open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frekvencijska modulacija

**Frekvencijska modulacija** (**frekventna modulacija**, akr. **FM**) je vrsta kutne modulacije pri kojoj se noseća frekvencija mijenja proporcionalno signalu korisne informacije. Amplituda noseće frekvencije se drži konstantnom. Uz amplitudnu i faznu modulaciju, predstavlja jednu od tri osnovne vrste modulacije.

Ako je signal informacije analogni signal (glas, muzika), noseća frekvencija će se mijenjati kontinualno u određenom frekventnom opsegu. Ako je signal informacije digitalni signal, noseća frekvencija može imati dvije ili više diskretnih vrijednosti. U najjednostavnijem obliku FSK () frekvencija može da se održava na jednoj vrijednosti za digitalnu nulu, a na drugoj za jedinicu.

## Frekventna ili fazna modulacija
Frekventna i fazna modulacija su vrlo slične: nije moguće mijenjati samo fazu bez promjene frekvencije, i obrnuto. Razlikujemo ih samo u tome koja osobina nosioca se direktno mijenja. Ako se direktno mijenja frekvencija, a indirektno faza, govorimo o frekventnoj modulaciji. Ako se direktno mijenja faza, a indirektno frekvencija, govorimo o faznoj modulaciji.

## Primjena
Komercijalne radio-stanice u opsegu ultrakratkih valova (UKT) koriste frekventnu modulaciju. Koristi se i za prijenos zvuka u bežičnom televizijskom sistemu, i mnoge druge žične i bežične komunikacijske sisteme.

Prednost frekventne modulacije nad amplitudnom u radio komunikaciji je veća otpornost na smetnje, a mana širi frekventni opseg.

## Mogući oblici modulacije
Razmotrimo matematički izraz za sinusoidalni val:

v = Vp sin (2πft+θ) ili

v = Vp sin (ωt+θ)

gdje je

* v = trenutna vrijednost sinusoidalnog napona
* Vp = vršna vrijednost sinusoidalnog napona
* f = frekvencija (Hz)
* ω = 2πf = ugaona brzina
* t = vrijeme (s)
* ωt = 2πft = ugao u radijanima
* θ = fazni ugao

Iz ovoga možemo vidjeti da postoje tri načina modulacije, ovisno o tome na koji način se mijenja nosilac. To su amplitudna, frekventna i fazna modulacija.

## Reference

## Literatura

* Electronic Communication Systems, Fundamentals Through Advanced, 4th edition, Wayne Tomasi,
A Free Soul

***A Free Soul*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1931. u režiji Clarencea Browna. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada Willarda Macka, odnosno romana Adele Rogers St. Johns. Protagonist, čiji lik tumači Lionel Barrymore je advokat, koji usprkos vlastitog alkoholizma, uspije osloboditi zloglasnog gangstera (čiji lik tumači Clark Gable) optužbe za ubistvo. Radnja prikazuje kako njegova razmažena i uzbuđenjima sklona kćer (čiji lik tumači Norma Shearer) započinje ljubavnu vezu sa gangsterom, koga pak, u nastupu ljubomore ubije njen bivši zaručnik (koga glumi Leslie Howard), pa ga protagonist uzme za klijenta i mora ponovno koristiti sve svoje umijeće pred sudom. A Free Soul se isticao scenom protagonistovog govora pred sudskom porotom, odnosno neprekinutim kadrom koji traje punih 14 minuta. Ta je scena u mnogo čemu doprinijela da Barrymore osvoji Oscar za najboljeg glumca; Shearer je, pak, bila nominirana u kategoriji najbolje glumice. Mladom Gableu je ova uloga omogućila da postane velika zvijezda.

Nakon što je 1935. na snagu stupio strogi cenzorski kodeks MPAA, zaključeno je da se tema i sadržaj filma nikako ne mogu uskladiti s njegovim standardima, te je MGM film stavio u "bunker". Publika ga je mogla vidjeti tek 2000-ih kada je izdan kao DVD-izdanje posvećeno predkodovskom Hollywoodu.

## Uloge
* Norma Shearer ... Jan Ashe
* Leslie Howard ... Dwight Winthrop
* Lionel Barrymore ... Stephen Ashe
* James Gleason ... Eddie
* Clark Gable ... Ace Wilfong
* Lucy Beaumont ... Baka Ashe

## Reference

## Vanjske veze
*
Bad Girl (film, 1931)

***Bad Girl*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1931. u režiji Franka Borzagea. Predstavlja adaptaciju romana i predstave Viñe Delmar. Protagonisti - koje tumači Sally Eilers i James Dunn - su mlada djevojka i mehaničar koji se slučajno sretnu te se, iako ispočetka odbijaju priznati međusobnu privlačnost, vjenčaju i dobiju dijete. Radnja prikazuje kako niz nesporazuma prijeti da uništi njihov zajednički život, sve dok trenutka kada ih uspije pomiriti djevojčina najbolja prijateljica, čiji lik tumači Minna Gombell. *Bad Girl* je, usprkos naslova i plakata koji je sugerirao eksploatacijski film, u stvari bila melodrama čija je glavna karakteristika bio realizam, odnosno nastojanje da se na što autentičniji način prikaže život "malih", odnosno običnih ljudi na početku Velike depresije. Borzage je za svoju režiju nagrađen Oscarom, a Edwin J. Burke je osvojio Oscar za najbolji adaptirani scenario. Usprkos toga je vrlo brzo pao u zaborav. Kasniji kritičari su, pak, navodili sličnosti sa klasičnim nijemim filmom *[[The Crowd]]* snimljenim tri godine ranije.

## Uloge
* James Dunn ... Eddie Collins
* Sally Eilers ... Dorothy Haley
* Minna Gombell ... Edna Driggs

## Vanjske veze
*
Parade of the Award Nominees

***Parade of the Award Nominees*** () je američki kratki animirani film snimljen 1932. u produkciji Walta Disneya. Napravljen je za svečanost 5. dodjele Oscara kako bi se na šaljiv način predstavili vodeći kandidati za dobitnike Oscara za najboljeg glumca i glumicu. U filmu Mickey Mouse uz asistenciju Minnie Mouse vodi paradu karikiranih likova glumaca. To su:

* Wallace Beery (zajedno sa Jackiejem Cooperom) u filmu *[[The Champ (1931 film)|The Champ]]*.
* Lynn Fontanne i Alfred Lunt u filmu *[[The Guardsman]]*,
* Helen Hayes u filmu *[[The Sin of Madelon Claudet]]*,
* Fredric March u filmu *[[Dr. Jekyll and Mr. Hyde (1931 film)|Dr. Jekyll and Mr. Hyde]]* i 
* Marie Dressler u filmu *[[Emma (1932 film)|Emma]]*.

Na kraju parade se pojavljuje pas Pluton.

Parade je značajan po tome što je napravljen u boji, i predstavlja prvi film u boji kojem se pojavljuje Mickey Mouse. Šira publika ga, međutim, nije vidjela decenijama sve dok Disney nije izdao nekoliko kompilacijskih Laserdisc|laserdiskova i DVD-a.

