open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ian Buruma

**Ian Buruma** (28. decembar 1951. – ) je nizozemski publicist i akademik koji živi i radi u SAD. Poznat je prije svega po knjigam koje se bave azijskom kulturom, odnosno historijom Kine i Japana u 20. vijeku.

Njegov ujak je bio znameniti britanski sineast John Schlesinger.

## Bibliografija
*  ko-autor: Donald Richie
* 
* 
* *Tokyo: Form and Spirit* (1986) ko-autori: James Brandon, Kenneth Frampton, Martin Friedman, Donald Richie  
* *God's Dust: A Modern Asian Journey* (1989) 
* *Great Cities of the World: Hong Kong* (1991)
* *Playing the Game* (1991) novel 
* *The Wages of Guilt: Memories of War in Germany and in Japan* (1994) 
* Introduction for *Geisha: The Life, the Voices, the Art* (1998) by Jodi Cobb 
* *Voltaire's Coconuts, or Anglomania in Europe* (UK title) (1998) or *Anglomania: a European Love Affair* (US title) (1999) 
* *The Missionary and the Libertine: Love and War in East and West* (2000) compilation 
* *De neo-romantiek van schrijvers in exil* ("Neoromanticism of writers in exile") (2000) 
* *[[Bad Elements|Bad Elements: Chinese Rebels from Los Angeles to Beijing]]* (2001) 
* *Inventing Japan: From Empire to Economic Miracle 1853–1964* (2003) 
* *Occidentalism: The West in the Eyes of Its Enemies* (2004) with Avishai Margalit 
* *Murder in Amsterdam: The Death of [[Theo van Gogh (filmski režiser)|Theo Van Gogh]] and the Limits of Tolerance* (2006)  pobjednik nagrade ''Los Angeles Times'' za najbolju knjigu
* *Conversations with John Schlesinger* (2006) 
* komentar historije Kine na DVD-izdanju filma *[[The Last Emperor]]*, The Criterion Collection 2008 DVDs (ASIN: B000ZM1MIW, ).
* *The China Lover* (2008) roman 
* *Taming the Gods: Religion and Democracy on Three Continents* (2010) 
* *Grenzen aan de vrijheid: van De Sade tot Wilders* (*Limits to Freedom: From [[Marquis de Sade|De Sade]] to [[Geert Wilders|Wilders]]*) (2010) 
* 

;Eseji
* Theater of Cruelty: Art, Film, and the Shadows of War 
* ''China's class ceiling'', published in the Los Angeles Times
* *[http://www.nytimes.com/1999/04/11/magazine/the-pilgrimage-from-tiananmen-square.html?pagewanted=all&src=pm The Pilgrimage From Tiananmen Square]*, objavljeno u The New York Times

## Vanjske veze

* Official Website, with curriculum vitae 
* Column archive  at Project Syndicate
* Column archive at *[[The Guardian]]*
* Column archive at *[[The New York Review of Books]]*
* 
* 
* Article archive  at Journalisted
;Intervjui
* ''Voices on Antisemitism'' Interview with Ian Buruma  from the United States Holocaust Memorial Museum
* Ian Buruma discusses ''A Murder in Amsterdam''  [Video]
Eumycetozoa

__BEZKN__
__BEZSADRŽAJA__

**Eumycetozoa (prave sluzave gljive)** je grupa ameboidnih protista (carstvo Amoebozoa) koju karakteriše složen životni ciklus, u kome postoji stadijum **plodonosnog tela**. Sluzave gljive se hrane bakterijama i najčešće žive na biljnom materijalu koji truli. Pojedine prave sluzave gljive su model organizmi za naučna istraživanja.

## „Sluzave gljive"

Naziv „sluzave gljive" se odnosi na sve jednoćelijske eukariotske organizme, koji su dugo vremena smatrani gljivama usled sličnosti plodonosnih tela pojedinih predstavnika ove grupe sa plodonosnim telima pravih gljiva. „Sluzave gljive" su polifiletska skupina, koja obuhvata sledeće grupe organizama:
* Eumycetozoa, prave sluzave gljive, koje pripadaju carstvu ameba (Amoebozoa);
* Acrasidae, koje spadaju u grupu Heterolobosea;
* Plasmodiophorida, koje spadaju u grupu Cercozoa; i
* Labyrinthulomycetes, koje spadaju u grupu Heterokonta

Pošto se u filogenetskoj sistematici izbegava upotreba polifiletskih grupacija, naziv „sluzave gljive" bi trebalo ograničiti na prave sluzave gljive.

## Klasifikacija pravih sluzavih gljiva
Grupa pravih sluzavih gljiva, koja broji oko 600 vrsta, je izgrađena iz tri monofiletske klade, koje odgovaraju nivou klase: Protostelia, Myxogastria i Dictyostelia.

;klasa Protostelia
:red Protosteliida
;klasa Myxogastria
:red Liceida
:red Echinosteliida
:red Trichiida
:red Stemonitida
:red Physarida
;klasa Dictyostelia
:red Dictyosteliida

Grupe Protostelia i Myxogastria su međusobno srodnije i nazivaju se **plazmodijalnim sluzavim gljivama**, dok je naziv za grupu Dictyostelia **celularne (ćelijske) sluzave gljive**. Plazmodijalne sluzave gljive provedu veći deo životnog ciklusa u zajedničkom životu u okviru plazmodija, dok celularne sluzave gljive veći deo života provedu kao solitarni jednoćelijski organizmi.

## Životni ciklus pravih sluzavih gljiva

Životni ciklus sluzavih gljiva je složen, i tipično uključuje sledeće stadijume:
# jednojedarne, haploidne, amebo-flagelatne solitarne jedinke,
# ameboidne solitarne jedinke bez biča,
# eventualno agregovanje slobodnih jedinki u (pseudo)plazmodije,
# obrazovanje plodonosnog tela i
# oslobađanje slobodnih jedinki.

Ameboidne solitarne jedinke, kao i plazmodije, mogu biti jednojedarni ili višejedarni oblici. Plazmodije su pokretne, zahvaljujući usaglašavanju strujanja citoplazme kroz pojedinačne delove (amebe). Plodonosna tela se razvijaju iz jedne ameboidne ćelije (*sorokarp*, kod grupa Myxogastria i Protostelia) ili iz agregacije ameboidnih ćelija (*sporokarp*, kod grupe Dictyostelia). Prilikom stvaranja plodonosnog tela kod celularnih sluzavih gljiva (Dictyostelia) jedan deo ameba umire, stvarajući dršku sporokarpa.

## Literatura

## Vanjske veze
* Sluzave gljive
* „Lov na sluzave gljive" , u časopisu Smithsonian Magazine 
* dictyBase, on-lajn bioinformatička baza podataka o model organizmu Dictyostelium
* nomen.eumycetozoa.com , nomenklaturni sistem pravih sluzavih gljiva
Michael Mandelbaum

**Michael Mandelbaum** (1946 - ) je američki učenjak i publicist, najpoznatiji po knjigama koje su se bavile američkom vanjskom politikom. Među njima je najpoznatija *[[That Used to Be Us]]* iz 2011. godine, koju je napisao zajedno sa Thomasom Friedmannom i u kojoj se zalaže za radikalne promjene kako bi se povratila i sačuvala prednost koju je SAD do najnovijeg vremena imao u odnosu na druge države. Mandelbaum predaje na Fakultetu naprednih međunarodnih studija Univerziteta Johns Hopkins.

