open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arpad

**Arpad** (, 850 – 907) je bio prvi vladar Mađarske. Osnivač je dinastije Arpadovaca, koja je vladala Mađarskom do 1301. godine.

### Prvi mađarski vođa
Arpad je bio vođa jednog od sedam mađarskih plemena, pleme Međer (), i drugi veliki knez Mađara. Prema slabo pouzdanim srednjovekovnim hronikama, nakon smrti Almoša oko 890. je izabran za zajedničkog vođu svih sedam mađarskih plemena. Bio je vođa Mađara koje je doveo na Panonsku nizinu.

Prema Konstantinu Porfirogenitu (950), pre Arpada Mađari nikad nisu imali tako jakog središnjeg vođu, a posle njega sve vođe su bile iz iste dinastije.

Prema legendi, Arpad i četrdesetorica viteza su prvu svoju skupštinu održali na konjima.

### Saveznici Nemačke i Vizantije
Mađari su bili smešteni između Volge i Dunava, u južnoj Ukrajini. Od 892, pomalo ulaze u dolinu Dunava, gde su bili saveznici Franačkog cara Arnulfa Koruškog, a nešto kasnije i Vizantije. Mađari su pomagali Arnulfu Koruškom od 892. protiv Velike Moravske, a od 894. dižu oružje protiv Arnulfa, jer su sami bili zainteresovani za teritorije Velike Moravske.

Vizantijski car Lav VI Mudri pozvao je Mađare da mu pomognu protiv Bugara. Bugarski car Simeon protiv Mađara nalazi novog saveznika Pečenjege.

### Naseljavanje u Panoniju
Pečenjezi su potisnuli Mađare sa istoka, tako da Mađari prelaze Karpate 895. godine. Oko 896, zauzimaju gornji deo porečja Tise i odatle su preduzeli brojne napade na srednju i zapadnu Evropu. Bilo ih je po nekim procena modernih istoričara oko 200 000 do 250 000.

Dolaskom Mađara prekinuto je bugarsko širenje na levoj obali Dunava i bugarska vlast u Panoniji. Ali, mađarskim dolaskom prekinute su i veze između Južnih Slovena sa Zapadnim i Istočnim (Česima, Slovacima i Ukrajincima). Arpada će naslijediti na vlasti njegov sin Zoltan.

## Napomene

## Reference

### Najraniji izvori
* Konstantin Porfirogenit, *[[De administrando imperio|O upravljanju državom]]* (oko 948-952 d.C.)
* Anonimni, *[[Gesta Hungarorum|Ljetopis Mađara]]* (oko 1200)
* *[[Mađarska ilustrovana hronika|Chronicon Pictum]]* (oko 1358–1373)

## Bibliografija
*
Almoš

**Almoš** *()*,(r. oko 820. - †oko 895) godine i bio je jedan od mađarskih knezova i prvi Veliki knez Mađara, praotac dinastije Arpadovića. Almoš na mađarskom jeziku znači *onaj koji je iz sna*.

### Život
Almoš je bio sin Eđeka ili Egeka *(Egyek/Ügek)* i Emeše *(-mese)*. Ime po kojem je zabeležen otac je Eđek ili Egek i ima značenje stari *(ős)*, a ime majke Emeše ima značenje mama, mamica *(anyácska)* , tako da najverovatnije ova imena i nisu prava imena ovih osoba već su proizašla iz kasnijih zabeležaka. Prema legendi Almoš je dobio ime tako što je u Emešinom snu Turul ptica začela Emešu i prorekla da će njen budući sin postati prvi u nizu mađarskih kraljeva.

Sredinom 9. veka Almoš je postao vrhovni vođa mađarskih plemena i ujedinitelj i on je bio taj koji je doveo Mađare do Karpata. Sam Almoš nije stigao i do Panonske nizine pošto je već u vreme početka velike seobe bio u poznim godinama, tako da je, dok su mađarska plemena stigla do Karpata, on i umro. Naslijedio ga je Arpad

## Reference



## Pisani izvori
* Dümmerth Dezső: *Emese álma – Virrasztó géniusz, összegyűjtött esszék.* Ifjúsági Lap- és Könyvkiadó, 1987 
* Kristó, Gyula (editor): Korai Magyar Történeti Lexikon - 9-14. század *(Encyclopedia of the Early Hungarian History - 9-14th centuries)*; Akadémiai Kiadó, 1994, Budapest; .
* Kristó, Gyula - Makk, Ferenc: Az Árpád-ház uralkodói *(Rulers of the Árpád dynasty)*; I.P.C. KÖNYVEK Kft., 1996- .
* Kristó, Gyula: Magyar honfoglalás - honfoglaló magyarok *(The Hungarians' Occupation of their Country - The Hungarians occupying their Country)*; Kossuth Könyvkiadó, 1996; .
Vladislav II, kralj Ugarske

**Vladislav II Jagelonac Mlađi** (1456 – 1516) bio je kralj Češke (od 1471), Ugarske (od 1490) i Hrvatske (od 1492) Unuk je istoimenog osnivača dinastije Jagelonaca, Vladislava Jagela. Rođen je u Krakovu, a njegov otac Kazimir IV bio je vladar Poljske. Njegova majka je bila Elizabeta Habzburška i na osnovu naslednog prava njene porodice, Vladislav je dobio češku, ugarsku i hrvatsku krunu. Vladislav je na češkom prestolu naslijedio Jiržija Pođebratskog, a na ugarskom Matiju Hunjadija. Naslijediti će ga sin Ludovik II Jagelović

## Hrvatska

Njegov dolazak na prijestolje Hrvatska je izazvalo veliku kontroverzu i ono što bismo danas nazvali ustavnom krizom. Ugarski plemići su Vladislava II. izabrali za svog kralja, ali su istovremeno za sebe dobili razne financijske povlastice koje su znatno oslabile kraljevu vlast. Vladislav II. je to pokušao nadoknaditi u Hrvatskoj degradirajući je s statusa pridružene kraljevine na onaj pokrajine. Po tadašnjem sistemu svi hrvatsko-ugarski kraljevi bi bili okrunjeni u Ugarskoj, a potom bi diplomu o dolasku na vlast poslali u Sabor koji bi je potvrdio nakon čega bi on postao i kralj Hrvatske. Ovaj put Sabor je odbio prihvatiti novog kralj pošto se u diplomi Hrvatska spominjala kao Ugarska pokrajina. Nakon dvije godine krize i pregovora Vladislav je kapitulirao i prihvatio uvjete hrvatskog parlamenta http://www.archive.org/stream/southernslavques00seto/southernslavques00seto_djvu.txt.

Bez obzira na to on se kasnije ipak uspio osvetiti. Do njegove vladavine kratka verzija službene titule kralja Ugarske je glasila: Kralj Ugarske, Hrvatske, Dalmacije, Slavonije i tako dalje. Od Vladislava II. kratka verzija službene titule će glasiti: Kralj Ugarske, Bohemije i tako dalje.

