And Then, Silence

**"And Then, Silence"** (japanski: あとは、沈黙 *Ato wa, Chinmoku*) je osma epizoda prve sezone animea *[[Psycho-Pass]]*. Premijerno je emitirana 30. studenog 2012. godine tokom Fujijevog animacijskog bloka noitaminA u 00:00. Naoyoshi Shiotani je režirao epizodu prema scenatiju kojeg su napisali Makoto Fukami i Gen Urobuchi, dok je direktor animacije za ovu epizodu bio Takayuki Hamana.

Osma epizoda donijela je zaključak trodijelnog slučaja čija je glavna antagonistica bila Rikako Ōryō. Nakon nastavka serije koja je drastično podsjećala na slučaj Specimen, članovi PSB-a su uz vanjsku pomoć uspjeli razriješiti slučaj, međutim Rikako im je, a sve nakon Makishimine intervencije, uspjela pobjeći. Ipak, kao i raniji Makishimini suradnici koji nisu uspješno izvršili svoj zadatak, Rikako je pala kao žrtva Makishimina gubitka interesa za nju, a u tom je kontekstu objašnjena uloga koju Toyohisa Sengūji igra u Makishiminom sustavu. Na samom kraju epizode, Makishima pokazuje interes za Kōgamija, uz naglasak da je tokom epizode potvrđeno kako je Makishima bio mozak koji je stajao iza slučaja Specimen.

## Sinopsis

U dodatnoj sceni, možemo vidjeti Ginozu kako vodi konferencijski poziv s Masaokom, Kagarijem i Yayoi. Raspravljaju o slučaju, a Ginoza potvrđuje vezu između žrtava i prestižne Akademije Ōsō, na kojoj je radio i Tōma Kōzaburō. Dalje navodi da Akademija, uz odobrenje nadležnog ministarstva, provodi samo godišnje preglede Psycho-Passa i akademske evaluacije te je izuzeta od provjera Huea i Crime Coefficienta, što znači da ubojica vrlo lako može biti netko iz Akademije. Masaoka zaključuje kako će, unatoč poteškoćama, morati ući u prostor Akademije kako bi proveli istragu, a Yayoi dodaje kako je provjerila snimke sigurnosnih kamera, međutim kako nije uočila ništa sumnjivo. Kagari pokuša sugerirati nešto, no Ginoza čvrsto ponovi kako nema namjeru uključiti Kōgamija u istragi; Kagari ironično pohvali Ginozinu perceptivnost. Ginoza tada objašnjava plan - svaki od njih će, prerušen u Komissu-chan, ispitivati učenice o sumnjivim aktivnostima, uz poseban oprez kako ne bi negativno utjecali na umove maloljetnica.

Ubrzo vidimo kako je PSB poslao dronove na Akademiju, a iz likovne učionice ih promatra Makishima, dok Rikako Ōryō slika u pozadini. Njezin motiv su ponovo djevojke, čime insinura svoja sljedeća ubojstva. Kada ga Rikako upita, Makishima objašnjava da sve činjenice ovoga slučaja upućuju na Akademiju, zbog čega je prisutnost istražitelja nužna. Rikako komentira kako će joj neko vrijeme ruke biti vezane, a Makishima ju upita zašto je odabirala svoje kolegice kao svoje žrtve. Rikako se nasmiješi, a onda upita Makishimu što misli o obrazovnoj politici Akademije. Tu se saznaje kako Akademija i dalje primjenjuje "stare" obrazovne metode, koje nisu usklađene sa suvremenom praksom, međutim upravo zbog toga je njezina vrijednost veća. Rikako se tada ironično, iako potpuno mirna, osvrće na činjenicu da ta škola priprema djevojke da budu "dame", da uguši njihovu individualnost i da ih pripremi da budu "dobre supruge i majke u formalnosti koja se zove brakom". Zaključuje kako sve te djevojke vode dosadne živote, iako postoji mnogo mjesta na kojima bi se mogle istaknuti. Makishima ju sluša sa zanimanjem, shvaćajući kako njezina motivacija potječe iz njezine ogorčenosti i da je baš zbog toga odabirala svoje kolegice kao žrtve.