### Bibliografija
* *The Nuclear Question: The United States and Nuclear Weapons* (1979)
* *The Nuclear Revolution* (1981)
* *The Nuclear Future* (1983)
* *Reagan and Gorbachev* (ko-autor: Strobe Talbott 1987)
* *The Global Rivals* (ko-autor: Seweryn Bialer 1988)
**The Fate of Nations: The Search for National Security in the 19th and 20th Centuries* (1988) 
**The Dawn of Peace in Europe* (1996)
**The Ideas That Conquered the World: Peace, Democracy and Free Markets in the Twenty-first Century* (2002)
**The Meaning of Sports: Why Americans Watch Baseball, Basketball and Football and What They See When They Do* (2005)
**The Case For Goliath: How America Acts As The World's Government in the Twenty-first Century* (2006)
**The Frugal Superpower: America's Global Leadership in a Cash-Strapped Era* (2010)
**[[That Used To Be Us]]: How America Fell Behind in the World It Invented and How We Can Come Back* (ko-autor: Thomas Friedman 2011)
**The Road to Global Prosperity* (2014) 

## Izvori

## Vanjske veze
*
**''Booknotes'' interview with Mandelbaum on ''The Ideas That Conquered the World'', October 20, 2002.
Univerzitet Johnsa Hopkinsa

**Univerzitet Johns Hopkins** () je privatni, istrživački univerzitet sa sjedištem u gradu Baltimore, u američkoj saveznoj državi Maryland. Osnovan je 1876. godine a nosi naziv u čast svog prvog dobrotvora, američkog preduzetnika, abolicioniste i filantropa Johnsa Hopkinsa. 
7.000.000 $, od čega je polovinom finansirano osnivanje Johns Hopkins bolnice, je bio najveći filantropski poklon u historiji SAD-a u tom trenutku.

Daniel Coit Gilman, koji je inauguriran za prvog predsjednika te institucije 22. februara 1876. godine, doveo je univerzitet do revolucije visokog obrazovanja u SAD-u, integrirajući nastavu i istraživački rad.

## Historija
1873. godine, nakon svoje smrti, Johns Hopkins, poduzetnik i neženja bez djece, ostavio je 7.000.000 $ za financiranje bolnica i univerziteta u Baltimoreu, Maryland. U to vrijeme ovo bogatstvo, stvareno prvenstveno preduzećem *Baltimore i Ohio željeznice*, je bio najveći filantropski poklon u historiji SAD-a.

Prvobitni odbor Univerziteta se odlučio za potpuno novi model univerziteta, model posvećen izučavanju na naprednom nivou. 
Univerzitet Johns Hopkins je time postao model modernog istraživačkog univerziteta u SAD-u. Njegov uspjeh je na kraju doveo do pomaka nivoa visokog obrazovanja u SAD-u sa fokusa o nastavi i/ili primijeni tog znanje na nivo naučnoistraživačkog rada.

## Reference

## Vanjske veze

* Službena web stranica
* Službena web stranica univerzitetskog atletskog kluba
That Used to Be Us

***That Used to be Us: How America Fell Behind in the World It Invented and How We Can Come Back*** () je knjiga koju su godine 2011. objavili američki publicist Michael Mandelbaum i novinar Thomas Friedman. Za temu ima relativno zaostajanje SAD u odnosu na druge svjetske ekonomije i države tokom posljednjih nekoliko godina, a u njoj autori izlažu vlastita rješenja tog problema, i to sa pozicije koje sami u politčkom smislu opisuju kao radikalni centar. Prema autorima, SAD mora postepeno povećati porezne stope, te tako prikupljena sredstva intenzivno ulagati u obrazovni sistem i dugo godina zanemarivanu infrastrukturu, odnosno uklanjanjem ograničenja imigracije.

## Vanjske veze
*''That Used to Be Us'' - Aspen Institute
Monofiletska evolucija

primati: loricrveno).

**Monofiletska evolucija** ili **[[monofilijai]]** (eng: *monophyly*) i monofiletsko porijeklo**, kao  i  **monofiletska specijacija** su pojmovi koji se odnose na pojavu da svi pripadnici određene šire [[biosistematika|biosistematske]] skupine ili skupine [[populacija]]  potiču iz jedne te iste uže grupe [[organizam]]a. Pravac u nauci o biološkoj evoluciji koji ovakav oblik specijacije smatra univerzalnim načinom evoluiranje živog svijeta označava se kao **monofiletizam**.

Tako, na primjer sve recentne [[čovjek|ljudske]] populacije imaju monofiletsko porijeklo.

U zajedničkoj  kladističkoj upotrebi, monofiletska  grupa je [[takson]] (grupa organizama) koji formira jednu granu [[filogeneza|filogenetskog]] sabla, što znači da se sastoji od predaka svake [[vrsta|vrste]] i svih njenih potomaka. Termin je sinonim za neuobičajen termin **holofilija'''. Monofiletske grupe su obično okarakterizirane zajedničkim obilježjima, kao  izvedenim sinapomorfijama.

Monofilija je u suprotnosti sa parapfilijom i polifilijom, koji je najlakše shvatiti iz drugog dijagrama u ovom članku. U današnjoj upotrebi, parafiletska  grupa se sastoji se od svih potomaka zajedničkog pretka osim  jedne ili više monofiletskih grupa. Parafiletska  grupa je na taj način 'gotovo' monofiletska (u skladu sa značenjem prefiksa 'para', odnosno 'u blizini' ili 'zajedno').  Polifiletske grupe karakteriziraju konvergentne značajke, uključujući i ponašanje (npr.  noću aktivni primati, drveće, vodeni insekati). Strukture i  funkcija po kojima  se jedna grupa razlikuje od ostalih nisu naslijeđene od zajedničkog pretka.

## Povezano
*Pravci evolucije
*Specijacija
*Hronovrsta

## Reference

## Vanjske veze
*
*
*
Tartufi

**Tartufi** ili **gomoljače** (*tuber*) su rod gljiva iz porodice Tuberaceae. To su ekonomski vrlo značajne gljive. Svoja plodišta najčešće razvijaju od 5 do 30&nbsp;cm ispod zemlje. Izgledom podsećaju na krompir i imaju vrlo snažan i specifičan miris. Uglavnom narastu od veličine trešnje do veličine jabuke.

## Tartufi kroz istoriju
Prvu knjigu o tartufima napisao je Alfonso Cikareli. Francuski botaničar Josef Piton de Tournefort prvi ih je podrobnije posmatrao i opisivao početkom 18. veka. Stotinjak godina kasnije tartufe su počeli naučno istraživati u Italiji (Karlo Vitadinin), te nešto kasnije u Francuskoj (braća Luis-Rene i Čarls Tulsan. Na meniju Bečkog kongresa prvi put su se službeno našli 1815. godine.

## Tartufi danas
Tartufi su vrlo cenjena vrsta podzemnih gljiva. U gastronomskom svetu su poznati beli tartufi iz Albe, Pijemont, Italija. U Evropi se zadnjih godina pojavljuju kineski tartufi koji su znatno jeftiniji (i do 20 puta!), a mogu se raspoznati samo laboratorijskom pretragom.

