open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Flavijan I od Antiohije

:*V. također [[Flavijan II od Antiohije]]. Za ostale ličnosti sa istim imenom v. [[Flavijan]].*

**Flavijan I** od Antiohije (cca. 320 - februar 404) bio je episkop ili patrijarh Antiohije od 381. do svoje smrti. Njegova služba je bila obilježena dugogodišnjom šizmom među antiohijskim kršćanima - na jednoj su strani bili sljedbenici Evstatija, odnosno njegovog nasljednika Leontija, koji su bili optuživani za arijanstvo; na drugoj strani su bili sljedbenici pravovjernog Meletija Antiohijskog, koji je i zaredio Flavijana 361. Flavijan je nakon Meletijeve smrti 381. postao novi episkop. Leontijevi sljedbenici su, međutim, kao episkopa priznali Paulina, koga su priznali biskupi Rima i Aleksandrije, isto kao i Paulinovog nasljednika Evagrija. Tek nakon Evagrijeve smrti 393. i kada je Jovan Hristozom 398. postao carigradski patrijarh, zahvaljujući uticaju cara Teodozija I je Flavijan priznat za jedinog episkopa Antiohije. Šizma među vjernicima, međutim, neće biti okončana sve do 415.
Car Cheng od Jina

**Car Cheng od Jina** (晋成帝/晉成帝, pinyin Jìn Chéngdì, Wade-Giles Chin Ch'eng-ti) (321 – 26. jul 342), osobno ime **Sima Yan** (司馬衍), kurtoazno ime **Shigen** (世根), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je najstariji sin cara Minga a krunskim princom postao 1. aprila 325. Na prijestolje je stupio sljedeće godine kao 4-godišnje dijete, pa je njegovu vladavinu obilježila dominacija regenata — prvo njegov ujak Yu Liang, pa Wang Dao, te zajednička uprava He Chonga (何充) i ujaka Yu Binga (庾冰). Nedugo nakon dolaska na prijestolje je državu pogodio katastrofalni ustanak Su Juna, koji će je, iako brzo ugušen, oslabiti za nekoliko decenija. To se ubrzo vidjelo i teškim porazima koje je kineska država pretrpila u sukobu sa sjevernom državom Kasniji Zhao. Kada se u ljeto 342. smrtno razbolio, pristao je, da umjesto njegovih malodobnih sinova Sima Pija i Sima Yija - prijestolje prepusti svom mlađem bratu Sima Yueu, koji ga je naslijedio kao car Kang.

## Reference
Valentinijan I

**Flavije Valentinijan**, poznat kao **Valentinijan I**, (rođen 321, umro 17. novembra 375. godine, bio je zapadno-rimski car od 364. do 375. godine. Rođen je u gradu Cibale, danas Vinkovci u Donjoj Panoniji i bio je sin uspešnog vojskovođe. 

## Život
Valentinijan je bio oficir u carskoj gardi pod carevima Julijanom i Jovijanom. Bio je snažne građe, hrabar i sposoban vojnik. Nakon smrti Jovijana, vojska ga je izabrla za cara u njegovoj 43. godini. Ubrzo posle toga, njegov brat Valens imenovan je za njegovog savladara.

Dva brata su podelila svoju vlast u Carstvu nakon dogovora u Naisu, danas Niš, u Gornjoj Meziji. Valentinijan je postao car Zapadnog rimskog carstva, kontrolišući Italiju, Ilirik, Španiju, Galiju, Britaniju i Afriku. Valens je dobio istočni deo Carstva, dakle istočni deo Balkana, Grčku, Egipat, Siriju, Malu Aziju. Gotovo istovremeno carevi su krenuli na uzurpatora Prokopija, rođaka cara Julijana. Valens je uspeo da ga porazi negde u Lidiji 366. godine i ovaj je ubrzo bio ubijen. 

Tokom Valentinijanove kratke vladavine, vođeni su ratovi u Africi, u Germaniji, Britaniji. 

Valentinijan je postavio sebe zadatak da učvrsti granice i vrati sigurnost Carstvu prema varvarima. Izabrao je Milano za svoju rezidenciju, kako bi situaciju u severnoj Italiji imao na oku. 365. Valentinijan se premestio u Pariz, zatim u Rems. Odatle je krenuo na Alemane, koji su napali, krajem 367. godine Majnc i opljačkali grad. Valentinijan je uspeo da ih potisne dolinom reke Nekar i da ih potom porazi, nanevši im ogromne gubitke. Međutim i Rimljani su pretrpeli gubitke i Valentinijan nije mogao u punoj meri iskoristiti svoj uspeh.

Kasnije, 374. godine, Valentinijan je sklopio mir sa kraljem Alemana Makrijanom, koji je od tada bio pravi prijatelj Rimljana. Sledećih par godina Valentinijan je proveo u Triru, organizujući odbranu granice na Rajni i izgrađujući tvrđave u tom kraju.

Tokom vladavine Valentijana, obala Galije je bila ugrožena od saksonskih gusara. Takođe ovi gusari zajedno sa, Piktama i Škotima opustošili su Britanija|Britaniju, od Antoninovog zida do Kenta. 368. godine, Valentinijan je poslao jednog svog zapovednika, Teodosija da spreči pljačkanje. Ovaj je u tome uspeo i proterao varvare.

U Africi, došlo je do ustanka na čijem je čelu bio Firmus. Opet je Valentinijan pozvao Teodosija u pomoć tadašnjeg magister militum, oca budućeg cara Teodosija I. Ovaj se iskrcao u Africi sa vojskom, došlo je do sukoba, i Firmus, da bi izbegao zarobljavanje, počinio je samoubistvo.

374. godine, Kvadi, germansko ili galsko pleme, prešli su Dunav i upali su u provinciju Panoniju. Valentinijan je u aprilu 375. ušao u Ilirik na čelu velike vojske. Ali, tokom pregovora sa Kvadima, Valentinijan je doživeo moždani udar pošto se naljutio na okupljene varvare. To je dovelo do njegove smrti 17. novembra 375. godine. 

## Valentinijan prema Hrišćanstvu

Valentinijan je bio hrišćanin, tolerišući pri tom paganizam. Takođe, bio je protivnik magije. Bio je protivnik bogaćenja crkvenog klera. U sukobu između pravoslavlja i donatista, stavio se na stranu pravoslavlja.
Tuoba Yulü

**Tuoba Yulü** (; pinyin: Tuòbá Yùlǜ) (? -321) bio je vladar Tuoba države Dai 316 to 321. 

Bio je sin Tuoba Fua i otac Tuoba Yihuaija i Tuoba Shiyijiana. Godine 310. je za vrijeme Wu Hu ustanka po naredbi Tuoba Yilua pomagao Liu Kunz (劉琨), kineskom guverneru provincije Bingzhou (并州) (suvremeni Shanxi), u borbi protiv Xiongnu Tiefu poglavara Liu Hua. Godine 316. Tuoba Yulü je postao princ Daija nakon smrti Tuoba Pugenovog neimenovanog sina. Godine 318. je porazio Tiefu poglavara Liu Hua i preuzeo teritorije Wusuna. Godine 321. je ubijen u puču izvedenom od rođaka Tuoba Herua, koji ga je naslijedio kao Princ od Daija.

