open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
IHF Svjetsko rukometno prvenstvo 2011.

**Svjetsko prvenstvo u rukometu 2011.** je 22. Svjetsko rukometno prvenstvo koje se održalo u siječnju 2011. godine u Švedskoj. Švedska je dobila domaćinstvo protiv Norveške i Danske. Branitelji naslova bila je Francuska, koja je osvojila naslov na predhodnom Svjetskom prvenstvu u Hrvatskoj. Domaćin Švedska plasirala se automatski.

Nakon odigranih 98 utakmica, branitelji naslova, Francuzi porazili su Dansku u uzbudljivom finalu, nako produžetaka, 37:35 i tako postali jedina momčad uz SR Rumunjsku (koja je to učinila 2 puta) obranila titulu svjetskog prvaka. Francuskoj je to bio četvrti naslov svjetskog prvaka, čime su nastavili briljantan niz koji su započeli. U utakmici za broncu, Španjolska je porazila domaćina Švedsku i tako osvijila brončanu medalju.

## Gradovi domaćini





## Kvalifikacije

## Suci

## Skupine za ždrijeb

## Skupine

#### Skupina A ([[Kristianstad]]/[[Lund]])

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Skupina B ([[Norrköping]]/[[Linköping]])

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Skupina C ([[Malmö]]/[[Lund]])

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Skupina D ([[Göteborg]])

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Drugi krug

#### Skupina I ([[Jönköping]])

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Skupina II ([[Malmö]]/[[Lund]])

----

----

----

----

----

----

----

----

## Utakmice za plasman

----

----

----

----

----

### Za 23. mjesto

### Za 21. mjesto

### Za 19. mjesto

### Za 17. mjesto

### Za 15. mjesto

### Za 13. mjesto

### Za 11. mjesto

### Za 9. mjesto

### Za 7. mjesto

### Za 5. mjesto

## Završna faza

}}" align="}" valign="}" |

| width="}" align="}" valign="}" |
**All-star momčad:**
* Vratar:  Thierry Omeyer
* Lijevo krilo:  Håvard Tvedten
* Lijevi vanjski:  Mikkel Hansen
* Srednji vanjski:  Dalibor Doder
* Desni vanjski:  Alexander Petersson
* Desno krilo:  Vedran Zrnić
* Pivot:  Bertrand Gille

**Najbolji igrač:**  Nikola Karabatić

**Najbolji vratar:**  Thierry Omeyer

**Najbolji obrambeni igrač:**  Didier Dinart

**Fair-play nagrada:**  
|}

## Prava prijenosa

* : TyC Sports
* : ORF Sport Plus
* : TV Esporte Interativo
* : Sport 1
* : TV 2, DR
* : Canal +
* : HRT
* : Stöð 2 Sport
* : KBS N
* : Al Jazeera Sports
* : Sport 1
* : TV 2
* : ARD, ZDF, SPORT1
* : TVP
* : SportTV
* : DolceSport
* : NTV Plus Sport
* : Sport 1
* : Šport TV
* : RTS, Arena Sport
* : TVE
* : TV4

## Vanjske veze

Info 2011.
Topčider

Šumoviti park **Topčider** prostire se na 111.336 m2, u dolini Topčiderske reke, i već 150 godina je jedno od najomiljenijih izletišta Beograđana.

Naziv Topčider je turska reč, preuzeta iz persijskog jezika, i znači tobdžijska dolina. To je bilo mesto gde su Turci lili topove za napad na Beograd 1521. Uređenje Topčidera otpočeo je 1831. knez Miloš Obrenović gradnjom konaka, crkve, zatim kafane, kasarne i parka.

U prvim decenijama 19. veka, ovaj predeo je bio pun vinograda i letnjikovaca imućnih ljudi. Na barovitom prostoru, u trski i rogozu, nikao je prvi park u Beogradu. O začecima parka postoji trag u zanimljivom dokumentu - pismu od 24. februara 1831. godine, u kome se, između ostalog, kaže: "Nikakva kola ne puštajte da preko Topčidera idu, da livade kvare". Oko Konaka kneza Miloša, između 1831. i 1833. posađeni su u nekadašnje krečane platani koji su i do danas sačuvani. Topčider su znalački zasadili češki vrtlari. Centralni deo, cvetni parter, kao simetrična kompozicija prema Miloševom konaku, završava se ispred kamenog obeliska (podignutog 1859) i tako je naglašen paradni karakter ovog dela.

Posle Drugog svetskog rata pristupilo se regulaciji Topčiderske reke, pa je i na taj način ovaj prirodni kompleks postao najposećenije izletište Beograđana. U ovom šumskom ambijentu, nalaze se i Topčiderska crkva, Dom garde, kao i nekoliko ugostiteljskih objekata.

Prostorna kulturno-istorijska celina „Topčider“ je 1987. godine utvrđena za kulturno dobro od izuzetnog značaja za SR Srbiju (Odluka, „Sl.glasnik SRS“ br.47/87 ) zbog posebnih prirodnih, estetskih, kulturnih i istorijskih vrednosti koje sadrži.

## Vanjske veze
* Prostorno kulturno-istorijska celina od izuzetnog značaja Topčider
* Topčider nekada
Kajmakčalan

**Kajmakčalan** je najviši vrh planine Nidže sa 2.521 m nadmorske visine, na granici Republike Makedonije prema Grčkoj (*Mariovo*). Sačinjen je od gnajsa i granita, a poznat je kao poprište najžešćih borbi na Solunskom frontu tokom Prvog svjetskog rata 1918. godine. Na njemu je podignuta spomen kapela gde se nalazi i urna, u kojoj je (bilo) sahranjeno srce doktora Arčibalda Rajsa. Uz crkvu stoji i kosturnica u kojoj se nalaze ostaci palih boraca.

## Povezano
* Osvajanje Kajmakčalana
* Osmatračnica srpske vrhovne komande na Kajmakčalanu
* Planine u Makedoniji
* Planine u Grčkoj

## Galerija


Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (1).jpg|Zvono kod kapele
Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (2).jpg|Urna Arčibalda Rajsa
Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (3).jpg|Bugarsko mitraljezko gnezdo
Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (4).jpg|Kosturnica 
Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (5).jpg|Kosturnica
Datoteka:Sv. Petar na Kajmakčalan (6).jpg|Kosturnica
Datoteka:Kajmakčalan, od 1930.jpg|Kajmakčalan 1930. godine



## Reference
Laurent Puigségur

**Laurent Puigségur** (Fresnes, 31. siječnja 1972.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezenativac. Igrao je na poziciji pivota. Nakon završetka rukometne karijere postao je trener te je od 2009. do 2011. vodio USAM Nîmes. 

Puigségur je većinu svoje karijere proveo u Montpellieru s kojim je, kao kapetan, osvojio sve što se da osvojiti. Bio je prvak Francuske, osvajač kupa i dio momčadi koja je 2003., nakon legendarnog povratka protiv Portlanda, u kojem je tada igrao Puigségurov reprezentativni kolega Jackson Richardson, osvojila Ligu prvaka. Godine 2006., prije uzvratne utakmice protiv mađarskog KC Veszpréma, najavio je svoje umirovljenje na kraju sezone. 

Za reprezentaciju je igrao od 1997., a bio je i član sastava koju je 2001. u Francuskoj odnio titulu svjetskog prvaka. Za reprezentaciju je skupio 72 nastupa.

