj je i jedan od potpredsjednika DC-a, a bio je angažiran i u HSLS-u, kao i član LS-a.

Prva važnija dužnost mu je ona pomoćnika ministra unutarnjih poslova, u Sektoru policije (1991. – 2000.). Ujedno je bio član Državne komisije za UNPROFOR (1993.), predsjednik Komisije za izvanredne događaje u zračnom prometu (1993.) te zamjenik predsjednika Nacionalnog odbora za ostvarivanje programa uspostave povjerenja, ubrzanog povratka i normalizacije života na ratom stradalim područjima RH (1998.). Kasnije je član nadzornih odbora Društva za upravljanje športskim objektima Zagreb d.o.o. (2000. – 2007.), Gradskih groblja d.o.o. Zagreb (2006.) i ARZ-a d.o.o. Zagreb (2006.–2007.), a od 2006. je direktor D centra d.o.o. Zagreb. 

Po zanimanju je diplomirani politolog. Oženjen je i s obitelji živi u Zagrebu.

## Izvor

* http://politopedia.net/index.php?title=Jo%C5%A1ko_Mori%C4%87
Hermina Pipinić

**Hermina Pipinić** (Zagreb, 1. svibnja 1928. - Zagreb, 19. prosinac 2020.), bila je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Smogovci" kao Melita Vragec (1982.-1997.)
* "Nikola Tesla" (1977.)
* "Kapelski kresovi" kao Ivanka (1975.-1976.)
* "Gruntovčani" kao Špranja (1975.)
* "Dobro jutro, gospodine Karlek" (1970.)
* "La kermesse des brigands" kao Faustina Fetrenelli (1969.)
* "Maratonci" (1968.)
* "Jedna od onih godina" (1963.)

### Filmske uloge
* "Krvopijci" kao Tamara Baumfeld (1989.)
* "Kad ftičeki popevleju" (1988.)
* "Terevenka" (1987.)
* "Večernja zvona" kao Meirina majka (1986.)
* "Gosti iz galaksije" kao Stelina majka (1981.)
* "Obiteljski album" kao majka (1981.)
* "God" (1980.)
* "Ćutanje profesora Martića" (1978.)
* "Usvojenje" (1978.)
* "Karmine" (1978.)
* "Ludi dani" (1977.)
* "Akcija stadion" kao gospođa Mraović (1977.)
* "Pucanj" kao Grgečova žena (1977.)
* "Željezni križ" kao Ruskinja (1977.)
* "Fluchtversuch" kao Ivova majka (1976.)
* "Muke po Mati" kao Rahela (1975.)
* "Kronika jednog zločina" (1973.)
* "Živjeti od ljubavi" (1973.)
* "Mala majka" (1973.)
* "Teret dokaza" (1972.)
* "Mora" (1971.)
* "Kainov znak" (1970.)
* "Jana" kao Jana (1970.)
* "Rastrgani" (1968.)
* "Zrno do zrna" (1968.)
* "Protest" kao Molnarova supruga (1967.)
* "Breza" (1967.)
* "Kineski zid" (1967.)
* "Pošalji čovjeka u pola dva" kao Rita Batić (1967.)
* "Sedmi kontinent" kao dječakova majka (1966.)
* "Old Surehand" kao Molly (1965.)
* "Druga strane medalje" kao zavodnikova ljubavnica (1965.)
* "Denovi na iskusenie" (1965.)
* "Glasam za ljubav" (1965.)
* "Usluga tačna i solidna" (1964.)
* "Doktorova noć" (1964.)
* "Dvostruki obruč" kao Maria (1963.)
* "Opasni put" kao Božena (1963.)
* "Ljudi i neljudi" (1963.)
* "Kandidat smrti" (1963.)
* "La steppa" kao Olga Ivanovna (1962.)
* "Prozvan je i V-3" kao Čvrgina majka (1962.)
* "Sjenka slave" (1962.)
* "Square of Violence" (1961.)
* "Dan četrnaesti" kao Marija (1961.)
* "Karolina Riječka" kao Marija (1961.)
* "Kota 905" kao Jelka (1960.)
* "Piko" kao mama (1959.)
* "Vjetar je stao pred zoru" (1959.)
* "Cesta duga godinu dana" kao Agneza (1958.)
* "Hvezda jede na jig" (1958.)
* "Milioni na otoku" kao Ivičina sestra (1955.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na ZKM.hr
Janko Novoselić

**Janko Novoselić** (Zagreb, 22. lipnja 1983.) je hrvatski bubnjar, skladatelj, vođa sastava, producent i promotor.

## Biografija
Janko Novoselić rođen je 1983. godine u Zagrebu. Od malih ruku i nogu glavna su mu zanimacija bili bubnjevi. Prvi set bubnjeva sam je sastavio od metalne kutije za kekse, jednog toma i dvije male činele. Sa još nenavršenih 10 godina nastupao je s grupom Vještice u zagrebačkom BP Clubu i Kulušiću.

Završio je osnovnu i srednju Glazbenu školu Elly Bašić, u kojoj je svirao klavir i izučavao teoriju glazbe, a satove udaraljki pohađao je u Glazbenoj školi Vatroslava Lisinskog kod prof. Elvire Happ. Nakon završetka srednje škole upisao je jazz akademiju u Grazu, u klasi prof. Manfreda Josela, na kojoj je diplomirao 2006. godine u klasi Howarda Curtisa.
 
Svirao je s poznatim glazbenicima hrvatske, europske i svjetske jazz scene: Miles Griffith, David Murray, Adrienne West, Gaynel Hodge(The Platters), Andy Middleton, Fritz Pauer, Tamara Obrovac, Zoran Madžirov, Elvis Stanić, Hrvoje Rupčić, Matija Dedić, Saša Nestorović, Ladislav Fidri, Boško Petrović, Miro Kadoić, Ivan Kapec, Ante Gelo, Mladen Baraković, Arsen Dedić, te mnogi drugi.