U međuvremenu, članovi PSB-a su u sobi jedne od nestalih učenica, ali ne pronalaze tragove. Dolazi Kagari i prenosi loše vijesti - nestale su još dvije učenice druge godine. Masaoka komentira kako je cijela situacija neobična jer je Akademija zatvorena gotovo kao vojno postrojenje, pitajući se kako bi itko uopće mogao izvući leševe. Dok se Ginoza pita zašto Tōma, koji je još uvijek glavni sumnjivac, bira samo učenice Akademije, Yayoi zaključi da bi Tōma, kao bivši profesor, mogao znati tajne prolaze pomoću kojih bi izbjegao osiguranje. Kagari tada komentira kako je škola starija od jednog stoljeća te kako je prošla kroz brojne renovacije koje su napravile zbirku među planovima. Yayoi sugerira kako bi se ubojica mogao skrivati i ubijati svoje žrtve unutar same Akademije.

Natrag u zgradi PSB-a, Kōgami i Akane rade na slučaju. Dok pali cigaretu, čiji dim smeta Akane, Kōgami ju pita za mišljenje. Iznenađena i nesigurna, Akane pretpostavlja da je, a sve temeljem analize podataka, mogućnost da ova ubojstva čini isti onaj koji je ubijao i tokom slučaja Specimen velika. Međutim, Kōgami ima potpuno suprotno mišljenje. Kako bi dokazao što misli, pokazuje Akane izvještaj o prvoj žrtvi slučaja, parlamentarnom zastupniku po imenu Ryōji Hashida, koji je optužen za korupciju i davanje lažnih izvještaja o Psycho-Passu, ali je odbio pristupiti novom mjerenju. Prilikom istrage, nudio je klišejizirane odgovore poput "Ne sjećam se" i slično. Nedugo nakon te afere, Hashida je pronađen mrtav - lubanja mu je otvorena, a mozak, dok mu je hipokampus, koji igra važnu ulogu u memoriji, gurnut u anus. Kōgami dalje zaključuje kako je ubojica svojim kasapljenjem leševa želio poslati određenu poruku, tvrdeći kako i Sasayamin leš ide u prilog toj tezi. Dalje navodi kako su bile ukupno četiri žrtve te kako su sve bile na različitim lokacijama, zaključujući kako Tōma Kōzaburō nikada ne bi postavio dva leša na isto mjesto, kao što je to bilo sada. Na koncu, tvrdi kako ova ubojstva ne prenose nikakvu poruku niti ironiju te kako im nedostaje Tōmine originalnosti, iako svojom ljepotom podsjećaju na umjetnička djela. Nakon toga, Kōgami izradi profil aktualnog ubojice, što uvelike iznenadi Akane, te ustvrdi kako se razlikuje od onog Tōminog, nakon čega zamoli Akane za dozvolu da napusti PSB-ov toranj. Kada Akane shvati da će morati ići s njim, a on to potvrdi, obraduje se. 

Njih dvoje odlaze u Korektivni i rehabilitacijski centar Tokorozawa, gdje odlaze oni čiji je Crime Coefficient iznad 300 i koji predstavljaju opasnoas za društvo. Jednom kada uđu, oni više ne mogu napustiti Centar, gdje ostaju izolirani od vanjskog svijeta. Centar je izrazito osiguran i praktički je nemoguće pobjeći, a sve i kad bi neki od pacijenata uspio pobjeći iz ćelije i aktivirao alarme, iz ventilacija bi izašao otrovni plin koji bi ga odmah ubio. Kōgami navodi da bi osobe u Centru iz vanjskom svijetu odmah bile mete egzekucije prema mjerilima Dominatora pa im je Centar, barem, mjesto koje im omogućava da žive. Razlog dolaska u Centar je jednostavan - Kōgami je pretpostavio kako su leševi uređeni prema originalnom predlošku te je odlučio posjetiti stručnjaka kako bi dobio pomoć. Pomoć je zapravo Kōichi Ashikaga, bizarni kriminalac koji je istetovirao svoje cijelo tijelo tako da podsjeća na ljudsko tijelo bez kože, a uz to je i stručnjak za umjetnost. Kada mu Kōgami pokaže leševe, Ashikaga ih usmjerni na Rōichija Ōryōa, a kasnije bude razočaran kad shvati da je, unatoč svom ugledu, današnjim generacijama nepoznat. Kōgami predloži Akane da provjere materijale s istrage i pokušaju pronaći poveznicu. Akane uspije pronaći Rikako Ōryō te bude šokirana kad shvati da je ona Rōichijeva kći i učenica Akademije.

