open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rafaela Franić

**Rafaela Franić** je hrvatska manekenka, poznata po tome što je 2010. pobijedila u drugom ciklusu reality emisije *[[Hrvatski Top Model]]*, pobijedivši u finalu Nikolinu Jurković i Andreu Katkić. Rafaela Franić će temeljem pobjede u emisiji sklopiti ugovor sa agencijom za fotomodele Talia Modelsas te imati fotografiju na naslovnici hrvatskog izdanja modnog časopisa *[[Elle (magazin)|Elle]]*.

## Reference
135.

__NOTOC__
Godina **135.** (**[[rimske brojke|CXXXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Luperka i Atilijana** (ili, rjeđe, **godina 888. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 135. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
* Početak (4.) godine ere *Yangjia* kineske [[dinastija Han|dinastije Han]].
* [[Bar Kohbin ustanak]]: [[Rimsko Carstvo|Rimljani]] počinju radove u novoosvjenom [[Jeruzalem]]u koga su, u počast cara [[Hadrijan]]a, preimenovali u [[Aelia Capitolina|*Colonia Aelia Capitolina]]*. [[Legio VI Ferrata|VI *Željezna* legija]] ponovno postavlja vojnu tvrđavu, te gradi [[rimski hram]] na [[Kalvarija|Golgoti]]. Na mjestu nekadašnjeg [[Jeruzalemski hram|Hrama]] je postavljen oltar bogu [[Jupiter (mitologija)|Jupiteru]].
* [[Bar Kohbin ustanak]]: Nakon što je slomljen otpor ustanika u najvećem dijelu [[Judeja|Judeje]], rimski car Hadrijan zabranjuje [[Jevreji]]ma povratak u Jeruzalem; oni koji su preživjeli masakre za vrijeme ratnih operacija ili bježe ili su zarobljeni te prodani širom Mediterana kao roblje. Time započinje jevrejska *dijaspora*.
* [[13.12.]] - [[Bar Kohbin ustanak]]: [[Simon bar Kohba]], vođa jevrejskih ustanika umire u [[Betar (tvrđava)|Betar]], [[tvrđava|tvrđavi]] koju su opsjedali Rimljani čime formalno završava ustanak, iako će manje grupe Jevreja nastaviti pružati u [[Galileja|Galileji]].
* Dovršen [[Kanopus]], znameniti ribnjak/umjetno jezero u [[Hadrijanova vila|Hadrijanovoj vili]] u [[Tivoli]]ju.
* [[Epiktet]] piše *Enhidrion'' (približni datum).

## Rođenja
* Rabin Jehuda ha-Nasi ili Judah haNasi, talmudski učenjak (po tradiciji, na isti dan kada je pogubljen rabin Akiva)

## Smrti
* Simon bar Kohba, vođa jevrejskih ustanika
* Rabin Akiva, talmudski učenjak (tradicionalni datum)
Graviton

**Graviton** je hipotetska (nedokazana) čestica koja bi trebala služiti kao prenosnik gravitacijske interakcije poput fotona kod elektromagnetske. Graviton bi trebao biti bez mase mirovanja, jer je gravitacija neograničenog dosega i imati spin 2, što intuitivno gledajući ima veze sa načinom na koji je gravitacijska masa neinvarijantna, za razliku od fotona koji ima spin 1.
Kvant

U fizici, **kvant** (od lat. *quantum* - koliko) je najmanja količina neke fizičke veličine uključena u interakciju. Na primer, najmanji iznos energije koji se može prenijeti elektromagnetskim zračenjem jest foton ili svjetlosni kvant. Kvant energije titranja u čvrstom tijelu je fonon.

Pojam je uveo Max Planck 1900. izbjegavajući ultraljubičastu katastrofu u objašnjenju raspodjele energije zračenja crnoga tijela. Pretpostavio je da energija harmoničkog oscilatora može poprimiti samo diskretne (određene) iznose:

: E = n \cdot h \cdot \nu 

gdje je: *n* = 0, 1, 2 ..., *h* - Planckova konstanta, *ν* - frekvencija, *h∙ν* - minimalni iznos energije za koji se energija oscilatora može promijeniti. Albert Einstein je 1905. pretpostavkom o kvantu energije protumačio fotoelektrični učinak, a Niels Bohr je 1913. objasnio opažene vodikove spektre.

## Kvant energije

Kvant energije najmanja je, nedjeljiva količina energije koju može emitirati ili apsorbirati neki kvantni sustav, to jest neka atomska jezgra, atom ili molekula.

Prije se smatralo da u svim fizičkim pojavama energija prelazi s jednog tijela na drugo kontinuirano, dakle u kojim malim količinama. No dokle god je postojalo to mišljenje, bilo je nemoguće iz zračenja nekog crnog tijela izračunati raspodjelu energije zračenja po pojedinim valnim duljinama. Godine 1900. Max Planck je postavio teoriju kvanta energije. Po toj teoriji, koju su iskustva potpuno potvrdila, atom ne može emitirati odnosno apsorbirati bilo koju količinu energije, već samo točno određeni kvant energije ili višekratnike toga kvanta. Veličinu jednog kvanta energije određena je frekvencijom *ν* i konstantom *h*, koju je odredio Planck, pa se zove Planckova konstanta. Ona iznosi:

:h =\,\,\, 6,626\ 0693 \cdot 10^{-34}\ \mbox{J}\cdot\mbox{s} \,\,\, = \,\,\,  4,135\ 667\ 43 \cdot 10^{-15}\ \mbox{eV}\cdot\mbox{s}

Prema tome je energija jednog kvanta:

: E_k = h \cdot \nu 

Kvanti energije jedne određene svjetlosti, to jest svjetlosti određene duljine vala, svi su međusobno jednaki, ali kvanti energije svjetlosti različitih valjnih duljina međusobno su različiti. Kvant energije je to veći što je manja valna duljina, odnosno veća frekvencija svjetlosti. Iz toga proizlazi da su kvanti energije ljubičaste svjetlosti dvaput veći ili snažniji od kvanta energije crvene svjetlosti.

## Kvant električnog naboja

Kvant električnog naboja je elementarni električni naboj. Elementarni električni naboj (oznaka *e*) je fizikalna konstanta koja je apsolutna vrijednost električnoga naboja elektrona, odnosno protona. Električni naboj elektrona prvi je izmjerio R. A. Millikan 1909. Prema suvremenim mjerenjima iznosi 1,602 176 565 · 10−19 C. Električni naboj u prirodi je kvantiziran, to jest može se pojaviti samo u višekratnicima (..., –1, 0, 1, ...) od *e*. Iznimka su kvarkovi, elementarne čestice trećinskih naboja, no oni ne mogu biti slobodni.

## Reference

## Povezano
* Kvantna mehanika
Planckova konstanta

**Plankova konstanta** (označave se sa *h*) je fizička konstanta koja se koristi za opisivanje veličine kvanta. Ima centralnu ulogu u kvantnoj mehanici a dobila je ime po Planku koji ju je uveo prilikom izračunavanja zračenja crnog tela. Često se koristi i **redukovana Plankova konstanta** (poznata i kao **Dirakova konstanta**, označava se kao \hbar, a čita "ći", "h-precrtano" ili jednostavno "ć"). Plankova konstanta se takođe koristi u merenju energije emitovanih svetlosnih fotona prema izrazu *E* = *h*\nu, gde je *E* energija, *h* Plankova konstanta a \nu (grčko slovo **ni**) frekvencija.