## Povezano
* Češka (Bohemija)
* Ugarska
* Jagelonci
Milan Begović

**Milan Begović** (Vrlika, 19. siječnja 1876. - Zagreb, 13. svibnja 1948.), hrvatski književnik. 

Milan Begović rođen je u Vrlici, malom gradiću Dalmatinske zagore od oca Ivana, malog posjednika i majke Filomene rođ. Bressan. Školovanje nastavlja u Splitu u kojem je neko vrijeme (prije odlaska u Hamburg i Beč gdje se bavi dramaturgijom i režijom) radio kao nastavnik. Dobar dio života provodi u Zagrebu gdje živi i radi.

Ovima trima sredinama Begović se bavi u svojim djelima, a djetinstvo i kasniji boravci u Vrlici ostavljaju snažan i upečatljiv trag u nekim njegovim najboljim djelima. Znalac europske književnosti, te jedan od stvaralaca hrvatske moderne, intenzivnu književnu djelatnost razvija 20-ih i 30-ih godina kada nastaju njegova ponajbolja djela - drame "Božji čovjek", "Pustolov pred vratima" i "Bez trećega", komedija "Amerikanska jahta u splitskoj luci", libreto za operu "Ero s onoga svijeta", zatim opsežan društveni psihološki roman "Giga Barićeva" i povijesni roman "Sablasti u dvorcu" te veći broj novela, putopisa i feljtona.

Svakako, Begović je prvenstveno dramski pisac, a tek potom romanopisac i pjesnik. Umro je u Zagrebu 13. svibnja 1948. godine. Milan Begović autor je jednoga od žanrovski najraznovrsnijih i količinom najopsežnijih književnih opusa u prvoj polovici 20. stoljeća. U pedesetak godina dugom stvaralačkom vijeku pisao je mnogo i raznoliko, iz nadahnuća i "po zadatku": od poezije i kritike, preko novela i romana, eseja i prijevoda, do drama i libreta... kao rijetko tko u njegovo doba, s iznimkom dominantnoga Miroslava Krleže, u čijoj je sjeni, iz mnogih razloga, književnih i izvanknjiževnih, ostao do kraja života. Temeljitu književnokritičku interpretaciju i konačan književnopovijesni sud Begovićevo djelo čeka sve do naših dana: tek prije koju godinu počeli su izlaziti prvi svesci potpunoga kritičkoga izdanja Sabranih djela Milana Begovića. Kad taj golemi znanstveni i nakladnički posao bude priveden kraju, bit će posve jasno da Begoviću, po stilskoj, žanrovskoj i tematskoj razvedenosti njegova opusa, ali i po antologijskim stranicama (osobito u novelistici, s paradigmatičnom novelom "Kvartet", ili u romanu s opsežnom, složenom "Gigom Barićevom"), pripada jedno od najviših mjesta u povijesti moderne hrvatske 
književnosti.

## Vanjske veze

* Drame
Pablo Neruda

**Pablo Neruda** (Parral, 12. srpnja 1904. - Santiago de Chile, 23. rujna 1973.), čileanski je pjesnik, pravim imenom **Ricardo Eliezer Neftalí Reyes Basoalto**.

Kao diplomat proveo je više godina u Madridu gdje se sprijateljio s Lorcom i drugim španjolskim pjesnicima te pristupio antifašističkom pokretu, zbog čega je u svojoj domovini bio proganjan. U početku piše pretežno ljubavnu liriku, a kasnije prelazi na društveno i politički angažiranu poeziju koja govori protiv ratnih strahota i ustaje u obranu potlačenih.

Objavio je 19 zbirki poezije, od kojih su značajnije "Španjolska u srcu" u kojoj daje potresnu, ali uvjerljivu sliku borbe španjolskog naroda. Život i svijet doživljavao je prvenstveno čulno, pa su uzbuđenje, ogorčenje, samilost i srdžba osnovni motivi njegove poezije.

Stilski, prešao je put od neoromantizma preko nadrealizma do čiste borbene i socijealne poezije. Osnovne su mu teme u ranijim godinama ljubav, kasnije pustoš, samoća, patnje, borba i smrt. Njegov vulkanski temperament, vječita spremnost da na nešto reagira i da se za nešto bori, učinio ga je jednim od najplodnijih (30 zbirki), ali i kvalitativno najneujednačenijih velikih pjesnika XX. stoljeća.

Njegov Sveopći spjev (Canto general, 1950.), postao je simbolom stremljenja za književnost čileanskog naroda.

Godine 1971. dodijeljena mu je Nobelova nagrada za književnost.

Ostala djela: Crepusculario; Sto ljubavnih soneta; Dvadeset ljubavnih i jedna očajna; Prstenovi; Pokušaj neizmjernog čovjeka; Boravak na zemlji; Elementarne ode; Podsjetnik s Crnog otoka; Ruke dana; Kraj svijeta.

## Fiktivni portreti
U filmu *[[Il Postino]]* ("Poštar") iz 1994. godine lik Pabla Nerude je tumačio Philippe Noiret.
Janko Leskovar

**Janko Leskovar** (Valentinovo kraj Pregrade, 12. prosinca 1861. - 4. veljače 1949.), hrvatski učitelj i književnik.

Po završetku učiteljske škole, službovao je kao učitelj u mnogim mjestima, a u književnosti se javio kao tridesetogodišnjak svojom novelom "Misao na vječnost" koja je objavljena u "Vijencu" 1891. godine.

U svom desetogodišnjem književnom stvaralaštvu Leskovar je bio zaokupljen psihološkom analizom likova naglašeno nezainteresiranih ili nesposobnih za životnu borbu. Njegovi junaci postaju žrtvama vlastitih fikcija, kao ljudi kontemplacije koji život motre sa strane umjesto da u njemu djeluju.

## Najpoznatija djela
* **Romani**:
** "Propali dvori",
** "Sjene ljubavi".
* **Pripovijesti**:
** "Katastrofa",
** "Poslije nesreće",
** "Izgubljeni sin"
** "Jesenski cvijeci".
Jasika

**Jasika** ili **trepetljika** (***Populus tremula***) je vrsta topole rasprostranjena u Palearktiku (Evropa, severna Afrika, veći deo Azije). Jasika je drvo visine i do 35 m, prečnika i do 1 m.
 Živi do 180 godina.

## Literatura
Tristan Tzara

**Tristan Tzara** (Moineşti, 16. travnja 1896. - Pariz, 25. prosinca 1963.), rumunjski pjesnik i esejist, značajna karika u francuskoj književnosti.

Rodio se u mjestu Moineşti, Bacäu, Rumunjska, u obitelji rumunjskih Židova. Pravo ime bilo mu je **Sami Rosenstock**. Kao mladić naprednih pogleda, otišao je u Pariz gdje u četvrti Montparnasse postaje dio zajednice avangardnih umjetnika. Prve radove objavljuje dok još traje Prvi svjetski rat( 1916. i 1918. godine), a glavno djelo, "*[[Sedam manifesta dadaizma]]*" objavljuje 1924. godine. Time je on postao vođa avangardnog pokreta imenom dadaizam.