Natrag na Akademiji, dok Masaoka kao Komissa-chan ispituje učenice, Kōgami i Akane bez holograma ulaze u zgradu. Ginoza pokuša spriječiti Kōgamija, ali Akane mu govori kako su, izgleda, otkrili ubojicu. Dok Kōgami traži Rikako, prati ga zabrinuti profesor, međutim Kōgami kao da nije svjestan da je ovaj uopće tu. Kōgami pronalazi Rikako u likovnoj učionici, kada mu ona potvrdi svoj identitet, on izvadi Dominator i izmjeri Crime Coefficient od nevjerojatnih 472.3. Međutim, njezinu eliminaciju spriječi profesor, koji zgrabi Kōgamija ruku, što Rikako iskoristi i pobjegne. Uz Masaokinu pomoć, Kōgami se oslobodi profesora i krene za Rikako, međutim ne uspijeva ju pronaći. Ona se, pak, sakrila iza skupine učenica, saznavši da joj je sve to organizirao Makishima. Ginoza naređuje blokadu Akademije, a među grupom učenica se pojavljuje Mika Shimotsuki, koja na jednoj od slika prepoznaje Kagami Kawarazaki.

U računalnoj sobi, Ginoza je bijesan jer kamere ne uspijevaju pronaći Rikako. Kagari navodi kako je osiguranje striktno što se vanjskog dijela Akademije tiče, međutim unutar same zgrade postoji mnogo rupa. Kōgami predloži Yayoi da pomoću specifične pretrage pronađe Rikako na svim snimkama unatrag nekoliko dana; Yayoi odgovara kako to neće biti problem. Dok Kōgami objasni Ginozi kako je shvatio da Tōma nije odgovoran za aktualna ubojstva, Yayoi uspije filtrirati snimke. Od svih pronađenih, članovima PSB-a je u oči upala ona na kojoj Rikako odlazi do postrojenja za uklanjanje otpada, gdje onda odlaze i oni. Postrojenje je prazno, međutim uspiju pronaći "laboratirij" kojeg je Rikako koristila, a u kojem im je ostavila novo djelo - dvije djevojke čiji je nestanak prijavljen.

U međuvremenu, Makishima u jednoj od prostorija Akademije pregledava snimke iz računalne sobe te s velikim zanimanjem sluša Kōgamija kako rješava slučaj. Njegovo slušanje prekida zamjenica ravnatelja, koja misli da on sluša glazbu. Ona ga oslovljava sa Shibata, ne znajući, očito, njegovo pravo ime. I dok oni pričaju o novim glazbenim talentima, u prostoriju upada jedna profesorica, koja zamjenici ravnatelja prenosi vijest da je na području Akademije došlo do otkrića leševa. Zamjenica odlazi, a Makishima, iako se zabrinuto ustao, ostaje u prostoriji i nešto radi na računalo. Članovi PSB-a su, u međuvremenu, odnijeli leševe, a uplakana Mika je, osjećajući krivnju (jer, ona je ta koja je Kagami upitila na Rikako, iako u neznanju), dobila utjehu od Yayoi. 

Natrag u računalnoj sobi, Ginoza i Kōgami nastavljaju raditi na slučaju. Postavljajući seriju pitanja, Ginoza zaključi kako Rikako, kao srednjoškolka, nije sama mogla realizirati cjelokupni plan. Dok on govori, Kōgami uoči da je netko u međuvremenu petljao po dijelu snimaka sigurnosnih kamera te ih je izbrisao. Sve one odnosile su se na likovnu učionicu, gdje su se Rikako i Makishima sastajali. Ipak, Kōgami je uspio pronaći audio zapis jedne od tih izbrisanih snimaka, a koji je snimio razgovor između Makishime i Rikako s početka epizode. Tu je Kōgami čuo Rikako kako svog sugovornika naziva Makishima, na što je reagirao s iznenađenjem.

U međuvremenu, Rikako šeta nepoznatim prostorom uz pomoć svjetiljke, pitajući Choea je li siguran da je to pravi put. Choe odjednom nestane, a Rikako dobije poziv od Makishime, koji ju pita zna li ona zašto ga je razočarala. Rikako daje negativan odgovor, a Makishima joj, kao i Masatakeu Midu ranije, govori kako je vjerovao da ima blistavu budućnost. Dok Rikako postaje sve više prestravljena, Makishima joj citira *[[Titus Andronicus|Titusa Andronicusa]]*, odnosno jednu Tamorinu repliku (vidi poglavlje ispod). Nakon toga, poziv se prekida i Rikako gubi signal na mobitelu. I dok Makishima prikladnim citatima iz *[[Titus Andronicus|Titusa Andronicusa]]* opisuje lov i djevojčinu sudbinu, Rikako bježi labirintom u kojem se nalaze i dva prilično zlobna mehanička psa koja ju love. Natrag u svom domu, Toyohisa Sengūji se priprema za lov.