## Vanjske veze
*
Flowers and Trees

***Flowers and Trees*** () je američki kratki animirani film snimljen 1932. u režiji Burta Gilletta. Nastao je u produkciji Walta Disneya kao dio ciklusa *[[Silly Symphonies]]* i bio prvi film iz serije snimljen u boji, koristeći tehniku Technicolor. Radnja prikazuje antropomorfne biljke kako se bude i izvode svakojake vježbe praćene muzikom. *Flowers and Trees* je na 5. dodjeli Oscara dobio prvi Oscar za najbolji kratki animirani film, odnosno postao prvi film u boji nagrađen Oscarom.

## Vanjske veze
* ''Flowers and Trees  in The Encyclopedia of Disney Animated Shorts 
*
The World Moves On

***The World Moves On*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1934. u režiji Johna Forda. Po žanru je melodrama, ali po uzoru na *[[Cavalcade (film)|Cavalcade]]* koji je prethodne godine studiju Fox donio Oscara ima epski karakter. Radnja prati nekoliko generacija dviju porodica iz Louisiane koji 1825. godine sklapaju bračni savez i stiču veliko bogatstvo s obje strane Atlantike, prije nego što ih prvi svjetski rat razmjesti na suprotne strane, a od bezobzirne pohlepe "izliječi" burzovni slom 1929. godine. *The World*, u kome su scene rovovskih borbi na Zapadnom frontu "posuđene" iz francuskog filma *[[Les Croix de bois (film)|Les Croix de bois]]* snimljenog dvije godine ranije. Kao i taj film, i *The World* je imao eksplicitno pacifistički karakter, a završni segment se sastoji od dokumentarnih snimki iz suvremenog doba vezanih uz ponovno naoružavanje tadašnjih velikih sila, odnosno predstavlja poziv gledateljima da pokušaju spriječiti izbijanje novog svjetskog sukoba. *The World Moves On* je bio prikazan na 2. venecijanskoj Mostri gdje je nagrađen počasnom diplomom. Za historiju Hollywooda je važan i po tome što je bio prvi film koji je proslijeđen cenzorskom odboru u skladu s novim strogim Produkcijskim kodeksom, odnosno prvi koji je odobren te nosi certifikat #1.

Ubrzo nakon snimanja je, međutim, pao u zaborav, pa se danas čak ni ne spominje u nekim Fordovim filmografijama. Vjeruje se da je jedan od razloga za to nastup američkog crnog glumca Stepina Fetchita, odnosno scene u kojima je njegov lik prikazan u skladu s tadašnjim rasističkim stereotipima.

## Uloge
* Madeleine Carroll ... Mrs. Warburton, 1825 / Mary Warburton Girard, 1914
* Franchot Tone ... Richard Girard
* Reginald Denny ... Erik von Gerhardt
* Sig Ruman ... Baron von Gerhardt (kao Siegfried Rumann)
* Louise Dresser ... Barunica von Gerhardt
* Raul Roulien ... Carlos Girard (1825) / Henri Girard (1914)
* Stepin Fetchit ... Dixie
* Lumsden Hare ... Gabriel Warburton (1825) / Sir John Warburton (1914)
* Dudley Digges ... Mr. Manning
* Frank Melton ... John Girard (1825)
* Brenda Fowler ... Madame Agnes Girard (1825)
* Russell Simpson ... Bilježnik (1825)
* Walter McGrail ... Sudionik dvoboja (1825)
* Marcelle Corday ... Madame Girard II (1914)
* Charles Bastin ... Jacques Girard, dječak (1914)
* Barry Norton ... Jacques Girard (1924)
* George Irving ... Charles Girard (1914)
* Ferdinand Schumann-Heink ... Fritz von Gerhardt
* Georgette Rhodes ... Jeanne Girard
* Claude King ... Pukovnik Braithwaite
* Ivan F. Simpson ... Clumber (kao Ivan Simpson)
* Frank Moran ... Narednik Culbert, vojnik u rovu

## Izvori

## Vanjske veze
*
Death Takes a Holiday

**Death Takes a Holiday** () je američki crno-bijeli film snimljen 1934. u režiji Mitchella Leisena. Po žanru je kombinacija melodrame i fantastičnog filma, a temelji se na kazališnom komadu *La morte in vacanza* italijanskog pisca Alberta Caselle. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Fredric March je Smrt koja odluči na tri dana uzeti ljudski oblik kako bi doznao zašto je se ljudi boje. Sticajem okolnosti će se zaljubiti u lijepu djevojku (koju tumači Evelyn Venable) te morati odlučiti hoće li je uzeti sa sobom ili ostaviti da živi. *Death Takes a Holiday* je postigao veliki uspjeh, te se smatra jednom od najboljih fantastičnih melodrama klasičnog Hollywooda.

Godine 1971. je napravljen remake u obliku istoimenog TV-filma, a 1998. mnogo poznatija, ali i neuspješnija obrada pod naslovom *[[Meet Joe Black]]*.

## Izvori

* Loy, Myrna and Kotsilibis-Davies, James — *Being and Becoming*, Alfred A. Kopf, Inc. 1987, 
* Quirk, Lawrence J. — *The Films of Fredric March*, The Citadel Press, 1971, 

## Vanjske veze

* 
* 
* ''Death Takes a Holiday'' on Lux Radio Theater: March 22, 1937
En stille flirt

***En stille flirt*** () je švedski crno-bijela filmska komedija snimljena 1933. u režiji Gustafa Molandera. Predstavlja adaptaciju romana *Blomman i mitt knapphål* norveške književnice Edith Øberg. Naslovna protagonistica, koju tumači Aase Bye, je mlada djevojka zaljubljena u ljekara, te koja nastoji zavodničke sposobnosti steći tako što ode u grad ostvariti glumačku karijeru. En stille flirt je sniman na norveškom jeziku istovremeno sa verzijom na švedskom jeziku pod naslovom *[[En stilla flirt]]*.

## Vanjske veze
*
Seeta (film, 1934)

***Seeta*** je indijski crno-bijeli film snimljen 1934. u režiji Debakija Bosea. Napravljen je na bengalskom jeziku, a radnja mu se temelji na znamenitom hinduističkom epu *[[Ramayana]]*. Glavni lik, koga tumači Durga Khote, je Sita, supruga boga Rame, čiji lik tumači Prithviraj Kapoor. *Seeta* je značajna zbog toga što je 1934. bila prikazana na venecijanskoj Mostri i tamo osvojila zlatnu medalju, postavši prvo ostvarenje indijske kinematografije koje je dobilo neko međunarodno priznanje. Usprkos toga, danas nije sačuvana nijedna kopija, te se smatra izgubljenim.