Od ožujka 2008. je zamjenik gradonačelnika zadužen za medije u gradu Jacouu, a od 2009. je postao trener USAM Nîmesa. Klub je napustio 2011. zbog obiteljskih razloga.
Daouda Karaboué

**Daouda Karaboué** (Abidjan, 11. prosinca 1975.) je umirovljeni francuski rukometni golman i reprezentativac rođen u Obali Bjelokosti. 

Do 2010. branio je u Montpellieru, nakon čega prelazi u Toulouse. Iako je rođen s državljanstvom Obale Bjelokosti, 2000. godine je promijenio državljanstvo te je od tada državljanin Francuske.
Stéphane Stoecklin

**Stéphane Stoecklin** (Bourgoin-Jallieu, 12. siječnja 1969.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezentativac, jedan od najboljih francuskih i svjetskih rukometaša u povijesti. Stoecklin je visok 1.85m i igrao je na poziciji desnog vanjskog. Godine 1997., IHF ga je izabrao za Igrača godine. Iako je bio nizak za prosječnog rukometaša, njegova visina omogućila mu je izrazito dinamičnost koju je kombinirao s dobrim šutem, što ga je dovelo do statusa jednog od najboljih desnih vanjskih u povijesti. 

Stoecklin se rukometom počeo baviti u mladoj dobi i to u lokalnom klubu. Sa 16 godina je postao član rukometne akademije kluba Chambéry Savoie HB, za kog je i debitirao 1985. godine. Godine 1988. prešao je u tada novog prvoligaša Montpellier HB, što mu je donijelo titulu francuskog rukometaša godine. Tamo je igrao do 1990., kada ga je kupio elitni prvoligaš USAM Nîmes. Tu je osvojio dva francuska prvenstva (1991. i 1993.) te francuski kup (1994.), nakon čega je prešao u PSG-Asnières. Ne osvojivši nijedan pokal, Stoecklin je 1996. otišao u njemački GWD Minden. Dok je igrao tamo, proglašen je za IHF-ova rukometaša godine (1997.), a tijekom sezone 1997/1998. bio je najbolji strijelac rukometne Bundeslige. Godine 1998. odlazi u japanski Honda Suzuka, gdje je osvojio 5 prvenstava (1999 - 2003) i dva kupa (1999 i 2003). Godine 2003. vratio se u Chambéry Savoie HB, u kojem je i 2005. završio karijeru. 

Za reprezentaciju je skupio 238 nastupa i postigao ukupno 898 pogodaka. Iako je osvojio nekoliko medalja s reprezentacijom, najvažnija medalja je svjetsko zlato iz Islanda 1995., što je bila prva zlatna medalja Francuske reprezentacije na nekom velikom natjecanju.
Kraljevina Bugarska

**Bugarsko Carstvo** (), je nekadašnja država u okviru istorije Bugarske nastala 1908. godine, kada je bugarska država objavila svoju nezavisnost. Nastala je od Kneževine Bugarske. Prvi vladar kraljevine je bio Ferdinand I. Nakon referenduma iz 1946. godine, carstvo je proglašeno "narodnom republikom".

## Povezano
* Treće bugarsko carstvo
* Bugarska
Samuel Honrubia

**Samuel Honrubia** (Béziers, 5. srpnja 1986.) je francuski rukometaš i reprezentativac koji igra za Paris HB na poziciji lijevog krila. 

U francuskom prvaku igra od 2001. i tu je, kao i u reprezentaciji, zamjena za Michaëla Guigoua, prvo reprezentativno krilo Francuske i jednog od najboljih svjetskih igrača. Za reprezentaciju je debitirao 2009. godine, ali je stalni član tek od 2011., kada je bio dio momčadi koja je obranila svjetsko zlato u Švedskoj 2011. Nakon prvenstva je zadobio ozljedu zbog koje nije pozvan u reprezentaciju na Europsko prvenstvo u Srbiji, ali se priključio momčadi u drugom krugu nakon odlaska i ozljede Michaëla Guigoua.
IHF-ov igrač godine

**[[IHF]]-ova nagrada za najbolje rukometaše i rukometašice** godišnji je izbor za najbolje rukometaše i rukometašice svijeta koji provodi Međunarodna rukometna federacija preko svog službenog časopisa, *World Handball Magazinea*. Izbor igrača provodi se od 1988., a u njemu sudjeluju igrači i pripadnici medija. Iako je većinski bio redovit, izbor nije aktivno provođen svake godina, uvijek se dodjeljuje tekuće godine za postignuća u prethodnoj godini. Od 2024. godine, provodi se i izbor za najbolje mlade igrače u obje kategorije.

## Dobitnici i dobitnice

## Rekordi i statistike

Nagada za najboljeg rukometaša i rukometašicu izvorno se dodjeljivala neprekidno od 1988. do 1990., nakon čega je uslijedila trogodišnja pauza, da bi IHF ponovo uveo nagradu 1994. godine te se ona neprekidno dodjeljivala 2016. godine. Godine 2017. nagrada nije dodijeljena, nakon čega dvije uzastopne godine jest; godine 2020. i 2022. nagrade također nisu dodijeljene, dok 2021. i 2023. godine jesu. Potonje godine također su uvedene i nagrade za najbolje mlade igrače. Uzevši u obzir sve kategorije zbirno, igrači i igračice iz ukupno 20 različitih zemalja dobivali su nagrade. Većinom su nagrade dobivali igrači i igračice iz europskih zemalja te dvije azijske (Južna Koreja i NR Kina) i jedna južnoamerička (Brazil). Najvažnije statistike su:

## Vanjske veze
* All the previous World Handball Players
Frédéric Volle

**Frédéric Jean-Pierre Philippe Volle** (Montpellier, 4. veljače 1966.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji srednjeg vanjskog. 

U karijeri je igrao za 3 francuska (USAM Nîmes, OM Vitrolles, Montpellier HB), 1 njemački (SG Wallau-Massenheim) i 1 japanski klub. U Japan je otišao nakon Olimpijade 1996., a ubrzo mu se tamo pridružio reprezentativni kolega Stéphane Stoecklin. Volle je u Japanu radio i kao trener. 

Za reprezentaciju je nastupao od 1987. do 1996. i skupio je 241 nastup i postigao 1016 pogodaka. Volle je bio prvi francuski rukometaš koji je zabio više od 1000 pogodaka za reprezentaciju, a status najboljeg strijelca držao je sve do 2008., kada ga je prestigao Jérôme Fernandez. S reprezentacijom je osvojio broncu na Olimpijadi 1992. i svjetsko zlato u Islandu 1995. te je tako bio član legendarne francuske generacije pod vodstvom izbornika Costantinija koja je osvojila prve medalje na velikim natjecanjima. 

Trenutno živi u Kanadi sa suprugom.
Kévynn Nyokas

**Alix Kévynn Nyokas** (Montfermeil, 28. lipnja 1986.) je francusko-kongoanski i reprezentativac. Visok je 1.92m i igra ili na poziciji denog vanjskog ili desnog krila. Trenutno nastupa za Al-Ahli u Saudijskoj Arabiji.

Nyokas se rukometom počeo baviti tijekom školovanja u juniorskim klubovima sve do 2006. godine kada je potpisao profesionalni ugovor za Paris Handball kojeg vodi legendarni igrač Francuske reprezentacije, Olivier Girault. Nakon 6 godina u Parizu, tijekom 2012. prelazi u Chambéry Savoie HB. Godine 2014. potpisuje za Frisch Auf Göppingen, odakle nakon dvije sezone prelazi u VfL Gummersbach. U lipnju 2017. godine, Nyokas je obznanio kako se povlači iz profesionalnog rukometa zbog ozljeda i nemogućnosti da se potpuno vrati u formu, ali je 2018. donio odluku o povratku u aktivni rukomet te trenutno igra za Al-Ahli u Saudijskoj Arabiji.