## Kulinarstvo
Od nekoliko stotina različitih vrsta tartufa, svega desetak je jestivo. Tartufi su gurmanske gljive, jer imaju opor, intenzivan, zemljani miris koji hrani daje jedinstven ukus, sa mirisom koji se opisuje kao: šumski plod, mješavina čokolade i zemlje do starih čarapa. Koriste se u vrlo malim količinama. Potražnja za tartufima uvijek je višestruko veća od ponude, zbog čega cijena može skočiti i do više hiljada evra po kilogramu.

Nije ih potrebno dugo pripremati, i uglavnom se koriste tanko narendani preko jela. Odlično idu uz tjesteninu, jela od krompira i jaja, uz ribu i živinsko meso. Tartuf se kombinuje i s maslinovim uljem, bijelim lukom i biberom. Bijeli tartufi se jedu sirovi, jer se obradom izgubi njihov jedinstveni ukus. Crna varijanta može da se kuva, ali samo kratko, i ne na previsokim temperaturama.

Od momenta kad su skupljeni iz zemlje, tartufe je važno brzo upotrebiti jer im specifična aroma veoma brzo ispari. Proizvodi se i maslinovo ulje s aromom tartufa.

## Nematerijalna svjetska baština
Traženje (lov) i vađenje italijanskog tartufa još uvijek je vjekovna tradicija seoskog života brojnih zajednica na italijanskom poluotoku. Lov na tartufe uključuje širok spektar vještina i znanja (o klimi, okolišu i vegetaciji) u vezi s upravljanjem prirodnim ekosistemima. Lov podrazumijeva pronalaženje staništa na kojima raste gomoljasta biljka. Ovaj korak se izvodi uz pomoć dresiranog psa. Po pronalasku, koristi se posebna lopaticu koja omogućava vađenje tartufa bez narušavanja stanja tla, što osigurava sezonsku regeneraciju vrste. Lov na tartufe je često praćen s popularnim gozbama koje obilježavaju početak i kraj sezone tartufa.

Branje tartufa je na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog naslijeđa čovječanstva kao element kulturne baštine u Italiji. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 13. do 18. decembra 2010. u Šri Lanki.
 
## Reference

## Vanjske veze

*
Genetička divergencija

**Genetička divergencija** (srednjovj. lat. *divergentia*: razilaženje, odstupanje), proces u kojem najmanje dvije populacije neke predačke vrste akumuliraju tijekom vremena neovisne genske promjene (mutacije), često nakon što su populacije neko vrijeme bile reproduktivno izolirane. U nekim slučajevima subpopulacije koje žive u ekološki zasebnim perifernim okolišima mogu izražavati genetičku divergenciju od preostalog dijela populacije, navlastito kada je raspon populacije veoma velik (vidi parapatrijska specijacija). Genetičke razlike među divergentnim populacijama mogu obuhvaćati tihe mutacije (one koje nemaju učinka na fenotip) ili proizvesti značajne morfološke i/ili fiziološke promjene.

Genetička divergencija uvijek će pratiti reproduktivnu izolaciju, ili zbog novih, originalnih adaptacija putem selekcije i/ili zbog genetičkog drifta, i glavni je mehanizam na kojem počiva specijacija.

## Povezano
* Divergentna evolucija

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Arbeitskreis (AK) Evolutionsbiologie
* European Society for Evolutionary Biology (eseb)
* Gesellschaft für Biologische Systematik (GfBS)
* Society for the Study of Evolution 
* US National Center for Science Education (NCSE)
* YouTube-Kanal des AK Evolutionsbiologie mit Lehr-Videos
Karpofor

**Karpofor** (gr. *karpos* (καρπο) - voće, *phoreo* (φόρος) - trošenje) u botanici je deo šizokarpijuma. Predstavlja osnovu na kojoj su skupljeni plodovi. Kada sazru, opadaju svaki zasebno, dok karpofor zaostaje. Ovakav plod, a tako i karpofor se javlja kod zdravca, žive trave i svih vrsta familija *[[Apiaceae]]*.

Kod pečuraka, karpofor je plodonosno telo koje čine šešir i drška (stručak).

## Reference

## Vanjske veze
* Šta je karpofor?
* Detaljna fotografija karpofora 
* Detaljno o karpoforu
Šizokarpijum

**Šizokarpijum** ili **cepajući plodovi** su grupa plodova koji pripadaju prostim nepucajućim sušnim plodovima. Nastaju iz dva ili više oplodna listića skupljenih na zajedničkoj osnovi koja se naziva karpofor. Međutim, kada sazru, opadaju svaki zasebno, dok karpofor zaostaje.

## Primeri
Sve vrste familije *[[Apiaceae]]* imaju ovakav plod, koji nastaje od dva oplodna listića i potcvetan je. Plod zdravca nastaje od pet oplodnih listića, a kod sleza od mnogo više. U oba slučaja plodnik je natcvetan.

## Plodovi vrsta familije ''Apiaceae''

Image:Dill dried umbel.jpg
Image:Fluitenkruid vruchten Anthriscus sylvestris.jpg
Image:Heracleum-lanatum01.jpg


## Reference
Zdravac

**Zdravac** (pitomi zdravac) ili lat. **Geranium macrorrhizum** je biljka iz porodice zdravaca (Geraniaceae). Prirodni areal zdravca su jugoistočni Alpi i Balkan.

## Opis biljke

Zeljasta, višegodišnja biljka uspravnog stabla visokog do 40&nbsp;cm. Listovi su na dugačkim drškama i sa liskama izdeljenim na krupne režnjeve. Cvetovi jasno uočljivi sa crvenim do tamnocrvenim kruničnim i šiljatim, jajastog oblika čašičnim listićima. Rizom je dobro razvijen, krupan (macros= krupan) dužine 10–15&nbsp;cm, sa ljuspastim zaliscima i koso postavljen.

## Hemijski sastav droge
Rizom (*Geranii macrorrhizi*) i nadzemni deo (*G. herba*) biljke su najčešće u upotrebi kao droga. 
Rizom sadrži:
* najviše tanina (i do 20%), 
* flavonoide, 
* pektine, gume, 
* etarsko ulje itd.

Etarsko ulje se prilikom sušenja biljke brzo gubi pa je zato najbolje upotrbljavati svežu biljku. Ima specifičan, jak i prijatan miris koji podseća na neku mešavinu ruže i muskatne žalfije. Zbog toga se etarsko ulje sve češće koristi u kozmetici. Gaji se kao ukrasna biljka u vrtovima i baštama.

## Lekovito dejstvo i upotreba
Zdravac se pre svega koristi u narodnoj medicinii to za smirivanje upale kože i sluzokože upravo zahvaljujući prisustvu visokog sadržaja tanina. Pomaže kod nesanice tako što usporava aktivnosti i produžava sam san. Kao blago umirujuće sredstvo deluje na nervni sistem i smiruje nervozu srca.