## Vanjske veze
*
The Band Concert

***The Band Concert*** () je američki kratki animirani film snimljen 1935. u režiji Wilfreda Jacksona i produkciji Walta Disneya. Predstavlja dio serije animiranih filmova o Mickeyju Mouseu, odnosno prvi napravljen u boji, korištenjem procesa Technicolor. Radnja prikazuje kako Mickey kao dirigent vodi orkestar koji izvodi koncert u parku, te se uspješno bori sa svakojakim komplikacijama i smetnjama nastupa. *The Band Concert* se smatra jednim od najboljih Disneyevih kratkih animiranih filmova 1930-ih, a godine 1935. je bio nagrađen Zlatnom medaljom na venecijanskoj Mostri. Za film *[[Symphony Hour]]* iz 1941. godine se ponekad navodi da je bio njegov neslužbeni remake.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*
Pero Slijepčević

**Pero Slijepčević** (Samobor u Hercegovini, 1888––1964, Beograd) germanist i istoričar književnosti.

## Život i karijera
Rođen u siromašnoj seljačkoj porodici u Hercegovini. Gimnaziju učio u Mostaru. U mladosti buntovan i blizak Mladoj Bosni.
Studij germanistike započeo u Beču (kao učenik profesora Jakoba Minora), nastavio u Ženevi i Friburu, gde je 1917. i doktorirao (s temom *Der Budhismus in der deutschen Literatur* – Budizam u nemačkoj književnosti). Studiranje je prekidao zbog balkanskih ratova i Prvog svetskog rata, tokom kojih se stavljao u službu Jugoslavije. Posle povratka iz rata, zaposlio se skromno kao sekretar sarajevske *Prosvjete*. Od 1927. počinje predavati kao honorarni nastavnik u Skoplju, koji je onda pripadao Beogradskom univerzitetu. Vanredni profesor postaje 1928., redovni 1938. Okupacija ga primorava da pređe u Beograd. Još pred sam rat piše protiv nemačke politike čiju opasnost predoseća.
Posle oslobođenja, poverena mu je beogradska katedra za nemački jezik i književnost, na čelu koje ostaje do umirovljenja 1958. godine. Poslednje godine života proveo je teško bolestan gotovo ne izlazeći iz doma.
Rano je počeo objavljivati: sarađuje u Bosanskoj vili, Zori, Brankovu kolu. Piše o općeknjiževnim pitanjima i nacionalnim temama. Objavljuje oglede o Thomasu Mannu, Goetheu, Jakobu Wassermannu; zapaženu su njegovi radovi o Dučiću, Njegošu i Šantiću. Beogradska Prosveta objavljuje mu Sabrane oglede 1956., u kojima je veoma upečatljiv njegov izvrsni stil. Bavio se filozofijom, studirao ju je u mladosti.

## Delo

* *Sabrani ogledi*, Beograd 1956.
* *Šiler u Jugoslaviji. Studija o primanju nemačke klasike kod Srba i Hrvata s osvrtima na Slovence*, Beograd 1937.
* *Sabrana dela u deset knjiga*, Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske (Banja Luka) i Svet knjige (Beograd), 2013.
Istok (razvrstavanje)

**Istok** se može odnositi na:
* **[[Istok]]**, jedna od četiri glavne strane svijeta
* **[[Istočni svijet]]**, naziv za države koje su kroz historiju bile pod utjecajem istočnjačke kulture i običaja
** područja na zapadu nekadašnje rimske države, kasnije poznata kao Istočno Rimsko Carstvo
** istočna kultura
** Istočni blok
* **[[Bliski istok]]**
* **[[Srednji istok]]
* **Veliki Srednji istok**
* **Daleki istok**
* **Ruski Daleki istok**
* **Opština Istok** , opština na Kosovu
* **Istok (grad)**, grad na Kosovu
* **Istok (rijeka)**, rijeka u Bugarskoj
* **Doboj Istok**, općina u BiH
* **Istok (SAD)**, regija u SAD
* **Istok (ime)''', rasprostranjeno slavensko ime tokom ranog srednjeg vijeka

Slično:
* Orijent (razvrstavanje)
Seconda B

***Seconda B*** () je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1934. u režiji Goffreda Alessandrinija. Radnja se događa u jednoj elitnoj školi za djevojke tokom školske godine 1911/12. Protagonist, čiji lik tumači Sergio Tofano je stidljivi nastavnik historije zaljubljen u nastavnicu gimnastike, čiji lik tumači Dina Perbellini, a koji se mora suočiti sa spletkom koju mu pokušava smjestiti jedna od učenica. *Seconda B* je prikazan na 2. venecijanskoj smotri filma gdje je dobio specijalnu nagradu.

## Vanjske veze
*
Orijent (razvrstavanje)

**Orijent** se može odnositi na:
* **[[Orijent]]**, historijski izraz za zemlje Azije i sjeverne Afrike
* **[[Orient Express|Orijent Ekspres]]** historijski vlak na liniji London – Istanbul

Inačica ***Orient*** se može odnositi na:
* **[[Orient (New York)]]**, američko naselje u New Yorku
* **[[Orient (Washington)]]**, američko naselje u Washingtonu
* **[[Orient (Illinois)]]**, američko naselje u Illinoisu
* **[[Orient (Južna Dakota)]]**, američko naselje u Južnoj Dakoti
* **[[Orient (Iowa)]]**, američko naselje u Iowi
* **[[Orient, Ohio]]**
* **[[Leyton Orient F.C.]]**, engleski nogometni klub iz Londona
* **[[Loughton Orient F.C.]]**, engleski nogometni klub iz Loughtona u Milton Keynesu

Slično:
* Istok (razvrstavanje)
Jug (razvrstavanje)

**Jug** se može odnositi na:
* **[[Jug|Jug (orijentacija)]]**, jedna od četiri glavne strane svijeta
* **[[Jug (rijeka)]]**, rijeka u Rusiji
* **[[VK Jug|Jug (vaterpolski klub)]]**, vaterpolski klub iz Dubrovnika
* **[[NK Jug Sarajevo|Jug (nogometni klub)]]**, nogometni klub iz Sarajeva
* **[[Jug (vojna baza)]]**, vojna baza kod Bujanovca na jugu Srbije
* **[[Jug (ime)]]**, rasprostranjeno slavensko ime tokom ranog srednjeg vijeka
Slično:
* T'ga za jug, vino
Jugozapad (razvrstavanje)

**Jugozapad** se može odnositi na:
* **[[Jugozapad|Jugozapad (orijentacija)]]**, jedna od četiri sporedne strane svijeta
* **[[Sudoeste|''Jugozapad'' (film)]]**, brazilski film iz 2012.
Louis Hémon

**Louis Hémon** (12. oktobar 1880 – 8. jul 1913) bio je francuski književnik najpoznatiji kao autor popularnog romana *[[Maria Chapdelaine]]*. Rođen je u Brestu, a zahvaljujući dobrom poznavanju engleskog jezika je radio kao sekretar u pomorskim agencijama, prije nego što se 1904. preselio u Pariz i postao sportski novinar. Nakon studija prava i orijentalnih jezika, godine 1911. se preselio u Kanadu te živio na usamljenoj farmi u Kvebeku, gdje je stekao inspiraciju za svoj roman. Poginuo je u željezničkoj nesreći ne dočekavši njegovo objavljivanje.

## Bibliografija
* 1908: *Lizzie Blakeston*
* 1913: *[[Maria Chapdelaine]]*
* 1923: *la Belle que voilà*
* 1924: *Colin-Maillard*
* 1926: *Battling Malone, pugiliste*
* 1950: *Monsieur Ripois et la Némésis*

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
*  Original text
* Collections Canada: Louis Hémon, accessed 3 July 2006
* Bookrags: Louis Hémon, accessed 3 July 2006
* Biography at ''the Dictionary of Canadian Biography Online''
Maria Chapdelaine

***Maria Chapdelaine*** je roman francuskog književnika Louisa Hemona, objavljen nedugo nakon njegove smrti u željezničkoj nesreći 1913. godine. Radnja je za inspiraciju imala njegov život u ruralnom Kvebeku, a naslovna protagonistica je seljanka koja živi na izoliranom imanju te postaje predmetom zanimanja trojice vrlo različitih muškaraca - svojeglavog drvosječe, "uglađenog" Amerikanca i seljaka. Roman je doživio ogroman uspjeh i bio prevođen na 23 jezika.