Jedan je od suosnivača drum'n'bass/rock/noise sastava Bilk, s kojim osvaja prva mjesta na glazbenim natjecanjima Newcomer Fest u Grazu i Heineken Music Fest u Zenici, a 2006. izdaje album 'This Bilk Is Radioactive'. Pojavljuje se na službenim izdanjima: Kizo 'Brutalizer', Adam Klemm 'Hot Coolen', MiroKado 'Monster in the Garden', 'Runjićeve Večeri 08', Saša Nestorović '12 Duets', HRT Big Band 'Domaći Autori'. 
Aktivno snima reklamne spotove, glazbu za kazalište, autorske pjesme i ostalo u studijima RKF Production, IDM Music i Morris Studio. Komponira, snima i producira autorsku glazbu, od koje je jedna pjesma izašla na kompilaciji 'Dancing Bear Lounge 08'.

Od 2008. do 2013. svirao je u grupi TBF, a surađivao je i sa LessThanAMinute, Adam Klemm Quintetom, Fine Noize ft. Miles Griffith, Vješticama, Teom Martinovićem, Trianguli Zonom, MiroKado Quartetom, Gelo/Bjelinski orkestrom. U suradnji s Elvisom Penavom vodi autorski jazz sastav Satellite koji je 2010. izdao album TakeOff. Od 2007. vodi eksperimentalni projekt improvizirane elektroničke glazbe Tobogan. Trenutno je u pripremi prvi samostalni album.

## Diskografija

* 2006. *This Bilk Is Radioactive* - Bilk
* 2007. *Hot Coolen* - Adam Klemm Quintet
* 2007. *Brutalizer* - Kizo 
* 2008. *Monster In The Garden* - MiroKado Quartet
* 2008. *Dancing Bear Lounge 2* - Various Artists 
* 2008. *Runjić Na Peristilu* - Various Artists
* 2008. *Flossy* - Trianguli Zona
* 2009. *Jazz For Masses* - Robert Jukič
* 2010. *TakeOff* - Satellite
* 2010. *Perpetuum Fritule* - TBF
* 2011. *Pistaccio Metallic* - TBF

## Nagrade

* Osvojio je drugo mjesto na natjecanju iz klasičnih udaraljki u Puli 2002. godine.
* Dobitnik je nagrade *Status* za najboljeg jazz instrumentalista 2006., 2009., 2010. i 2011. godine.

## Vanjske veze

* http://www.jankonovoselic.com
* http://soundcloud.com/janko_novoselic 
* http://vimeo.com/jankonovoselic
Luka Peroš

**Luka Peroš** (Zagreb, 28. listopada 1976.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Kud puklo da puklo" kao recepcioner (2015.)
* "Larin izbor" kao Crni (2012.)
* "Špica" (2012.)
* "Tajni dnevnik patke Matilde" kao magarac Alojz (2010.)
* "Zakon!" kao Teofil (2009.)
* "Hitna 94" (2008.)
* "Tužni bogataš" kao Marić (2008.)
* "Bitange i princeze" kao stražar (2008.)
* "Dobre namjere" kao Zoki (2007.-2008.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao prezenter (2006.-2007.)
* "Zabranjena ljubav" kao Adrijan Tomas (2006.)
* "Villa Maria" kao Juraga (2004.)

### Filmske uloge
* "Broj 55" kao Franjo (2014.)
* "Larin izbor: Izgubljeni princ" kao Crni (2012.)
* "Šuma summarum" kao Mladen (2010.)
* "Nije kraj" kao vojvoda (2008.)
* "Lov u Bosni" kao ratnik (2007.)
* "Čekanje do slobodnog operatera" (2006.)
* "Žena mušketir" *(La Femme Musketeer)* kao mušketir na pogrebu (2004.)
* "Četverored" (1999.)
* "Kanjon opasnih igara" kao Zlatan (1998.)
* "Tri muškarca Melite Žganjer" (1998.)

### Sinkronizacija
* "Mali šef" kao Mali šef (2017.)
* "Sofija Prva" kao Jaguar (2015.)
* "Doktorica Pliško" kao Mrzli (2015.)
* "Malci" kao Herb Overkill (2015.)
* "Svemoguća Kim" kao Steven Markin i Brick Flagg (2015.)
* "Ekipa za 6" kao Yama (2014.)
* "Zvončica i gusarska vila" kao Yang (2014.)
* "Avioni 2: Nebeski vatrogasci" kao Pulaski (2014.)
* "Avanture gospodina Peabodya i Shermana" (2014.)
* "Ledeno doba 4: Zemlja se trese" kao kapetan Gutt (2012.)
* "Rio 1 i 2" kao Nigel (2011., 2014.)
* "Auti 2" kao Acer i Šajber (2011.)
* "Medvjedić Winnie" kao Tigar (2011.)
* "Priča o igračkama 1, 2, 3" kao Bojnik (2010.)
* "Fantazija 2000" kao Leopold Stokowski (2010.)
* "Čudovišta protiv vanzemaljaca" kao Derek Dietl (2009.)
* "Grom" (2008.)
* "Život buba" kao Tupko (2008.)
* "Auti" kao Brzi (2006.)
* "Zov divljine" kao Blag (2006.)
* "Careva nova škola" kao Kronk
* "Spužva Bob Skockani" kao Patrik Zvijezda (Project 6 sink)
* "Transformeri" kao Glavonja
* "Ulica Sezam" kao Keksomlat
* "Krava i pile" kao Vragolino i Babun
* "Dva glupa psa" kao Mr. Hollywood
* "Dexterov laboratorij" kao Krunk i Mucek
* "Ben 10" kao Rukati
* "Scooby Doo" kao Scooby Doo
* "Bikeri s Marsa" kao Mišomor
* "X-Men" kao Wolverine
* "Iron Man" kao Mandarin
* "Yu-Gi-Oh!" kao Seto Kaiba
* "Lilo i Stitch" (serija)
* "Nove pustolovine Winnieja Pooha" kao Tigar

## Vanjske veze
*
*Stranica na ZKL.hr
Ante Pandaković

**Ante Pandaković** (Zagreb, 1891. - 1968.) je bio hrvatski nogometni trener, sportaš, sportski djelatnik i sportski dužnosnik (u Hrvatskom sportskom savezu od početaka, predsjednik Nogometnog saveza Jugoslavije od 1928. do 1930.). Pored nogometa i skijanja, bavio se bavio alpinizmom, kajakaštvom, planinarstvom, tenisom. Po struci bio je diplomirani pravnik.

