Kylie Minogue

**Kylie Ann Minogue** (Melbourne, Victoria, Australija, 28. maj 1968.), takođe poznatija jednostavno kao **Kylie**, je australijska pjevačica, tekstopiskinja i glumica. Minogue je najprodavanija australijska umjetnica svih vremena, sa preko 80 milijona prodatih ploča širom sveta. Postala je poznata pojavljujući se u australijskoj sapunici *Neighbours*, u kojoj je glumila dve godine. Od tada je započela karijeru kao umjetnik snimanja krajem 1980-ih, što joj je donelo veliki uspjeh i uglavnom pozitivne kritike na javnoj sceni. Kroz njenu karijeru Minogue je dobila nekoliko počasnih imena od evropske štampe kao što su „Princess of Pop“ („Princeza Popa“) ili „Goddess of Pop“ („Boginja Popa“). Iako je rođena i odgojena u Melbourneu u Australiji, Minogue živela i radila u Ujedinjenom Kraljevstvu od 1990-ih, ali se vratio da živi u Melbourneu 2022. godine.

Minogue je 1987. godine potpisala ugovor sa kućom PWL sa kojom je izdala svoj prvi studijski album *[[Kylie (album)|Kylie]]*. Pod ovom kućom objavila je četiri bubblegum pop i dance-pop studijska albuma. Do ranih 1990-ih, Minogue je objavila nekoliko singlova koji su stigli do Top 10 u Australiji i Velikoj Britaniji. Preuzevši više kreativne kontrole nad svojom glazbom, Minogue je potpisala ugovor sa kućom Deconstruction Records, gdje je 1994. godine izdala album *[[Kylie Minogue (album)|Kylie Minogue]]* i 1997. godine album *[[Impossible Princess]]*, oba dobivši odlične kritike. Vraćajući se poznatijoj dance muzici, Minogue je potpisala ugovor sa kućom Parlophone, gdje je izdala album *[[Light Years]]* i singl „Spinning Around“ 2000. godine. Sljedeći album *[[Fever (album, Kylie Minogue)|Fever]]* iz 2001. godine je bio uspjeh u mnogim državama, uključujući i Sjedinjene Države, i postao njen najprodavaniji album do sada. Vodeći singl „Can't Get You Out of My Head“ postao je jedan od najuspješnijih singlova 2000-ih, prodavši se u više od pet milijona kopija. Sa svojim albumom *[[Disco (album, Kylie Minogue)|Disco]]* iz 2020. godine, Minogue je postala prva umjetnica čiji je album dostigao prvo mjesto u Velikoj Britaniji u pet uzastopnih decenija, od 1980-ih do 2020-ih.

Minogue je tokom svoje karijere dobila nekoliko nagrada i nominacija, uključujući dve Grammy nagrade, četiri Brit Awards nagrade i nekoliko ARIA Music Awards nagrade. Takođe je dobila neke počasti i priznanja. Godine 2008. Minogue je dodelila titulu oficira Ordena Britanske imperije za doprinos u muzici. Iste godine francuska vlada joj je dodelila titulu viteza francuskog Ordena umjetnosti i književnosti zbog doprinosa u francuskoj kulturi. Godine 2011. Minogue je nosilac počasne titule „Doktor Zdravstvenih Nauke“ Univerziteta Anglia Ruskin za njen trud u podizanju svesti o raku dojke. Iste godine na 25. godišnjicu dodele muzičkih nagrada ARIA, dobila je svoje počasno mjesto u ARIA dvorani slavnih. Godine 2019. Minogue je dodelila titulu oficira Ordena Australije na Počastima Dana Australije.

## Biografija
### 1968–1986: Rani život i početak karijere
Kylie Ann Minogue rođena je 28. maja 1968. godine u Melbourneu u Australiji. Njen otac, Ronald Charles Minogue, australijanac je irskog porekla, dok je majka Carol Ann Jones poreklom iz Walesa. Neposredno prije Minogueinog rođenja, Ron je dobio posao računovođe koji je radio narednih nekoliko godina, dok je Carol radila kao profesionalna plesačica. Minogue je najstarije od troje dece, njen mlađi brat, Brendan Minogue, radi kao snimatelj vijesti u Australiji, a njena mlađa sestra, Dannii Minogue, je takođe pjevačica i televizijska ličnost. Porodica se često selila u različita predgrađa Melbournea kako bi mogli pokriti životne troškove, što je Minogue palo teško u djetinjstvu. Usljed nedovoljnih primanja, Ron je radio kao računovođa u porodičnoj auto-firmi dok je Carol radila kao kafe kuvarica u obližnjoj bolnici. Nakon premještaja u predgrađe Surrey Hills u Melbourneu, Minogue je kratko vreme išla u Studfield osnovnu školu, pre nego što se premjestila u školu Camberwell. Zatim je išla u istoimenu srednju školu. Tokom školskog života, bilo Minogue je teško da nađe drugare. Diplomu srednje škole dobila je uz položene predmete umjetnost, grafika i engleski jezik. Minogueova je sebe opisala kao osobu prosečne inteligencije i skromnog uspjeha u školi.

Od svoje jedanaeste godine, Minogue se počela pojavljivati kroz male uloge u sapunicama kao takav *The Sullivans* 1979. godine i *Skyways* 1980. godine. Godine 1985. dobija je jednu od glavnih uloga u televizijskoj seriji *The Henderson Kids*. Minogueova je napravila pauzu od škole kako bi snimala, doduše, iako njena majka nije bila zadovoljna ovim, Minogue je smatrala da je morala da se osamostali kako bi se mogla probiti u filmskoj i muzičkoj industriji. Odlučivši da krene putem muzičke karijere, Minogue je snimila demo kasetu za producente nedeljnog muzičkog programa *Young Talent Time*, u kojoj je Dannii učestvovala kao redovni izvođač. Minogue je prvi put pjevala na televiziji u emisiji 1985. godine, ali nije pozvan da se pridruži glumačkoj postavi. Minogue je glumila Charlene Mitchell, srednjoškolku i automehaničarku u sapunici *Neighbours* 1986. godine. *Neighbours* je doživela veliki uspjeh u Velikoj Britaniji, a ljubavna priča između njenog lika i lika koga je glumio Jason Donovan doživela je epizodu venčanja 1987. koju je gledala 20 milijona britanskih gledalaca. Minogueova je bila prva osoba koja je osvojila četiri Logie nagrade u jednoj godini, a bila je i najmlađi nosilac nagrade „Gold Logie“ za titulu „Najpoznatiji Televizijska Izvođač“, na osnovu glasova publike.

