open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leopold V od Austrije

**Leopold V**   (?, 1157. - Graz, Štajerska, 31. decembar 1194.), bio je od 1177. austrijski vojvoda, a od 1192. nakon sklapanja Sporazuma iz Georgenbergera  i štajerski vojvoda sve do svoje smrti 1194. 

## Biografija

Leopold je bio sin austrijskog vojvode Heinricha II iz Dinastije Babenberg.
Nastavio je vladati kao njegov otac, i bio vjerni vazal cara Svetog Rimskog Carstva Friedricha I Barbarosse. Tako je uspio učvrstiti granice svog vojvodstva prema Češkoj i dokinuti sva feudalna prava Bavarskog Vojvodstva na Gornju Austriju. 

Leopold je 1186. sklopio sporazum sa štajerskim markgrofom Otokarom IV, da će ga nakon njegove smrti na štajerskom tronu naslijediti Leopoldov najstariji sin Friedrich I.
Otokar IV je nakon povratka iz Trećeg križarskog rata obolio od lepre i bio praktički na umoru, a kako nije imao djece pristao je na tu ponudu o ujedinjenju dviju susjednih vojvodstva.

Na tadašnjoj granici između štajerskog i Austrijkog vojvodstva dao je podići novi grad Wiener Neustadt. Za svoje vladavine dao je podići brojne zamkove i pogranične utvrde. 
Pored toga pomagao je i u osnivanju i podizanju romaničkih samostana u Heiligenkreuzu, Zwettlu i Schottena u Beču. 

Leopold je od 1191. sudjelovao u Trećem križarskom ratu i zauzimanju utvrde Ako, pri tom se 
teško posvadio sa engleskim kraljem Richardom Lavljeg Srca koji ga je teško uvrijedio 
time što nije dozvolio da se istakne i Leopoldova zastava nad osvojenom utvrdom.

Osvetio mu se tako što ga je zarabio na njegovom povratku u Englesku u decembru između 21 - 22 kod Erdberga (danas dio Beča) i predao njegovom neprijatelju  caru Heinrichu VI. 

Zajedno su uspjeli iskamčiti pozamašnu otkupninu za njegovo oslobođenje, svoj dio Leopold je iskoristio za gradnju po svom vojvodstvu.

Zbog tog čina ga je papa Celestin III ekskomunicirao, život je skončao nakon pada s konja nakon kog je dobio gangrenu od koje je umro.

Pokopan je u cistercitskoj Opatiji Heiligenkreuz.

Leopold je imao dva sina Friedricha I i Leopolda VI, nakon smrti naslijedio ga je stariji 
Friedrich I

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Leopold V., Herzog, geb. 1157''
Friedrich I od Austrije

**Friedrich I**   (?, 1175. - ?, 16. april 1198.), bio je kratkotrajni austrijski vojvoda koji je vladao od 1194. do svoje smrti 1198. 

## Biografija

Friedrich je bio najstariji sin austrijskog vojvode Leopolda V iz Dinastije Babenberg, pa je nakon njegove iznenadne smrti nastavio vladati umjesto njega.

Friedrich je 1197. krenuo zajedno sa svojim carem  Heinrichom VI u Njemački križarski rat, negdje na putu iz Palestine je umro.

Pokopan je u cistercitskoj Opatiji Heiligenkreuz.

Friedricha je nakon smrti naslijedio njegov mlađi brat Leopold VI.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Friedrich I., geb. um 1175''
Austrijsko Vojvodstvo

**Austrijsko vojvodstvo** (njemački: *Herzogtum Österreich*), bilo je jedna od vazalnih domena Svetog Rimskom Carstva od 1156. do 1453.

## Karakteristike i historija
Ključni događaj za stvaranje Austrijskog vojvodstva bio *[[privilegium minus]]* (male slobode), dokument koji je izdao car Svetog Rimskog Carstva Friedrich I Barbarossa dana 17. septembra 1156. godine. Heinrichu II i njegovoj ženi Theodori i dodjelio im titulu vojvoda. Tim činom se tadašnja Austrija transformirala od tadašnje marke u vojvodstvo i odvojila Bavarskog Vojvodstva. Vojvodski par dobio je pravo da imenuje svoje nasljednike i u slučaju da ga nemaju (*libertas affectandi*). Isto tako dobili su pravo da se nijedan sud nemože održati u njihovom vojvodstvu bez njihovog odobrenja. Jedino što je morao poštovati u odnosu da dotadašnje vazalne vladare bilo je da mora prisustvovati dijetama u Bavarskoj i u slučaju rata uskočiti u pomoć susjedima. Prava sadržana u privilegium minusu bila su normalna pojava, koja je prevladavala po njemačkim zemljama sredinom 12. vijeka.

U samom početku se tadašnje Austrijsko vojvodstvo sastojalo samo od dijelova Donje i Gornje Austrije. Nakon izumiranja Dinastije Babenberg Austrijsko vojvodstvo je od 1246 do 1251. upalo u interregnum i bilo bez čvrstog vladara. Između 1251. i 1276. uspjeli su se nametnuti češka dinastija Pšemisl, a nakon njih od 1276. Habsburgovci. Rudolf IV. Habsburški koji je vladao od 1339. do 1365. proizveo je 1359. lažni *Privilegium Maius* ("Veliko pismo slobode") kojim je dokazivao da je njegovo vojvodstvo uzdignuto u rang Nadvojvodstva (Erzherzogtum). To mu je od samog starta negirano, tako da je od 1379. došlo je do podjele unutar habsburške dinastije, koja je potrajala sve do 1665. Falsifikat je tek 1453. konačno razotkriven, ali je tad Austrijsko vojvodstvo postalo toliko snažno da mu je pravo na nadvojvodstvo priznato glasanjem na dijete. Austrijsko vojvodstvo je od 1452. bilo podijeljeno na četiri dijela (Viertla) ta podjela je potrajala do 1753. kad je zamijenjena okruzima.

## Reference

## Vanjske veze
*  Von der Markgrafschaft zum Bundesland Niederösterreich von 960 bis heute
Svjetlost daleke zvijezde

***Svjetlost daleke zvijezde*** () je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Ivana Pirijeva. Po žanru je kombinacija ratnog i ljubavnog filma, a temelji se na istoimenoj pripovjetci Aleksandra Čakovskog. Protagonisti, koje tumače Nikolaj Aleksejev i Pirijevljeva supruga Lionela Pirijeva, su mladi pilot i radnica u tvornica aviona koji se nakratko sretnu u Gorkom na samom početku Velikog domovinskog rata. Radnja prikazuje kako mladić bude oboren i zarobljen od Nijemaca, te kako se nakon petnaest godina vraća u Gorki pokušavajući pronaći svoju ljubav. Svjetlost daleke zvijezde je bio pretposljednji film u Pirijevljevoj karijeri, odnosno posljednji koga je uspio dovršiti za života (za razliku od posthumno prikazane ''Braće Karamazovih'').

