Povelja Stjepana II Dubrovniku 1333.

**Povelja Stjepana II Dubrovniku 1333** je dokument kojim je bosanski ban Stjepan II prodao Ston i Rat (Pelješac) Dubrovačkoj Republici. Napisana je 16. marta 1333. godine u četiri originalna primjerka. U Dubrovniku je sačuvan jedino prepis, a nisu sačuvani ni zlatni pečati.
## Historija
Bosanski ban Stjepan II koristio je krize u okruženju da bi ojačao svoju moć a banovinu teritorijalno proširio. Za vrijeme prestonih borbi u Srbiji poslije smrti kralja Milutina, osvojio je gotovo cijelo područje Huma, a Bosni obezbijedio izlaz na more, od Cetine do Dubrovnika 1326. god. Da bi došli u vlasništvo Stona Dubrovčani su istovremeno pregovarali sa kraljem Dušanom i banom Stjepanom. Ston im je bio važan jer su morali oplovljavati Pelješac da bi došli do trgovišta Drijeve na ušću Neretve.Dušan je Ston prodao 22. januara 1333, a Stjepan je povelju izdao 16. marta iste gdine. Dubrovčani su se obavezali na godišnju isplatu Stonskog dohotka od 500 perpera. 
## Tekst povelje
:*Mi gospodin Stefan, po milosti božjoj ban Bosne i Usore i Soli i gospodar humske zemlje kako pr... i slogu našu ljubimo i njima milost našu dajemo s korišću i ljubavlju, kako se dostoji održati sva(kome) kažući, kako bi znao svaki i u ove dane i u buduće, koji će poslije biti amen. Ja opraštanje, dobrostivnost uvidjevši i mnogu službu o baštini i vlastela i puk dubrovački*.

:*Priziraje blagovoljenje sviditelj' i mnogo porabotanje o baštine i vlastela i ljudje Dubrovačci i našijemi hote odsele porabotati sa Božjem hotijenjem...Zato mi, gospodin Ban Stefan, i moji sinove i unuèje i dokoli sime moje bude, do vijeka vjekoma, dasmo i darovasmo u baštinu i u plemenito ljudem Dubrovačkijem, a našijem drazijem prijateljem: Vas Rat i Ston i Prevlaku, i otoke koji su okolo Rata, i sa svijem što se nahodi unutra...i gore i polja, dubrave, lijes, trave, vode, sela, i vse što je od Prevlake do Lojišta; i sudcbo i globe i krvi u miru, da budu njih' volju, da imaju i drže i da čine vsu svoju volju i hotijenje kako od svoje baštine - do vijeka vjekoma...*

:*I da su voljni zidati zadi i tornje - gdi im je hotijenje. I prekopati Prevlaku od mora do mora i napravljati - na svoju volju i hotijenje. I jošte se obetuje gospodin Ban Stefan, sebe i svoje sjeme: Ako se sluèi nekoje vrijeme, ili gospodin ili vlastelin ili graždanin ili ljudje,koji bi pakostili Ratu ili Prevlaci - da pomože koliko može naša jakost. A zato mi opæina, i ljudje grada Dubrovnika, vse dobro opæeno.gospodinu Banu Stefanu,i njegovem sinovem i simenu njegovu do vijeka od muške glave i do zgorenja svijeta, dajemo za Prevlaku i za Ston pet cat perpera - do zgorenja svijeta...*

:*I jošte se obetuje opæina Dubrovaèka: Ako u nekoje vrijeme pride gospodin Ban Stefan u Dubrovnik, ili njegovi sinovi ili njegovo sjeme muške glave, da mu damo polače zidane prebivati dokole im je stati,bez nijednog najma - do zgorenja svijeta...*

:*I jošte se obetuje općina Dubrovacka: Da ne primamo,u Prevlaku i u Ston i u Rat i u onzi otoke ke smo uzeli od gospodina Bana Stefana,njegova vlastelina ki bude njemu nevjeran i njegovem sinovem i njegovu sjemenovi - do zgorenja svijeta...A ja,gospodin Ban Stefan,zaklinju se...za mene i za mojeh sinova i za moje sjeme,po muškom koljenu do zgorenja svijeta - sve to tvrdo imati i držati i ne potvoriti - do zgorenja svijeta...*

:*Zato, stavlju ja, gospodin Ban Stefan, svoju zlatu peèat, da je vjerovano - svaki da znajet istinu.*

:*A tomuj su četiri povelje jednako : dvije latinsci i dvi srpsci - a sve su pečaćene zlatijemi pečati. Dvije sta povelje u gospodina Bana Stefana, a dvije povelje u Dubrovnici. A to je pisano pod gradom, pod Srebr'nikom.*

:*Zato stavlju ja gospodin Ban Stefan svoju zlatu peèat, da je vjerovano,svaki da znajet i vidi istinu...",a odmah potom slijede sljedece tri recenice: "...A tomuj su èetiri povelje jednako, dvije latinsci, i dvi srpsci - a sve su pečaæene zlatijemi pečati. Dvije sta povelje u gospodina Bana Stefana, a dvije povelje u Dubrovnici. A to je pisano pod gradom, pod Srebrenikom*''

## Izvori