Rikako se uspijeva skriti od mehaničkih pasa, međutim neoprezno upada u zamku za medvjede koja joj ozlijedi nogu. Dok joj jedan pas prilazi, ona pokušava pozvati svog oca, ali pas joj repom, koji je sastavljen od oštrica, presječe dlan na tri dijela. Ubrzo pred nju dolazi Sengūji s dvocijevkom i stane pred njom sa svojim psima. Rikako mu govori kako će Makishima i njega odbaciti onda kad mu ovaj dosadi, međutim Sengūji joj govori kako se ona ne treba brinuti o tome. Približi pušku njezinoj glavi te ispali, a od siline pucnja, Rikako ostaje dekapitirana, a njezina glava pada u vodu koja se nalazi iza nje. Gledajući njezin dekapitirani leš, Sengūji joj govori kako je ona, očigledno, bila samo mladunče zaduženo za zabavu, dok je on jedan od igrača koji u toj zabavi uživa.

Lov završava na isti način kako je i protekao - Makishiminim citatom Shakespearea. U tom trenutku postaje jasno kako su Makishima i Choe sa sigurne visine promatrali cijeli proces. Choe upita svog prijatelja je li siguran u svoju odliku s obzirom na to koliko mu je Rikako bila draga, na što Makishima odgovara kako je pronašao novu zanimaciju. Zadaje Choeu zadatak da se informira oko osobe koja je zbog svoje inteligencije i vještina potencijalno vrlo zabavna. Osoba u pitanju je - Shinya Kōgami.

## Glasovi

### Glavne uloge
*Kana Hanazawa kao Akane Tsunemori, mlada inspektorica pri PSB-u
*Kenji Nojima kao Nobuchika Ginoza, inspektor pri PSB-u
*Tomokazu Seki kao Shinya Kōgami, jedan od Enforcera pri PSB-u
*Kinryū Arimoto kao Tomomi Masaoka, najstariji među Enforcerima
*Akira Ishida kao Shūsei Kagari, jedan od Enforcera pri PSB-u
*Shizuka Itō kao Yayoi Kunizuka, jedini ženski Enforcer 
*Takahiro Sakurai kao Shōgo Makishima, glavni antagonist
*Yasunori Masutani kao Choe Gu-sung, Makishimin suradnik
*Noriko Hidaka kao glas Dominatora

### Gostujuće uloge

*Maaya Sakamoto kao Rikako Ōryō, učenica Akademije Ōsō
*Ayane Sakura kao Mika Shimotsuki, učenica Akademije Ōsō
*Katsumi Chō kao Toyohisa Sengūji, Makishimin suradnik
*Kenta Miyake kao Kōichi Ashikaga, tetovirani kriminalac kojega Kōgami konzultira oko slučaja

### Ostale uloge

*Kenji Kitamura kao stariji profesor na Akademiji Ōsō
*Eri Aida kao zamjenica ravnatelja na Akademiji Ōsō
*Kozue Harashima kao profesorica na Akademiji Ōsō
*Natsumi Takamori kao Komissa-chan, maskota CID-a

## Podaci o Psycho-Passu

Koncept Psycho-Passa je izrazito važan za cjelokupno razumijevanje animea i njegove radnje. Sukladno tomu, likovima se kroz epizode redovito mjeri razina Psycho-Passa, a te se brojke prikazuju ne Dominatoru kao i na službenim evidencijama koje dostavlja Sibyl. Kroz osmu epizodu, prezentirane su sljedeće brojke:

*Rikako Ōryō:  472.3 (brojka koju pokazuje Kōgamijev Dominator)

## Reference na popularnu kulturu

*[[Psycho-Pass]]* je kao anime u cjelini imao karakteristiku da često vrši reference na zapadnu filozofiju i pop-kulturu. Taj je običaj započeo s trećom epizodom te se nastavlja u daljnjima. Reference su u ovoj epizodi bile dvije, a one se nadovezivale na cijelu seriju šekspirijanskih referenci iz šeste sezone. Obje su prikazane pri samom kraju epizode, a izgovorio je Makishima. Prvo, tokom svog posljednjeg razgovora s Rikako, tokom kojeg joj pokušava objasniti zašto ga je razočarala, Makishima citira Tamoru, gotsku kraljicu i kasniju rimsku caricu iz tragedije *[[Titus Andronicus]]*, koja je bila lajtmotiv razgovora između Rikako i njega u šestoj epizodi. Citat u pitanju izgovoren kao predskazanje onoga što Rikako može očekivati, a Makishima je nakon izgovaranja istog prekinuo razgovor. Citat u pitanju je:


So should I rob my sweet sons of their fee: 
No, let them satisfy their lust on thee.