## Vanjske veze
*
Narodno vijeće Slovačke Republike

**Narodno vijeće Republike Slovačke** (slovački **Národná rada Slovenskej republiky**), najviši je predstavnički i zakonodavni organ u Slovačkoj. Jednodomni je parlament sastavljen od 150 poslanika koji se biraju izravno po proporcionalnom sistemu sa stranačkih lista. Poslanici imaju mandat od 4 godine. Historijski je proizišlo iz Slovačkog narodnog vijeća, koje je ustanovljeno u decembru 1943. u Bratislavi kao političko predstavništvo sudionika antifašističke borbe na području Slovačke za II. svjetskoga rata. Raspadom ČSSR-a i osamostaljenjem Slovačke, 1. X. 1992. preimenovano je u Narodno vijeće. Zasjeda u zgradi na Trgu Alexandera Dubčeka u Bratislavi.

## Historija
Slovački parlament naziv "Narodno vijeće" nosi od 1. listopada 1992. Od 1969. do 1992. godine, njegov prethodnik, parlament slovačkog dijela Čehoslovačke, bio je pod nazivom Slovačko narodno vijeće (Slovenská Národná Rada).

## Funkcioniranje

Narodno vijeće predlaže i izglasava zakone, ustav i promjene ustava kao i godišnji državni proračun. Suglasnost Narodnog vijeća potrebna pri ratifikaciji međunarodnih ugovora kojima Slovačka pristupi, kao i za odobravanje upotrebe vojne sile. Vijeće izabire javne službenike među predloženim kandidatima za određeni broj pozicije u izvršnoj vlasti i sudstvu po proceduri utvrđenoj zakonom.

Parlament može glasati samo ako je prisutna većina svih poslanika (njih barem 76). Većina odluka Vijeća donosi se relativnom natpolovičnom većinom svih prisutnih zastupnika (uz najmanje 39 glasova). Gotovo svi pravni akti mogu se usvojiti relativnom većinom. Apsolutna većina (76 glasova) potrebno je za izglasavanje nepovjerenja Vladi ili njezinim članovima, te kod biranja predsjednika i potpredsjednika Vijeća. Kvalificirana većina od 3/5 svih zastupnika (najmanje 90 glasova) potrebna je pri donošenju ili izmjeni Ustava ili Ustavnog zakona.

## Izvor

## Vanjske veze

* Službena stranica Nacionalnog vijeće Slovačke Republike
Narodna stranka Naša Slovačka

***Kotleba - Narodna stranka Naša Slovačka*** (), do novembra 2015. poznata kao Narodna stranka Naša Slovačka i skraćenici LSNS, je radikalno desna nacionalistička politička stranka koja djeluje u Slovačkoj. Osnovana je 2010. godine od pristaša radikalnog pokreta Slovačko bratstvo nedugo nakon što mu je Vrhovni sud Slovačke zabranio rad zbog nespojivosti programa sa Ustavom Slovačke. U svom programu se za izlazak Slovačke iz EU i NATO-pakta, protivi se privatizaciji državnih poduzeća i zalaže se za mjere protiv romske manjine i "terora međunarodnih bankara". Ispočetka je bila na margini slovačke politike, ali je s vremenom počela iskorištavati posljedice globalne financijske krize koje su se osjećale i u samoj Slovačkoj. Prvi značajniji uspjeh je zabilježila kada je 2013. godine njen vođa Marian Kotleba neočekivano izabran za guvernera Banskobistričkog kraja, a na izborima 2016. godine je prvi put ušla u parlament sa 8 % glasova.

## Vanjske veze
* Official website of the People's Party – Our Slovakia.
Klasifikacija Kongresne knjižnice

**Klasifikacija Kongresne knjižnice** (engleski **Library of Congress Classification**, akronim **LCC**), sistem bibliotečne klasifikacije, koji su počeli razvijati krajem 19. stoljeća u svrhu organizacije knjižnične građe u Kongresnoj knjižnici u Washingtonu. Danas tu klasifikaciju koriste istraživačke ustanove i sveučilišne knjižnice u SAD i više drugih država, dok većina javnih knjižnica i dalje koristi stariju Deweyjevu decimalnu klasifikaciju (engl. DDC) ili neku vlastitu klasifikaciju.

Sistem *LCC* klasificira sve ljudsko znanje u dvadeset i jednu osnovnu kategoriju označenu slovom engleske abecede. Većina je dalje podijeljena u podgrupe definirane također slovima.

## Sistem
*Glavne kategorije LCC*

## Povezano

* bibliotečna klasifikacija
* Deweyjeva decimalna klasifikacija
* ISBN
* Open Library

## Izvori
* Library of Congress Classification (LCC). (1999). Chan, L.M., *A Guide to the Library of Congress Classification* (str. 303-323). Englewood, Colorado: Libraries Unlimited.
* Library of Congress Classification. (2011). *Encyclopedia Britannica*. Pristupljeno 14.3.2016: http://www.britannica.com/EBchecked/topic/339475/Library-of-Congress-Classification
* Library of Congress Classification Outline. (2011). *The Library of Congress*. Pristupljeno 14.3.2016: http://www.loc.gov/catdir/cpso/lcco/
* Library of Congress Classification System. (2011). *LISWiki*. Pristupljeno 14.3.2016: http://liswiki.org/wiki/Library_of_Congress_Classification_System 
* Taylor, A.G. (2000). *Wynar's Introduction to Cataloging and Classification.* Westport, Connecticut: Libraries Unlimited.

## Vanjske veze
* Library of Congress classification outline
* Library of Congress – classification
Alternativa za Njemačku

**Alternativa za Njemačku** (; skr. AfD) je njemačka desna euroskeptična politička stranka. Osnovana je 2013. godine od grupe ekonomista i intelektualaca koji su bili nezadovoljni načinom na koji vlada kancelarke Angele Merkel vodi politiku rješavanja krize u eurozoni za koju su držali da predstavlja preveliki trošak za njemačke porezne obveznike. Platforma stranke, doduše, nije predviđala izlazak Njemačke iz EU, ali se zato zalagala za ukidanje eurozone, povratak njemačke marke i uvođenje instituta neposredne demokracije. Na izborima za Bundestag 2013. AfD je dobila 4,7 % te završila ispod izbornog cenzusa, ali je zato počela bilježiti uspjeha na izborima za Evropski parlament i pokrajinske skupštine. Sa vremenom je u AfD došlo do raskola između umjerene frakcije na čelu sa Berndom Luckeom i radikalnije frakcije na čelu sa Frauke Petry, koja je počela stavljati sve veći naglasak na pitanje ilegalne imigracije. Lucke je nakon toga napustio stranku i osnovao Savez za napredak i obnovu (ALFA). AfD-u je nakon toga nastavila rasti podrška, a što se tumači posljedicama evropske migrantske krize i politike poticanja useljavanja izbjeglica za Bliskog istoka od strane Angele Merkel, koja je izazvala veliko nezadovoljstvo među njemačkim stanovništvom.