## Literatura

* Gostuški, R: Lečenje lekovitim biljem, Narodna knjiga, Beograd, 1979.
* Grlić, LJ: Enciklopedija samoniklog jestivog bilja, August Cesarec, Zagreb, 1986.
* Djuk, A, DŽ: Zelena apoteka, Politika, Beograd, 2005.
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990.
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004.
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Kojić, M, Stamenković, V, Jovanović, D: Lekovite biljke jugoistične Srbije, ZUNS, Beograd 1998.
* Lakušić, D: Vodič kroz floru nacionalnog parka Kopaonik, JP Nacionalni park Kopaonik, Kopaonik, 1995.
* Marin, P, Tatić, B: Etimološki rečnik, NNK Internacional, Beograd, 2004.
* Mindel, E: Vitaminska biblija, FaMilet, 1997.
* Mišić LJ, Lakušić R: Livadske biljke, ZUNS Sarajevo, ZUNS Beograd, IP *Svjetlost*, 1990 
* Stamenković, V: Naše neškodljive lekovite biljke, Trend, Leskovac
* Tucakov, J: Lečenje biljem, Rad, Beograd, 1984.

## Vanjske veze

*Geraniaceae: Ground Cover Geraniums 
*Paghat's Garden: Ingwersen's Bigroot Geranium
Molekularna filogenija

**Molekularna filogenija** grana je filogenije koja analizira nasljedne molekularne razlike, uglavnom u sekvencijama DNA, radi dobivanja informacija o evolucijskim vezama nekog organizma. Rezultat molekularne filogenetske analize izražava se filogenetskim stablom. Molekularna filogenija jedan je od aspekata **molekularne [[sistematika|sistematike]]**, šireg termina koji također uključuje uporabu molekularnih podataka u taksonomiji i biogeografiji.

## Vidite jo[
*Računarska filogenija
*Mikrobna filogeneza
*Molekularna evolucija
*PhyloCode
*Filogenijska nomenklatura

## Reference

## Literatura

* Joe Felsenstein 2004. *Inferring phylogenies*. Sinauer Associates Incorporated. .
* Hillis, D. M. & Moritz, C. 1996. *Molecular systematics*. 2nd ed. Sinauer Associates Incorporated. .
* Page, R. D. M. & Holmes, E. C. 1998. *Molecular evolution: a phylogenetic approach*. Blackwell Science, Oxford. .
* Pamela S. Soltis, Soltis, D.E., and Doyle, J.J. (1992) *Molecular systematics of plants*. Chapman & Hall, New York. .
* Soltis, P.S., Soltis, D.E., and Doyle, J.J. (1998) *Molecular Systematics of Plants II: DNA Sequencing*. Kluwer Academic Publishers Boston, Dordrecht, London. .
*

## Vanjske veze
*NCBI – Systematics and Molecular Phylogenetics
*The promise of a DNA taxonomy (Mark L. Blaxter)
*Molecular phylogenetics iz *Encyclopedia Britannica*.
Heterotrofni organizmi

**Heterotrofija** (grčki *heteros* - tuđi, stran, onaj drugi; *trophe* - hranjenje), (odnosno **heterotrofni organizmi**) je pojam u biologiji kojim se označava svojstvo stanice (odnosno jednog organizma) da ugljikohidrate koji su joj (mu) potrebni za život, uzimaju iz organskih tvari. To je svojstvo živog organizma da za građu svog tijela neophodno treba ugljikohidrate koji su već sintetizirani organski spojevi.

Tako su na primjer gljive heterotrofni organizmi jer se hrane organskim hranjivima i uspijevaju i u mraku.

Heterotrofija je dovela do različitih oblika **zajedničkog života organizama različitih vrsta** - s različitim stupnjevima međusobne ovisnosti:
* Komenzalizam: Jedan od dva partnera ima značajne koristi, drugi partner nema vidljivu štetu.
* Mutualizam: Partnerstvo je korisno za oba partnera.
* Antagonizam: Korist ima samo jedan partner, drugi ima samo manju ili veću, nekad i sudbonosnu, štetu.

## Povezano
* Razmjena tvari i energije
* Autotrofija

## Reference
Ksilem

**Ksilem** je jedan od dva tipa transportnog tkiva kod vaskularnih biljki (floem je drugi). Reč *ksilem* je izveden iz  (*ksilon*), sa značenjem "drvo". Najbolje poznato ksilemsko tkivo je drvo, mada je ono prisutno i kod drugih biljiki. Njegova osnovna funkcija je transport vode i biljnih nutrijenata.

Ranije se smatralo da se provodnim elementima ksilema isključivo transportuje voda sa mineralnim materijama od korena do svih delova biljke, a sadašnja saznanja govore da se u ksilemskom soku:
* mogu naći mnoga organska jedinjenja koja proizvodi koren (npr. alkaloidi) ili ih usvaja iz zemljišta
* aminokiseline i amidi koji su nastali prilikom redukcije nitrati i ugrađivanja soli amonijuma u organska jedinjenja
* u proleće kod višegodišnjih biljaka, dok se ne razviju listovi, biljka se iz korena i različitih podzemnih organa za skladištenje (krtole, lukovice, rizomi i sl.) snabdeva organskim materijama preko ksilema
* klijanje mlade biljke odvija se korišćenjem organskih materija iz semena ili drugih podzemnih organa, kroz ksilem
* nalaze biljni hormoni, citokinini i giberelini, koje proizvodi meristem korena
* prenose spore i toksini patogenih gljiva i virusi. 

Usled transpiracije u nadzemnim delovima biljke i apsorpcije vode u korenu, javlja se razlika u pritisku, koja se naziva sisajuća sila i koja omogućava kretanje vode naviše.

Ksilem je izgrađen od mrtvih ćelija sa odrvenelim zidovima, koje se nazivaju:
* traheje i traheidi
* parenhimsko tkivo ksilema
* mehanički tkivo, libriform vlakna 

## Traheje i traheidi
Obe vrste ćelija su mrtve, bez protoplasta i sa zadebljalim, lignifikovanim zidovima koji mogu izdržati pritisak. Traheje su dugačke cevi, do 10 cm dužine, nastale uzdužnim spajanjem ćelija. Uzdužni zidovi ćelija koje će obrazovati traheju odrvenjavaju, a njihovi poprečni zidovi delimično ili potpuno nestaju.

Prema obliku zadebljanja zidova , među trahejama se razlikuju:
* prstenaste, nalaze se u organima koji rastu
* spiralne, kao i prstenaste u organima koji rastu
* mrežaste, imaju delove zidova koji nisu zadebljali i kroz koje je moguć bočni transport; prema obliku nezadebljalih delova mogu biti jamičaste, stepeničaste i dr. 

Traheide su izdužene ćelije najčešće sa šiljatim vrhovima. Transport materija vrši se kroz dvostruko opšančene jamice na radijalnim i poprečnim zidovima. Ove jamice se nalaze na mestu odvajanja primarnog od sekundarnog zida. Traheide su filogenetski stariji elementi, prisutni kod papratnjača i golosemenica gde, zbog odrvenelih zidova, pored provodne imaju i mehaničku ulog.

## Reference

## Literatura

* 
*  
*  
* 
* 
* 
*
Floem

**Floem** je složeno biljno provodno tkivo, čija je funkcija transport rastvorene organske materije od mesta gde se sintetišu, najčešće od lista, do svih ostalih delova biljke.  Zajedno sa ksilemom gradi provodne snopiće centralnog cilindra.

Floem je izgrađen iz živih prozenhimatičnih ćelija:
* sitastih cevi i
* ćelija pratilica.