Plankova konstanta i redukovana Plankova konstanta se koriste za opisivanje kvantovanja, pojave kod subatomskih čestica (poput elektrona i fotona) da se neke fizičke veličine javljaju u određenim iznosima umesto da se kontinualno menjaju po svim mogućim vrednostima.

Danas usvojena vrednost Plankove konstante [prema [CODATA]] iznosi:

:

## Jedinice, vrednost i simboli
Vrednost Dirakove konstante:
:\hbar\ \stackrel{\mathrm{def}}{=}\ \frac{h}{2\pi} = \,\,\, 1,054\ 571\ 68(18)\times10^{-34}\ \mbox{J}\cdot\mbox{s} \,\,\, = \,\,\, 6,582\ 119\ 15(56) \times10^{-16}\ \mbox{eV}\cdot\mbox{s}

Unikod rezerviše kodna mesto U+210E () za Plankovu konstantu a U+210F () za Dirakovu konstantu.

## Poreklo Plankove konstante
: E = h \nu = h \omega /(2 \pi)  = \hbar \omega \ 
:[\hat{p_i}, \hat{x_j}] = -i \hbar \delta_{ij}

## Upotreba
:E = n h \nu \,,\quad n\in\mathbb{N}

:E = n \hbar \omega \,,\quad n\in\mathbb{N}

:\begin{matrix}
J^2 = j(j+1) \hbar^2,  & j = 0, 1/2, 1, 3/2, \ldots \\
J_z = m \hbar, \qquad\quad & m = -j, -j+1, \ldots, j\end{matrix}

Dakle, \hbar može se da se smatra "kvantom momenta impulsa".

: \Delta x \Delta p \ge \begin{matrix}\frac{1}{2}\end{matrix} \hbar

## Veze
* Elektromagnetno zračenje
* Prirodne jedinice
* Šredingerova jednačina
* Talasno-čestični dualizam
* Kvantni Halov efekat

## Literatura
* NIST link to CODATA value
* 

## Vanjske veze
* Plankov originalni rad iz 1901. (prevod s nemačkog na engleski)
Jehuda ha-Nasi

**Rabin Yehuda haNasi** (ili **Juda I**; , izgovara se **Y'huda haNasi**, dsol. **"Juda Princ"**), također poznat kao **Rebbi** ili **Rabbenu HaQadosh** (, "Naš sveti rabin"), je bio vođa jevrejiske zajednice u Judeji u doba rimske vlasti u 2. vijeku. . Najpoznatiji je kao glavni redaktor Tore i urednik Mišne. Poticao je od Davidove loze, odnosno bio potomak kralja Davida, zbog čega je imao titulu *[[nasi]]*, što znači *princ*. Titula *nasi* se također koristila za predsjedatelje Sanhedrina. (u modernom hebrejskom se koristi kao ekvivalent "predsjednika"). 

## Biografija

Jehuda Hanasi rođen je u značajnoj porodici koja je imala bliske veze sa rimskim vlastima, što mu je omogućilo da vodi jevrejsku zajednicu u teškim vremenima nakon Bar Kohba pobune. Veruje se da je bio potomak kralja Davida. Jehuda je studirao pod vodstvom istaknutih rabina tog vremena i stekao reputaciju kao izuzetan učenjak.

## Kompilacija Mišne

Najznačajniji doprinos Jehude Hanasija je njegova urednička uloga u kompilaciji Mišne, zbirke usmenih zakona i tradicija koje datiraju još od vremena Mojsija. Mišna predstavlja temelj rabinjskog judaizma i služi kao osnova za kasnije diskusije u Gemari. Jehuda Hanasi je odlučio da zapiše usmenu tradiciju kako bi se sačuvala od zaborava usled teških društvenih i političkih okolnosti.

## Nasleđe

Jehuda Hanasi poznat je po svom doprinosu jačanju i očuvanju jevrejske tradicije i kulture. Njegovo delo na Mišni i njegovo liderstvo osigurali su temelje na kojima je izgrađen rabinjski judaizam. Njegov pristup studiranju i podučavanju, kao i njegova sposobnost da komunicira sa rimskim autoritetima, ostavili su dubok trag na istoriju judaizma.

## Smrt i nasleđe

Jehuda Hanasi preminuo je oko 217. godine. Sahranjen je u Bet Šearim, mestu koje je postalo poznato kao groblje značajnih jevrejskih ličnosti zahvaljujući njemu. Njegova smrt označila je kraj jedne ere u razvoju judaizma, ali njegovo nasleđe živi kroz studije Talmuda širom sveta.

## Reference

* Neusner, Jacob. "The Mishnah: A New Translation." Yale University Press, 1988. ISBN: 978-0300050226.
* Stemberger, Günter. "Introduction to the Talmud and Midrash." Fortress Press, 1996. ISBN: 978-0800625245.
* Goodman, Martin. "Rome and Jerusalem: The Clash of Ancient Civilizations." Penguin Books, 2008. ISBN: 978-0140291278.

## Povezano
* Talmud
* Mishna
* Tannaim
* Amoraim

## Izvori
Enhiridion Epikteta

***Enhiridion*** (*Enchiridion*) ili *Priručnik [[Epiktet]]a*, (), često nazivan jednostavno "Priručnik" je kratki niz uputa za praktičnu primjenu stoičke etike na svakodnevni život, koju je početkom 2. vijeka sastavio Epiktetov učenik Arijan.

## Vanjske veze

* The text (translated by Elizabeth Carter circa 1750), which is brief, can be found at http://classics.mit.edu/Epictetus/epicench.html .
* Free audiobook of The Enchiridion (Elizabeth Carter translation) at Librivox.org.
Betar (tvrđava)

**Tvrđava Betar** je naziv za posljednje uporište jevrejskih ustanika koji su u 2. vijeku pod vodstvom Simona bar Kohbe pokušali otjerati rimsku vlast iz Judeja|Judeje i uspostaviti nezavisnu državu Izrael. Rimljani su opsjeli tvrđavu, a prema jevrejskoj tradiciji, na Tiša beav (13. decembra) 135. je Simon bar Kohba umro od gladi, te su Rimljani zauzeli grad, pri čemu je masakrirano 80.000 Jevreja. Pad Betara je simbolički označio kraj ustanka, odnosno bilo kakve jevrejske države sve do uspostave Izraela godine 1948.

Historijski Betar (također navođen kao Beitar ili Bethar) se nalazi kraj suvremenog naselja Battir jugozapadno od Jeruzalema. U prošlostije bio poznat kao *Khirbet al-Yahudi*, što je arapska riječ za "Jevrejske ruševine".

