Rat u Iranu (2026)

**Rat u Iranu** je vojni sukob započet vojnom operacijom Sjedinjenih Američkih Država i Izraela protiv Irana dana subote 28. februara 2026. U njoj sudjeluju američko ratno zrakoplovstvo, američka ratna mornarica, izraelsko ratno zrakoplovstvo i obavještajne službe obiju država.

## Događaji
Vojna operacija je predstavljena kao preventivni udar s ciljem uništenja iranskih raketnih, vojnih i nuklearnih kapaciteta te, prema izjavama američkog predjednika Donalda Trumpa, i kao dio šire strategije rušenja iranskoga režima. Trump je pozvao pripadnike Korpusa čuvara Islamske revolucije da polože oružje u zamjenu za imunitet, upozorivši da bi odbijanje značilo "sigurnu smrt".

Napad je započeo koordiniranim udarima na Teheran, Isfahan, Kom, Karadž i Kermanšah. Gađani su politički i vojni vrh Islamske Republike, vojna zapovjedništva, zrakoplovne baze, pomorske baze, sustavi protuzračne obrane, radari, raketne bitnice, nuklearna postrojenja, tvornice oružja, tuneli za lansiranje projektila i bespilotnih letjelica te pokretni lanseri balističkih projektila. Napadnute su i ustanove državne vlasti, državna televizija, policijske postaje i unutarnje sigurnosne snage povezane s Korpusom čuvara Islamske revolucije. U Teheranu su posebno pogođeni kompleks vrhovnoga vođe i središta političke moći države. U prvim napadima ubijeni su brojni visoki iranski dužnosnici, uključujući Alija Hameneja, Alija Šamhanija, Mohamada Pakpura, Abdolrahima Musavija i Aziza Nasirzadea. Iranske su vlasti nakon početnih proturječnih izjava potvrdile Hamenejevu smrt. Nakon toga Iran je proglasio žalost i privremene izvanredne mjere, dok su komunikacijske usluge u Teheranu bile teško oštećene, uz gotovo potpuni nestanak interneta.

Sjedinjene Države ponajprije su usredotočile napade na jug Irana i na pomorsko bojište, a Izrael na zapad Irana i Teheran. U nastavku operacije izvedeni su vrlo opsežni zračni i pomorski udari na stotine ciljeva, uključujući uporabu borbenih zrakoplova, bombardera B-2, brodskih projektila i bespilotnih letjelica. Oštećeno je i nuklearno postrojenje u Natanzu, a Sjedinjene Države su tijekom nekoliko dana uspostavile zračnu nadmoć nad južnim Iranom i napale velik dio iranske mornarice. Dana 4. marta 2026. jedan izraelski F-35I prvi je put u borbi srušio iranski Jak-130 iznad Teherana.

Iran je na napad odgovorio operacijom "Iskreno obećanje 4.", ispalivši balističke projektile i bespilotne letjelice prema Izraelu te prema američkim i savezničkim ciljevima u Jordanu, Iraku, Kuvajtu, Bahreinu, Kataru, Saudijskoj Arabiji i Ujedinjenim Arapskim Emiratima. Ciljane su američke baze, uključujući Al Udeid u Kataru, Al Salem u Kuvajtu, Al Dhafra u Ujedinjenim Emiratima i sjedište Pete flote u Bahreinu. Iran je također napao civilne zračne luke, luke, stambene objekte i energetsku infrastrukturu u Kuvajtu, Ujedinjenim Emiratima, Omanu i Azerbajdžanu, a britanska uporišta Akrotiri i Dekelija na Cipru također su bila meta napada dronovima.

U prvim danima rata Iran je prema Izraelu ispalio više od dvjesto balističkih projektila, a prema arapskim državama oko petsto projektila i približno 2.000 bespilotnih letjelica. Većina ih je presretnuta, ali bilo je mrtvih i ranjenih u Izraelu, Kuvajtu, Ujedinjenim Emiratima, Kataru, Jordanu, Bahreinu, Omanu i Siriji. U Izraelu su pogođene stambene zgrade i skloništa, a u drugim državama zabilježeni su udari na zračne luke, luke, visoke zgrade i vojne ciljeve. Dana 2. marta dva iranska Su-24 oborena su iznad Katara, a dana 5. marta projektili i bespilotne letjelice iz smjera Irana pogodili su područje zračne luke u Nahčivanu u Azerbajdžanu. Huti su ujedno najavili nastavak napada u Crvenome moru.

