open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kale-je Geli Muhamedabad

**Kale-je Geli Muhamedabad** (perz. قلعه گلی محمدآباد, dosl. *[[Blato|blatna]] [[kula]] kod Muhamedabada*) je utvrda na sjeveru Komske pokrajine u Iranu, uz historijski put između Raja i Isfahana odnosno uz suvremenu cestu između Garmsara i Koma, oko 35 km sjeveroistočno potonjeg grada. Građevina se datira u sasanidski period (3. − 7. v.) i izgrađena je od cigle i ćerpiča. Izvorna utvrda nepravilnog je četverokutnog tlocrta (30 x 45 m) i prati topografiju sjevernog brda, a bila je opasana s četiri masivne ugaone kule i isto toliko manjih sporednih kula na pročeljima od čega su dvije na sjeveru odnosno po jedna na istoku i zapadu. Tokom ranog srednjeg vijeka građevinu su obnovili Abasidi izgradivši pritom dodatne bedeme prema zapadu, jugu i istoku s ukupno 12 kula. Pretpostavlja se da su utvrdu posljednji koristili Seldžuci s obzirom da se svega 50 m južnije nalazi karavan-saraj Sangi-Muhamedabad koji se datira u razdoblje njihove vladavine (11. − 12. v.). Kroz srednji vijek utvrda je doživjela velika razaranja (vjerojatno od Mongola) i danas je u vrlo lošem stanju. U studenom 2001. godine utvrda Kale-je Geli Muhamedabad uvrštena je na popis iranske kulturne baštine.

## Galerija


Datoteka:Qale-ye Geli Mohammadabad.JPG|Istočni pogled na utvrdu
Datoteka:Southern Tower of Qale-ye Geli Mohammadabad.jpg|Južna kula s bedemima
Datoteka:Northern Sassanid wall of Qale-ye Geli Mohammadabad.jpg|Ruševine sjeverne kule
Datoteka:Arch remains of Qale-ye Geli Mohammadabad.JPG|Drevni parabolični lukovi
Datoteka:Western Islamic wall of Qale-ye Geli Mohammadabad.jpg|Abasidski zapadni bedem



## Povezano
* Karavan-saraj Sangi-Muhamedabad

## Literatura
*  
;Ostali projekti
Karavan-saraj Sangi-Muhamedabad

**Karavan-saraj Sangi-Muhamedabad** (perz. کاروانسرای سنگی محمدآباد, dosl. *[[kamen]]i [[karavan-saraj]] kod Muhamedabada*) nalazi se na sjeveru Komske pokrajine u Iranu, uz historijski put između Raja i Isfahana odnosno uz suvremenu cestu između Garmsara i Koma, oko 35 km sjeveroistočno potonjeg grada. Građevina se datira u seldžučko razdoblje (11. − 12. v.), no susjedna sasanidska tvrđava Kale-je Geli udaljena svega 50 m prema sjeveru kao i susjedna stanica Dair-e Gačin svjedoče da je lokacija imala stratešku važnost još u starom vijeku. Karavan-saraj je tlocrtnih dimenzija 80 x 80 m što ga čini jednim od najvećih u Iranu. Nosivi zidovi građeni su prvenstveno od kamenih blokova, dok su lukovi, svodovi i ajvani građeni od opeke. Unutrašnji prostor karakterizira tipičan raspored s četiri ajvana uz osi, a ulaz je smješten na jugoistočnoj strani. Građevina je opasana s četiri kružne kule na uglovima odnosno tri polukružne kule na sporednim pročeljima. Uz sjeverni ugao izgrađena je kvadratična struktura koja visinom od 16 m odstupa od ostatka kompleksa. U dvorištu se nalaze ostaci kanata kojima je voda dopremana s obližnjih zapadnih brda odnosno doline rijeke Kom-Rud. Karavan-saraj Sangi-Muhamedabad u listopadu 1998. godine uvršten je na popis iranske kulturne baštine.

## Galerija


Datoteka:Gate of Caravanserai Sangi-Mohammadabad.jpg|Ulazni portal (iznutra)
Datoteka:Courtyard of Caravanserai Sangi-Mohammadabad.jpg|Dvorište
Datoteka:Arch of Caravanserai Sangi-Mohammadabad.jpg|Urušeni luk
Datoteka:Arches of Caravanserai Sangi-Mohammadabad.jpg|Lukovi
Datoteka:Well at Caravanserai Sangi-Mohammadabad.JPG|Ostaci kanata



## Povezano
* Karavan-saraj
* Kale-je Geli Muhamedabad

## Literatura
*  
*  
;Ostali projekti
Stadion Tahti (Abadan)

**Stadion Tahti** (perz. ورزشگاه تختی; *Varzešgah-e Tahti*) je višenamjenski stadion u iranskom gradu Abadanu u Huzestanu. Igrađen je 1915. godine što ga čini najstarijim stadionom u zemlji, a kroz povijest je višestruko renoviran i danas može primiti 22.000 gledatelja. Ranije je nosio ime vladara Reze-šaha Pahlavija odnosno kadžarskog velikog vezira Amira Kabira. Stadion se najviše koristi za nogometne susrete, a matičnim je igralištem klubu Sanat Naft. Tahtijem upravlja Iranska organizacija za tjelesni odgoj.
U ime obitelji

**U ime obitelji**, hrvatska je građanska inicijativa, koja djeluje i kroz "Udrugu U ime obitelji" (osnovanu 15. svibnja 2013). U javnosti je postala poznata po inicijativi za promjenu hrvatskog Ustava uvođenjem odredbe prema kojoj se brak eksplicitno definira kao zajednica muškarca i žene i time implicitno zatvara mogućnost sklapanja istospolnih brakova.

U ime obitelji je u proljeće 2013. pokrenula masovno prikupljanje potpisa nužnih za referendum, temeljem koga bi se izglasao odgovarajući ustavni amandman. Akcija je trajala od 12. do 26. svibnja, kada je trebalo prikupiti 374.096 potpisa s pripadajućim podacima. Već 23. svibnja građanska inicijativa "U ime obitelji" objavila je kako je prikupljeno više od potrebnog broja potpisa, a 749.316 potpisa građana službeno je predano Hrvatskom saboru 14. lipnja 2013. 

Dana 8. studenog 2013. Hrvatski sabor je, na temelju tog zahtjeva, formalno raspisao referendum održan 1. prosinca 2013, na kome je većina birača prihvatila prijedlog.

## Kontroverze
Broj žiro-računa naveden na web-stranici građanske inicijative U ime obitelji ne pripada istoimenoj inicijativi, već udruzi pod imenom * Udruga Građani odlučuju*, ad-hoc osnovanoj 3. travnja 2013. godine. Navodno dopredsjednik te udruge je Krešimir Miletić (on se ne spominje u Registru udruga Republike Hrvatske ), koji je i dopredsjednik političke stranke HRAST te je bio nositelj liste HRAST-a za Grad Zagreb. Zbog toga su neki upozoravali da se zapravo radi o prikrivenoj političkoj kampanji.

Glavna organizatorica građanske inicijative *U ime obitelji* je Željka Markić, koja je bila predsjednica HRAST-a, a od 2008. i potpredsjednica GROZD-a. 