## Vanjske veze
* Shimon Gibson (2006), Bethar, *[[Encyclopedia Judaica]]*, based on *[[Encyclopedia Hebraica]]*
Golgota

**Golgota** (Kalvarija) je brdo izvan Jerusalima gde je prema Bibliji razapet Isus Hristos. Ovo brdo se nalazilo izvan zidina Jerusalima, ali kako se grad širio, danas se ovo mesto nalazi unutar grada. Latinska reč Kalvarija znači "lobanja", pošto je brdo od kamena i u silueti verovatno podseća na lobanju. Tu su vršena pogubljenja u starom veku.

## Povezano
* Novi zavet
* Sveto pismo
* Biblija
* Put suza
Narodni list

**"Narodni list"** je tjedni časopis koji od 1862. izlazi u Zadru.

Prvi broj zadarskog "Narodnog lista" izišao je 1. ožujka 1862. godine. Tada je izlazio na talijanskom jeziku pod nazivom "*Il Nazionale*", a imalo je i *Prilog k Narodnom listu* na hrvatskom jeziku.

Od 1869. godine tiskaju se usporedo "*Narodni list*" i "*Il Nazionale*", a od 1876. godine "*Narodni list*" izlazi samo na hrvatskom jeziku. Na stranicama "*Narodnog lista*" vodeći hrvatski intelektualci provodili su program Narodne stranke, zalagali se za udruženje Dalmacije s Hrvatskom, kao i za uvođenje hrvatskog jezika u javni život.

Prvi urednik "*Narodnog lista*" bio je ugledni humanist, povjesničar i znanstvenik Natko Nodilo. Uz njega tadašnji napredni intelektualci koji su pisali u "*Narodnom listu*" bili su: Mihovil Pavlinović, Miho Klaić, Kosta Vojnović, Ivan Danilo i drugi. Nakon Nodilova odlaska iz uredništva,"Narodni list" uređuje Lovro Matić, potom i niz uglednika toga doba, od kojih je naznačajnije spomenuti Jurja Biankinija koji list u potpunosti uređuje na hrvatskom jeziku. Godine 1920. dolazi do nasilnog ugasnuća "*Narodnog lista*", zbog poznatog Rapallskog ugovora i skorašnje vlasti talijanskih fašista u Zadru.

Nakon Drugog svjetskog rata, 1946. godine u Zadru ponovno izlazi "*Narodni list*". Kako se u to doba u Zagrebu nakratko pojavio dnevnik s istim nazivom, zadarski "*Narodni list*" prisiljen je privremeno promijeniti naziv u "*Glas Zadra*". Nakon prestanka izlaženja zagrebačkog glasila, "Narodni list" ponovno dobiva svoje povijesno ime kojeg nosi do današnjih dana više od trinaest desetljeća. Od 1994. godine, "*Narodni list*" se tiska kao tjednik u tiraži od 10.000 primjeraka.

## Vanjske veze
* Narodni list
Fizikalne konstante

**Fizikalna konstanta** je fizikalna veličina čija se vrijednost u proračunima uzima kao stalna, a može biti utvrđena definicijom, mjerenjem ili dogovorom.
Permitivnost vakuuma

**Dielektrična konstanta vakuuma** ili **[[permitivnost]] vakuuma** (oznaka *ε<sub>0</sub>*) je prirodna konstanta koja je jednaka recipročnoj vrijednosti umnoška magnetske permeabilnosti vakuuma *μ<sub>0</sub>* i kvadrata brzine svjetlosti *c* u vakuumu:

: \varepsilon_0 =\frac {1}{\mu_0 \cdot c_0^2} = 8,854 187 817 \ldots \times 10^{-12} \frac{A s}{V m} = 8,854 187 817 \ldots \times 10^{-12} \frac{F}{m},
gdje je: c_0 - brzina svjetlosti u vakuumu, a \mu_0 - relativna permeabilnost vakuuma.

## Coulombov zakon

Coulombov zakon je jedan od osnovnih zakona elektrostatike koji je 1785. utvrdio Charles-Augustin de Coulomb: "električna sila *F* između dvaju električki nabijenih točkastih tijela (odbojna ili privlačna, ovisno o tome jesu li tijela jednakih ili suprotnih električnih naboja) razmjerna je količinama električnoga naboja *q* a obrnuto razmjerna kvadratu udaljenosti *r* između tijela" (napomena: vrijedi samo u vakuumu):

:F = \frac{1}{4 \cdot \pi \cdot \varepsilon_0} \cdot \frac{q_1 \cdot q_2}{r^2}

gdje je: *ε<sub>0</sub>* - dielektrična permitivnost vakuuma. Sila je najjača u vakuumu, a slabija u svim drugim sredstvima:

:F = \frac{1}{4 \cdot \pi \cdot \varepsilon} \cdot \frac{q_1 \cdot q_2}{r^2} = \frac{1}{\varepsilon_r} \cdot \frac{1}{4 \cdot \pi \cdot \varepsilon_0} \cdot \frac{q_1 \cdot q_2}{r^2} 

gdje je: *ε<sub>r</sub>* - relativna dielektrična permitivnost nekog sredstva ili tvari, *ε* - dielektrična permitivnost (ili samo permitivnosti) tvari.

## Reference
Elementarni naboj

**Količina elementarnog naelektrisanja**, obično se označava sa *e* je količina naelektrisanja jednog protona, ili ekvivalentno, količina negativnog naelektrisanja koje nosi jedan elektron. Ovo je osnovna fizička konstanta. Da bi se izbegla konfuzija u vezi sa oznakom *e* ponekad se naziva i „elementarna količina pozitivnog naelektrisanja“. Izmerena vrednost je od oko 1,602176487 (40) × 10-19 C, Kulona u Međunarodnom sistemu jedinica, ili vrednost 4,80320427 (12) × 10-10 StatC u centimetar-gram-sekund CGS sistemu (). Dok u sistemu atomskih jedinica, e kao jedinica naelektrisanja ima vrednost 1.
136.

__NOTOC__
Godina **136.** (**[[rimske brojke|CXXXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Komoda i Civike** (ili, rjeđe, **godina 889. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 136. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* Prva godina ere *Yonghe'' kineske dinastije Han.
* Rimski car Hadrijan, nakon što je ugušio Bar Kohbin ustanak, organizira masovno protjerivanje Jevreja iz Galileje te mu je zbog toga podignut slavoluk kraj Skitopolisa.
* Papa Higin nasljeđuje papu Telesfora kao deveti po redu papa.
* Započinje rat Rima sa germanskim narodom Sveba, a koje će godine 138. poraziti senator Tiberije Haterije Nepot Atina, guverner Panonije. 
* Odlukom cara Hadrijana rimska provincija Iudaea mijenja ime u Syria Palaestina, što predstavlja prvi put da se za Judeju koristio izraz Palestina.
* Na mjestu episkopa Vizantijuma patrijarha Elevterija mijenja patrijarh Feliks.
* Hadrijan u svojoj vili u Tivoliju, u neposrednoj blizini Rima, počinje diktirati svoje memoare. 
* Hadrijan otkriva kako je protiv njega kovalo zavjeru nekoliko senatora. U nastojanju da stablizira svoj režim, Lucija Cejonija Komoda usvaja kao sina i imenuje svojim nasljednikom.