Ranije se smatralo da floem provodi rastvorene organske materije (asimilati) od mesta gde se stvaraju fotosintezom, odnosno od lista pa do svih delova biljke (primaoci). Današnja saznanja su nešto drugačija: organske materije se kroz biljku mogu da kreću u svim pravcima kako od korena ka listovima i iz njih u vršne pupoljke, tako i iz listova ka korenu. Uzlazno kretanje materija vrši se kroz ksilem, a transport iz listova u bilo kom pravcu, ka vršnim pupoljcima (naviše) ili naniže vrši se samo kroz floem.

## Reference
Cvijet Srebrenice

**Srebrenički cvijet** ili **Cvijet Srebrenice** simbol je koji se upotrebljava, obično u obliku čipke, kao obilježje stradanja Bošnjaka u genocidu u Srebrenici. Poticaj za ideju izrade cvijeta dao je Mustafa Cerić, tadašnji reisululema Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini, a idejno rješenje izradila je Jasmina Čamdžić. Od pet predloženih uzoraka izabran je cvijet sastavljen od zelena cvjetišta koje okružuje 11 bijelih latica, u znak sjećanja na 11. dan mjeseca jula kada je počeo Srebrenički genocid. Bijela boja latica simbolizira nevine ubijene ljude, a zeleno cvjetište nadu za mir, odnosno nadu da se ništa slično više nikada ne ponovi. Cvijet je nazvan »Sjećanje«, nema cijenu i nije na prodaju.

Udruženje Gračaničko keranje, koje se od 2006. bavi promocijom tradicionalne tehnike čipkanja (*keranja*) na području Gračanice, zaštitilo je izradu srebreničkog cvijeta u obliku čipke pri Institutu za intelektualno vlasništvo BiH 2010. Iste godine urađena je bila prva veća pošiljka cvjetova za Evropski parlament, kada su na inicijativu zastupnika EP-a Jelka Kacina žene iz Gračanice izradile 800 cvjetova za zastupnike u Strasbourgu.

Po uzoru na cvijet »Sjećanje« uskoro su se pojavili i drugi oblici srebreničkog cvijeta. Sarajevski filigranar Mensur Bektić izradio je »Cvijet Srebrenice«, srebrni filigranski cvijet sa 11 latica, svaka s po sedam komponenti, tj. okica, i zelenim staklenim kamenom u sredini. Zbog sličnosti s čipkanim srebreničkim cvijetom koji izrađuje Gračaničko keranje, pokrenut je sudski spor oko vlasništva nad dizajnom. I čipkani i filigranski srebrenički cvijet nose se na reveru.

Verzije srebreničkog cvijeta izrađivali su i drugi autori. Godine 2014. Enes Klopić, apsolvent na Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu, izradio je *Cvijet Majki Srebrenice*, digitalni crtež s prikazom 11 majki odjevenih u bijelo koje sjede oko zelena tabuta djeteta koji svaka dotiče svojom desnom rukom. S motivima prikazanim odozgo, crtež majki u bijelom oko zelena tabuta podsjeća obrisima na srebrenički cvijet. U zeničkom naselju Mokušnicama jedan je cestovni rotor glavne gradske magistrale bio ukrašen 2015. s više od 500 sadnica cvijeća u obliku srebreničkog cvijeta.

## Povezano

* Srebrenički masakr
* *[[Dubh (ar thitim Shrebenice, 11ú Iúil, 1995)]]*
* gračanička kera

## Izvori

## Vanjske veze

* Gračaničko keranje: Cvijet – Sjećanje , čipkani (*kerani*) srebrenički cvijet
* Bektićev »Cvijet Srebrenice« , filigranski srebrenički cvijet
Unity Dow

**Unity Dow** (23. april 1959 -) je bocvanska pravnica, književnica, aktivistica i političarka, poznata po borbi za ženska prava, odnosno prva žena koja je postala sutkinja u historiji Bocvane. Stekla je veliki ugled ne samo u domovini nego i u ostatku afričkog kontinenta te je u nekoliko navrata bila angažirana kao stručni suradnik prilkom rješavanja sukoba u Ruandi i Keniji.

## Bibliografija
**Far and Beyon*' Longman Botswana, 2000, Spinifex, 2001
**The Screaming of the Innocent*, Spinifex 2002, Double Storey, 2003
**Juggling Truths*, Spinifex, 2003
**The Heavens May Fall*, Double Storey, 2006
**Saturday is for Funerals*, Harvard Press, 2010

## Reference

## Vanjske veze
*Writer site 
*
Ian Khama

**Seretse Hama Ijan Hama** (; Čertsi) je general-pukovnik, četvrti predsednik Bocvane i poglavica plemena Bamangvato.

## Biografija
Rođen je 27. februara 1953. godine u Čertsiju, Ujedinjeno Kraljevstvo. Otac mu je bio Seretse Hama, poznati političar, vođa pokreta za nezavisnost Bocvane, a majka Rut Vilijams Hama, bivša prva dama.

Do 31. marta 1998. godine bio je vojnik, a obrazovanje je stekao na vojnoj akademiji Sendhurst u Velikoj Britaniji.

Nakon što je istekao mandat predsedniku Masiri, a izabran predsednik Mogaj, Hama je postao potpredsednik. Pošto nije bio član Nacionalne skupštine, nije mogao preuzeti funkciju. Nakon održanih izbora na severu Serovea, postao je potpredsednik Bocvane. Dana 1. aprila 2008. godine, napustio je funkciju potpredsednika i postao predsednik.

Takođe je bio neko vreme i ministar za predsedničke poslove i javnu upravu, ali je nakon odlaska na jednogodišnji dopust zamenjen. Postao je član Glavnog odbora Demokratske stranke Bocvane, a uskoro i predsednik stranke na izbornom kongresu 2003. godine . U ambicijama za predsednički položaj podršku mu je dao i predsednik Mogaj.

Kvalifikovani je pilot. Nije oženjen.	

## Reference

## Vanjske veze
Zajedničko poreklo

:*Za uporabu termina u lingvistici i filologiji vidi [[komparativna metoda|komparativnu metodu]], [[historijska lingvistika|historijsku lingvistiku]], [[prajezik]] i [[tekstualna kritika|tekstualnu kritiku]].*

**Zajedničko poreklo** u evolucijskoj biologiji dijeli grupa organizama koje povezuje **zajednički [[predak]]**. Postoji čvrst dokaz da svi živući organizmi na Zemlji potječu od zajedničkog pretka znana kao posljednji univerzalni predak ili LUA (od engl. *last universal ancestor*), odnosno posljednji univerzalni zajednički predak ili LUCA (od engl. *last universal common ancestor*).

Zajedničko porijeklo među organizmima različitih vrsta nastaje tijekom specijacije u kojoj se uspostavljaju nove vrste od jedinstvene predačke populacije. Organizmi koji dijele recentnijeg zajedničkog pretka bliže su srodni. Posljednji zajednički predak svih trenutačno živućih organizama jest posljednji univerzalni predak, koji je živio prije oko 3,9 milijarde godine. Najraniji dokazi života na Zemlji jesu grafit za koji je potvrđeno da je biogen, a otkriven je na zapadnom Grenlandu u metasedimentarnim stijenama starim 3,7 milijarda godina i fosili mikrobnog mata otkriveni u pješčenjaku staru 3,48 milijarda godina pronađenu u zapadnoj Australiji. Svi trenutačno živući organizmi na Zemlji dijele zajedničko gensko naslijeđe (univerzalno zajedničko porijeklo), svaki je od njih potomak jedinstvene izvorne vrste iako je sugestija značajnog horizontalnog genskog transfera tijekom rane evolucije otvorila pitanja o monofiliji života.