Prema jednoj teoriji, dadaizam je dobio ime po riječi dada što je zapravo riječ "Da,da" na rumunjskome. No, prema drugom izvoru, Tristan je izabrao riječ dada iz francusko-njemačkog rječnika. Tamo riječ dada označava dječju igračku u obliku drvenog konjića za njihanje. Iz dadaizma proizašao je nadrealizam. Taj pokret čine Andre Breton, Louis Aragon, Philippe Soupault, i drugi.

Kasnije postaje lirski pjesnik, pristupačan ljudima. Objavljuje niz zbirki poput *"[[Otprilike čovjek]]"*, *"[[Govoriti sam]]"* i druge.

Francuska komunistička partija postaje institucija kojoj se priključuje umoran od nihilizma i uništavanja. Kad je izbio Drugi svjetski rat, priključio se francuskom Pokretu otpora. Iz Partije je istupio 1956. godine, prosvjedujući na taj način za sovjetsko gušenje Mađarske revolucije. Umro je na Božić 1963. godine te je pokopan na groblju Montparnasse.
Pjesma Eurovizije 1958.

**[[Eurosong]] [[1958]].** je bilo 3. natjecanje za pjesmu Eurovizije održano 12. ožujka 1958. u Studijima AVRA, Hilversum, Nizozemska. Nizozemska je dobila organizaciju nakon pobjede njene natjecateljice Corry Brokken na prošlogodišnjem natjecanju, a što je otada postala tradicija Eurosonga. Švedska je bila prva država sa Skandinavije koja je debitirala. Iste je godine Ujedinjeno Kraljevstvo odustalo od natjecanja, pa je, uz prvi Eurosong, ostalo jedino natjecanje za pjesmu Eurovizije bez pjesme na engleskom jeziku.

Pobijedila je *[[Dors, mon amour]]*, pjesma francuskog predstavnika Andre Claveaua. Međutim, od nje je danas daleko poznatija *[[Volare|Nel blu dipinto di blu]]* italijanskog predstavnika Domenica Modugna. Pjesmu prilikom izvođenja nisu ćuli svi članovi žirija, pa ju je Modugno morao otpjevati dvaput. Završio je na 3. mjestu, ali je pjesma poslije pod naslovom *[[Volare]]*, postala veliki hit, koji dan-danas ima brojne obrade.

Corry Brokken, koja je prošle godine bila pobjednik, ove je godine dijelila posljednje 9. mjesto s luksemburškom predstavnicom Solange Berry.

Ove godine žiri nije bio u dvorani, nego je glasovao putem telefona.

## Rezultati
Jasika (Kruševac)

**Jasika** je naselje u Srbiji koje administrativno pripada opštini Kruševac u Rasinskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 2040 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 2063 stanovnika).
Poznate ličnosti;
Jovan Aksentijević

## Geografija
Jasika se nalazi severno od Kruševca, na levoj obali Zapadne Morave. Udaljena je samo 4&nbsp;km od centra Kruševca. Zahvaljujući Moravi kao prirodnoj prepreki, Jasika je zadržala fizionomiju odvojenog prigradskog seoskog naselja i pored toga što se deo kruševačke industrije širi prema Jasici, odnosno prema desnoj obali Zapadne Morave. Pored toga što je u neposrednoj blizini Kruševca Jasika ima i druge prednosti svog geografskkog položaja. Ona je važna raskrsnica puteva za brojna naselja na pravcu Velika Drenova - Varvarin i Kruševac - Kragujevac.

Ime naselje nastalo je početkom 18. veka, jer je u ataru naselja bilo mnogo jasika, naročito u koritu Srnjanske reke, pa su prvi naseljenici dali ovo ime.

Po drugoj, manje verovatnoj verziji, koju je zabeležio Stanoje Mijatović, ovo naselje u doba kosovske bitke nazvano je Jasika, jer je carica Milica jednog dana, posmatrajući sa kule iz Kruševca, jasno videla svog sina Stevana kada se iz Jasike vraćao s vojskom. Tako je naselje najpre dobilo ime Jasnika, a kasnije od toga postala Jasika.

## Demografija
U naselju Jasika živi 1662 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 40,6 godina (39,4 kod muškaraca i 41,8 kod žena). U naselju ima 587 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,47.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain) 
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)

Poznate ličnosti;
Jovan Aksentijević
André Claveau

**André Claveau** (Pariz, 17. prosinca 1915.-4. srpnja 2003.) je bio francuski pjevač i glumac. Bio je aktivan od 1940ih do 1960ih. Pobijedio je na Euroviziji 1958. s pjesmom Dors mon amour. Osvojio je 27 bodova. Glazbu je komponirao Pierre Delanoë, a tekst napisao Hubert Giraud. Dirgent je bio Franck Pourcel.

## Diskografija
* *[[Dors mon amour]]*

## Filmografija
* *Le Destin s'amuse*
* *Les Vagabonds du rêve*
* *Coeur-sur-Mer*
* *Pas de vacances pour Monsieur le Maire*
* *Les Surprises d'une nuit de noces*
* *Un jour avec vous*
* *Rires de Paris*
* *Saluti e baci*
* *French Cancan*
* *Prisonniers de la brousse*

## Reference

## Vanjske veze

*
TV.com

„**TV.com**“ je internet stranica, nastala 13. juna 2005. kao zamena za internet stranicu „TV Tome“. Vlasništvo je korporacije „CNET Networks“, a bavi se televizijom, posebno TV serijama na engleskom jeziku koje se prikazuju u SAD, Ujedinjenom Kraljevstvu, Kanadi, Australiji, Japanu i Irskoj. Pored vodiča po epizodama, na njemu se nalaze vesti vezane za SAD, kritike, fotografije, trejleri i TV vodiči.

## Vanjske veze
* TV.com
Wagon Train

***Wagon Train*** je američka western TV-serija koja se oriiginalno emitirala na programu NBC-a 1957-1962, odnosno na programu ABC 1962-1965. godine. Inspiraciju za zaplet i likove je dao *[[Wagon Master]]*, igrani film koga je 1950. godine režirao John Ford, a u kome su glavne uloge tumačili Ben Johnson, Harry Carey Jr. i Ward Bond.

Radnja serije je bila smještena na Divlji Zapad nekoliko godina nakon američkog građanskog rata, te se bavila karavanom doseljenika koji je iz Missourija putovao u Kaliforniju. Doseljenici su za brigu i upravljanje karavanom unajmili ratnog veterana majora Setha Adamsa (koga je tumačio Ward Moore) te nekoliko profesionalnih izviđača. Na kraju svake sezone bi karavana stigla na svoje odredište, a potom bi nove sezone krenula nova. Kada je godine 1960. Moore umro, zamijenio ga je John McIntire, koji je tumačio novog kapetana karavana po imenu Christopher Hale.

Prvih šest i osma sezona su bile snimljene u crno-bijeloj tehnici, a sedma sezona u boji.

Serija je poslužila kao jedna od inspiracija Geneu Roddenberryju da osmisli koncept *[[Zvjezdane staze|Star Treka]]*. Kada ga je objašnjavao šefovima NBC-ja, opisao ga je kao "*Wagon Train* među zvijezdama".

## Vanjske veze
* 
*
Domenico Modugno

**Domenico Modugno** (9. siječnja 1928. - 6. kolovoza 1994.), slavni talijanski pjevač i tekstopisac, te kasnije zastupnik u talijanskom parlamentu.