Yulü je imao najmanje dvije kćeri - jedna se udala za He Gea (贺纥), poglavicu Helana, a druga je rodila Liu Kurena (刘库仁), budućeg poglavicu Dugua.
Carica Du Lingyang

**Carica Du Lingyang** (杜陵陽) (321–341), formalno **Carica Chengong** (成恭皇后, doslovno "uspješna i štovajuća carica") bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga cara Chenga. Otac joj je bio carski službenik Du Ai (杜乂), kasnije nasljedni Markiz od Danyanga. Historijski izvori je opisuju kao djevojku izuzetne ljepote, za koju se car oženio 336. u dobi kada su oboje imali 15 godina. Umrla je bez djece pet godina kasnije, a car je umro godinu dana iza nje.
322.

__NOTOC__
Godina **322.** (**[[rimske brojke|CCCXXII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Probijana i Julijana** (ili, rjeđe, **godina 1075. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 322. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* 321, 322? - [[Konstantin Veliki]] odbija upad Sarmata pod Rausimodom kod Campone (blizu dan. Budimpešte). Sarmati izgleda silaze niz Dunav do [[Margum]]a, na ušću Morave, prelaze Dunav, ali ih Konstantin potuče, tako da je i Rausimod poginuo. Konstantin izdaje novac s legendom <small>SARMATIA DEVICTA</small>, ponovo uzima titulu *Sarmaticus Maximus''.
* Prvi dokazi o korištenju stremena za jahanje (umjesto podizanja u sedlo), kasnije pronađeni u kineskoj grobnici Jin perioda.
* proljeće - Šest dinastija, istočna Dinastija Jin: general Wang Dun je digao pobunu protiv cara Yuana od Jina. Porazio je careve snage i opljačkao glavni grad Jiankang, car mu daje dodatne ovlasti na zapadu. Car pada u depru i umire oko Nove godine.


## Rođenja

* Jin Kang Di, car Kine

## Smrti

* Carica Yang Xianrong, carica Kine i države Han Zhao

## Reference
Carica Yang Xianrong

**Carica Yang Xianrong** (羊獻容) (? -322), formalno (u državi Han Zhao) **Carica Xianwen** (獻文皇后, doslovno "mudra i uljudna cartica") bila je carica Kine iz dinastije Jin, a poslije toga carica Xiongnu države Han Zhao. Caricom je prvi put postala 300. kada ju je princ Sima Lun, nakon što je orkestrirao likvidaciju carice Jia Nanfeng, postavio za novu suprugu mentalno retardiranog cara Huija. U periodu krvavih dinastijskih sukoba poznatih kao Rat Osam prinčeva, ona i njene navodne spletke su služile kao izgovor za dvorske pučeve i ustanke, pa je sa mjesta carice svrgavana i ponovno vraćana čak četiri puta (odnosno pet, računajući kratku uzurpaciju od strane Sima Luna 301). Nakon što joj je muž otrovan početkom 307. novi car Huai joj nije dao titulu "carice majke". Godine 311. su Han Zhao i druge Wu Hu snage zauzele i opustošile carsku prijestolnicu Luoyang. Carica Yang je tada zarobljena, a Han Zhao vojskovođa Liu Yao ju je uzeo za suprugu. Liu Yao je godine 319. postao car države Han Zhao. Rodila mu je sina po imenu Liu Xi, koga je Liu Yao imenovao svojim princom. Umrla je 322. Uživa status jedine carice u kineskoj historiji koja je bila udana za dva cara, odnosno pripadala dvama vladarskim dinastijama i dva različitim državama.

|- style="text-align: center;"

|-

|-

|-

|- style="text-align: center;"

|-

|-

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*, vols. 31, 103.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 83, 85, 86, 87, 91, 92.
Car Kang od Jina

**Car Kang od Jina** (晋康帝/晉康帝, pinyin Jìn Kāngdì, Wade-Giles Chin K`ang-ti) (322 – 17. novembar 344), osobno ime **Sima Yue** (司馬岳), kurtoazno ime **Shitong** (世同), bio je car Kine iz Istočne dinastije Jin. Bio je sin cara Minga i mlađi brat cara Chenga. Brata je naslijedio u ljeto 342. Tada je teško bolesni Cheng smatrao kako bi bilo loše da ga naslijede njegovi malodobni sinovi, te da je u interesu države da prijestolje preuzme odrasla osoba. Međutim, ni Kang nije dugo živio. U jesen 344. se razbolio i umro, a naslijedio ga je malodobni sin Sima Dan (kasnije poznat kao Car Mu od Jina).
323.

__NOTOC__
Godina **323.** (**[[rimske brojke|CCCXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Severa i Rufina** (ili, rjeđe, **godina 1076. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 323. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Konstantin I]] tuče [[Sarmati|Sarmate]] i preuzima titulu *Sarmaticus Maximus''.
* Jin Ming Di nasljeđuje Jin Yuan Dija kao car Kine.


## Rođenja
*

## Smrti
* Jin Yuan Di, car Kine
* Zhang Bin, kineski strateg u službi države Kasniji Zhao

## Reference
Stremen

**Stremen** ili **uzengija** je lagani okvir ili prsten, povezan, najčešće kožnim remenom, za sedlo, a koji služi za pridržavanje stopala jahača. Stremeni najčešće dolaze u paru i služe kako za pomoć pri penjanju na konja, tako i za stabilizaciju jahača prilikom jahanja (najčešće konja ili slične životinje kao mazga). Stremen značajno povećava jahačevu sposobnost da ostane u sedlu i kontrolira životinju te tako povećava njenu korisnost ljudima pri komunikaciji, prijevozu i ratovanju.

U antici se umjesto stremena koristio jednostavniji kolan, a stremeni su se pojavili tek kasniji kao pomoć pri uzjahivanju. Izum stremena u svom tradicionalnom obliku se pripisuje kineskoj dinastiji Jin, a takvi stremeni su u Evropu stigli u srednjem vijeku. Dio historičara vjeruje da je stremen bio jedan od najvažnijih alata za stvaranje i širenje civilizacije, koji se po značaju može mjeriti sa kotačem ili štamparskom mašinom.

Moderni stremeni dolazi u raznim oblicima i stilovima, a većina ih je za sedlo vezana fleksibilnim kožnim remenima, koji se mogu prilagoditi veličini jahača, odnosno potrebi za optimalnim centru ravnoteže za određenu konjičku disciplinu. Uz stremene postoje i sigurnosni problemi, poput rizika da pali jahač može ostati zarobljenog stopala u stremenu te tako biti vučen po zemlji od strane konja, kao i problemi koje dugo korištenje stremena mogu izazvati tetivi Peroneus Tertius na ljudskom stopalu. Stremeni su sigurniji za upotrebu kada se nose jahaće čizme, odnosno uz pravilno namještanje.