### 1987–1992: Prve godine u pjevačkoj karijeri
Na dobrotvornom koncertu australijskog fudbalskog kluba Fitzroy Football Club, Minogue je izvela pjesmu „I Got You Babe“ kao duet sa kolegom glumcem Johnom Watersom i „The Loco-Motion“ kao bis. Potonji je kasnije snimljen kao demo i preimenovan u „Locomotion“. Nakon toga, Minogue je potpisala ugovor sa izdavačkom kućom Mushroom Records početkom 1987. godine na osnovu svoje popularnosti iz *Neighbours*. „Locomotion“ je objavljena kao njen debitantski singl u Australiji i bio je sedam nedelja na prvom mjestu australijske listi singlova. Pjesma je postao najprodavaniji singl decenije u Australiji. Zahvaljujući uspjehu singla, Minogue je otputovala u London da radi sa produkcijskim triom Stock Aitken Waterman u septembru 1987. Malo su znali o Minogue i zaboravili su da ona stiže. Kao rezultat toga, napisali su „I Should Be So Lucky“ dok je ona čekala ispred studija. Pjesma je napisana i snimljena za manje od 40 minuta. Pjesma je dostigla prvo mjesto u Australiji, Finskoj, Nemačkoj, Hong Kongu, Izraelu, Švajcarskoj i Velikoj Britaniji. Minogue je osvojila dve uzastopne nagrade ARIA u kategoriji „Najprodavaniji Singl Godine“, a sledeće godine je dobila nagradu u kategoriji „Posebna Dostignuća“. Njen prvi studijski album *[[Kylie (album)|Kylie]]* objavljen je u julu 1988. Album je kolekcija dance-pop melodija i proveo je više od godinu dana na britanskoj listi albuma, uključujući nekoliko nedelja na prvom mjestu. Album je takođe dostigao drugo mjesto u Australiji. Postao je to najprodavaniji album 1980-ih godina ženskog izvođača. Album je dobio zlatni sertifikat u Sjedinjenim Državama, gdje je singl „The Loco-Motion“ dospeo do trećeg mjesta na listi Billboard Hot 100. Drugi singl „Got to Be Certain“ bio je njen treći uzastopni singl koji je došao na prvo mjesto na australijskoj listi singlova. Krajem iste godine, Minogue je napustila sapunicu *Neighbours* kako bi se posvetila muzičkoj karijeri.

Njen drugi studijski album *[[Enjoy Yourself]]* izašao je oktobra 1989, koji je uključivao singlove „Hand on Your Heart“ i „Tears on My Pillow“, oboje su dostigli prvo mjesto u Velikoj Britaniji. Prvi singl „Hand on Your Heart” takođe je dosegao četvrto mjesto u Australiji. Album dosegao je prvo mjesto u Velikoj Britaniji i deveto mjesto u Australiji. Drugi singl „Wouldn't Change a Thing“ dosegao je šesto mjesto u Australiji i drugo mjesto u Velikoj Britaniji. Treći singl „Never Too Late“ dosegao je četvrto mjesto u Velikoj Britaniji, ali nije uspjeo da dođe do Top 10 u Australiji. Četvrti i posljednji singl „Tears on My Pillow” takođe je dosegao Top 20 u Australiji. Kako se album nije dobro prodavao u Sjevernoj Americi, njena američka kuća, Geffen Records, prekinuo je saradnju. Na istom albumu, Minogue je sa Jasonom Donovanom uradila pjesmu „Especially for You“ koja je bila na prvom mjestu u Velikoj Britaniji i drugom mjestu u Australiji. Pjesma je takođe uključena u sjevernoameričku verziju albuma. U cilju promocije albuma, Minogue je krenula u prvu turneju pod nazivom Enjoy Yourself Tour u februaru 1990. kroz Evropu, Aziju i Australiju. Minogue izašao je njen debitantski film *The Delinquents* u decembru 1989. Iako je film primio osrednje kritike, postao je veoma popularan među publikom. U Velikoj Britaniji je zaradio preko 200&nbsp;000 funti, dok je u Australiji bio četvrti najprofitabilniji film 1989. godine, odnosno prvi najprofitabilniji film 1990. godine.

Minogueova treći studijski album *[[Rhythm of Love]]* izašao je novembra 1990. i kritičari su ga opisali kao „zreliji“ od njenih prethodnih albuma. Iako nije imao isti komercijalni uspjeh, dosegao je deseto mjesto u Australiji i deveto mjesto u Velikoj Britaniji. Prvi singl „Better the Devil You Know“ dosegao je četvrto mjesto u Australiji i drugo mjesto u Velikoj Britaniji. Drugi singl „Step Back in Time“ dosegao je peto mjesto u Australiji i četvrto mjesto u Velikoj Britaniji. Treći singl „What Do I Have to Do“ dosegao je šesto mjesto u Velikoj Britaniji, ali nije uspjeo da dođe do Top 10 u Australiji. Četvrti i posljednji singl „Shocked“ dosegao je sedmo mjesto u Australiji i šesto mjesto u Velikoj Britaniji. Pored novog albuma, ljubavna veza sa vodećim pjevačem grupe INXS Michaelom Hutchenceom se smatrala kao deo njen nove ličnosti. Snimanje spota za „Better the Devil You Know“ bio je prvi put da se Minogue „osetila kao deo stvaralačkog procesa“. U vezi sa tim izjavila je: „Nisam bila glavna ali moj glas se čuo, našla sam put da prikažem svoje gledište na kreativan način“. U cilju promocije albuma, Minogue započeta je turneja pod nazivom Rhythm of Love Tour u februaru 1991. u Australiji i Aziji.

Njen četvrti studijski album *[[Let's Go to It]]* izašao je oktobra 1991. i dostigao je u Top 20 u Velikoj Britaniji i Australiji. To je njen prvi album koji nije dostigao Top 10 u bilo kojoj od dve zemlje. Prvi singl sa albuma „Word Is Out“ postao je njen prvi singl koji je propustio Top 10 u Velikoj Britaniji. Drugi singl „If You Were with Me Now“ bio je na četvrtom mjestu u Velikoj Britaniji, ali nije ušao u Top 20 u Australiji. Treći singl „Give Me Just a Little More Time“ bio je na drugom mjestu u Velikoj Britaniji te godine, ali nije ušao u Top 20 u Australiji. Četvrti i posljednji singl „Finer Feelings“ nije dostigao Top 10 u Velikoj Britaniji. U oktobru 1991. Minogue je krenula na Let's Get to It Tour turneju po Evropi u okviru promocije albuma. Što se tiče ovog perioda, kasnije je izrazila mišljenje da su je Stock, Aitken i Waterman ugušili, rekavši: „Bila sam poprilično lutka u njihovim rukama u početku. Nismo mogla da sama gledam ni levo ni desno od produkcijske kuće“. Prva značajna kompilacija *[[Greatest Hits (album Kylie Minogue)|Greatest Hits]]* puštena je augusta 1992. Album je dostigao prvo mjesto u Velikoj Britaniji i treće mjesto u Australiji. Prvi singl „What Kind of Fool (Heard of That Before)“ ušla je u Top 20 u Australiji i Velikoj Britaniji. Drugi singl, obrada pjesme „Celebration“ od Kool & the Gang, ušla je u Top 20 u Velikoj Britaniji.

### 1993–1998: ''Kylie Minogue'' i ''Impossible Princess''
Minogue pjevanje pod produkcijskom kućom Deconstruction Records označilo je novu fazu u njenoj karijeri. Njen peti studijski album pod nazivom *[[Kylie Minogue (album)|Kylie Minogue]]* koji je pušten septembra 1994, označio je razlaz za pređašnjim stilom, na šta je i kritika reagovala uz pohvale za njene vokalne sposobnosti i kvalitet produkcije. Album su uradila producenta dance muzike Brothers in Rhythm, Dave Seaman i Steve Anderson, koji su ujedno uradili i „Finer Feelings“, njen posljednji singl sa pređašnjom kućom PWL. Album je dosegao treće mjesto u Australiji i četvrto mjesto u Velikoj Britaniji. Prvi singl „Confide in Me“ ostao je četiri nedelje na prvom mjestu na australijskoj listi singlova, dok je u Velikoj Britaniji bio na drugom mjestu. Drugi singl pod nazivom „Put Yourself in My Place“ dosegao je listu Top 20 pjesama u Velikoj Britaniji i Australiji. Spot za pjesmu je u velikoj meri inspirisan filmom *[[Barbarella (film)|Barbarella]]* iz 1968. godine, odajući počast njegovom glavnom liku kojeg glumi Jane Fonda. Treći singl „Where Is the Feeling?“ takođe je ušla u Top 20 u Velikoj Britaniji, ali ne u Australiji.