Zbog isključivosti kampanje, neki su građansku inicijativu U ime obitelji kritizirali da zapravo potiče na mržnju prema drugačijima, dok Petar Vidov navodi: "*Pitanje koje vam ekipa iz 'U ime obitelji' zapravo postavlja na referendumu glasi otprilike ovako: 'Jeste li za to da homoseksualci u RH budu [[Segregacija|građani drugog reda]]?' Iza [[floskula|floskule]] o 'promicanju obiteljskih vrijednosti' ne krije se ništa drugo nego zloćudan pokušaj [[geto]]izacije manjine kakvog se ne bi posramili ni arhitekti [[Hitler]]ovog [[treći Reich|Reicha]]*".

Aktivisti udruge u nekoliko su navrata bili izvrgnuti nasilju i huligalizmu, a Jutarnji list dao je otvorenu podršku takvim ispadima.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene mrežne stranice inicijative
* Hrvatski sabor raspisao homofobni referendum
Ilamska pokrajina

**Ilamska pokrajina** (perz. استان ایلام; *Ostān-e Īlām*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Nazvana je prema drevnom Elamu, a smještena je u jugozapadnom dijelu zemlje. Omeđena je Kermanšaškom pokrajinom na sjeveru, Luristanom na istoku, Huzestanom na jugu, te suverenom državom Irak na zapadu. Ilamska pokrajina ima površinu od 20.133 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 548.787 stanovnika. Sjedište pokrajine smješteno je u gradu Ilamu.

## Okruzi
* Abdananski okrug
* Badrski okrug
* Čardavolski okrug
* Darešaherski okrug
* Dehloranski okrug
* Ejvanski okrug
* Ilamski okrug
* Malekšahijski okrug
* Mehranski okrug
* Sirvanski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Ilamske pokrajine 
;Ostali projekti
Jazdska pokrajina

**Jazdska pokrajina** (perz. استان یزد; *Ostān-e Jazd*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je u središnjem dijelu zemlje, a omeđena je Semnanskom pokrajinom i Razavi Horasanom na sjeveru, Južnim Horasanom na istoku, Kermanskom pokrajinom i Farsom na jugu, te Isfahanskom pokrajinom na zapadu. Jazdska pokrajina ima površinu od 129.285 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 958.323 stanovnika. Sjedište pokrajine nalazi se u gradu Jazdu.

## Okruzi
* Abarkuški okrug
* Ardakanski okrug
* Bafkanski okrug
* Bahabadski okrug
* Hatamski okrug
* Jazdski okrug
* Mehriški okrug
* Mejbodski okrug
* Sadučki okrug
* Taftski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Jazdske pokrajine 
;Ostali projekti
Tarbijat Jazd

**Tarbijat Jazd** (perz. استقلال يزد) je iranski nogometni klub iz grada Jazda. Sudjelovao je u iranskoj prvoj lizi, iz koje je ispao nakon sezone 2005./06.

Klub se izvorno zvao *Šahid Gandi*, ali nakon jedne sezone u IPL-u, ispao je iz lige. Glavni pokrovitelj je imao financijskih problema, i klubu je prijetio raspad, ali se 20. 7. 2006. našlo nove pokrovitelje i preimenovan je u *Esteglal Jazd*. Nakon samo dva tjedna, pokrovitelji su odustali od kluba i uz pomoć lokalnih vlasti pronađen mu je novi pokrovitelj pa je preimenovan u *Jazd Behruk Cement*. Mjesec dana kasnije i industrijalci su odustali od kluba pa je preimenovan u *Talije Jazd*, a nedugo kasnije uslijedilo je i peto preimenovanje u *Tarbijat*. Godine 2012. klub je ugašen i njegovu licencu otkupila je kompanija Sang Ahan koja vodi novoosnovani Sang Ahan Bafk. Ipak, dvije godine kasnije klub je obnovljen pod imenom *Tarbijat Jazd Novin* i u sezoni 2014./15. priključio se lizi Azadegan. Iste sezone klub je ispao u trećeligaško, a potom nakon sezone 2015./16. u četveroligaško natjecanje. Do daljnjega nije sudjelovao na nacionalnim natjecanjima.

## Sportski direktori
* Abdolreza Dasta (*Šahid Gandi*)
* Ali Fathollahzadeh (*Esteglal Jazd*; 2006.)
* Mahmud Amiri (*Behruk*, *Talije*, *Tarbijat*; 2006.)
* Kamran Gorbani

## Dosadašnji treneri
*  Hans-Jürgen Gede (2005./2006.)
*  Madžid Džalali (2006.)
*  Ibrahim Talebi (2006. - 2007.)
*  Hamid-Reza Asiabanpur (2007. - 2008.)
*  Davud Mahabadi (2008. - 2009.)
*  Jahja Golmuhamedi (2009. - 2010.)
*  Hadi Bargizar (2010. - 2012.)
*  Firuz Karimi (2012.)

## Vanjske veze
*  Službene stranice kluba 
*  Perzijska nogometna liga
*  Statistike iranske profesionalne lige
;Ostali projekti
Sanat Naft Abadan

**Sanat Naft** (perz. صنعت نفت) je iranski nogometni klub iz Abadana u Huzestanu. Pokrovitelj mu je iranska naftna industrija. Osnovan je 2. 10. 1972. godine, a glavno igralište mu je Stadion Tahti koji prima 22.000 gledatelja.

Sudjeluje u iranskoj prvoj nogometnoj lizi i najveći uspjeh mu je 9. mjesto ostvareno u sezoni 2010./11. Tokom 2012. i 2013. za Sanat Naft nastupao je hrvatski golman Marko Šimić.

## Vanjske veze
*  Službene stranice kluba 
*  Statistike iranske profesionalne lige
;Ostali projekti
Hormuzgan

**Hormuzgan** (perz. هرمزگان; *Hormuzgān*, punim imenom استان هرمزگان; *Ostān-e Hormuzgān*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je na jugu zemlje i omeđena je Bušeherskom pokrajinom na zapadu, Farsom i Kermanskom pokrajinom na sjeveru, Sistanom i Balučistanom na istoku, te Omanskim i Perzijskim zaljevom na jugu. Imenovana je prema Hormuškom tjesnacu koji spaja dvije spomenute vodene površine. Hormuzgan ima površinu od 70.697 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u pokrajini je živjelo 1,062.155 stanovnika. Sjedište Hormuzgana je grad Bandar Abas.

## Okruzi
* Abaški okrug
* Abumuški okrug
* Bastački okrug
* Bašagardski okrug
* Džaskanski okrug
* Hadžiabadski okrug
* Hamirski okrug
* Kešmanski okrug
* Lengški okrug
* Minapski okrug
* Parsijanski okrug
* Rudanski okrug
* Sirički okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Hormuzgana 
;Ostali projekti
Južni Horasan

**Južni Horasan** (perz. خراسان جنوبی; *Horāsān-e Džonūbī*, punim imenom استان خراسان جنوبی; *Ostān-e Horāsān-e Džonūbī*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Nastala je 2004. godine razdvojbom Horasana na tri manje pokrajine. Smještena je na istoku zemlje, a omeđena je Razavi Horasanom na sjeveru, Jazdskom pokrajinom na zapadu, Kermanskom pokrajinom odnosno Sistanom i Beludžistanom na jugu, te Afganistanom na istoku. Južni Horasan ima površinu od 95.385 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u pokrajini je živjelo 600.568 stanovnika. Sjedište Južnog Horasana je grad Birdžand.