Rodio se u mjestu Polignano a Mare, provincija Apulija(gl. grad Bari). Oduvijek je želio postati glumac. Nakon vojnog roka, 1951. godine, počinje karijeru. Nakon nekoliko godina dostigao je slavu kada je 1958. pobijedio na festivalu Sanremo. Predstavlja Italiju na Eurosongu i završava na trećem mjestu. 1959. godine, ponovno pobjeđuje na Sanremu i predstavlja domovinu. Osvaja drugo mjesto. 1962. osvaja treći put Sanremo. 1966.ponovno predstavlja Italiju na Eurosongu.

1986. godine, priključuje se Talijanskoj Radikalnoj stranci, te postaje njen poslanik za Torino u lipnju 1987. godine. Borio se za prava pacijenata u psihijatrijskoj bolnici Agrigento. Umro je u svojoj kući pokraj mora na otoku Lampedusa.
Twenty One (razvrstavanje)

**Twenty One** se može odnositi na:

* Twenty One (televizijski kviz)
* Twenty One (Mystery Jets album)
* "Twenty One", pjesma grupe The Cranberries s albuma *[[No Need to Argue]]*
* Twenty-one (basketball)
* kartaška igra zvana Pontoon

## Povezano
* 21 (Razvrstavanje)
Nederlandse Omroep Stichting

**Nederlandse Omroep Stichting** (**NOS**, Nizozemska fondacija za radiodifuziju) je jedna od radio-difuznih kuća u Nederlandse Publieke Omroep, nizozemskom sistemu javne radiodifuzije. NOS je osnovana godine 1969. kada su zakonom spajanjena dotadašnja Nizozemska radio-unija (nastale 1947) i Nizozemska televizijska fondacija (NTS, nastale 1951).

NOS se financira direktno iz državnog budžeta, te je zadužen za proizvodnju informativnog i sportskog programa koji se emitira na javnim radio i TV-kanalima u Nizozemskoj.

## Vanjske veze

* Website NOS (nizozemski)
* Website NOS Journaal (nizozemski)
* Website NOS Studio Sport (nizozemski)
* English portal of the Dutch public broadcasting organizations
Twenty One

***Twenty One*** (doslovno: "Dvadeset jedan") je bio američki televizijski kviz koji se emitirao na programu NBC-a od 1956. do 1958. godine. U trenutku kada je uživao ogromnu gledanost, a njegovi natjecatelji bili nacionalne zvijezde, izbio je skandal vezan uz namještanje rezultata zbog čega je ne samo skinut s programa, nego su i druge emisije istog žanra dugo vremena bile van etera. Film *[[Quiz Show]]* iz 1994. godine se bavi tim događajima.

Godine 1982. je snimljen televizijski pilot za novu verziju pod naslovom *21*, koju je vodio Jim Lange, ali ju mreže nisu prihvatile. Nova verzija, čiji je voditelj bio Maury Povich, je pet mjeseci emitirana na programu NBC-a 2000. godine.

Kviz je po licenci prodan u nekoliko zemalja, tako da su postojale britanska, njemačka, australijska, njemačka, brazilska i kanadska verzija za frankofonu publiku.

Koncept, sličan kartaškoj igri blackjack, koji su osmislili voditelj Jack Berry i producent Dan Enright, se temeljio na dva suprotstavljena natjecatelja koji su imali zadatak odgovoriti na pitanja, koja su ovisno o težini, bila vrijedna između jedan i jedanaest bodova. Pobjednik bi bio onaj natjecatelj koji bi prvi uspio postići 21 bod.

Kada je godine 1956. počelo emitiranje kviza na programu CBS-a, Enright se suočio s natjecateljima koji su užasavali gledatelje svojim neznanjem, odnosno nedostatkom svake drame i napetosti. Kviz je bio loše gledan, a vodeći sponzor, Geritol, zaprijetio ukidanjem sponzoriranja. Enright je stoga odlučio početi namještati rezultate ne samo tako što je unaprijed davao natejcateljima odgovore, nego što ih je angažirao i koristio poput glumaca. Zahvaljujući tome publika se zainteresirala za kviz, a njegovi natjecatelji postali velike nacionalne zvijezde. Godine 1958. je, pak, prethodno natjecatelj po imenu Herb Stempel optužio producente za namještanje u korist telegeničnog intelektualca Charlesa Van Dorena. Izbio je skandal koji je doveo od istage pred kongresnim odborima, a što je dovelo do gašenja ne samo ovog, nego i mnogih drugih tada enormno popularnih kvizova.

## Vanjske veze
* Episode guide & winners list from the 2000 NBC version
* UK Gameshows Page: ''Twenty One''  (about the UK version, which was also pulled after fixing allegations)
* Službena stranica za ''Vinte e um'' (brazilska verzija) 
* Fan site for ''Einundzwanzig'' (njemačka verzija)
* ''Vingt-et-un''  (francuska verzija)
* ''Twenty One'' website from Vintage TV & Movies
Sarai Meza

**Sarai Meza** je meksička glumica koja je do sada imala učešća u popularnim telenovelama producenata kao što su Nathalie Lartilleux, Salvadora Mejie i Nicandra Diaz.

## Karijera
Quatermass and the Pit

***Quatermass and the Pit*** je britanska science-fiction TV-serija koja se originalno emitirala uživo na programu BBC One krajem 1958. i početkom 1959. Predstavljala treću i posljednju BBC-jevu seriju o profesoru Quatermassu, a isti lik će se dvije decenije pojaviti u TV-seriji *[[Quatermass (TV serija)|Quatermass]]* koju je producirala privatna mreža ITV. Kao i kod prethodne dvije serije, autor scenarija za *Quatermass and the Pit* je bio Nigel Kneale.

Zaplet serije počinje kada je protagonist profesor Bernard Quatermass izbačen iz Britanske Eksperimentalne Grupe, koju je britanska vlada prepustila vojsci. Quatermass i njegov novi kolega pukovnik Breen postaju upetljani u otkriće neobičnog artefakta na arheološkom lokalitetu Knightsbridge u Londonu. Quatermass i njegovi kolege otkrivaju kako artefakt ima strahovit uticaj na sve osobe koje dođu u dodir s njim. Kako se taj uticaj, kome podlegne i sam Quatermass, širi, tako postaju jasnije implikacije artefakta na dotadašnje spoznaje o prirodi i porijeklu čovječanstva.

Navodi se kako je serija imala značajan uticaj na opus Stephena Kinga i filmskog režisera Johna Carpentera.

Godine 1967. je snimljen remake u obliku istoimenog cjelovečernjeg filma, koji se često navodi kao jedno od najboljih ostvarenja u produkciji Hammer Films.