Kada se radi o medijskom eksponiranju, Minogue se u ovom periodu pojavila i kao gostujuća uloga u epizodi britanske komedije *The Vicar of Dibley*, kao i na naslovnici australijskog magazina *Who Magazine* na listi „30 Najlepših Ljudi Sveta“, što joj je otvorilo vrata za ulogu u filmu *[[Ulični borac (film, 1994)|Ulični borac]]* sa Jean-Claudeom Van Dammeom iz 1994. godine. Film je imao osrednji komercijalni uspjeh, sa oko 70 milijona dolara zarade u SAD, ali nije bio dobro primljen od strane kritičara. *[[The Washington Post]]* je okarakterisao njenu glumu rečima „najgora glumica na engleskom govornom području“. Naredne godine ušla je u saradnju sa australijskim muzičarem Nickom Caveom, iz čega se izrodila pjesma „Where the Wild Roses Grow“. Cave je izrazio interesovanje da sarađuje sa Minogue otkako je čuo „Better the Devil You Know“, jer je album imao, kako je rekao „najsiroviju i najtužniju liriku u svetu pop muzike“. Spot za njihovu pjesmu bio je inspirisan slikom *Ofelija* Johna Everetta Millaisa, u kome Minogue ima ulogu preminule devojke koja pluta u bari, dok joj zmija gamiže po telu. Singl je privukao veliku pažnju u Evropi gdje je ušao u Top 10 u nekoliko zemalja, u Australiji došao do drugog mjesta, dok u Velikoj Britaniji nije uspjelo da dospe u Top 10 listu. Pjesma je osvojila nagradu ARIA kao „Najbolja Pjesma Godine“ i „Najbolja Pop Pjesma“. Gostujući na koncertima Nicka Cavea, Minogue je svoju pjesmu „I Should Be So Lucky“ pretvorila u poeziju, recitujući je na njegovim koncertima u Royal Albert Hallu.

Sve do 1997. godine Minogue je bila u vezi sa francuskim fotografom Stéphaneom Sendaouiem, koji ju je podscitao da radi na svojoj kreativnosti. Inspirisana zajedničkim poštovanjem za japansku kulturu, zajedno su napravili vizuelnu kombinaciju „gejša i manga superheroina“ za šesti studijski album *[[Impossible Princess]]* kao i za spot „“ za muzičku kolaboraciju sa Towom Tei. Inspiraciju je nalazila u muzici umjetnika poput škotske pjevačice Shirley Manson i američke rock grupe Garbage, islandske pjevačice Björk i irske rock grupe U2, kao i japanskim pop muzičarima Pizzicato Five i Towom Tei. Kolaboracije na albumu uključile su i Jamesa Deana Bradfielda i Seana Moorea iz rock grupe Manic Street Preachers. *Impossible Princess* je dobio negativne kritike po objavljivanju 1997. godine, ali bi u retrospektivnim kritikama bio naveden kao njen „najličniji“ i „najbolji“ rad. Album je dosegao četvrto mjesto u Australiji i deseto mjesto u Velikoj Britaniji. Prvi singl „Some Kind of Bliss“ nije ušao u Top 20 ni u Velikoj Britaniji ni u njenoj domovini, dok drugi singl „Did It Again“ jeste. Treći singl „Breathe“ takođe nije ušao u Top 20 u Australiji, ali jeste u Velikoj Britaniji.

Nakon što je priznala sebi da je bežala od toga kako su drugi videli njen početak karijere, Minogue je prokomentarisala da je za ovaj album bila spremna da „zaboravi bolnu kritiku“ i „prihvatiti prošlost i iskoristiti je“. Muzički spot za „Did It Again“ dao je omaž njenim ranim inkarnacijama. Što se tiče Velike Britanije, gdje je album preimenovan u *Kylie Minogue* zbog smrti princeze Diane, ovaj album prodao je najmanji broj kopija u njenoj karijeri. U Australiji je album bio uspješan i ostao je 35 nedelja na listi albuma. U junu 1998. Minogue je krenula na turneju pod nazivom Intimate and Live Tour kroz Veliku Britaniju i Australiju koja se produžila zbog velike potražnje. Pored turneje, nastupila je uživo i na Sidnejski gej i lezbijski Mardi Gras karnevalu, ceremonijalnom otvaranju kazina u Melbourneu, na događaju sidnejskoj Fox Studios 1999. gdje je izvela „Diamonds Are a Girl's Best Friend“ od Marilyn Monroe, kao i na božićnom koncertu u Diliju, u Istočnom Timoru.

### 1999–2003: ''Light Years'', ''Fever'' i ''Body Language''

Godine 1999. Minogue je izvela duet sa Pet Shop Boys pod nazivom „In Denial“ na njihovom albumom *[[Nightlife]]*. U aprilu 1999. je potpisala ugovor sa kućom Parlophone. Njen sedmi studijski album *[[Light Years]]* izašao je septembra 2000. Kao komercijalni uspjeh, postao je Minogueov prvi album koji je izbio na prvo mjesto u rođenoj Australiji, kao drugo mjesto u Velikoj Britaniji. Prvi singl „Spinning Around“ dosegao je prvo mjesto u Velikoj Britaniji i Australiji. U pratećem spotu Minogueova se pojavljue u zlatnom kratkom šortsu, što se ispostavilo da bude njen „zaštitni znak“. Drugi singl „On a Night Like This“ dosegao je prvo mjesto u Australiji i drugo mjesto u Velikoj Britaniji. Duet sa Robbiejem Williamsom „Kids“ izašao je kao treći singl, a dosegao je drugo mjesto u Velikoj Britaniji i Top 20 u Australiji. Četvrti singl „Please Stay“ dosegao je deseto mjesto u Velikoj Britaniji i Top 20 u Australiji. Minogueova je pjevala na ceremoniji zatvaranja Olimpijskih igara 2000. godine, kao i na ceremoniji otvaranju Paraolimpijskih igara, koji su oba održana u Sydneyju. Njena izvedba pjesme ABBA „Dancing Queen“ izabrano je kao jedno od najupečatljivijih završnih ceremonija. Naredne godine, Minogueova je krenula po Evropi i Australiji na turneju pod nazivom On a Night Like This Tour.

