open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lagune Nove Kaledonije

**Lagune Nove Kaledonije** čini dvostruki koraljni greben, drugi po veličini na svijetu poslije Velikog goraljnog grebena u Australiji, koji se nalazi u Novoj Kaledoniji, francuskom otočju u Oceaniji.

Koraljno grebenje okružuje najveći otok Nove Kaledonije, *Grand Terre* ("Velika zemlja"), ali i otok *[[Ile des Pins]]* i ostale manje otoke, te ima dužinu od 1.500&nbsp;km, te laguna ima površinu od oko 24.000&nbsp;km², prosječne dubin od oko 25 m. Greben se proteže otprilike oko 30&nbsp;km od obale, ali se prema sjeveroistoku proteže oko 200&nbsp;km do grebena *Entrecasteaux* koji zatvara otočje Belep i druge niske pješćane otoke. Nekoliko prirodnih prolaza kroz grebenje se proteže od otvorenog oceana prema otoku, od kojih je najveći onaj do prijestolnice i glavne luke Nove Kaledonije, Nouméa.

Greben je dom velikoj raznolikosti živog svijeta, od malenih planktona do golemih morskh pasa, i između ostalog endemskim vrstama dugonga (*Dugong dugon*) i Goleme želve (*Chelonia mydas*).

Većina grebena je u dobrom stanju, samo je istočno grebenje oštećeno ispiranjem zbog iskapanja nikla na Grande Terreu, a grebenje na ušćim rijeka su oštećena zbog uništenja mangrove šume koja je omogućavala učvršćivanje koralja.

God. 2008., Lagune Nove Kaledonije su upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji kao prirodni fenomen izvanredne ljepote i mjesto neprekinutih bioloških i ekoloških procesa, te mjesto u kome obitava veliki broj raznolikih i ugroženih živih vrsta.


file:New Caledonia - S199828000484.jpg|Nova Kaledonija iz svemira
file:Païta_01.jpg|Ovaj dio lagune, u blizini Dumbéa i Païta, sjeverozapadno od Nouméa, nije uključen u UNESCO-vu zaštićenu baštinu
file:Lagoons of New Caledonia.jpg|ASTER-ova slika radiometrijskog toplinskog zračenja lagune
file:Récif de l'Annibal 03.jpg|Hanibalov greben (*Récif de l'Annibal*)


## Vanjske veze

* Novokaledonijski koraljni greben (World Wildlife Fund) 
* Novokaledonijski koraljni greben (Francusko društvo koraljnog grebenja)
Causses

**Causses** (okcitanski za "vapenenački plato") je skupina visoravni od vapnenca, 700 – 1200 m nadmorske visine, u francuskom Središnjem masivu. On na sjeverozapadu graniči s Limousinom i brdima Périgord, te na istoku s Aubracom i Cévennesom. Visoravni su ispresjecane riječnim klancima kao što su: Tarn, Dourbie, Jonte, Lot i Aveyron. Causses se rasprostire na više francuskih departmana: Lot, Corrèze, Lozère, Aveyron i Hérault.

Causses sa Cévennesom čini planinski krajolik s dubokim dolinama od 302.319 hektara, koji predstavlja izvanredan primjer odnosa između poljoprivredno-pastirskih sustava i njihovih biofizičkih okruženja, osobito stočnih putova ili cesta za kola. Sela i značajna seoska gospodarstva od kamena u dubokim terasama Caussesa odražavaju prostorne organizacije velikih opatija iz 11. stoljeća. Mont Lozère, unutar područja, jedno je od posljednjih mjesta na kojima se još uvijek prakticira ljetno preseljenje stoke.


Datoteka:Causse Mejean Evening.jpg|Panorama Causse Méjeana
file:France Lozère Causse Méjean Chevaux de Przewalski 9.jpg|Divlji konji Prževalskog u Nacionalnom parku Lozère Causse Méjean
file:VautourMéjean.jpg|Orao iznad Méjeana
file:France Lozère Chaos de Nîmes-le-Vieux 11.jpg|Chaos de Nîmes-le-Vieux
file:FR-48-Causse de Sauveterre5.JPG|Travnjaci Causse de Sauveterrea


## Vanjske veze

* Klanci Caussesa
Alphonse Jourdain

**Alfonso Jordan** (; ; 1103–1148) bio je grof Tripolija od 1105. do 1109. a nakon toga grof Toulousea (kao Alfonso I) od 1109. do smrti. 

Rodio se u zamku Mont-Pelerin kraj Tripolija (u današnjem Libanonu) kao sin grofa Raymonda Tuluškog i njegove treće supruge Elvire od Kastilje. Rodio se dok mu se otac borio u križarskim ratovima, nastojeći stvoriti Grofoviju Tripoli na obali Palestine. Nadimak *Jordan* je stekao po tome što je kršten u istoimenoj rijeci. 

Kada je imao dvije godine, otac mu je umro, te je prešao pod skrbništvo rođaka Guillaumea Jourdaina, grofa Cerdagne (u. 1109). Kada je Guillaume umro, otišao je u Evropu kod brata Bertranda koji mu je dao grofoviju Rouergue. Godine 1112. je umro i Bertrand, tako da je naslijedio Grofoviju Toulouse i Markgrofoviju Provansu. Godine 1114. je Toulouse pretoeo Guillaume IX, grof Poitiersa, koristeći kao izgovor nasljedno pravo svoje supruge Philippe od Toulousea, kćeri Guillaumea IV od Toulousea. Godine 1119. je uspio povratiti dio teritorija, a potpuno 1123. Prilikom borbi je zbog suradnje s neprijateljem protjerao redovnike samostana Saint-Gilles, zbog čega ga je papa Kalist II dao ekskomunicirati.

Alphonse se potom okrenuo prema Provansi gdje se sukobio sa Raymondom Berengerom III; sukob je u septembru 1125. završio sporazumom temeljem koga je Alphonse postao gospodar svih zemalja između Pirineja, Alpa, Auvergnea i mora. Njegova ekspanzija je bila blagotvorna za razvoj privrede i trgovine na području južne Francuske. Godine 1134. je preuzeo vikontsvo Narbonnea, vrativši ga vikontici Ermengarde (u. 1197) godine 1143. Prije toga je, koristeći pravo sada već preminule Philippe od Toulousea, nastojao iskoristi francuski kralj Louis VII kako bi tamo na vlast doveo svoju suprugu i Philippinu unuku Eleanor od Akvitanije; zbog toga je 1141. Toulouse bio pod opsadom, ali ona je završena bez uspjeha.

Sljedeće godine je Jourdain izazvao gnjev Crkve zbog toga što je pomogao pobunjenicima u gradu Montpellieru protiv njihovih crkvenih gospodara. Zbog toga je drugi put ekskomuniciran. Nastojeći se riješiti ekskomunikacije, na sastanku u Vezelayu 1146. je prihvatio učešće u križarskom pohodu koga je proglasio Louis VII. Na pohod je krenuo u augustu 1147. i putovao na preko Italije.

U Svetu Zemlju je konačno stigao 1148. kada se iskrcao u Akri. U pohodu, međutim, nije stigao sudjelovati; u pratnji su mu se nalazili neprijatelji. U Cezareji je otrovan, te je umro. Smatra se da su počinitelji mogli biti ili Eleanor Akvitanska ili Melisende, majka jeruzalemskog kralja Balduina III. 