## Rođenja
*

## Smrti
* Rabin Akiva
Higin (papa)

**Higin** je bio deveti papa, nasljednik Telesforov, od oko 138. do oko 142. Postoji i drukčije datiranje njegovog pontifikata, a prema kojemu je Higin bio papa između 136. i 140. godine.

Bio je filozof atenskoga podrijetla, a za svoga je kratka pontifikata, prema zbirci *[[Liber pontificalis]]*, ustanovio niže redove te uredio crkvenu hijerarhiju, čime je uveo jasniju razliku između obveza prezbitera i đakona.

Prema tradiciji, on je uveo običaj, da osoba koja se krsti ima kuma.

Prema Ireneju Lionskom, u njegovo je doba u Rim došao gnostik Valentin, koji je ostao u gradu sve do pontifikata pape Aniceta. Istovremeno u Rimu je bio i drugi gnostički učitelj, Cerdon, koji je priznao svoje greške i bio primljen u zajedništvo s Crkvom, ali se kasnije ponovno vratio svome krivovjerju.

Prema predaji, Higin je naložio da sve crkve moraju biti posvećene.

U Katoličkoj Crkvi se kao svetac. Spomendan mu je 11. siječnja.

Prema drevnoj predaji, pogubljen je za progonstava pod carom Antoninom Pijem, no ne postoje dokazi o njegovu mučeništvu. Pokopan je blizu bazilike Svetog Petra u Rimu.

## Rimski martirologij
U Rimskom martirologiju o njemu piše:

## Reference
137.

__NOTOC__
Godina **137.** (**[[rimske brojke|CXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Cezara i Balbina** (ili, rjeđe, **godina 890. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 137. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji
* U Palmiri doneseni novi porezni zakoni, koji omogućavaju da se karavanski grad obogati uvozeći rijetke predmete i sirovine sa obala Perzijskog zaljeva i izvozeći robu proizvedenu u mediteranskom svijetu na Istok.

## Rođenja
* Shi Xie, vladar Jiaozhija za vrijeme kraja dinastije Han (u. 226)
* Wang Yun, kineski premijer koji je organizirao atentat na Dong Zhuoa (u. 192)

## Smrti
* Papa Telesfor
Porezno pravo

**Porezno pravo** je naziv za skup zakona, uredbi i drugih pravnih propisa, odnosno načela kojima nekla država uređuje poreze - njihove vrste, stope, metode naplaćivanja, olakšice i sl. Predstavlja jednu od podgrana financijskog prava.

## Povezano
* Porezna politika
Dong Zhuo

**Dong Zhuo** (138? - 22. maj 192) je bio kineski vojskovpđa iz vremena kraja Istočne dinastije. Godine 189. je zauzeo prijestolnicu Luoyang, iskoristivši metež nastao smrću cara Linga te sukob frakcije dvorskih eunuha sa ostalim dvorjanima koje je vodio vrhovni komandant He Jin. Dong Zhuo je to iskoristio kako bi svrgnuo cara Shaoa i nametnuo cara Xiana.

Dong Zhuo je nakon toga kao *de facto* vladar Kine došao na zao glas zbog svoje tiranske prirode i velike okrutnosti. Sljedeće godine su regionalni plemići i gospodari rata organizirali vojni pohod protiv Donga, natjeravši da sjedište svoje vlade preseli u Chang'an. Dong Zhuoa je godine 192. ubio njegov usvojeni sin Lü Bu u zavjeri organiziranoj od ministra unutrašnjih posloa Wang Yuna.

## Reference

## Povezano
* Istočna dinastija Han
* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*
* *[[Romansa Tri kraljevstva]]*
Wang Yun

**Wang Yun** (137 &ndash; 192) je bio kineski velikodostojnik iz doba kraja dinastije Han, koji je formalno služio kao ministar iznad masa cara Xiana. Godine 192. Wang Yun je organizirao uspješnu zavjeru u kojoj je Lü Bu ubio tiranskog gospodara rata Dong Zhuoa. Međutim, bivši pristaše Dong Zhuoa su vrlo brzo organizirali kontra-prevrat u kome je Wang Yun ubijen zajedno sa većinom svoje porodice.

U znamenitom historijskom romanu *[[Romansa Tri kraljevstva]]* Wang Yun je opisan kao posvojitelj, odnosno poočim znamenite ljepotice Diao Chan, čije je zavodničke sposobnosti iskoristio kako bi posvadio Lü Bua sa Dong Zhuom. 

## Veze
* Istočna dinastija Han
* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*
* *[[Romansa Tri kraljevstva]]*

## Reference
* 
* 
*
Shi Xie

**Shi Xie** (vijetnamski:*Sĩ Nhiếp*, 137 - 226) bio je kineski velikodostojnik iz doba kraja dinastije Han. Pod carem Huanom je imenovan guvernerom provincije Jiaozhi (današnji Tonkin). Na tom mjestu je služio decenijama i tamo su ga zatekle vijesti o slomu dinastije i raspadu Kine na Tri kraljevstva. Shi Xie je iskazao vjernost novostvorenoj državi Wu i njenom vladaru Sun Quanu, te ostao guverner sve do smrti. Njegov sin Shi Hui, međutim, nije htio priznati carski autoritet te je pogubljen pod Sun Quanovom naređenju.

Vijetnamska tradicija ga smatra jednim od vijetnamskih monarha.

## Povezano
* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*
* *[[Romansa Tri kraljevstva]]*
* *[[Đại Việt sử ký toàn thư]]*
Midnight Sun (roman)

***Midnight Sun*** (na engleskom "Ponoćno sunce") je još uvijek neobjavljeni, odnosno nedovršeni roman američke spisateljice Stephenie Meyer koji pripada njenoj seriji romana *[[Twilight (serija)|Twilight]]* (Sumrak). U njemu su događaji iz sage prikazani sa stajališta Edwarda Cullena.

Meyer je napisala 12 poglavlja romana, te je dozvolila Catherine Hardwicke, redateljici filma *[[The Twilight (2008 film)|Sumrak]]* i glumcu Robertu Pattinsonu da ih pročitaju u svrhu što boljeg pripremanja uloge. U ljeto 2008. su poglavlja romana, međutim, ilegalno kopirana i distribuirana na Internet, nakon čega je Meyer odlučila prekinuti pisati nastavak, jer svoje djelo smatra "kompromitiranim".

## Vanjske veze
* Midnight Sun Partial Draft 
* Twilight Saga Wiki
Skopski akvadukt

**Skopski akvadukt ** je arheološki lokalitet 2 km sjeverozapadno od Skopja kod sela Vizbegovo blizu nalazišta Scupi u Makedoniji. Skopski akvadukt je jedini u Makedoniji, i jedan od tri takva objekta iz bivše Jugoslavije (Dioklecijanov akvadukt kod Splita i Barski akvadukt).

## Historija

Pitanje kad je izgrađen Skopski akvadukt do danas je ostalo nerašćišćeno. Postoje tri teorije: 
* za vladavine Rima, po toj teoriji vodio je vodu do legionarskog naselja Scupia 
* za vladavine Bizanta i to za vladavine cara Justinijana, po ovoj teoriji dopremao je vodu za novo naselje *Justiniana Prima* 
* za Otomanskog carstva, po ovoj teoriji izgrađen je u 16 stoljeću za potrebe velikog broja turskih javnih kupališta (hamama).