U oktobru 2001. Minogueova je predstavila svoj osmi studijski album *[[Fever (album, Kylie Minogue)|Fever]]*. Prvi singl „Can't Get You Out of My Head“ koji je bio pušten mjesec dana pre albuma, dosegao je prvi mjesto u preko 40 država, prodavši se u više od pet milijona kopija, i tako postavši njen najuspešniji singl do danas. Album je bio na prvom mjestu u Australiji, Velikoj Britaniji, Irskoj, Njemačkoj, na kraju ostvarivši globalnu prodaju od preko šest milijona kopija. Topao prijem albuma doveo je do njegove distribucije u Sjedinjenim Državama u februaru 2002. od strane izdavačke kuće Capitol Records. Album dosegao je treće mjesto na Billboard 200 listi, što je njen najbolji uspjeh u zemlji. Drugi singl „In Your Eyes“ dosegao je prvo mjesto u Australiji i treće mjesto u Velikoj Britaniji. Treći singl „Love at First Sight“ dosegao je treće mjesto u Australiji, drugo mjesto u Velikoj Britaniji i prvo mjesto na Dance Club Songs listi. Četvrti i posljednji singl „Come into My World“ dosegao je četvrto mjesto u Australiji i osmo mjesto u Velikoj Britaniji. U okviru promocije albume u aprilu 2002. Minogue je krenula na turneju KylieFever2002 kroz Evropu i Australiju. Iste godine dobila je četiri ARIA nagrade uključujući nagradu u kategoriji „Najprodavaniji Singl“ i „Singl Godine“ za „Can't Get You Out of My Head“. Osvojila je svoju prvu nagradu Brit Awards u kategoriji „Najbolju Međunarodnu Solo Žensku Umjetnicu“ i „Najbolju Međunarodni Album“ za *Fever*.

Godine 2003. Minogue prvi put je bila nominovana za Grammy nagradu u kategoriji „Najbolji Dance Snimak“ za „Love at First Sight”, nakon čega je osvojila nagradu ali za „Come into My World” naredne godine. To je bio prvi put da je australijski muzičar pobedio u velikoj kategoriji od 1983. godine. U novembru 2003. izašao je Minogue sjov devetu studijski album pod nazivom *[[Body Language (album, Kylie Minogue)|Body Language]]*, koji je pratio poseban koncert na koji se mogao doći samo po pozivnici, pod nazivom Money Can't Buy u Hammersmith Apollo u Londonu. Album je doneo disco stil u opuštenom tonu inspirisan umjetnicima iz 1980-ih, poput Scritti Politti, The Human League, Adam and the Ants, kao i Princeom, utapajući njihove stilove sa elementima hip hopa. Album je dosegao drugo mjesto u Australiji i šesto mjesto u Velikoj Britaniji. Prodaja albuma je bila manja njego što je očekivano nakon uspjeha *Fever*, mada je prvi singl „Slow” dosegao je prvo mjesto u Velikoj Britaniji i Australiji. Drugi singl „Red Blooded Woman”, dosegao je četvrto mjesto u Australiji i peto mjesto u Velikoj Britaniji. Treći i posljednji singl „Chocolate“ dosegao je šesto mjesto u Velikoj Britaniji i Top 20 u Australiji. Što se tiče SAD, „Slow“ je bio na prvom mjestu na Dance Club Songs listi, a kasnije bio je i nominovan za Grammy nagradu u kategorij za „Najbolji Dance Snimak”. *Body Language* je u prvoj nedelji ostvario prodaju od 43&nbsp;000 kopija, dok je u drugoj nedelji prodaja značajno pala. Pozivni koncert je zatim objavljen na video albumu u julu 2004. pod nazivom *[[Body Language Live]]*.

### 2004–2009: ''Ultimate Kylie'', ''Showgirl'' i ''X''

U novembru 2004. Minogue je objavila svoju drugu zvaničnu kompilaciju pod nazivom *[[Ultimate Kylie]]*. Album dosegao je četvrto mjesto u Velikoj Britaniji i peto mjesto u Australiji. Prvi singl „I Believe in You“ dosegao je šesto mjesto u Australiji, drugo mjesto u Velikoj Britaniji i treće mjesto na Dance Club Songs listi. Drugi singl „Giving You Up“ dosegao je šesto mjesto u Velikoj Britaniji i osmo mjesto u Australiji. „I Believe in You“ je kasnije bila nominovana za Grammy nagradu u kategoriji „Najbolji Dance Snimak“. U martu 2005. Minogueova je krenula na turneju . Posle nastupa u Evropi, uputila se u Melbourneu gdje joj je dijagnostikovan rak dojke, zbog čega je morala otkazati turneju. U maju iste godine podlegla je operaciji, a ubzrom potom i hemoterapiji. U januaru 2006. objavljeno je da je završila sa hemoterapijom kao i da je bolest izlečena. U decembru 2005. izvedbu sa svoje turneje „Over the Rainbow“ izdala je kao singl u digitalnom formatu. Tokom perioda oporavka napisala je knjigu za decu *The Showgirl Princess*, je objavljena u oktobru 2006. i sljedećeg mjeseca je izašao i njen parfem *Darling*. Linija je kasnije proširena kao toaletna voda, koja je uključivala *Pink Sparkle*, *Couture* i *Inverse*. U novembru 2006. je Minogue nastavila svoju posljednju prekinutu turneju pod izmenjenim nazivom . Njene plesačke rutine su izmenjene kako bi bili u skladu sa njenim zdravstvenim stanjem. Ovo je značilo sporije promjene kostima i duže pauze između odeljaka ne bi li sačuvala snagu. Mediji su izveštavali da su Minogueove izvedbe bile snažne, a *[[The Sydney Morning Herald]]* je koncert opisao kao „ekstravaganca“ i „ništa manje od trijumfa“.

U novembru 2007. Minogueova je izdala deseti studijski album *[[X (album, Kylie Minogue)|X]]* o kome su svi pričali. Na ovom albumu sa stilom elektronske muzike, učestvovali su Guy Chambers, Cathy Dennis i Calvin Harris. Album je bio na prvom mjestu u Australiji, četvrtom mjestu u Velikoj Britaniji i na četvrtom mjestu na Dance/Electronic Albums listi. Prvi singl „2 Hearts“ je takođe bio na prvom mjestu u Australiji i četvrtom mjestu u Velikoj Britaniji. *X* je u početku imao osrednje prodaje u Velikoj Britaniji, da bi se komercijalni uspjeh vremenom poboljšao. Drugi singl „Wow“ dosegao je peto mjesto u Velikoj Britaniji, ali nije uspjeo da dospe u Top 10 u Australiji. Treći singl „In My Arms“ dosegao je deseto mjesto u Velikoj Britaniji. „All I See“ je objavljena kao četvrti singl i dosegao je treće mjesto na Dance Club Songs listi. „The One“ je objavljena kao peti i posljednji singl sa albuma. U SAD je album bio nominovan za dodelu Grammy nagrada za 2009. godine u kategoriji „Najbolji Elektronski/Dance Album“. U okviru promocije albuma našla Minogue se i u dokumentarnom filmu *White Diamond* nakon što je počela sa povratničkom turnejom. Nastupila je i u televizijskom programu *The Kylie Show* koji je bio splet njenih izvedbi i humorističnih skečeva. Minogue je glumila i u televizijskoj seriji *[[Doctor Who]]* u specijalnoj, božićnoj epizodi „Voyage of the Damned“ u ulozi Astrid Peth. Epizodu je pratilo više od 13 milijona gledalaca, što je bila nagledanija epizoda serije od 1979. godine.