Ekraniziran je tri puta pod istim imenom - u Francuskoj kao 1934. godine u režiji Juliena Duviviera i 1950. godine u režiji Marca Allegreta i u Kanadi 1983. godine u režiji Gillesa Carlea.

## Vanjske veze
* Texte de ''Maria Chapdelaine'' Projet Gutenberg
* Maria Chapdelaine, version audio
Pterelaj

**Pterelaj** (grčki: Πτερέλαος) bio je u grčkoj mitologiji kralj ostrva Tafosa kod akarnanijske obale.

Pterelaj je bio sin Tafijev, unuk Posejdonov i Hipotojin. Imao je nekoliko šest sinova (Hromije, Tiran, Antioh, Hersidamant, Mestor i Eueret) te ćerku koja se zvala Kometo. Posejdon je Pterelaju podario čarobnu zlatnu vlas u kosi, i ta ga je vlast činila nepobedivim i besmrtnim sve dok se nalazila u njegovoj kosi. Pterelaj je sa sinovima krenuo u Mikenu, a kada nije uspeli da od mikenskog kralja Elektriona preuzmu vlast, iz osvete su mu oteli goveda. Zbog toga je između njih i Elektrionovih sinova izbio sukob, u kome su poginuli svi osim Pterelajevog sina Euereta i Elektrionovog sina Likimnija. Elektrion je protiv Tafljana pokrenuo rat, no slučajno je stradao od ruke svoga rođaka Amfitriona, koji je bio zaručen s njegovom ćerkom Alkmenom. Pohod na Tafljane preuzeo je Amfitrion, koji je dugo opsedao Tafos, sve dok nije nagovorio Pterelajevu ćerku Kometo, koja se bila zaljubila u Amfitriona, da iz očeve glave istrgne zlatnu dlaku. Osvojeni Tafos predao je Amfitrion svojim saveznicima, među kojima je bio Kefal. Kefal je vladao mnogim ostrvima, a jedno od njih nazvano je Kefalenijom. Odisej je bio Kefalov potomak preko Kefalovog sina Arkesija i Arkesijevog sina Laerta.

## Lelegov sin

U grčkim legendama postojao je još jedan, stariji Pterelaj, koji je prema jednoj genealoškoj verziji zapravio bio otac Tafijev i deda tafljanskog Pterelaja. Ovaj stariji Pterelaj bio je pre-helenski kralj čiji su se potomci (Lelezi) raširili po čitavoj Grčkoj i po širem mediteranskom prostoru. Pterelaj je vladao krajem uz reku Ahelos, koji je kasnije nazvan Akarnanijom. Pterelaj je imao brojne sinove, koji su se naselili u oblastima blizu Ahelosa, uključujući i obližna ostrva u Jonskom moru. Njegovi sinovi Itak, Nerit i Poliktor naselili su Itaku (koja je nazvana po prvom od njih). Među drugim njegovim sinovima bili su i Tafije i Teleboant, koji su utemeljili pleme Tafljana, odnosno Telebojana.

## Reference

## Izvori
* Apolodor. Translation by Robin Hard. ''The Library of Greek Mythology.'' Oxford University Press, 1999. ; pp.&nbsp;68&ndash;70
Sjever (razvrstavanje)

**Sjever** se može odnositi na:

* **[[Sjever]]**, jedna od četiri glavne strane svijeta
* **[[North (Seamus Heaney)|''Sjever'' (zbirka)]]**, pjesnička zbirka Seamusa Heaneyja
* **[[Nord (Louis-Ferdinand Céline)|''Sjever'' (roman, 1960)]]**, roman Louis-Ferdinanda Céline iz 1960.
* **[[North (Donna Jo Napoli)|''Sjever'' (roman, 2004)]]**, roman Donne Jo Napoli iz 2004.
* **[[North (film, 1994)|''Sjever'' (film, 1994)]]**, američki film iz 1994.
* **[[Nord (film, 2009)|''Sjever'' (film, 2009)]]**, norveški film iz 2009.
**Sever** se može odnositi na:
* **[[Sever (ime)]]**, rasprostranjeno slavensko ime tokom ranog srednjeg vijeka

## Povezano
* North
Tafije

**Tafije** je u grčkoj mitologiji osnivač i prvi vladar grada Tafosa na istoimenom ostrvu uz obalu Akarnanije. Po njemu su nazvani Tafljanima stanovnici Tafosa i drugih obližnjih ostrva, koji su kasnije, u vreme trojanskog rata, potpadali pod vlast Odiseja, čiji je dvor bio na Itaci. Prema jednoj genealoškoj verziji, Tafijevi su roditelji bili Posejdon i Hipotoja, kći Mestora, sina Persejevoga. No, prema drugoj genealoškoj verziji, Tafijev je otac bio Pterelaj, sin Lelega, koji je bio kralj u Akarnaniji. Obe se verzije slažu u tome da je Tafije imao sina, koji se takođe zvao Pterelaj.

## Reference
Maria Chapdelaine (film, 1934)

***Maria Chapdelaine*** je francuski crno-bijeli film snimljen 1934. godine u režiji Juliena Duviviera. Temelji se na popularnom istoimenom romanu Louisa Hemona, a radnja mu je smještena u ruralni Kvebek. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Madeline Renaud, je seljanka na izoliranoj farmi koja postaje predmetom trojice udvarača - trapera, seljaka i doseljenika iz Pariza. Film se snimao na autentičnim lokacijama u Kvebeku. Bio je prikazan na venecijanskoj Mostri 1935. godine.

## Vanjske veze
*
Mocenigo

**Mocenigo** je ime bogate i uticajne venecijanske porodične dinastije, koja je dala čak sedmoro mletačkih 
duždeva, ali i brojne druge značajne lidere od; admirala, providura, ambasadora, kardinala do pisaca.

## Historija
Prvi značajni član te porodice bio je Tommaso Mocenigo (1343. - 1423) koji je bio komandant križarske flote koja je 1396. orobila Nikopolis (današnji Nikopol u Bugarskoj).

Od kad je 1414. izabran za dužda, proširio je mletačku vlast na Trentino, Furlaniju i Dalmaciju. I pored tih teritorijalnog proširenja, ipak je prvenstvo davao trgovini koja je tražila mir, pa mu je on bio primarni interes. Tako da je za njegove vladavine procvala venecijanska trgovina.

Njegov nećak Pietro (1406. - 1476.) bio je jedan od najvećih 
mletačkih admirala. Uspio je reorganizirati mornaricu nakon teškog poraza od Osmanlija - 1470. kod Eubeje (Negropontea), nakon tog je 1472. poduzeo uspješnu odmazdu, pa je zauzeo İzmir, a nakon tog razbio osmansku opsadu Skadra u Albaniji. Na kraju je i on izabran za dužda - 1474. njegovu vladavinu obilježilo je kovanje nove mletačke kovanice, koja je kasnije nazvana po porodici - Mocenigo.