## Izvori

## Vanjske veze

*  
* Alternative for Germany: Content in English 
* Alternative for Germany: Manifesto for the 2014 European Elections, summary version (in English). 
* Alternative for Germany: Manifesto for the 2014 European Elections, detailed version (in English). 
* Alternative for Germany: FAQ (in English)
Privilege (film)

***Privilege*** () je britanski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Petera Watkinsa. Po žanru predstavlja kombinaciju science fictiona, političke satire i crne komedije. Protagonist, čiji lik tumači Paul Jones, je mladi rock pjevač koji u Britaniji 1970-ih (tada u bliskoj budućnosti) sticajem okolnosti postaje zvijezda čija ga popularnost čini apsolutnim autoritetom za mlade generacije. Radnja prikazuje kako to nastoje iskoristiti vlastodršci kako bi ne samo očuvali dotadašnji poredak, nego i inicirali povratak tradicionalnih kršćanskih vrijednosti, ali i britanskog imperijalizma.

Privilege je Watkins snimio nedugo nakon što je zbog kontroverzi vezanih za svoj igrano-dokumentarni film ''War Game'' prognan sa BBC-ja, te je u njemu velikim dijelom nastojao iskazati svoje nezadovoljstvo britanskim establišmentom. Sa druge strane, u filmu se vidio i izuzetno kritičan odnos prema tadašnjoj pop kulturi koju su simbolizirale mlade rock zvijezde, a za koje je Watkins smatrao da može postati novo oruđe manipulacije masama. *Privilege* se svojim stilom naslanjao na njegove ranije radove, odnosno koristio pseudodokumentarni stil. Na njegov sadržaj je velikim dijelom uticao i ''Lonely Boy'', kanadski dokumentarni film posvećen popularnom pjevaču Paulu Anki iz 1962. godine.

Watkinsov je film nakon premijere dobio uglavnom loše kritike, a što se danas uglavnom tumači time da je njegova poruka bila neshvaćena ili suprotna očekivanjima inteligencije, tada pod snažnim dojmom generacijskog jaza i burnih društvenih promjena koje će sljedeće godine eskalirati u masovne proteste širom sviejta. Jonesu, rock pjevaču koji će decenijama kasnije postati preporođeni kršćanin, to je bio jedini važniji glumački nastup, isto kao i Jean Shrimpton, popularnoj manekenki i ikoni tadašnjeg svingajućeg Londona. Kritičari su, međutim, sa protokom vremena počeli daleko više cijeniti Watkinsov, pogotovo kada su u njegovom sadržaju prepoznali naznake trendova koji su se nakon nekog vremena pretvorili u stvarnost, bilo da je riječ o manipulacijama pop ikonama, bilo o Trećem putu (prepoznatom u službenoj ideologiji buduće britanske vlade koju u filmu čini koalicija konzervativaca i laburista), bilo o korištenju rock muzike za promoviranje ekstremne desnice i neofašizma.

## Uloge
* Paul Jones ... Steven Shorter
* Jean Shrimpton ... Vanessa Ritchie
* Mark London ... Alvin Kirsch
* William Job ... Andrew Butler
* Max Bacon ... Julie Jordan
* Jeremy Child ... Martin Crossley
* James Cossins ... Profesor Tatham
* Frederick Danner ... Marcus Hooper
* Victor Henry ... Freddie K
* Arthur Pentelow ... Leo Stanley
* Steve Kirby ... Squit
* Malcolm Rogers ... Velečasni Jeremy Tate
* Doreen Mantle ... Miss Crawford
* Michael Graham ... Timothy Arbutt
* Michael Barrington ... Biskup Essexa

## Izvori

## Vanjske veze
* Notes on ''Privilege'' from Peter Watkin's website
* 
* Article in Bright Lights Film Journal
* Feature at Britmovie
Marian Kotleba

**Marian Kotleba** (Banska Bistrica, 24. novembar 2013 -) je slovački radikalno desni političar poznat kao osnivač i vođa Narodne stranke naša Slovačka (LSNS), a koji od 2013. vrši dužnost guvernera Banskobistričkog kraja. Kotleba je izazvao ogromne kontroverze svojim stavovima prema romskoj manjini, odnosno zalaganju da se moderna Slovačka ugleda na fašistički pro-osovinski režim dr. Jozefa Tisa koji je vladao Slovačkom u doba Drugog svjetskog rata. Njegov izbor za guvernera Banskobistričkog kraja u jesen 2013. godine, u kome je pobijedio Vladimira Manku favoriziranog kandidata vladajućih socijaldemokrata, izazvao je šok u slovačkoj javnosti. Početkom 2016. je pod njegovim vodstvom LSNS prvi put ušla u slovački parlament, a što je izazvalo i zanimanje međunarodne javnosti, uključujući zapadne medije gdje se Kotleba često navodi kao neonacist.

## Vanjske veze
Jean Shrimpton

**Džin Rozmari Šrimpton** (; rođena 6. novembra 1942) je engleska manekenka i glumica. Bila je ikona *-{[[Swinging London]]}-* (Raskalašnog Londona) i jedna je od prvih svetskih supermodela.
Pojavljivala se na mnogobrojnim naslovnim stranama uključujući časopise *Vogue*, *Harper's Bazaar*, *Vanity Fair*, *Glamour*, *Elle*, *Ladie's Home Journal*, *Newsweek* i *[[Tajm]]*. 2012. godine, Tajm ju je proglasio za jednu od 100 najuticajnijih modnih ikona svih vremena. Glumila je sa Pol Džounsom 1967. u filmu *[[Privilege (film)|Privilege]]*.

## Reference

## Bibliografija
* 
* 

## Literatura

*
Chris Elliott

**Christopher Nash "Chris" Elliott** ( 31. maj 1960) je američki glumac, komičar i pisac. Chris Elliott je poznat po svojim ulogama u komedijama. Nastupao je, među ostalima, u Svi vole Raymonda, Svijet prema Jimu, i Kako sam upoznao vašu majku. Također je glumio u filmovima kao što su Cabin Boy, There's Something About Mary, Mrak Film 2, i ***[[Groundhog Day|Beskrajni dan]]***.Filmografija

*

## Vanjske veze

* 
* Audio interview on The Sound of Young America: MP3 Link
* Boilerplate meets Chris Elliott
Cabinda (grad)

**Cabinda** je grad u Angoli i središte istoimene provincije i enklave. Angolski suverenitet nad tom enklavom osporava secesionistička, nepriznata Republika Cabinda. Prema popisu iz 2014., općina Cabinda ima 598,210, čime je četvro najveće naselje u Angoli. Grad se nalazi na obali Atlantika te je u blizini velikih nalazišta nafte tako da je danas jedan od naftnih centara u Angoli.

## Historija

Grad su osnovali Portugalci, izvorno kao luku za vršenje trgovine robljem. Danas je Cabinda najznačajnija zbog svojih naftnih nalazišta.

## Geografija

Cabinda se nalazi na samoj obali Atlantika u južnom dijelu istoimene provincije i leži na desnoj obali rijeke Bele. Nalazi se 56 kilometara od Moande (DR Kongo), 70 kilometara od esutarija rijeke Kongo i 137 kilometara od mjesta Pointe-Noire (Republika Kongo).