Smisao citata u kontekstu animea je jasan; naime, izvorni citat uputila je Tamora Laviniji kako bi joj rekla da neće spriječiti svoje sinove da zadovolje svoju požudu preko nje, iako ju je ona molila da to učini. Tamora nije željela uskratiti svojim sinovima to zadovoljstvo. U trenutku kada Makishima to govori Rikako, ona ga indirektno moli da ju poštedi kazne jer nije uspjela provesti svoj zadatak do kraja, međutim Makishima joj citira Tamoru, želeći joj tako poručiti kako nema namjeru spriječiti Sengūjija da zadovolji svoju potrebu za lovom preko nje. Na taj je način Makishima najavio Rikako kako će ubrzo umrijeti isto kao što je Tamora dala Laviniji do znanja što ju očekuje.

Druga referenca je, nanovo, bilo citiranje Shakespeareove tragedije *[[Titus Andronicus]]*, ali ovoga puta kako bi se osvrnuo na lov i groteskne uvjete s kojima se Rikako suočava dok ju love, prvo, Sengūjijevi mehanički psi, a onda i on sam. Kao što je to bio slučaj i u šestoj epizodi, Makishimini citati su fragmentirani dijelovi nekoliko replika koje na različitim mjestima u tragediji izgovaraju različiti likovi, među kojima i Tit Andronik i Tamora, a koje opisuju atmosferu lova i događaje koji su prikazani te daju cjelokupni opis Rikako Ōryō, ali na simboličan način.

## Muzika

Uvodna pjesma korištena tokom prve polovice prve sezone bila je "abnormalize" benda Ling Tosite Sigure. Glazbu i tekst uvodne pjesme potpisuje frontmen benda TK. Tokom ove epizode nije prikazana i uvodna špica koja će kasnije biti prisutna, već je uvodna pjesma pratila radnju same epizode. Odjavna pjesma, uz prisutnu odvajnu špicu, bila je "Namae no Nai Kaibutsu" u izvedbi dua EGOIST. Glazbu, tekst i aranžman za pjesmu potpisuje ryo, instrumentalist benda.

Ostalu glazbu potpisuje kompozitor Yūgo Kanno, koji je potpisao glazbu za cjelokupni anime.

Osma epizoda je, kao i prethodna, koristila neku kompoziciju klasične muzike kao pozadinsku glazbu. I ovoga je puta to bila Beethovenova uglazbljena verzija Schillerove "Ode radosti" iz njegove 9. simfonije, a mogla se čuti kada ju je Sengūji pjevušio dok se pripremao loviti Rikako.

## Kritike

Kao treća epizoda iz mini-serijala, osma epizoda je dobila bolje ocjene u odnosu na sedmu, čime se izjednačila sa šestom, koja ujedno bila prva iz mini-serijala. Na portalu IMDb je dobila prosječnu ocjenu 8.1/10, prestigavši tako, doista, sedmu epizodu i izjednačivši se sa šestom. Ujedno, na popisu svih epizoda prve sezone, zeuzela je 15. mjesto, s istom ocjenom kao i šesta te deveta epizoda. Što se, pak, portala MyAnimeList.net, čiji korisnici na forumu ocjenjuju pojedine epizode, tiče, osma je epizoda, temeljem 415 glasova članova, dobila prosječnu ocjenu 4.7/5, čime je postala dotad najbolje ocijenjena epizoda na portala, a ujedno i najbolje ocijenjena epizoda iz ovog mini-serijala.

Potvrda kvalitete epizode stigla je i u kritici Thomasa Zotha, koji piše za portal The Fandom Post.com. Naime, Zoth je ovoj epizodi dao ocjenu "A", čime je ona prestigla šestu epizodu, koja je s "A-" bila najbolje ocijenjena epizoda. Zoth je istaknuo kako *[[Psycho-Pass]]* konačno formira svoj vlastiti stil pomoću "perverznog i uvrnutog senzibiliteta", kombinirajući ga sa zanimljivim konceptima znanstvene fantastike. Iako je istaknuo da je razvoj likova još uvijek najslabiji dio (konkretno: Kōgami djeluje kao "supersavršeni glavni lik čija je jedina mana prevelika posvećenost poslu", Akane je još uvijek "nesigurna", a "ostali likovi su i dalje šifre"), zaključio je kako želi "još ovakvih" epizoda.

## Reference

## Vanjske veze
*