## Razni oblici stremena

Datoteka:Stirrup.png
Datoteka:WesternSaddle2.jpg
Datoteka:EnduranceStirrup.jpg
Datoteka:Estribo español de plata.jpg
Datoteka:Estribo- lado a- Museu da Capitania de Ilhéus 01.jpg|alt=
Datoteka:Estribo Feminino- lado a- Museu da Capitania de Ilhéus 01.jpg|alt=
Datoteka:Par de estribo- Museu da Capitania de Ilhéus.jpg|alt=


## Literatura
* Bennett, Deb. *Conquerors: The Roots of New World Horsemanship.* Amigo Publications Inc; 1st edition 1998. 
* John Sloan, "The stirrup controversy" 
* Medieval Technology Pages:Paul J. Gans, The great stirrup controversy" 
* Gies, Frances and Joseph. *Cathedral, Forge, and Waterwheel.* New York: Harper Perennial, 1994.
Carica Chu Suanzi

**Carica Chu Suanzi** (褚蒜子) (324–384), formalno **Carica Kangxian** (康獻皇后, doslovno "radosna i mudra carica"), ponekad navođena i kao **Carica majka Chongde** (崇德太后), bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga cara Kanga (Sima Yue). Svog muža je nadživjela 40 godina te uživala status carice majke za vrijeme vladavine pet careva, a trojici njih je služila kao regentica - sinu Muu, nećaku Aiju i rođaku Xiaowuu. Usprkos formalnih ovlasti, rijetko ih je koristila te prepustila svu vlast visokim dvorskim službenicima.
Bitka kod Hadrijanopolja (324)

:*Ovo je članak o bitci koja se dogodila godine 324; za bitku jednake važnosti iz 378. u kojoj je poginuo car Valens, v. [[Bitka kod Hadrijanopolja]]*

**Bitka kod Hadrijanpolja** se odigrala 324. u Trakiji između snaga pod rimskih snaga pod (zapadnim) carem Konstantinom na jednoj, te rimskih snaga pod njegovim bivšim (istočnim) suvladarom Licinijem na drugoj strani. Bitka je predstavljala kulminaciju Konstantinovih nastojanja da potpuno ukine dotadašnji sistem tetrarhije, odnosno da postane jedini rimski car, a u čemu je samo djelomično uspio prilikom sukoba sa Licinijem sedam godina ranije. Konstantin je prilikom pohoda na Sarmate i Gote sa svojom vojskom prešao na Licinijeve teritorije te time isprovocirao Licinija da mu 324. objavi rat. Vojske su se suočile na rijeci Marici koju je nakon višednevnog izbjegavanja Konstantin, koristeći trik, krišom prešao te razbio Licinijevu vojsku, nanijevši joj velike gubitke. Licinije je bio prisiljen povući se prema Bizantiju, a kasnije je nakon poraza kod Helesponta i Hrizopolisa prisiljen prepustiti svu vlast nad Carstvom Konstantinu.

## Napomene

## Literatura
**Primarni izvori**
* Zosimus, *Historia nova*, English translation: R.T. Ridley, Zosimus: New History, Byzantina Australiensia 2, Canberra (1982).

**Sekundarni izvori**
* Grant, Michael (1993), The Emperor Constantine, London. 
* Lieu, S.N.C and Montserrat, D. (Ed.s) (1996), From Constantine to Julian, London. 
* Odahl, C.M., (2004) *Constantine and the Christian Empire,* Routledge 2004.
Bitka kod Helesponta

**Bitka kod Helesponta** je pomorska bitka koja se u julu 324. odigrala između rimske (zapadne) flote cara Konstantina na jednoj, te rimske (istočne) flote cara Licinija na drugoj strani. Konstantin je nedugo prije bitke potukao Licinijevu vojsku kod Hadrijanopolja u Trakiji, ali se Licinije povukao u utvrđeni Bizantij, a Konstatin nije mogao sa svojom vojskom prijeći u Licinijeve azijske provincije zbog toga što je Helespont kontrolirala Liciniju vjerna flota pod admiralom Abantom (Amandom). Konstantinov sin Krisp je sastavio vlastitu flotu koja je bila brojčano inferiornija Abantovoj i s njom je napao Abanta kod Helesponta. Ispostavilo se da je brojčana inferiornost Krispu donijela prednost, jer su njegovi brodovi mogli lakše manevrirati u uskim vodama Helesponta, te je Abantu nanio teške gubitke prije nego što je borbe prekinula noć. Sljedeći je dan, pak, Krispu prednost snažni vjetar koja je potopio, nasukao ili oštetio veliki brod Abantovih brodova; Krispovi brodovi su zbog svog položaja bili zaštićeni te su nakon što je oluja prestala dokrajčili Abantovu flotu; sam se Abant spasio plivanjem na obalu. Uništenje Abantove flote je stvorilo mogućnost Konstantinu da prijeđe u Malu Aziju te je Licinije, svjestan toga, napustio Bizantij kako bi tamo pokušao organizirati otpor. Nakon nekoliko mjeseci je došlo do bitke kod Hrizopolisa u kojoj je Licinije potpuno poražen, a Konstantin postao jedini rimski car.

## Literatura
* Grant, Michael (1985), The Roman Emperors: A biographical Guide to the Rulers of Imperial Rome 31 BC-AD 476, London. 
* Lieu, S.N.C and Montserrat, D. (Ed.s) (1996), From Constantine to Julian, London. 
* Odahl, C.M., (2004) *Constantine and the Christian Empire,* Routledge 2004. 
* Pears, Edwin. "The Campaign against Paganism A.D. 324." *The English Historical Review*, Vol. 24, No. 93 (January 1909) : 1-17.
Zhang Bin

**Zhang Bin** (kineski: 張賓; ? -323), kurtoazno ime **Mengsun** (孟孫), formalno **Markiz Jing od Puyanga** (濮陽景侯), bio je glavni savjetnik Shi Lea, vojskovođe i osnivača kineske/Jie države Kasniji Zhao. Bio je sin službenika kineske dinastije Jin, kojoj i sam u mladosti služio. Nakon što je pao u nemilost carskog dvora, dao je ostavku i priključio se pobunjenim Wu Huima. Ubrzo je stekao povjerenje Shi Lea te mu savjetovao da nakon zauzimanja carske prijestolnice Luoyang 311. ne pokušava širiti teritoriju na jug, jer se njegova konjanička vojska ne može dobro boriti na brdskom terenu. Također ga je savjetovao da odbije ponudu dinastije Jin da postane njen vazal. Kada se godine 319. Shi Le odmetnuo od svog nominalnog sizerena - države Han Zhao - i osnovao državu Kasniji Zhao, Zhang Bin je postao njen prvi premijer. Shi Le je duboko cijenio Zhang Bina i nakon njegove smrti zavapio "Znači li to da nebo ne želi da dovršim velike stvari?".
324.

