open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Operacija Blitzlicht

**Operacija Svetlost munje** (njem. *Blitzlicht*, Blicliht) je bila vojna operacija Vermahta protiv snaga Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije u rejonu Livno – Glamoč – Kupres. Trajala je od 13. do 20. jula 1944.

## Angažovane snage

U operaciji su učestvovali delovi 7. SS-brdske dobrovoljačke divizije »Princ Eugen« i 118. lovačke divizije.

## Tok operacije

Operacija je počela 13. jula 1944. godine nastupanjem 118. lovačke divizije u prostoru Livno – Šuijica. 15. 7. se na pravcu nastupanja 7. SS-brdske divizije samo mestimično javio otpor partizana. 16. 7. snage NOVJ izmičU u pravcu severozapada pred prodorom njemačke borbene grupe u Glamočko polje. 17. 7. prilikom čišćenja prostora Šujica – Livno partizanske snage su potisnute u pravcu Glamoča. 18. 7. nemačke borbene grupe se nalaze u napadu na partizanske snage koje se nalaze na položajima visova u prostoru jugoistočno od Priluka. 19. 7. i pored partizanskog otpora, nemačke borbene grupe su doprle do prostora južno od Glamoča. 20. 7. zauzet je Glamoč uz otpor NOVJ.

## Izvori

## Povezano
* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
José C. Paz

**Hose Klemente Paz** () je grad u Argentini u pokrajini Buenos Ajres. Nalazi se u istoimenom distriktu. Prema proceni iz 2005. u gradu je živelo 244.358 stanovnika.

## Stanovništvo
Prema proceni, u gradu je 2005. živelo 244.358 stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze
Obski zaljev

**Obski zaljev** () je dugački zaljev u Karskom moru na sjeveru Rusije.

## Geografija
Obski zaljev leži na sjeverozapadu Sibira, između poluotoka Jamal i Gidanski. U njega se uliva rijeka Ob sa velikom deltom na krajnjem zapadu, i Rijeka Taz sa dubokim estuarijem na istočnom kraju zaljeva. Obski zaljev je jako dugačak, ima čak 800 km, širina mu varira od 32 do 97 km, a dubina voda mu varira od 10 do 12 m. Njegova istočna obala je strma i brdovita, a zapadna niska i močvarna. Novij Port na ušću Oba u dubini zaljeva je najveća luka u zaljevu.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gulf of Ob'' na portalu Encyclopædia Britannica
Operacija Ruhepause

**Operacija Odmor** (njem. *Ruhepause*, Ruepauze) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana u Dalmaciji. Vođena je krajem jula 1944. godine.

Akcija »Ruhepause« imala je za cilj razbijanje partizana severno od Makarske, u planini Biokovo. Tada su se na tome prostoru nalazile jedinice Južnodalmatinskog NOP odreda.

## Tok operacije

22. 7. 1944. godine 118. lovačka divizija je započela operaciju »Ruhepause« saveroistočno od Makarske sa oko 3 mešovita bataljona.

## Izvori

## Povezano
* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
Sveti Grgur (razvrstavanje)

**Sveti Grgur** ili **sv. Grgur** može označavati:

* papa Grgur I, također poznat i kao Sveti Grgur
* Sveti Grgur (otok)
* Sveti Grgur iz Toursa
* Sveti Grgur Prosvjetitelj
* Grgur Nazijanski (Grigorije)
* Grgur iz Nise (Grigorije Niski)
Južna Dobrudža

**Južna Dobrudža** (bug. Южна Добруджа, *Yuzhna Dobrudzha* ili jednostavno Добруджа, *Dobrudzha*, rum. *Dobrogea de sud* ili *Cadrilater*) je dio Dobrudže koji se nalazi na sjeveroistoku Bugarske.