Univerzalno zajedničko porijeklo putem evolucijskog procesa, tj. da postoji samo jedan progenitor, jedan praroditelj za sve životne oblike, prvi je predložio Charles Darwin u svojem djelu *[[O porijeklu vrsta]]* koje je završavalo: "Ima veličanstvenosti u takvu poimanju života, s različitim njegovim moćima koje su početno udahnute u nekoliko oblika ili u samo jedan oblik". Ovu su teoriju nedavno popularizirali Richard Dawkins, u svojem djelu *[[Priča o predcima]]*, i drugi.

## Povezano
* *[[Priča o predcima]]*

## Izvori

## Vanjske veze
* 29+ Evidences for Macroevolution: the Scientific Case for Common Descent. Iz TalkOrigins Archivea
* The Tree of Life Web Project
Bruce Ackerman

**Bruce Ackerman** (19. august 1943 - ) je američki pravnik, filozof i publicist, poznat kao jedan od vodećih teoretičara socijalnog liberalizma, odnosno zagovornika egalitarijanizma među suvremenim američkim intelektualcima. Ackerman od 1982. predaje ustavno pravo i političke nauke na Pravnom fakultetu Univerziteta Yale.

## Vanjske veze
* Bruce Ackerman's Profile at Yale Law School
*
Masakr u Komsomolskoju

**Masakr u Komsomolskoju** je naziv za masovnu likvidaciju zarobljenih čečenskih separatističkih militanata koje su, prema navodima ruske novinarke Ane Politkovskaje i američkog  Owena Matthewsa, izvršile ruske vojne i paravojne formacije krajem marta 2000. izvele u gradiću Komsomolskoje za vrijeme Drugog čečenskog rata, neposredno nakon bitke u kojoj je zauzeto to važno čečensko uporište. Do nje je došlo nedugo nakon predaje čečenskih militanata, kojima je prethodno obećana amnestija ukoliko polože oružje i prestanu pružati otpor ruskim snagama. Politkovskaja je tvrdila da su zarobljenici  "nestali" ubrzo nakon što su zarobljeni. Matthews, koji je nedugo nakon završetka bitke posjetio gradić, je u reportaži za Newsweek napisao kako je među ruševinama vidio 11 nesahranjenih leševa čečenskih boraca, za kojih je bilo "očito da mnogi nisu umrli u borbama", te da su bili podvrgavani sakaćenju poput rezanja ušiju. Svjedočanstva pripadnika ruskog Ministarstva za izvanredne situacije, zaduženih za asanaciju razrušenog grada, također navode da su se susretali sa osakaćenim leševima, ali počinitelji tih postupaka nisu poznati.

Rustam Azizov, preživjeli čečenski zarobljenik kojemu je amputirana ruka zbog loše medicinske skrbi, je u iskazu za Memorijal 2003. godine opisao kako su ranjene Čečene "zgniječili ruski tenkovi, razmrskani do smrti udaranjem puškama ili opremom za kopanje rovova" a da su "skloništa u koje smo sklonili ranjene sa odsječenim udovima napadnuta granatama i zapaljena". Neki su zarobljenici morali kopati vlastiti grob.

2008. je organizacija Prague Watchdog u svom izvještaju citirala  izjavu preživjelog stanovnika sela pod psuedonimom "Aslan" koji je tvrdio  o tome da su zarobljenici "prebijani do smrti, zakopani živi u zemlji, zgnječeni tenkovima ili vojničkim vozilima".

## Izvori
Carl Bildt

**Nils Daniel Carl Bildt** (15. jul 1949 -) je švedski desničarski političar i diplomat, koji je od 1986. do 1999. vodio švedsku Stranku umjerenih, a od 1991. do 1994. služio kao premijer Švedske. Nakon toga je postao poznat u međunarodnoj javnosti prije svega zbog posredničke uloge kojom su se nastojali okončati jugoslavenski ratovi, prije svega rat u BiH, te je Bildt od 1994. do 1995. služio kao poseban mirovni izalsanik EU, supredsjedatelj Daytonske mirovne konferencije te prvi visoki predstavnik za BiH odnosno de facto guverner poratne BiH. Nakon povratka Stranke umjerenih na vlast u Švedskoj od 2006. do 2014. je služio kao ministar vanjskih poslova u vladi Fredrika Reinfeldta. Bildt je također poznat kao jedan od pionira korištenja Intereta među svjetskim političarima, a  njegov profil na Twitteru ima preko 250.000 sljedbenika. Bildt je poznat po zalaganju za što čvršće EU sa SAD, priključenje Švedske NATO-paktu, kao i žestoko suprotstavljanje Rusiji postupke čije vlasti pod Vladimirom Putinom je usporedio s nacističkom Njemačkom. 

## Vanjske veze

* Alla Dessa Dagar, Bildtov blog na švedskom jeziku
* twitter.com/carlbildt, Bildtov mikro-blog na engleskom jeziku
* bildt.net, službeni website (neaktivan)
* Bildt Comments – Bildtov blog na engleskom jeziku (neaktivan)
* .
* Sweden navigates complex waters of EU foreign policy, *The Local*
* "Assuring Peace and a European Future in Bosnia and Hercegovina, Open Letter to Carl Bildt in the light of the "Dayton-2"-negotiations at Butmir, Bosnia and Hercegovina, by Lord Paddy Ashdown, Wolfgang Petritsch und Christian Schwarz-Schilling, 18. Oktober 2009 

|-

|-

|-

|-
Napad na Elistanži kasetnim bombama

**Napad na [[Elistanži]] kasetnim bombama** se odigrao 7. oktobra 1999. godine u Čečeniji na samom početku Drugog čečenskog rata kada su dva aviona Suhoj Su-24 ruskog ratnog zrakoplovstva tokom kampanje bombardiranja 
koja je bila prethodila kopnenoj invaziji napala planinsko selo Elistanži, zapadno od Vedena na jugu tada de facto nezavisne Čečenije. Tada su korištene kasetne bombe i pri tome je ubijeno  najmanje 48 civila, dok je ranjeno preko stotinjak. Bombardovanje je trajalo puna dva sata i uništilo 200 kuća. Preživjeli su potom kupili ostatke ubijenih po ulicama.  Znatan broj ubijenih bili su žene i djeca. Selo su nakon toga posjetili predstavnici Memorijala, organizacije za zaštitu ljudskih prava i prikupili iskaze od preživjelih; od ispitanih 20 ranjenih osoba, samo je jedan bio muškarac, a sve ostale su bile žene. Prema svjedocima, avioni su napali kada su mještani bili okupljeni da beru krumpir i kukuruz kako bi se prehranili. Nije bilo čečenskih boraca u selu, niti ikakvih legitimnih vojnih ciljeva u blizini tokom napada.

Nakon što je u Čečeniji uspostavljena proruski režim, u nekoliko navrata su tamošnje vlasti pokretale formalnu istragu povodom tih događaja, ali one u pravilu nisu donijele nikakvih rezultata zbog odbijanja ruskog zrakoplovstva i Ministarstva obrane da povodom toga daju službene podatke ili objašnjenje.