__NOTOC__
Godina **324.** (**[[rimske brojke|CCCXXIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Severa i Rufina** (ili, rjeđe, **godina 1077. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 324. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 3. 7. &ndash; Bitka kod Hadrijanopolja: Rimski car Konstantin I tuče svog dotadašnjeg suvladara Licinija, natjeravši ga da se povuče prema Bizantiju.
* jul &ndash; Bitka kod Helesponta: Konstantinov sin Krisp tuče Licinijevu flotu omogućivši tako svom ocu da prijeđe Bospor i prodre u Licinijeve azijske provincije.
* 18. 9. &ndash; Konstantin nanosi odlučujući poraz Liciniju u bitci kod Hrizopolisa, a nakon čega postaje jedini rimski car, čime prestaje 40-godišnji sistem tetrarhije.
** Konstantin prepoznaje značaj položaja Bizantiona, odlučuje podići Novi Rim - Konstantinopolj će biti posvećen 330.
* 8. 11. - Konstantin postavlja sedmogodišnjeg sina Flavija Julija Konstancija za cezara (car Konstancije II. 337-361; on je treći sin cezar, nakon Krispa i Konstantina ml.).
* 9. 11. &ndash; Papa Silvestar I je posvetio Arhibaziliku sv. Ivana Lateranskog u Rimu.
* 18. 11. - Posvećena je Bazilika sv. Pavla izvan zidina u Rimu
* 19. 12. &ndash; Licinije formalno abdicira sa mjesta cara (za sada je pošteđen ali je pogubljen sljedećeg proljeća, kao i njegov posljednji suvladar Martinijan).
* Eustatije postaje episkop Antiohije.
* Kina:
** 9. 8. - Dinastija Jin: pobuna generala Wang Duna se okončava njegovom smrću od bolesti.
** Umro je Zhang Mao, vladar Ranijeg Lianga, jednog od Šesnaest kraljevstava, nasleđuje ga Zhang Jun (do 346).



## Rođenja
* Carica Chu Suanzi

## Smrti
* 20.12. &ndash; Filogon, patrijarh Antiohije
* Guo Pu, kineski pisac
* Wang Dun, kineski gospodar rata
* Zhang Mao, osnivač države Raniji Liang

## Reference
Bitka kod Hrizopolisa

**Bitka kod Hrizopolisa** se odigrala 18. septembra 324. u Maloj Aziji između rimskih (zapadnih) snaga pod carem Konstantinom na jednoj, te rimskih (istočnih snaga pod carem Licinijem na drugoj strani. Predstavljala je kulminaciju pohoda u kome je Konstantin nastojao poraziti Licinija kako bi postao jedini rimski car. Nekoliko mjeseci prije toga je Licinija teško porazio Hadrijanopolja u Trakiji, a potom mu uništio flotu kod Helesponta, prisilivši ga da se povuče iz utvrđenog Bizantija u Malu Aziju kako bi se spojio sa pojačanjima pod svojim pod-carem Martinijanom. Konstantin je poslije toga prešao Bospor sa svojim snagama i krenuo napredovati prema Halkedonu. Dvije vojske su se srele kod Hrizopolisa gdje je Konstantin naredio napad i potpuno razbio Licinijevu vojsku. Prema kršćanskim navodima, Licinije je prije bitke za pomoć molio paganske rimske bogove, dok je Konstantinove trupe na svojim štitovima koristile labarum koji je strašio Licinija i njegove ljude. Licinije se sa ostacima svoje vojske povukao u Nikomediju gdje je nekoliko mjeseci kasnije formalno abdicirao i predao se Konstantinu; njegov život je posredovanjem Konstancije, Licinijeve supruge i Konstantinove polusestre, pošteđen, ali samo na nekoliko mjeseci. Tako je Konstantin i formalno ukinuo 40-godišnji sistem tetrarhije te postao jedini gospodar Rimskog Carstva.

## Izvori
Evstatije Antiohijski

**Eustatije** ili **Evstatije Antiohijski** (; ? -337 ili 346) je bio patrijarh Antiohije i crkveni otac koga se u pravoslavlju slavi kao sveca. Bio je rodom iz grada Side u Pamfiliji, a oko 320. je postao episkop Bereje (današnji Alep u Siriji). Patrijarhom Antiohije je postao neposredno prije Prvog nikejskog sabora gdje se istakao žestokim napadima na arijanstvo. Njegova anti-arijska polemika sa Euzebijem iz Cezareje ga je učinila nepopularnim među drugim episkopima na Istoku, pa je godine 330. u Antiohiji organiziran sinod na kome je Evstatije optužen za preljub i smijenjen sa mjesta patrijarha. Međutim, vjernici u samoj Antiohiji su se pobunili i nisu htjeli prihvatiti novog episkopa Josifa. U međuvremenu su arijanci stekli naklonost kod Konstantina koji je potvrdio odluku sinoda te Evstatija dao prognati u Trajanopolis u Trakiji gdje je umro.

Srpska pravoslavna crkva slavi ga 21. februara po crkvenom, a 6. marta po gregorijanskom kalendaru.

## Vanjske veze
* Ohridski prolog za 21. februar (6. mart) 
* Članak na Parohiji 
* "St. Eustathius, Patriarch of Antioch, Confessor", *Butler's Lives of the Saints*
Tempus fugit

***Tempus fugit*** je latinski izraz koji doslovno znači "vrijeme bježi", ali se često prevodi i kao "vrijeme leti". Često se koristi kao natpis na satovima. Prvi put se pojavio u Vergilijevim *[[Georgike|Georgikama]]*:

što se prevodi kao "U međuvremenu vrijeme bježi: vrijeme bježi bespovratno, dok mi lutamo kao zarobljenici naše ljubavi prema detaljima."

Izrazom se obično nastoji opisati briga da nečije ograničeno vrijeme može biti potrošeno na stvari koje imaju malu važnost.

## Povezano

* Carpe diem
* Memento mori
Tuoba Heru

**Tuoba Heru** (; pinyin: Tuòbá Hèrǔ) (? -325) je bio princ, odnosno vladar Tuoba države Dai od 321. do 325. Bio je sin Tuoba Yituoa i brat Tuoba Pugena i Tuoba Gene. Na vlast je došao 321. svrgnuvši u dvorskom puču dotadašnjeg Princa Daija, svog rođaka Tuoba Yulüa, koji je tada ubijen. 

## Reference
* Engleski prijevod članka Wikipedije na kineskom jeziku
Martinijan

**Sextus Marcius(?) Martinianus** († 325) je bio od 324. suvladar rimskog cara Licinija.

Martinijan bio je prvo bio na položaju *magister officiorum*, a Licinije ga je odredio za suvladara nakon potraza u bitki kod Adrianopola 3. lipnja 324.. Martinijan je trebao kod Lampsakosa zaustaviti Konstantina I. Velikog. Nakon potpunog poraza u bitki kod Hrizopolisa 18. rujna 324. Martinijan i Licinije su odvojeno zarobljeni, Martinijan u Solunu, a Licinije u Maloj Aziji u Kapadociji. 325. su oboje smaknuti.
326.