### Administrativna podjela

Grad Cabinda podijeljen je na tri općine:

*Cabinda, u kojoj obitava 88.6% stanovnika
*Malembo, u kojoj obitava 3.1% stanovnika
*Tando-Zinze, u kojoj obitava 8.3% stanovnika

## Jezik

Cabinda je specifična i po tome što je njezin primarni jezik fiote, iz skupine bantu jezika. Iako se u Cabindi koristi i portugalski jezik, službeni jezik Angole, i to mahom u upravi, činjenica da je Cabinda kolonizirana osjetno kasnije od ostatka zemlje omogućila je zadržavanje jezične specifičnosti te pokrajine. Međutim, broj govornika portugalskog raste u posljednjim godinama.

## Promet

U Cabindi se nalazi aerodrom Cabinda, koji uglavnom služi kao poveznica s ostatkom zemlje.

## Vanjske veze
Amir Kazić Leo

**Amir Kazić Leo** (17. oktobar 1965, Sanski Most), bosanskohercegovački pjevač zabavne muzike.

## Festivali

* 1996. - Dora 1996
* 1997. - Dora 1997
* 2000. - Splitski festival 2000
* 2004. - Hrvatski radijski festival 2004
* 2005. - Hrvatski radijski festival 2005

## Nagrade

* 1996. - OsijekFest Festival : Treća nagrada publike	
* 1997. - OsijekFest Festival: Druga nagrada publike i nagada za najbolju interpretaciju	
* 1997. - "Naj debitant", Melodije hrvatskog Jadrana	
* 1997. - "Pjevač godine", Večernje Novosti	
* 1998. - Internacionalna nagrada "Zlatna ruža mira" za najbolji audio materijal	
* 1998. - Bihaćki festival: 3 nagrade
:Nagrada za "najnagrađenijeg pjevača" (prva nagrada publike)
:Prva nagrada žirija
:Najbolji scenski nastup	
* 1998. - "Muzička ličnost godine", Večernje Novosti	
* 2000. - Prva nagrada publike i žirija za pjesmu i najbolju interpretaciju, In. festival "FORTE 2000"	
* 2000. - Pop pjevač godine, Večernje novosti	
* 2001. - Prva nagrada, "najbolja pjesma" , Internacionalni Festival Podgorica	
* 2001. - "Zlatni CD", Nimfa Sound za tiraž album "Ljubav života"	
* 2001. - Muzička ličnost godine, Jutarnje Novine, BiH	
* 2001. - "Najpopularniji pop pjevač, RTV "101", Sanski Most 	
* 2003. - "Najbolji pjevač godine" , Oskar Popularnosti, Beograd, TV Pink	
* 2003. - "Zlatni Mikrofon" za pop pjevača godine, Banja Luka	
* 2003. - Najbolji muški vokal, Internacionalni Festival Zrenjanin	
* 2003. - 3 nagrade na festivalu radijskih stanica BiH, Sanski Most
:Pjesma "Fatma", hit mjeseca oktobra 2002 (Radio "Valovi Sane")
:Pjesma "Fatma" , hit godine (sve radio stanice BiH)
:"Pop pjevač godine" odlukom urednika svih radio stanica BiH	
* 2005. - "Oskar popularnosti za najboljeg bh pop pjevača godine", Oskar popularnosti, Banja Luka	
* 2005. - 2 nagrade na prvom radijskom festivalu BiH, Sarajevo
:Prva nagrada radio slušatelja za pjesmu "To vodu ne pije", duet sa Selmom Bajrami
:Prva nagrada muzičkih radio urednika BiH
* 2006. - Nagrada "Davorin" za muški vokal godine

## Diskografija
* "Jelena", Diskos (1989)
* "Leo", Croatia Records (1997)
* "Ljubav života", Nimfa sound, BiH (1997)
* "Kreni", Croatia records (HR), Nimfa sound (BiH) (2000)
* "Best of 17", Intakt records (BiH), Croatia records (HR) (2002)
* "Samo svoj", Croatia Records, City Records, Intakt Records (2002)
* "Sjećanja", Kompilacija 2 CD-a, City Records (2004)
* "Prokleta ljubav", Hayat Production (BiH), Hit Records (HR), City Records (SiCG) (2005)
* "Krevet od ruza", Hayat Production (BiH), Hit Records (HR), City Records (SRB) (2007)

## Reference

## Vanjske veze
Službena stranica Amira Kazića 
Nezvanična stranica Amira Kazića
Narodna Republika Angola

**Narodna Republika Angola** (portugalski: *República Popular de Angola*) je bila bivša samoproglašena socijalistička država koja je na području današnje Angole postojala od 1975. godine do ustavnih promjena 1992. godine. NR Angola je proglašena neposredno nakon sticanja nezavisnosti od Portugala, identično kao i u Mozambiku. 

Kao socijalistička država, NR Angola je imala dobre odnose sa Sovjetskim Savezom, Kubom, NR Kinom i NR Mozambikom. Državom je vladao MPLA, koji je bio zaslužan za uvođenje i provođenje komunizma u Angoli. MPLA je uživala podršku Kube i Sovjetskog Saveza. Komunističko uređenje potaklo je opozicijske skupine UNITA i FNLA da 1975. godine započnu građanski rat protiv vladajuće MPLA, koji je trajao do 2002. godine. 

Godine 1991., vladajuća MPLA je potpisala mirovni sporazum s opozicijskim frakcijama koji je otvorio put višestranačkim izborima i reorganizaciji države. Iako su izbori održani, a nakon istih je došlo do novih sukoba, NR Angola je konačno dokinuta 1992. godine, kada ju je zamijenila moderna Republika Angola.
Zootaxa

***Zootaxa*** je recenzirani naučni časopis koji izdaje novozelandski Magnolia Press a glavna disciplina mu je taksonomija. Časopis je uspostavio Zhi-Qiang Zhang 2001. Do 2012., preko 26.300 novih taksona je opisano u časopisu. Online verzije su dostupne.

## Vanjske veze

* 

## Izvori
Demokratska Narodna Republika Angola

**Demokratska Narodna Republika Angola** (portugalski: *República de Pessoa Democrática de Angola*) bila je nepriznata samoproglašena gerilska republika koju su 1975. godine, na samom početku građanskg rata, proglasili angolski oporbeni vođe Jonas Savimbi i Holden Roberto. 

DNR Angola je bila reakcija na Narodnu Republiku Angolu, socijalističku državu koju je 1975. godine proglasio MPLA predvođen Agostinhom Netom. Središte države bio je Huambo, a na čelu iste nalazilo se dvočlano predsjedništvo kojim su zajednički predsjedali Savimbi (UNITA) i Roberto (FNLA). Predsjednici vlade bili su José Ndele (UNITA) i Johnny Eduardo Pinnock (FNLA).