Njegov brat Giovanni (1409. - 1485.) izabran je dužda - 1478. On je uspio sklopiti mir sa Osmanskim Carstvom, pa je nakon tog zaratio sa Ferrarom i preoteo joj Rovigo i plodne Polesine.

Sljedeći veliki Mocenigo bio je Andrea (1473. - 1542.) unuk Giovannija, koji je dodao porodici - intelektualni sjaj, on je napisao historiju ratova sa Osmanlijama 1500. u stihovima i historiju ratova Cambrajske lige u prozi.

Njegov nećak Alvise I (1507. - 1577.) bio je 88 dužd izabran 1570., za njegove vladavine buknuo je novi rat s Osmanskim Carstvom u kojem je Venecija izgubila Nikoziju i Famagustu, ali je uspjela pobjediti u velikoj pomorskoj Bitci kod Lepanta. Sljedećih 125 godina porodica Mocenigo doživjela je politički pad, sve dok prapra nećak Alvisea I - Alvise II nije izabran za dužda - 1700 . i vladao do 1709. Nekoliko godina kasnije i Alvise Sebastiano bio je dužd od 1723 . do 1732.

Posljednji značajniji Mocenigo bio je Alvise IV (1701. - 1778.), koji je bio 118 dužd od 1763 . - 1778. On je za svoje vladavine želio preokrenuti kolops svoje republike uvođenjem nekih prosvjetiteljkih ideja u trgovinsku politiku. Također se trudio da nizom mjera, obuzda bujanje crkvenih redova i vjerskih institucija, njihovih privilegija i rentjirskog gomilanja bogatstva, zbog tog je ušao u sukob s papom Klementom XIII..

Članovi porodice Mocenigo imali su brojne palače i vile, kako u samoj Veneciji, tako i po terrafermi u okolici grada.
Brojni članovi porodice pokopani su u grobnicama venecijanske bazilike Zanipolo

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mocenigo Family'' na portalu Encyclopædia Britannica
Giovanni II Corner

**Giovanni II Corner** (Venecija, 4. august 1647. - Venecija, 12. august 1722.) bio je 111 mletački dužd koji je vladao od 22. maja 1709. do svoje smrti.
## Biografija
*Giovanni* je bio 4 dužd iz aristokratske venecijanske dinastije *Corner*, bogat i ne baš previše aktivan u nekim javnim poslovima. Upravo zbog toga je kao kompromisni kandidat izabran za dužda - 22. maja 1709., i to velikom većinom od 40 glasova za (od 41), jer se dvije rivalske struje Diedo i Pisani, nikako nisu mogle izmiriti oko zadovoljavajućeg kandidata.

Njegova trinaestgodišnja vladavina bila je prilično nesretan period za Mletačku Republiku zbog gubitka Moreje nakon Morejskog rata (1684. - 1699.) i sklapanja Požarevačkog mira 1718. sa Osmanskim Carstvom, koji je vezao ruke Presvijetloj Republici. Pa se on uglavnom posvetio naporima da se obnovi katolička pobožnost u gradu i republici.

Puno vremena i energije potrošio je u naporima da se stari dužd - Pietro Orseola proglasi svetim, kao i rekonstrukciji crkve San Nicola da Tolentino  u sestieru Santa Croce.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Corner, Giovanni'' na portalu Treccani
Tafos

**Tafos** (grčki: Τάφος) ili **Tafijska ostrva** (Ταφίων νῆσοι) ili **Teleboidi** (Τηλεβοῶν νῆσοι) starogrčki je naziv za skupinu malih ostrva u Jonskom moru, koja leže uz obalu Akarnanije na zapadu Grčke. Stanovnici tih ostrva ― **Tafljani** ili **Telebojani** ― često se kod Homera spominju kao vešti gusari. Kada je boginja Atena posetila Telemaha na Itaci da bi ga podstakla da krene na put u Pilos, uzela je na sebe lik Mentesa, "gospodara Tafljana veštih s veslima". Tafljani ili Telebojani spominju se u mitu o Amfitrionu, koji ih je i pokorio.

Do vremena Euripida ova su ostrva poistovećena s Ehinadima: u *[[Ifigenija na Aulidi|Ifigeniji na Aulidi]]* (405. pne.) Halkiđanke koje čine hor uhodile su helensku flotu i videle Eurita "koji je predvodio tafljanske ratnike s belim oštrim veslima, podanika Megesa, sina Filejevog, koji je otišao s Ehinadskih ostrva, gde mornari ne mogu pristati". Glavno od tih ostrva Homer zove **Tafos**, a kasniji ga pisci nazivaju *Taphiūs*, *Taphiussa* ili *Taphias* (Ταφιοῦς, Ταφιοῦσσα, Ταφιάς), a čini se da se radi o ostrvu koje se danas zove *Meganisí* i nalazi se istočno od veće Lefkade. Drugo po veličini od Tafijskih ostrva zvalo se *Carnus*, danas *Kálamo*. .

Tafljani su sebe smatrali potomcima Perseja, jer je majka Tafija, njihovog osnivača-eponima, bila unuka Persejeva i s Posejdonom je rodila Tafija. Prema drugoj tradiciji, Tafije je bio pripadnih leleškog plemena i unuk Lelega. Najpoznatiji tafijski kralj bio je Pterelaj, kome je Posejdon podario jednu zlatnu vlas, koja ga je činila besmrtnim sve dok se nalazila u kosi, ali ju je iščupala njegova kći Kometo da bi pomogla Amfitrionu, koji je zaratio na Tafljane. Pobedivši Tafljane, Amfitrion je krenuo natrag u Tebu, ali je Zevs uzeo njegov lik i pre njega stigao Amfitrionovoj ženi Alkmeni, s kojom je proveo strasnu noć i začeo Herakla.

## Reference

## Izvori
* Richard Talbert, *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]*, p.&nbsp;54. 

## Vanjske veze
* Dick Caldwell, "The myths of Argos":  Amphitryon and Pterelaos
Alvise II Mocenigo

**Alvise II Mocenigo** (Venecija, 1627. - Venecija, 6. maj 1709.) bio je 110 mletački dužd koji je vladao od 17. jula 1700. do svoje smrti.
## Biografija
*Alvise II* je bio 5 dužd iz aristokratske venecijanske dinastije *[[Mocenigo]]*. Prije nego što je izabran za dužda bio je savjetnik Velikog vijeća ( 1670.), pa zatim član Savjeta desetorice i savjetnik dužda, i nakon tog podesta Padove od 1684. do 1686.

Bio je kanditat za dužda čak tri puta; 1676., 1684. i 17. jula 1700. kad je konačno izabran velikom većinom od 40 glasova (od 41).

Njegova vladavina protekla je bez ratova, jer se nije htio mješati u Ratove za španjolsko nasljeđe, to je bio i period uvođenja velikih inovacija u trgovačkom poslovanju Mletačke Republike, a na kraju je 1709. uveo i kazne za korupciju.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mocenigo, Alvise II'' na portalu Treccani
Grinički meridijan

**Grinički meridijan** je linija geografske dužine koja prolazi kroz Greenwich u Engleskoj. Ovaj meridijan ima kutnu mjeru od 0°, a nasuprotan mu je 180. meridijan kroz kojeg prolazi Međunarodna datumska granica, razdvajajući istočnu i zapadnu polutku.

