Banovina Hrvatska

**Banovina Hrvatska** je bila teritorijalna jedinica unutar Kraljevine Jugoslavije, nastala kao rezultat težnje hrvatskog i srpskog naroda (s područja Hrvatske) za većom autonomijom te kao rezultat priznanja srpskih, beogradskih političara da je centralizam doveo do slijepe ulice. Formirana je na temelju političkog sporazuma između predsjednika jugoslavenske vlade Dragiše Cvetkovića i vođe HSS-a Vladka Mačeka u dvorcu Drašković u Božjakovini (tzv. sporazum Cvetković-Maček), uz sudjelovanje predstavnika srpske Samostalne demokratske stranke (koja sa HSS čini Seljačko-demokratsku koaliciju) i uz podršku regenta kneza Pavla Karađorđevića. Zakonski počinje postojati donošenjem Uredbe o Banovini Hrvatskoj 26.8. 1939. godine.

## Teritorij i granice
Banovina je nastala spajanjem dotadašnje Savske i Primorske banovine, uz dodatak većinski hrvatskih kotareva iz ostalih banovina (Brčko, Derventa, Dubrovnik, Fojnica, Gradačac, Ilok, Šid i Travnik ). Obuhvaćala je površinu od 65.456 km2.
Pri stvaranju nove jedinice primijenjena je mješavina povijesnog (područja Kraljevine Hrvatske, Dalmacije i Slavonije s izuzetkom Istočnog Srijema i Boke Kotorske) i etničkog načelo ( hrvatski kotarevi iz BiH ). Do ovakvih se granica došlo nakon teških pregovora, tako da nijedna strana nije do kraja bila zadovoljna. Srpska strana stoga što je niz kotareva sa srpskom većinom ostao unutar banovine, a hrvatska jer nije uključila Zapadnu Bosnu koja se nekada zvala Turska Hrvatska, te Baranju i Sjevernu Bačku. Granice su smatrane privremenima i naglašeno je da će doći do daljnjih promjena u sklopu preuređenja države.

## Stanovništvo
Prema posljednjem prijeratnom popisu stanovništva iz 1931. godine, na području Banovine Hrvatske živjelo je 4.024.601 stanovnika, od kojih oko 74 % Hrvata i 19 % Srba. Bila je podijeljena na 99 upravnih kotareva, od čega 81 s hrvatskom većinom, 17 sa srpskom (12 s apsolutnom i 5 s relativnom većinom) i 1 s većinom Muslimana, koji tada nisu smatrani zasebnom nacijom.

Na teritoriju banovine bilo je 612.028 posjeda površine 2.513.909 hektara. Po mišljenju Rudolf Bićanića, bilo je 985.000 suvišnog agrarnog stanovništva.

## Uprava i nadležnosti

Za prvog Bana Banovine Hrvatske imenovan je dr. Ivan Šubašić, kojeg je osobno odredio Vladko Maček. Uredbom o Banovini Hrvatskoj bile su određene i njene nadležnosti, među kojima su bili trgovina, industrija, školstvo, poljoprivreda, pravosuđe i socijalna politika. U nadležnosti države ostali su vanjski poslovi, vojska, policija i vanjska trgovina. Ostalo je sporno financiranje nove upravne jedinice, pa je o tome donesena posebna uredba 30.3. 1940. godine. Mnoge od ovih odredbi nisu nikad provedene do kraja, bilo zbog prije svega kratkog postojanja Banovine. Planirano je i raspisivanje izbora za hrvatski sabor, ali to se nije dogodilo uslijed izbijanja Drugog svjetskog rata.

## Novi problemi

Ovaj historijski dogovor, koji je trebao donijeti stabilnost Kraljevini Jugoslaviji, različito je interpretiran, stvarajući nove političke probleme. Dok je u Hrvatskoj interpretiran kao prvi korak ka nezavisnosti, bosanskohercegovački muslimani počeli su zahtjevati autonomiju, a Crnogorci i Slovenci federalizaciju države.

Na te zahtjeve nisu su obazirali ni Hrvati ni Srbi jer su međusobno imali veće probleme. Nasuprot hrvatskoj želji za budućom nezavisnošću, u Srbiji se pojavio otpor prema postojanju Banovine Hrvatske. Istoričar Vladimir Ćorović, predstavnik tih protivnika, napisao je: "Razgraničenje banovine Hrvatske izvođeno je ne na osnovu jednog načela, nego na osnovu svih koji su Hrvatima mogli biti od koristi."

## Odluke Simovićeve vlade
Nakon vojnog puča 27. ožujka 1941., vlada generala Dušana Simovića nastojala je nagovoriti Vladka Mačeka da ponovo preuzme funkciju potpredsjednika vlade. U zamjenu, obećala je prenošenje žandarmerije na teritoriji banovine u nadležnost bana, te još neke ustupke. Ove su odluke objavljene u Narodnim novinama koje nose datume 7. i 8. travnja 1941., tj. nakon početka Travanjskog rata.

## Nestanak
Banovina Hrvatska prestaje faktički postojati proglašenjem NDH 10. travnja 1941. godine. Ban Ivan Šubašić otišao je u emigraciju i u Londonu politički djelovao pozivajući se na svoju funkciju, kao i članovi vlade. Potpredsjednik vlade Juraj Krnjević nastojao je u političkim igrama unutar vlade sačuvati garancije da će Banovina nakon završetka rata i savezničke pobjede biti obnovljena.

## Reference

## Vanjske veze

* Podjela Bosne i borba za cjelovitost 
* Izvori za uspostavu Banovine Hrvatske 
* Odjeci uspostave Banovine Hrvatske u hrvatsko-bunjevačkoj javnosti