DNR Angola je imala isprekidan vijek trajanja. Prvi put je ugašena već 11. rujna 1976. godine, nakon uspješne ofenzive vladinih snaga. Obnovljena je 1979. godine, ali ovoga puta samo pod vodstvom UNITA-e. Te je godine Savimbi ponovo postao predsjednik, a funkcija premijera je ukinuta. DNR Angola je služila kao etatističko utjelovljenje gerilske borbe angolske oporbe tokom građanskog rata, međutim nikada nije stekla međunarodno prizanje niti je imala ozbiljne izglede za svrgavanje režima u Luandi. Savimbi je državu vodio do svoje smrti 2002. godine, nakon čega ga je kratko zamijenio Paulo Lukamba Gato. DNR Angola je formalno dokinuta 4. travnja 2002. godine.
Lužička Nisa

**Lužička Nisa** (njemački: *Lausitzer Neiße*, gornjolužičkosrpski: *Łužiska Nysa*‚ donjolužičkosrpski: *Łužyska Nysa*, češki: Lužická Nisa, poljski: *Nysa Łużycka*) je 254 km duga lijeva pritoka Odre. Odlukom donesenom krajem Drugog svjetskog rata rijeka Lužička Nisa je određena kao granica između Njemačke i Poljske (linija Odra-Nisa).

## Opis

Rijeka Lužička Nisa izvire u Češkoj kod mjesta Nová Ves nad Nisou u području podnožja planine Jizerske gore. Tok kroz Češku dug je 55 kilometara. Od tromeđe Češke, Njemačke i Poljske, rijeka čini granicu između Njemačke i Poljske (198 km). U tom dijelu rijeka protječe pored Lužice na istoku Njemačke. Kod mjesta Ratzdorf ulijeva se u Odru.

## Slike

Image:NeisseHartau.jpg|Nisa na prijelazu iz Češke u Njemačku.
Image:Altstadtbruecke_goerlitz_gnu_photo_behrendt.jpg|Stari most u Görlitzu.
Image:Neisse_bei_skerbersdorf_640x480.jpg|Nisa kraj Skerbersdorfa.
Image:Oder_Fluss.jpg|Ušće Nise u Odru.


## Izvori

## Vanjske veze

* Bibliography on Water Resources and International Law Peace Palace Library
*
Sergio Blažić

**Sergio (Serđo) Blažić - Đoser** (Pula, 8. travnja 1951. – Pula, 18. siječnja 1987.), jugoslavenski rock-muzičar. Karijeru rock-pjevača započeo je početkom 1970-ih u pulskom *Hushu* i koparskom *[[Bumerang (grupa)|Bumerangu]]*. God. 1976. postao je član *[[Atomsko sklonište|Atomskog skloništa]]* s kojim je snimio osam albuma. Umro je 18. siječnja 1987. u Puli od Hodgkinove bolesti, od koje je obolio 1971.

## Diskografija

* *[[Ne cvikaj generacijo]]* (1978)
* *[[Infarkt (album)|Infarkt]]* (1978)
* *[[U vremenu horoskopa]]* (1979)
* *Atomska trilogija* (1980)
* *[[Extrauterina (album)|Extrauterina]]* (1981)
* *Mentalna higijena* (1982)
* *Space Generation* (1983)
* *Zabranjeno snivanje* (1984)
* *Jednom u životu* (1985)

## Povezano

* *[[Atomsko sklonište]]*
Myjava (rijeka)

**Myjava** je rijeka je u zapadnoj Slovačkoj i istočnoj Češkoj, pritok Morave dug 79 km.

## Opis

Površina sliva iznosi 806 km². Izvire na Bijelim Karpatima u istočnoj Češkoj u pokrajini Južnoj Moravskoj kod sela Nová Lhota na visini od 660 metara. Uljeva se u Moravu kod slovačkog sela Kúty na nadmorskoj visino od 152 metra.

*Pokrajine i krajevi kroz koje teče rijeka Myjava:
** Južna Moravska
** Trenčinski kraj 
** Trnavski kraj

*Gradovi kroz koje prolazi.
**Myjava
**Šaštín-Stráže
**Senica

## Vanjske veze
### Ostali projekti
Ohre

*Ohre*' (, ) je reka dugačka 316&nbsp;km koja teče kroz Češku (251&nbsp;km) i Nemačku (65&nbsp;km). Izvire na planini Fihtel i uliva se kao leva pritoka u Labu. Slivno područje reke je 6.255&nbsp;km², od čega je 5.614&nbsp;km² u Češkoj i 641&nbsp;km² u Nemačkoj. To je treća po veličini reka u Češkoj Republici.

## Geografija
Reka izvire u podnožju planina Fihtel u nemačkoj saveznoj državi Bavarskoj, u blizini grada Vajsenštat. Ohre protiče kroz jezero Vajsenštat i gradove Reslau, Marktlojten i Hoenberg an der Eger gde napušta Nemačku. U Češkoj prolazi kroz gradove Heb, Karlove Vari, Klašterec na Ohri, Kadanj, Louni, Terezin, pre nego što se ulije u Labu kod grada Litomjeržice.

Najveći protok se javlja u proleće. Prosečna zapremina protoka na ušću je 37.94 m³/s. Donji deo reke protiče kroz područja sa najnižom prosečnom količinom padavina u Češkoj Republici (manje od 500&nbsp;mm).

Ohre se uglavnom koristi za navodnjavanje i za električnu energiju. Postoje tri hidroelektrane: Skalka (izgrađena 1962-1964, površine 378ha), Nehranjice (građena od 1961. do 1968. godine, površine 1338 ha) i Kadanj (izgrađena 1966-1971, površine 67ha)

## Pritoka

* Flajsenbah ili Plesna (leva)
* Vondreb ili Odrava (desna)
* Libocki Potok (l)
* Svatava (l)
* Rolava (l)
* Tepla (d)
* Bistrice (l)
* Libok (d)
* Bišanka (d)
* Homutovka (l)

## Povezano
* Češka
* Nemačka

## Reference

## Literatura
* Jaroslav Michálek, Petr Uhlík: *Die Eger – ein bemerkenswerter Fluss*. Krajské Muzeum, Sokolov 2006, 

## Vanjske veze

* Karte vom Oberlauf
* http://www.bayern-fichtelgebirge.de; Link Gewässerkunde
* Wasserstands- und Durchflussanzeige auf tschechischem Gebiet (de) 
* Ohře im Povodňový plán Karlovarského kraje
Ostravice (rijeka)

**Ostravice** (njemački: *Ostrawitza*) je rijeka u Moravsko-šleskom kraju u  Češkoj, pritok Odre, dug 65 km.

## Opis

Površina sliva iznosi 827 km ². Izvire u istočnoj Češkoj na gorju Javorníky, a nastaje spajanjem Černe Ostravice i Bíle Ostravice. 

Gradovi kroz koje prolazi rijeka Ostravica:

*Frýdlant nad Ostravicí 
*Ostrava 
*Frýdek-Místek

## Ostali projekti
Otava (rijeka)

**Otava** je rijeka u južnom dijelu Češke, duga 112 km. Nema izvor, ali je stvorena slivom rijeka Vydre i Křemelne. Rijeka protiče kroz gradove Sušice, Strakonice i Písek. Ulijeva se u Vltavu u blizini tvrđave Zvíkov. Otava je bila prva premoštena rijeka u Češkoj, kameni most preko nje je izgrađen u 14. stoljeću u gradu Písek. Danas je to popularna rijeka za sportove na vodi. Lokalni dijalekt za rijeku također koriste i naziv "Wotāva".