## Okruzi
* Birdžandski okrug
* Bošrujski okrug
* Darmijanski okrug
* Firduški okrug
* Husafski okrug
* Kajenski okrug
* Nehbandanski okrug
* Sarajanski okrug
* Sarbiški okrug
* Tabaški okrug
* Zirkuški okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Južnog Horasana 
;Ostali projekti
Viterbo

**Viterbo** je glavni grad istoimene talijanske provincije Viterbo u Laciju. Grad je 2011. imao 63.209 stanovnika.

## Geografija
Viterbo se prostire u brdima masiva Monti Cimini, udaljen oko 80-ak km od regionalnog centra Rima.

## Historija
Viterbo je grad etrurskog porijekla, kog su zauzeli Rimljani oko 310. pne. Oko 774. Viterbo je jedan od gradova Langobardskog Kraljevstva koje se proširilo do Toskane, područja koje je Matilda od Toskane darovala papi u 11. vijeku. Od 1193. Viterbo je samostalna komuna,i biskupsko središte. Naredna tri vijeka Viterbo je bio predmet sporova između papa i vladara Svetog Rimskog Carstva, sve dok nije postao posjed papa 1396. godine. Od 1257. kad su pape izgradili svoju rezidenciju, Viterbo se po svom uređenju mogao uspoređivati s Rimom, ali mu je važnost opala 1309. nakon selidbe papa u francuski Avignon. Za vrijeme Drugog svjetskog rata porušeno je gotovo 70 % grada, pa je Viterbo bio prvi talijanski grad koji je obnavljan.

## Znamenitosti
 
Historijski srednjovjekovni centar, izgrađen u periodu od 11. do 13. vijeka, okružen bedemima i kulama ostao je gotovo netaknut. U njemu se nalaze brojne romaničke građevine i palače iz 13. i 14. vijeka. Najveće znamenitosti Viterba su Papinska palača i katedrala San Lorenzo iz 12. vijeka uz crkvu San Francesco iz 13. vijeka (u obje se nalaze po dva papinska groba). Značajna je i crkva Santa Maria della Verità iz 12. vijeka, danas pretvorena u gradski muzej, te renesansna gradska vijećnica. Za vjernike je velika atrakcija crkva Santa Rosa u kojoj se čuva tijelo svete Rose iz Viterba.

## Privreda
Viterbo je trgovački centar poljoprivrednog kraja.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Viterbo'' na portalu Encyclopædia Britannica
Amerigo Vespucci

**Amerigo Vespucci** (Firenca, 9. ožujka 1454. – Sevilla, 22. veljače 1512.) je bio talijanski moreplovac.

Ploveći pod španjolskom zastavom, stigao je do obale Brazila i Hondurasa. Za razliku od Kolumba, bio je uvjeren da je otkrio "Novi svijet" koji se nalazi između Europe i Azije. Iz tog razloga su kartografi novi kontinent nazvali po njemu – **[[Amerike|Amerika]]**, ali kada su upisivali ime na kartu pogrešili su slovo i zato se on zove Amerika a ne Ameriga.

Vespucci je istraživao i ušće Amazona (1499–1502).
Rieti

**Rieti** je glavni grad istoimene talijanske provincije Rieti u Laciju. Grad je 2011. imao 46.187 stanovnika.

## Geografija
Rieti se prostire u plodnoj dolini rijeke Velino u masivu Abrucki Apenini, udaljen oko 87 km sjeverno od regionalnog centra Rima i 30-ak km jugoistočno od Ternija.

## Historija
Rieti je grad sabinjanskog porijekla, kog su zauzeli Rimljani i nazvali Reate. Na početku srednjeg vijeka podpadao je pod vlast langobardskog Vojvodstva Spoleto, kasnije i pod vlast Papinske Države, pa su ga pape često koristile za svoj boravak.

## Znamenitosti
 
Historijski centar Rietija na brežuljku je još uvijek opasan bedemom iz 13. vijeka. Ipak, najveća znamenitost grada je romanička katedrala Santa Maria iz 12. vijeka koja je puno puta restaurirana i tako pomalo uništena. Uz nju tu je i Biskupska palača iz 1283. i Gradska vijećnica (Palazzo Comunale) u kojoj se danas nalazi gradski muzej i galerija slika.

## Privreda
Rieti je industrijski grad sa velikom šećeranom i predionicama vunenih i viskoznih tkanina. Rieti je i transportno čvorište, iz njega se račvaju putevi za Rim, Terni i Aquilu.

## Gradovi prijatelji
*  Ito
*  Saint-Pierre-lès-Elbeuf
*  Nordhorn

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Rieti'' na portalu Encyclopædia Britannica
Mes Kerman

**Mes** (perz. مس) je iranski nogometni klub iz grada Kermana. Osnovan je 2. 3. 1998. godine, a glavno igralište mu je Stadion Šahid Bahonar koji prima 15.000 gledatelja. Ranije je koristio i Stadion Kijani. Sudjelovao je u iranskoj prvoj nogometnoj lizi do 2013./14., a najveći uspjeh mu je 3. mjesto ostvareno u sezoni 2008./09. Između decembra 2009. i maja 2010. klub je trenirao Luka Bonačić, a od septembra 2011. do februara 2012. Miroslav Blažević. Bonačić je ponovo zasjeo na klupu početkom 2013. godine, iako ga je privremeno sredinom iste zamijenio ga je Modžtaba Tagavi.

## Vanjske veze
*  Službene klupske stranice
*  Statistike iranske profesionalne lige
;Ostali projekti
Stadion Kijani

**Stadion Kijani** (perz. ورزشگاه کیانی; *Varzešgah-e Kijani*) je nogometni stadion u iranskom gradu Kermanu. Nalazi se na sjeveroistočnom dijelu grada, kod raskrižja Bulevara Šohada-je Hanuka i Ulice Engelab. Bio je domaćim igralištem nogometnom klubu Sanat Mesu od 1998. do 2007. godine kada je na zapadnom dijelu grada izgrađen novi i moderniji Stadion Šahid Bahonar. Stadion Kijani može primiti 10.000 gledatelja.
Frosinone

**Frosinone** (latinski: *Frusino*) je glavni grad istoimene talijanske provincije Frosinone u regiji Lazio. Grad ima 46.649 stanovnika.

## Geografija
Frosinone se prostire na brdu iznad rijeke Sacca, pored antičke rimske ceste Via Casilina (danas tu vodi autoput A1 Napulj–Rim). Udaljen je oko 75 km jugoistočno od regionalnog centra Rima.

## Historija
 
Frosinone je grad nastao na temeljima Frusne, antičkog naselja italskog naroda Volscija. Njega su 338. pne. zauzeli Rimljani, pretvorili ga u svoju koloniju i nazvali Frusino. Tokom srednjeg vijeka Frosinone je više puta pljačkan i razaran, posljednji put 1556. od strane španjolske vojske Fernanda Álvareza Albe u njenom pohodu na Rim. Administrativni centar tada tek oformljene provincije Frosione postao je 1926. godine. Za vrijeme Drugog svjetskog rata grad je snažno bombardiran od strane savezničke avijacije, jer se tu nalazila odsudna linija odbrane Sila osovine.