Dobre igre u klubu i ozbiljan nedostatak ljevorukog igrača u reprezentaciji (jedini pravi desni vanjski je Xavier Barachet) donijele su Nyokasu poziv u reprezentaciju. Izbornik Onesta pozvao ga je za pripremne utakmice protiv Argentine, protiv koje je i debitirao 8. lipnja 2011. Iako je bio na širem popisu, zbog popunjenog kadra nije pozvan na Europsko prvenstvo 2012. Kasnije je s reprezentacijom postao europsi (2014.) i svjetski prvak (2015.). Nakon povratka iz mirovine, zajedno s bratom, od 2022. godine nastupa za DR Kongo.

Njegov brat blizanac je Olivier Nyokas, također profesionalni rukometaš.
Grégoire Detrez

**Grégoire Detrez** (Clermont-Ferrand, 22. svibnja 1981.) je francuski rukometaš i bivši reprezentativac koji trenutno igra za Chambéry Savoie HB. Visok je 1.85m i igra na poziciji pivota. Prije Chamberyja igrao je u prvoligašu USAM Nîmes.

Za reprezentaciju je debitirao 25. lipnja 2005. protiv Turske. Iako nije često pozivan na velika natjecanja, bio je u sastavu momčadi koja je osvojila europsko zlato u Austriji 2010. i u sastavu momčadi koja je nastupila na europskom prvenstvu u Srbiji 2012.
Arnaud Bingo

**Arnaud Bingo** (Lyon, 11. listopada 1987.) je francuski rukometaš i reprezentativac koji trenutno igra za Tremblay-en-France HB. Visok je 1.90m i igra na poziciji lijevog krila, a rjeđe na poziciji lijevog vanjskog.

Nakon igranja u nekoliko manje poznatih klubova, Bingo od 2009. igra za Tremblay-en-France HB, gdje na krilu igra zajedno sa Sébastienom Ostertagom. Za reprezentaciju je debitirao 28. listopada 2010. protiv Tunisa. On i Honrubia služe kao zamjene za Michaëla Guigoua. Bio je član momčadi koja je obranila svjetsko zlato u Švedskoj 2011. i otad je standardni član reprezentacije.
Madama Butterfly

**Madama Butterfly** je opera u tri čina Giacoma Puccinija.

## Nastanak djela
Skladatelj je nakon dramske predstave jednočinke Madama Butterfly američkoga pisca Davida Belasca bio tako potresen i pod dojmom, da se odmah odlučio uglazbiti tragičnu pripovijest o nesretnoj ljubavi mlade Japanke. 

Nakon što je dobio Belascovu suglasnost, odlučio je stvoriti operu jednočinku s prologom. Godinu dana kasnije je od svojih libretista Luigija Illice i Giussepea Giacose naručio operni libreto, kojega je poslije odlučio uglazbiti u tri čina.

Prvu izvedbu Madame Butterfly je Puccini povjerio milanskoj Scali gdje su u premijernoj izvedbi nastupili najbolji pjevači. Stoga je Puccini bio uvjeren da će opera doživjeti golemi uspjeh. Dogodilo se upravo suprotno. Na premijeri 17. veljače 1904. je opera izviždana, a kritika joj je predbacila neoriginalnost i plagijatorstvo. Mada je premijerna izvedba imala određene manjkavosti, debaklu su uglavnom kumovale spletke i zavist njegovih rivala. Puccini je ponovno uložio trud te ispravio nedostatke, pa je opera na koncu postavljena u tri čina. Nekoliko mjeseci poslije izvedba Bresci je doživjela golem uspjeh. Godinu dana kasnije Madama Butterfly je izvedena i u londonskom Covent Gardenu. Uslijedile su izvedbe u Parizu (1906.) i Berlinu (1907.).

## Uloge
* *Cio-Cio-San (Madam Butterfly)* - sopran
* *Suzuki, njena služavka* - mezzosopran 
* *B. F. Pinkerton, poručnik američke mornarice* - tenor
* *Sharpless, američki konzul u Nagasakiju* - bariton 
* *Goro, provodadžija* - tenor 
* *princ Yamadori* - tenor 
* *Bonzo, Cio-Cio-Sanin stric* - bas 
* *Yakuside* - bas 
* *Kate Pinkerton, nova supruga* - mezzosopran
* *Dolore ('Tuga'), Cio-Cio_Sanin sin* - bez glasa
* *Cio-Cio-Sanina majka, članovi obitelji, prijatelji, sluge* 

## Sadržaj
Radnja se događa u Nagasakiju.

**Prvi čin**

Poručnik Benjamin Pinkerton se po japanskom običaju zaruči s gejšom Cio-Cio-San (Madame Butterfly). Nevjestin stric Bonzo, budistički svećenik, proklinje Cio-Cio-San, jer je prešla na kršćanstvo.

**Drugi čin**

Prošle su tri godine. Butterfly sa svojim sinom i sluškinjom Suzuki vjerno čeka na mužev povratak. Posjećuje ih Sharpless. Pinkerton ga je pismom obavijestio da s njim dolazi i njegova američka supruga. Butterfly ne želi vjerovati, da ju je suprug napustio, i da se Pinkerton neće odreći njihovog sina. Pucanj označava dolazak bojnog broda.

**Treći čin**

Butterfly s velikom uznemirenošću iščekuje Pinkertonov dolazak. U predvorju čeka nova Pinkertonova žena, koja želi muževog sina povesti sa sobom. Pinkerton nema snage i hrabrosti susresti Butterfly, zato se radije skloni. Ulazi uznemirena Cio-Cio-San. Kad ugleda nepoznatu ženu bez Pinkertona, shvaća istinu. Odluči sina prepustiti ocu i njegovoj novoj ženi. Oprosti se od sina, potom joj sluškinja Suzuki pomaže pri obredu samoubojstva. Očevim mačem počini harakiri. U kuću upada Pinkerton i ugleda mrtvu Butterfly.
Australian Open 1969.

**Otvoreno prvenstvo Australije u tenisu** () 1969. godine bilo je prvo tenisko prvenstvo Australije u Open eri, kada je dozvoljen nastup profesionalnim teniserima. Održano je od 20. do 27. januara 1969. u Brisbaneu na travnatim terenima. Učestvovalo je 48 tenisera i 32 teniserke. Bilo je poznato po polufinalnom meču muškog turnira između Roda Lavera i Tonyja Rochea koji se igrao pet setova na temperaturi od 40 Celzija, i tokom koga su oba igrača stavljala hladne listove kupusa u kape kako bi se zaštitili od toplinskog udara. Rod Laver je na kraju odnio pobjedu u muškoj konkurenciji pobijedivši u finalu Andresa Gimenoa, dok je u ženskoj konkurenciji pobijedila Margaret Court savladavši u finalu Billie Jean King.

Australian Open 1969. je bilo posljednje otvoreno prvenstvo Australije u kome su igrali juniorski mješoviti parovi, odnosno posljednje prvenstvo u kome su sve do 1986. igrali seniorski mješoviti parovi. Finale mješovitih parova nije održano, te su titulu podijelili Marty Riessen i Margaret Court sa Fredom Stolleom i Anne Haydon Jones.