Bio je brat Mirka Pandakovića. Njih su dvoje bili jednima od najaktivnijih sportaša (jedan od utemeljitelja hrvatskog skijanja) i sportskih djelatnika. Oboje su obnašali brojne dužnosti u hrvatskom i ondašnjem jugoslavenskom sportu.

Prije rata su i on i brat bili započeli svoju karijeru. Bili su sudionici u prvim organiziranim aktivnostima u skijaškom sportu. Referentom je skijaške sekcije Hrvatskog sportskog saveza.

S bratom Mirkom sudjelovao je 1907. u osnivanju Zagrebačkog sportskog kluba Viktorija. Poslije su godinama bili najagilnijim članovima i istaknutim predsjednicima tog kluba.

1913. je uz Rikarda Wickerta i Ivu Lipovšćaka organizirao prvi organizirani skijaški tečaj u Hrvatskoj. Bilo je to u Mrkoplju.
Iduće je godine održan drugi tečaj i tom prigodom prvo prvenstvo Hrvatske i Slavonije u skijaškom trčanju. Izvori se ne slažu tko je bio pobjednik: jedni navode Antu Pandakovića, drugi njegova brata Mirka.

Pred prvi svjetski rat, aktivirao se s bratom Mirkom i u planinarstvu. I ondje su bili pioniri hrvatskog sporta: s još desetak planinara izveli su prvi zimski planinarski uspon na skijama u Hrvatskoj (na vrh Bjelolasice).

Poslije rata pamti ga se po nogometnom angažmanu. Manje je poznato da je radio kao kvalificirani skijaški učitelj, da je organizirao teniski i kajakaški sport, te da je bio odbornikom i jednim od osnivača i tajnika Jugoslavenskog olimpijskog odbora.

Vodio je jugoslavensku reprezentaciju od 30. svibnja 1926. do 26. siječnja 1930. godine. . Na svjetskom nogometnom prvenstvu 1930. godine nije vodio zbog srpskog centralističkog udara na nogomet. Sjedište Jugoslavenskog nogometnog saveza je te godine premješteno iz Zagreba u Beograd. 5. travnja su iz Zagreba javili JNS-u da hrvatski igrači neće igrati na najavljenoj utakmici 13. travnja protiv Bugarske, tako da je na toj utakmici reprezentaciju vodio Boško Simonović.

Kad se snimao srpski film Montevideo, Bog te video, Antu Pandakovića je na filmskom platnu utjelovio hrvatski trener Miroslav Blažević.

## Izvori
* Ivica Buljan: Športski pečat Hitreca i Pandakovića, u Povijest hrvatskog športa, g. 43, br. 159, prosinac 2011., str. 8-11
Vladimir Nemet

**Vladimir Nemet - Braco Kozarčanin** (Zagreb, 8. prosinca 1918. – blizina Bosanskog Petrovca, 2. kolovoza 1944.) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 1918. godine u Zagrebu. Kao srednjoškolac, uključio se u revolucionarni studentski pokret, dolaskom na Tehnički fakultet Zagrebačkog sveučilišta.

Stručno udruženje studenata Tehničkog fakulteta, godinama je bilo utvrda frankovačkih mladih intelektualaca. U njemu se uporno pokušavala provesti antisemitska ideja i odbijana svaka suradnja sa studentima Ljubljanskog i Beogradskog sveučilišta. Na godišnjoj skupštini Udruženja studenata Tehničkog fakulteta, 18. svibnja 1940. godine, frankovci su doživjeli poraz. Izveo ga je, uz nositelja ljevičarske liste, Niku Tomića, i Vladimir Nemet, koji je, uz petoricu ljevičara, ušao u novi Upravni odbor. Nemet je, neposredno pred rat, bio primljen za člana u Komunističkoj partiji Jugoslavije.

### Drugi svjetski rat
Poslije okupacije Kraljevine Jugoslavije u travnju 1941. godine, Nemet je ostao u okupiranom Zagrebu i ilegalno djelovao po zapovjedima rukovodstva KPH. Sudjelovao je u prikupljanju oružja i raspačavanju letaka. Kad je Centralni komitet Komunističke partije Jugoslavije, početkom srpnja 1941. godine, izdao odluku o dizanju oružanog ustanka, Vladimir je, uz pomoć falsificirane propusnice, izašao iz okupiranog Zagreba i došao u Prijedor. Tu se povezao s Ivicom Marušićem i zajedno s njim organizirao rušenje postrojenja u rudniku Ljubiji.

Iz Prijedora je otišao na Kozaru, gdje je isprva bio kurir Drugog krajiškog partizanskog odreda za središnju Bosnu. Tu je dobio i nadimak „Braco Kozarčanin“. Krajem 1942., postao je tajnik Okružnog komiteta SKOJ-a za Kozaru. Formirao je nove skojevske podružnice i uspješno prošao kroz sve bitke na opkoljenoj Kozari.

Kasnije je rukovodio tečajem za skojevske rukovoditelje u Mrkonjić Gradu i Jajcu. Kao odličan organizator, 1943. godine postao je član Pokrajinskog komiteta SKOJ-a za Bosnu i Hercegovinu.

Poginuo je 2. kolovoza 1944. godine između Ključa i Bosanskog Petrovca, u neprijateljskom zračnom napadu.

Ukazom Prezidija Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. prosinca 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

## Izvori
Saša Nestorović

**Saša Nestorović** (Zagreb,1964.) hrvatski šef-dirigent, saksofonist.

## Biografija

Završio je Muzičku akademiju u klasi Josipa Nochte. Osvojio je brojne nagrade tijekom glazbenog školovanja a i kasnije kao što je nagrada Hrvatskog društva glazbenih umjetnika Darko Lukić, Nagrada festivala Splitsko ljeto, Judita i dr. Stalni je član Zagrebačkog kvarteta saksofona od 1989. godine. Nastupao je diljem Europe i SAD-a. Godine 1999. nastupio je prvi put unutar ansambla za suvremenu glazbu Acezantez,  čiji je ostao član.

## Jazz orkestar

Saša Nestorović djeluje kao jazz glazbenik, saksofonist, skladatelj i docent na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji. Od 1997. do 1999. godine dobio je priznanje Hrvatske glazbene unije za najistaknutijeg tenor i sopran-saksofonista. Predstavio je Hrvatsku u Big Bandu Europske radijske unije 1999. godine u Montrealu.
Član je brojnih priznatih hrvatskih jazz sastava kao što su Zagreb Jazz Portrait, Boilers All Stars. Jazz orkestar Hrvatske radiotelevizije vodi od 2007. godine.