## Znamenitosti
Iako još i danas ima tragova starih bedema, rimskog amfiteatra i termi, Frosinone je ipak novi i moderan grad jer je za vrijeme Drugog svjetskog rata gotovo sav porušen. Istočno od grada nalazi se stari gotički cistercitiski samostan.

## Privreda
Frosinone je industrijski grad u kom se proizvode helikopteri, tekstil, elektronika i prehrambeni artikli. Grad je i neformalni centar pretežno ruralnog kraja zvanog Ciociaria, poznatog po specifičnoj narodnoj nošnji.

## Gradovi prijatelji
*  Elmwood Park
*  Tecumseh
*  Nocera Umbra

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Frosinone'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kermanšaška pokrajina

**Kermanšaška pokrajina** (perz. استان کرمانشاه; *Ostān-e Kermānšāh*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je na zapadnom dijelu zemlje i obuhvaća uglavnom planinski krajolik Zagrosa, a omeđena je Kurdistanskom pokrajinom na sjeveru, Hamadanskom pokrajinom i Luristanom na istoku, Ilamskom pokrajinom na jugu, te suverenom državom Irak na zapadu. Kermanšaška pokrajina ima površinu od 24.998 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 1,938.060 stanovnika. Sjedište pokrajine smješteno je u gradu Kermanšahu.

## Okruzi
* Dalahuanski okrug
* Džavanrudski okrug
* Harsinski okrug
* Kangavarski okrug
* Kasrširinski okrug
* Kermanšaški okrug
* Pavski okrug
* Ravansarski okrug
* Sahnenski okrug
* Salasbabadžanijski okrug
* Sarpolzahapski okrug
* Sonkorski okrug
* Zapadnogilanski okrug
* Zapadnoislamabadski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Kermanšaške pokrajine 
;Ostali projekti
Vađenje iz konteksta

**Vađenje iz konteksta** je logička greška i vrsta lažnog pripisivanja u kom se obližnji delovi teksta uklanjaju ili ne navode kako bi se izmenio njihov smisao.

Argumenti zasnovani na ovoj logičkoj greški obično imaju dva vida. Prvi vid je argument čoveka od slame, koje se često sreće u politici, odnosi se na citiranje oponenta kako bi se pogrešno predstavio njegov stav (obično da se predstavi prostijim ili ekstremnijim) i time lakše pobio. Drugi vid je argument od autoriteta i predstavlja nedosledno citiranje stručnjaka u nekoj oblasti kako bi se lažno predstavilo da taj stručnjak zastupa neki stav.

## Reference
Latina

**Latina** je glavni grad istoimene talijanske provincije Latine u Laciju. Grad je 2011. imao 117.892 stanovnika. Latina je jedan od najmlađih gradova u Italiji. Uz Imperiju i Apriliju, jedini je veći grad kojeg su osnovali fašisti.

## Geografija
Latina se prostire na terenu nekadašnje močvare Agro Pontino, udaljen oko 64 km jugoistočno od regionalnog centra Rima.

## Historija

Latina je novi grad, nastao 1932. kada je isušena dotadašnja močvara, što je bio jedan od velikih projekata javnih radova i reobnove Italije Benita Mussolinija. Grad je nazvan Littoria i 1934. postao je administrativni centar novoosnovane istoimene provincije Littorije, izdvojene iz dotadašnje Rimske provincije. Nakon Drugog svjetskog rata, grad i provincija su 1947. prezvani u Latina.

## Privreda
Latina je industrijski grad sa velikom šećeranom, tvornicom konzervi i stakla. Pored grada nalazi se nuklearna elektrana izgrađena između 1958. i 1962. godine.

## Gradovi prijatelji

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Latina'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kermanska pokrajina

**Kermanska pokrajina** (perz. استان کرمان; *Ostān-e Kermān*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Obuhvaća središnje i jugoistočne dijelove zemlje, a omeđena je Jazdskom pokrajinom i Južnim Horasanom na sjeveru, Sistanom i Balučistanom na istoku, Hormuzganom na jugu, te Farsom na zapadu. Kermanska pokrajina ima površinu od 180.836 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 2,947.345 stanovnika. Sjedište pokrajine nalazi se u gradu Kermanu.

## Okruzi
* Anarski okrug
* Anbarabadski okrug
* Arzujski okrug
* Baftski okrug
* Bamski okrug
* Bardsirski okrug
* Džiroftski okrug
* Fahradžanski okrug
* Farjapski okrug
* Južnorudbarski okrug
* Kahnudžanski okrug
* Kalegandžanski okrug
* Kermanski okrug
* Kuhbananski okrug
* Manudžanski okrug
* Narmaširski okrug
* Raborski okrug
* Rafsandžanski okrug
* Ravarski okrug
* Riganski okrug
* Sirdžanski okrug
* Šahrebabački okrug
* Zarandski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Kermanske pokrajine 
;Ostali projekti
1138.

Godina **1138.** (**[[rimski brojevi|MCXXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu (1. 1. po julijanskom kalendaru).

## Događaji
* 13. 3.
** Kardinal Grgur je izabran za antipapu po imenu Viktor IV, naslijedivši umrlog Anakleta II.
** Konrad III okrunjen za kralja Njemačke.
* 10. 4. &ndash; Robert Warelwast nomininiran za biskupa Exetera.
* jul &ndash; Bavarska oduzeta od welfskog vojvode Heinricha X i predana markgrofu Leopoldu IV od Austrije.
* 22. 8. &ndash; Bitka stijegova u Yorkshireu, tokom koje je škotski kralj David I poražen od engleske vojske.
* 11. 8. &ndash; Alepski zemljotres 1138, tokom koga je razoren grad Alep u Siriji i ubijeno oko 230.000 ljudi.
* 5. 11. &ndash; Dvogodišnji Ly Anh Tong postavljen za cara države Đại Việt, otpočevši vladavinu koja će trajati 37 godina.

### Tokom/tijekom godine
* Earlstvo Pembroke, stvoreno za Gilberta de Clarea, je prvo ealrstvo (nasljedna grofovija) koju su anglo-normanski kraljevi osnovali unutar granica današnjeg Walesa.
* Prvi spomen konzula Firence, što se smatra indicijom da je grad postao nezavisna i samoupravna komuna.

## Rođenja

* *nepoznat datum* &ndash; 
** Conan IV, vojvoda Bretanje († 1171)
** Kazimir II Pravedni, kralj Poljske († 1194)
** Taira no Shigemori, japanski vojskovođa († 1179)
* *vjerojatno* &ndash; Saladin, ruler of Egypt and Syria (d. 1193)

## Smrti

* 13. 1. &ndash; Simon I, vojvoda od Lorene (* 1076)
* 25. 1. &ndash; Antipapa Anaklet II
* 11. 5. &ndash; William de Warenne, 2nd Earl of Surrey, anglo-normanski feudalac
* 28. 10. &ndash; Kralj Boleslav III Krivousti od Polsjke
* *vjerojatno* &ndash; Avempace, andaluzijski filozof

## Reference

## Vanjske veze
Komska pokrajina

**Komska pokrajina** (perz. استان قم; *Ostān-e Kom*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je na sjevernom dijelu zemlje, a omeđena je Teheranskom pokrajinom na sjeveru, Semnanskom pokrajinom na istoku, Isfahanskom pokrajinom na jugu, te Markazijem na zapadu. Komska pokrajina ima površinu od 11.526 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 1,064.546 stanovnika. Sjedište pokrajine smješteno je u gradu Komu. Komska pokrajina jedinstvena je među iranskim pokrajinama s obzirom da se ne dijeli na okruge već čitavom površinom predstavlja Komski okrug.