## Fusnote

## Reference

* 


## Vanjske veze
* ''Quatermass and the Pit'' at the Internet Movie Database
* BBC site — I Love Quatermass
* Quatermass.org.uk - Nigel Kneale & Quatermass Appreciation Site
* The Quatermass Trilogy - A Controlled Paranoia
Herb Stempel

**Herbert Milton Stempel** (19. decembar 1926 - 7. april 2020) američki je nastavnik koji je krajem 1950. postao slavno ime zahvaljujući popularnom TV-kvizu Twenty One. Stempel je dugo vremena bio prvakom kviza dok ga nije pobijedio profesor Charles Van Doren, telegenični profesor Univerziteta Columbia. Stempel je poslije počeo tvrditi kako je kviz namješten, odnosno kako su mu producenti naložili da namjerno pogrešno odgovori na pitanja u kvizu kako bi Van Dorenu predao pobjedu. Te su tvrdnje kasnije potkrijepljene drugim dokazima te izazvale skandal zbog koga je kviz skinut s programa.

U filmu Quiz Show iz 1994. godine lik Stempela tumačio je John Turturro.

## Vanjske veze
* Herb Stempel's testimony to the U.S. House Subcommittee on Legislative Oversight, 1959
Charles Van Doren

**Charles Lincoln Van Doren** (New York, NY, 12. februar 1926 – Canaan, CT, 9. travnja 2019.) eminentni je američki intelektualac, pisac i književni urednik, poznat po tome što je krajem 1958. stekao slavu kao pobjednik popularnog TV-kviza Twenty One. Međutim, nakon što je njegov prethodnik Herb Stempel optužio producente za namještanje, izbio je skandal, a Kongres SAD započeo je istragu. Tokom nje je Van Doren priznao da su mu pitanja unaprijed dostavljana. Zbog skandala je osramoćen i prisiljen napustiti mjesto profesora na Univerzitetu Columbia, ali se kasnije istakao kao jedan od urednika Enciklopedije britanika.

U filmu Quiz Show iz 1994. njegov lik tumačio je Ralph Fiennes.

## Vanjske veze
* 
* ''The Quiz Show Scandal'', "American Experience", PBS.
* ''The Remarkable Van Dorens'' , "Time", 11. II. 1957.
* ''Testimony of Charles Van Doren on the quiz show scandals''.

## Literatura
* Thomas Doherty, *Quiz Show Scandals"',[http://www.museum.tv/archives/etv/Q/htmlQ/quizshowsca/quizshowsca.htm The Museum of Broadcast Communications] .
* Jeffrey Hart, *Van Doren and Redford*, "National Review", 7. XI. 1994.
* Lina Lofaro, *Charles Van Doren Vs. the Quiz Show Dream Team*, [http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,981447,00.html "Time"] , 19. XI. 1994.
* Robert Metz, *CBS: Reflections in a Bloodshot Eye*, [[Chicago]]: "Playboy Press", 1973.
* Joseph Stone, *Prime-time and Misdemeanors: Investigating the 1950s TV Quiz Scandal - A D.A.'s Account'', New Brunswick, New Jersey: "Rutgers University Press", 1992.
294. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **294. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Megela i Regula** (ili, rjeđe, **godina 460. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 294. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji
* Demetrije Poliorket kod Mantineje tuče spartansku vojsku pod kraljem Arhidam IV, ali nije u stanju iskoristiti pobjedu zbog aktivnosti njegovih suparnika Lizimaha i Ptolemeja.
* Makedonski kralj Antipater II protjeruje svog brata i suvladara Aleksandra V. Aleksandar se za pomoć obraća epirskom kralju Piru i Demetriju Poliorketu.
* Pir Epirski napada Makedoniju kako bi na prijestolje vratio Aleksandra V, ali i koristi priliku da od Makedonije preuzme granična područja Paraueju i Timfeju, isto kao i Akarnaniju, Amfolohiju i Ambrakiju. Antipater je svrgnut i prisiljen bježati kod Lizimaha.
* Demetrije Poliorket, koji je intervenirao u korist Aleksandra V, daje ga na prevaru ubiti i proglašava se kraljem Makedonije. Nakon toga Lizimah s njim sklapa mir i priznaje ga kao makedonskog kralja.
* Egipatski kralj Ptolemej preuzima nadzor nad Ciprom kao i feničkim gradovima Tir i Sidon.
* Seleuk I Nikator, shvativši da mu je sin i nasljednik Antioh smrtno zaljubljen u njegovu mladu i lijepu suprugu, odnosno vlastitu pomajku Stratoniku, se razvodi od Stratonike i daje njenu ruku Antiohu.

## Rođenja
*

## Smrti
*
Eudamida I

**Eudamida I** (grčki: , 330. pne. – cca. 300. pne,) bio je spartanski kralj iz Eurupontidske loze. Na prijestolje je došao nakon pogibije brata Agisa III 331. pne.. Oženio se za bogatu Arhidamiju - s kojom je imao dvojke djece - Arhidama IV i Agesistratu. Tokom vladavine Eudamida I je preko supruge postao vlasnikom polovice sve zemlje u kraljevstvu . Za vrijeme vladavine Sparta je vodila miroljubivu politiku. .

## Notes
Arhidam IV

**Arhidam IV** je bio spartanski kralj, 23. po redu iz loze Euripontida. Bio je sin kralja Eudamide I i vladao u periodu od oko 305. pne. do oko 275. pne. Godine 296. pne. ga je u bitci porazio Demetrije Poliorket.
293. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **293. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Kurzora i Maksima** (ili, rjeđe, **godina 461. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 293. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji
* Treći samnitski rat: Bitka kod Akvilonije u kojoj rimski konzuli Lucije Papirije Kurzor i Spurije Karvilije Maksim nanose poraz Samnitima, a potom zauzimaju današnji grad Aquilonia u Kampaniji.
* Najezda nomada prijeti istočnom dijelu Seleukidskog Carstva, te Seleuk, da bi olakšao obranu, svom sinu Antiohu na upravu daje sve zemlje zapadno od Eufrata.
* Bitka kod Yiquea u kojoj Dražava Qin, pod vodstvom generala Bai Qija nanosi poraz savezničkoj vojsci držaava Wei i Han. Dvije države su potom mirovnim ugovorom prisiljene predasti teritorije Qinu.
* U Rimu izbija kuga, te se, u nastojanju da se zaustavi, iz Epidaura uvodi kult boga Asklepija.

## Rođenja
*

## Smrti
*
Aquilonia

**Aquilonia** je grad i *[[comune]]* (općina) u južnoj Italiji, koji administrativno pripada provinciji Avellino, dijelu regije Campania. Smješten je na brdovitom terenu u istoćnom dijelu Avellina, na nadmorskoj visini od 750 m. 23. jula 1930. ga je uništio potres, te je ponovno sagrađen na obližnjoj, nešto višoj lokaciji.

Prvotni grad je bio dio Samniuma; kod njega se odigrala velika bitka kod Akvilonije u kojoj su Rimljani porazili Samnite te tako izvojevali pobjedu nužnu za uspješni završetak Samnitskih ratova. Kasnije su grad osvojili Langobardi i nazvali ga **Carbonara** ili **Carunar** zbog toga što je stanovništvo kao glavnu djelatnost proizvodilo drveni ugljen. Staro ime je vraćeno nakon ujedinjenja Italije.