## Povezano
*Napad balističkim projektilima na Grozni 1999.
*Masakr u Katir-Jurtu
*Rusko bombardiranje Čečenije 1999.
*Masakr u Alkan-Jurtu

## Izvori

## Vanjske veze
*Video sa žrtvama Elistanža nakon bombardovanja
Nikola Jorgić

**Nikola Jorgić** (rođen c. 1946.) je bosanskohercegovački Srbin iz Doboja koji je bio vođa paravojske u toj okolici, a koja je djelovala tijekom rat u Bosni i Hercegovini 1992., odnosno provodila zločine protiv Bošnjaka u Doboju.

Imao je prebivalište u Njemačkoj od 1969. do 1992. Kada se vratio u Njemačku, u Bochum, je uhićen i doveden pred njemački sud zbog optužbi za ratne zločine. 26. 9. 1997., njemački viši sud je presudio da je bio odgovoran za ratne zločine u Doboju. Prema presudi, odgovoran je za ubijanje 22 seljaka - uključujući starije i invalide - te za protjerivanje preostralih mještana iz sela, kao i za smrt sedam osoba u Ševarliji. Proglašen je krivim za genocid te osuđen na četverostruku doživotnu zatvorsku kaznu. Ova presuda je postavila presedan jer je neočekivano postala prvi pravni primjer sudske presude za bosanski genocid, četiri godine prije nego je MKSJ osudio Radislava Krstića za taj najteži i najteže dokaziv zločin.

Njemački Vrhovni sud potvrdio je 30.4.1999. ovu presudu. Jorgić se žalio i višoj instanci, ali je Europski sud za ljudska prava 2007. odbacio njegovu tužbu i utvrdio da tom presudom nisu prekršena njegova ljudska prava.

## Izvori
Malalai Joya

**Malalai Joya** (paštuinski **ملالۍ جویا**) (rođena 25. aprila 1978) je afganistanska aktivcistica i bivša političarka, poznata po tome što je od 2005. do 2007. služila kao članica Nacionalne skupštine Afganistana, a odakle je otjerana nakon što je javno kritizirala predsjednika Hamida Karzaija da u svojoj vladi drži zloglasne gospodare rata i ratne zločince. Joya je također žestoko kritizirala i zapadne vlade u zbog podrške Karzaiju, uključujući i SAD pod predsjednikom Obamom.  Njeno protjerivanje iz Parlamenta u maju 2007. je izazvalo brojne proteste u svijetu, a časopis ''Time'' ju je 2010. stavio na svoju prestižnu listu 100 najuticajnijih ličnosti u svijetu.

## Izvori

## Vanjske veze

*''Defense Committee for Malalai Joya'' 
*''The Afghan Women's Mission'' 
*Malalai Joya on HARDtalk program of BBC  - BBC News, May 21, 2009
*Video of CNN interview with Malalai Joya
*Column archive at *[[The Guardian]]*
*
Quett Masire

Ser **Kvet Ketumile Joni Masire** (; Kanje, 23. jul 1925) bocvanski je političar i predsednik Bocvane od 1980. do 1998. godine. 

## Biografija
Završio je preparandiju, i od 1949. do 1955. bio učitelj i ravnatelj srednje škole Sipapitso. Nakon toga se posvetio političkom radu pa su Seretse Hama i on osnovali Demokratsku partiju Bocvane, koja se borila za nezavisnost Bocvane.

Kad je to ostvareno 30. septembra 1966, Seretse je postao premijer i predsednik Bocvane, a Masire potpredsednik države. Vodili su državu jako uspešno, ali kad je 13. jula 1980. Seretse podlegao raku gušterače, Masire je izgubio prijatelja i vođu. Od 13. do 18. jula 1980. bio je vršilac dužnosti predsednika, a 18. je izabran na tu dužnost. Vladao je partijom i državom 18 godina, konačno odstupivši 31. marta 1998. godine.

Nakon silaska s vlasti, posvetio se diplomatiji, posredovavši u sukobima koji su bili problem u državama Lesoto i Demokratska Republika Kongo. Godine 1991, za svoj rad, kraljica Elizabeta II nagradila ga je titulom Ser.

Objavio je i knjigu naslovljenu *Vrlo hrabro ili vrlo glupo: Memoari afričkog diplomate*.

Nema ženu ni decu.

## Izvori

## Literatura
* 
*
Mukačevo

**Mukačevo** (, ) je grad Ukrajini u Zakarpatskoj oblasti. Prema proceni iz 2012. u gradu je živelo 84.630 stanovnika.

## Historija

Zbog svoje pogranične pozicije Mukačevo je kroz istoriju bio deo Mađarske, Čehoslovačke, Sovjetskog Saveza i na kraju Ukrajine. U gradu se nalazi i tvrđava Palanok gde je svoje vreme bila Jelena Zrinski iz hrvatske dinastije Zrinski.

## Stanovništvo
Prema proceni, u gradu je 2012. živelo 84.630 stanovnika. Mukačevo kao deo Zakrpatske oblasti ima mešovitu populaciju sa Mađarima, Ukrajincima i Rusnima.

## Reference

## Vanjske veze
Sinaloa kartel

**Kartel iz Sinaloe** (; skr. *CDS*) je međunarodni narko kartel, odnosno kriminalna organizacija sa sjedištem u Meksiku, odnosno gradu Culiacan u saveznoj državi Sinaloa po kojoj je dobio ime. Njegova glavna djelatnost je krijumčarenje narkotika, a osim u Sinaoli, istom djelatnošću se bavi i u državama Baja California, Durango, Sonora i Chihuahua. Nastala je 1989. godine raspadom narko-kartela koji je bio vodio Pedro Avilés Pérez, a među osnivačima se nalazio njegov nećak Joaquín 'El Chapo' Guzmán, zbog čega se ponekad naziva i **Organizacija Guzmán-Loera**. Smatra se da je odgovoran za krijumčarenje ogromnih količina kokaina, heroina, metamfetamina i MDMA na američko tržište, što ga čini jednom od najmoćnijih kriminalnih organizacija na svijetu; to se često pripisuije i tome što je od 2006. ostvario gotovo potpuznu kontrolu na granici Meksika sa američkom saveznom državom Arizona, osiguravši tako nesmetane distribucijske kanale. 

## Izvori

## Vanjske veze

*Sinaloa Cartel  profile on InSight Crime
*Joaquin "El Chapo" Guzman-Loera on America's Most Wanted 
*Jose Espinoza--The "Leonardo da Vinci" of the Sinaloa Cartel—''San Francisco Chronicle''—1 November 2009: 
*Why Mexico’s Sinaloa Cartel Loves Selling Drugs in Chicago, Chicago magazine, October 2013
*Money laundering takedown
Joaquín Guzmán Loera

**Joaquín Archivaldo Guzmán Loera** xoaˈkin artʃiˈβaldo guzˈman loˈeɾa, poznatiji kao **El Chapo Guzmán** el ˈtʃapo ɡuzˈman (La Tuna, Badiraguato, 25. decembra 1954. ili 4. aprila 1957.), meksički narkobos koji vodi međunarodnu organizaciju krijumčara droge zvanu »Alijansa krvi« (*Alianza de Sangre*), poznatu i kao Sinaloski kartel, nazvan po meksičkoj pacifičkoj priobalnoj državi Sinaloi gdje je formiran. 