## Okruzi
* Komski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Komske pokrajine 
;Ostali projekti
Karavan-saraj Sangi-Aliabad

**Karavan-saraj Sangi-Aliabad** (perz. کاروانسرای سنگی علی‌آباد, dosl. *[[kamen]]i [[karavan-saraj]] kod Aliabada*) nalazi se u Komskoj pokrajini u Iranu, oko 2 km jugoistočno od sela Aliabada odnosno suvremene autoceste između Teherana i Koma. Karavan-saraj je geografski zaštićen planinama Aliabad, Šur-Češme i Gudag, a bio je jednom od stanica na historijskom putu koji je spajao Raj s Komom, Kašanom i Isfahanom na jugu. Stotinjak metara od građevine nalazi se maleno selo Kale-je Sangi sa samo 15 stanovnika. U maju 2001. godine karavan-saraj Sangi-Aliabad uvršten je na popis iranske kulturne baštine.

Karavan-saraj je izgrađen od kamenih blokova i datira se u seldžučki period (11. − 12. v.), no ostaci opeka na svodovima odnosno pri vrhovima kula svjedoče o mogućoj rekonstrukciji tijekom vladavine safavidske dinastije (16. − 18. v.). Građevina je kvadratičnog tlocrnog oblika i približne dimenzije su joj 60 x 60 m, a opasana je s četiri kružne kule na uglovima odnosno tri polukružne kule na sredini sjevernog, istočnog i zapadnog bedema. Na jugu se nalazi monumentalni ulazni portal, dok ajvan nije očuvan. Glavna os koja prolazi kroz ulaz blago je nakošena prema istoku odnosno klancu s pogledom na farmu Darbandak i presušeno slano jezero Hovz-e Soltan. Kroz klanac i uz zapadni bedem protječe sezonski potok koji je igrao važnu ulogu u vodoopskrbi karavan-saraja i okolice. Oko 500-1000 m istočno od građevine nalazi se niz arheoloških nalazišta koji uključuju brdsku tvrđavu, groblje, kanate, te toranj Sangi-Aliabad.

## Galerija


Datoteka:Tower of Caravanserai Sangi-Aliabad.JPG|Kula
Datoteka:Wall Tower of Caravanserai Sangi-Aliabad.JPG|Zidna kula
Datoteka:Arch of Caravanserai Sangi-Aliabad.JPG|Ulazni portal
Datoteka:Courtyard of Caravanserai Sangi-Aliabad.JPG|Dvorište
Datoteka:Wall detail of Caravanserai Sangi-Aliabad.JPG|Detalj zida



## Povezano
* Karavan-saraj
* Toranj Sangi-Aliabad

## Vanjske veze
*  Gardesh: ''كاروانسراها - قم'' 
*  Tebyan: ''كاروانسراي سنگي علي‌آباد قم'' 
;Ostali projekti
Toranj Sangi-Aliabad

**Toranj Sangi-Aliabad** (perz. میل‌سنگی علی‌آباد; dosl. *[[kamen]]i [[toranj]] na Aliabadu*) nalazi se na južnom ogranku planine Kuh-e Aliabad u Komskoj pokrajini u Iranu, oko 3 km jugoistočno od sela Aliabada odnosno suvremene autoceste između Teherana i Koma. Valjkasti toranj zajedno s plosnatom kubusnom bazom visok je oko 12 m, građen je od kamena i ima unutrašnje stubište. S obzirom da fasada dijeli sličnosti s istoimenim karavansarajem Sangi-Aliabadom datira ga se u seldžučki period (11. − 12. v.), no niz okolnih arheoloških nalazišta uključujući brdsku tvrđavu, groblje i kanate svjedoče o starovjekovnom naseljavanju zbog čega postoji mogućnost da je ranije imao funkciju zoroastrijskog tornja tišine (perz. *dahma*). Toranj Sangi-Aliabad vijekovima je služio kao promatračnica i u 20. vijeku temeljito je rekonstruiran, a u martu 2001. godine uvršten je na popis iranske kulturne baštine.

## Galerija



Datoteka:Facade of Sangi-Aliabad Tower.JPG|Fasada tornja
Datoteka:Sangi-Aliabad Tower at sunset.JPG|Toranj izbliza
Datoteka:West view from Sangi-Aliabad Tower.jpg|Pogled prema zapadu
Datoteka:North view from Sangi-Aliabad Tower.jpg|Pogled prema sjeveru
Datoteka:East view from Sangi-Aliabad Tower.jpg|Pogled prema istoku
Datoteka:Howz-e Soltan from Sangi-Aliabad Tower.jpg|Pogled na Hovz-e Soltan



## Povezano
* Karavansaraj Sangi-Aliabad

## Vanjske veze
*  Shahrnama: ''ميل سنگي ميم'' 
;Ostali projekti
Avempace

**Abû Bakr Muḥammad Ibn Yaḥyà ibn aṣ-Ṣâ’igh at-Tûjîbî Ibn Bâjja [[Banu Tudžibi|Al-tujibi]]** (arapski أبو بكر محمد بن يحيى بن الصائغ), poznat kao **Ibn Bājjah** (), bio je andaluzijski polimat - astronom, logičar, muzičar, filozof, ljekar, fizičar, psiholog, botaničar, pjesnik i naučnik. Na Zapadu je poznat po latinskom imenu **Avempace**. Rođen je u Zaragozi u današnjem španskom Aragonu oko 1085, a umro je u marokanskom Fesu 1138. Avempace je bio vezir Abu Bakr ibn Ibrahim Ibn Tîfilwîta, almoravidskog guvernera Zaragoze i, između ostalog, pisao pjesme (panegirike i 'muwasshahat') za njega. Avempace je sudjelovao u pjesničkim natjecanjima zajedno sa pjesnikom al-Tutilijem. Poslije je oko dvadesetak godina u Maroku bio vezir Yahyà ibn Yûsuf Ibn Tashufina, brata almoravidskog sultana Yusuf Ibn Tashufina (u. 1143). Postao je slavan kao autor djela *Kitab al-Nabat* (Knjiga biljaka), popularnog botaničkog teksta koji je definirao spol biljaka. Među njegovim učiteljima se nalazio Abu Jafar ibn Harun od Trujilla, ljekar u andaluškoj Sevilli.

Njegove filozofske ideje su imale značajan uticaj na Ibn Rušda i Alberta Magnusa. Rana smrt ga je spriječila da dovrši ili organizira većinu svojih djela, a u kojima je pokazao izuzetno dobro poznavanje tadašnje medicine, matematike i astronomije; smrt ga je spriječila da dovrši svoje djelo posvećeno fenomemnologiji duše. Osim kao filozof, bio je poznat i kao muzičar i pjesnik. Njegov divan (zbirka poezije) je otkriven 1951.

Iako većina njegovih astronomskih i fizičkih teorija nije sačuvana, dio su citirali Majmonid i Averroes, te su imale uticaje na kasnije astronome i fizičare u islamskom svijetu i renesansnoj Evropi, uključujući Galileja.