## Seniori
### Muškarci pojedinačno

 **[[Rod Laver]]** por.  Andres Gimeno, 6–3, 6–4, 7–5

### Žene pojedinačno

 **[[Margaret Court]]** por.  Billie Jean King, 6–4, 6–1

### Muški parovi

 **[[Rod Laver]]** /  **[[Roy Emerson]]** nad  Ken Rosewall /  Fred Stolle, 6–4, 6–4

### Ženski parovi

 **[[Margaret Court]]** /  **[[Judy Tegart|Judy Tegart Dalton]]** nad  Rosemary Casals /  Billie Jean King, 6–4, 6–4

### Miješani parovi

** [[Margaret Court]] /  [[Marty Riessen]]** i  **[[Ann Haydon-Jones|Ann Haydon Jones]] /  [[Fred Stolle]]** (zajednička titula - finale nije održano)

## Izvori
Toomas Leius

**Toomas Leius**, također poznat i kao **Toomas Lejus**, **Thomas Lejus**, odnosno **Tomas Karlovič Lejus** (, Talin, 28. august 1941 - 7. februar 2025) je bivši estonski teniser koji je nastupao za SSSR. 

Odrastao je u porodici intelektualaca, a prije nego što se posvetio tenisu je studirao muziku. Godine 1957. je osvojio prvenstvo Estonske SSR, a pažnju međunarodne javnosti je stekao osvojivši juniorsku titulu na Wimbledonu 1959. godine. Godine 1970. je zajedno sa Tiiu Parmas osvojio zlatnu medalju u konkurenciji miješanih parova na Univerzijadi u Torinu. Godine 1970. je zajedno sa britanskom teniserkom Winnie Shaw došao do finala u miješanim parovima na Wimbledonu 1970.

Karijeru mu je 1974. prekinula porodična tragedija, odnosno ubistvo supruge u napadu ljubomore. Za taj zločin je osuđen na osam godina zatvora, a zbog dobrog vladanja je pušten nakon tri. Poslije toga je napustio Estoniju te je kao trener radio u Uzbekistanu, Gruziji, Finskoj i Njemačkoj.

Godine 1997. se vratio u domovinu, a bio je kapetan estonskog Fed Cup tima.

## Vanjske veze
* Toomas Kuum: "Toomas Leius – elav tenniselegend" Kalev.ee, 1. oktoober 2006 
* Profil na stranici ITF  
* Отелло по-советски
Jean-Baptiste Chanfreau

**Jean-Baptiste Chanfreau** (Francuski Alžir, 17. januar 1947 - ) je bivši francuski teniser. U pojedinačnoj konkurenciji je dopro do šesnaestine finala na Roland Garrosu 1971. i Wimbledonu 1974. godine. Bio je oženjen za australijsku teniserku Gail Sheriff sa kojom je imao kćer Carol-Ann, odnosno sa kojom je neko vrijeme nastupao u mješovitim parovima.

## Vanjske veze
* 
* 
*
Bob Giltinan

**Bob Giltinan** (Sydney, 4. jul 1949 - ) je bivši australijski teniser. U pojedinačnoj konkurenciji mu je najveći uspjeh bilo osvajanje tunila u Surbitonu 1974. kao i polufinale Australian Opena 1977. godine. U parovima je na Australian Openu 1974. zajedno sa Sydom Ballom stigao do finala gdje su ga porazili Ross Case i Geoff Masters.
Australian Open 1969. – muški parovi

Rod Laver i Roy Emerson su pobijedili Kena Rosewalla i Freda Stollea sa rezultatom 6&ndash;4, 6&ndash;4 u finalnom meču i tako osvojili titulu pobjednika **muških parova** na Otvorenom prvenstvu Australije u Tenisu 1969.

## Nositelji

## Tok

### Finale

### Sekcija 1

### Sekcija 2

## Vanjske veze
* 1969 Australian Open on ITFtennis.com
Australian Open 1969. – miješani parovi

Margaret Court i Marty Riessen su trebali igrati protiv Ann Jones i Freda Stollea u finalu **miješanih parova** Australian Opena 1969. godine, ali meč nije održan. Umjesto toga su oba para podijelila titulu.

## Nositelji

## Raspored

### Finala

### Puni raspored

## Vanjske veze
* 1969 Australian Open on ITFtennis.com
Syd Ball

**Syd Ball** (Sydney, 24. januar 1950 -) je bivši australijski profesionalni teniser. Najviše je uspjeha imao igrajući u parovima; u njima je osvojio 7 titula i 14 puta bio finalist. Zajedno sa Bobom Giltinanom je došao u finale Australian Opena 1974. Najviši rang u igri parova mu je bio br. 22 godine 1977.

Njegov sin Carsten Ball je profesionalni teniser.

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
John Cooper (tenis)

**John Cooper** (4. novembar 1946 -) je bivši australijski teniser koji je igrao na ATP touru 1970-ih. Najviši rang u karijeri mu je bio #66 u septembru 1973. Najbolji rezultat mu je bilo finale parova na Wimbledonu 1973. godine kao i osvajanje turnira u Hilversumu u pojedinačnoj konkurenciji 1972.

## Statistike
* Match record
* Titles and Finals
* Rankings history

## Igračka aktivnost
Singles: 1973, 1974, 1975

Doubles: 1973, 
1974, 
1975

## Izvori
Trevor Fancutt

**Trevor Fancutt** (Kokstad, 14. jul 1934 - ) je bivši južnoafrički teniser. U pojedinačnoj konkurenciji je 1958. došao do četvrtfinala Australijskog prvenstva, a 1960. je zajedno sa Jeanom Lehanom na istom turniru osvojio titulu u muškim parovima. 

## Vanjske veze
* 
* 
*
Adriano Panatta

**Adriano Panatta** (9. jul 1950 -) je bivši profesionalni teniser iz Italije. Najpoznatiji je po tome što je 1976. osvojio Roland Garros te kao jedini igrač kome je uspjelo na Roland Garrosu pobijediti Björna Borga, a što mu je uspjelo dva puta.

## Reference

## Vanjske veze
* Official ATP profile
* Davis Cup record
Ian Fletcher (tenis)

**Ian Fletcher** (Adelaide, 1. novembar 1948 -) je bivši australijski profesionalni teniser, koji je igrao 1970-ih. Za vrijeme karijere je najviše uspjeha imao u igri parova, pri čemu je osvojio tri titule - u Jakarti 1973 (sa Mikeom Estepom); u Birminghamu 1974. sa Sandyjem Mayerom i Hampton Grand Prix 1975. sa Ianom Crookendenom.

## Vanjske veze
* 
*
1969 Australian Open – ženski parovi

Margaret Court i Judy Tegart Dalton su pobijedili Rosie Casals i Billie Jean King 6&ndash;4, 6&ndash;4 u finalnom meču i tako su osvojili titulu pobjednica **ženskih parova** na Otvorenom prvenstvu Australije u Tenisu 1969. godine.

## Nositelji

## Ždrijeb

### Puni ždrijeb

## Vanjske veze
* 1969 Australian Open on ITFtennis.com
Jean-Loup Rouyer

**Jean-Loup Rouyer** (4. august 1945 - ) je bivši francuski teniser koji je profesionalno nastupao od 1963. do 1975. godine. Tokom karijere mu je najveći uspjeh bio šesnaestina finala na Roland Garrosu 1969. godine.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* TennisArchives
* Photo de classe
Ross Case

**Ross Case** (poznat i po nadimku "The Snake", doslovno "Zmija"; Toowoomba, Queensland, 1. novembar 1951 -) je bivši australijski teniser.