Alfonso se 1125. oženio za Faydivu d'Uzes s kojom je imao četvoro djece, među kojima sina i nasljednika Raymonda V, te kćer Faydivu (u.1154), suprugu Umberta III od Savoje.

## Izvori
William Adelin

**William** (5. august 1103 – 25. novembar 1120), s nadimkom ili titulom **Adelin** (*Adelinus*, *Adelingus*, *A(u)delin*, što predstavlja latinizaciju ili normansko-francusku verziju anglosaksonske titule *[[Ætheling]]*), bio je sin engleskog kralja Henryja I i njegoev supruge Matilde od Škotske, odnosno prijestonasljednik Engleske. Njegova smrt u brodolomu Bijelog broda je kasnije izazvala sukob oko nasljedstva koji će eskalirati u dugogodišnji građanski rat poznat kao Anarhija.

Godinu dana pred smrt se oženio za Matildu od Anjoua, kćer grofa Fulka V. Iste je godine sudjelovao u borbama koje je njegov otac vodio s francuskim kraljem Louisem VI oko Normandije. Kada je dogovoreno da će Henry kao vojvoda Normandije, u skladu s tradicijom, službeno priznati Louisa kao svog sizerena, titulu je prepustio sinu držeći da bi za jednog kralja to bilo poniženje.

Kroničari navode da se za vrijeme brodoloma mogao spasiti, s obzirom da je s broda spušten čamac za spašavanje. Međutim, želja da spasi vlastitu nezakonitu polusestru Matildu, groficu Perchea, ga je nagnala da se vrati prema brodu; tada je čamac potonuo zajedno s prevelikim teretom brodolomnika.

## Preci



## Izvori

## Literatura

* Hollister, C. Warren. *Henry I* (Yale Monarchs Series)
* Meade, Marion, *Eleanor of Aquitaine*
*
Gosford

**Gosford** je grad u australskoj državi Novi Južni Wales od 154 654 stanovnika.

## Geografija
*Gosford* je smješten u Zaljevu Broken dijelu Tihog oceana, udaljen oko 51 km sjeverno od Sydneya 
## Historija
*Gosford* je osnovan i naseljen 1839. i nazvan po tituli 2 grofa od Gosforda, - 1886., spojen je sa susjednim naseljem *East Gosford*, pa je postao općina. *Gosford* je 1947. postao sjedište okruga, a nakon tog je 1980. dobio status grada.
## Znamenitosti

Najveća atrakcija grada je park sa replikom *Starog Sydneya* onakvog kakav je bio 1810. *Gosford* je zapravo predgrađe Sydneya, sa kojim je spojen tramvajem, pa mu služi kao rekreaciona zona.
## Privreda i transport
*Gosford* je regionalni trgovački centar poljoprivrednog kraja, u kom se uzgaja puno voća (citrusi i marakuja). Po gradu ima i nešto malo industrijskih pogona, koji proizvode građevinski materijal.
Grad je dobro povezan sa obližnjim Sydneyem Pacifičkim autoputem, željeznicom i tramvajem.
## Gradovi prijatelji
* , Edogawa (dio Tokya)
* , Njitra

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''  
* ''Gosford'' na portalu Encyclopædia Britannica
Domagoj Duvnjak

**Domagoj Duvnjak** (Đakovo, 1. lipnja 1988.), hrvatski rukometaš i bivši reprezentativac i igrač THW Kiela. Igra na poziciji srednjeg vanjskog. 

Već od malih nogu Domagoj je pokazivao talent, tako da ga je kao 14-godišnjaka Irfan Smajlagić pozvao igrati za kadetsku reprezentaciju. Kao kadet osvojio je naslov europskog prvaka u Estoniji, a proglašen je i igračem prvenstva. Kao igrač RK Đakova debitirao je u 1. hrvatskoj rukometnoj ligi sa 16 godina. Već dvije godine kasnije je postao najboljim strijelcem lige. Zbog izvrsnih igara, od njegovog matičnog kluba, kupio ga je RK Zagreb.

Prvi nastup na nekom velikom seniorskom natjecanju imao je na SP 2007. u Njemačkoj, gdje je Hrvatska bila peta. Izbornik Lino Červar uvrstio ga je i na popis putnika na EP u Norveškoj 2008., gdje je osvojio svoju prvu seniorsku medalju s velikih natjecanja (srebro).
Adeliza od Louvaina

**Adeliza od Louvaina**, (; ; ); ponekad i **Adelicia od Louvaina**, ponekad poznata i kao **Adela** i **Aleidis**; (cca. 1103 – 23. aprl 1151) bila je kraljica Engleske od 1121. do 1135. godine, odnosno druga supruga kralja Henryja I.

Rodila se kao kćer grofa Godefroya I, vojvode Donje Lotaringije, zemaljskog grofa Brabanta, grofa Louvaina i Bruxellesa. U brak je stupila nedugo nakon katastrofalnog brodoloma Bijelog broda, kada je u novembru 1120. stradao engleski prijestonasljednik i Henryjev sin William Adelin. Henry se za nju oženio u želji da sebi što prije osigura nasljednika. Njenom ocu je Henry trebao kao saveznik protiv moćnog flandrijskog grofa Charlesa I.

Kroničari navode kako je Adeliza uživala reputaciju ljepotice, a nakon dolaska u Englesku nije igrala neku veliku ulogu u javnom životu. Usprkos svih napora, Henry do smrti 1. decembra 1135. nije mogao dobiti nasljednika.

Nakon tri godine žalovanja se udala za jednog od Henryjevih savjetnika Williama d'Aubignyja. Brak je, prema navodima kroničara, sklopljen iz ljubavi, i za razliku od prethodnog, je proizveo čak sedmoro djece, od koje će poticati neki od budućih engleskih kraljeva.

Posljednje godine je provela u opatiji Affligem u rodnoj Belgiji.

## Izvori

|-
Car Toba

bio je 74. car Japana, prema tradicionalnom popisu, koji je vladao od 1107. do 1123.

Bio je sin cara Horikawe i carice majke Fujiwara no Ishi (藤原苡子). Nakon majčine smrti ga je odgojio djed, car Shirakawa.

Na prijestolje je stupio 9. augusta 1107. nakon očeve smrti. De facto vladar je bio njegov djed koji je vladao iz samostana. Djed ga je prisilio i da abdicira 25. februara 1123. pri čemu ga je naslijedio sin - car Sutoku. Nakon što je Shirakawa umro 1129. Toba je preuzeo položaj vladara iz sjene, i zadržao ga pod tri cara - Sutokuom, Konoeom (također vlastitim sinom) i Go-Shirakawom (također vlastitim sinom). Kasnije je carem postao i njegov sin Nijo.

## Izvori

## Literatura
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Kitagawa, Hiroshi and Burce T. Tsuchida, ed. (1975). The Tale of the Heike. Tokyo: University of Tokyo Press.  OCLC 164803926
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Mediala

Godine 1957. osnovana je grupa „Mediala“. koju su predstavljali mladi slikari, pisci, filozofi, arhitekte, kompozitori. Svim članovima Medijale bila je zajednička jedna jedina ideja: beskrajna ljubav prema umetnosti i beskrajno verovanje u njene sveukupne moći. 