## Vanjske veze

*  Informacije o rijeci na Češkom istraživačkom institutu
Klabava

**Klabava**, negdje i **Klabavka**, rijeka je u Češkoj, pritoka Berounke. Naziv je dobila po mjestu Klabavka, gdje i izvire. Protječe 
Plzeňskim krajem 51,2 kilometar do mjesta Chrást, gdje se ulijeva u rijeku Berounku.

Ukupna površina porječja Klabave iznosi 373 četvornih kilometara, a prosječni istjek kod ušća 2,1 kubnih metara u sekundi.

Budući da ima vrlo varljivi vodeni režim, koji se brzo povećava u vrijeme oborina, za regulacija protoka vode i vodostaja izgrađena je brana iznad sela Klabava, u blizini samog izvora. Od 1956. do 1959., zbog čestih poplava, čehoslovačka vlada dala je izgraditi dva paralelna tunela za izmjenu smjera toka rijeke. Svaki tunel bio je dimenzija 5 × 5 metara i duljine 1.500 metara.

## Izvori
* Větvička, Václav, *Berounka, řeka bez pramene*, Naklada Jan Vašut, Prag, 2010., 

## Vanjske veze
### Web stranice
*  Stanje vodostaja rijeka na području povijesne pokrajine Češke 
### Ostali projekti
Berounka

**Berounka ** je rijeka u Češkoj i najveći lijevi pritok Vltave. Nastaje spajanjem dviju rijeka; rijeke Mže (njem. *Mies*), koja izvire u Njemačkoj uz granicu sa Češkom, i rijeke Radbuze kod Plzeňa, gdje se spajaju u Berounku. Berounka nastavlja svoj tok do ulaza u Prag, kada se ulijeva u Vltavu. Izvorno se, u 17. stoljeću cijeli tok rijeke nazivao Mže, ali budući da grad Beroun leži na Berounki prozvana je po njemu.

Rijeka je duga 139,1 kilometar, a prosječni istjek vode iznosi 36 kubnih metara u sekundi.

Berounka je omiljeno odredište kanuista, zbog slikovitog krajolika bogatog biljnim i životinjskim svijetom i cjelokupne prirode koja je najljepša kod Dvorca Krašov, gdje se nalazi i zakonom zaštičeno prirodno i kulturno područje.

## Galerija
### Slike toka

Datoteka:Berounka pod Krašovem.jpg|Berounka kod Krašova.
Datoteka:M-Berounka a vrch Hamouz.jpg|Berounka pod Dubjanijem.
Datoteka:Ústí Javornice do Berounky.jpg|Rijeka kod Zvíkoveca.
Datoteka:Berounka vyhled Tetin 4326.JPG|Berounka pod Tetínom 
Datoteka:Berounka u Srbska (řkm 29).JPG|Berounka u mjestu Srbsko.
Datoteka:Confluence of Berounka and Vltava river.jpg|Ušće Berunke u Vltavu. 

### Mostovi na rijeci

Datoteka:Dolany, Dolanský most.JPG|Dolanský most.
Datoteka:Srbsko, lávka, pohled směr Koda.jpg|Most u mjestu Srbsko.
Datoteka:Řevnice, most.JPG|Most u Řevnicama.
Datoteka:Dobrichovice zamek 1682.JPG|Most u Dobřichovicama.
Datoteka:Mokropsy railway bridge 3682.jpg|Željeznički most kod mjesta Mokropsy.
Datoteka:Lávka v Černošicích-pohled od města.jpg|Pješački most u Černošicama.


## Panorama

## Vanjske veze
### Web stranice
*  ''Berounka'' na OpenStreetMap
*  ''Berounka'' na Radnicko.cz
*  Podaci o kilometraži, pritocima i jezerima na rijeci na Raft.cz
*  Dolina Berounke kod Tetína na DoPřírody.com

### Ostali projekti
Teplica (Myjava)

** Teplica** je mala rijeka je u zapadnoj Slovačkoj i istočnoj Češkoj, pritok Myjave dug 34 km.

## Opis
Površina sliva iznosi 129,8 km ². Izvire na Bijelim Karpatima u istočnoj Češkoj u pokrajini Južnoj Moravskoj kod sela Kuželov na visini od 440 metara. Uljeva se u Myjavu južno od grada Senice.

Pokrajine i krajevi kroz koje teče rijeka Teplica:
* Južna Moravska
* Trenčinski kraj 
* Trnavski kraj

Gradovi kroz koje prolazi rijeka Teplica:
*Senica
Heiligenkreuz (opatija)

**Opatija Heiligenkreuz** (njemački **Stift Heiligenkreuz**) je cistercitska opatija u austrijskoj općini Heiligenkreuz u Wienerwaldu u saveznoj zemlji Donjoj Austriji.

## Historija
Opatiju Heiligenkreuz osnovao je 1133. austrijski markgrof Leopold III, i poklonio joj relikviju, komadić drva iz Palestine koji je navodno bio dio križa na kojem je bio pribijen Isus, po toj relikviji je opatija dobila ime Heiligenkreuz (*Sveti [[križ]]*). To je drugi najstariji cistercitski samostan u Austriji, koji je bio nukleus iz kog su izniknuli i brojni drugi samostani Zwettla (1138), Baumgartenberg (1142), Marienberg (1197), Lilienfeld (1202) i brojni drugi.

Najipresivniji objekt u tom kompleksu je opatijska crkva, romanička jednobrodna bazilika, posvećena 1187. s romaničkom fasadom, transeptom iz 13. vijeka i impresivnim korom koji je posvećen 1295. i predstavlja remek djelo austrijske gotike. Samostanski klaustar podignut je između 1220. i 1240., ali je kompletno rekonstruiran u 19. vijeku u neogotičkom stilu. Uokolo njega nižu se gotičke zgrade sa spavaonicma.

Barokna faza izgradnje opatije započela je 1641. a završila je 1662., u tom periodu obnovljene su i podignute nove spavaonice i južni klaustar. Izgradnja sakristije i zvonika započela je 1667. a završila je 1674. godine. Osmanlije su 1683. zapalile Heiligenkreuz, nakon tog je obnovljen. Tad mu je dograđeno barokno dvorište, s kužnim stupom posvećen sv. Trojstvu (1736. - 1739.) i Josef fontana od Giulianija (1739).

Opatija ima veliku biblioteku i grobnice babenbergovaca; Leopolda IV, Leopolda V, Friedricha I i Friedricha II. U opatijskom parku podignuta je Kalvarija između 1731. i 1750. Opatija Neukloster iz Wiener Neustadta se 1881. ujedinila s Opatijom Heiligenkreuz, a 1954. Heiligenkreuz je podigao novi filijalni samostan u Mönchhofu u Gradišću za cistercitske redovnice iz njemačkog Landshuta. Opatija Heiligenkreuz je 1999. imala 53 redovnika, 17 povezanih parohija i jednu teološku akademiju (osnovanu 1802.). 

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Opatije Heiligenkreuz
Friedrich II od Austrije

**Friedrich II**  zvan *Svadljivi* (Streitbare) (?, 1210. - Rijeka Leitha, 15. jun 1246.), bio je posljednji babenbergovski vojvoda koji je vladao štajerskim i austrijskim vojvodstom od 1230. do svoje pogibije 1246.