Zajedno sa Geoffom Mastersom je osvojio dvije Grand Slam titule: u muškim parovim na Australian Open 1974.-  i u muškim parovima na Wimbledonu 19776. He was also runner up in 1976 at Wimbledon. Nastupao je za australijski Davis Cup tim 1971, 1972, 1976, 1978. i 1979.

## Pojedinačne titule u Open eri (4)

## Titule u parovima (20)

## Izvori
Lany Kaligis

**Lany Kaligis** (22. april 1949 -), ponekad poznata i kao Lany Lumanauw, je bivša indonežanska profesionalka teniserka koja je nastupala na Grand Slam turnirima od 1968. do 1975. pojedinačno, u ženskim i miješanim parovima.

U ženskim parovima su ona i Lita Liem Sugiarto dva puta došle do Grand Slam četvrtfinala: na Australian Openu 1970. i na Wimbledonu 1971. Tako su postale prvi Indonežani koji su stigli do kasnijih faza Grand Slam natjecanja. Njeni najbolji pojedinačni rezultati su treće kolo na Australijskom prvenstvu 1968. i Australian Openu 1970.

Na Azijskim igrama u Bangkoku 1966. je u pojedinačnoj konkurenciji osvojila zlatnu medalju, kao i u ženskim parovima sa Litom Liem; sa Soen Houw Gotom je u miješanim parovima osvojila broncu. Pojedinačno je osvojila brončanu medalju na Azijskim igrama 1974. u Teheranu.

Kaligis je nastupala za Indoneziju u Fed Cupu 1969, 1970, 1973, 1974. i 1975.

## Vanjske veze
* 
* Sports123 Tennis page
Lita Liem Sugiarto

**Lita Liem Sugiarto** (27. februar 1946 -), poznata i po djevojačkom imenu Lita Liem, je bivša indonežanska profesionalna teniserka koja je od 1968. do 1975. nastupala na Grand Slam turnirima pojedinačno, u ženskim i miješanim parovima.

U ženskim parovima je zajedno sa Lany Kaligis dva puta stigla do Grand Slam četvrtfinala - na Australian Openu 1970. i na Wimbledonu 1971. Ona i Kaligis su tako postali prvi Indonežani koji su stigli do kasnijih faza Grand Slam natjecanja.

Njen najbolji pojedinačni rezultat je bilo treće kolo na Australijskom prvenstvu 1968, Australian Openu 1970, Wimbledonu 1972 i Roland Garrosu 1974.

Na Azijskim igrama u Bangkok 1966. je osvojila brončanu medalju u pojedinačnoj kategoriji, a zajedno sa Lany Kaligis zlato u ženskim te zajedno sa Sutarjom Sugiartom broncu u miješanim parovima. Pojedinačno je osvojila zlatnu medalju na Azijskim igrama u Teheranu 1974.

Kao dio indonežanskog Fed Cup tima je nastupala 1969, 1970, 1973, 1974, 1975, 1978, 1979, 1980 i 1981.

## Vanjske veze
*
Australian Open 1969. – muški singl

Rod Laver je porazio Andresa Gimenoa 6–3, 6–4, 7–5 u finalnom meču i tako osvojio titulu prvaka **u pojedinačnoj muškoj konkurenciji** na Australian Openu 1969.

## Nositelji

#  **[[Rod Laver]] (prvak)**
#  Ken Rosewall *(3. kolo)
#  [[Tom Okker]] *(1. kolo)
#  Tony Roche *(polufinale)
#  [[John Newcombe]] *(četvrtfinale)
#  Richard Pancho Gonzales *(3. kolo)
#  [[Fred Stolle]] *(četvrtfinale)
#  Marty Riessen *(3. kolo)

<ol start="9">
<li>  [[Andrés Gimeno|Andres Gimeno]] *(finale)
  William Bowrey *(četvrtfinale)
<li>  [[Roy Emerson]] *(3. kolo)
  Ray Ruffels *(polufinale)
<li>  [[Butch Buchholz|Earl Butch Buchholz]] *(četvrtfinale)
  Mal Anderson *(3. kolo)
<li>  [[Roger Taylor (tenis)|Roger Taylor]] *(2. kolo)
  Allan Stone ''(3. kolo)

## Ždrijeb

### Posljednjih osam

### Grupa 1

### Grupa 2

### Grupa 3

### Grupa 4

## Vanjske veze
* 1969 Australian Open Draw
WYSIWYG

**WYSIWYG** je engleska skraćenica za *What You See Is What You Get*, ili u prijevodu *šta vidiš je šta dobiješ*. Ova skraćenica se koristi prvenstveno u računarstvu za opisivanje sistema u kojima je sadržaj za vrijeme pravljena istog prikazan na veoma sličan način kao i konačni prikaz sadržaja. Konačni prikaz sadržaja može biti ispisan dokument ili web stranica.

Primjer WYSIWYG sistema su Microsoft Office i OpenOffice, programski jezici vizuelnog okruženja Visual Studio i Delphi, te svi programi za crtanje kao Photoshop i AutoCAD i sl. 
## Uređivači HTML-a
Programi za uređivanje mrežnih stranica koji imaju svojstvo WYSIWYG:
* Adobe Dreamweaver
* Amaya
* BestAddress HTML Editor
* CoffeeCup HTML Editor
* FirstPage
* Freeway
* iWeb
* KompoZer
* Media Lab SiteGrinder
* Microsoft
** Expression Web
** FrontPage &ndash; obustavljen
** SharePoint Designer
** Visual Studio / ASP.NET Web Matrix
** Visual Web Developer Express
** Publisher
* NetObjects Fusion
* Opera Dragonfly
* Quanta Plus
* RapidWeaver
* Sandvox
* SeaMonkey Composer
* Serif WebPlus
* Visual Vision Hyper Publish
* WordPress.com post writer
* WorldWideWeb

## Slične skraćenice
* **WYSIWYD** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **D**eserve 
* **WYSIWYG** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hy **Y**ou **G**o 
* **WYSIWYAF** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **A**sked **F**or 
* **WYSIAYG** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **A**ll **Y**ou **G**et 
* **WYSIAWYG** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **A**lmost **W**hat **Y**ou **G**et  
* **WYSIWYM** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **M**ean  
* **WYSIWYMG** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **M**ight **G**et 
* **WYSIMOLWYG** - **W**hat **Y**ou **S**ee **I**s **M**ore **O**r **L**ess **W**hat **Y**ou **G**et 
* **WYTYSIWYTYG** - **W**hat **Y**ou **T**hink **Y**ou **S**ee **I**s **W**hat **Y**ou **T**hink **Y**ou **G**et 
* **WYCIWYG** - **W**hat **Y**ou **C**reate **I**s **W**hat **Y**ou **G**et - ili -  **W**hat **Y**ou **C**lick **I**s **W**hat **Y**ou **G**et
* **WYGIWYG** - **W**hat **Y**ou **G**et **I**s **W**hat **Y**ou **G**et 
* **WYGIWYGAINUC** - **W**hat **Y**ou **G**et **I**s **W**hat **Y**ou're **G**iven **A**nd **I**t's **N**o **U**se **C**omplaining 
* **WYSBYGI** - **W**hat **Y**ou **S**ee **B**efore **Y**ou **G**et **I**t
## Reference

## Vanjske veze
* The VERGE: uvođenje vizualnog editora za MediaWiki (en) 
* The Jargon File: WYSIWYG (en)
Australian Open 1969. – ženski singl

Margaret Court je porazila Billie Jean King sa rezultatom 6–4 6–1 u finalnom meču te tako osvojila titulu prvakinje Otvorenog teniskog prvenstva Australije 1969. u **ženskoj pojedinačnoj konkurenciji**.