Za razliku od linija geografske širine, koje su definirane prema osi Zemlje (da su polovi 90° i ekvator 0°), Grinički meridijan je proizvoljan, i puno meridijana su se upotrebljavali kroz historiju. Grinički meridijan je postavljen kao međunarodni standard 1884. godine.

Polazeći sa sjeverne strane Zemljine kugle, Grinički meridijan prolazi kroz osam zemalja:
*  (napomena: London je i u istočnoj i u zapadnoj polutki zbog blizine Griničkog meridijana)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Napokon se nađe s ostalim linijama geografske dužine u Antarktici na Južnom polu.

## Ostali meridijani

Meridijan kroz Greenwich se odabrao kao glavni meridijan jer preko dvije trećine svih brodova i sve tonaže su ga već upotrebljavali kao uputni meridijan 1884. Neki od prijašnjih meridijana su išli kroz slijedeće gradove:
* Aleksandrija
* Kopenhagen
* Giza
* Jeruzalem
* Madrid
* Oslo
* Pariz
* Philadelphia
* Pisa
* Rim
* Sankt Peterburg
* Ujain
* Washington
Silvestro Valier

**Silvestro Valier** (Venecija, 28. mart 1630. - Venecija, 7. jul 1700.) bio je 109 mletački dužd koji je vladao od 25. februara 1694. do svoje smrti.
## Biografija
*Valier* je bio sin dužda Bertuccia Valiera, oženio se za Elisabettu Querini iz bogate venecijanske porodice. Prije nego što je izabran za dužda bio je Prokurator Bazilike sv.Marka i bavio se uglavnom novčanim pitanjima.

Za dužda je izabran 25. februara 1694.

Šest godina njegove vladavine protekle su relativno teško za Mletačku Republiku, jer je morala napustiti egejski otok.- Hios, a nakon tog su uslijedili teški mirovni pregovori u Rijswijku (Rat Velike alijanse) i Sremskim Karlovcima (Karlovački mir). Ovi drugi bili su nešto povoljniji jer je Presvijetla republika nakon njih dobila Moreju, i dobar dio Dalmatinske Zagore, uski obalni pojas Hercegovine i Boke Kotorske od Herceg-Novog do Risna.

Pokopan je kao i brojni drugi duždevi, u venecijanskoj bazilici - Zanipolo u grobnici koju je isklesao Andrea Tirali, pored svog oca.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Valièr, Silvestro'' na portalu Treccani
180. meridijan

**Stoosamdeseti meridijan** je linija geografske dužine točno nasuprot Griničkog meridijana. Ovaj meridijan služi kao zapadna granica zapadne polutke odnosno istočna granica istočne polutke. Služi kao osnova za međunarodnu datumsku granicu jer uglavnom prolazi kroz otvorene vode Tihog oceana. Međutim, ipak prolazi kroz sljedeće zemlje:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Antarktik
Međunarodna datumska granica

**Datumska granica** (engl. *Date Line*, **IDL**) je zamišljena kriva otvorena linija na planeti Zemlji, suprotno od Griničkog meridijana, na kojoj prilikom prelaska dolazi do promjene datuma. Podudara se otprilike uz 180° geografske dužine, s nekoliko skretanja da zaobiđe arhipelage. Ova granica dijeli vremenske zone UTC+12 i UTC-12, a prolazi uglavnom kroz nenaseljena područja Tihog oceana.

Prvi problem s datumskom granicom se uzrokovao kada je Magellan putovao oko Zemlje. Kako je njegova ekipa plovila po morima, čuvali su detaljne podatke o datumu. Ljudi na kopnu su uporno tvrdili da je bio drugi dan nego što je Magellan mislio. Iako je danas lako razumljiv, ovaj fenomen je uzbudio mnogo ljudi, i to čak toliko da je specijalna delegacija bila poslana papi da mu objasni ovu zanimljivost.

## Veze
* 180. meridijan
* Vremenske zone
Atmosferska refrakcija

**Atmosferska refrakcija** je kut između pravca prema stvarnom položaju nebeskog tijela (pravi položaj), i pravca uzduž kojeg se vidi nebesko tijelo (prividni položaj). Temeljni uzrok atmosferske refrakcije je atmosfera. Kad ne bi bilo atmosfere, svjetlosna zraka iz nebeskog tijela stizala bi pravocrtno u motriteljevo oko. Upadom svjetlosti iz zrakopraznog prostora u Zemaljsku atmosferu zraka svjetlosti se lomi i mijenja se brzina gibanja svjetlosti. Motritelj vidi nebesko tijelo u smjeru tangente na krivulju, uzduž koje se zraka giba na svom putu kroz atmosferu. Nebesko tijelo vidi se na drugom mjestu nebeske sfere, nego se ono stvarno nalazi. Vrijednost refrakcije ovisi o fizikalnim karakteristikama atmosfere (tlak, relativna vlažnost, temperatura) i o visini, odnosno, zenitnoj udaljenosti nebeskog tijela.

## Literatura
* Kitarović, Ivo (2000.): *Navigacijska astronomija*, Rijeka: Visoka pomorska škola
Period rotacije

**Period rotacije** je vrijeme potrebno da neko tijelo napravi jedan cijeli okret oko svoje osi rotacije. 

## Rotacija nebeskih tijela
Za čvrste objekte, kao što su planeti i asteroidi, period rotacije je jednak za cijelo tijelo. 

Za fluidna (plinovita i tekuća) tijela, kao npr. plinoviti divovi i zvijezde, period rotacije ovisi o udaljenosti od pola. Ova se pojava naziva diferencijalna rotacija. Za period rotacije u tim se slučajevima uzima unutrašnji period rotacije, odnosno period rotacije magnetskog polja.

## Preiodi rotacije nekih odabranih objekata

## Veze
* Sinkrona rotacija
* Retrogradna rotacija
* Progradno i retrogradno gibanje
Diferencijalna rotacija

**Diferencijalna rotacija** je pojava kad neko svemirsko tijelo ne rotira kao kruto tijelo, već period rotacije ovisi o kutnoj udaljenosti od ekvatora. Sunce i plinoviti divovi, te planetni prstenovi, galaktike i slične strukture imaju diferencijalnu rotaciju.
Sinkrona rotacija

**Sinkrona rotacija** je pojava kada period ophoda planeta oko matične zvijezde ili satelita oko matičnog planeta traje jednako kao i period rotacije tog planeta ili satelita. U tom je slučaju uvijek ista strana planeta ili satelita okrenuta matičnoj zvijezdi odnosno planetu. 

U slučaju kada orbita tijela koje ima sinkronu rotaciju nije savršena kružnica ili osi rotacije obaju tijela nisu paralelne događaju se mala kolebanja oko ravnotežnog položaja, takozvane libracije (u širini i duljini).
Sigma Oktanta

**Sigma Oktanta** (, *σ Oct*) je zvijezda prividne magnitude 5,45, i od golim okom vidljivih zvijezda najbliža je južnom nebeskom polu. Trenutno se nalazi na približno 1° od južnog nebeskog pola, od koga se udaljava uslijed precesije. Sigma Oktanta leži na 270 svjetlosnih godina od Sunca i pripada spektralnom tipu F0 III.