## Izvori

## Literatura
* 
* Marcinkowski, M. Ismail (April 2002), "A Biographical Note on Ibn Bajjah (Avempace) and an English Translation of his Annotations to al-Farabi's *Isagoge*", in *Iqbal Review* (Lahore, Pakistan), vol. 43, no. 2, pp.&nbsp;83–99.
* The Diwan Attributed to Ibn Bajjah (Avempace),D. M. Dunlop, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 14, No. 3, Studies Presented to Vladimir Minorsky by His Colleagues and Friends (1952), pp.&nbsp;463–477
* 

## Vanjske veze

*  (PDF version)
* Ibn Bajja-Stanford Encyclopedia of Philosophy
* Muslim Philosophy on Ibn Bajjah
* Catholic Encyclopedia: Avempace
Kuhgiluje i Bojer-Ahmad

**Kuhgiluje i Bojer-Ahmad** (perz. کهگیلویه و بویراحمد; *Kuhgilūjé va Bojer Ahmad*, punim imenom استان کهگیلویه و بویراحمد; *Ostān-e Kuhgilūjé va Bojer Ahmad*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je u jugozapadnom dijelu zemlje i obuhvaća uglavnom planinski krajolik Zagrosa, a omeđena je Čahar-Mahalom i Bahtijarijem na sjeveru, Isfahanskom pokrajinom na istoku, Farsom i Bušeherskom pokrajinom na jugu, te Huzestanom na zapadu. Pokrajina Kuhgiluje i Bojer-Ahmad ima površinu od 16.249 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 634.299 stanovnika. Sjedište pokrajine nalazi se u gradu Jasudžu.

## Okruzi
* Baštanski okrug
* Bahmajski okrug
* Bojerahmadski okrug
* Čeramski okrug
* Denski okrug
* Gačsaranski okrug
* Kuhgilujski okrug
* Landski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Kuhgiluje i Bojer-Ahmada 
;Ostali projekti
Kurdistanska pokrajina

**Kurdistanska pokrajina** (perz. استان کردستان; *Ostān-e Kurdistān/Kordestān*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je na zapadnom dijelu zemlje i obuhvaća uglavnom planinski krajolik Zagrosa, a omeđena je Zapadnim Azarbajdžanom na sjeveru, Zandžanskom i Hamadanskom pokrajinom na istoku, Kermanšaškom pokrajinom na jugu, te suverenom državom Irak na zapadu. Kurdistanska pokrajina prostire se na 28.203 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 1,440.158 stanovnika. Sjedište pokrajine smješteno je u gradu Sanandadžu.

## Okruzi
* Banski okrug
* Bidžarski okrug
* Dehgolanski okrug
* Divandarski okrug
* Kamjaranski okrug
* Korvski okrug
* Marivanski okrug
* Sakeški okrug
* Sanandadžanski okrug
* Sarvabadski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Kurdistanske pokrajine 
;Ostali projekti
Simon I od Lotaringije

**Simon I** (1076 &ndash; 13. april 1138) bio je vojvoda Lotaringije od 1115. do smrti. Rodio se kao sin vojvode Thierryja (Diettricha) II i Hedwige od Formbacha. Vojvodstvo je dobio nakon očeve smrti; nastavio je njegovu politiku podrške rimsko-njemačkim carevima u borbi za investituru, postavši blizak saveznik Heinricha V, koga je 1122. otpratio u Worms gdje je sklopljen konkordat kojim je višedecenijski spor okončan. Simon je, pak, imao loše odnose sa crkvenim velikodostojnicima kao što su biskup Metza Etienne od Bara i nadbiskup Triera Adalberon; potonji ga je dao ekskomunicirati, ali je papa Inocent II to poništio. Simon je bio blizak prijatelj Bernarda od Clairvauxa i podigao brojne samostane, kao što je Sturzelbronn, gdje je na kraju i sahranjen.

Bio je oženjen za Adelaide, kćer Henrija III od Leuvena. Sa njom je imao četiri kćeri i četiri sina, od kojih ga je najstariji Matthias naslijedio.

## Vanjske veze
*  genealogie-mittelalter.de
Krstača

**Krstača** je planina u jugozapadnim delovima Srbije i u severnoj Crnoj Gori, preko koje prelazi državna granica između Srbije i Crne Gore. Planina je visoka 1758 metara nadmorske visine i time čini dominantan planinski masiv obložen kamenjem.

## Literatura
* *[[Mala enciklopedija Prosveta]]*, Treće izdanje (1985); Beograd: „Prosveta“; 
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije* Sarajevo: „Svjetlost“; 
## Vanjske veze
William de Warenne, 2. earl Surreyja

**William de Warenne, 2. earl Surreyja** (; ? - 11. maj 1138) bio je anglo-normanski feudalni velmoža. Rodio se kao sin istoimenog oca i njegove supruge Gundred; iako je od oca naslijedio titulu, u historijskim izvorima se za njega češće koristi izraz *Earl Warenne* ili *Earl Warennea* nego Earl Surreyja.

Za razliku od oca, poznatog kao jedan od najvjernijih sljedbenika Williama Osvajača, mlađi William, koji je naslijedio prostrane posjede u Engleskoj i Normandiji, je bio buntovnički raspoložen. Dio historičara to pripisuje njegovom neuspjelom pokušaju da se 1093. oženi za Edith od Škotske, koja se umjesto toga vjenčala za Williamovog sina Henryja. Nakon što je mladi Henry 1100. postao kralj, William se priključio njegovom bratu, normandijskom vojvodi Robertu Curthoseu u neuspjelom pokušaju da preuzme englesku krunu. Zbog toga je protjeran iz Engleske i ostao bez svih tamošnjih posjeda, ali ih je 1103. uspio uz plaćanje globe vratiti. Neko vrijeme je ostao vjeran Henryju i sudjelovao na njegovoj strani u bitci kod Tinchenbraya. Henry je dodatno otkupio 1110. njegovu lojalnost davši mu posjede protjeranog normandijskog princa (i pretendenta) Williama Clitoa.

William se 1118. konačno uspio dobiti suprugu kraljevske krvi, kada se vjenčao za Elizabeth od Vermandoisa, kćer grofa Huguesa i unuku francuskog kralja Henrija I. S njom je imao tri sina i dvije kćeri:

* William de Warenne, 3. earl Surreyja
* Reginald de Warenne, koji je naslijedio posjede u gornjoj Normandiji>
* Ralph de Warenne
* Gundred de Warenne,
* Ada de Warenne, koja se oženila za Henryja od Škotske, poznata kao majka dva škotska kralja, she made many grants to the priory of Lewes.

## Preci



## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''The Ecclesiastical History of Orderic Vitalis,'' ed. M. Chibnall, vol. 2, p.&nbsp;264 (Oxford, 1990)
Earl Pembrokea

**Earldom Pembrokea** () je titula u perstvu Engleske koju je prvi put u 12. vijeku stvorio kralj Stephen od Engleske. Titula, koja se tradicionalno vezuje sa Pembrokeom u Zapadnom Walesu, je bila stvarana ukupno od deset puta od svog početnog postajanja. Sa svakim novim stvaranjem se počeo brojati novi earl, a originalno sjedište earlova - Zamak Pembroke više nije vezano uz titulu. 