Ova impresivna građevina od kamena i cigle od koje je danas ostalo oko 400 metara sa 55 lukova, dovodila je čistu planinsku izvorsku vodu iz Skopske Crne Gore do grada. Ovaj akvadukt bio je u upotrebi do 18 stoljeća.

## Izvori
Vodno (planina)

**Vodno** () je planina koja se uzdiže sa južnog dijela Skopske kotline, u Sjevernoj Makedoniji. Ispod Vodna, sa sjeverne strane prostire se grad Skoplje.

Najviši vrh planine je  sa svojih 1.066 m, ostali značajni vrhovi su *Abedište* (1.046 m) i *Orašec* (931 m). Na najvišem vrhu je 2002. podignut *Milenijski križ*, čelična konstrukcija visoka 66 m. koja je danas najveći križ na svijetu.

## Karakteristike

Vodno je srednje visoka makedonska planina, dio Šarsko-Pindskog planinskog masiva.

Planina je bogata vodom, jer ima brojne izvore i vodotoke. Na njoj postoji i jedan manji vodopad *Prskalo*, kod sela *Dolna Sonja* visok oko 15 m.
Planina još uvijek ima relativno bogat šumski pokrov, koji se sastoji pretežno od bjelogoričnih drva; divljih kestena, breza, lipa, hrasta i graba. Na Vodnu je od sredine 20. vijeka nažalost stihijno izgrađeno puno vikendica i iskrčeno puno šuma, istovremeno na planini ima vrlo malo kvalitetnih javnih objekata.

Srednja godišnja temperatura na planini je 23 Со. Najniža temperatura je izmjerena u januaru, 2005. i bila je -15 Cо, a najviša je izmjerena također 2005. u julu i iznosila je 43 Cо.

## Atrakcije i znamenitosti Vodna

* Vodopad Prskalo kod sela Dolna Sonja
* Milenijski križ (podignut 2002)
* Crkva Sv. Spas, u selu Dolna Sonja
* Crkva Sv. Spas, u selu Sopiše
* Crkva Sv. Mina, u selu Sopiše
* Crkva Sv. Nikola, u Gornja Sonja
* Manastir i crkva Sv. Pantelejmon, u selu Dolno Nerezi

## Reference
Tauresium

**Taurezij** (, ), danas **Gradište** (), arheološki je lokalitet u Severnoj Makedoniji, oko 20km jugoistočno od glavnog grada Skoplja. Tauresium je rodno mesto vizantijskog cara Justinijana I (oko 482. g.) i ostrogotskog kralja Teodahada (480. g.).

## Lokacija
Tauresij se nalazi u optini Zelenikovo, blizu sela Taora, nekih 20 km jugoistočno od Skoplja. Lokalitet je otkrio britanski arheolog Arthur Evans krajem 19. veka. Prema vizantijskom istpričaru Prokopiju, car Justinijan I rođen je u Tauresiju 482. godine, preciznije u dvorcu Baderijani, koji se nalazi u blizini današnjeg sela Badera.

## Arheološka iskapanja
Arheološko nalazište **Gradište** () sadrži tri različita sloja iz: bakarnog doba, kasne antike i srednjeg vijeka.

Na lokalitetu je najinteresantniji nalaz kasno antičke utvrde, trokutastog tlocrta, sa tornjevima na uglovima, jakim zidinama i bastionom, ova utvrda prostire se na površini od 2,2 ha.

Na lokalitetu su otkriveni ostaci vodovoda, nekropole iz kasne antike, dio mramorne biste, i kovanice rimskih vladara između 4. st. i 6. st. U blizini lokalne crkve pronađeni su kameni stupovi ranokršćanske bazilike.

Na Taor kao lokaciju antičkog izgubljenog grada Taurisiuma, prvi je upozorio prije više od sto godina engleski arheolog i putopisac Arthur Evans, on je čak mislio da je to i Justiniana Prima.
Iz pisanih izvora je poznato da se Justinijan rodio u Taurisiumu, u blizini utvrde Baderiana, najviše zahvaljujući službenom carskom biografu Prokopiju. Ovo naselje razrušeno je u velikom potresu 518. godine. Zna se da je Justinijan u znak ljubavi prema rodnom kraju vrlo brzo obnovio naselje, nazvano po njemu *Justiniana Prima*.

Dosadašnja (novija) arheološka iskapanja doista su potvrdila postojanje jednog utvrđenog naselja iz 6 stoljeća, kako je to uostalom i zapisao Prokopije. Isto tako pronađeni su i ostatci jedne cestovne utvrde kod današnjeg sela *Bader* (makedonski: *Бадер*) iz 4. st. - i 6. st., neki stručnjaci su uvjereni da bi to morala biti Prokopijeva - *Baderiana*, tim više što ime obadva lokaliteta nije slavenskog porijekla.

Ipak ni novija istraživanja koja se provode od 2000. godine pod nadzorom Muzeja grada Skoplja i arheologa Kire Ristova, još uvijek nisu potpuno potvrdila da je to *Justiniana Prima*.
Pažnju arheologa zasad privlači otkriće dva veća javna objekta.

## Reference

## Vanjske veze

* По трагите на ,,Изгубениот град - Iustiniana Prima ”  
* Археолошкиот локалитет Градиште, с. Таор со сопствен веб сајт
Vibija Sabina

**Vibija Sabina** (*Vibia Sabina*, 83 - 136/137), bila je rimska plemkinja, odnosno rimska carica koja je bila supruga cara Hadrijana.

Rodila se godine 83. kao kćer Salonine Matidije (nećake budućeg cara Trajana) i suffect konzula Lucija Vibija Sabina. Sljedeće godine joj je otac umro, te je odvedena u Trajanovu kuću gdje ju je odgajala Trajanova supruga Pompeja Plotina. Godine 100. se kao mlada djevojka na Pompejin zahtjev udala za Hadrijana, čime se nastojalo osigurati Hadrijanovo nasljeđivanje prijestolja. Brak je u političkom smislu ispunio svrhu, s obzirom da je Hadrijan 117. postao car, ali, prema navodima antičkih historičara, nije bio sretan. Dio historičara špekulira kako je Vibija bila ljubomorna na Hadrijanovog miljenika Antinoja, a postoje navodi da je sama varala muža sa dvorjanima i robovima; car i carica nisu imali biološke djece. Međutim, usprkos toga Hadrijan je godine 128. Vibiji dao titulu *[[augusta (titula)|augusta]]*, a nakon njene i neposredno prije svoje smrti ju je dao proglasiti boginjom.

Vibija Aurelija Sabina, najmlađa kćer cara Marka Aurelija i Faustine Mlađe je upravo po njoj dobila ime.

## Napomene


## Vanjske veze
Zenobije

**Zenobije** (2. vijek) je bio grčki sofist koji je u Rimu poučava retoriku u doba cara Hadrijana. Poznat je kao autor zbirke poslovica u tri knjige koja se, zahvaljujući *[[Suda (Vizantija)|Sudi]]*, očuvala do današnjeg dana.