## Povezano
* Jazz orkestar Hrvatske radiotelevizije
Luciano Moše Prelević

**Luciano Moše Prelević** (Zagreb, 28. 11. 1953.), hrvatski rabin.

Rabin Židovske općine Zagreb. Prvi je rabin rođen u Hrvatskoj nakon više od 60 godina. Njegov prethodnik, Miroslav Šalom Freiberger, stradao je kao žrtva holokausta.

## Vanjske veze
* Židovska općina Zagreb
* Razgovor s L. M. Prelevićem u Nacionalu
Josip Reymund

**Josip Reymund** je ime trojice graditelja podrijetlom iz Beča, koji su djelovali u Zagrebu krajem 18. i početkom 19. stoljeća. Nisu precizno razgraničena njihova djela jer je više projekata potpisano istim imenom. Jedan od njih radio je za Zagrebačku biskupiju. Najznačajnije djelo graditelja iz obitelji Reymund je vrtni paviljon u Vlaškoj 70 u Zagrebu (1790.), mala jednokatna klasicistička zgrada s mansardnim krovom, koja se nekoć nalazila usred biskupskog vrta.

## Literatura
* Lelja Dobronić, *Bartol Felbinger i zagrebački graditelji njegova doba*, Zagreb, 1971.
Vladimir Ruždjak

**Vladimir Ruždjak** (Zagreb, 21. rujna 1922. – Zagreb, 9. listopada 1987.), hrvatski operni pjevač (bariton) i redatelj, glazbeni pedagog i skladatelj.

## Biografija
Svoju četrdesetogodišnju karijeru s više od 2500 nastupa dijelio je između Zagreba i Hamburga, gdje je u stalnom angažmanu bio od 1954. do 1972. i dobio naslov komornog pjevača. U Zagrebačkoj se operi isticao kao pjevač belkanta. Njegove kreacije Verdijevih Rigoletta, Germonta u Traviati, Pose u Don Carlosu, Lune u Trubaduru, Renata u Krabuljnome plesu i Amonasra u Aidi (u svijetu je pjevao i Don Carlosa u Moći sudbine), Evgenija Onjegina Čajkovskog, Valentina u Faustu, Figara u Seviljskom brijaču i Grofa u Figarovu piru ulaze u vrh hrvatske glazbene reprodukcije, a njegov Nikola Šubić Zrinjski postao je pojmom.

Debitirao je još kao student 1946. u naslovnoj ulozi čuvene produkcije Muzičke akademije Puccinijeva Giannija Schicchija. Nepunu godinu poslije već je kao solist Zagrebačke opere pjevao Rigoletta. Njegov lijep ujednačen baršunasti glas, istančan osjećaj za frazu, muzikalnost, uzorna dikcija, primjerno tumačenje teksta, izvrsna pjevačka tehnika, visoka glazbena i opća kultura izgradili su ga u jednu od najvažnijih ličnosti nakon Drugoga svjetskoga rata u Hrvatskoj. Dolaskom u Hamburg i radom s glasovitim redateljem Walterom Felsensteinom proširio je svoja umjetnička zanimanja pa se počeo baviti opernom režijom. Od 1962. do 1964. nastupao je u Metropolitanu. Prvi je u Londonu pjevao baritonsku dionicu u Ratnom rekvijemu Benjamina Brittena pod ravnanjem autora. Bio je vrhunski interpret koncertne popijevke, a djelovao je i kao operni redatelj te skladatelj. Bio je član Hrvatskog društva skladatelja.

Skladao je pretežito vokalnu glazbu obilježenu hrvatskim pučkim melosom: *Suita antiqua croata*.

## Nagrade i priznanja
* 1963. – *[[Nagrada Vladimir Nazor]]* (godišnja)
* 1968. – *[[Nagrada Milka Trnina]]*
* 1981. – *[[Nagrada Josip Štolcer Slavenski]]*
* 1983. – *[[Nagrada Vatroslav Lisinski]]* Hrvatskog društva skladatelja

## Izvori

## Vanjske veze
* Hrvatsko društvo skladatelja: Vladimir Ruždjak (životopis)
* hrt.hr – Vladimir Ruždjak (životopis) 
* matica.hr – Marija Barbieri: »Vladimir Ruždjak« 
* Klasika.hr – Marija Barbieri: »Velik, jedinstven, neponovljiv« 
* matica.hr – Ivan Ćurković: »Prvoklasna antologija« 
* matica.hr – Zlatko Madžar: »Jedan je bio Vladimir Ruždjak« *Discogs: Vladimir Ruždjak (diskografija)
Darko Rundek

**Darko Rundek** (Zagreb, 30. siječnja 1956.) je jugoslavenski i hrvatski glazbenik, najpoznatiji kao pjevač i frontmen kultne novovalne grupe Haustor te uspješni samostalni izvođač.

## Glazbena karijera

Karijeru je započeo 70-tih kao pjevač i gitarist, a kasnije i kao autor i skladatelj u zagrebačkom bendu Haustor. 

U to je vrijeme završio režiju na Akademiji za dramsku umjetnost u Zagrebu i režirao nekoliko kazališnih i radio drama.

1991. godine odlazi u Pariz gdje uglavnom radi glazbu za kazališne drame. 
1997. godine izdaje svoj prvi solo album "Apokalipso" na kojem je sudjelovalo 30-tak glazbenika. Poslije drugog albuma ("U širokom svijetu"), u Francuskoj počinje raditi i snimati "Ruke" s nekoliko glazbenika što je kasnije rezultiralo projektom *Rundek Cargo Orkestar*.

U ovom sastavu objavljeni su albumi "Plavi Avion"(2010) i "Mostovi"(2015).