## Vanjske veze
* Aquilonia info
Bitka kod Yiquea

**Bitka kod Yiquea** (伊阙之战) se godine 293. pne. odigrala kod Yiuqea, današnjeg Longmena u blizini grada Luoyang u kineskoj provinciji Henan, između snaga, između snaga kralja Zhaoxianga od Qina na jednog, te saveza država Wei (魏) i Han (韩) na drugog strani. Iako su Qinove snage, pod komandom Bai Qija, bile dva puta slabije u ljudstvu od savezničkih, izvojevale su pobjedu, zarobivši njihovog vojskovođu Gongsun Xija (公孙喜), ubivši 240.000 vojnika i zauzevši 5 Han i Wei gradova. Savezničke države su bile prisiljene mirovnim ugovorom predati dio svojih teritorija državi Qin.

## Uvod
Kraljevstvo Qin je ojačalo u 4. vijeku pne. postavši jednom od najvećih vojnih sila tadašnje Kine. Njeno je jačanje omogućilo i dugotrajno suparništvo država Wei i Han, koji na Qin jednostavno nisu obraćali pažnju. To se promijeniulo kada je Bai Qi godine 294. pne. napao jednu i osvojio jednu tvrđavu Države Wei.

Države Wei i Han su shvatile kakva im opasnost prijeti od Qina, te su sklopile savez te formirale veliku vojsku od 240.000 ljudi. Ona je zauzela obrambene položaje koji su se sastojali od pet gradova, riječnih prijelaza i planinskih prijevoja. Bai Qi je, pak, imao samo 120.000 ljudi pod svojom komandom. Iako nadmoćni, saveznici se, uvjereni kako je Bai Qi dobar general, nisu usudili direktno napasti, te je zavladala pat-pozicija koja je trajala do 293. pne.

## Bitka
Bai Qi je u tih godinu dana shvatio kako su Wei i Han još uvijek neprijateljski raspoloženi jedni prema drugima, te je primijenio strategiju podijeli pa vladaj. Poslao je izvdinice da otkriju koje su slabe točke savezničke obrane. Potom je lukavom demonstracijom, odnosno manjim zasjedama, glavninu vojske Hana namamio iz njenih položaja, udaljivši je od glavnine vojske Weija. Oslabljeni Wei su potom postali metom glavnog napada vojske Qina.

Iako taj napad nije imao odlučujući ishod, među oficirima Weija se proširilo mišljenje da ih je vojska Han namjerno ostavila na cjedilu. Kako je raslo neprijateljstvo, tako su na kraju oficiri države Han odlučili uistinu ostaviti svoje sumnjičave i nezahvalne saveznike na cjedilu, odnosno izbjegavati sudar s vojskom Qin. To je Bai Qi iskoristio kako bi se koncentrirao protiv Weija te osvojio njihova uporišta jedno za drugim.

Bai Qi se potom okrenuo protiv Hana, koji su bili prisiljeni na povlačenje. Međutim, zahvaljujući Qinovoj konjici su opkoljeni i prisiljeni na predaju. Među zarobljenima je bio i njihov komandant Gongsun Xi.

## Posljedice
Wei i Han su nakon bitke sklopili sporazum kojim su se odrekli svojih teritorija u zamjenu za mir. Qin je, pak, prvi put počela širiti uticaj u centralnoj Kini. Dugoročne posljedice su, pak, bile trajno slabljenje država Han i Wei, koji su šezdesetak godina kasnije anektirane u državu Qin.

## Izvori
* Zapisi Velikog historičara

## Vanjske veze
* http://baike.baidu.com/view/53498.htm
The Twilight Zone

**Zona sumraka** () je američka televizijska serija koju je 1957. godine kreirao Rod Serling. Ovo je vrhunski spoj fantastike, naučne fantastike i horora. Svaka epizoda (njih 156. u orginalnoj seriji) sačinjena je od više različitih priča, a svaka od tih priča može dovesti gledaoca u situaciju da oseti strah ili da bude isprovociran samom tematikom priče.

Epizode počinju najavom:
: 

Likovi iz serije su obični ljudi koji iz nekog razloga upadnu u zonu sumraka što često dovodi do neočekivanih zapleta na početku i raspleta na kraju epizode. Većina priča u serijalu Zona sumraka nam donose neočekivan kraj, ali i ostavlja epizodu nezavršenu u mašti gledalaca. Zona sumraka nas uvodi u jedan skriveni, tajni svet, u kome neprikosnoveno mesto zauzima mašta...

Prva je serija išla od 1959. do 1964, prvo obnavljanje dogodilo se od 1985. do 1989, da bi 1994. uslijedio serijal 'Rod Serlingovi izgubljeni klasici'. Drugi talas obnove serijala, dogodio se od 2002. do 2003. godine.

1980-ih godina ovaj serijal je Radiotelevizija Beograd emitovala na programu JRT-a, deo prve, crno-bele sezone, da bi se kasnijih godina tu i tamo pojavila koja epizoda iz serijala prve obnove.

No, s obzirom na kvalitetu serije, slavne filmske reditelje koji su pokazali svoja umeća u kratkoj igranoj formi, uticaj te dugovečnost, 'Zona sumraka' je postala antologijska serija.

Rod Serling, tvorac i narator za sledeću epizodu, u ovoj seriji je dobio dvije Emmy nagrade za scenario 1960. i 1961. godine, te Zlatni globus 1962. za najbolju režiju.

## Reference

## Vanjske veze

*
Rod Serling

**Rod Serling** (rođen 25. decembra 1924. godine u Njujorku, umro 28. juna 1975. godine) je poznati američki scenarista, najpoznatiji po svojoj TV seriji *„[[Zona sumraka]]“*.

Nagrađen je sa dve nagrade Emi za scenario 1960. i 1961. godine, a za režiju nagradom Zlatni globus 1962. godine.

## Filmografija
* *[[Patterns (TV)|Patterns]]* (1955)
* *[[Requiem for a Heavyweight]]* (1956)
* *The Comedian* (1957)
* *A Town Has Turned to Dust* (1958)
* *The Velvet Alley* (1958)
* *[[The Twilight Zone (1959 TV serija)|The Twilight Zone]]* (TV-serija 1959–1964)
* *[[Night Gallery]]* (1970–1973 TV-serija)
* *[[Planet of the Apes (1968 film)|Planet of the Apes]]* (1968), ko-scenarist zajedno s Michaelom Wilsonom
* *[[The Loner]]* (TV serija)
* *Encounter with the Unknown* (1975) (narator)
* *The Undersea World of [[Jacques Cousteau]]* kao narator; producirao ih je Alan Landsburg 1960-ih i 1970-uh

## Povezano
* *[[Rod Serling's Lost Classics]]*, TV-film iz 1994.

## Reference

## Reference
* DeVoe, Bill. (2008) *Trivia from The Twilight Zone*. Albany, GA: Bear Manor Media. 
* Grams, Martin. (2008) *The Twilight Zone: Unlocking the Door to a Television Classic*. Churchville, MD: OTR Publishing. 
* Sander, Gordon F. (1992) *Serling: The Rise and Twilight of Television's Last Angry Man* Dutton. 