Trenutni nositelj earlstva je William Herbert, 18. earl od Pembrokea, a njegova loza predstavlja 10. stvaranje titule. Posljednjih 400 godina je sjedište porodice bilo imanje Wilton House u Wiltshireu. Od 1605. su earlovi Pembrokea također nosili titulu **[[earl Montgomeryja]]**. Ona je stvorena za mlađeg sina Henryja Herberta, 2. earla prije nego što je naslijedio titulu kao 4. earl godine 1630. Trenutni earlovi također nose pomoćne titule: **Baron Herbert od Cardiffa** (grad Cardiff u Grofoviji Glamogran, od1551), **Baron Herbert od Shurlanda** (Shurland na otoku Isle of Sheppey u Grofoviji Kent, od 1605) i Baron Herbert od Lee (Lea u Grofoviji Wilts, od 1861). Sve titule pripadaju perstvu Engleske osim baronstva Herberta od Lee, koje pripada perstvu Ujedinjenog Kraljevstva. 

1. septembra 1533. je kralj Henry VIII stvorio originalnu titulu markiza Pembrokea za buduću kraljicu Anne Boleyn. Ona je trebala odati počast kraljevom prastricu Jasperu Tudoru, koji je bio earl Pembrokea u 15. vijeku, te vlastitom ocu Henryju VII rođenom u Zamku Pembroke 1457.
Robert Warelwast

**Robert Warelwast** (? - 1155) bio je katolički biskup Exetera u srednjovjekovnoj Engleskoj, koji je stolovao od 1038. do smrti. Bio je nećak ranijeg biskupa Williama Warelwasta, a prije imenovanja biskupom je bio arhiđakon Exetera. Obrazovao se u Laonu kod Anselma.Za biskupa ga 10. aprila 1138. je nominirao kralj Stephen, a u decembru iste godine potvrdio papski legat Alberic. Sljedeće godine je otišao u Rim i sudjelovao na Lateranskom saboru sazvanom od Inocenta II. U građanskom ratu je simpatizirao kralja Stephena, ali u njemu nije aktivno sudjelovao s izuzetkom ekskomunikacije Reginalda fitz Roya, polubrata carice Matilde, i to zbog pustošenja crkvenih posjeda.  Godine 1148. je odbio doći u Sabor u Rheimsu, zbog čega mu je papa Eugen III privremeno oduzeo biskupiju. Pred smrt je kao mentor u Italiju na školovanje poslao Baldwina od Exetera, koji će kasnije postati nadbiskup Canterburyja. 
 
Naslijedio ga je Robert od Chichestera, s kojim se često miješa u historijskim izvorima.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* George Oliver, ''Lives of the Bishops of Exeter'', entry for Robert
Mazanderani

**Mazanderani** (Mazanderanci, Mazandarani, Tabri), iranski narod naseljen uz južnu obalu Kaspijskog jezera na sjeveru Irana u provinciji Mazandaran. Populacija Mazanderana iznosi preko 3 milijuna , a mnogi od njih žive u gradovima Ramsar, Tonekabon, Čalus, Novšaher, Nur, Mahmudabad, Amol, Babolsar, Babol, Kaemšaher, Džujbar, Savadkuh, Sari, Neka i Behšaher. Tek manji dio ih je ostao živjeti nomadskim načinom života svojih predaka krečući se sa stokom u potrazi za pašnjacima. Mazanderanskom ekonomijom dominira agrikultura i ribarstvo. Kao sjedilački narod, ruralni Mazanderani (54.1%) bave se uzgojem raznih bliljnih kultura riža, pšenica, ječam, čaj, voće i pamuk. Uzgajaju i goveda a poznati su po uzgoju rasnih Arapskih konja . Uz obalu Kaspijskog jezera razvijen je ribolov i proizvodnja kavijara  koji je na glasu u cijelom svijetu. Poznati su i u proirvodnji ćilima (žene). Vjera je većinom šijitska.

## Jezik
Mazanderani govore mazanderanskim jezikom [mzn], indoeuropskim predstavnikom kaspijske podskupine sjeverozapadnih zapadnoiranskih jezika

## Reference


Datoteka:Iran ethnoreligious distribution.jpg|Etnička karta Irana
Šamušak Novšaher

**Šamušak Novšaher** (perz. شموشک نوشهر) je iranski nogometni klub iz grada Novšahera. 

Sudjelovao je u iranskoj prvoj lizi do sezone 2005/06., a nakon sezone 2011./12. završio je posljednji na ljestvici i ispao iz druge lige.

Klub je u privatnom vlasništvu i igra na Stadionu Šohadi.

Iako nije imao velikih igrača i rezultatskih uspjeha, klub je bio miljenikom svojih sugrađana i ulaznice za njegove utakmice redovito su rasprodane.

## Vanjske veze
*  Perzijska nogometna liga
*  Statistike iranske profesionalne lige 
;Ostali projekti
Stadion Šohada (Novšaher)

**Stadion Šohada** (perz. ورزشگاه شهدا; *Varzešgah-e Šohada*, dosl. Stadion mučenika) je višenamjenski stadion u iranskom gradu Novšaheru u pokrajini Mazandaran. Nalazi se na sjeveru grada u blizini gradske luke, svega četvrt kilometra od obale Kaspijskog jezera. Stadion je izgrađen 1994. godine i prima 6000 gledatelja. Najviše se rabi za nogometne susrete, a domaće je igralište nogometnom klubu Šamušak.
Ly Anh Tong

**Lý Anh Tông** (1136&ndash;1175), lično ime **Lý Thiên Tộ** (李]天祚), bio je 6. po redu car države Đại Việt (današnji sjeverni Vijetnam) iz dinastije Lý, koji je vladao od 1138. do smrti. S obzirom da je Lý Anh Tông određen za nasljednika od strane svog oca Lý Thần Tônga, te s obzirom da ga je naslijedio u dobi od trri godine, rani period vladavine je obilježila dominacija Đỗ Anh Vũa na dvoru do njegove smrti 1157. Poslije je car vladao uz pomoć istaknutog službenika po imenu Tô Hiến Thành. Vladavina Lý Anh Tônga se smatra relativno stabilnim periodom u historiji dinastije, prije nego što su započela burna vremena u doba Lý Cao Tônga.

## Izvori
### Napomene

### Literatura
* 
* 
* 
* 

|- style="text-align: center;"

|-

|-
Markazi

**Markazi** (perz. مرکزی; *Markazi*, punim imenom استان مرکزی; *Ostān-e Markazi*; dosl. „Središnja pokrajina”) je jedna od 31 iranske pokrajine. Administrativno je smještena u središnjem dijelu zemlje na temelju čega je i imenovana, a omeđena je Kazvinskom i Alborškom pokrajinom na sjeveru, Teheranskom i Komskom pokrajinom na istoku, Isfahanskom pokrajinom i Luristanom na jugu, te Hamadanskom pokrajinom na zapadu. Markazi ima površinu od 29.130 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u pokrajini je živjelo 1,326.826 stanovnika. Sjedište Markazija nalazi se u gradu Araku.

## Okruzi
* Arački okrug
* Aštijanski okrug
* Delidžanski okrug
* Farahanski okrug
* Homeinski okrug
* Hondapski okrug
* Komidžanski okrug
* Mahalatski okrug
* Savski okrug
* Šazandski okrug
* Tafreški okrug
* Zarandijski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Markazija 
;Ostali projekti
Potres u Alepu 1138.