## Rundek Cargo Orkestar
* Darko Rundek - gitara, glas
* Isabel - violina
* Bruno Arnal - bas
* Dušan Vranić - klavir, harmonika, glas 
* Đani Pervan - bubnjevi 
* Vedran Peternel - kompjuter
* Emmanuel Ferraz - trombon
* Igor Pavlica - truba
* Biljana Tutorov - vj

## Vanjske veze

* Rundek Cargo Orkestar službene stranice
* Tajni grad 
* Darko Rundek na Imdb
* Intervju na www.balkanbeats.de
Franjo Schücht

**Franjo Schücht** (izvorno: *Franz Schücht*), graditelj austrijskog podrijetla koji je djelovao u Zagrebu.

Njegov život i rad odvijao se u doba klasicizma, oko sredine 19. stoljeća. Schücht se spominje prvo kao voditelj građevinskih radova na posjedu bečkoga dvora u Laxenburgu. Četrdesetih godina 19. stoljeća po narudžbi biskupa Jurja Haulika gradi objekte u parku Maksimir: Biskupski ljetnikovac, Vidikovac, Švicarsku kuću, Mirnu kolibu te razne paviljone, a vjerojatno i ulazni portal. U Zagrebu je također projektirao i nacrt samostana i crkve Sestara milosrdnica u Frankopanskoj ulici (kasnije nadograđen).

## Povezano
* Park Maksimir

## Literatura
* Lelja Dobronić: *Bartol Felbinger i zagrebački graditelji njegova doba*, Zagreb, 1971.
* Draginja Jurman Karaman: "Klasicistički arhitektonski objekti Maksimira", *Iz starog i novog Zagreba* br. 1, Zagreb, 1957.
Ivan Ručić

**Ivan Ručić**  (* ? - Zagreb, 10. veljače 1660.), hrvatski plemić, zagrebački gradski sudac, dožupan Zagrebačke županije i saborski zastupnik.

Ivan pl. Ručić rođen je krajem 16. stoljeća, o čemu nema pouzdanih podataka. Između 1626. i 1630. godine bio je zagrebački gradski sudac, a od 1643. godine pa do smrti obnašao je dužnost dožupana Zagrebačke županije. Bio je oženjen Jelenom Ručić rođ. Patačić i zajedno s njom poznat kao veliki mecena, iskazujući dobročinstva svećenicima, piscima i drugima.

Poznat je po svom prijateljstvu s hrvatskim banom Nikolom Zrinskim Čakovečkim, s kojim se često dopisivao, pa se u jednom pismu kojeg mu je Zrinski poslao 28. lipnja 1659. nalazi čuvena rečenica

koja u prijevodu glasi:

čime taj znameniti hrvatski ban pobija neprestana svojatanja naših sjevernih susjeda da je Mađar.

Nakon smrti 1660. godine Ručić je pokopan u isusovačkoj crkvi svete Katarine na zagrebačkom Griču.

## Vanjske veze

* [Ivan Ručić – predstavnik Kraljevine Hrvatske u krajiškoj komisiji](http://hr.wikisource.org/wiki/Povijest_Hrvatske_I._(R._Horvat)/Ban_Nikola_Zrinski_mladji)
* Ivan Ručić – graditelj kapele u Remetama
Janko Rakoš

**Janko Rakoš** (Zagreb, 19. kolovoza 1974.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stipe u gostima" kao Krešo (2011.)
* "Najbolje godine" kao Damir Hajduk (2009.-2011.)
* "Nova u Dragošju" kao Damir Hajduk (2010.)
* "Zakon!" kao Jakov Sinovčić (2009.)
* "Bibin svijet" kao Martin Fruk #1 (2006.-2009.)
* "Hitna 94" kao Igor (2008.)
* "Dobre namjere" kao Pero (2008.)
* "Operacija Kajman" kao Mile (2007.)
* "Naša mala klinika" kao Poldi (2007.)
* "Bumerang" kao Jadranko "Šiljo" Fabek (2005.-2006.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao vidovnjak (2006.)
* "Bitange i princeze" kao Dalibor Hohnjec (2005.)
* "Osvajanja Ljudevita Posavca" (2004.)
* "Zlatni vrč" kao turist (2004.)

### Filmske uloge
* "Pjevajte nešto ljubavno" kao policajac (2007.)
* "Ne pitaj kako!" kao Dudo (2006.)
* "Lopovi prve klase" kao Đoni Bomba (2005.)
* "Ispod crte" kao policajac (2003.)
* "Infekcija" kao rekviziter (2003.)
* "Fine mrtve djevojke" (2002.)
* "Kako loš son" kao Harold (2002.)
* "24 sata" (2001.)
* "Holding" kao pacijent u bolnici (2001.)
* "Ajmo žuti" kao navijač Brezja Gornjeg (2001.)
* "Nebo, sateliti" kao srpski vojnik (2000.)
* "Najmanji čovjek na svijetu" (2000.)
* "Crvena prašina" (1999.)
* "Sunčana strana subote" (1999.)
* "Na mjestu događaja" (1998.)
* "Kap" (1997.)

### Sinkronizacija
* "" (2017.)
* "Brzi Ozzy" (2017.)
* "Pjevajte s nama" kao Mike (2016.)
* "Rode" (2016.)
* "Ledeno doba 5: Veliki udar" kao Bak (2016.)
* "Medo sa sjevera" kao gdin. Cash (2016.)
* "Čarobna kupka Doktora Proktora" (2015.)
* "Dobri dinosaur" kao sakupljač ljubimaca (2015.)
* "Ups! Noa je otišao" kao Dave (2015.)
* "Čudovišta sa sveučilišta" kao Šljapko (2013.)
* "Avioni" kao Ned (2013.)
* "Oblačno s ćuftama 2" kao Chester V (2013.)
* "Turbo" kao Anđelko (2013.)
* "Hotel Transilvanija" (2012.)
* "Medvjedić Winnie" kao Praščić (2011.)
* "Ledeno doba 3: Dinosauri dolaze" kao Bak (2009.)
* "Nebesa" kao medicinski tehničar Žorž (2009.)
* "WALL-E" kao WALL-E (2008.)
* "Juhu-hu" kao Emil (2007.)
* "Shrek" kao Magarac (2006.)
* "Grčka mitologija" (2004.)
* "Aladin" (franšiza) kao papagaj Jago (2004.)
* "Transformeri" kao Zujo
* "Lilo i Stitch" (serija) kao Plikli
* "Ulica Sezam" kao Elmo i Nataša

## Vanjske veze
*
Barbara Rocco

**Barbara Rocco** (Zagreb, 12. prosinca 1969.), hrvatska filmska, televizijska i kazališna glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stipe u gostima" kao Barbara (2012.)
* "Najbolje godine" kao Anka Lovrić (2009.-2010.)
* "Hitna 94" kao Jagoda (2008.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Bela Krleža (2007.-2008.)
* "Obični ljudi" kao proročica Marija (2007.)
* "Luda kuća" kao Renata Podrugac (2006.)
* "Naši i vaši" kao Barbara (2002.)
* "Hlapićeve nove zgode" kao Hlapić/Guccinski/Princeza Roza *(glas)* (2002.)
* "Smogovci" kao Vlasta (1991.; 1997.)
* "Tuđinac" (1990.)