Prva izložba pod nazivom „Medijalna istraživanja“ održana je u omladinskoj galeriji na Obilićevom vencu 1958. godine, a izlagali su:

* Olja Ivanjicki, 
* Leonid Šejka, 
* Miro Glavurtić 
* Vladan Radovanović. 

Kasnije su se grupi pridružili:

* Milovan Vidak, 
* Svetozar Samurović, 
* Kosta Bradić, 
* Milić Stanković (Milić od Mačve), 
* Siniša Vuković,
* Vladimir Veličković, 
* Ljuba Popović, 
* Uroš Tošković, 
* Miodrag Dado Đurić.
Ljiljana Pavlović-Samurović

**Ljiljana Pavlović-Samurović** (23. juli 1935. — 3. mart 2006) je bila profesor španskog jezika i književnosti na Filološkom fakultetu u Beogradu. Bila je jedan od osnivača i najistaknutijih ličnosti srpske hispanistike. Supruga slikara i pravnika Svetozara Samurovića.

## Život i karijera
Diplomirala je francuski jezik i književnost na Filozofskom fakultetu u Beogradu februara 1959. godine, a potom je otišla na Sorbonu gde je na Hispanskom institutu iste godine dobila "sertifikat" iz španske književnosti. Postdiplomske studije je završila na Filološkom fakultetu u Beogradu na Katedri za romanistiku. Godine 1964. meksička vlada joj je dodelila stipendiju, te je provela šest meseci u Meksiku sakupljajući građu za doktorat koji će odbraniti na Sorboni 25. juna 1966. godine i tako postati prvi državljanin bivše Jugoslavije sa doktoratom iz hispanistike. Njena doktorska disertacija je objavljena 1969. godine u Beogradu, a 1971. i u Parizu.

Godine 1962. učestvuje u organizovanju i predavanju španskog jezika kao izbornog predmeta na Filološkom fakultetu u Beogradu. Godina 1962, 1965, 1968. bila je izabrana za asistenta. Kao docent, birana je 1970. i 1975. Vanredni profesor je postala 1979. a redovni profesor 1985..

Razvoj Katedre za iberijske studije je tesno vezan za ličnost dr. Pavlović-Samurović. Grupa za španski jezik i književnost je osnovana 1971. godine pri Odseku za romanistiku i taj datum je ujedno i datum početka razvoja hispanistike u Srbiji.

Specijalno interesovanje je imala za delo Servantesa i takođe se smatra utemeljivačem srpske servantistike. Bila je član Međunarodnog udruženja servantista i Međunarodnog udruženja Zlatni vek.

## Dela
* *Jedno mišljenje Menendesa Pidala o jugoslovenskoj usmenoj poeziji* (1977)
* *Izbor tekstova iz književnosti španskog jezika: XIX i XX veka* (1981)
* *Don Kihot Migela de Servantesa* (1982)
* *Španska književnost: (srednji vek i renesansa). Knj. 1* (1985)
* *Leksikon hispanoameričke književnosti* (1993)
* *Knjiga o Servantesu* (2002)
* *Antologija hispanoameričke poezije: Svetlosti Kordiljera*

## Reference
1104.

Godina **1104.** (**[[Rimski brojevi|MCIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak po julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 7. 5. &ndash; Križarski ratovi: Bitka kod Harrana u kojoj Turci Seldžuci zarobljavaju Balduina II, grofa Edese; njegov rođak Tankred postaje regent.
* 3. 9. &ndash; Sv. Cuthbert ponovno sahranjen u Durhamskoj katedrali.
* U Veneciji osnovan Venecijanski arsenal.
* Alfonso I od Aragona postaje kralj Aragona i Navare.
* Historičar Guibert od Nogenta postaje opat samostana Notre Dame de Nogent.
* Križarski ratovi: Balduin I od Jeruzalema zauzima Akru.
* 1500 gruzijskih ratnika pod kraljem Davidom IV nanose odlučujući poraz vojsci od 100.000 Seldžuka.
* Rumski sultan Kilidž Arslan I počinje rat s Danišmendima.
* Tuğtekin, atabeg Damaska, osniva kratkotrajnu državu u Siriji, čime nastaje prva od seldžučkih atabeških dinastija. 
* Dio naselja na Islandu uništen prilikom erupcije vulkana Hekla.

## Rođenja

* Robert de Beaumont, 2nd Earl of Leicester (u. 1168)

## Smrti

* Pere I od Aragona, kralj Aragona i Navare
* Duqaq, seldžučki vladar Damaska

## Izvori
Atabeg

**Atabeg** (tur. *atabey* ili perz. *atabak*: *ata* + *bey/bak*; „otac” + „gospodar”) je titula turkijskog podrijetla koja se počekom 2. tisućljeća koristila za monarhijske namjesnike. Najranija upotreba ove titule bilježi se tijekom ranog seldžučkog razdoblja, a kasnije su je koristili i vladari Gruzijskog kraljevstva i mamelučkog Egipta, te armenski plemići.

## Dinastije atabega
* Ahmadili, atabegovi iz Marage (kumanskog-kurdskog; turkijsko-iranskog podrijetla)
* Ildiguzidi, atabegovi iz Azarbajdžana (kumanskog turkijskog podrijetla)
* Salguridi, atabegovi iz Farsa (oguskog turkijskog podrijetla)
* Hazaraspidi, atabegovi iz Luristana (iranskog podrijetla)
* atabegovi iz Jazda (iranskog podrijetla)
* Zengidi, atabegovi iz Mosula (turkijskog podrijetla)

## Poveznice
* Beg
* Beglerbeg

## Vanjske veze
*  
*
Dukak

**Abu Nasr Shams al-Muluk Duqaq** (? - 8. jun 1104) bio je seldžučki vladar Damaska od 1095. do smrti. 

Rodio se kao sin Tutuša I, seldžučkog vladara Damaska, i Khatun Safwat al-Mulk. Brat mu je bio Radwan (Ridvan). Nakon očeve smrti 1095. emirat, koji je obuhvaćao najveći dio današnje Sirije, je naslijedio Ridvan, dok je Dukak preuzeo manji dio, odnosno oblast Džazira (sjeverozapadna Mezopotamija). Međutim, iste godine je Dukak podigao ustanak protiv svog brata i zauzeo Damask; Ridvan je bio prisiljen skloniti se u Alep. Dukaku je u sukobu podršku pružio Yaghi-Siyan, guverner Antiohije, i to isključivo iz lične netrpeljivosti prema Ridvanovom atabegu Janah ad-Dawli; osim njega ga je podržao i jeruzalemski guverner Ilgazi. Na Ridvanovoj strani je ostao Ilgazijev brat Sokman.

Kaotični sukob seldžučkih velmoža se dodatno komplicirao kada se Janah ad-Dawla posvađao sa Ridvanom, a zbog čega su Dukakovi dotadašnji saveznici prešli na Ridvanovu stranu. Međutim, on je privremeno obustavljen kada su godine 1097. na teritorij Sirije stigli križari. Nakon što su križari Antiohiju stavili pod opsadu, Dukak ju je pokušao razbiti, ali je 30. decembra 1097. poražen od strane trupa Bohemonda Tarantskog. U junu sljedeće godine je Antiohija pala, a Dukak je sudjelovao u pokušaju preotimanja grada pod vodstvom mosulskog atabega Kerboge. Pokušaj je završio neuspjehom koji se često tumači izdajničkim povlačenjem Dukakovih trupa.