Južna Dorudža je administrativno podjeljena na dvije bugarske oblasti: Oblast Dobrič i Oblast Silistra čiji je istoimeni glavni grad i povijesno središte Južne Dobrudže. Na ovom području veličine 7.565 km² živi oko 358.000 stanovnika.
Dalmatinski pelikan

**Dalmatinski pelikan** (lat. *Pelecanus crispus*) je najveća vrsta pelikana. Gnijezdi se na Balkanu, Maloj Aziji, Levantu, Ukrajini, južnoj Rusiji, sve do Mongolije i Kine. Naseljava močvare i obale jezera. Prvi znanstveni opis ove vrste napravio je njemački ornitolog Carl Friedrich Bruch 1832. prema primjerku ulovljenom na Neretvi. U Bečkom prirodoslovnom muzeju čuvaju se jaja koja su danas jedini dokaz da se u dolini Neretve gnijezdila ova ptica. Nema postojećih podvrsta, ali je u pleistocenu postojala paleopodvrsta *Pelecanus crispus palaeocrispus*. Opisana je prema fosilima iz Binagadya u Azerbajdžanu.

## Opis
Dugačak je 170 – 190 cm, s rasponom krila preko 3 metra. Težak je 11 – 15&nbsp;kg. Na glavi ima duže kovrčasto perje, zbog čega ga ponekad nazivaju kudravi pelikan. Sivobijele je boje sa sivim nogama i narančastim donjim dijelom kljuna, koji postaje crven u doba parenja. Na vrhovima krila nalazi se malo crnog perja. Stopala i noge su olovno sive boje. Glasa se siktanjem i klepetanjem.

## Način života
Životni prostor ove ptice su šašem obrasle obale ribom bogatih mora, jezera i riječnih ušća. Hrani se pretežito ribom, koja može biti i do 50&nbsp;cm dužine. Dnevno pojede oko 1 kilogram hrane. Migrira na kratke udaljenosti. U letu izgleda jako elegantno. Ima držanje slično kao čaplje.

### Razmnožavanje
Gniježdenje se događa u velikim kolonijama. Gnijezdo gradi na rubu vode ili gradi plutajuća gnijezda. Gnijezdi se jednom godišnje. Najčešće snese 2 – 3 bijela jaja. Oba roditelja inkubiraju jaja 30 – 32 dana. Nakon tri tjedna života, mladi žive bez roditeljskog nadzora, ali ih još uvijek hrane roditelji. Nakon šestog tjedna sami love ribe, a nakon desetog tjedna dobivaju sposobnost leta.

## Rasprostranjenost
Najveća populacija ovih pelikana se nalazi u laguni Karavasta u Albaniji. Ima ga na Skadarskom jezeru, gdje je postao njegov zaštitni znak, i u rezervatu Srebrna u Bugarskoj. U Dalmaciji je nestao, a zadnja kolonija bila je u dolini donje Neretve. Do 19. stoljeća gnijezdio se i u Srbiji, ali je melioracijom i pretvaranjem močvara u poljoprivredna zemljišta nestao. Danas se u Srbiji može vidjeti samo rijetko u prolazu, kao što je slučaj na ribnjaku Baranda u blizini Beograda. 2001. međunarodnim radnim sastankom održanom u Zagrebu, u organizaciji Zoološkog vrta Zagreb započet je projekt *Povratak dalmatinskog pelikana* u Hrvatsku.

## Status
Prema kriterijima IUCN-a sadašnje stanje ukupne populacije dalmatinskog pelikana, unatoč laganom rastu pojedinih populacija u Grčkoj, ocijenjeno je kao „ranjivo“. Tako je ocijenjeno zbog nastavka negativnog trenda ukupne populacije i naglog opadanja brojnog stanja tijekom 20. stoljeća. Prema Crvenoj listi IUCN-a, evropske države u kojima je ranije postojala gnijezdeća populacija, ali je u međuvremenu izumrla, su Bosna i Hercegovina, Hrvatska, Njemačka, Mađarska i Makedonija. Zbog toga se u ovim i većini ostalih evropskih zemalja pojavljuje samo kao skitnica. Brojno stanje gnijezdećih parova u Evropi krajem 20. vijeka procijenjeno je na 800 do 1200 parova, a ukupna svjetska populacija na 10.000 – 13.900 jedinki.