U maju 2008. Minogue se upustila u svoju, do tada, najskuplju turneju pod nazivom KylieX2008 kroz Evropu, sa izdatkom od 10 milijona funti. Turneja je naširoko hvaljena sa dobrim profitom. Ovo je pratilo dodjelu francuskog Ordena umjetnosti i književnosti u rangu viteza, a jula 2008. Princ od Walesa joj je dodelio Ordena Britanske imperije. Takođe je osvojila nagradu za „Najbolju Međunarodnu Solo Žensku Umjetnicu“ na nagrada Brit Awards 2008. godine. U septembru iste godine debitovala je u regionu Bliskog istoka gdje je nastupila kao vodeći izvođač na otvaranju ekskluzivnog hotela Atlantis The Palm u Dubaiju. Nakon niza ovih događa, nastavila je turnejom KylieX2008 u Južnoj Americi, Aziji i Australiji. Turneja je prošla 21 državu, prodavši karte u vrednosti od više od 70 milijona dolara, što se smatralo komercijalnim uspjehom. U februaru 2009. vodila je nagrade Brit Awards sa Jamesom Cordenom i Matthewom Horneom. U drugoj polovini godine krenula je na svoju prvu sjevernoameričku turneju pod nazivom For You, for Me Tour.

### 2010–2012: ''Aphrodite'' i ''The Abey Road Sessions''

U julu 2010. Minogue je objavila svoj jedanaesti studijski album *[[Aphrodite (album)|Aphrodite]]*. Album je uključivao nove tekstopisce i producente, uključujući Stuarta Pricea kao izvršnog producenta, koji je takođe doprineo pisanju pjesama zajedno sa Minogueovom, Calvinom Harrisom, Jakeom Shearsom, Nerinom Pallotom, Pascalom Gabrielom, Lucasom Seconom, Timom Rice-Oxleyjem i Kishom Mauveom. Album je dobio pozitivne kritike većine muzičkih kritičara, pohvalivši Minogueov izbor saradnika i producenata. *Aphrodite* je stigla do drugog mjesta u Australiji i prvog mjesta u Velikoj Britaniji, tačno 22 godine nakon njenog prvog hita koji je stigao do prvog mjesta u zemlji. Prvi singl albuma „All the Lovers” dosegao je treće mjesto u Velikoj Britaniji i Top 20 u Australiji, iako su sljedeći singlovi bili mnogo manje uspješni. Drugi singl „Get Outta My Way“ nije uspjeo da dostigne do Top 10 u Velikoj Britaniji i nije uspjeo da dostigne Top 50 u Australiji. Treći singl „Better than Today“ nije stigao do Top 20 u Velikoj Britaniji, a takođe nije stigao do Top 50 u Australiji. Četvrti i posljednji singl „Put Your Hands Up (If You Feel Love)” ušao je u Top 50 u Australiji, ali nije uspjeo da dostigne do Top 50 u Velikoj Britaniji. Ipak, svi singlovi objavljeni sa albuma stigli su do prvog mjesta na Dance Club Songs listi.

Minogue je snimila duet sa synthpop duom Hurts na njihovoj pjesmi „Devotion“, koja je uvrštena na prvom studijskom albumu grupe *[[Happiness (album Hurtsa)|Happiness]]*. U novembru 2010. takođe se pojavila na singlu Taio Cruza „Higher”. Pjesma je bio uspješan, gdje je dosegao osmo mjesto u Velikoj Britaniji i prvo mjesto na Dance Club Songs listi. Završavajući svoje snimke iz 2010. godine, Minogue je objavila božićni mini-album pod nazivom *[[A Kylie Christmas]]*, koja je obuhvatala obrade božićnih pjesama, uključujući „Let It Snow” i „Santa Baby“. Minogue je u februaru 2011. krenula na turneju pod nazivom , nastupajući u Evropi, Sjevernoj Americi, Aziji, Australiji i Africi. Sa scenografijom inspirisanom rođenjem grčke boginje ljubavi Afrodite i grčkom kulturom i historijom, dočekana je pozitivnim kritikama kritičara, koji su pohvalili koncept i scensku produkciju. Turneja je bila komercijalno uspješna, zaradila je 60 milijona dolara i zauzela 21. mjesto na Billboardovoj godišnjoj listi „25 Najboljih Turneja” za 2011. godinu i Pollstarovoj listi „50 Najboljih Svjetskih Turneja”. Koncert u Londonu objavljen je u novembru 2011. na video albumu pod nazivom *[[Aphrodite Les Folies Live in London]]*.

Godine 2012. Minogue je započela jednogodišnju proslavu svojih 25 godina u muzičkoj industriji, koja su često zvali „K25“. Godišnjica je počela u martu tako što je krenula na Anti Tour turneju u Velikoj Britaniji i Australiji, na kojoj su bile pjesme sa B strane, demo snimci i retkosti iz njenog muzičkog kataloga. Turneja je pozitivno primljena zbog intimne atmosfere i imala je komercijalni uspjeh, zaradivši preko dva milijona dolara od četiri koncerta. U maju 2012. objavila je singl „Timebomb” i kompilacijski album *[[The Best of Kylie Minogue]]* sljedećeg mjeseca. „Timebomb” nije uspjeo da dostigne do Top 10 u Australiji, ali je dosegao prvo mjesto na Dance Club Songs listi. Nastupala je na raznim događajima širom sveta, uključujući Sidnejski gej i lezbijski Mardi Gras i Dijamantski jubilarni koncert kraljice Elizabete II. U oktobru 2012. objavila je kompilacijski album pod nazivom *[[The Abbey Road Sessions]]*, koji je sadržao prerađene i orkestarske verzije njenih prethodnih pjesama, dobivši pozitivne muzičke kritike. Album je snimljen u novembru 2011. u studiju Abbey Road u Londonu, a producirali su ga Steve Anderson i Colin Elliot. Album je dostigao drugo mjesto u Velikoj Britaniji i sedmo mjesto u Australiji. Sadržao je glavni singl „Flower“ i novu verziju singla „On a Night Like This“.

### 2013–2016: ''Kiss Me Once'' i ''Kylie Christmas''
U januaru 2013. Minogue i njen menadžer Terry Blamey, s kojim je radila od početka svoje karijere, su se rastali. Narednog mjeseca je potpisala ugovor o upravljanju sa kućom Roc Nation. Usljedilo je izdavanje promotivnog singla „Skirt“ koji je dosegao prvo mjesto na Dance Club Songs listi. U septembru 2013. izašla je kolaboraciona pjesma „Limpido“ sa italijanskom pjevačicom Laurom Pausini. Singl je dosegao prvo mjesto u Italiji, i bio je nominovan u kategoriji „Najbolja Pjesma Sveta“ na World Music Awards za 2013. godine. Istog mjeseca, Minogue je postala vokalni trener treće sezone takmičenja talenata *The Voice UK* emitovanog na BBC One. Program je debitovao sa gledanošću od preko 9 milijona gledalaca u Velikoj Britaniji, što je bio značajno veći procenat nego u drugoj sezoni. Program je gledalo preko 8 milijona gledalaca u proseku. Minogueino suđenje i ličnost na programu su istaknuti i pohvaljeni. *[[The Daily Telegraph]]* je premijernu epizodu ocenio sa tri zvezdice uz komentar da je Minogue bila „glamurozna i prijatno vedra, kao i da je nacionalno blago“. U novembru 2013. postala je vokalni trener treće sezone takmičenja talenata *The Voice Australia* emitovanog na Nine Network.