## Veze
* Sjevernjača, golim okom vidljiva zvijezda najbliža severnom nebeskom polu
* Južni križ, zviježđe koje se koristi kao orijentir pri traženju južnog nebeskog pola

## Izvori
Opozicija (astronomija)

**Opozicija** u astronomiji je pojava pri kojoj se neko nebesko tijelo nalazi približno u suprotnom pravcu od Sunca, tj. Zemlja se nalazi približno na pravcu između Sunca i tog planeta. Samo gornji planeti mogu biti u opoziciji. U astrologiji, opozicija je aspekt s kutom od 180° i smatra se nepovoljnim aspektom.

## Međusobni razmještaj planeta
Vidljivost planeta ovisi o njihovu položaju u Sunčevu sustavu prema Zemlji. **Donji** ili **unutarnji planeti** (koji su bliže Suncu od Zemlje) nalaze se u gornjoj konjukciji kada su na stazi točno suprotno, dalje, s druge strane Sunca, a u donjoj konjukciji kada su u smjeru Sunca, ali s njegove bliže strane. U vrijeme između dviju uzastopnih gornjih konjukcija (ili dviju uzastopnih donjih) ti planeti prolaze kroz sve faze, slično Mjesecu. No vrijeme kada ih možemo promatrati ograničeno je. Uvijek su blizu Sunca, s nevelikim kutnim otklonom (elongacijom). Najveća elongacija Merkura je 28°, a Venere 48°. Iz naših krajeva vide se ili ujutro prije izlaska Sunca ili uvečer poslije zalaska Sunca, a ne možemo ih vidjeti u ponoć.

**Gornji** ili **vanjski planeti** (oni koji su dalje od Sunca no što je Zemlja) mogu se naći u konjukciji, opoziciji i kvadraturi. Promatrati ih je najpogodnije u opoziciji jer je tada planet najbliži Zemlji. Javljaju se i posebno povoljne velike opozicije kada je planet zbog položaja na izduženoj stazi Zemlji najbliže. O kutu pod kojim se vidi tijelo planeta ovisi kako ćemo ih vidjeti i na njima razaznati detalje. Najveće kutne promjere postižu Venera i Jupiter, dok se ostali planeti vide mnogo manji. Planeti se svake godine ne vide u istim položajima. Stoga podatke o položajima moramo potražiti u godišnjacima i prirodoslovnim časopisima koji objavljuju skice trenutnih planetnih staza. Jednaki međusobni razmještaj planeta, Sunca i Zemlje ponavlja se u ritmu sinodičkih godina planeta.

## Reference

## Poveznice
* Elongacija
* Konjunkcija
* Prividno gibanje planeta

## Vanjske veze
* Astronomska sekcija Fizikalnog društva Split - Stvarno i prividno gibanje planeta
Terestrička planeta

**Terestrička planeta** je tip planete s čvrstom površinom, za razliku od plinovitih divova. Termin "terestrički" je nastao od latinske riječi "terra" što znači "Zemlja", pa bi se atribut "terestrički" mogao prevesti kao "zemljoliki". Često ih se još naziva "unutarnjim planetama". Najvećim dijelom se sastoje od stijena, malog su dijametra, prosječno oko 5 puta veće gustoće od vode i imaju rijetku atmosferu. Od plinovitih divova su odijeljeni pojasom asteroida za koji postoji pretpostavka da predstavlja ostatke neuspjele, neformirane pete terestričke planete (pojas se nalazi između Marsa i Jupitera).

Terestričke planete su tokom svog formiranja bile pod utjecajem više temperature i jače gravitacije, te su zato manje i bogate tvrđim materijalima poput silicija i željeza. Struktura sve četiri terestričke planete našeg Sunčevog sistema je slična: u njima se nalazi metalna jezgra, oko koje se nalazi silikatni omotač.

Od otkrivenih egzoplaneta, manji dio čine egzoplaneti terestričkog tipa. Mnogo veći broj otkrivenih egzoplaneta čine plinoviti divovi.

Terestričke planete našeg Sunčevog sistema su:
* Merkur
* Venera
* Zemlja
* Mars
Geografski pol

**Geografski pol** je zamišljena točka u kojoj planetarna os (os rotacije) probada površinu planeta ili nekog tijela koje se okreće oko svoje osi. U generalnom slučaju govorimo o polovima nebeskih tijela.

Budući da planetarna os probada planetarnu površinu u dvije točke probodišta nazivamo sjeverni pol i južni pol. Na Zemlji su imena polova određena historijskim razlozima, no u generalnom slučaju nije uvijek jasno kako ćemo nazvati polove tijela, s obzirom da im osi mogu biti različito usmjerene. Kada govorimo o tijelima u Sunčevom sistemu uobičajeno se za sjeverni pol tijela uzima pol bliži smjeru zvijezde Sjevernjače.

Neka tijela u Sunčevom sistemu (npr. Saturnov mjesec Hiperion ili asteroid 4179 Toutatis) nemaju definirane polove, zbog svoje kaotične rotacije, uzrokovane nepravilnim oblikom ili gravitacijskim utjecajima obližnjih tijela.

Ako planet posjeduje magnetno polje, polovi se ne moraju poklapati sa magnetnim polovima planeta.

## Veze
* Sjeverni pol
* Južni pol
* Nebeski polovi
Libracija

**Libracija** je promjena orijentacije Mjesečeve površine u odnosu na motritelja na Zemlji. 

Vrste libracije su: 
* dnevna libracija – nastaje zbog promjene položaja promatrača u odnosu na Mjesec uslijed rotacije Zemlje
* libracija u širini – nagib Mjesečevih polova prema promatraču na Zemlji uslijed priklona Mjesečeva ekvatora prema ravnini njegove staze oko Zemlje
* libracija u dužini – kolebanje položaja Mjeseca u smjeru istok-zapad, uslijed čega promatrač na Zemlji povremeno može vidjeti područja iza istočnog, odnosno zapadnog ruba Mjesečeve ploče. Libracija u dužini posljedica je nejednolike brzine Mjesečeve revolucije oko Zemlje (zbog eliptičnosti njegove staze). 

Mjesečeva libracija je rezultat svih triju libracija.

## Vanjske veze
* Libracija Mjeseca (e-škola astronomije) 
* Astronomska sekcija Fizikalnog društva Split – Mjesečeva libracija
Hermine und die sieben Aufrechten

***Hermine und die sieben Aufrechten*** () je njemačko-švicarski crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Franka Wisbara. Temelji se na noveli *[[Das Fähnlein der sieben Aufrechten]]* švicarskog pisca Gottfrieda Kellera. Protagonisti su sedmorica obrtnika iz malog švicarskog mjesta koji su zakleli na vječno prijateljstvo, i to bili spremni potvrditi putujući po svijetu i propovijedajući ljubav i razumijevanje. Radnja prikazuje kako njihovi visoki ideali dolaze u kušnju kada se kćer jednog od odličnika zaljubi u sina drugog odličnika. *Hermine und die sieben Aufrechten* se isticao pacifističkim tonom, prilično popularnim u tadašnjoj evropskoj kinematografiji, ali zato u neskladu sa ideologijom tada vladajućih nacista u Njemačkoj. Usprkos toga je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je osvojio priznanje žirija.