### Filmske uloge
* "Kiss of Life" kao žena u baru (2003.)
* "Je li jasno, prijatelju?" kao pjevačica (2000.)
* "Kad mrtvi zapjevaju" kao Njemica (1999.)
* "Teško je reći zbogom" kao Tea (1998.)
* "Čudnovate zgode šegrta Hlapića" kao Praščić *(glas)* (1997.)
* "Rusko meso" (1997.)
* "Mrtva točka" kao Sanja (1997.)
* "Između Zaglula i Zaharijusa" (1994.)
* "Svaki put kad se rastajemo" kao medicinska sestra (1994.)
* "Zlatne godine" kao gošća #1 (1993.)
* "Ljeto za sjećanje" (1990.)
* "Stela" kao Ana (1990.)
* "Čovjek koji je volio sprovode" (1989.)
* "U sredini mojih dana" (1988.)
* "Gospođica" (1980.)

### Sinkronizacija
* "Bambi" kao Lupkova mama

## Vanjske veze
*Stranica na hnkvz.hr
*
Zvonimir Richtmann

**Zvonimir Richtmann** (Zagreb, 22. studenog 1901. - Zagreb, 9. srpnja 1941.), hrvatski fizičar, inženjer elektrotehnike i politički djelatnik.

## Biografija
Rođen je u Zagrebu gdje se i školovao. Apsolvirao je na Visokoj tehničkoj školi u Beču 1925. godine i na Filozofskom fakultetu u Zagrebu 1932. godine. Predavao je kao profesor u Srednjoj tehničkoj školi u Zagrebu. Držao je mnoga javna predavanja i objavljivao članke o fizici. Autor je nekoliko srednjoškolskih udžbenika iz fizike te je napisao knjigu *Sigmund Freud* 1937. godine. Objavljuje članke o odnosu suvremene znanosti i filozofije u kojima dovodi u pitanje marksističko-lenjinističke dogme. Kao ljevičar bio je jedan od ključnih protagonista tadašnjeg sukoba na ljevici i njegov članak *Prevrat u naučnoj slici o svijetu*, objavljen u prvom broju Krležina *[[Pečat (časopis)|Pečata]]*, izaziva pravu hajku na njega i na Krležu koji ga je uzeo u zaštitu. Biva proglašen revizionistom i trockistom te je sustavno napadan. Godine 1939. napao ga je, u *Proleteru*, Josip Broz u članku *Trockizam i njegovi pomagači*. Kao ljevičar više puta bio je zatvaran.
U ožujku 1941. godine uhićen je a nakon uspostave NDH i zatvoren u zatvoru u Savskoj cesti a zatim u Kerestincu. Komunisti s kojima je bio zatočen bojkotiraju ga i okružuju potpunom šutnjom a u Kerestincu je na njihov zahtjev prebačen u drugu sobu. Ustaše su ga likvidirale zajedno s Božidarom Adžijom, Ognjenom Pricom i Otokarom Keršovanijem u Dotršćini. Strijeljan je kao jedan od 'duhovnih začetnika' ubojstva redarstvenoga agenta Ljudevita Tiljka. U obavijesti MUP-a stajalo je da su: "Zvonimir Richtmann, inžinjer i profesor, 39 godina star, židov, rodom iz Zagreba i drugi, kao duhovni začetnici tog zločina osuđeni po senatu pokretnog priekog suda na smrt i strijeljani."

## Izvori
Zlatko Plenković

**Zlatko Plenković**, (Podgora, 28. srpnja 1917. – Zagreb, 25. ožujka 2003.), hrvatski inženjer, te gospodarstvenik. Diplomirao je 1942. na Tehničkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, te je postao radnikom zagrebačke podružnice trgovačkoga društva Siemens AG, u kojoj je djelovao do 1945. godine. U novoutemeljenomu poduzeću »Rade Končar« stupio je 1956. na rukovodeću dužnost tehničkoga direktora. Osnivačem je i prvim direktorom Elektrotehničkoga instituta »Rade Končar« (1961.). Institut je bio pretečom Više tehničke škole – Zagreb, kojoj je Plenković bio dekanom od 1973. do 1975. godine. Bio je i direktorom poduzeća *»Rade Končar« – Industrijska elektronika*. Na Elektrotehničkome fakultetu Sveučilišta u Zagrebu predavao je predmete Usmjerivači i Energetska elektronika. Plenković je bio suautorom sveučilišnoga udžbenika Energetska elektronika (1978.). Za prinos usmjerivačkoj tehnici dobio je najvišu republičku nagradu za znanstveni rad »Nikola Tesla« (1966.).

Profesor Plenković je oko 1945. uveo u hrvatski jezik riječ usmjerivač kao prijevod njemačke riječi Stromrichter, uvedene u njemački jezik 1932. godine.

Bio je počasnim članom Akademije tehničkih znanosti Hrvatske.

## Izvori
Ante Prkačin

**Ante Prkačin** (Slavonski Brod, 14. studenoga 1953.), hrvatski vojnik, političar i poduzetnik.

## Biografija
Studirao je na Fakultetu petrokemije u Sisku i Ekonomskom fakultetu u Slavonskom Brodu. Oženjen je i otac dvoje djece, živi u Slavonskom Brodu.

Na početku demokratskih promjena priključuje se Hrvatskoj demokratskoj stranci i postaje zastupnik u prvom sazivu Hrvatskog sabora, u Vijeću udruženog rada. Zastupnik je bio i u drugom sazivu Sabora, ali tad u Hrvatskoj stranci prava, ali za vrijeme mandata postaje neovisan zastupnik. 30. listopada 1999. utemeljuje stranku Nova Hrvatska, čiji je i prvi predsjednik. Kandidirao se za predsjednika RH na izborima 2000. godine. Ponovo se vraća u HSP 2011. godine.