Sljedeće godine je Dukak uspio od svojih pobunjenih vazala preoteti Diyarbakır. Godine 1100. je kod Nahr al-Kalba, u blizini Bejruta, postavio zasjedu križarskim trupama grofa Balduina I od Edese, ali je taj okršaj završio križarskom pobjedom.

1103. je nakon ubistva Janah ad-Dawle uspio zauzeti Homs. Međutim, sljedeće godine se teško razbolio. Pošto mu je sin Tutuš II bio premlad da bi vladao, na nagovor majke je pred smrt za regenta imenovao svog atabega Toghtekina. Umro je 8. juna. Nedugo potom je Toghtekin izveo dvorski puč i preuzeo vlast kao novi emir, otpočevši Buridsku dinastiju.

## Literatura
* Kenneth Setton, ed. *A History of the Crusades, vol. I*. University of Pennsylvania Press, 1958 (available online).
* *The Damascus Chronicle of the Crusades: Extracted and Translated from the Chronicle of [[Ibn al-Qalanisi]]*. H.A.R. Gibb, London, 1932.
Dvostruka povisilica

&nbsp;**Dvostruka povisilica** (, , , , , ) je muzički znak koji se piše ispred note i koji je povišava za dva polustepena (tj. za celi stepen).

Umesto dve povisilice ( \sharp\sharp ), piše se jednostavnije kao **x**.
Osnovnom imenu note dodaje se nastavak ***isis*** (npr. ***c*** - ***isis*** = ***cisis***; ***f*** - ***isis*** = ***fisis***; ***g*** - ***isis*** = ***gisis***).

## Čime se poništava važnost dvostruke povisilice?
Važnost prethodno napisane *dvostruke povisilice* poništava se (razrešava) *[[Dvostruka razrešnica|dvostrukom razrešnicom]]* ( \natural \natural ), koja se beleži ispred note  .

## Povezano
* Predznaci
* Dvostruka snizilica
* Dvostruka razrešnica

## Reference
Alfonso I od Aragona

**Alfonso I** (1073/1074 &ndash; 8. septembar 1134), zvani **Bojovnik** (), bio je kralj Aragona i Navare od 1104. do smrti 1134. Bio je drugi sin kralj Sancha Ramíreza, a naslijedio je svog brata Petra I (Pere, Pedro). Brak s Urracom, kraljicom Kastilje i Leóna godine 1109. mu je omogućio da se oslovljava da se oslovljava s titulom car Španije, a koju je prethodno koristio njegov tast Alfonso VI. Alfonso Bojovnik je svoj nadimak stekao kao jedan od uspješnijih vođa Reconquiste. Najveće uspjehe je imao u srednjem toku rijeke Ebro, gdje je od muslimana 1118. preoteo grad Zaragoza , kao i gradove Ejea, Tudela, Calatayud, Borja, Tarazona, Daroca, i Monreal del Campo. Umro je u septembru 1134. nedugo nakon što su ga muslimani porazili u bitci kod Frage.

## Izvori

## Literatura

* Lourie, Elena. "The Will of Alfonso I, *El Batallador*, King of Aragon and Navarre: A Reassessment." *[[Speculum (časopis)|Speculum]]*, **50**:4 (October 1975), 635–51.
* Ubieto Arteta, Antonio. "La aparición del falso Alfonso I el Batallador." *Argensola*, **38** (1958), 29–38.

|-
Dvostruka snizilica

( \flat\flat ) &nbsp;**Dvostruka snizilica** (, , , , , ) je muzički znak koji *snižava* notu za dva polustepena (tj. za celi stepen).

Piše se ispred note u vidu dve snizilice \flat\flat .
Osnovnom imenu note dodaje se nastavak ***eses*** (npr. ***c*** - ***eses*** = ***ceses***; ali ***e*** - ***eses*** = ***eses***; ***ha*** - ***eses*** = ***heses***, a ne ***beses***).

## Čime se poništava važnost dvostruke snizilice?
Važnost prethodno napisane *dvostruke snizilice* poništava se (razrešava) *[[Dvostruka razrešnica|dvostrukom razrešnicom]]* ( \natural \natural ), koja se beleži ispred note  .

## Povezano
* Predznaci
* Dvostruka povisilica
* Dvostruka razrešnica

## Reference
Rockingham

**Rockingham** je treći po veličini grad u australskoj državi Zapadna Australija od 108 022 stanovnika.
## Geografija
*Rockingham* je smješten duž obale Indijskog oceana u Zaljevu Cockburn, udaljen oko 40 km jugozapadno od centra Pertha. Grad se prostire na površini od 260 km², sa sjevera graniči sa gradom Kwinana, a sa juga sa Mandurahom.
*Rockingham* je danas praktički predgrađe Pertha, sa velikim zonama kuća za stanovanje, parkova, trgovačkim centrima i zonama industrije. Na obližnjem otoku Garden nalazi se najveća baza australske mornarice.
## Historija
Britanski pomorac James Stirling istraživao je 1827., ušće rijeke Swan. Dvije godine kasnije vratio se u isti kraj, ovaj put sa kolonistima koje je iskrcao na otoku Garden. To je bila treća kolonija u Australiji i prva koja nije bila kažnjenička.

Jedrenjak *Rockingham* usidrio se 1830. pored naselja Garden, u Zaljevu Cockburn ali mu sidro nije izdržalo olujno more, pa se nasukao i potonuo, posada i putnici su se spasili - a kraj na kom se nasukao dobio je tako svoje ime - *Rockingham*. Prvi naseljenici na tom području pojavili su se tek oko 1850. i počeli baviti zemljoradnjom. Naselje je doživilo uspon od 1871. kad su se počele eksploatirati šume Jarrah u unutrašnjosti. Zbog tog je izgrađena velika pilana i lukobran za brodove, koji su dolazili po drvenu građu. Ubrzo je izgrađena i željeznička pruga pa je naselje naraslo do te veličine da je dobilo status grada i vlastito gradsko vijeće 1897.

Od kad je *Rockingham* postao lako dostupan stanovnicima obližnjeg Pertha, razvio se od 1920-ih u popularno ljetovalište zbog svojih plaža i mirnog mora, pa su izgrađeni brojni hoteli. Tako je još i danas turizam glavna privredna aktivnost *Rockinghama*.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''
Robert de Beaumont, 2. earl Leicestera

**Robert de Beaumont, 2. earl Leicestera** (; 1104 – 5. april 1168) bio je anglo-normanski plemić i velikodostojnik, koji je služio kao *[[justiciar]]* ("sudac" ili de facto premijer) Engleske od 1155. do smrti.

Rodio se kao sin uglednog i uticajnog anglo-normanskog plemića Roberta de Beaumonta, 1. earla Leicestera i francuske plemkinje Elizabeth od Vermandoisa. Zajedno s njim je kao blizanac rođen Waleran de Beaumont. Nakon očeve smrti u junu 1118. je oba brata na svoj dvor primio kralj Henry I od Engleske; Robert je naslijedio posjede u Engleskoj, a Waleran posjede u Francuskoj. Robert, za razliku od brata, nije sudjelovao u pobuni protiv Henryja i sve je vrijeme ostao na dvoru. Uspio je to iskoristiti kako bi konsolidirao svoje posjede i postao jedan od najmoćnijih feudalaca u današnjem Midlandsu.