U martu 2014. Minogue je objavila svoj dvanaesti studijski album pod nazivom *[[Kiss Me Once]]*, koji je uključivao kolaboracija sa australijskom pjevačicom i tekstopiscem Sijom, danskim muzičkim producentom Cutfather, i američkim pjevačem, tekstopiscem i muzičkim producentom Pharrellom Williamsom. Album je dosegao prvo mjesto u Australiji, drugu mjesto u Velikoj Britaniji, kao i treće mjesto na Dance/Electronic Albums listi. Prvi singl „Into the Blue“ nije uspjeo da dospe u Top 10 u Velikoj Britaniji, ali je bio na prvom mjestu na Dance Club Songs listi. Drugi singl pod nazivom „I Was Gonna Cancel“ nije uspjeo da dospe u Top 50 u Velikoj Britaniji, a dosegao je peto mjesto na Dance Club Songs listi. U augustu 2014. Minogue je izvela set od sedam pjesama na ceremoniji zatvaranja igre Commonwealtha 2014. godine. Radi promocije albuma, narednog mjeseca je krenula sa turnejom pod nazivom Kiss Me Once Tour, putujući kroz Evropu, Australiju i Bliskom istoku. U januaru 2015. Minogue je nastupila kao gostujući vokal na singlu Giorgija Morodera „Right Here, Right Now“. Pjesma nije ušla na liste u Australiji i Velikoj Britaniji, ali je stigla do prvog mjesta na Dance Club Songs listi.

U martu 2015. prestao je ugovor Minogue sa prethodnom kućom Parlophone, što je buduća muzička izdanja prepustilo Warner Music Groupu u Australiji i Novom Zelandu. Istog mjeseca se takođe rastala sa kućom Roc Nation. U junu 2015. Minogue je krenula na svoju prvu letnju turneju pod nazivom Kylie Summer 2015, izvodeći šest koncerata u Evropi. U novembru 2015. Minogue je objavila svoj trinaesti studijski album i prvi božićni album pod nazivom *[[Kylie Christmas]]*, na kome su se našle kako obrade, tako i originalne pjesme. Album je uključivao delo pjevača Chrisa Martina iz Coldplay i muzičkog producentskog tima Stargate. Album nije uspjeo dostići Top 10 u Velikoj Britaniji, ali je dostigao sedmo pjesmo u Australiji. Singlovi koji su pratili album bili su duet sa Jamesom Cordenom „Only You“, duet sa sestrom Dannii Minogue „100 Degrees“, kao i „Everyday's Like Christmas“. Album je ponovo izdat naredne godine uz nekoliko dopunskih pjesama. Kao promocija albuma, održano je više božićnih koncerata u decembru 2015. i 2016. godine u Royal Albert Hallu u Londonu.

### 2017–2021: ''Golden'', nova kompilacija i ''Disco''

U februaru 2017. Minogue je potpisala ugovor o snimanju sa izdavačkom kućom BMG Rights Management. Tokom cele iste godine, sarađivala je sa piscima i producentima na svom sledećem studijskom albumu, uključujući britanskog muzičkog producenta Richarda Stannarda. Sniman je u Londonu, Los Angelesu i Nashvilleu, pri čemu je ovaj drugi duboko uticao na album. U aprilu 2018. Minogue je objavila svoj četrnaesti studijski album *[[Golden (album, Kylie Minogue)|Golden]]*, koji je dostigao prvo mjesto u Australiji i Velikoj Britaniji. Prvi singl „Dancing“ je imao umjeren uspjeh na listama, dostigavši samo Top 50 u Australiji i Velikoj Britaniji. Pjesma je dostigao prvo mjesto na Dance Club Songs listi. Album je takođe sadržao sledeće singlove „Stop Me from Falling“, naslovnu pjesmu „Golden“, „A Lifetime to Repair“ i „Music's Too Sad Without You“ sa engleskim pjevačem Jackom Savorettijem. U znak podrške albumu, Minogue je prvo krenula u martu 2018. na promotivnu turneju pod nazivom Kylie Presents Golden, nastupi pet koncerata u Evropi i jedan u SAD. U septembru 2018. Minogue je krenula na svoju koncertnu turneju pod nazivom Golden Tour, nastupajući u Evropi i Australiji. Minogue je bila među izvođačima na kraljičinoj rođendanskoj zabavi održanoj u Royal Albert Hallu.

U junu 2019. Minogue je objavila kompilacijski album *[[Step Back in Time: The Definitive Collection]]*, na kojem je pjesma „New York City“ bila glavni singl. Album je dostigao prvo mjesto u Velikoj Britaniji i Australiji. Međutim, singl nije uspjeo da se nađe na zvaničnim listama u Velikoj Britaniji i Australiji. Istog mjeseca, započela je svoju drugu letnju turneju pod nazivom Kylie Summer 2019, koja je uključivala njen debitantski nastup na Glastonbury Festivalu, četrnaest godina nakon što ju je dijagnoza raka dojke primorala da otkaže svoj nastup kao glavne zvezde 2005. godine. Na njenom setu su nastupili australijskog muzičara Nick Cave i engleskog muzičara Chris Martin. *[[The Guardian]]* je Minogueov nastup nazvao kao „čisto zlatnim, nenadmašnim i fenomenalnim“. Njen set je bio najgledaniji na BBC izveštavanju, sa tri milijona gledalaca i postavivši istorijski rekord za najposećeniji nastup na Glastonburyju. U decembru 2019. pojavila se u svom božićnom televizijskom specijalu pod nazivom *Kylie's Secret Night* koji se emitovao na Channel 4.

Nakon njenog nastupa u Glastonburyju, Minogue je izjavila da bi želela da napravi „pop-disco album“ i da se vrati snimanju novog materijala nakon nastupa. Godine 2020. rad na njenom sledećem studijskom albumu je nastavljen tokom pandemije COVID-a 19. Koristeći kućni studio za snimanje tokom karantina, takođe je snimala i bavila se inženjeringom zvukom sopstvenih vokala. Minogue je objavila svoj petnaesti studijski album *[[Disco (album, Kylie Minogue)|Disco]]* u novembru 2020. Album je dostigao prvo mjesto u Australiji i Velikoj Britaniji. Minogue je postala jedina umjetnica koja je postigla album koji je dostigao prvo mjesto u Velikoj Britaniji u pet uzastopnih decenija, od 1980-ih do 2020-ih. Album je takođe dostigao prvo mjesto na Dance/Electronic Albums listi. U znak podrške albumu, održan je koncert uživo pod nazivom Infinite Disco. Prvi singl „Say Something“ nije uspjeo da dostigne Top 50 u Velikoj Britaniji, ali je dostigao Top 20 na Dance/Electronic Songs listi. Drugi singl „Magic“ takođe nije ušao u Top 50 u Velikoj Britaniji, ali je dostigao Top 20 na Dance/Electronic Songs listi. Treći singl „Real Groove“ objavljen je sa naknadnim remiksom u kojem učestvuje engleska pjevačica Dua Lipa i dostigao je Top 20 na Dance/Electronic Songs listi. Album je ponovo izdat u novembru 2021. i nosio je naziv *Disco: Guest List Edition*. Sadržao je nove singlove „A Second to Midnight“ u kojem učestvuje engleska grupa Years & Years i „Kiss of Life“ sa engleskom pjevačicom Jessie Ware.

