Pekinški dijalekt

**Pekinški dijalekt** () je mandarinski dijalekt koji se govori u urbanom području Pekinga, Kine. Pekinški dijalekt je osnova standardnog mandarinskog jezika, koji je standardni službeni kineski govorni jezik koji se koristi u Narodnoj Republici Kini, Republici Kini (Tajvanu) i Singapuru.

Iako su pekinški dijalekt i standardni mandarinski jezik vrlo slični, postoje neke razlike koje olakšavaju da kinezi međusobno mogu primijetiti osobe poreklom iz Pekinga koji govore domaći pekinški dijalekt, i govornika koji nisu iz Pekinga i pričaju standardni mandarinski jezik.

## Rasprostranjenost
Termin „pekinški dijalekt“ obično se odnosi na dijalekat koji se govori u urbanom području samog Pekinga. Međutim, lingvisti su dali širu definiciju za „pekinški mandarinski jezik“ () u koje se takođe uključuje i dijalekti koji su vrlo slični sa pekinškim dijalektom.

Na primjer, lokalni govor Čengde, grad sjeverno od Pekinga, smatra se dovoljno blizu pekinškog dijalekta da se stavlja u ovu kategoriju. Drugi primjeri uključuju lokalni govor Hailara u Unutrašnjoj Mongoliji; Karamaja u Hinjiangi; i u porastu Šenzena u Guandongu. Mnogi od tih gradova su nedavno naseljeni Han Kinezima, sa različitih jezičnih govornih područja. Kao rezultat toga, stanovnici tih gradova su usvojili standardni mandarinski jezik kao zajednički jezik.

## Fonologija
Fonologija, pekinškog dijalekta i standardnog mandarinskog jezika su gotovo identične.

Međutim, postoje neke uočljive razlike. Naj istaknutiji je proliferacija *[[rotički samoglasnik|rotičkih samoglasnika]]*. Svi *[[rotički samoglasnik|rotički samoglasnici]]* su rezultat - , sufiks imenica, osim za nekoliko riječi izgovoreno kao  koje nemaju ovaj sufiks. U standardnom mandarinskom, oni se takođe pojavljuju, ali nigde u blizini sveprisutnosti i frekvencije u kojima se pojavljuju u pekinškom dijalektu. Ovaj fenomen je poznat kao *[[Erhua]]* ().

Osim toga, pekinški dijalekt ima nekoliko fonetskih skraćivanja koji se obično smatraju previše „žargonski“ za korištenje u standardnom mandarinskom jeziku. Na primjer, u brzom govoru, početni suglasnici prolaze kroz promjenu ako su u jednoj nenaglašenom slogu: pinjin   postaje r , tako da   „ne znam“ može zvučiti kao  (naglas je na prvi i treći slog); đ ć šj ()  postaje j () , tako da   „idi brže“ može zvučiti kao ; b d g ()  daju glas da postanu ; slično promjene se javljaju i na drugim suglasnicima. Također, krajnji  i (manje često)  () se ne može zatvoriti u cjelosti, tako da je nosni samoglasnik proglašen umjesto jedan nosni suglasnik; na primjer,   završi da zvuči kao „njih“, umjesto „njiin“ u standardnom mandarinskom jeziku:

Tonovi u pekinškom dijalektu imaju tendenciju da budu više oštriji nego u standardnom mandarinskom jeziku. U standardnom mandarinskom, četiri tona su visoki-ravni, visoko-uzlazni, silazno-ulazni i visoko-silazni; u pekinškom dijalektu, prva dva tona su viša, treći se spušta malo više, i četvrti takođe pada više.

## Vokabular
Pekinški dijalekt ima mnogo reči koje se smatraju žargonski, i zato se pojavljuju mnogo manje ili nimalo u standardnom mandarinskom jeziku. Nedomaći Pekinšani često imaju problema sa razumevanjem većinu ovih reči. Mnogi ti neknjiževni izrazi imaju sufiks -r. Primjeri uključuju:
*   – veoma, posebno (koji se odnosi na način ili obeležje)
*   – ne; obično slijedi  ako se koristi kao zapovedni način (obično koristi kada odbijaju milost od bliskih prijatelja)
*   – biti ljut
*   – napusti; pobjeći
*   – osoba s ograničenim sposobnostima, klutz
*   – uzvik ukazuju iznenađenje ili sumnju
*   – na ekstremnoj mjeri, koristi se za ukus (obično slatko)
*   – tvrdica, rasipnik
*   – oprosti; čuje se često na Pekinške autobuse
*   – šetati se oko; ekvivalent u standardnom Mandarinskom  ili 
*   – ići na noge, otići, napustiti
*   /   – ne kičmen, pokunjen
*   – da konačno i zahvaljivo biti tih i miran
*   – način (da uradiš nešto); ekvivalent u standardnom Mandarinskom 
*   – propao (pogotovo stvari koje treba napraviti)

Neki izrazi se smatraju  (), ili „osnovni jezik“, koji su preneti iz starije generacije i više se ne koristi među više obrazovnih osoba, na primjer:
*   – od mlade dobi
*   – biti neorijentisan

Drugi se, mogu smatrati kao novi izrazi koji se koriste kod „modernijeg“ društva:
*   – baciti u koš; koristi se za košarku
*   – posebna ženska prijateljica (negativno značenje)

## Gramatika
Kao i kod fonologije i vokabulara, gramatika kolokvijalnog pekinškog dijalekta koristi više kolokvijalnih izraza nego standardni mandarinski. Uglavnom, standardni mandarinski je pod uticajem klasičnog kineskog jezika, što ga čini više sažet i jezgrovit; pekinški dijalekt nije bio utican na taj način, pa se čini više nadugačak - ali ovo je sačinjeno od činjenice da se pekinški dijalekt govori brže i ima fonetske skraćenice (vidi poglavlje o fonologiji gore).

Na primjer:
* Standardni mandarinski:
** 
** 
* Pekinški dijalekt:
** 
** 
* Nakon što je prošao kroz pekinših fonetskih smenjivanja:
** 
* *Bit će kiša danas, pa ne zaboravite ponijeti jedan kišobran, kada izađite.*

Rečenica u pekinškom dijalektu bi zvučila predugačka ako bi se koristila u kontekstu koji zahtijeva standardni mandarinski jezik (npr. u pisanom obliku, ili formalni govor), iako zvuči u redu ako se koristi među mještanima Pekinga (sa pekinškim fonetskim smenjivanjama). Standardni mandarinski izgovor zvuči u redu, ako se koristi u kontekstu koji zahtijeva (npr. među prijateljima iz različitih kineskih područja), ali je suviše neprirodan i kratak da bi se mogli primiti sva fonetska smenjivanja pekinškog izgovora i može biti neshvatljiv kao rezultat.

## Povezano
* Spisak kineskih dijalekata