## Vanjske veze
* / The ''Proverbs'' of Zenobius / *Zênobiou Epitomê* / *Zenobii Proverbia* (as reprinted in Leutsch & Schneidewin, *Corpus paroemiographorum graecorum*, t. I, 1839, p.&nbsp;1-175: 652 proverbs from I 1 to VI 52) at Google Books
* Discussion about Zenobius at Roger-Pearse.com
* Piotr 'Zenobius' Baranowski vel Zenobius Hermenegildorf 'Xavierus' Korpuskularny
Car Zhi od Hana

**Car Zhi od Hana** (; 138-146) bio je kineski car oz dinastije Han. Bio je čukununuk cara Zhanga. Na prijestolje je došao u dobi od sedam godina, nakon što je umro njegov rođak, dvogodišnji car Chong. U to vrijeme je carskim dvorom dominirao Liang Ji, brat carice majke Liang. Iako je Zhi bio tek dijete, prema navodima kineskih historičara je pokazao smisao za procjenjivanje karaktera i političke situacije, tako da je za tiranskog Liang Jia javno izrekao da je "drzak". Liang Ji je to shvatio kao znak otpora njegovoj vlasti, te je cara-dijete dao otrovati. Liang Ji je potom preko svoje sestre za novog cara uspio proglasiti Liu Zhija, koji je otada nosio titulu car Huan.

## Osobne informacije
* Otac
** Liu Hong (劉鴻), princa Xiao od Bohaija, sin Liu Chonga (劉寵) princa Yija od Le'ana, sina Liu Kanga (劉伉) princa Zhena od Qianchenga, sina cara Zhanga
* Majka
** Supruga Chen
139.

__NOTOC__
Godina **139.** (**[[rimske brojke|CXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Hadrijana i Presensa** (ili, rjeđe, **godina 892. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 139. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
* [[Rimsko Carstvo|Rimski car]] [[Antonin Pije|Antonin August Pije]] i [[Caius Bruttius Praesens|Kaj Brutije Presens]] služe kao [[rimski konzul]]i.
* U [[Drevni Rim|Rimu]] dovršena [[Castel Sant'Angelo|Hadrijanova grobnica]], te Antonin Pije može [[kremacija|pepeo]] svog prethodnika [[Hadrijan]]a sahraniti u tamošnji [[mauzolej]], zajedno sa pepelom njegove supruge [[Vibia Sabina|Vibije Sabine]] i usvojenog sina [[Lucius Aelius|Lucija Elija]]. 
* [[Marcus Aurelius|Marko Aurelije]] dobiva titulu *cezar'', te se ženi za Faustinu Mlađu, kćer Antonina Pija.
## Rođenja
*

## Smrti
* Zhang Heng, kineski astronom i matematičar (r. 78)
Kremacija

**Kremacija** () ili **kremiranje** u najširem smislu označava za brzu mineralizaciju tijela mrtvih ljudi i životinja, odnosno njihovo razlaganje na osnovne kemijske sastojke uslijed izlaganja visokim temperaturama, odnosno vatri. U užem smislu se pod kremacijom podrazumijeva spaljivanje mrtvih ljudi u svrhu njihove sahrane, a koji može predstavljati pripremu, odnosno dio pogrebnih rituala ili običaja. Nakon kremacije se preostali ostaci mrtvog tijela - za koje se pretpostavlja da više ne predstavljaju zdravstveni rizik - obično prikupljaju u za to posebno namijenjene posude (urna), te ili sahranjuju na grobljima ili predaju rodbini pokojnika da sa njima raspolažu ovisno o zakonima, običajima ili pokojnikovim željama.

Postoje dvije osnovne vrste kremacije - na otvorenom, odnosno na pogrebnoj lomači - ili u za to posebno namijenjenim pećima, poznatim pod nazivom krematorijum.

Kremacija kao običaj, odnosno metoda sahrane, se može pronaći u brojnim svjetskim kulturama, odnosno kroz opću historiju. Za nju se općenito može reći da ju preferiraju darmičke religije (hinduizam, džainizam, budizam i sikizam) dok su njoj nesklone ili je zabranjuju abrahamske religije (judaizam, kršćanstvo i islam). Kršćanska zabrana spaljivanja je jedan od razloga zašto je ta praksa u zapadnom svijetu do srednjeg vijeka potpuno iščezla, da bi bila oživljena tek u drugoj polovici 19. vijeka kada je nagli rast velikih gradova i sve veći nedostatak zemljišta za nove grobove potakao traženje alternativa uobičajenom pokopu. Na prostoru bivše Jugoslavije prve inicijative za legalizaciju kremacije i gradnju krematorijuma datiraju iz prve polovice 20. vijeka, ali nisu urodile plodom sve do iza drugog svjetskog rata kada su u formalno ateističkoj Drugoj Jugoslaviji sagrađeni prvi krematorijumi.

## Povezano
* Inflamacija (antropologija) za kremiranje prije modernog doba

## Vanjske veze

* A modern electrical crematorium in India 
* Cremation Association of North America homepage
* Scattering Ashes Via Skydive
Lucije Elije

**Lucije Elije Ver Cezar** (*Lucius Aelius Verus Caesar*, 13. januar 101 - 1. januar 138) bio je rimski plemić iz doba Pet dobrih careva, poznat prije svega kao prezumptivni nasljednik cara Hadrijana, odnosno otac ko-cara Lucija Vera.

Rodio se pod imenom Lucije Cejonije Komod Ver (*Lucius Ceionius Commodus Verus*), kao sin istoimenog političara koji je služio kao konzul pod carem Trajanom 106. Istoimeni djed mu je, pak, služio kao konzul pod carem Vespazijanom 78.

Oko godine 130. Lucije se oženio za Avidiju Plauciju, kćer uglednog senatora Gaja Avidija Nigrina. Sa njom je imao četvero djece: sinove Lucija i Gaja Avidija Cejonija Komoda, te kćer Cejonija Fabiju (zaručnicu Marka Aurelija) i Cejoniju Plauciju.

Godine 136. ostarjeli Hadrijan je Lucija Elija odredio za svog nasljednika, usprkos toga što on nije imao nikakvog vojničkog iskustva. Antički izvori navode da je Lucije u to vrijeme bio boležljiv, ali i da je sve vrijeme posvećivao životnim užicima, pa je tako držao Ovidijevu erotsku poeziju kraj kreveta te prvi osmislio *[[tetrapharmacum]]*, jedno od najskupljih i najegzotičnijih jela rimske kuhinje. 

Lucije Elije nije uspio dočekati stupanje na prijesto, jer je umro nekoliko mjeseci prije samog Hadrijana. Nekoliko dana kasnije je Hadrijan za novog nasljednika odredio Antonina Pija, ali pod uvjetom da on sam kao svoje nasljednike, odnosno buduće careve odredi Marka Aurelija i Elijevog sina Lucija. Antonin Pije je taj uvjet ispunio, te je Lucije Ver 161. postao novi rimski car.