## Vanjske veze
* 
* 
* The Rod Serling Museum  - Binghamton, New York
* The Rod Serling Memorial Foundation 
* Serling entry  in Unitarian Universalist Biographical Dictionary
* Rod Serling's Dream Town of Willoughby 
* Rod Serling Archives at Ithaca College - scripts, screenplays, films, published works by Serling, and secondary materials
* Rod Serling Conference at Ithaca College
* 1959 interview  by Mike Wallace
** The interview as video (21:31)
* 'Life With Rod', Carol Serling interview
* Rod Serling Archive at the Wisconsin Historical Society  Serling's papers consist of roughly 80,000 documents ranging from scripts to personal correspondence, including a folder of angry letters received by Serling
* Rod Serling's gravestone 
* ''Twilight Zone'' and Serling's writings 
* Rod Serling's radio career
* You're Entering The Twilight Zone (BBC Radio 4 programme)
Bai Qi

**Bai Qi** () (?-257. pne.) je bio vojskovođa drevne kineske države Qin u periodu Zaraćenih država. Bio je rodom iz Meija (današnji Okrug Mei u provinciji Shaanxi. Više od 30 godina je bio komandant vojske Qina, te je u tom periodu, prema drevnim kineskim izvorima, bio odgovoran za smrt 1,650.000 neprijateljskih vojnika i civila, stekavši nadimak *Ren Tu* (人屠 "ljudski koljač"), a isto tako je osvojio preko 70 gradova od drugih šest država. Ne postoji zapisi da je tokom karijere doživio ijedan poraz.

## Izvori
* Sima Qian *[[Zapisi Velikog Historičara]]* (Biografija Wang Jiana i Bai Qija)
*  Kronologija Bai Qija
Hesperion XXI

**Hesperion XXI** (prijašnji naziv Hesperion XX) osnovao je muzički ansambl specijaliziran za ranu (pred-baroknu) muziku. Osnovao ga je u Baselu 1974. Jordi Savall zajedno sa Montserat Figueras, Lorenzom Alpertom i Hopkinsonom Smithom.

## Vanjske veze
* Official Hesperion XXI site 
* Recordings of Hesperion XXI at Alia Vox, from Jordi Savall
Monzón

**Monzón** je mali grad u španjolskoj autonomnoj zajednici Aragoniji. Grad ima 17.115 stanovnika i smješten je na sjeveroistoku Aragonije.

### Pobratimljeni gradovi
Monzón je pobratimljen sa sledećim gradovima:
*  Barcelona (Španija)
*  Muret (Francuska)
Stjepan Musulin

**Stjepan Musulin** (Srijemska Mitrovica, 1885. - 1969.). je bio hrvatski jezikoslovac, komparativni slavist, filolog, leksikograf i prevoditelj. Pisao je i prikaze i eseje.

Prevodio je sa poljskog i češkog jezika. Jednom je od najzaslužnijih osoba za razvoj srpskohrvatske bohemistike.

Studirao je u Krakovu, Pragu i Zagrebu.

Bio je prvim lektorom češkog jezika na Filozofskom fakultetu u Zagrebu  kad je krenula redovna nastava češkog jezika u akademskoj godini 1918./1919.. Na istom je radnom mjestu bio sve do 1935. godine.

1920. je počeo predavati češki na Visokoj školi za trgovinu i promet. Na istoj je predavao sve do 1930..

Usporedno je radio i u klasičnoj gimnaziji u Zagrebu, u kojoj je bio ravnateljem od 1922. do 1939..

U istom razdoblju je napisao svoju gramatiku češkog jezika.

Od 1948. do 1958. bio je ravnateljem Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, dok se još zvao *Institutom za jezik i književnost [[Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti|JAZU]]*.

Unutar istog razdoblja, od 1948. do 1952. je bio voditeljem Odsjeka za jezik, koji je kasnije prerastao u današnji Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje.

1950. je postao dopisnim, a od 1953. punopravnim članom JAZU.

Njegov esejistički opus ima za teme češke autore kao što su Tomáš Masaryk, Josef Svatopluk Machar, Langer  i ine.

## Djela
Bio je urednikom nekoliko HAZU-ovih izdanja, kao što su:
* *Hrvatska književnost od Preporoda do stvaranja Jugoslavije *, 1954., 1964.
* *Rječnik hrvatskoga ili srpskoga jezika* (jedan od urednika)

Priredio je udžbenik *Češka gramatika : i uputa u češko trgovačko dopisivanje * iz 1924..

Prevodio je djela poljskih autora (Stefana Żeromskog, Michała Rusineka, Bolesława Prusa) i čeških autora (Tomaša Masaryka).

Neka od njegovih poznatijih stručnih djela su *Poljaci u Gundulićevu "Osmanu"*, *Navezak r i glagol raditi*, *Hrvatska i srpska leksikografija*.

Autorom je udžbenika *Gramatika hrvatskosrpskoga jezika za IV. razred srednjih škola* iz 1928..

## Zanimljivosti
Dok je predavao u gimnaziji, bio je srednjoškolskim razrednikom Dobriši Cesariću .

## Reference
Bolesław Prus

**Bolesław Prus** (Hrubieszów, 20. kolovoza 1847. - Varšava, 19. svibnja 1912.), poljski književnik

Pravo ime - **Aleksander Głowacki**

Bio je demokrat koji vjeruje u postupni preobražaj poljskog društva, altruist u čijem se djelu osjeća dobrodušan humor i suosjećanje sa slabima. Pisao je o borbi poljskih seljaka za zemlju, o emancipaciji žena, o potrebi realizma u kulturi i politici. Odnoseći se negativno prema autokratskom mentalitetu uvodio je u poljsku literaturu likove iz građanske trgovačke sredine, ljude iz naroda, seljake, gradsku sirotinju, pa je njegov opus značajno svjedočanstvo o poljskim prilikama njegova vremena.
Panthéon u Parizu

**Panteon u Parizu**, prvobitno **Crkva Sv. Genoveve** (francuski:*Sainte-Geneviève*), bila je najveća Pariška crkva i najraniji spomenik neoklasicizma.

## Historija
Počeo ju je graditi Germain Souflot 1757. godine, ali dovršen je tek nakon njegove smrti 1792. godine. Prije no što je dovršena, revolucionarna vlada koja je kontrolirala Pariz, oduzela je sve religijske predmete kako bi osigurala sredstva za javne radove. Umjesto da prodaju crkvu, kako su prvotno bili namjerili, odlučili su ipak da ga načine "Hramom Slave" za sahranu "Heroja slobode".

Za vrijeme Napoleona (1799.-1814.) građevina je ponovno posvećena kao katolička crkva i kao takva služila je i za kralja Luja-Filipa (1830.-1834.) i Napoleona III. (1852.-1870.). Nakon čega je proglašena neopredijeljenim hramom – *Panthéon*.

Godine 1851. zgrada je korištena kao laboratorij za fiziku, gdje je fizičar Jean-Bernard Foucault dokazao svoju teoriju da se zemlja vrti oko svoje osi u pravcu kazaljke na satu mjereći uvijanje oratorija ispod kupole. Godine 1995. pepeo Marie Curie, dobitnice nobelove nagrade za kemiju 1911. godine, premješteni su u ovaj "spomenik velikim Francuzima", postavši tako prva žena koja je tu sahranjena.