Oba brata su bili kraj Henryjeve samrtne postelje u decembru 1135. godine. Nakon Henryjeve smrti su kao novog kralja priznali Stephena, a 1139. počeli sudjelovanje u dugotrajnom građanskom ratu. Nakon bitke kod Lincolna je Waleran za kraljicu priznao Matildu i otišao brinuti o svojim posjedima u Francuskoj, dok je Robert, nominalno još uvijek Stephenov pristaša, ostao u Engleskoj. Tamo je od 1141. do 1149. vodio vlastiti privatni rat protiv Ranulfa II od Chestera.

Kada se vojvoda Henry, Matildin sin, iskrcao u Engleskoj u januaru 1153. Robert je tu priliku iskoristio kako bi prešao na njegovu stranu. Za to je nagrađen titulom lorda visokog stjuarda kao i titulom *justiciara*. Na njoj je ostao sljedećih četrnaest godina, sve do smrti; dokumenti sugeriraju da se aktivno bavio poslovima državne uprave, ali i da je stekao veliki ugled zbog svoje učenosti i upućenosti u pravna pitanja. 

Bio je oženjen za Amice de Gael, kćer normandijskih plemića. S njom je imao tri kćeri i sina Roberta koji je naslijedo njegovu titulu earla Leicestera.

Robert de Beaumont se pojavljuje kao lik u *[[The Holy Thief]]*, historijsko-kriminalističkom romanu Ellis Peters iz ciklusa o Cadfaelu, objavljenom 1992. godine. 

## Literatura
* D. Crouch, *The Beaumont Twins: the Roots and Branches of Power in the Twelfth Century* (Cambridge, 1986).
* D. Crouch, *The Reign of King Stephen, 1135-1154* (London, 2000).
* E. King, "Mountsorrel and its region in King Stephen's Reign", *Huntington Library Quarterly*, 44 (1980), 1-10.
* *Leicester Abbey*, ed. J. Storey, J. Bourne and R. Buckley (Leicester, 2006).
* Powicke, F. Maurice and E. B. Fryde *Handbook of British Chronology* 2nd. ed. London:Royal Historical Society 1961
* British Library ms Royal E xxv.
Lista historičara

Ovo je **lista [[historičar]]a**.

Imena su navedena kronološki, prema historijskom periodu u kome su pisali, odnosno nevezano o historijskom periodu o kome su pisali i za koji su se specijalizirali.

Kroničari i analisti, iako ne predstavaljaju historičare u najužem smislu riječi, su također navedeni na popisu.

## Historičari i kroničari Starog vijeka

* Herodot, (484 – o. 420. pne.), "Otac historije", napisao *[[Historija (Herodot)|Historiju]]* kojom je otpočela zapadna historiografija
* Tukidid, (460 – o. 400. pne.), peloponeski rat
* Ksenofont, (431 – o. 360. pne.), atenski vitez i učenik Sokrata
* Polibije, (203 – o. 120. pne.), rana rimska historija (na grčkom)
* Sima Qian, (o. 145 - o. 86. pne.), kineska historija, sastavio *[[Zapisi Velikog Historičara|Zapise Velikog historičara]]*
* Julije Cezar, (100 – o. 44. pne.), galski i rimski građanski ratovi
* Diodor sa Sicilije, (1. vijek pne.), grčka historija
* Salustije, (86 – 34. pne.), rimska historija
* Livije, (o. 59. pne. - o. 17. n.e.), rimska historija
* Marko Velej Paterkul, (o. 19. pne. – o. 31. n.e.), rimska historija
* Ban Biao, (3 - 54), (kineska dinastija Han), započeo *[[Knjiga Hana|Knjigu o Hanu]]* koju su dovršili sin i kćer
* Kvint Kurcije Ruf, (fl. o. 60-70), grčka historija
* Ban Gu, (32 - 92), (kineska dinastija Han)
* Ban Zhao, (45 - 116), (kineska dinastija Han, prva žena-historičar u Kini)
* Plutarh, (c. 46 – 120), iako ne predstavlja historičara u najužem smislu, njegov tekst *[[Usporedni životi]]* predstavlja važan historijski izvor
* Gaj Kornelije Tacit, (o. 56 – o. 120), rano Rimsko Carstvo
* Svetonije, (75 – 160), vladavina rimskih careva do Flavijevske dinastije
* Apijan, (o. 95 - o. 165), rimska historija
* Arijan, (o. 92-175), grčka historija

## Historičari i kroničari Srednjeg vijeka

## Historičari Ranog novog vijeka (1500–1799)

## Historičari rođeni u 19. vijeku

## Historičari rođeni u 20. vijeku
Tamna

Kraljevstvo **Tamna** ili **Tamna guk** je bila država koja je vladala od otokom Jeju ispred korejske obale od drevnog doba pa sve dok nije bila anektirana od strane korejske dinastije Joseon 1404. Također je poznato pod imenima Tangna (탁라), Seomna (섭나) i Tammora (탐모라). Svi ti nazivi otprilike znače "otočka zemlja."

Prvi pouzdani spomen kraljevstva potiče iz 476. godine, kada je, prema navodima teksta *[[Samguk Sagi]]*, ušla u tributarni odnos sa kraljevstvom Baekje. Pred kraj perioda Tri kraljevstva je prešla u interesnu sferu države Silla. Nakon pada Sille 935. je Tamna nakratko postala nezavisna, ali ju je već 938. pokorila država Goryeo. Godine 1105. je i službeno anektirana, iako je zadržala određeni stepen političke autonomije pod lokalnim vladarima. Godine 1404. je i u tu autonomiju ukinuo Taejong od Joseona.

## Reference

## Vanjske veze
* članak u Naver Encyclopedia }
* Jeju Government's History and Culture of Tamna site
Dvostruka razrešilica

( \natural \natural ) &nbsp;**Dvostruka razrešnica** () je muzički znak koji *poništava (razrešava)* važnost prethodno napisane dvostruke snizilice ili dvostruke povisilice i time noti vraća osnovno ime.

Piše se ispred note u vidu dve razrešnice ( \natural \natural ).

## Povezano
* Predznaci
* Dvostruka povisilica
* Dvostruka snizilica

## Reference
1105.

Godina **1105.** (**[[Rimski brojevi|MCV]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju po julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Križarski ratovi: Almoravidski emir, Yusuf ibn Tashfin iz Seville prema Palestini protiv križara šalje pomorsku ekspediciju od preko sedamdeset brodova. Armada u Mediteranu upada u oluju i nestaje bez traga.
* Roger II od Sicilije postaje grof Sicilije.
* Nakon smrti Ingea Starijeg, njegov nećak Filip postaje novi kralj Švedske.
* Prvi spomen konzula grada Pavia (prema nekim tumačenjima početak grada kao nezavisne komune).
* Korejska dinastija Goryeo pokorava kraljevstvo Tamna.
* Borba za investituru: Pristaše rimsko-njemačkog kralja Heinricha V za antipapu izabiru Silvestra IV.
* Križari napadaju grad Mahdia na obali Sjeverne Afrike.
* 31. 12. &ndash; Rimsko-njemačkog cara Heinricha IV sa prijestolja svrgava njegov sin Heinrich V.

