Lütfi Paşa

**Lütfi Paşa** (Valona, oko 1488. – Didimotika, 1564.) bio je oficir Osmanskog carstva i Veliki vezir između 1539. i 1541., za vrijeme vladavine Sulejmana Veličanstvenog, te valjan otomanski književnik.

## Život
Njegova biografija je sačinjena na mnogim nedoumicama i nepouzdanim podatacima, počevši od njegovog podrijetla. Bio je vjerojatno Albanac, rođen vjerojatno u Valoni u kršćanskoj porodici negdje oko 1488. Neki izvori ga spominju imenom kao *Damat Çelebi Lütfi Paşa* u čemu će *čelebija* (, چلبى) značiti prefinjeni gospodin dostojan poštovanja, *damat* (, داماد) mladoženja Osmanske dinastije, paša (, پاشا) visoki dužnosnik. Doveden je u Istanbul putem devširma za vrijeme sultana Bajazida II. i školovao se u carskom enderûnu, gdje je stvorio temeljitu spoznaju islama.
Njegova prva vojna iskustva počinju između 1508. i 1512. a pri dolasku na vlast sultana Selima je napustio Istanbul za prve vojne zadatke vani. Bio je u osmanskim redovima koji su napali Dulkadirski begluk (jun 1515.), egipatskog vazala, u Anadoliji i Mamelučki Sultanat osvajajući Siriju (august 1516.) i Egipat (januar 1517.).
Kada je u septembru 1520. Sulejman došao na prijestolje, imenovan je sandžak-begom Kastamonua, a zatim Aydına (oko 1522.) te Janjine i kasnije je postao beglerbeg Karamana. Vjerojatno je tih godina sudjelovao u velikim bitkama, u opsadi Beograda (1521), otoka Rodosa (1522) i grada Beča (1529). Godine 1523. je oženio Şah Sultaniju, kćer sultana Selima i polusestru princa Sulejmana. Bračni par je dobio jednu kćer, Esmehan, oko 1524. i možda su imali još djece.
Na čelu karamanskih jedinica učestovao je u Sulejmanovom pohodu na safavidski Irak i u osvajanju Bagdada 1534. godine. Tom prilikom je se često savjetovao sa oficirom Sinanom. Godine 1535. je unaprijeđen na mjesto Trećeg vezira. U martu sljedeće godine Veliki vezir Ibrahim-paša Pargalija, sultanov miljenik, je pogubljen na carskom dvoru po naredbi sultanije Rokselane. Na njegovo mjesto je imenovan Albanac Ajas Mehmed-paša, koji će voditi pohod na Krf i novi rat protiv Habsburgovaca na sjeveru, prije nego što je umro od kuge u Istanbulu u julu 1539. Lütfi Paşa je postao Veliki vezir 13. jula 1539.
Za vrijeme svog vezirata, pobrinuo je se sa racionalnim postupkom o nekim strukturalnim problemima carstva koji su već počinjali ugrožavati zgravlje države, osobito financijske rđe, pri kojim je pokušao ograničiti rasipništvo. Čim je stupao na mjesto Velikog vezira, uveo je u dvor još nepoznatog Mimara Sinana, čime je utrt put početku jedne nove ere u arhitekturi. U ljetu/jeseni 1538. je pratio sultana u pohodu s kojim je Osmansko Carstvo prisvojilo Kneževinu Moldaviju. Veliku stratešku važnost je dao morima, vodeći neumoljiv rat protiv Venecije u kojem su odlikovali osmanski admirali (Hajrudin, Seydi Reis, Dragut), po čemu će na koncu u oktobru 1540. Republika Venecija potpisati predaju i ugovor za mir u kojem je Lütfi Paşa odigrao važnu ulogu. 
Vodio je također pregovore sa habsburškim izaslanicima. Bio je čovjek ljute i oštre naravi, skroman i pobožan. Dok su se vršile pripreme za pohod na Budim (april 1541.), Lütfi Paşa je iznenada smijenjen s položaja. Razlog tome je bila činjenica da je kaznio jednu ženu krivu za preljubu ili da je izvršio raciju u momačkim sobama pa zatim strogo kaznio one koji su se tamo bavili prostitucijom. Na to je reagirala sultanija Šah a Lütfi Paşa ju je ošamario. Stoga su glasine stigle do sultana Sulejmana koji je smijenio Lütfija te imenovao Hadım Sulejman-pašu novim Velikim vezirom i odobrio razvod svojoj polusestri. Nakon toga, Lütfi je prognan u Dimetoku uz mirovinu od 200.000 akči.
1542. je dobio oprost od sultana i otišao je na hodočašće u Hidžaz. Po povratku je se povukao na svom seoskom posjedu u Dimetoku baveći se književnošću u relativnoj samoći nasljednjih dvadeset godina. Sultanija Šah je se opet udala Merkez Efendiji 1551. a novi muž joj je umro 1552.
Lütfi Paşa je nestao u svojoj farmi u Dimetoku 27. marta 1564. godine, njegovo tijelo je pokopano u Yenikapıju.

## Književna djela
* *Tevârîh-i Âl-i Osman*
* *Âsafname*
* *Ḫalâṣü’l-ümme fî maʿrifeti’l-eʾimme*
U godinama usamljenja, Lütfi Paşa je se posvetio pisanju i znanju. Napisao je 21 djelo uglavnom vjerske tematike i iz drugih oblasti, od kojih su 13 na arapskom i 8 na turskom jeziku. Bavio je se historijom, teologijom, pravom i poezijom.
Njegovo najpoznatije djelo je *Tevârîh-i Âl-i Osman*, koje govori o osmanskoj historiji i opisuje period od uspostave Osmanske države do 1553. godine. Tu autor uključuje i vlastita iskustva u vladavini sultana Bayezida II., Selima i Sulejmana Veličanstvenog. U jednom polemičnom odlomku on se pita na primjer da li osmanski sultan, koji nije Arapin, ima pravo preuzeti titulu kalifa ili ne.
*Asafnâme* je drugo njegovo najpoznatije djelo, svojevrsno ogledalo za ministre, i uključuje njegovu životnu priču bez navođenja detaljnih datuma. Ovo političko djelo sadrži odredbe i podatke o državnoj upravi i o njezinoj struci. Bit će uzorak za druge političke autore a sa autobiografske strane, zanimljivo je kako autor izostavlja sve detalje iz svog života prije ulaska u dvor. 
*Ḫalâṣü’l-ümme fî maʿrifeti’l-eʾimme* je napisao na arapskom jeziku i njegova glavna tema je legitimitet hilafeta osmanskih sultana i zapravo je prvo djelo u osmanskoj političkoj literaturi koje se bavi institucijom hilafeta.

## Vanjske veze

## Napomene

## Reference

## Bibliografija