## Vojno djelovanje

Domovinski rat Prkačina zatječe u Slavonskom Brodu. Već po najavi rata, kao saborski zastupnik uključuje se u pripreme za obranu Hrvatske i postaje zapovjednikom antiterorističke i diverzantske postrojbe za posebne namjene. Krajem 1991., kad se priključuje HSP-u, imenovan je načelnikom Glavnog stožera HOS-a. U BiH, 1992., sudjeluje u prvim pokušajima stvaranja zajedničkog zapovjedništva Armije BiH i HVO-a te postaje član zajedničkog zapovjedništva HVO-a i Armije BiH, kao predstavnik HOS-a (HOS je tada formalno bio sastavnica Armije BiH). Nakon smrti Blaža Kraljevića (9. kolovoza 1992.), postaje Načelnik Glavnog stožera HOS-a. Sastao se s Matom Bobanom, u Grudama, 23. kolovoza 1992., gdje su potpisali sporazum kojim je HOS u BiH raspušten. Potom sudjeluje u obrani Bosanske Posavine, kao tamošnji zapovjednik HVO-a. Nakon rata je umirovljen.

## Izvori i vanjske poveznice

* http://www.politopedia.net/index.php?title=Ante_Prka%C4%8Din 
* http://www.hrt.hr/arhiv/100/01/08/HRT0009.html
* http://hos-91.jimdo.com/naslovnica/tko-je-tko-u-hos-u/ante-prka%C4%8Din/
Zora Preradović

Aleksandar Babic (Karlovac 05.11.1988.) istaknuti svetski vozac teretnih motornih vozila na daleko poznatiji od svog sugradjanina Petra Josipovica

## Biografija
Zora Preradović rodila se u Aradu u Rumunjskoj 1867. godine. Kćerka je hrvatskoga pjesnika Petra i Eme Preradović (rođ. Regner pl. Bleyleben). Slikarsku školu polazila je u Beču a kasnije je učila i kod Marije Egner i u *Kunstschule fur Frauen und Madchen*. Tri sezone provela je i u slikarskoj koloniji u Dachauu kod Münchena. U Beču je živjela i izlagala u Kunstlerhausu a od 1918. godine živjela je i radila u Zagrebu te poučavala u slikanju u vlastitoj slikarskoj školi za djevojke.

Umrla je u Zagrebu 1927. godine i sahranjena je u Arkadama na Mirogoju.

## Djelo
Radila je uglavnom mrtve prirode (osobito cvijeće) i pejsaže u ulju, gvašu i akvarelu. U Zagrebu priredila niz samostalnih izložbi u salonu *ULUH*.

## Izvori
Kristijan Potočki

**Kristijan Potočki** (Zagreb, 22. prosinca 1977.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Najbolje godine" kao Miki (2010.)
* "Dolina sunca" kao Srećko (2009.)
* "Bitange i princeze" kao navijač #2 (2008.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Alojz (2007.-2008.)
* "Bibin svijet" kao motorist Dado (2007.)
* "Cimmer fraj" kao profesor Plemeniti (2007.)
* "Villa Maria" kao Žarko (2004.)

### Voditeljske uloge
* "Survivor - Odisejev otok" (2005.)
* "Briljanteen" (2005.)

### Filmske uloge
* "Duh babe Ilonke" kao mlađi policajac (2011.)
* "Duga mračna noć" (2004.)
* "Seks, piće i krvoproliće" kao Bad Blue Boy (2004.)
* "Dream Warrior" (2003.)
* "Ispod crte" kao policajac #2 (2003.)
* "Holding" kao promrzli student #1 (2001.)
* "Ne zaboravi me" kao Frenter (1996.)

## Vanjske veze
*
*Stranica na HNK.hr
Sergej Sklevicky

**Sergej Sklevicky** (Petrograd, 15. veljače 1916. – Zagreb, 20. siječnja 1996.), inženjer, prof. više škole. Radio je kao pomoćnik glavnoga direktora u zagrebačkom Inženjerskom birou. Bio je predavač na Višoj školi za organizaciju rada u Zagrebu, gdje je predavao predmete *Studij rada* i *Zaštita na radu*. Otac je hrvatske etnologinje Lydije Sklevicky. Zaslužan je za projekt "*[[Ing Registar]]*" zajedno s Petrom Fijom. Sklevicky je autor nekoliko knjiga i znanstvenih članaka, također je jedan od osnivača Inženjerskog biroa u Zagrebu.

Sklevicky je bio i glavni urednik časopisa "*ING Sistem*", koji je izlazio s podnaslovom "*časopis za organizaciju i racionalizaciju poslovanja*" u izdanju Udruženja za unaprjeđenje poslovanja, centrale Beograd.

U Inženjerskomu birou Sklevicky je osmislio sustav ustroja poslovanja, poznati "*ING-sistem racionalne organizacije rada*", čiji je razvoj počeo 1955. godine. Vladimir Vugrin opisuje taj sustav kao spoj Simensove škole i "*batine*" koji omogućava pravodobno knjigovodstveno izvješćivanje poslovodnih funkcija unutar poduzeća.

## Djela
*Sklevicky, Sergej. *Organizacija osobne zaštite na radu*, Zagreb, 1970.
*Sklevicky, Sergej. *Logaritamsko računalo : za planiranje, normiranje i kontrolu proizvodnih procesa*, Inženjerski biro, Zagreb, 1970. (P. o. iz časopisa Sistem; br. 4/5, 1970.)
*Sklevicky, Sergej. *Organizacija poduzeća industrije obuće*, Viša tehnička obućarska škola, Zagreb, 1976.
*Sklevicky, Sergej. *Organizacija i tehnika rada financijskog knjigovodstva*, Inženjerski biro, Zagreb, 1955.
*Sklevicky, Sergej. *Utvrđivanje i obračun plaća u poduzeću*, Inženjerski biro, Zagreb, 1955., 1956.
*Sklevicky, Sergej. *Financijska funkcija poduzeća* // Ekonomski pregled, Zagreb, 1955., sv. 6, str. 887-893.
*Sklevicki, Sergej. *Ekonomika industrijskog poduzeća*, Zagreb, 1961.