## Napomene
Gaj Brutije Presens

**Gaj Brutije Presens Lucije Fulvije Rustik** (*Caius* ili *Gaius Bruttius Praesens Lucius Fulvius Rusticus*, 68 - 140) bio je rimski velikodostojnik iz doba Pet dobrih careva, poznat po izuzetno dugoj karijeri. Bio je rodom iz Lukanije, te se sprijateljio sa Plinijem Mlađim. Pod carem Domicijanom je služio kao oficir u Panoniji 88/89., a potom se oko 92/93. službujući u Hispaniji Betici, sprijateljio sa mladim Hadrijanom. Potom je, nastojeći izbjeći Domicijanovu paranoju, neko vrijeme povukao iz javnog života. Oko godine 107. mu je Plinije u jednom pismu savjetovao da se vrati u javni život, što je Presens prihvatio, te se istakao kao komandant Legio VI Ferrata u Trajanovom pohodu na Partsko Carstvo, a potom je služio kao guverner Kilikija|Kilikije u trenutku Trajanove smrti. Novi car Hadrijan ga je 118. ili 119. imenovao suffect konzulom. Potom je služio kao guverner Kapadokija|Kapadokije i Mezija|Mezije, te kao prokonzul Afrike 134/135. i konačno kao guverner Sirije. Godine 139. ga je novi car Antonin Pije imenovao konzulom, te gradskim prefektom Rima. Na tom je mjestu umro.

Gaj Brutije Presens je bio oženjen za Laberiju Hostiliju Krispinu, s kojom je imao sina istoimenog sina, koji će biti otac Brutije Krispine, supruge cara Komoda.

## Izvor
* Sir Ronald Syme: 'Praesens the Friend of Hadrian' (*Roman Papers Volume V*, Oxford 1988)
140.

__NOTOC__
Godina **140.** (**[[rimske brojke|CXL]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Hadrijana i Cezara** (ili, rjeđe, **godina 893. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 140. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Antoninus Pije|Antonin August Pije]] i [[Marcus Aurelius|Marko Aurelije Cezar]] služe kao [[rimski konzul]]i.
* [[Papa Pio I]] nasljeđuje [[papa Higin|papu Higina]] kao deseti [[papa]].
* [[Partsko Carstvo|Partski]] kralj [[Mitridat IV od Partije|Mitridat IV]] umire, zahvaljujući čemu [[Vologas III od Partije|Vologez III]] preuzima prijestolje i uspostavlja jedinstvenu vlast nad cijelim Partskim Carstvom.
* Antonin Pije priznaje kralja [[Quadi|Kvada]], zbog čega taj narod postaje rimskim saveznikom.
* [[Markion]] dolazi u Rim, predstavljajući *Evangelikon* i *Apostolikon'' kršćanskoj zajednici.
* Uvoz maslinovog ulja iz Hispanije Betike u Rim dolazi na svoj vrhunac.
* Klaudije Ptolemej dovršava svoj Almagest (približan datum).

## Rođenja
* Zhang Jiao, voda kineskog ustanka Žutih trubana (u. 184)

## Smrti
* Faustina Starija, rimska carica i supruga Antonina Pija
* Mitridat IV, kralj Partije
Magnetna permeabilnost

**Magnetska permeabilnost** je elektromagnetna osobina materijala koja pokazuje intenzitet magnetizacije tijela kada su ona izložena vanjskim magnetnim poljem. Magnetska permeabilnost se označava grčkim slovom *mi* (μ). Pojam *magnetska permeabilnost* osmislio je Oliver Heaviside 1885. U jedinicama SI sustava, permeabilnost se izražava u Henrijima po metru (H/m), ili u Njutnovima po Amperu na kvadrat (N/A2) ili Volt · sekunda na Amper · metar {Vs/Am}.

Permeabilnost vakuuma ili univerzalna magnetska konstanta (znak  \mu_0 ) je prirodna konstanta magnetske permeabilnosti za vakuum, koja iznosi:  \mu_0 = 4*π* · 10−7 H/m  ili  \mu_0  = 12.566370614 · 10−7 N/A². Jednaka je recipročnoj vrijednosti umnoška dielektrične permitivnosti vakuuma *ε<sub>0</sub>* i kvadrata  brzine svjetlosti *c* u vakuumu: *μ<sub>0</sub>* = 1/(*ε<sub>0</sub>c*2).

Permitivnost vakuuma ili dielektrična konstanta vakuuma (znak *ε<sub>0</sub>*) je prirodna konstanta koja je jednaka recipročnoj vrijednosti umnoška magnetske permeabilnosti vakuuma *μ<sub>0</sub>* i kvadrata brzine svjetlosti *c* u vakuumu: *ε<sub>0</sub>* = 1/(*μ<sub>0</sub>c<sup>2</sup>*) = 8.854187817 · 10−12 F/m.

## Relativna magnetna permeabilnost
**Relativna magnetska permeabilnost** (znak *μ<sub>r</sub>*) je fizikalna veličina koja opisuje magnetsku propusnost tvari u odnosu na magnetsku permeabilnost vakuuma; to je količnik magnetske permeabilnosti *μ* i magnetske permeabilnosti vakuuma *μ<sub>0</sub>* (\mu_0 = 4 \pi \times 10^{-7}). Mjerna je jedinica relativne magnetske permeabilnosti broj jedan (1):

:\mu_{r} = \frac{\mu}{\mu_{0}} 

Magnetna susceptibilnost se može iskazati pomoću relativne magnetne permeabilnosti:

:\chi_m = \mu_r - 1 \,

Relativna magnetska permeabilnost dijamagnetičnih tvari nešto je manja od 1, na primjer relativana je magnetska permeabilnost vode 0.999991, srebra 0.9999975, bakra 0.999994. Relativna magnetska permeabilnost paramagnetičnih tvari nešto je veća od 1, na primjer platine 1.000265, aluminija 1.0000082, zraka 1.00000037, a relativna magnetska permeabilnost feromagnetičnih tvari značajno je veća od 1, na primjer relativna je magnetska permeabilnost čistog željeza 5 000, a mi-metala (slitina od 77% nikla, 16% željeza, 5% bakra, 2% kroma ili molibdena) 50 000 do 80 000.