## Arhitektura
Soufflot je na svojoj crkvi želio spojiti tri tradicije: antičku rimsku arhitekturu koju je vidio na svom putu u Italiju 1749. godine; francuski i engleski barokni klasicizam; te *[[Paladijski stil]]* koji se upravo pojavio u Engleskoj.

Portik je modeliran prema antičkim rimskim hramovima. Golemi stupovi portika široko su razmaknuti, što je otežalo gradnju zabata iznad njih.

Konstrukcija zgrade je vrlo smiona, stupovi koji podupiru kupolu, neobično su tanki i daju interijeru dojam prozračnosti. Kupola je verzija Wrenove kupole sv. Pavla, ali s rasponima jedinstvenog motiva.

Geometrijski centralni plan građevine nastavlja kršćansku tradiciju, ali ima uzora i u Burlingtonovoj *[[Chiswick House|Chiswick kući]]*.

## Popis ljudi koji počivaju u Panteonu

## Veze
* Neoklasicizam
* Arhitektura baroka

## Izvori

* Laurie Schneider Adams, *A History of Western Art*, McGraw Hill, New York, 2001. 
* *Velike arhitekture svijeta*, urednik John Julius Norwich, Marjan tisak, Split, 2005. 
* Marilyn Stokstad, *Art History (Wolume Two)*, Pearson Prentice Hill, New Jersey, 2005.
Bitka kod Akvilonije

**Bitka kod Akvilonije** se godine 293. pne. za vrijeme trećeg samnitog rata vodila kraj današnjeg grada Aquilonia u južnoj italijanskoj regiji Campania, a u njoj su rimske snage pod konzulima Lucijem Papirijem Kurzorom i Spurijem Karvilijem Maksimom odnijele pobjedu nad Samnitima.

Samniti su, prema Titu Liviju, pred bitku imali veliku nestašicu ljudstva te su u Akviloniju pozvali sve muškarce Samnimuma koji su se morali pred božanstvima zakleti na službu u vojsci. Ako bi bilo tko od njih to odbio, ubili bi ga i ostavili na oltaru kao upozorenje svima ostalima.

Livije također navodi kako je pred bitku u rimskom logoru hranjitelj svetih pilića (*pullarius*) pogrešno dao povoljno znamenje, a što je značilo da će znamenje zapravo biti loše. Kada je o tome obaviješten konzul Papirije, on je izjavio da se znamenje odnosi samo na pullariusa te ga je pred bitku stavio ispred redova rimske vojske. Kada je pullariusa pogodilo koplje, to je Papirije protumačio kao ispunjenje proročanstva.

Tokom same bitke se samnitska linija držala, sve dok zbog oblaka prašine, izazvane manevrima Papirijeve pomoćne konjice, Samniti nisu postali uvjereni kako Papiriju u pomoć dolazi druga rimska vojska pod Karvilijevem (koja je u to vrijeme opsjedala jedan samnitski grad). Tada je njihov centar popustio, te su se Samniti počeli povlačiti u neredu. 

Samnitska vojska je utočište našla u logoru i u Akvoliniji. Logor su Rimljani brzo zauzeli, ali se grad duže opirao. Kada je nakon opsade pao, većina branitelja je pobijena, a stanovništvo prodano u roblje. Kao plijen je, po Liviju, pronađeno toliko srebra i zlata, da su se mogle ukrasiti ne samo sve javne zgrade u Rimu, nego i u rimskim kolonijama. 

Konzulu Papiriju je priređen trijumf te sedam dana praznika u čast pobjede.

## Izvori
*
292. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **292. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Gurga i Sceve** (ili, rjeđe, **godina 462. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 292. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji
* Lizimah, vladar Trakije, nastojeći proširiti svoju vlast preko lijeve obale Dunava, kreće u pohod na Gete (Dačane), ali je poražen i zarobljen od njihovog kralja Dromiheta. Getski kralj pušta Lizimaha na slobodu nakon što je dogovorio savez i brak s Lizimahovom kćerkom.
* Makedonski kralj Demetrije Poliorket, doznavši za Lizimahov poraz, nastoji proširiti svoju vlast na teritoriju Trakije. To koriste grčki polisi u Beotija|Beotiji koji dižu ustanak, ali Demetrije protiv njih šalje svog sina Antigona, koji tuče pobunjenike i opsjeda ih u Tebi.

## Rođenja
*

## Smrti
*
Dromihet

**Dromihet** (starogrčki, "Δρομιχαίτης") je oko 300. pne. bio vladar getskih plemena na obje strane donjeg toka Dunava (današnja Rumunjska i Bugarska). Antički izvori navode kako je vladao iz prijestolnice zvane Helis, koja se tradicionalno smješta u Vlašku nizinu. Neki od suvremenih historičara vjeruju da je Helis zapravo bio u Sveštariju današnjem bugarskom Ludogorju , na temelju ostataka tračkih grobova i velikih zgrada iskopanih godine 1982.

Antički izvori navode kako je godine 292. pne. porazio i zarobio Lizimaha, dijadosi|dijadoha koji je vladao Trakijom i pokušao osvojiti Dromihetovu zemlju. Dromihet je svom zarobljeniku priredio raskošnu gozbu na kojoj mu je servirano zlatno i srebrno posuđe, dok su Geti koristili samo drveno. Dromihet je na pitanje zašto odgovorio kako je njegova zemlja siromašna, te da želi pokazati kako je nema smisla osvajati. Lizimah je, impresioniran time, pristao s Dromihetom sklopiti savez i dati mu ruku njegove kćeri.

## Reference

## Vanjske veze
* Dromichaites, philological and linguistical aspects   at Sorin Olteanu's LTDM Project (soltdm.com)
Jan Masaryk

**Jan Masaryk** (* 14. rujna 1886 u Pragu; † 10. ožuljka 1948 u Pragu) bio je čehoslovački političar.

Masaryk je bio sin Tomáša Masaryka koji je bio prvi predsjednik Čehoslovačke. U Prvom svjetskom ratu (1914 - 1918) bio je časnik austro-ugarskih oružanih snaga te je u listopadu 1918 bio promaknut zbog posebnih zasluga.

Od 1919. radio je u diplomatskoj službi i među ostalim 1925-1938 bio čehoslovački veleposlanik u Velikoj Britaniji.

Od 1940 bio je je ministar vanjskih poslova čehoslovačke vlade u progonstvu i stekao zbog prijenosa njegovih govora u radijskim emisijama BBCa veliku popularnost.

Nakon povratka 1945. preuzeo je dužnost ministra vanjskih poslova. U vrijeme komunističkog puča u veljači 1948 zauzeo je nejasne stavove. Malo kasnije pronađen je mrtav ispred prozora svog prebivališta. Unatoč nekoliko sudskih istraga dugo je bilo nejasno da li je počinio samoubojstvo ili je ubijen defenestracijom. Praška policija je 2004 izjavila da ne smatra da je počinio samoubojstvo.

## Vanjske veze

* Članak iz 2005.  (češki)
* radio cz, engleski