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Grbavi labud

**Grbavi labud** (*Cygnus olor*), zvan i **crvenokljuni labud**, je česta ptica iz roda pravih labudova (*Cygnus*) rasprostranjena u cijeloj Euraziji.

## Osobine

Odrasli labudovi su između 125 do 170&nbsp;cm dugački, a raspon krila je 200–240&nbsp;cm. Visina na tlu može biti preko 1,2 m. Mužjaci su veći od ženki.

Grbavi labudovi su među najtežim letećim pticama, mužjaci teže oko 12&nbsp;kg, a ženke više od 9&nbsp;kg; zabilježen je mužjak od skoro 23&nbsp;kg.

Mladi ptići nisu sasvim bijele boje kao odrasli, kljun im je crn, a ne narančast u prvoj godini života.

Gnijezde se na hrpama granja i lišća koja grade u plitkoj vodi uz rub ili na sredini jezera. Grbavi labudovi su monogamni i koriste ponovo isto gnijezdo svake godine, popravljajući ga po potrebi. Mužjak i ženka se zajednički brinu za gnijezdo. Iz jajeta, koja polažu 3-8, ptići se izliježu nakon 35 dana.

Hrane se podvodnim raslinjem, koje dohvaćaju dugim vratovima. Ptice se često nalaze u kolonijama od preko 100 jedinki.

## Rasprostranjenost

Nalaze se u cijeloj Europi, u Rusiji na istok sve do Kamčatke, u Africi, a uvezeni su u Sjevernu Ameriku.

U Hrvatskoj su česti na jezerima u unutrašnjosti, a pojavljuju se na rijeci Krki i još nekim mjestima uz obalu Jadrana.

Ljeti u Hrvatskoj živi između 1 000 i 2 000 labudova, a zimi i nekoliko tisuća više. Grbavi labud je u Hrvatskoj zaštićen i njegovo ubijanje, oštećivanje gnijezda, uništavanje jaja, ozljeđivanje i sl. su novčano kažnjivi.

## Galerija


file:Mute Swan Cygnets detail.jpg|Ptići
file:CygnusOlorJuvenile.jpg|Mladi labud
file:swan.spreads.wings.arp.jpg|Grbavi labud s raširenim krilima
file:Cygnus-olor-nest.jpg|U gnijezdu
file:Schwanenpaar (1) beim Gründeln mit Jungen im Sonnensee, Binsfeld.JPG
Cygnus olor MHNT.ZOO.2010.11.11.2.jpg |Museum specimen - Denmark


## Projekti Wikimedije

## Vanjske veze
* O labudovima
Ramsarska konvencija

**Ramsarska konvencija** je konvencija o vlažnim područjima koja je nastala kao plod borbe za zaštitu vlažnih područja 2. 2. 1971. godine u iranskom gradu Ramsaru, a dan usvajanja konvencije proglašen je Svjetski dan vlažnih područja.

U vlažna područja područja spadaju močvare, bare, rijeke, jezera, pojilišta, navodnjena zemljišta, slatine, šljunčane jame, kanali, mangrove, koraljni grebeni, ribnjaci i uzgajališta rakova, a mogu sadržavati obalne zone koje graniče s vlažnim područjima, te vodene mase morske vode dublje od 6 m za vrijeme oseke koje leže unutar vlažnih područja.

Ugrožavanje vlažnih područja nastaje isušivanjem, zatrpavanjem, zagađivanjem, preinačavanjem, prekomjernom eksploatacijom i unošenjem stranih vrsta.