__NOTOC__
Godina **326.** (**[[rimske brojke|CCCXXVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstantina i Konstantina** (ili, rjeđe, **godina 1079. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 326. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Izgrađena prva crkva u današnjem Vatikanskom gradu, mjestu gdje se po tradiciji nalazi grob Svetog Petra.
* Dovršena kolosalna statua Konstantina Velikog u rimskoj Bazilici Maksencija i Konstantina, a koja se danas čuva u Palazzo dei Conservatori.
* Konstantin osniva grad koji će po sebi nazvati Konstantinopolis a kome pripaja dotadašnji Bizantij.
* Konstantin slavi dvadesetu godišnjicu dolaska na vlast, kao i pobjede nad barbarima i Licinijem. 
* Konstantin donosi zakone kojima je zabranjeno prostituiranje sluškinja, kao i zakone kojima se određuje čovječnije postupanje prema zatvorenicima. 
* Konstantin naređuje pogubljenje svog sina Krispa.
* 14.9. &ndash; Helena Carigradska pronalazi takozvani Istinski križ (tradicionalni datum).
* Početak izgradnje crkvi na mjestu nekadašnje Golgote.
* Sveta Nino dovodi kršćanstvo u današnju Gruziju.


## Rođenja
* Murong Chui, vojskovođa države Raniji Yan

## Smrti
* 17.4. &ndash; Aleksandar, patrijarh Aleksandrije
* Krisp, sin Konstantina I (pogubljenje)
* Fausta, druga supruga Konstantina I (pogubljenje)
* Carica Liu

## Reference
Istinski krst

**Istinski krst** ili **Istinski križ**, također poznat i kao **Životvorni krst**, je naziv za fizičke ostatke drvenog križa za koga se vjeruje da je na njemu, prema kršćanskoj tradiciji, razapet Isus.

Prema post-nikejskim historičarima, Sokratu Skolastičaru i drugim autorima, carica Helena (cca. 250 – cca. 330), majka Konstantina, prvog kršćanskog cara Rima, je oko 326-328 putovala po Svetoj zemlji, podižući crkve i osnivajući zaklade za pomoć siromašnima. Poslije, odnosno krajem 4. vijeka, se u tekstu Gelasija iz Cezareje, a nakon njega u Rufinovim dodacima Euzebijeve ''Crkvene historije'', tvrdilo kako je otkrila skrovište za tri križa, za koje se vjerovalo da su korišteni za razapinjanje Isusa i dva lopova — sv. Disme i Geste — pogubljena sa njim, te da se kroz čudo otkrilo da je to *Istinski križ*.

Mnoge crkve danas posjeduju fragmentarne ostatke za koje se po tradiciji tvrdi da potiču od *Istinskog križa*. Njihova autentičnost nije opće prihvaćena od svih kršćanskih vjernika i točnost izvještaja od otkriću *Istinskog križa* je upitna za neke kršćane. Prihvaćanje i vjerovanja tradicija koje se vezuju uz ranu kršćansku crkvu je uglavnom ograničeno na katoličku i pravoslavne crkve. Srednjovjekovne legende vezane uz Istinski križ se, pak, značajno razlikuju u katoličkim i pravoslavnim tradicijama. Sa druge strane, i Katolička i pravoslavne crkve slave Helenu kao sveticu, kao i anglikanska zajednica.

## Reference

## Vanjske veze

* Jan Willem Drijvers, "Helena Augusta": the three legends that circulated about the finding of the Cross, the Helena legend, the Protonike legend and the Judas Kyriakos legend, with references to the contemporary sources
* ''Catholic Encyclopedia'': "True Cross," a Catholic view
* ''OCA Synaxarion'': Exaltation of the Cross, traditional Orthodox view
* Fernand Cabrol, "The true Cross": a Catholic view
* The Holy Cross in Jerusalem
Carica Liu (Liu Yao)

**Carica Liu** (劉皇后, osobno ime nepoznato, ? -326), formalno **Carica Xianlie** (獻烈皇后, doslovno "mudra i postižuća carica") bila je carica kineske/Xiongnu države Han Zhao, odnosno druga supruga cara Liu Yaoa. O njoj se ne zna gotovo ništa osim da je caricom proglašena 325. te da je umrla godinu dana kasnije. Na samrti je od Liu Yaoa zatražila da se oženi za njenu rođaku Liu Fang i učini je caricom, što je Liu Yao nakon njene smrti i učinio.
Murong Chui

**Murong Chui** (慕容垂) (326–396), kurtoazno ime **Daoming** (道明), formalno **Car Wucheng od (Kasnijeg) Yana** ((後)燕武成帝) bio je znameniti vojskovođa kineske/Xianbei države Raniji Yan koji je poslije postao osnivač države Kasniji Yan. Smatra se jednom od kontroverznijih ličnosti kineske historije, s obzirom na burnu vojnu i političku biografiju. Iako su njegove vojničke sposobnosti bile nesumnjive, morao je 369. bježati iz domovine zbog ljubomore regenta Muronga Pinga, te pronašao utočište kod Fu Jiāna, cara države Raniji Qin, komu je 370. pomogao da pokori i uništi Raniji Yan. Međutim, 384. je svog gospodara izdao digavši ustanak prilikom koga je osnovao državu Kasniji Yan, čime je stekao reputaciju izdajnika. Pred kraj života je doživio niz poraza u sukobu sa carem Daowuom (Tuoba Gui) , osnivačem dinastije Sjeverni Wei, a koji se tumače kao početak procesa koji će nakon njegove smrti dovesti do uništenja države Kasniji Yan.

## Reference
327.

__NOTOC__
Godina **327.** (**[[rimske brojke|CCCXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Maksima** (ili, rjeđe, **godina 1080. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 327. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Konstantin I u nastojanju da ukloni sve veću nestašicu radne snage u provincijama, ukazom zabranjuje prodaju seoskih robova izvan granica njihove matične provincije. 
* Kršćanstvo prihvaćeno kao državna religija Gruzije.
* U Rimu dovršena Stara bazilika sv. Petra.
* U Antiohiji započinje izgradnja katedrale (saborne crkve).


## Rođenja
* Zhang Chonghua, vladar države Raniji Liang

## Smrti

## Reference
Zhang Chonghua

**Zhang Chonghua** (張重華) (327–353), kurtoazno ime **Tailin** (泰臨), formalno **Vojvoda Jinglie od Xipinga** (西平敬烈公, posthumno ime od strane dinastije Jin) ili **Vojvoda Huan od Xipinga** (西平桓公, posthumno ime korišteno interno u Ranijem Liang) bio je vladar kineske države Raniji Liang. Bio je drugi sin Zhang Juna, vladara države, koji je prema njemu osjećao veliku naklonost; već 333. je 6-godišnjeg Zhanga imenovao krunskim princom, a 339. kada je imao tek 12 godina, dao mu i neke upravne ovlasti. Oca je naslijedio 346. ali se ispostavilo da ne posjeduje značajne vladarske vještine; iako je bio blag prema podanicima, više su ga zanimali životni užici od državničkih poslova. Zbog toga je već u prvoj godini vladavine Raniji Liang u iznenadnom napadu države Kasniji Zhao izgubila teritorije južno od Žute rijeke. Kada je između 349. i 351. država Kasniji Zhao kolabirala, država Raniji Liang to nije mogla ili htjela iskoristiti, te se poslije za neke od teritorija morala boriti sa državom Raniji Qin. Zhang Chonghua je umro 353. ostavivši prijestolje malodobnom sinu Zhang Yaolingu, koga je, međutim, brzo svrgnuo Zhangov brat Zhang Zuo.