## Nositelj

## Ždrijeb
### Ključ

### Finale

#### Grupa 1

#### Section 2

## Vanjske veze
* 1969 Australian Open on ITFtennis.com
Barbara Hawcroft

**Barbara Hawcroft** (13. oktobar 1950 - ) je bivša australijska profesionalna teniserka. Tokom karijere je pojedinačno osvojila jednu titulu (Nottingham Open 1972. godine), a iste godine u paru sa Evonne Goolagong titulu prvakinje Zapadne Australije. Na Grand Slam turnirima je u pojedinačnoj konkurenciji najdalje stigla 1972. na Australian Openu kada ju je u četvrtrfinalu porazila Evonne Goolagong. U parovima je, također na Australian Openu, isto tako stigla do četvrfinala - sa Helen Kayser 1971. i Wendy Turnbull 1972. godine.

### Vanjske veze
* 
*
Pripovijetka

**Pripovijetka** () je posebna, moderna literarna forma kratke proze čija je glavna osobina u jakoj kompresiji (zgušnjivanju) sadržaja.

## Nastanci
Pripovijetke datiraju još iz perioda tradicija usmenog prenošenja koje su proizvele važne priče kao što su Homerova *[[Ilijada]]* i *[[Odiseja]]*. Ove priče su prenošene u ritmičnom, poetskom formatu, sa rimama kao olakšicom ljudima da zapamte sadržaj priče. Ove priče su izdjeljene u kraće dijelove, kako bi pripovjedaču bilo lakše prenijeti ih u dijelovima.
Bajke, koje su, ustvari, narodne priče sa eksplicitnom poukom, izumljene su, prema Herodotu, od strane grčkog roba imena Ezop, u 6. vijeku prije nove ere. Mnoge od tih priča su sačuvane i poznate i danas, kao Ezopove basne.
Drugi davni oblik kratke priče, anegdote, bile su popularne u doba Rimskog carstva. Anegdote su funkcionisale kao vrsta parabole, kratka realistična priča koja ima pouku. Anegdote sačuvane iz tog perioda su kasnije sakupljene, u 13. ili 14. vijeku, u zbirci "Gesta Romanum". Smatra se da su se izvorima iz te knjige kasnije koristili Chaucer, Gower, Boccaccio, Shakespeare.

U Evropi, tradicija usmene predaje počinje da se pretvara u pisanu formu u ranom 14. vijeku, napoznatiji primjer su Chaucerove *[[Kanterberijske priče]]* i Boccacciov *[[Dekameron]]*. Obje knjige su komponovane od individualnih kratkih priča koje se dužinom i sadržajem razlikuju. U doba renesanse termin novela se koristio za kratku priču.
Krajem 17. vijeka u Francuskoj se izdaju tradicionalne bajke (najpoznatija kolekcija je pripremljena od Charlesa Perraulta). Pojava Antoine Gallandovog prvog modernog prijevoda ''Hiljadu i jedne noći (1704.) ima jak uticaj na kratku priču 18. vijeka, npr. Voltaire, Diderot i drugi.

## Moderna pripovijetka
Moderna pripovijetka kao vlastiti žanr nastala je u Italiji, u ranom 19. vijeku. Rani primjeri zbirki kratkih priča uključuju "Bajke" braće Grimm (1824-1826), Gogoljeve "Večeri na farmi blizu Dikanke" (1831-1832), Edgar Allan Poove "Priče groteske i arabeske"(1836), Nathaniel Hawthorneove "Dvaput ispričane priče"(1842). U kasnijem dijelu 19. vijeka, rast tržišta štampanih magazina i žurnala kreirao je jaku potražnju za kratkom pričom, između 3000 i 15000 riječi dužine. Među poznatim pričama iz ovog perioda je Okrug br. 6, Antona Čehova.

U prvoj polovini 20. vijeka, pojavljuju se kvalitetni časopisi, koji izdaju kratke priče. Potraživanja za kratkim pričama su ogromne, to je bila fantastična zarada, tako da su se mnogi slavni pisci bavili pisanjem za novine, kako bi platili neke svoje troškove, kao npr. Čehov ili F. Scott Fitzgerald.

Potraživanje za kratkim pričama doživjelo je sredinom 20. vijeka svoj maksimum, kada je, 1952. magazin Life štampao Hemingwayevu podugu pripovijetku (koja se više smatra novelom) "Starac i more". Izdanje sa ovom pričom prodano je u 5.300.000 primjeraka za samo dva dana. Od tada se broj magazina koji izdaju pripovijetke smanjuje.

Jedan od ponovnih uspona pripovijetke nastaje krajem 20. vijeka u filmskoj industriji, u vezi sa pravljenjem kratkih igranih filmova koji traju od jedne do 40 minuta, a zasnivaju se na samoj pripovijetci.
Roland-Garros 1969.

**68. otvoreno prvenstvo Francuske u Tenisu** održano je od 26. maja do 8. juna 1969. u Parizu. Predstavljalo je drugo po redu prvenstvo na koje je dozvoljen pristup profesionalcima, odnosno drugo tenisko prvenstvo Francuske u Open eri.

Dolje je naveden popis pobjednika:

## Seniori
### Muškarci pojedinačno

 **[[Rod Laver]]** por.  Ken Rosewall, 6&ndash;4, 6&ndash;3, 6&ndash;4

### Žene pojedinačno

 **[[Margaret Court]]** por.  Ann Haydon Jones, 6&ndash;1, 4&ndash;6, 6&ndash;3

### Muški parovi

 **[[John Newcombe]]** /  **[[Tony Roche]]** por.  Roy Emerson /  Rod Laver, 4&ndash;6, 6&ndash;1, 3&ndash;6, 6&ndash;4, 6&ndash;4

### Ženski parovi

 **[[Françoise Durr]]** /  **[[Ann Haydon Jones]]** por.  Margaret Court /  Nancy Richey, 6&ndash;0, 4&ndash;6, 7&ndash;5

### Miješani parovi

 **[[Billie Jean King]]** /  **[[Bob Hewitt]]** por.  Françoise Durr /  Jean Claude Barclay, 3&ndash;6, 6&ndash;4, 6&ndash;2
Janet Young-Langford

**Janet Young**, nakon udaje poznata pod imenom **Janet Young-Langford** (22. oktobar 1951 - ) je bivša australijska profesionalna teniserka. Jedine veće uspjehe je imala u igri parova, kada je od 1972. do 1973. osvojila pet titula - četiri sa sunarodnjakinjom Evonne Goolagong, a jednu sa sovjetskom teniserkom Jevgenijom Birjukovom. U igri parova je sudjelovala i na natjecanjima Fed Cupa 1973. i 1974. uključujući pobjednička finala nad Južnom Afrikom 1973. i SAD 1974.

### Vanjske veze
* 
* 
*
Janet Young (razvrstavanje)

**Janet Young** može označavati:
* Janet Young, barunica Young, britanska konzervativna političarka (1926 - 2002)
* Janet Young (tenis), bivša australijska profesionalna teniserka (1951 - )
Tadeusz Nowicki

**Tadeusz Nowicki** (Varšava, 7. jul 1946 - ) je bivši poljski profesionalni teniser koji je nastupao krajem 1960-ih i početkom 1970-ih. Najveći uspjeh mu je bila osmina finala Roland Garrosa 1971. godine.