## Vrijednosti za neke materijale

## Reference

## Povezano
* feromagnetizam
* dijamagnetizam
* paramagnetizam
* elektromagnetizam

## Vanjske veze
* Relativna magnetna permeabilnost
* Test permeabilnosti zemljišta
* Magnetne osobine materijala
293.

__NOTOC__
Godina **293.** (**[[rimske brojke|CCXCIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1046. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 293. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[1.3.]]—[[Rimsko Carstvo|Rimski]] carevi [[Dioklecijan]] i [[Maksimijan]] imenuju [[Konstancije Klor|Konstancija Klora]] i [[Galerius|Galerija]] za svoje *Cezare*. To se smatra početkom sistema [[Tetrarhija|tetrarhije]], poznatog kao *Quattuor Principes Mundi'' ("Četiri vladara svijeta"). Među jednom od četiri prijestolnice je i Sirmium (današnja Sremska Mitrovica). 
* Kralj Bahram II od Perzije umire nakon 17-godišnje vladavine, te ga nasljeđuje sin Bahram III. Nakon samo nekoliko mjeseci ga, uz podršku plemstva, ubija potkralj Narseh.
* Prob nasljeđuje Rufina kao episkop Vizantijuma.
* Tuoba Fu nasljeđuje svog strica Tuoba Chuoa kao poglavar kienskog Xianbei klana Tuoba.
* Konstancije Klor od odmetnutog britanskog cara Karauzija preotima teritorije u Galiji, uključujući stratešku luku Bononia (današnji Boulogne).
* Karauzija nakon vojnog poraza ubija njegov ministar financija Alekto, koji se poslije toga proglašava novim britanskim carem.
* Konstancije Klor tuče Franke na Rajni i u Bataviji (današnja Nizozemska).
* Narseh odlučuje Perziju uvesti u novi rat sa Rimskim Carstvom.

## Rođenja

## Smrti

* Bahram II, kralj Perzije
* Bahram III, kralj
* Carausius, rimski uzurpator i vladar "Britanskog Carstva"
* Tuoba Chuo, poglavica plemena Tuoba
Faustina Starija

**Anija Galerija Faustina** (*Annia Galeria Faustina*, 21. septembar 100 - oktobar/novembar 140), poznatija kao **Faustina Starija** (), bila je rimska plemkinja iz doba Pet dobrih careva, najpoznatija kao rimska carica, odnosno supruga cara Antonina Pija.

Rodila se kao kćer konzula Marka Anija Vera i Rupilije Faustine. Braća su joj bili konzul Marko Anije Libon i pretor Marko Anije Ver. Tetka s majčine strane joj je bila carica Vibija Sabina.

Između 100. i 115. se udala za Antonina Pija. Brak je, prema antičkim izvorima, bio sretan, iako je od četvoro dijece - dva sina i dvije kćeri samo Faustina Mlađa, buduća carica, uspjela doživjeti punoljetnost. Kada je Antonin godine 138. temeljem Hadrijanove oporuke dobio prijestolje, Faustina je već uživala reputacije jedne od najuglednijih žena u Rimu, istakavši se dobrotvornim radom, pomažući siročad i osnivajući škole za djevojčice. 

Kada je nakon samo nekoliko godina umrla, Antonin je bio neutješan. Dao ju je proglasiti boginjom, te podignuo hram njoj u čast.

*[[Historia Augusta]]*, pak, navodi da je bila "neozbiljna", odnosno sklona "pretjeranoj iskrenosti". Usprkos toga se smatra jednom od najmoralnijih žena rimske historije.

## Napomene

## Izvori

* Historia Augusta - Antoninus Pius
* coinscatalog.com
* http://www.roman-emperors.org/tonypis.htm
* http://www.lawrence.edu/dept/art/buerger/catalogue/098.html 
* http://rpc.ashmus.ox.ac.uk/imperial/faustina-i/ 
* http://www.livius.org/fa-fn/faustina/faustina_i.html 
* http://www.forumancientcoins.com/numiswiki/view.asp?key=Faustina%20Senior
Faustina Mlađa

**Anija Galerija Faustina Mlađa** (*Annia Galeria Faustina Minor*, 16. februar 125/130 - 175), poznatija i kao **Faustina Mlađa**, bila je rimska plemkinja iz Nervo-Antoninske dinastije, poznata kao kćer cara Antonina Pija, potom kao rimska carica, odnosno supruga cara Marka Aurelija.

Rodila se kao četvrto dijete, odnosno druga kćer Antonina i njegove supruge Faustine Starije; od četvoro djece jedina je doživjela punoljetnost. Kao adolescenticu ili dijete ju je 25. februara 138. (?) tadašnji car Hadrijan dao vjeriti za Lucija Vera, sina svog prezumptivnog nasljednika Lucija Elija. Međutim, kada je Lucije Elije iznenada umro, zaruke su razvrgnute i umjesto toga se vjerila, a kasnije i vjenčala za Marko Aurelija, od Hadrijana određenog za Antoninovog nasljednika. Caricom je postala nakon očeve smrti 161. godine.

Njen brak sa Markom Aurelijom je trajao gotovo trideset godina, i tokom njega je rodila čak trinaestoro djece, uključujući budućeg cara Komoda. Prema *[[Historia Augusta|Historiji Augusti]]*, te Kasiju Dionu bila je spletkarošica i sklona varanju svog muža, uključujući afere sa gladijatorima, mornarima i običnim vojnicima. Također joj se pripisuje poticanje pobune Avidija Kasija u Egiptu 175. 

Sam Marko Aurelije je, međutim, prema njoj iskazivao stalnu naklonost te ju do kraja života branio od optužbi. Po svemu sudeći, uživala je i veliku popularnost među pripadnicima vojske, dijelom zato što je muža stalno pratila na vojnim pohodima. Zbog toga joj je Marko Aurelije dao titulu *Mater Castrorum* (Majka logora). Na jednom od tih pohoda je i umrla godine 175. kod grada Halala u Kapadokiji. Njena je smrt teško pogodila Marka Aurelija, koju je poslije dao deificirati, te Halalu njoj u čast preimenovao u *Faustinopolis*.

## Izvori

* http://www.livius.org/fa-fn/faustina/faustina_ii.html 
* http://www.1911encyclopedia.org/Annia_Galeria_Faustina
* http://www.forumancientcoins.com/historia/coins/r3/r1321.htm 
* http://www.roman-emperors.org/marcaur.htm
* http://www.johnbmcnamara.com/cpr027.htm 
* http://www.forumancientcoins.com/numiswiki/view.asp?key=Faustina%20Junior
Mitridat IV od Partije

**Mitridat IV od Partije** (? - 140) bio je partski vladar iz dinastije Arsakida, koji je od 129. do 140. vladao zapadnim dijelom Partskog Carstva. Bio je najmlađi sin kralja Vonona II, kao i brat (a neko vrijeme i suparnik) kralja Hosroja I. Kada su godine 116. u Mezopotamiju zauzeli i okupirali Rimljani pod carem Trajanom, svrgnuvši pri tome Hosroja, Mitridat je zajedno sa bratom Sanatrukom sebe proglasio novim kraljem nastojeći organizirati otpor zavojevačima i njihovom marionetskom vladaru Partamaspatu. U tome nije imao uspjeha, a kada je godine 118. novi rimski car Hadrijan odlučio napustiti Mezopotamiju, umjesto sa Mitridatom je sklopio sporazum sa Hosrojem koji je vraćen na vlast. Mitridat je svog brata naslijedio tek nakon njegove smrti 129. Njegova vlast je bila ograničena na zapadni dio Carstva, s obzirom da je na istoku vladao uzurpator Vologas III. Godine 140. je pokušao zauzeti rimsku Komagenu, ali je pri tome poginuo, isto kao i njegov sin Sanatruk. Uslijdile su godine anarhije, okončane tek kada je 147. njegov drugi sin - Vologas IV - konačno uspio ujediniti partsku državu.

## Izvori
* Jovan Malala, *Chronographia*.