## Reference
Wang Meng (Raniji Qin)

**Wang Meng** (王猛, pinyin Wáng Měng) (325&ndash;375), kurtoazno ime **Jinglüe** (景略), formalno **Markiz Wu od Qinghea** (清河武侯), bio je premijer države Raniji Qin pod carem Fu Jiānom, poznat po tome što se zahvaljujući njegovoj upravi država od relativno male teritorije u današnjoj provinciji Shaanxi, te dijelovima Gansua, Shanxija i Henana proširila na gotovo cijelu teritoriju nekadašnje Kine sjeverno od rijeke Huai. Zbog toga ga se smatra jednim od najvećih državnika u kineskoj historiji.

Odrastao je kao siromašan Kinez u Yechengu, prijestolnici Wu Hu države Kasniji Zhao, te bio prisiljen za život zarađivati izradom sanduka. Usprkos inteligencije i darovitosti, nije mu dopušteno da se školuje, te je otišao živjeti kao pustinjak na planinu Huayin, odnosno teritoriju Di Fu klana, koji će kasnije osnovati državu Raniji Qin. Godine 355. se Wang Meng sreo sa Fu Jianom, tada još uvijek samo Di princom, te postao njegov glavni savjetnik. Kada je 357. Fu Jian svrgnuo svog rođaka Fu Shenga i preuzeo vlast, Wang Meng je postao premijer. 

Wang Meng se istakao reformama kojima je poboljšana uprava države, ali i odlučnim suzbijanjem arogancije plemstva. Godine 369. je iskoristio invaziju dinastije Jin na državu Raniji Yan, kako bi sa njom sklopio savez; zauzvrat je država Raniji Yan obećala državi Raniji Qin predati prijestolnicu Luoyang. Kada je obećanje iznevjereno, Wang Meng je iskoristio to kao izgovor za rat protiv Ranijeg Yana koji je zimi 370. završio zarobljavanjem cara Murong Weija i pripajanjem njegove države Ranijem Qinu. Umro je u ljeto 375. ali njegovi nasljednici nisu mogli spriječiti kasniji kolaps države kojoj je služio.

## Reference
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 114.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 99, 100, 101, 102, 103.
Talmudski aramejski jezik

**Talmudski aramejski jezik** (aramejski talmudski, Babilonski talmudski aramejski, židovski babilonski aramejski; ISO 639-3: tmr), semitski jezik koji se nekad govorio na području današnjeg Iraka, a nestao je u 11. ili 12. stoljeću.

Na njemu je napisan talmud (תַּלְמוּד; talmūd), sveta židovska knjiga. Koriste ga i danas u svojim raznim običajima najortodoksniji Židovi.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Bijil neoaramejski

**Bijil neoaramejski jezik** (barzani židovski neoaramejski, lishan didan, lishan dideni, ISO 639-3: bjf), gotovo izumrli istočnoaramejski jezik kojim govore još neke obitelji na području iračkog Kurdistana. Osam židovskih obitelji 1951. govorilo ga je u selu Bijil. Očuvao se i u selu Nerim. Nekada se govorio u tri sela blizu grada Aqrah. 

Postoje tri dijalekta: barzan, shahe i bijil. Posljednji govornik dijalekta bijil umro je 1998.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Hulaulá jezik

**Hulaulá jezik** (’aramit, galiglu, hula hula, jabali, judeo-aramaic, kurdit, lishana axni, lishana noshan; ISO 639-3: huy), istočnoaramejski jezik koji se izvorno govorio na području današnjeg iranskog Kurdistana i susjednih predjela Iraka. Danas ga govori nešto preko 10,000 ljudi, od čega 10,000 (1999 H. Mutzafi) u Izraelu, a ostali u Iranu i SAD-u.

Postoji nekoliko dijalekata nazvanih po lokalitetima: saqiz, kerend, sanandaj i suleimaniya. Mnogi giovornici služe se i hebrejskim [heb], a starije osobe i kurdskim.
## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Hértevin jezik

**Hértevin jezik** (ISO 639-3: hrt), istočnoaramejski jezik koji se govori u azijskom dijelu Turske na području provincije Siirt. Danas ga u Turskoj rabi svega oko 1,000 ljudi (1999 H. Mutzafi), jer su mnogi odselili na Zapad.

Postoje tri dijalekta hértevin (arton), umraya i jinet, a služe se i sjevernokurdskim [kmr]. Piše se sirijskim (sirskim) pismom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Kildani jezik

**Kildani jezik** (kaldejski, kaldejski neoaramejski, fallani, fellihi, kaldaya, lishana kaldaya, suvremeni kaldejski, neokaldejski, soorath, soorith, suras, sureth; ISO 639-3: cld), istočnoaramejski jezik kojim govori oko 110,000 ljudi (1994 H. Mutzafi) u Iraku (Mosul, Bagdad, Basra), i znatan broj iseljenih Kaldejaca u Australiju, Belgiju, Kanadu, Njemačku, Libanon, Nizozemsku, Švedsku, Siriju, Tursku (Azija) i SAD.

Neokaldejski ima nekoliko dijalekata: mangesh, alqosh, tel kepe, tisqopa, bartille, shirnak-chizre (bohtan) i dihok. Etnički su najbliži Ajsorima (Asircima), a jezici obadva naroda (Ajsora i Kaldejaca) članovi su sirjačkog makrojezika [syr]

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Mosul

**Mosul** (arap. الموصل) je treći najveći grad Iraka, nakon glavnog grada Bagdada i Basre. Nalazi se na obalama rijeke Tigrisa u sjevernom dijelu države, oko 400&nbsp;km sjeverno od Bagdada. U ovom je gradu 1987. godine živjelo 664.221 stanovnika, dok procjene iz 2002. godine govore o 1,739.800 ljudi. Arapi čine većinu stanovništva u gradu, a među manjine spadaju Kurdi, Ajsori, Armenci i drugi.

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Mosula 
;Ostali projekti
Koy sanjaq surat jezik

**Koy sanjaq surat jezik** (koi sanjaq soorit, koi-sanjaq sooret, koy sanjaq sooret, koy sanjaq soorit; ISO 639-3: kqd), sjevernoaramejski jezik kojim još govori 900 ljudi (1995 H. Mutzafi) u sjevernoiračkim naseljima Koi-Sanjaq i Armota. Srodan je jeziku senaya [syn] u Iranu koji se govori u gradovima Tehran i Qazvin.

Pismo je sirijsko (sirsko, sirjačko).

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Klasični mandejski

**Klasični mandejski jezik** (ISO 639-3: myz), izumrli istočnoaramejski jezik mandejske podskupine koji se danas koristi samo u liturgijama mandejske religije ili mandeizmu, na području grada Basre u Iraku, te u manjim zajednicama u New Yorku i Australiji. Na području grada Sydneya živjelo je 300 Mandejaca (1995).