## Vanjske veze
*
Roland-Garros 1969. – muški singl

Rod Laver je pobijedio Kena Rosewalla 6-4 6-3 6-4 u finalnom meču i tako osvojoo titulu Otvorenog prvenstva Francuske 1969. u **pojedinačnoj konkurenciji**.

## Nositelji

## Ždrijeb
### Ključ

### Posljednja osmorica

### Grupa 1

### Grupa 2

### Grupa 3

### Grupa 4

### Grupa 5

### Grupa 6

### Grupa 7

### Grupa 8

## Vanjske veze
* French Open (1969) on ATPtennis.com
* French Open (1969) on tenniscorner.net
Hans-Jürgen Pohmann

**Hans-Jürgen Pohmann** (Köln, 23. maj 1947 -) je bivši njemački profesionalni teniser koji je krajem 1960-ih i početkom 1970-ih nastupao za Zapadnu Njemačku. Za vrijeme karijere je osvojio 2 pojedinačne i 5 titula u parovima, sve zajedno sa Jürgenom Fassbenderom. 

Godine 2011. je radio kao komentator za njemačku TV-stanicu RBB.

## Vanjske veze
* 
*
Tadeusz Nowicki (razvrstavanje)

**Tadeusz Nowicki** može biti:

* Tadeusz Nowicki, bivši poljski profesionalni teniser (1946 - )
* Tadeusz Nowicki (fiktivni lik), lik iz omladinskih romana čiji je autor Alfred Szklarski
Geoff Masters

**Geoff Masters** (Brisbane, 19. septembar 1950 - ) je bivši australijski profesionalni teniser koji je nastupao 1970-ih. Tokom karijere je najviše uspjeha imao u parovima, osvojivši ukupno 23 titule, te tri Grand Slam naslova - godine 1974. u kategoriji miješanih parova na US Openu sa Pam Teeguarden, te dvije titule u muškim parovima sa Rossom Caseom - na Australian Openu 1974. i Wimbledonu 1977.
Peter Pokorny

**Peter Pokorny** (Graz, 25. jul 1940 - ) je bivši austrijski profesionalni teniser koji je nastupao 1960-ih i 1970-ih. Najveći uspjeh u karijeri mu je bilo osvajanje turnira German Indoors u Bremenu 1973. Od 1963. do 1973. je bio član austrijske Davis Cup reprezentacije. Od 1981. do 1982. je bio kapetan austrijske Davis Cup reprezentacije.

Pokorny trenutno živi u Grazu sa ženom i dva sina. U slobodno vrijeme igra golf.

## Vanjske veze
* 
* 
*
Mike Estep

**Mike Estep** (Dallas, 19. jul 1949 -) je bivši američki profesionalni teniser. Tokom karijere je osvojio 2 pojedinačne i 7 titula u parovima. Na pojedinačnoj ljestvici mu je najviši rang bio br. 59 godine 1973. a na ljestvici parova br. 123 godine 1983.

Trenutno živi u mjestu Hurst u državi Teksas.

## Vanjske veze
* 
*
Mike Belkin

**Michael** ("**Mike**") **Belkin** (Montreal, 29. jun 1945 -)
je bivši kanadski teniser, koji je između 1965. i 1972. pet puta proglašavan najviše rangiranim kanadskim teniserom. 

Odrastao je u Miami Beachu gdje su ga roditelji doveli prepoznavši njegov talent i nastojeći iskoristiti tamošnju tenisku infrastrukturu. Nastupao je za kanadski Davis Cup tim.

Danas radi kao teniski direktor odmarališta Sonesta Beach na Key Biscayneu.

## Reference

## Vanjske veze
* ''ATPtennis.com'' Belkin player profile page
* ''DavisCup.com'' Belkin play record page
* Canadian Tennis Hall of Fame
Andrzej Licis

**Andrzej Licis** (Olkusz, 1932 - ) je bivši poljski teniser, koji je nastupao 1950-ih i 1960-ih. Od 1956. do 1960. je predstavljao Poljsku u Davis Cupu. U maju 1960. je odlučio ostati u Parizu, odbivši se vratiti u tadašnju komunističku Poljsku, zbog čega je doživotno isključen od strane poljskog teniskog saveza. Umjesto toga je nastupao u Francuskoj, a 1973. postao i francuski državljanin. Postao je blizak prijatelj političara Jacquesa Chabana-Delmasa. Godine 2001. mu je simbolički ukinuta zabrana nastupanja za Poljsku.

## Literatura
* Czesław Ludwiczek, *Powrót Andrzeja Licisa*, w: "Tenis", nr 77 z listopada 2004
* Zbigniew Bełdowski, *Tenis i jego tajemnice*, Wydawnictwo "Sport i Turystyka", Warszawa 1979

## Vanjske veze
*
Martin Mulligan

**Martin "Marty" Mulligan** (18. oktobar 1940 -) je bivši australski teniser. Najpoznatiji je po tome što je došao do finala Wimbledona 1962. godine, kada ga je porazio Rod Laver 6–2, 6–2, 6–1.

## Izvori

## Vanjske veze
* article in The Australian (11 October 2008)
Roland-Garros 1969. – ženski singl

Margaret Court je pobijedila Ann Jones sa 6–1 4–6 6–3 u finalnom meču i tako osvojila titulu **pojedinačnoj ženskoj konkurenciji** na Otvorenom teniskom prvenstvu Francuske 1969.

## Nositelji

#  Margaret Court *(*'prvakinja*')*
#  Billie Jean King *(četvrtfinale)*
#  Ann Jones *(finalist)*
#  Nancy Richey *(polufinale)*
#  Julie Heldman *(četvrtfinale)*
#  Virginia Wade *(2. kolo)*
#  Françoise Durr *(3. kolo)*
#  Kerry Melville *(četvrtfinale)*

## Ždrijeb
### Ključ

### Finale

### Ranija kola
#### Grupa 1

#### Grupa 2

#### Grupa 3

#### Grupa 4

## Vanjske veze
* 1969 French Open on ITFtennis.com , the source for this draw
Marie Pinterová

**Marie Pinterová**, rođena kao **Marie Neumannová** (Stará Boleslav, 16. 8. 1946 -) je nekadašnja čehoslovačka profesionalna teniserka mađarske nacionalnosti. Tokom karijere je osvojila dva turnira - Jacksonville 1972. godine i Japan Open 1981. 

## Vanjske veze
* 
* 
*
Vladimír Zedník

**Vladimír Zedník** (Prag, 1. februar 1947 - ) je bivši češki (čehoslovački) teniser. Poznat je kao član čehoslovačkog Davis Cup tima u finalu 1975. kada je izgubio meč od Björna Borga. Na Australian Openu 1974. je došao do četvrtfinala.

## Vanjske veze
* Vladimir Zednik at australianopen.com
Blagovijest

**Blagovijest**, **Blagoveštenje** ili **Navještenje Gospodinovo** (lat. *Annuntiatio*) je kršćanski praznik u spomen na događaj, kada je arkanđeo Gabrijel navijestio Blaženoj Djevici Mariji, da će začeti Isusa po Duhu Svetom.