### 2022–danas : ''Tension'' i ''Tension II''
Do 2022. godine, Minogue je počela da radi na svom šesnaestom studijskom albumu. U februaru 2022. nakon što je živela u Londonu od 1990-ih, vratila se u Melbourneu, navodeći želju da bude bliže svojoj porodici u Australiji. U julu se vratila svojoj ulozi u seriji *Neighbours* kao Charlene, za kratko pojavljivanje u planiranom finalu serije. U maju 2023. Minogue je objavila glavni singl „Padam Padam“ sa svog sledećeg albuma. Pjesma je dostigla osmo mjesto u Velikoj Britaniji i označila ju je kao jedinu pjevačicu čiji je singl dostigao Top 10 u Velikoj Britaniji od 1980-ih do 2020-ih. Pjesma je dostigla Top 20 liste u Australiji i sedmo mjesto na Dance/Electronic Songs listi. Singl je osvojio nagradu ARIA u kategoriji „Najbolje Pop Izdanje“ i nagradu Grammy u kategoriji „Najbolji Dance Snimak“, što je postala njena druga nagradu Grammy nakon pjesme „Come into My World“ 2004. godine. U septembru 2023. Minogue je objavila svoj šesnaesti studijski album pod nazivom *[[Tension (album, Kylie Minogue)|Tension]]*. Album je sadržao radove britanskog producenta Petera Rycrofta, britanske pjevačice i tekstopiskinje Camille Purcell, nizozemskog di-džeja i producenta Olivera Heldensa, uključujući prethodnih saradnika Richarda Stannarda, Ducka Blackwella i Johna Greena. Minogue je opisala album kao „mešavinu ličnih refleksija, klupskog opuštanja i melanholične euforije“. Album je dostigao prvo mjesto u Velikoj Britaniji i Australiji. Naslovna pjesma „Tension“ objavljena je kao drugi singl i dostigla je Top 20 u Velikoj Britaniji i na Dance/Electronic Songs listi. „Hold On to Now“ je potom objavljen kao treći i posljednji singl.

U novembru 2023. Minogue je krenula na koncertnu rezidenciju pod nazivom More Than Just a Residency u hotelu i kazinu The Venitian u Las Vegasu, Nevada. Koncert je rasprodat za nekoliko minuta. *[[The Sydney Morning Herald]]* je napisao da je koncert bio „kratak i pravi udarac euforije Vegasa“. Sledećeg mjeseca, televizijski koncertni specijal pod nazivom *An Audience with Kylie* snimljen je u Royal Albert Hallu i emitovan na ITV. U februaru 2024. Minogue je potpisala ugovor sa agencijom United Talent Agency za nastupe uživo u Kanadi i SAD, kao i za glumačke uloge širom sveta. Sledećeg mjeseca, dobila je nagradu u kategoriji „Izuzetan Doprinos Muzici“ na Brit Awards iz 2024. godine, gdje je izvela popuri svojih singlova. Istog mjeseca, dobila takođe je i „Billboard Women in Music“ nagradu za ikonu. Zatim je nastupila u martu sa američkom pjevačicom Madonnom u okviru njene koncertne turneje pod nazivom The Celebration Tour. Minogue je izjavila da se to „dugo očekivalo“ i Madonna koja osipuje Minogue kao „preživelicu i borca“.

U oktobru 2024. Minogue je objavila svoj sedamnaesti studijski album pod nazivom *[[Tension II]]*. Prvi singl „Lights Camera Action“ je objavljen prethodnog mjeseca. Album je dosegao prvo mjesto u Velikoj Britaniji i Australiji. *[[New Musical Express|NME]]* je opisao album kao „čvršći i smeliji“, tvrdeći da „prevazilazi svog prethodnika i da je jak sam po sebi“. Album je takođe sadržao saradnje koje su prethodno objavljene kao singlovi. Pjesma „Dance Alone“ u kojoj učestvuje australijska pjevačica Sia je objavljena u februaru 2024. Singl dosegao je osmo mjesto na Dance/Electronic Songs listi. Pjesma „Midnight Ride“ sa južnoafričkim pjevačem Orvilleom Peckom i američkim producentom Diplom je objavljena u junu 2024. Pjesma „My Oh My“ sa američkom pjevačicom i tekstopiscem Bebe Rexhom i švedskom pjevačicom Tove Lo je objavljena sledećeg mjeseca. Konačno, pjesma „Edge of Saturday Night“ sa američkim di-džejem i producentom The Blessed Madonnom je objavljena sledećeg mjeseca. U februaru 2025. Minogue je krenula na turneju pod nazivom Tension Tour, putujući kroz Sjevernu Ameriku, Južnu Ameriku, Evropu, Aziju i Australiju. *[[Billboard]]* je opisao kao svoju „najveću turneju od 2011. godine“. *[[The Guardian]]* je nazvao turneju „izletom u svaki period i podsetnikom na mnoge hitove koje je Minogue proizvela“. Pjesma „Someone for Me“ objavljena je kao drugi singl sa albuma prethodnog mjeseca.

## Javna slika
Godine 1993. australijski reditelj Baz Luhrmann upoznao je Minogue sa američkim fotografom Bertom Sternom, priznatim po saradnji sa američkom glumicom Marilyn Monroe. Stern ju je fotografisao u Los Angelesu i primetio da Minogue posjeduje sličnu mješavinu ranjivosti i erotike kao Monroe. Tokom karijere birala je fotografe koji su kreirali njen novi „izgled“, a te fotografije su se pojavljivale u magazinima od trendi časopisa *[[The Face]]* do sofisticiranih izdanja poput *[[Vogue]]* i *[[Vanity Fair]]*. Stilista William Baker smatra da je to jedan od razloga zašto je u Evropi postala deo mejnstrim pop kulture uspješnije od pjevača koji su se usredotočili isključivo na prodaju ploča. Do 2000. godine, Minogue je stekla značajan muzički vjerodostojnost jer je njena karijera trajala duže nego što su kritičari predviđali. Njena transformacija iz „djevojke iz susjedstva“ u sofisticiranu i koketnu izvođačicu privukla je nove obožavatelje. U septembru 2002. VH1 ju je rangirao na 27. mjesto liste „100 najseksipilnijih umjetnica“. Takođe ju je časopis *[[Men's Health]]* 2013. godine uvrstio među „100 najzgodnijih žena svih vremena“.

Minogue je tokom cele karijere bila inspirisana i upoređivana sa američkom pjevačicom Madonnom. Njena turneja Rhythm of Love Tour iz 1991. godine bila je kritikovana jer je vizuelno previše podsjećala na Madonninu turneju Blond Ambition World Tour. Pišući za *[[The Observer]]*, Rufus Wainwright ju je opisao kao „anti-Madonnu“, ističući njenu samospoznaju i nedostatak potrebe za intelektualizacijom svog imidža. Kathy McCabe iz *[[The Daily Telegraph (Australija)|The Daily Telegraph]]* primetila je da Minogue i Madonna slijede slične stilove u muzici i modi, ali je zaključila da se „na ljestvici pop kulture istinski razlikuju u svojim nastupima“, takođe dodajući da je „Madonna mračna sila, a Kylie svetla sila“. Sama Minogue je izjavila za Madonnu da je „Njen ogroman uticaj na svet, u popu i modi, značio da nisam bila imuna na trendove koje je stvarala. Veoma se divim Madonni, ali na početku je otežala umjetnicima poput mene, učinila je sve što se moglo uraditi“ i „Madonna je kraljica popa, ja sam princeza popa. Veoma sam zadovoljna time“.

