August Strindberg

**Johan August Strindberg** [juhan ogust strind'berj] (Stockholm, 22. siječnja 1849. – Stockholm, 14. svibnja 1912.), švedski književnik, slikar i fotograf.

Jedan je od najpoznatijih švedskih autora, zacijelo i najplodniji s gotovo sedamdeset svezaka sabranih djela. Smatra se jednim od tvoraca modernoga kazališta.

Rođen kao četvrto od jedanaestero djece siromašnoga trgovca Karla Oskara Strindberga i njegove služavke Eleonore Norling. U svojim autobiografskim djelima, posebice romanu Služavkin sin (Tjenstekvinnans son) svoje je djetinjstvo prikazivao težim no što je uistinu bilo. Radio je kao kućni učitelj, činovnik u telegrafskom uredu, glumac, bibliotekar, novinar, a okušao se i u studiju medicine i alkemiji.

Bio je oženjen s tri žene: Siri von Essen, Frieda Uhl i Harriet Bosse. Njegov odnos prema ženama bio je prilično problematičan, od mišljenja da žene i muškarci imaju ista prava u *Brakovima I* (Giftas I) do mizoginičnih stajališta u *Brakovima II* (Giftas II) i drugim djelima.

Pisao je romane, novele, kratke priče, pjesme, kritike, pisma, ali je najveću vrijednost postigao dramama, posebice onima naturalističkima, na primjer *Gospođicom Julijom* (Fröken Julie) kojoj prethodi *Predgovor* (Förord), značajan manifest naturalizma; dok se drame *Igra snova* (Ett drömspel) i *Sablasna sonata* (Spöksonaten) smatraju pretečom ekspresionizma.

Tijekom života imao je razne uzore, od Nietzschea i Swedenborga do Shakespearea. Opus mu se (uz određene manjkavosti) može sažeti u tri tematska pravca: kriza u suvremenom društvu što podrazumijeva odnos između muškaraca i žena, obiteljski problemi, moral, hipokrizija, industrijalizacija i urbanizacija, problemi radničke klase… Drugi su povijesne teme, tematizirane prvenstveno u povijesnim dramama o švedskim vladarima i značajnim povijesnim ličnostima. Treći pravac je misticizam i okultizam, gdje je okrenut duhovnim vrijednostima i promišlja o životu i smrti.

1879. izdaje roman *Crvena soba* (Röda rummet) koji se često naziva prvim švedskim modernim romanom, i dramu *Majstor Olof* (Mäster Olof). Slijedi još nekoliko dramskih djela, ali kritika ga uporno ne prihvaća. Razočaran kulturnim stanjem u Švedskoj odlazi u Pariz 1883., a odatle u Švicarsku, no brzo se vraća i, iako će imati još nekoliko izleta van Švedske, nadalje će se uglavnom seliti unutar domovine.

Najpoznatije su mu drame naturalističkog ciklusa: *Otac* (Fadern), *Gospođica Julija* (Fröken Julie) i *Vjerovnici* (Fordringsägare).

Uslijedila je teška psihička kriza koja je postala temeljem nove poetike. Plodovi te, inferno krize, su: *Inferno*, *Legende*, *Put u Damask I, II* (Till Damaskus I, II), *Advent*…

Nove je izraze tražio i u dramama: *Mrtvački ples* (Dödsdansen) kojim prethodi kazalištu apsurda, *Igra snova* (Ett Drömspel) kojom najavljuje ekspresionizam, i drugima.

Povijesne je drame pisao po uzoru na Shakespearea; *Gustaf Vasa*, *Karlo XII.*, *Kristina* samo su najpoznatije.

U domovini su mu najprihvaćenija djela *Ljudi s Hemsöa* (Hemsöborna) i *Švedske sudbine i pustolovine* (Svenska öden och äfventyr).

Dvije zbirke novela *Brakovi* (Giftas) donijeli su mu reputaciju mizogenog autora.

U posljednjim se proznim djelima, *Okultni dnevnik* (Oculta dagboken) nadahnjuje Talmudom.

Njegov se opus sastoji od približno šezdeset drama, deset romana, deset zbirki novela i osam tisuća pisama.

Umro je u 63. godini u Blå Tornetu u Stockholmu, gdje je danas muzej njemu u čast.

## Bibliografija
* Den fredlöse, 1871.
* Från Fjerdingen och Svartbäcken, 1877., novela
* Majstor Olof (Mäster Olof), 1872., drama
* Crvena soba (Röda Rummet), 1879., roman 
* Svenska folket i helg och söcken, 1881.–1882.
* Det nya riket, 1882., roman
* Lycko-Pers resa, 1882., drama
* Švedske sudbine i avanture I–IV (Svenska öden och äfventyr I–IV), 1882.–1891., novele
* Dikter på vers och prosa, 1883.
* Sömngångarnätter på vakna dagar, 1884., pjesma
* Brakovi I–II (Giftas I–II), 1884.–1886., novele
* Utopier i verkligheten, 1885., novela
* Sin služavke I–V (Tjensteqvinnans son I–V), 1886.–1909., autobiografija
* Ljudi s Hemsöa (Hemsöborna), 1887., novela
* Ispovijed jednog luđaka (Le plaidoyer d'un fou), 1887.-1895.
* Otac (Fadren), 1887., drama 
* Gospođica Julija (Fröken Julie), 1888., drama
* Skärkarlslif, 1888., novela
* Paria, 1889.
* Bland franska bönder, 1889., reportaža 
* Vjerovnici (Fordringsägare), 1888.-1889., drama
* I hafsbandet, 1890., roman
* Inferno (Inferno), 1897., autobiografija 
* Legende (Legender), 1898., autobiografija 
* Put u l Damask I–III (Till Damaskus I–III), 1898.–1904., drama
* Advent (Advent), 1899., drama
* Gustaf Vasa, 1899., drama 
* Erik XIV, 1899.
* Uskrs (Påsk), 1900.-1901., drama
* Kronbruden, 1901., drama 
* Mrtvački ples (Dödsdansen), 1900.-1901., drama
* Gustaf III, 1902., drama
* Igra snova (Ett drömspel), 1901.-1902., drama
* Fagervik och Skamsund, 1902., novela
* Ensam, 1903., autobiografija
* Gotičke sobe (Götiska rummen), 1904., roman 
* Ordalek och småkonst, 1905., pjesma 
* Crne zastave (Svarta fanor), 1904.-1907., roman 
* Oväder, 1907., komorna drama 
* Brända tomten, 1907., komorna drama 
* Sablasna sonata (Spöksonaten), 1907., komorna drama
* Pelikan (Pelikanen), 1907., komorna drama 
* Svarta handsken, 1909., komorna drama 
* En blå bok I–IV (1907.–1912., eseji) 
* Riksföreståndaren, 1908. 
* Stora landsvägen, 1909., drama 
* Tal till Svenska Nationen..., 1910., novinski članak 
* Världs-språkens rötter, 1911., znanstveni članak 
* Vivisektioner, 1958., eseji, postumno)
* Okultni dnevnik (Ockulta Dagboken), 1977., dnevnik, postumno

## Reference

## Vanjske veze

* Strindberg múzeum 
* Strindberg in Ausztria