Sam sebe je nazvao *Herr von Krain* (Gospodarem Kranjske) koju je zauzeo 1232.

## Biografija

Rođen je kao sin austrijskog vojvode Leopolda VI iz Dinastije Babenberg. Imao je vrlo nestabilan karakter, pa je konstatno bio u sukobima i borbama, kako sa unutrašnjim tako i sa vanjskim neprijateljima.

Uspješno je ugušio pobunu koju su protiv njega poveli 1231. carski službenici, a nakon toga ratovao protiv Bavarskog Vojvodstva, Češke i Ugarske.

Posvadio se sa carem Svetog Rimskom Carstva - Fridrikom II čiji je vazal bio, jer je potajno podržavao bunu njegova sina (muža svoje sestre Margarethe) i odbijao doći na Carske dijete. 

Zbog tog ga je car kaznio 1236. tako što je pozvao sve njegove susjede da ga sruše. Bavarsko - češke snage su ga istjerale iz Beča, ali se Friedrich uspio konsolidirati u nedalekom Wiener Neustadtu i na kraju pobjediti okupatore.

Nakon tog se 1241. uspješno borio protiv Mongola koji su napali Ugarsku. 
Izmirio se s carem i zbližio, tako što mu je obećao ruku svoje mlade nećakinje Gertrud. 
Pomoću tog vjenčanja želio je uzdići Austrijsko vojvodstvo u rang kraljevstva, ali mu je pokušaj propao kad se Gertrud
- 1245. odbila udati za ostarjelog cara - trostrukog udovca.

Poginuo je u Bitci kod Leithe 1246. u sukobu sa ugarskim snagama kralja Bele IV.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Friedrich II. der Streitbare''
Rudolf IV Habsburški

**Rudolf IV. Habsburški**, zvan *Stifter* tj. Osnivač (Beč, 1. novembar 1339. – Milano, Italija, 27. jul 1365.), bio je austrijski, štajerski i koruški vojvoda od 1358. (i samoproglašeni nadvojvoda), tirolski grof od 1363. i prvi kranjski vojvoda od 1364 do svoje smrti 1365.  

## Biografija
Rođen je kao najstariji sin austrijskog vojvode Albrechta II iz Dinastije Habsburg, imao je dva brata Albrehta i Leopolda. 

Oženio se 1357. Katerinom Luksemburškom, kćerkom cara Svetog Rimskog Carstva Karla IV.

Nezadovoljan što mu  Carska dijeta nije svojom Zlatnom bulom iz 1356. dodjelilo veća prava, naredio je da se falsificira dokument Privilegium maius, po kojem je dobio titulu nadvojvode. Ta krivotvorina je tek kasnije razotkrivena, iako je od samih početaka bilo puno onih koji su sumnjali u nju, ipak mu je uspjelo da u skladu sa titulom stekne veća prava, zahvaljući između ostalog i moćnom puncu Karlu IV.

Među najveće uspjehe njegove vladavine ubraja se što je zakulisnim igrama uspio proširiti svoje domene: 1362. na Furlaniju, a 1363. i na Tirol, kao i osnovanje Univerziteta u Beču 1365., i nastavak gradnje katedrale Stephansdom u Beču. 

Godine 1364., pred kraj svog života, sklopio je dogovor o sukcesiji sa svojim puncem Karlom IV, koji je kasnije nazvan Rudolfova kućna pravila (*Rudolfinische Hausordnung*) (sporazum o nasljednom pravu na habsburgške domene) u njemu je jasno određeno da ga nakon smrti imaju naslijediti kao zajednički vladari njegova braća Albreht i Leopold.

Njegov portret je prvi kolorirani portret nekog centralnoevropskog vladara.

Pokopan je u bečkoj katedrali Stephansdom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Rudolf IV. der Stifter''
Markgrofovija Istra

**Markgrofovija Istra** (njemački: *Markgrafschaft Istrien*, talijanski: *Marchesato d’Istria*, slovenski: *Mejna grofovija Istra*) , bila je jedna od administrativnih jedinica Austrijskog primorja, jedne od krunskih zemalja Austrijskog Carstva (kasnije Austro-Ugarske) od 1849. do 1918.

Markgrofovija Istra imala je površinu od 4.956 km² i 403.566 stanovnika (1910.) što je iznosilo 81,4 stanovnika /km²

## Politička i [[državna uprava|administrativna]] podjela
Margrofovija Istra bila je 'politički podložna carskom guverneru u Trstu. Autonomne poslove i pokrajinske zakone provodio je i donosio Istarski sabor  koji je sazivan u Poreču. Njegov sastav bio je slijedeći:
* 3 biskupa koja su po funkciji ulazila u sabor
* 1 predstavnik Privredne komore
* 5 zastupnika zemljoposjednika
*12 zastupnika gradova
*14 zastupnika općina 
* 7 zastupnika izabranih na izborima općim pravom glasa

Cijela markgrofovija bila je jedna administrativna jedinica, podjeljena na 54 općina i 558 naselja.

### Etničke i vjerski sastav
* Hrvati:   168,184 (43.5 %)
* Talijani: 147,417 (38.1 %)
* Slovenci: 55,134 (14.3 %)
* Nijemci:   12,735 (3.3 %)
* katolici: 400.176  (99,16 %)
* evangelici: 1.493
* pravoslavci: 1.050
* židovi: 677

## Historija
Istra je nakon propasti Zapadnog Rimskog carstva postala granična zemlja i teritorij sukoba, u kojoj su se smjenjivali brojni vladari od Bizanta, Franaka, Longobarda i Slavena.
Krajem srednjeg vijeka ojačao je utjecaj Akvilejske patrijarhije osobito uz obalu Istre, i 
Goriške grofovije po unutrašnjosti Istre. Vremenom su akvilejske domene podpale pod vlast 
Mletačke Republike a goriške pod Habsburge.

To stanje trajalo je do Mira u Campo Formiju - 1797. kad je Austrija zaposjela dotadašnje mletačke posjede po Istri, koji su bili teritorijalno veći od onog što je dotada imala. Ali ih je za napoleonskih ratova izgubila, nakon potpisivanja Požunskog mira izgubila.

U tom trenutku austrijska Istra spala je na površinu od 2900 km² sa 82 300 stanovnika, uglavnom oko tadašnjeg administrativnog centra Kopra.
Napoleon Bonaparte je Istru i Kvarnerske otoke 1909. uključio u Ilirske pokrajine. Ni to nije dugo potrajalo jer su nakon Bečkog kongresa ti teritoriji vraćeni Austrijskom Carstvu, koje 1814. od skoro čitavog područja Julije formira novu administrativnu jedinicu *Governo di Trieste-Tršćanska guvernija*  podijeljenu u 3 distrikta, a Istra je potpadala pod Tršćanski distrikt. 1818. čitava guvernija (bez Rijeke) ulazi u sastav Kraljevine Ilrije do 1849. kada se formira Austrijsko primorje.Nakon zaposjedanja Austrija je u Puli izgradila svoju najveću ratnu luku.