Blagovijest se u Katoličkoj crkvi slavi 25. ožujka, 9 mjeseci prije Božića, a u pravoslavnim crkvama koje koriste julijanski kalendar 7. travnja. Riječ je staroslavenskog porijekla i znači dobra, lijepa vijest. Prema Bibliji, arkanđeo Gabrijel navijestio je Mariji, da će začeti Sina Božjega po Duhu Svetome. Dogodilo se to u Nazaretu, u vrijeme kada je Marija bila zaručena s Josipom, ali još nisu zajedno živjeli. Arhanđeo joj se na početku obratio riječima: „Zdravo Marijo, milosti puna, Gospodin s Tobom”, što je postalo početak molitve „Zdravo Marijo”. Marija je prihvatila Božji naum riječima: „Evo službenice Gospodnje, neka mi bude po riječi tvojoj!” Arkanđeo je tada otišao.

Svoju simboliku Blagovijest ima i kod muslimana Bošnjaka u Bosni i Hercegovini. Ovoga dana je, prema njihovom tumačenju, Gavrilo (Gabrijel) posjetio Djevicu Mejrem i obavijestio je o da će roditi sina koji će se zvati Isa.

Blagovijest ima svoj značaj i u narodnom kalendaru po kojem obilježava početak proljeća i buđenje zemlje, a da toga dana iz zemlje izlaze zmije, žabe, miševi i insekti. Tada se bude i pčele i medvjedi iz zimskog sna. Naši stari su vjerovali da zima traje do Balagovijesti, pa su u čast dolaska proljeća obavljali mnogobrojne obrede. Po visovima iznad naselja su se nekada palile vatre, a nakon toga (za tamnih noći) tragalo za mogućim svjetlucanjem na lokalnim uzvisinama. Ako se uoči, tumačeno je da se tu nalazi zakopano blago (blagovijest) pa su ga lakovjerni, narednih dana, pokušavali iskopati.

Ovo Kristovo / Isino utjelovljenje događaj je spasenja. Sin Božji utjelovio se da postane Spasitelj, da izvrši djelo spasenja.

Blagovijest se slavi u korizmi, čime se naglašava radost zbog začeća djeteta, ali i žalost zbog muke koja ga čeka.

Sveti Oci iz starih vremena ostavili su nam nekoliko predanja vezanih za ovaj razgovor kojim je otpočela istorija spasenja ljudskog roda i obnovljenja tvari. Između ostalog, oni vele da se Božji arhanđeo Gavrilo pojavio pred Prečistom Djevom baš u trenutku kada je čitala poznato mesto iz Knjige proroka Isaije: *Gle, devojka će začeti i rodiće sina* (Is. 7, 14). Po istim tumačenjima. Gospod Isus Hristos je vaskrsao trideset i nešto godina kasnije, u isti datum u koji se vodio opisani razgovor Božjeg izaslanika i buduće Bogorodice. Zato se 25. mart/7. april smatra za autentični datum Vaskrsa, a retki slučajevi kada se Vaskrs poklopi sa ovim nepokretnim praznikom. zovu se "Kiriopasha".

## Povezano
* Stari Sloveni
* Običaj
* Religija

## Reference

## Vanjske veze

* Ohridski prolog za 25. mart (7. april)
Blagovijest (razvrstavanje)

**Blagovijest** se može odnositi na:
* Blagovijest, katolička svetkovina
* Blagovijest (časopis), glasilo Beogradske nadbiskupije
Nicky Kalogeropoulos

**R. Nicholas Kalogeropoulos** (također poznat s imenom **Nikolaos**, kao i nadimkom **Nicky**; Kostarika, 18. februar 1945 -) je bivši grčki teniser. Kao junior je osvojio Grand Slam turnire u Roland Garrosu (1963) i Wimbledonu (1964). Kao senior je osvojio dva turnira - u Miamiju 1967. i u Solunu 1968. Od 1963. do 1981. je 25 puta nastupao za grčku Davis Cup reprezentaciju.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Tennis Archives
Manastir Krušedol

**Manastir Krušedol** je manastir Srpske pravoslavne crkve na južnoj strani Fruškoj gore u Vojvodini. Sam manastir se nalazi u ataru sela Krušedol, na putu između sremskog gradića Irig i sela Maradik. Manastir je zadužbina porodice poslednjih srpskih despota u Sremu - Brankovića. Sagrađen je između 1509 i 1514. godine. Porodica Đorđa Brankovića, dva patrijarha Srpske pravoslavne crkve i kralj Milan Obrenović su sahranjeni u Krušedolu.

## Historija
Manastirska crkva je posvećena prazniku Blagoveštenja. Manastir je osnovao despot Đorđe Branković (u monaštvu nazvan sveti Maksim) sa svojom majkom Angelinom, uz pomoć vlaškog vojvode Jovana Njagoja, između 1509. i 1516. Neki istraživači smatraju da se na tom mestu nalazilo svetilište stare slovenske vere.

Prilikom povlačenja Turaka iz Srema 1716, manastirski konaci su oštećeni, a crkva spaljena. Obnavljanje manastira je počelo 1721. i završeno krajem šeste decenije 18. veka. Uz zapadno krilo konaka izgrađen je visoki barokni zvonik 1726, a između 1742. i 1750. godine obnovljena je crkva. Izgradnja četvorostranih manastirskih konaka završena je 1753. godine.

U crkvi postoje dva sloja zidnog slikarstva. Stariji sloj su freske, slikane između 1543. i 1546, a drugi sloj su uzane zidne slike koje su nastale između 1750. i 1756. godine. Na zapadnoj fasadi crkve je freska sa predstavom strašnog suda, nastala krajem XVII veka.

Ikonostas je komponovan od ikona iz četiri perioda. Najstarije su ikone apostola sa Hristom, Bogorodicom i sv. Jovanom Krstiteljem, rad iz polovine XVI veka. U Drugom svetskom ratu, manastir nije razoren, ali je opljačkana bogata i vredna manastirska riznica. Manastir je posle rata obnovljen.

U crkvi, ispred ikonostasa, nalaze se kivoti u kojima su smešteni ostaci moštiju svetih Brankovića, tj. despota Đorđa Brankovića (monah Maksim) i njegovih roditelja Angeline i slepog Stefana Brankovića. U manastirskoj crkvi leže i posmrtni ostaci mnogobrojnih značajnih Srba. Između ostalih tu su sahranjeni patrijarh Arsenije III Čarnojević, mitropolit Isaija Đaković, patrijarh Arsenije IV Jovanović Šakabenta, grof Đorđe Branković, vojvoda Stevan Šupljikac, knjeginja Ljubica Obrenović i kralj Milan Obrenović.

Po istorijsko-kulturnoj ulozi, po bogatstvu riznice manastira, čuvenom ikonostasu i živopisu, drugim relikvijama, manastir Krušedol je jedan od najznačajnijih Fruškogorskih manastira. Na dan 13. avgusta 2009. godine Srpska Pravoslavna Crkva, Eparhija sremska i manastir Krušedol proslavili su veliki jubilej - pet vekova, pola milenijuma, postojanja ove velike Srpske Svetinje. Tom prilikom Sveti Arhijerejski Sinod Srpske Pravoslavne Crkve odlikovao je manastir Krušedol ordenom Svetog Save prvog stepena, koji je posle Svete Liturgije uručen visokoprepodobnom arhimandritu igumanu Savi.

## Reference

## Literatura
* Miroslav Timotijević, "Manastir Krušedol", I-II, Beograd 2008.
* "Tronovi crkve manastira Krušedola", ur. M. Timotijević, Galerija Matice srpske, Novi Sad 2009.

## Povezano
* Fruškogorski manastiri
* Krušedol

## Vanjske veze

* Informacije o manastiru