**Alepski zemljotres** 1138. godine se smatra jednim od najsmrtonosnijih i najrazornijih zemljotresa u pisanoj historiji. Ime je dobio po gradu Alep u današnjoj sjevernoj Siriji, gdje je zabilježen najveći broj žrtava. Zemljotres se zbio 11. oktobra 1138. godine, iako je manje podrhtavanje zabilježeno dan ranije, 10. oktobra. Često se navodi kao treći najsmrtonosniji zemljotres na svijetu, iza kineskih zemljotresa u Shaanxiju i Tangshanu. Historičari, međutim, vjeruju da je brojka od 230.000 mrtvih stvorena pribrajanjem žrtava ranijeg zemljotresa koji je u novembru 1137. pogodio ravnicu Jazira i zemljotresa koji je 30. sepembra pogodio 1139. zakavkaski grad Gandža. Prvi spomen 230.000 žrtava potiče od Ibn Taghribirdija u 15. vijeku.

## Reference

## Literatura
* Ambraseys, Nicholas N., "The 12th century seismic paroxysm in the Middle East: a historical perspective" (PDF) , *Annals of Geophysics*, Vol. 47, N. 2/3, April/June 2004, pp.&nbsp;733–758.
Semnanska pokrajina

**Semnanska pokrajina** (perz. استان سمنان; *Ostān-e Semnān*) je jedna od 31 iranske pokrajine. Smještena je na sjeveru zemlje, a omeđena je Teheranskom pokrajinom na sjeverozapadu, Mazandaranom, Golestanom i Sjevernim Horasanom na sjeveru, Razavi Horasanom na istoku, Jazdskom i Isfahanskom pokrajinom na jugu, te Komskom pokrajinom na zapadu. Semnanska pokrajina ima površinu od 97.491 km², a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u njoj je živjelo 589.742 stanovnika. Sjedište pokrajine nalazi se u gradu Semnanu.

## Okruzi
* Aradanski okrug
* Damganski okrug
* Garmsarski okrug
* Mehdišaherski okrug
* Mejamijski okrug
* Semnanski okrug
* Sorški okrug
* Šahrudski okrug

## Vanjske veze
*  Službene stranice Semnanske pokrajine 
;Ostali projekti
Novara

**Novara** (latinski: *Novaria*) je grad od 101.952 stanovnika u Italiji, glavni grad Novarske provincije u Pijemontu.

## Geografija
Novara se prostire duž obala rijeke Agogne u Padskoj nizini, 50 km zapadno od Milana i 96&nbsp;km istočno od regionalnog centra Torina.

## Historija
 
Novara je grad nastao na temeljima rimske kolonije Novarije koju je osnovao Julije Cezar. Novaria je za provale barbarskih naroda razorena u 5. vijeku. Pored njenih ruševina izniklo je novo naselje u 5. vijeku, koje je 1110. zapalio Heinrich V, car Svetog Rimskog Carstva. Nakon što je obnovljena, Novara se 1110. pridružila Lombardskoj lizi protiv Fridrika Barbarosse. Vremenom je podpala pod vlast Milana i ostala pod njim sve do 1714. kad su njom zavladali austrijski Habsburgzi, a nakon tog 1738. savojska dinastija.

Kod Novare su se odigrale dvije velike bitke 1821. i 1849. godine, u kojima je Austrijsko Carstvo porazilo snage Kraljevina Pijemont-Sardinije. U drugoj, poznatoj bitci iz 1849. godine, feldmaršal Josef Radetzky je toliko teško porazio Pijemonteze koje je vodio sam kralj Carlo Alberto, da je nakon tog morao abdicirati.

## Znamenitosti
 
Iako još i danas ima tragova rimskih bedema, najveća znamenitost Novare je njezina neoklasicistička katedrala izgrađena između 1863. i 1869. uz koju stoji stari baptisterij. Atrakcija je i bazilika San Gaudenzio, temeljno rekonstruirana između 1577. i 1659. godine, s kupolom visokom 121 metara, te ostatci srednjevijekovne utvrde dinastije Sforza. Novara ima gradski muzej i galeriju slika.

## Privreda
Novara je i značajni industrijski centar, s predionicama pamuka i svile te tvornicama kemijskih i prehrambenih artikala. Novara je poznata i kao izdavački centar (Kartografski i geografski institut Agostini) pa ima i dosta štamparija. Novara je također trgovački centar poljoprivrednog kraja poznatog po proizvodnji riže.

## Gradovi prijatelji
*  Chalon-sur-Saône
*  Koblenz
*  Haskovo

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Novara'' na portalu Encyclopædia Britannica
Bitka stijega

**Bitka stijega** ili **Bitka barjaka** (), ponekad poznata i kao Bitka kod Northallertona, se odigrala 22. augusta 1138. u Cowton Mooru kraj Northallertona u Yorkshireu između škotske vojske pod kraljem Davidom I na jednoj, i engleske vojske pod Williamom od Aumaleom na drugoj strani. Do nje je došlo tokom građanskog rata u Engleskoj, u kome je David podržavao svoju nećaku Matildu u borbi za prijestolje protiv kralja Stephena. Iako su David i Stephen dvije godine ranije sklopili mirovni sporazum, David je pokrenuo novi pohod na Englesku, nastojeći iskoristiti Stephenovu zauzetost borbom protiv pobunjenih baruna na jugu; engleski kralj je protiv njega mogao poslati tek manje, uglavnom najamničke snage, popunjene lokalnom milicijom iz Yorkshirea i sjevernih dijelova Midlandsa. Iako brojčano slabije, engleske snage su dobile poticaj zahvaljujući energičnim propovijedima nadbiskupa Thurstana od Yorka koji je kao relikviju vojsci dao hostiju i posvećene barjake katedrale sa relikvijama biskupa Beverleya i Wilfrida, po kojima je bitka dobila ime; one su postavljene jarbol, koji je postavljen na kola (slična italijanskom carrocciu), koja su postale središte engleskog borbenog poretka.

Davidove snage su prije bitke uspjeli zauzeti cijeli Northumberland s izuzetkom Warka i Bamburgha. Nastavivši napredovanje preko rijeke Tees prema Yorku, naišle su na englesku vojsku ujutro 22. augusta 1138. Tada su formirali četiri "linije" i napale je; Škoti su imali prednost u ljudstvu, ali su Englezi imali više oklopljenih ljudi, uključujući sjahale vitezove koji su se borili pješke. Uz podršku strijelaca naoružanih engleskim lukom su odbili nekoliko škotskih napada prije nego što se škotska vojska počela povlačiti pri čemu je pretrpila teške gubitke. David i njegov sin Henry su se, sa manjim brojem vitezova i oklopljenih najamnika, uspjeli povući u relativnom redu, a Englezi su ih prestali progoniti. David se povukao u Carlisle i, nakon dogovorenog primirja, zauzeo zamak Wark. Nedugo potom je postignut novi mirovni sporazum kojim je Stephen Davidu dao dodatne teritorijalne koncesije, odnosno teritorije koje je uspio zadržati do kraja engleskog građanskog rata. Njegov sin i nasljednik Malcolm IV od Škotske je te teritorije poslije ipak bio prisiljen predati kralju Henryju II.

## Izvori

## Vanjske veze
* Anderson (1908) 
* Battlefields Trust
* Richard of Hexham  (English traditional chronicle)
* Roger of Hoveden
* Battle of the Standard, Scots version