## Vanjske veze
* Hermine und die 7 Aufrechten na portalu Allmovie
Das Fähnlein der sieben Aufrechten

***Das Fähnlein der sieben Aufrechten*** () je novela švicarskog književnika Gottfrieda Kellera, napisana na njemačkom jeziku i originalno objavljena 1860. godine. Radnja se događa u Zürichu 1849. godine, gdje se sedmorica obrtnika, veterana građanskog rata okupljaju kako bi proslavili pobjedu liberalne strane te zariču na vječno prijateljstvo, ali to dolazi na kušnju kada se otkrije da se kćerka jednog misli udati za drugog. Das Fählein je napisana u stilu švicarskih narodnih priča, a nakon objavljivanja je Kellera učinila jednim od najpopularnijih švicarskih književnika. Godine 1877. ju je Keller objavio u svojoj zbirci *Züricher Novellen*.

Ekranizirana je tri puta: godine 1935. u njemačko-švicarskoj koprodukciji pod naslovom *[[Hermine und die sieben Aufrechten]]*, godine 1964. u DR Njemačkoj kao TV-drama, i 2001. u Švicarskoj kao igrani film.
Le voyage imprévu

***Le voyage imprévu*** () je francuska crno-bijela filmska komedija snimljena u režiji Jeana de Limura i premijerno prikazana početkom 1935. godine. Temelji se na motivima djela Jeana de Limura. Radnja prikazuje kako je muž izgubio jednu od svoje dvije omiljene papuče, te šalje svoju suprugu da je pronađe u Švicarskoj, pri čemu joj u pomoć pristiže prijateljica koju glumi Betty Stockfield. Le voyage je dobio priznanje žirija venecijanske Mostre 1935. godine.

Godine 1938. je de Limur u Britaniji režirao remake pod naslovom *Runaway Ladies*, gdje je Stockfield ponovila svoju ulogu.

## Vanjske veze
*
The Devil Is a Woman

***The Devil Is a Woman*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Josefa von Sternberga. Po žanru je melodrama, a temelji se na romanu *[[La Femme et le pantin]]* francuskog pisca Pierrea Louÿsa. Radnja je smještena u Andaluziju za vrijeme karnevala i prikazuje kako fatalna zavodnica Concha (čiji lik tumači Marlene Dietrich) uspijeva zavaditi i poniziti dvojicu najboljih prijatelja (koje glume Lionel Atwill i Cesar Romero. *The Devil Is a Woman* je dobio nagradu za fotografiju na venecijanskoj Mostri 1935. godine.

## Uloge
* Marlene Dietrich ... Concha Pérez
* Lionel Atwill ... Kapt. Don Pasqual Costelar
* Edward Everett Horton ... Gov. Don Paquito
* Alison Skipworth ... Señora Pérez
* Cesar Romero ... Antonio Galvan
* Luisa Espinel ... Ciganska plesačica (van špice)

## Vanjske veze
*
Silazni čvor

**Silazni čvor** je točka u kojima staza nebeskog tijela presijeca ravninu ekliptike. Označavamo ga slovom N. Nalazi se nasuprot uzlaznom čvoru.

## Veze
* Nebeski koordinatni sistem

## Vanjske veze
* E-škola astronomije Dragan Roša: Elementi Mjesečeve staze
* E-škola astronomije Položaj na nebeskoj sferi
Pierre Louÿs

**Pierre Louÿs** (10. decembar 1870 - 6. jun 1925) bio je francuski pisac rodom iz Belgije, poznat po svojim erotskim djelima, a prvenstveno onima lezbijske tematike.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* Author Pierre Louÿs, from the Oldpoetry Poetry Archive
* A Catalogue of the Erotic Works of Pierre Louÿs 
* ''The Songs of Bilitis'' full text
*
La Femme et le Pantin

***La Femme te le pantin*** () je roman francuskog pisca Pierrea Louÿsa objavljen 1898. godine. Radnja prikazuje kako mladi francuski turist Andre Stevenol prilikom karnevala u Sevilli postaje opčinjen lijepom Conception "Conchitom" Perez, usprkos upozorenja svog prijatelja don Matea Diaza kako ga je ona svojevremeno uništila. Roman je stekao popularnost, a z bog jednostavne radnje i korištenja arhetipa fatalne vamp žene je često bio adaptiran.

## Adaptacije
### Opere
* 1911 - *[[Conchita (opera)|Conchita]]*, opera u četiri čina i šest scena koju je komponirao Riccardo Zandonai, premijerno prikazana u milanskom Teatro dal Verme 14. oktobra 1911, sa Tarquinijom Tarquini u glavnoj ulozi.
### Filmovi
## Film adaptations
* 1920 - *[[The Woman and the Puppet (1920 film)|The Woman and the Puppet]]* - rež. Frank Lloyd, ul. Geraldine Farrar
* 1928 - *[[La Femme et le pantin (1928 film)|La Femme et le pantin]]* - rež. Jacques de Baroncelli, ul. Conchita Montenegro
* 1935 - *[[The Devil Is a Woman (1935 film)|The Devil is a Woman]]* - rež. Josef von Sternberg, ul. Marlene Dietrich
* 1959 - *[[La Femme et le Pantin (film 1959)|La Femme et le pantin]]* - rež. Julien Duvivier, ul. Brigitte Bardot
* 1977 - *[[That Obscure Object of Desire]]* - rež. Luis Buñuel, scen. Jean-Claude Carrière, ul. Fernando Rey, Ángela Molina i Carole Bouquet
Gottfried Keller

**Gottfried Keller** (19. jul 1819 – 15. jul 1890) bio je švicarski književnik koji je pisao na njemačkom jeziku. Najpoznatiji je kao autor romana *[[Der grüne Heinrich]]*, odnosno kao jedan od najpopularnijih autora realističkog pravca u njemačkoj književnosti kraja 19. vijeka.

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze

*
The Wedding Night

***The Wedding Night*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Kinga Vidora. Po žanru je melodrama, a protagonist, koga glumi Gary Cooper, je njujorški književnik pisac koji gonjen financijskim problemima i željom za inspiracijom odlazi na selo. Radnja prikazuje kako se zaljubi u svoju susjedu, lijepu poljsku doseljenicu koju glumi Ana Sten, ali koju je njen strogi otac obećao za ženu svom sunarodnjaku (koga glumi Ralph Bellamy). Film je dobio dobre kritike, a Vidor je na venecijanskoj Mostri 1935. godine nagrađen Kupom Volpi za najbolju režiju. Usprkos toga, nije imao veliku gledanost, te je producent Samuel Goldwyn nakon njega odustao od pokušaja da od ruske glumice Ane Sten stvori "novu Garbo".

## Uloge
* Gary Cooper ... Tony Barrett
* Anna Sten ... Manya Novak
* Ralph Bellamy ... Fredrik Sobieski
* Helen Vinson ... Dora Barrett
* Sig Ruman ... Mr. Jan Novak
* Esther Dale ... Mrs. Kaise Novak 
* Leonid Snegoff ... Sobieski 
* Eleanor Wesselhoeft ... Mrs. Sobieski 
* Milla Davenport ... Baka 
* Agnes Anderson ... Helena 
* Hilda Vaughn ... Hezzie Jones 
* Walter Brennan ... Bill Jenkins

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
*