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Lishana deni jezik

**Lishana deni jezik** /=naš jezik; ISO 639-3: lsd/ jezik istočnoaramejske skupine kojim govori 7,500 ljudi (1999 H. Mutzafi) u i oko Jeruzalema u Izraelu. Izvorno se govorio u gradu Zakho i susjednim selima u sjevernom Iraku, na granici sa Turskom.

Lishana deni ima nekoliko dijalekata koji su dobili imena po lokalitetima: zakho, amadiya, barashe, shukho, nerwa, dohuk, atrush, bétanure. Pismo: hebrejsko.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Su Jun

**Su Jun** (蘇峻, ? -328) je bio kineski vojskovođa u službi dinastije Jin, poznat prije svega po pobuni protiv Yu Lianga, regenta cara Chenga, tokom koje je nakratko zauzeo prijestolnicu i carsku vlast, ali su na kraju porazili Tao Kan i Wen Jiao u bitci u kojoj je poginuo. Su Junov ustanak, iako neuspješan, je značajno oslabio vlast dinastije Jin i na nekoliko decenija je spriječio da se adekvatno suprotstavi sjevernoj državi Kasniji Zhao.
Yuan Hong

**Yuan Hong** (, 328–376), kurtoazno ime Yanbo, bio je kineski učenjak, historičar i političar iz doba dinastije Istočni Jin. Bio je rodom iz Zhoukoua u Henanu te služio kao savjetnik generalima Xie Shangu i Huan Wenu. Najpoznatiji je po književnim djelima, prije svega *Zapisima Kasnijeg Hana*, koji su poslužili kao podloga za daleko poznatiju *[[Knjiga Kasnijeg Hana|Knjigu Kasnijeg Hana]]* čiji je autor Fan Ye. Iako je bio plodan pisac, do danas se očuvalo samo dvadesetak pjesama i eseja.

## Povezano
* Knjiga Kasnijeg Hana
Huan Chong

**Huan Chong** (桓沖; kurtoazno ime: 幼子, *Youzi*; 328–384)), formalno **Vojvoda Xuanmu od Fengchenga** (豐城宣穆公) bio je kineski vojskovođa i velikodostojnik u službi dinastije Jin. Bio je najmlađi brat znamenitog vojskovođe Huan Wena, ali za razliku od njega nikada nije imao ambicije prema preuzimanju carskog prijestolja. Nakon bratove smrti 373. je blisko surađivao sa premijerom Xie Anom; međutim javno je sumnjao u njegove vojničke mogućnosti te se osjetio osramoćenim nakon Xieove pobjede nad državom Raniji Qin u bitci na rijeci Fei 383. Kineski izvori navode da se od sramote razbolio i umro sljedeće godine; usprkos toga su ga u vrijeme smrti cijenili zbog skromnosti.
Lishán didán jezik

**Lishán didán jezik** (= naš jezik; galihalu, lakhlokhi, lishanán, lishanid nash didán; ISO 639-3: trg), istočnoaramejski jezik koji se izvorno govorio na iranskom dijelu Azerbajdžana i jugoistočnoj Turskoj, danas pretežno u Izraelu, 4,230 govornika (2001) u Izraelu, ostaliu Azerbajdžanu i Gruziji, ukupno 4,450.

Ponekad ga pogrešno nazivaju judeokurdski ili azerbajdžanski kurdski. Ima nekoliko dijalekata nazvanih po lokalitetima (mahabadski u Mahabadu, salmāski u Salmāsu, i drugi). Piše se hebrejskim pismom.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
328.

__NOTOC__
Godina **328.** (**[[rimske brojke|CCCXXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Januarina i Justa** (ili, rjeđe, **godina 1081. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 328. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 9. 5. &ndash; Atanazije izabran za biskupa Aleksandrije.
* 7. 12. - Smrt lahmidskog kralja Imru' al-Qays ibn 'Amra (Amr ibn Imru-l-Qays ga nasljeđuje 330-363). Posvećen mu je epitaf, Namarski natpis, rani primjer arapskog.


## Rođenja
* Valens, rimski car (u. 378)
* Huan Chong, kineski političar
* Yuan Hong, kineski historičar

## Smrti
* 7. 12. - Imru' al-Qays ibn 'Amr, kralj Lahmida 
* Su Jun
* Carica Yu Wenjun

## Reference
329.

__NOTOC__
Godina **329.** (**[[rimske brojke|CCCXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Januarina i Justa** (ili, rjeđe, **godina 1082. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 329. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Propast države Han Zhao u sjevernoj Kini.
* U Rimu uvedena ograničenja u primanju kršćanskog svećenstva.


## Rođenja

## Smrti

* Liu Yao, car države Han Zhao
* Liu Xi, posljednji car države Han Zhao
* Liu Yin, sin Liu Yaoa
* Wen Jiao, kineski velikodostojnik
* Flavia Iulia Helena, Augusta Rimskog Carstva i majka cara Konstantina I (približni datum)

## Reference
Liu Yao

**Liu Yao** (劉曜) (? -329), kurtoazno ime **Yongming** (永明) bio je posljednji car kineske/Xiongnu države Han Zhao. Na prijestolje je došao nedugo nakon što su 318. članovi carskog klana Liu, kome je i sam pripadao, masakrirani u puču koga je organizirao Jin Zhun. Liu Yao je uspio zbaciti Jin Zhuna, osvetiti svoju rodbinu i ponovno uspostaviti dinastiju; međutim, država je bila toliko oslabljena da je Jie vojskovođa Shi Le iskoristio priliku da u istočnim dijelovima proglasi nezavisnost i tako osnuje državu Kasniji Zhao. Godine 329. je došlo do odlučujuće bitke u kojoj je Shi porazio, zarobio a potom pogubio Liu Yao. Njegovi sinovi, krunski princ Liu Xi i Liu Yin, princ od Nanyanga, su neko vrijeme nastavili pružati otpor, ali su iste godine likvidirani, čime je prestala postojati država Han Zhao.

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 103.
* *[[Anali Proljeća i jeseni Šesnaest kraljevstava]]*, vol. 1.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94.
330-e

**330-e** su decenija koja je počela 1. januara 330. i završila 31. decembra 339.

## Događaji i trendovi

* 11.5. 330. - Bizantij od strane cara Konstantina proglašen novom prijestolnicom Rimskog Carstva; datum kada po tradiciji započinje Bizantsko Carstvo.

## Reference
Hadrijan I

**Hadrijan I.** (Rim, 700. - Rim, 25. decembar 785.), bio je papa od 
1. II. 772. do 26. XI. 795. Hadrijan je bio sin bogatog rimskog 
patricija Teodora.

## Pontifikat
Ubrzo nakon njegova ustoličanja za papu, na teritorij pod njegovom vlašću provalio je kralj Langobarda Deziderije. Hadrijan je procjenio da je to velika opasnost koju nemože sam savladati i pozvao je u pomoć franačkog kralja Karla Velikog.