## Rođenja

* 1. 3. &ndash; Alfonso VII od Kastilje (u. 1157).
* Grofica Matilda od Boulognea, supruga kralja Stephena od Engleske (u. 1152).
* Melisende od Jeruzalema (u. 1161).
* Rolando Bandinelli, budući papa Aleksandar III (u. 1181).
* Ibn Tufail, andaluzjski filozof, ljekar i službenik (približni datum; u. 1185).

## Smrti

* 13. 7. &ndash; Rashi, jevrejski komentator Tanaha i Talmuda (r. 1040)
* Raymond IV of Toulousea, križarski vođa, (r. o. 1052)
* Inge Stariji, kralj Švedske od 1080
* Huang Tingjian, kineski kaligraf, slikar i pjesnik (r. 1045)

## Izvori
Matilda od Boulognea

**Matilda I** (ili **Maud**) (; 1105? – 3. maj 1152) bila je *[[suo jure]]* grofica Boulognea, kao i kraljica Engleske, odnosno supruga kralja Stephena.

Rodila se u Boulogneu kao kćer grofa Eustacea III i škotske princeze Mary. Bila je u bliskom srodstvu sa imenjakinjom, caricom Matildom, koja će kasnije biti glavni suparnik njenom mužu u engleskom građanskom ratu. Godine 1125. se udala za Etiennea, grofa od Bloisa, kome je rodila sina po imenu Balduin koji nije preživio djetinjstvo. Iste je godine od oca naslijedila grofoviju, kojom je počeo upravljati njen muž. Etienne i Matilda su nakon braka neko vrijeme živjeli u Engleskoj na dvoru kralja Henryja I.

Nedugo nakon kraljeve smrti je Etienne iskoristio blizinu luka u Boulogneu kako bi se iskrcao u Engleskoj i ishodio svoje proglašenje za kralja. U to vrijeme je Matilda bila trudna; preko La Manchea je prešla nakon što je rodila svog sina i budućeg nasljednika Eustacea. 22. marta 1136. je službeno okrunjena za englesku kraljicu.

Matilda se za vrijeme građanskog rata istakla kao sposoban diplomat, ali i vojskovođa. Na samom početku sukoba je uspješno dovela vojsku iz Flandrije, a na sjeveru sklopila savez sa Davidom I od Škotske. Nakon što joj je muž poražen i zarobljen u bitci kod Lincolna 1141. je vodila uspješnu kontraofenzivu i protjerala svoju imenjakinju iz Londona, a potom je porazila u bitci kod Winchestera 14. septembra. Tada je zarobljen caričin polubrat Robert od Gloucestera koga je uspješno zamijenila za muža.

Uz Balduina i Eustacea je imala još troje djece - sina Guillaumea i kćer Marie, koje su također vladali Boulogneom, te kćer Matildu.

Umrla je od groznice 1152. Muž ju je nadživio dvije godine, a njegova smrt je označila kraj građanskog rata i pobjedu Carice Matilde. Njeni potomci su, međutim, naslijedili Boulogne.

## Preci



## Literatura

* 
* Marjorie Chibnall, ‘Matilda (c.1103–1152)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 http://www.oxforddnb.com/view/article/18337.
* 
* 
* 

|-
Lista vladara Sicilije

Ovo je spisak vladara Sicilijanskog kraljevstva.

Nakon normanskog osvajanja Sicilije, Robert Guiscard postaje vojvoda Apulije 1059. Robert Guiscard tj. Lukavi predaje grofoviju Siciliju svom bratu Rogeru.

* 1071-1101 Rogerije I
* 1101-1105 Simon
* 1105-1130 Rogerije II

= Kraljevi Sicilije =

Rogerije II je postao kralj 1130. godine. Postavio ga je protupapa Anaklet II 1130. godine, a priznao ga je papa 1139. Tada je Sicilijansko kraljevstvo obuhvaćalo, pored Sicilije, i jug Italije.

## [[Dinastija Hauteville]] (1130-1198)

* 1130-1154 Rogerije II
* 1154-1166 Vilim I
* 1166-1189 Vilim II
* 1189-1194 Tankred
* 1193-1194 Rogerije III
* 1194 Vilim III
* 1194-1198 Konstancija

Konstancija se udala za budućeg cara Henrika VI, pa je on polagao pravo na sicilijansko prijestolje.

## [[Dinastija Hohenstaufen]] (1194-1266)

* 1194-1197 Henrik I
* 1198-1250 Fridrik I
* 1212-1217 Henrik II
* 1250-1254 Konrad I
* 1254-1258 Konrad II
* 1258-1266 Manfred

### [[Dinastija Anžuj]] (1266-1282)

* 1266-1282 Karlo I

Karlo I je od 1282. do 1285. bio samo kralj Napulja.

## [[Dinastija Barcelona]] (1282-1410)

Pedro III, je osvojio Siciliju 1282. i postao je kralj samo Sicilije kao Petrus I, a Napuljskom kraljevinom su vladali Anžuvinci.

* 1282-1285 Pedro III
* 1285-1295 Jaime II
* 1296-1336 Federico II
* 1337-1342 Petar II
* 1342-1355 Ludovik
* 1355-1377 Fridrik III
* 1377-1401 Marija
* 1395-1409 Martin I
* 1409-1410 Martin II

## [[Dinastija Trastamara]] (1412-1555)

* 1412-1416 Ferdinand I
* 1442-1458 Alfons
* 1458-1468 Ivan
* 1468–1516 Ferdinand II
* 1516-1555 Ivana

## [[Dinastija Habsburg]] (1555-1700)

* 1516-1556 Karlo II
* 1556-1598 Filip I
* 1598-1621 Filip II
* 1621-1665 Filip III
* 1665-1700 Karlo III

Napuljskom kraljevinom vlada Španija (1516—1707) i Austrija (1707—1735). Filip II od Španije je vladao od 1554, dve godine pre nego što je postao kralj Španije.

## [[Dinastija Burbon]] (1700-1724)

* 1700-1724 Filip IV

### [[Dinastija Savoj]] (1713-1720)

* 1713-1720 Viktor Amadej

### [[Dinastija Habsburg]] (1720-1735)

* 1720-1735 Karlo IV

### [[Dinastija Burbon]] (1735-1806)

* 1735-1759 Karlo V
* 1759-1816 Ferdinand III

## Bonapartina Napuljska kraljevina (1806—1815)

* Žozef Bonaparta (1806—1808)
* Žoašen Mira (1808—1815)

= Kraljevi Dviju Sicilija (1816-1860) =
* 1816-1825 Ferdinand I
* 1825-1830 Franjo I
* 1830-1859 Ferdinand II
* 1859-1860 Franjo II