Na pomorskom bojištu Iran je pomoću mornarice Korpusa čuvara Islamske revolucije djelomično ili potpuno blokirao Hormuški tjesnac, čime je ozbiljno poremetio prolaz tankera i trgovačkih brodova te izazvao skok cijena nafte i plina. Sjedinjene Države odgovorile su uništavanjem velikoga dijela iranske mornarice u Omanskome i Perzijskome zaljevu te u okolici tjesnaca. U nekoliko dana potopljen je veći broj iranskih ratnih brodova, uključujući i jednu glavnu podmornicu te fregatu Dana kod obale Šri Lanke. Unatoč tomu, plovidba je ostala rizična zbog mogućih mina i brzih napadačkih plovila.

Dana 2. marta 2026. u rat se uključio i Hezbolah, koji je nakon primirja iz novembra 2024. ponovno pokrenuo veće raketiranje sjevernoga Izraela i poslao bespilotne letjelice. Izrael je odgovorio opsežnim napadima na Bejrut, južni Libanon i Hezbolahova zapovjedništva, pri čemu su ubijeni visoki dužnosnici Hezbolaha i iranskoga Kudsovog korpusa. Potom su izraelske kopnene snage ušle u južni Libanon i zauzele više položaja. Libanonska vlada zabranila je vojno krilo Hezbolaha i djelovanje Korpusa čuvara Islamske revolucije, a libanonska vojska počela je uhićivati pripadnike obiju struktura. Tijekom operacije pojavili su se i navodi da Sjedinjene Države razmatraju naoružavanje iransko-kurdskih snaga radi mogućega kopnenog upada u zapadni Iran. Istodobno su se pojavila izvješća o kretanju kurdskih boraca iz iračkoga Kurdistana prema iranskomu pograničju, premda su neki kurdski izvori te tvrdnje zanijekali.

Sukob je izazvao i znatne civilne žrtve. Iranski izvori govorili su o stotinama mrtvih i ranjenih civila u prvim danima rata, uključujući napade na škole, bolnice, hitne službe i gradske četvrti. U Izraelu i drugim pogođenim državama također su zabilježeni mrtvi, ranjeni i materijalna šteta na stambenim, prometnim, vjerskim i infrastrukturnim objektima. Izrael je proglasio izvanredno stanje i zatvorio zračni prostor, a brojne države u regiji privremeno su učinile isto. Međunarodne reakcije uključivale su osude napada, upozorenja na putovanja, pojačanje vojnih rasporeda u istočnom Sredozemlju i političke pozive na promjenu režima u Iranu. Iranska oporba u zemlji i inozemstvu, uključujući Rezu Pahlavija, podržala je slabljenje Islamske Republike i pozvala na obnovu ustanka protiv vlasti.

## Pozadina rata
Pozadina sukoba leži u dugotrajnim napetostima između Irana, Sjedinjenih Država i Izraela, osobito oko iranskoga nuklearnog programa, razvoja balističkih projektila i potpore regionalnim saveznicima i posrednim oružanim skupinama, među kojima su Hezbolah, Huti i proiranske milicije u Iraku. Nakon američkoga povlačenja iz nuklearnoga sporazuma 2018. Iran je ubrzao obogaćivanje urana i razvoj projektilskih sposobnosti. Tijekom 2024. Izrael i Iran već su razmijenili izravne udare, a 2025. vodili su kratki rat u kojem su američki napadi ciljali iranska nuklearna postrojenja. Između juna i augusta 2025. Izrael je, paralelno s ofenzivom na Gazu, proveo niz napada protiv Irana (Operacija "Rising Lion") te protiv Hutija (28. 8.) u Jemenu. Dana 28. decembra 2025. izbio je val unutarnjih prosvjeda u Iranu, koji su se potom nastavili tijekom januara, čemu su uslijedili su brojni uhićenja, sukobi i ubojstva. U mjesecima prije operacije 2026. Sjedinjene Države su provele najveće vojno gomilanje snaga na Bliskom istoku od 2003., rasporedivši dodatne nosače zrakoplova i pomorske snage. Istodobno su vođeni neizravni nuklearni pregovori u Maskatu i Ženevi, ali bez odlučnoga rezultata.

Dodatni čimbenik krize bili su veliki protuvladini prosvjedi u Iranu od decembra 2025., izazvani gospodarskom krizom, inflacijom i rastom troškova života, koji su prerasli u otvoreno protivljenje režimu. Vlast je odgovorila masovnim nasiljem, širokim uhićenjima i teškim represivnim mjerama, što je dodatno produbilo američko-iranski sukob i učvrstilo procjene da je režim u razdoblju ozbiljne unutarnje krhkosti.

## Napomene

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*