U martu 2010. istraživači su proglasili Minogue „najmoćnijom poznatom ličnošću u Britaniji“. Studija je ispitala kako marketinški stručnjaci identifikuju partnerstva između poznatih ličnosti i brendova. Jedan od njih je izjavio da je „Kylie široko prihvaćena kao usvojena Britanka. Ljudi je poznaju, vole je i okružena je pozitivnim pričama“. U maju 2020. Alison Boshoff iz *[[The New Zealand Herald]]* nazvala ju je „velikom kraljicom popa koja se vratila iz svakog zastoja“ u svom životu i karijeri. U novembru 2020. Nick Levine iz BBC opisao ju je kao „najpotcenjeniju ikonu popa“, dodajući da je Minogue „trajala više od 30 godina isporučujući pop pjesme sa strašću i zadržavajući sasvim simpatičnu ličnost tokom tog vremena, u tako nemilosrdnoj industriji“. U junu 2023. Barbara Ellen iz *[[The Guardian]]* je prokomentarisala da su „skromnost, simpatičnost i ranjivost pomogli Minogue da održi privlačnost“, 36 godina nakon što je objavljen singl „I Should Be So Lucky“ iz 1987. godine.

## Postignuća i priznanja
Minogue je dobila mnoge nagrade i priznanja, uključujući dve Grammy nagrade, četiri Brit Awards nagrade, osamnaest ARIA Music Awards nagrade, dve MTV Video Music Awards nagrade, tri MTV Europe Music Awards nagrade i šest Mo Awards nagrade, uključujući i nagradu u kategoriji „Australijska Izvođačica Godine“ 2001. i 2003. godine. U oktobru 2007. nagrađena je Music Industry Trust nagradom za priznanje njene karijere duge 20 godina i proglašena je „ikonom popa i stila“, postavši prva muzičarka koja je dobila Music Industry Trust nagradu. U julu 2008. Princ Charles ju je odlikovao oficirom Ordena Britanske imperije. Iste godine je odlikovana viteza francuskog Ordena umjetnosti i književnosti. U aprilu 2017. Britansko-australijsko društvo je dodijelilo Minogue nagradu za 2016. godinu za izuzetan doprinos poboljšanju odnosa i bilateralnog razumijevanja između zemalja. Natpis glasi: „U znak priznanja za značajan doprinos odnosima Britanije i Australije kao priznate pjevačice, tekstopisca, glumice i kultne ličnosti u obe zemlje“. Nagrada je objavljena na prijemu u Australia Houseu, ali ju je sljedećeg dana lično uručio princ Philip u dvorcu Windsor. U januaru 2019. dodeljena joj je titula oficira Ordena Australije na Počastima Dana Australije.

U augustu 2004. Minogue je imala rekord za najviše singlova na prvom mjestu na australijskoj listi singlova sa devet. U novembru 2011. Australian Recording Industry Association primilo je Minogue u ARIA dvorani slavnih. U januaru 2011. Minogue je dobila priznanje za *[[Guinnessova knjiga rekorda|Guinnessovu knjigu rekorda]]* za najduže uzastopne decenije sa albumima koji su dostigli pet najboljih mjesta u Velikoj Britaniji, što su postigli svi njeni albumi. Sledećeg mjeseca, ušla je u historiju jer su joj se dve pjesme koji su dostigli pet najboljih mjesta na Dance Club Songs listi, sa njenim singlovima „Better than Today“ čiji je dostigao prvo mjesto i „Higher“ treće mjesto. U junu 2012. Official Charts Company je pomenula Minogue kao dvanaestu najprodavaniju pjevačicu u Velikoj Britaniji do danas i treću najprodavaniju pjevačicu, prodavši preko 10 milijona singlova. U decembru 2016. *[[Billboard]]* ju je smjestio na osamnaestu najuspješnijih plesnih umjetnica svih vremena. U novembru 2020. postala je jedina pjevačica koja je dostigla prvo mjesto na britanskoj listi albuma u pet uzastopnih decenija, kada je njen studijski album *[[Disco (album, Kylie Minogue)|Disco]]* dostigao prvo mjesto. U junu 2023. postala je jedina pjevačica koja je dostigla Top 10 na britanskoj listi singlova od 1980-ih do 2020-ih, kada je njen singl „Padam Padam“ dostigao osmo mjesto. U decembru 2025. postala je prva pjevačica na britanskoj listi singlova čiji je singl dostigao prvo mjesto u četiri različite decenije, tokom 1980-ih, 1990-ih, 2000-ih i 2020-ih. Od novembra 2020. Minogue je prodala 80 milijona ploča širom sveta. Ona je najuspešnija australijska pjevačica svih vremena.

## Diskografija

### Studijski albumi
* *[[Kylie (album)|Kylie]]* (1988)
* *[[Enjoy Yourself]]* (1989)
* *[[Rhythm of Love]]* (1990)
* *[[Let's Get to It]]* (1991)
* *[[Kylie Minogue (album)|Kylie Minogue]]* (1994)
* *[[Impossible Princess]]* (1997)
* *[[Light Years]]* (2000)
* *[[Fever (album, Kylie Minogue)|Fever]]* (2001)
* *[[Body Language (album, Kylie Minogue)|Body Language]]* (2003)
* *[[X (album, Kylie Minogue)|X]]* (2007)
* *[[Aphrodite (album)|Aphrodite]]* (2010)
* *[[Kiss Me Once]]* (2014)
* *[[Kylie Christmas]]* (2015)
* *[[Golden (album, Kylie Minogue)|Golden]]* (2018)
* *[[Disco (album, Kylie Minogue)|Disco]]* (2020)
* *[[Tension (album, Kylie Minogue)|Tension]]* (2023)
* *[[Tension II]]* (2024)

### Kompilacijski albumi
* *[[Greatest Hits (album, Kylie Minogue)|Greatest Hits]]* (1992)
* *[[Hits+]]* (2000)
* *[[Ultimate Kylie]]* (2004)
* *[[The Best of Kylie Minogue]]* (2012)
* *[[The Abbey Road Sessions]]* (2012)
* *[[Step Back in Time: The Definitive Collection]]* (2019)

### Albumi uživo
* *[[Intimate and Live]]* (1998)
* *[[Showgirl (album)|Showgirl]]* (2005)
* *[[Showgirl Homecoming Live]]* (2007)
* *[[Kylie Live in New York]]* (2009)
* *[[Aphrodite Les Folies Live in London]]* (2011)
* *[[Kiss Me Once Live at the SSE Hydro]]* (2015)
* *[[Golden Live in Concert]]* (2019)

## Lista koncertnih turneja
* Disco in Dream (1989)
* Enjoy Yourself Tour (1990)
* Rhythm of Love Tour (1991)
* Let's Get to It Tour (1991)
* Intimate and Live Tour (1998)
* On a Night Like This Tour (2001)
* KylieFever2002 (2002)
*  (2005)
*  (2006–2007)
* KylieX2008 (2008–2009)
* For You, for Me Tour (2009)
*  (2011)
* Anti Tour (2012)
* Kiss Me Once Tour (2014–2015)
* Golden Tour (2018–2019)
* Tension Tour (2025)

## Filmografija

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službena stranica 
*