= Porodično stablo sicilijanskih monarha =
Antipapa Silvestar IV

**Protupapa Silvestar IV.**,  bio je katolički protupapa od 1105. do 1111. godine. Maginulf je bio arhiđakon crkve St. Angelo u Peschieri. Za vrijeme Borbe za investituru pripadnici rimske aristokracije koji su podržavali careve Henrika IV i Henrika V su iskoristili odsudstvo pape Paskala II te su izabrali Maginulfa za papu i dali mu ime Silvestar IV. On je službeno ustoličen 18. studenog 1105. Paskal je prethodnu dvojicu protupapa zarobio i poslao u samostan; to se nije dogodilo sa Silvestrom s obzirom da je on, čim se Paskal sljedeći dan vratio u Rim, izbjegao u Tivoli, a potom u Osimo gdje je uživao zaštitu Guarniera II od Spoleta. Na dan 11. travnja 1111. su Henrik V i Paskal II postigli načelni sporazum kojim je okončana višedesetljetna Borba za investituru. Henrik je priznao papu, a Silvestar se odrekao papskog naslova. Ostatak života je proveo pod zaštitom svog pokrovitelja.
Alfonso VII od Leona

**Alfonso VII** (1. mart 1105 – 21. august 1157), rođen kao **Alfonso Raimúndez**, zvani **Car** ili **Imperator** (*el Emperador*), bio je kralj Galicije od 1111. te kralj Leóna i Kastilje od 1126. do smrti. Alfonso je poznat kao prvi koji je koristio titulu *[[Imperator totius Hispaniae|car sve Španije]]*, zajedno s majkom Urracom, nakon što mu je majka dala neposrednu vlast nad Toledom 1116. Alfonso je kasnije svečano potvrdio carsku titulu 1135. Bio je sin Urrace od Leona i Raymonda od Burgundije, odnosno prvi vladar Burgundske kuće na Iberijskom poluotoka.

Alfonso je kod kasnijih historičara stekao reputaciju uzvišene, ali i pomalo enigmatične ličnosti. Vladavinu mu je karakterizirala ponovna supremacija zapadnih kršćanskih kraljevstava Iberijskog polutoka nad istočnim kraljevstvima (Navara i Aragón) poslije vladavine Alfonsa Bojovnika. Nastojao je svoju carsku titulu potvrditi u praksi, iako su njegovi pokušaji da istovremeno vlada nad kršćanskim i muslimanskim podanicima bili manje uspješni. Za vrijeme njegove vladavine je 1128. Portugal postao *de facto*, a 1143. je *de jure* priznat kao nezavisna država. Alfonso je bio poznat kao pokrovitelj pjesnika, pri čemu se navodi trubadur Marcabru.

## Preci



## Izvori

## Literatura
* Barton, Simon, The Aristocracy in Twelfth-Century León and Castile, Cambridge University Press, 1997.
* *Medieval Iberia: an encyclopedia*, Ed. E. Michael Gerli and Samuel G. Armistead, Taylor & Francis, 2003.
* Reilly, Bernard F., *The Kingdom of León-Castilla under King Alfonso VII, 1126–1157*, University of Pennsylvania Press, 1998.
* Riley-Smith, Jonathan (1990). *Atlas of the Crusades*. New York: Facts on File.
* Stroll, Mary, *Calixtus 2, 1119–1124*, BRILL, 2004.

## Vanjske vetze

 
* by the CIA Factbook  
* Italian Railways 
* Italian National and Regional Parks 
* History of Italy: Primary Documents 
* List and maps of archaeological sites in Italy 
* WWW-VL: History: Italy  at IUE 
* *[http://libro.uca.edu/lipskey/chronicle.htm Chronica Adefonsi Imperatoris]*.

|-

|-

|-

 
* by the CIA Factbook  
* Italian Railways 
* Italian National and Regional Parks 
* History of Italy: Primary Documents 
* List and maps of archaeological sites in Italy 
* WWW-VL: History: Italy  at IUE
Ibn Tufail

**Ibn Tufail** (o. 1105 &ndash; 1185) (puno arapsko ime:  *Abu Bakr Muhammad ibn Abd al-Malik ibn Muhammad ibn Tufail al-Qaisi al-Andalusi*; latinizirani oblik: *Abubacer Aben Tofail*) bio je andaluzijski muslimanski polimat, književnik, islamski filozof, teolog, ljekar, vezir i dvorski službenik. Najpoznatiji je kao autor knjige *[[Hayy ibn Yaqdhan]]* (u zapadnom svijetu poznatom pod naslovom *Philosophus Autodidactus*), poznate kao prvi filozofski roman u historiji književnosti. Kao ljekar se istakao kao zagovornik autopsije, što je izraženo i u njegovom romanu.

## Bibliografija
* Arapski tekst ''Hayy bin Yaqzan'' na Wikisource
* Puni pdf francuskog prijevoda bin Yaqzan'' na Google Books

## Napomene

## Izvori
* P. Brönnle, *The Awakening of the Soul* (London, 1905)
* Ben-Zaken, Avner, "Taming the Mystic", in Reading Hayy Ibn-Yaqzan: A Cross-Cultural History of Autodidacticism (Johns Hopkins University Press, 2011). .

## Vanjske veze
*  (PDF version)
* Ibn Tofail in "History of Philosophy in Islam", by T.J. de Boer, 1904, at sacred-texts.com
* About Ibn Tufail
* Ibn Tufayl's view of education implicit in his work ''Hayy Ibn Yaqzan'', by Silvio Sergio Scatolini Apostolo
Cévennes

**Cévennes** (galski: *Cebenna*, latinski: *Cevenna*, okcitanski i španjolski: *Cevenas*, njemački: *Cevennen*) je planinsko gorje u francuskom Središnjem masivu. Cévennes se rasprostire na više francuskih departmana: Gard, Lozère, Ardèche i Haute-Loire. Ime je dobio po narodu Kemenoncima (Κέμμενων, *Cemmenon*) koje spominje i Strabo u svom djelu, *[[Geographica]]*.

Najviša točka je planina Mont Lozère (1702 m), a unutar gorja se nalazi i Nacionalni park Cévennes. Odavde rijeke Loire i Allier teku ka Atlantiku, a Ardèche i njezine pritoke Chassezac i Cèze, prema rijeci Rhône; dok Vidourle, Hérault i Dourbie teku na jug prema Sredozemnom moru. Tu su i dva klanca, kratkih rijeka Jonte i Tarn.

Cévennes sa visoravnima Caussesa čini planinski krajolik s dubokim dolinama od 302.319 hektara, koji predstavlja izvanredan primjer odnosa između poljoprivredno-pastirskih sustava i njihovih biofizičkih okruženja, osobito stočnih putova ili cesta za kola. Sela i značajna seoska gospodarstva od kamena u dubokim terasama Caussesa odražavaju prostorne organizacije velikih opatija iz 11. stoljeća. Mont Lozère, unutar područja, jedno je od posljednjih mjesta na kojima se još uvijek prakticira ljetno preseljenje stoke.


file:France Lozere Sainte-Enimie 01.jpg|Selo Sainte-Enimie
file:Saint Chely Tarn.jpg|Klanac rijeke Tarn
file:Cirque de Navacelles.jpg|*Cirque de Navacelles*
file:Transhumance-Aigoual-1.jpg|Put stoke Mont Aigoual
file:Caroux Madale.jpg|Planina Caroux


## Vanjske veze

* Robert Louis Stevenson, *[http://en.wikipedia.org/wiki/Travels_with_a_Donkey_in_the_C%C3%A9vennes Travels with a Donkey in the Cévennes]*, 1879.
* Cevennes mediteranski turizam 
* Službena stranica nacionalnog parka Cévennes
Filip od Švedske

**Filip Halstensson** (? - 1118) bio je kralj Švedske koji je vladao od 1105. do 1118. O njegovom životu i vladavini se zna vrlo malo, te se smatra najopskurnijim švedskim vladarom od vremena pokrštavanja Šveđana. Zna se da je bio sin prethodnog kralja Halstena Stenkillsona, te da je 1105. naslijedio svog strica, kralja Ingea Starijeg zajedno sa svojim bratom Ingeom Mlađim. Bio je oženjen za norvešku princezu Ingegerd, kćer Haralda Hardrade. Nakon njegove smrti je Inge vladao sam.