## Literatura
*Jurković, Ivan (ur.) *Red predavanja 1981-1982.*, Sveučilište u Zagrebu, Zagreb, 1982., str. 626. i 627.
*Krančević, Kaja; Makar, Milica; Planina, Ivan; Plešić, Fedor; Seselja, Dragutin (ur.) *Inženjerski biro<small></small> Zagreb : 10 godina rada 1952-1962*, Inženjerski biro, Zagreb, 1962.

## Izvori
Josip Preskar

**Josip Preskar - Boltek** (Osredek kraj Podsrede, 23. veljače 1920. — Zagreb, 9. ožujka 1943.) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 1920. godine u Osretku kraj Podsrede, Slovenija. Kao obučarski radnik, zaposlio se u Zagrebu. Djelovao je u Ujedinjenom radničkom sindikalnom savezu.

Već u prvim danima rata, tijekom travnja 1941. godine, organizirao je udarne omladinske skupine i odbore Narodne zaštite u Zagrebu. Sudjelovao je u raznim sabotažama protiv ustaša.

U Zagreb je jednom došao neki bivši partizan, koji je odavao ustaškoj policiji pripadnike Narodnooslobodilačkog pokreta. Partijska organizacija je dala Preskaru nalog da ga likvidira. Pokušao ga je ubiti, ali ga je samo ranio, pri čemu su ga napali policajci. Unatoč rani koju je Preskar zadobio u borbi protiv policije, naposljetku je pronašao i likvidirao prokazivača.

Kao član Mjesnog komiteta SKOJ-a, sudjelovao je na partijskom tečaju na Kordunu. Poslije završenog tečaja, vratio se u Zagreb, gdje je nastavio ilegalni rad. Policija je cijelo vrijeme tragala za njim. Ušli su mu u trag u siječnju 1943. godine. Dana 9. ožujka, dok je s dvojicom drugova išao Petrovom ulicom u neku akciju, ustaše su mu se približili s leđa i teško ga ranili s nekoliko hitaca. Odveli su ga u bolnicu, gdje su ga podvrgli mučenju, ali nisu uspjeli saznati ni njegovo ime. Ubrzo je umro od posljedica teškog ranjavanja.

## Nasljeđe
Ukazom Prezidija Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. prosinca 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

Njegovo je ime od svog osnutka 1958. do 1990-ih nosio dječji vrtić na zagrebačkoj Pešćenici. 

Do 1990-ih, njegova bista je stajala u parku na Petretićevom trgu u Zagrebu.

## Izvori
Nada Ruždjak

**Nada Ruždjak** (Zagreb, 26. studenog 1934. – Zagreb, 27. listopada 2012.), hrvatska operna pjevačica, sopran.

## Biografija
Nada Ruždjak se školovala u Rijeci, a pjevanje je učila najprije kod Mice Glavačević, a nastavila kod Nade Auer, Lava Vrbanića i Zlatka Šira. Debitirala je 31. prosinca 1961. na pozornici riječkoga Narodnog kazališta Ivan Zajc (danas HNK Ivana pl. Zajca) u ulozi Marice u *[[Splitski akvarel|Splitskom akvarelu]]* Ive Tijardovića. Nakon povratka u Zagreb 1963. godine bila je članicom Gradskog kazališta ''Komedija''. U Hrvatskom narodnom kazalištu u Zagrebu debitirala je 24. listopada 1965. kao Gilda u Verdijevoj operi *[[Rigoletto]]*. Opernu je publiku oduševljavala lijepim i ujednačenim sopranom, besprijekornom intonacijom te virtuoznim koloraturama.

Nada Ruždjak je tijekom bogate karijere otpjevala mnoge lirske i koloraturne sopranske uloge, za koje je primila brojna priznanja i nagrade. Njegovala je i koncertni repertoar te nastupala s mnogim hrvatskim glazbenicima i instrumentalnim ansamblima. Za svekoliko umjetničko djelovanje dodijeljena joj je 2008. godine i Nagrada hrvatskog glumišta.

## Nagrade i priznanja
* 1972. – Nagrada Milka Trnina 
* 1997. – Plaketa HDGU povodom 35. obljetnice umjetničkoga djelovanja
* 2008. –  Nagrada hrvatskog glumišta za svekoliko umjetničko djelovanje

## Literatura
#Kovačević, Krešimir: »SIRIŠČEVIĆ, Nada«, u: Kovačević, K. (ur.), *[[Muzička enciklopedija]]*, Zagreb: JLZ, 1977., sv. 3, str. 358.

## Vanjske veze
*Klasika.hr – Marija Barbieri: »Glas je dar koji treba razviti« (intervju s Nadom Ruždjak)
*Klasika.hr – Dobitnici nagrada hrvatskoga glumišta
*Klasika.hr – Marija Barbieri: »Vrhunsko skupno muziciranje« 
*Gloria.com.hr – Željko Slunjski: »Traviata voli biti dobra baka«
*Večernji.hr – Branimir Pofuk: »Odlazak primadone«
*HNK u Zagrebu: In memoriam Nadi Ruždjak
*Matica.hr / In memoriam Nada Ruždjak – Davor Schopf: »Umjetnica profinjena stila«
*Discogs: Nada Ruždjak, sopran
Lavoslav Schwarz

**Lavoslav Schwarz** (Zagreb, 1837. - 1906.), hrvatski trgovac i dobrotvor židovskog podrijetla.
Rođen je u imućnoj zagrebačkoj trgovačkoj obitelji. Za života je potpomagao razne karitativne ustanove, omogućavao učeničke stipendije te osnovao zakladu koja je 1910. osnovala dom za starije i nemoćne osobe u Zagrebu.

## Izvori
* Mrežne stranice Židovske općine Zagreb (pristupljeno 13. prosinca 2012.) http://www.zoz.hr/home.php?content=content&term=29&key=26&key1=29|poveznica
* www.croatian-jewish-network.com (pristupljeno 13. prosinca 2012.) http://www.croatian-jewish-network.com/?q=hr/node/17|poveznica 

## Povezano
* Židovi u Hrvatskoj