On se odazvao molbi i krenuo na Italiju s velikom vojskom, zatim je opkolio Deziderija u njegovoj prijestolnici Paviji, zauzeo grad i zarobio Deziderija. Njega je nakon toga protjerao u francuski benediktinski samostan Corbie, sebi je dodao naslov **Kralj Lombardije**. Papa čija su očekivanja bila mnogo veća, morao se zadovoljiti manjim teritorijalnim proširenjima svojeg *Rimskog vojvodstva* na račun Ravenskog egzarhata. Papa je u počast te pobjede dao je iskovati kovanice, to su bile prve kovanice što ih je izdao neki papa.

Hadrijan I. umro je u 95 godini, i ostao sve do 18. vijeka papa sa najdužim pontifikatom, tek ga je papa Pio VI. nadmašio vladavši punih 24-godine.

## Vanjska politika

U procjepu između pritisaka Istočnog Rimskog Carstva i langobardskih knezova iz Beneventa, Hadrijan je ostao vjeran savezu s Francima i Karlom Velikim. Prijateljske odnose između pape i kralja nisu omele ni razlika po pitanju ikonoklazma, Karlo Veliki i francuski biskupi bili su žestoki protivnici obožavanja ikona, dok je Hadrijan dijelio stavove Bizanta odobrene dekretom na drugom Drugom nikejskom saboru (787), kojim se ikonoborci eksomuniciraju a ikone ponovno postaju predmet poštovanja.

## Reference

## Vanjske veze
* Dio pisma pape Hadrijana I. na drugom zasjedanju Sedmog ekumenskog koncila
Portik

**Portik** (latinski: *porticus*) je ulazni trijem koji vodi do vrata u zgradu, ili natkriveni prolaz sa stupovima - arkada. Portik se prvi put pojavio u antičkoj Grčkoj kao **pronaos** na ulazu u hram. Riječ *pronaos* na grčkom znači *prije hrama*.

Neki od najpoznatijih portika su portik rimskog Pantheona, portik londonskog Univerziteta i portik washingtonskog Capitola.

Bologna u Italiji je poznata po svojim elegantnim i brojnim porticima (arkadama), ukupne dužine od 38&nbsp;km u gradskoj jezgri(preko 45&nbsp;km u cijelom gradu), koje omogućuju šetaču zaklon od kiše, snijega, ili vrućeg ljetnog sunca. Portiko San Luka, jedan je od najdužih na svijetu (3,5&nbsp;km, 666 arkada)  povezuje Porta Saragozza (jedna od 12 gradskih vrata) sa Svetištem San Luca, na Colle della Guardia (brežuljak iznad grada na 289 m.)

I Torino (Italija), ima portike po gradu u dužini 18 kilometara.

## Reference

## Literatura
* *Greek architecture* Encyclopaedia Britannica, 1968
Veliko Selo (Malo Crniće)

**Veliko Selo** je naselje u Srbiji koje administrativno pripada opštini Malo Crniće u Braničevskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 493 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 694 stanovnika).

## Demografija
U naselju Veliko Selo živi 414 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 47,2 godina (45,7 kod muškaraca i 48,5 kod žena). U naselju ima 195 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,53.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
Prema predanju,selo je nekada nosilo ime Djurdjevo.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Asocijacija

Asocijacija (, "udruživanje") može označavati:
* udruženje
** slobodna asocijacija proizvođača, cilj anarhista i komunista
* asocijacija (psihologija)
* zvjezdana asocijacija
* asocijacija (ekologija)

## Matematika
* Asocijativnost - drugi naziv za matematički pojam "asocijacija".
Venezia (provincija)

**Provincija Venecija** (talijanski: *Provincia di Venezia*) je jedna od talijanskih provincija u okviru regije Veneto u Sjevernoj Italiji. Sjedište provicije i najveće naselje je istoimeni grad Venecija.

Površina Provincije Venecija je 2.462&nbsp;km², a broj stanovnika 853.132 (podatci iz 2008. godine).

## Geografija

Provincija Venecija sa sjevero istoka graniči sa autonomnom regijom Furlanija-Julijska krajina (Provincija Udine i Provincija Pordenone), sa juga sa Provincijom Rovigo, a sa zapada sa Provincijom Padova i Provincijom Treviso.

Provincija Venecija nalazi se na Sjeveroistoku Italije uz obale Jadranskog mora. Teren je ravničarski, geološki nastao nanosom alpskih rijeka; Po (na jugu), Brente, Sile, Adige i Piave (na sjeveru). Veliki dio Provincije pripada Venecijanskoj laguni (550&nbsp;km ²), najvećoj močvari u Sredozemlju..

## Stanovništvo
Provincija Venecija je vrlo gusto naseljen kraj sa prosječno 350 st/km², posebno je gusto naseljeno područje oko grada Venecije. Provincija je administrativno podjeljena na 44 općina (talijanski: Comuni).

Najveća općina i administrativni centar provincije je grad Venecija (270,662 st.), u kojoj zajedno sa predgrađima živi više od polovice stanovništva. Drugi po veličini je grad Chioggia (51,231 st.) na jugu provincije, a treći San Donà di Piave (40,899 st.) na sjeveru.

Provincija Venecija je velika turistička destinacija sa poznatim ljetovalištima; Lido di Venezia i Jesolo.

### Općine i naselja

## Reference

## Vanjske veze
* www.provincia.venezia.it Službene stranice Provincije Venecija
GIP

Troslov **GIP** može imati više značenja:
* GNAI2, guanin nukleotid - vezujući protein G(i), alfa-2 podjedinica;
* Želudačni inhibitorni polipeptid - želudačni inhibitorni polipeptid (engl. *Gastric inhibitory polypeptide*);
* GIP - kratica za **grafičko izdavačko poduzeće** (npr. nekadašnja GIP "Štampa" u Osijeku).
* C1QTNF1, oznaka
GRO

Troslov **GRO** može imati više značenja:
* **GRO** - kratica za **grafička radna organizacija** (npr. nekadašnje GRO "Slovo" u Belom Manastiru);
* **Gro** - norvaško žensko ime (političarka Gro Harlem Brundtland);
* **gro** (franc.) - glavni dio, glavnina, najveći dio, većina.
Liu Yin (Han Zhao)

**Liu Yin** (劉胤) (? - 329), kurtoazno ime **Yisun** (義孫), bio je carski princ kineske/Xiongnu države Han Zhao, odnosno sin posljednjeg cara Liu Yaoa. Bio je Liu Yaov najstariji sin koji je 318. preživio masakr carske porodice tokom Jin Zhuovog puča, ali se mislilo da je mrtav. U stvari je prodan kao rob plemenu Heiniyuju, a otac mu je istinu doznao tek 323. kada je to pleme poraženo. U međuvremenu je njegovog mlađeg brata Liu Xija odredio za krunskog princa. Usprkos toga, braća su bila u dobrim odnosima. Nakon što je 329. država Kasniji Zhao porazila Liu Yaoa, a sam Liu Yao bio pogubljen, braća su neko vrijeme nastavila pružati otpor i osloboditi prijestolnicu Chang'an, ali su na kraju i oni ubijeni, čime je ugašena vladarska loza, a samim time i prestala postojati država Han Zhao.