## Izvori
Enver Hadžihasanović

**Enver Hadžihasanović** (Zvornik, 7. srpnja 1950., -) bivši je načelnik glavnog stožera Armije BiH.

Rođen je 1950. u Zvorniku, Bosni i Hercegovini. On je bivši oficir Jugoslavenske narodne armije (JNA), koji je 1973. godine diplomirao na Vojnoj akademiji kopnene vojske u Beogradu, nakon čega je raspoređivan na dužnosti u JNA u Tuzli i Sarajevu. 1988., Hadžihasanović je imenovan za načelnika Štaba 49. motorizirane brigade. Kasnije je, krajem 1989., postavljen za zapovjednika te brigade. Na toj dužnosti, Hadžihasanović je stekao čin potpukovnika. Početkom travnja 1992., nakon što je napustio JNA, Hadžihasanović je stupio u Teritorijalnu obranu Bosne i Hercegovine, a zatim je, 1. rujna 1992., imenovan za načelnika Štaba 1. korpusa Armije Bosne i Hercegovine (ABiH). Sredinom studenog 1992., Sefer Halilović ga je imenovao za komandanta 3. korpusa. Na tom položaju Hadžihasanović je bio sve do 1. studenog 1993., kada je unaprijeđen u načelnika Štaba Vrhovne zapovjedi ABiH. Nakon njega, na taj položaj je došao Mehmed Alagić. U prosincu 1993., Hadžihasanović je unaprijeđen u čin brigadnog generala i postao je član Zajedničke zapovjedi Vojske Federacije Bosne i Hercegovine. Otišao je u mirovinu 2000.

Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) podignuo je protiv Hadžihasanovića i Amira Kubure optužnicu zbog ratnih zločina protiv bosanskih Srba i Hrvata, koje su uglavnom učinili pripadnici postrojbe El Mudžahid. Ipak, tijekom suđenja je utvrđeno da Armija BiH nije imala potpunu kontrolu nad pripadnicima El Mudžahida, koji su se često ponašali svojevoljno i nisu slušali naredbe.

2008., pravomoćno je osuđen za propust da spriječi ili kazni okrutno postupanje u Muzičkoj
školi u Zenici od 8. svibnja 1993. do 20. kolovoza 1993. ili 20. rujna 1993., uz propust da kazni za okrutno postupanje u Muzičkoj školi Zenici od 26. siječnja 1993. do 8. svibnja 1993. Dobio je 3 godine i šest mjeseci zatvorske kazne. Naime, pripadnici 7. brigade držali su u zatočeništvu u Muzičkoj školi muškarce, civile, bosanske Hrvate i Srbe, kao i pripadnike HVO-a, i to u tri navrata: prvi put nakon borbi u Dusini krajem siječnja 1993.; drugi put nakon borbi na području Zenice, Viteza i Busovače u drugoj polovici travnja 1993.; treći put nakon izbijanja sukoba u Kaknju u lipnju 1993. Bilo je oko stotinu zatočenika, koje su stražari tukli, davali su im male količine hrane, koja je katkad bila pokvarena, te su sanitarni čvorovi i medicinska pomoć bili uskraćeni.

## Izvori
### Reference

### Literatura
* 
* 
## Vanjske veze
* Smanjena kazna dvojici generala Armije BiH 
* Sažetak presude
Melisende od Jeruzalema

**Melisende** (*Melisenda*; 1105 – 11. septembar 1161) bila je kraljica Jeruzalema od 1131. do 1153. godine, te regent za svog sina od 1153. do 1161.

Rodila se kao kćer grofa Balduina od Edese i armenske princeze Morphije od Melitene. U vrijeme rođenja joj je otac bio u seldžučkom zarobljeništvu, gdje je pao za vrijeme bitke kod Harrana. Otac joj je iz zarobljeništva otkupljen 1108. Melisende je u Edesi boravila prvih 13 godina života, sve dok joj otac 1118. nije okrunjen za jeruzalemskog kralja. Tada je stekla status prijestonasljednice te, s obzirom na prestiž svoje lokacije, jedna od najpoželjnijih udavača feudalne Evrope. 

Nastojeći se povezati sa francuskim kraljem Louisem VI, otac je prihvatio njegov prijedlog da Melisendu uda za moćnog francuskog feudalca Fulka V od Anjoua. Dugim i mučnim pregovorima je, pak, uspio ishoditi da Fulk nakon dolaska u Jeruzalem neće preuzeti neposrednu vlast od Melisende. Nakon sklapanja braka je Melisende mužu rodila sina Balduina. 

Nakon smrti Balduina II su Melisende i Fulk vladali zajedno, ali je ta vladavina bila obilježena stalnim borbama i dvorskim spletkama. Fulk je svoju suprugu 1134. optužio za preljub, odnosno sa aferu sa Hugom II od Jaffe. Nakon kraćeg oružanog sukoba Melisende je svog muža uspjela svrgnuti dvorskim pučem, ali se 1136. s njime pomirila i rodila mu sina Amalrika. Nakon muževe smrti je 1144. zavladala sama.
 
Za vrijeme njene vladavine su muslimani zauzeli Edesu, što ju je potaklo da papi u Rim pošalje poziv u pomoć, koji je doveo do Drugog križarskog rata, završenog kršćanskim neuspjehom. Između 1150. i 1152. se sa sinom Balduinom borila za vlast, ali su se na kraju pomirili. Umrla je, po svemu sudeći od posljedica moždanog udara 1161.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Tranovich, Margaret, *Melisende of Jerusalem: The World of a Forgotten Crusader Queen* (Sawbridgeworth, East and West Publishing, 2011).

## U historijskoj fikciji
*
Komuna

Komune su općine nastale razvojem gradske samouprave.

**Komuna** je izraz koji potiče od latinskih riječi *cum* ("zajedno") i *munire* ("ozidati") te u najširem smislu označava zajednicu ljudi koji stalno žive na nekom ograničenom području. U užem smislu se pod time mogu podrazumijevati:

* komuna (zajednica), moderni oblik društvene zajednice koga karakterizira dijeljenje resursa;
* terapijska komuna, namijenjena liječenju od ovisnosti i duševnih bolesti
* srednjovjekovna komuna, oblik društveno-političke organizacije gradova u srednjem vijeku;
* komuna (upravna jedinica), koja najčešće odgovara općini;
** komuna (Francuska) (*commune*)
** komuna (Italija) (*comune*)
* komuna (socijalizam)
* Pariška komuna 1871. godine
* Pariška komuna (Francuska revolucija) (1789–1795)