Nadimak »El Chapo« (meks. španj. *chapo*: osoba niska stasa) dobio je zbog svoje visine od 1,68 m. Najmoćniji meksički narkobos postao je 2003. nakon što je njegov rival Osiel Cárdenas iz Zaljevskog kartela uhapšen. Ministarstvo financija SAD-a smatra ga »najmoćnijim krijumčarom droge na svijetu«.

Uhapšen je 2014., ali je u julu 2015. uspio pobjeći iz zatvora i u bijegu je bio do 8. januara 2016., kada su ga uhvatili meksički marinci u specijalnoj akciji.

## Izvori

## Vanjske veze
* Joaquín Guzmán Loera's profile at Forbes
*  Joaquín Guzmán Loera's profile at the DEA
*  Joaquín Guzmán Loera's profile at the INTERPOL
*  Joaquín Guzmán Loera's profile at the Chicago Crime Commission
* Joaquín Guzmán Loera's profile at the United States Department of State
Yoknapatawpha

**Okrug Yoknapatawpha** ( [joknapatafa]; ) je fiktivni okrug kojeg je u svojim djelima stvorio američki pisac i nobelovac William Faulkner. Okrug je temeljen na stvarnom okrugu Layfayette, MS, gdje je Faulkner proveo većinu svoga života. Središte Yoknapatawphe je apokrigni grad Jefferson, u kojem je Faulkner objedinio gradove Ripley, New Albany i Oxford, stvarne gradove u okrugu Lafayette u kojima je proveo dio svog života (u prvom je živio do svoje pete godine, u drugom se rodio, a u trećem je proveo većinu svoga života, mada ne u kontinuitetu). Sam Faulkner će Yoknapatawphu kasnije nazivati svojim "apokrifnim okrugom". Yoknapatawpha nastaje u romanu *[[Sartoris]]*, odnosno u njegovom izvorniku *[[Flags in the Dust]]*, a od tog će trenutka Faulkner sve svoje romane, izuzev njih tri (*[[Pylon (roman)|Pylon]]*, *[[The Wild Palms]]* i *[[A Fable]]*), smjestiti u svoj apokrifni okrug.

Faulkner je svoju Yoknapatawphu kreirao izrazito precizno, gotovo realistički, pazivši na gotovo sve detalje. Na kraju romana *[[Absalom, Absalom!]]* dodao je i rukom nacrtanu kartu okruga ispod koje je napisao: "*William Faulkner, jedini vlasnik i posjednik.*" Na mapi su detaljno označene lokacije velikog broja njegovih djela, a proučavatelji i danas rade na tome da precizno odrede lokacije svih njegovih djela. Isti ti proučavatelji su pobrojali preko 2,000 likova iz Yoknapatawphe, a koji se pojavljuju u romanima i u preko 70 Faulknerovih priča.

Zemlja koju danas sačinjava Yoknapatawpha izvorno je pripadala indijanskom plemenu Chickasaw. Situacija se promijenila negdje oko 1800. godine, a prije Građanskog rata, okrug se sastojao od nekoliko velikih plantaža: one Louisa Greniera na jugoistoku, McCaslina na sjeveroistoku, Sutpena na sjeverozapadu te Compsona i Sartorisa u neposrednoj blizini Jeffersona. Kasnije je okrug rascjepkan na malene farmerske posjede.
Narkobos

**Narkobos** (; doslovno: "gospodar droge") je izraz koji se koristi za osobu koja je stekla značajno bogatstvo, uticaj ili vlast na određenom području zahvaljujući vođenju kriminalne organizacije čija je glavna djelatnost ilegalna trgovina drogom. S obzirom na izuzetnu profitabilnost takve djelatnosti, osobe koje u njoj postignu uspjeh obično raspolažu sa značajnim financijskim sredstvima koja mogu uložiti u podmićivanje, pranje novca i druge mjere kojim na duže vrijeme mogu spriječiti ili usporiti kazneni progon. Policijske službe su zato protiv narkobosova prisiljene provoditi dugotrajne i složene istrage, gdje se dokazi prikupljaju prisluškivanjem, ali i stvaranjem mreže doušnika ili pokajnika među članovima narkobosove organizacije. Vjerojatno najpoznatiji narkobos svih vremena je Pablo Escobar koji je 1980-ih i početkom 1990-ih vodio proizvodnju i izvoz kokaina iz Kolumbije u SAD. 
 
## Povezano
*Rat protiv droge

## Vanjske veze
* 31 Notorious Drug Lords  - slideshow by *[[Life magazine]]*
Postojanost pamćenja

***Postojanost pamćenja*** (španjolski: L*a persistencia de la memoria*, katalonski: L*a persistència de la memòria*) ili ***Trošnost memorije*** je slavno ulje na platnu španjolskog nadrealističkog slikara Salvadora Dalíja iz 1931. godine. Jedno od njegovih najpoznatijih djela prvi put je prikazano u galeriji Julien Levy u New Yorku 1932. god., a od 1934. god. nalazi se u trajnom posjedu Muzeja moderne umjetnosti u New Yorku.

Dali je 1954. naslikao *Dezintegraciju Postojanosti pamćenja* kojom je svoju slavnu sliku rastavio na manje dijelove nagovještujući kako se nešto krije iza površine izvorne slike. Također je kasnije na ovoj slici temeljio mnoge svoje litografije i skulpture http://www.dalisculptureeditions.com/Index.asp?Sez=Sculpture .

## Odlike

Slika prikazuje karakteristično Dalijevo prikazivanje „mekoće” i „tvrdoće”, što je bila tada vodeća teorija njegovog nadrealizma. Prema Dawnu Adesu „mekani satovi su nesvjesni simbolike relativnosti prostora i vremena, nadrealistička meditacija o kolapsu pojma uređenog svemira”. No, kada su Dalija upitali da li je to zapravo istina i da li je u svojoj slici pokušao utjeloviti Einsteinovu *[[Posebna teorija relativnosti|Teoriju relativnosti]]*, on je odgovorio kako to nije tako, već da satovi predstavljaju Camembert sir koji se topi na suncu.

Na slici se u sredini prepoznaje ljudski lik u obliku „čudnog čudovišta”, za koju je Dali nekoliko puta spomenuo kako se zapravo radi o apstraktnom autoportretu. Ovaj lik koja blijedi zaravo predstavlja lik iz snova kojemu ne možemo točno odrediti fizionomiju i obris. Zatvoreno oko s trepavicama također naglašava snivanje. Možda je u pitanju Dalijev san, dok satovi predstavljaju prolaznost vremena koje osjeća snivač, ili postojanost vremena dok netko sniva. Narančasti sat u lijevom donjem kutu je prekriven mravima, što za Dalija predstavlja simbol propadanja.

Krajolik u pozadini predstavlja poluotok *Cap de Creus*, dok teška sjena u prvom planu pripada planini Pani. Mnoge njegove slike su inspirane ovim krajolicima iz Dalijeva rodnog kraja u Kataloniji.

## Izvori

*Kelly Grovier, *[http://books.guardian.co.uk/reviews/artsandentertainment/0,,2104650,00.html Keep your eyes wide shut]*, The Observer

## Vanjske veze
*The Persistence of Memory , Authentic Society
*Persistence of Memory'' , MoMA Online Collection