## Reference

## Vanjske veze
* Küstenland
Becket ou l'Honneur de Dieu

***Becket ou l'Honneur de Dieu*** (), poznat i po skraćenom naslovu ***Becket*** je historijska drama francuskog pisca Jeana Anouilha premijerno prikazana u Parizu 1959. godine. Radnja se događa u Engleskoj 1170. godine i prikazuje odnos kralja Henryja II i njegovog najboljeg prijatelja canterburyjskog nadbiskupa Thomasa Becketa, te kako je on eskalirao u sukob oko primata crkvene nad državnom vlašću i doveo do nasilja.

Anouilh je, prema kasnijim navodima Petera O'Toolea, inspiraciju među svojim poznanicima, odnosno u ljevičarskom teatru Théâtre National Populaire gdje je izbio sukob između glumaca Gerarda Ivernela i Daniela Ivernela (od kojih će potonji glumiti Henryjev lik u pariškoj premijeri). Ideju da radnju smjesti u srednjovjekovnu Englesku je dobio nakon posjete Canterburyju. Kada je dovršio tekst, shvatio je da je jedan od korištenih izvora pogrešno navodio Becketa kao Saksonca umjesto Normana, a što je bio jedan od ključnih elemenata radnje. Umjesto da tekst prepravi, odlučio ga je ostaviti, ali je napomenu o nedostatku historijske točnosti ostavio u uvodu teksta.

*Becket* se usporedivao sa *[[Murder in the Cathedral]]*, dramom u stihovima engleskog pisca T. S. Eliota koja se bavi istim događajima. Anouilhov tekst se smatra jednostavnijim, ali također i uspješnijim. Godine 1960. je prikazan na Broadwayu gdje je postigao veliki uspjeh i, kao takav, odmah privukao pažnju hollywoodskih producenata. Četiri godine kasnije je snimljen film *[[Becket (film, 1964)|Becket]]* sa Richardom Burtonom i Peterom O'Tooleom.

## Povezano
* *[[Murder in the Cathedral]]*

## Vanjske veze
* 
*
Becket (film, 1964)

***Becket*** je britansko-američki igrani historijski film snimljen 1964. godine u režiji Petera Glenvillea. Predstavlja adaptaciju drame *[[Becket ou l'Honneur de Dieu|Becket ou l'honneur de Dieu]]* francuskog pisca Jeana Anouilha. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Richard Burton, je Thomas Becket, nadbiskup Canterburyja koji se godine 1170. usprkos dugogodišnjem prijateljstvu sa engleskim kraljem Henryjem II (čiji lik tumači Peter O'Toole) sa njim sukobljava oko premoći crkvene nad svjetovnom vlašću, a što na kraju dovede do njegovog ubistva.

*Becket* se počeo snimati nakon što je Anouilhov tekst doživio trijumf na Broadwayu, te se smatrao jednim od najprestižnijih hollywoodskih projekata svog vremena. Bio je nominiran za nekoliko Oscara te je osvojio Zlatni globus za najbolji dramski film.

Godine 1968. je O'Toole ponovio ulogu Henryja II u filmu ''Zima jednog lava'', koji se zato ponekad navodi kao njegov svojevrsni nastavak.

## Uloge
* Richard Burton – Thomas Becket, nadbiskup Canterburyja
* Peter O'Toole – Kralj Henry II od Engleske
* John Gielgud – Kralj Louis VII od Francuske
* Paolo Stoppa – Papa Aleksandar III
* Donald Wolfit – Gilbert Foliot, biskup Londona
* David Weston – Brat John
* Martita Hunt – Carica Matilda od Engleske
* Pamela Brown – Kraljica Eleanor od Engleske
* Siân Phillips – Gwendolen
* Felix Aylmer – Theobald od Beca, nadbiskup Canterburyja
* Gino Cervi – Kardinal Zambelli
* Percy Herbert – Baron
* Inigo Jackson – Robert de Beaumont
* Niall MacGinnis – Baron
* Christopher Rhodes – Baron
* John Phillips – Biskup Winchestera
* Frank Pettingell – Biskup Yorka
* Véronique Vendell – Francuska prostitutka
* Jennifer Hilary – Seljakova kćer
* Hamilton Dyce – Biskup Chichestera
* Peter Jeffrey – Baron

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Becket Re-release Official Web Site at http://www.becketthemovie.com/
Tomislav Sunić

**Tomislav Sunić** (3. veljače 1953 -), poznat i kao **Tom Sunic**, je hrvatsko-američki politolog, sociolog, publicist, prevoditelj i bivši diplomat poznat po radikalno desnim stavovima i bliskosti pokretu Nouvelle Droite (Nova desnica).

## Vanjske veze
* Dr. Tomislav Sunić's official website
* Archive of Tom Sunic's broadcasts at VOR 
* Sunić profile, archive.org; accessed August 13, 2015.
Heiligenkreuz, Donja Austrija

**Heiligenkreuz** je općina na istoku Austrije od 1,553 stanovnika, koja administrativno podpada pod Okrug Baden u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

## Geografija

Heiligenkreuz leži u Wienerwaldu jugoistočno od Mödlinga u lokalnom Rezervatu prirode.

Općina Heiligenkreuz se sastoji od sljedećih naselja; Füllenberg, Heiligenkreuz, Preinsfeld, Sattelbach i Siegenfeld.

## Historija

Heiligenkreuz (što znači Sveti križ) osnovao je kao opatiju 1133. austrijski markgrof Leopold III.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Heiligenkreuza je cistercitska Opatija Heiligenkreuz. Ona je drugi najstariji cistercitski samostan u Austriji, nukleus iz kog su izniknuli i brojni drugi samostani.

## Privreda

Ekonomija općine bazira se na vjerskom turizmu i poljoprivredi. Kod Preinsfelda se iskapa gips.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Heiligenkreuz''
Becket (film, 1923)

***Becket*** je britanski crno-bijeli nijemi historijski film snimljen 1923. godine u režiji Georgea Ridgwella. Predstavlja adaptaciju istoimene drame Alfreda Tennysona. Naslovni protagonist, koga tumači Frank Benson je Thomas Becket, nadbiskup Canterburyja koji se 1170. godine sreće sa engleskim kraljem Henryjem II (čiji lik tumači A.V. Bramble), a što će na kraju dovesti do njegovog ubistva.

## Uloge
* Frank R. Benson - Thomas a Becket
* A.V. Bramble - Henry II
* Bertram Burleigh - Lord Leicester
* Arthur Burne - Grim
* Mary Clare - Kraljica Eleanor
* Clive Currie - Herbert of Bosham
* Bert Daley - De Tracey
* Sydney Folker - De Broc
* Alex G. Hunter - John of Salisbury
* Gladys Jennings - Rosamund de Clifford
* William Lugg - John of Oxford
* C. Hargrave Mansell - Theobald of Canterbury
* Sidney Paxton - Nadbiskup Yorka
* Percy Standing - Sir Reginald Fitzurse
* Harry Worth - De Brito

## Izvori

## Vanjske veze
*