## Zaključci Ramsarske konvencije
* poboljšati suradnju s lokalnim stanovništvom;
* poboljšati suradnju s međunarodnim udrugama koje rade na zaštiti vlažnih područja;
* načiniti popis Ramsarskih područja u svakoj državi i unijeti osnovne hidrološke, biološke i ekološke posebnosti svakog pojedinog područja;
* popis Ramsarskih područja treba služiti promociji;
* s vremenom proširivati popis vlažnih područja i njihovu zaštitu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ramsarska konvencija
Nacionalni park Pirin

**Nacionalni park Pirin** (bugarski: *Национален парк Пирин*) je nacionalni park u jugozapadnoj Bugarskoj, a sastoji se od većeg dijela planine Pirin od 274&nbsp;km² na 1.008-2.914 metara nadmorske visine. Uz njegove granice nalaze se još dva parka prirode, *Bayuvi Dupki-Dzhindzhiritsa*, jedan od najstarijih u zemlji, i *Yulen*, koji zajedno čine 403.32&nbsp;km² zaštićenog područja.

Park Viren je osnovan 8. kolovoza 1962. godine u želji očuvanja šuma na najvišem dijelu planine. Tada se prostirao na skromnih 64&nbsp;km². U Banskom se osnovao odvojeni dio parka 1979. godine, da bi oba dijela pod istim imenom kao Nacionalni park Pirin bili upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi 1983. godine.

Zbog velike razlike u reljefu u parku se može naći velika raznolikost biljnog i životinjskog života, zbog čega je jedno od najzanimljivijih područja za botaničare i zoologe. Razlikuju se tri biljna pojasa ovisno o visini: šumska klima, podalpska i alpska klima. Tu se nalazi oko 1.300 vrsta viših biljaka i 300 vrsta mahovina (30% cijelog biljnog života u Bugarskoj), od toga je 18 endemskih vrsta poput runolista, simbola Pirina.

Oko 2090 vrsta i podvrsta kralješnjaka se može pronaći u parku, od kojih su 300-tinjak rijetkih vrsta, 214 endemskih i 175 relikta, kao i 15 koji su na međunarodnom popisu ugroženih vrsta. U parku se može naći 6 vrsta riba, 8 vrsta vodenjaka i 11 vrsta reptila, 160 vrsta ptica (40% vrsta ptica Bugarske), te 45 vrste sisavaca (50% vrsta u Bugarskoj) uključujući 12 vrsta šišmiša, te endemske divlju kozu i mrkog medvjeda.


file:BG-Pirin-Vihren.jpg|Vrh Viren s Popovog jezera
file:Waterfall - Popovi ezera.JPG|Slap s Popovog jezera
file:Bashlijski chukar.jpg|Bašlijski čukar
file:Big Valyavishko Lake v Pirin 2009-08-23.jpg|Valjaviško jezero
file:Bajkusheva mura1.jpg|Bajkuševa mura, 24 metra visoka munika koja je najstarije drvo u Bugarskoj


## Izvori

* Wolf Heckenjos: *Nationalpark Pirin. Ausverkauf im Naturschutz*, Nationalpark Br. 138., 2007., str. 29.-31.

## Vanjske veze

* Službena stranica 
* Svjetski centar za nadgledanje održavanja
Rezervat Srebarna

**Prirodni rezervat Srebrna** (bugarski: *Природен резерват Сребърна*) je rezervat prirode u sjeveroistočnoj bugarskoj pokrajini Južna Dobrudža (Dobrič), pored istoimenog sela, 2 km od Dunava i 18 km zapadno od grada Silistra.

Postoje tri legende o nastanku njegova imena: prva kaže da je jezeru ime dao kanu Srebristu koji je poginuo u nepravednoj bitci protiv Pečeneza kraj jezera; druga spominje brod prepun srebra koji je navodno potonuo u jezeru; a treća, najuvjerljivija, kaže da je jezero dobilo ime po srebrnastom odsjaju za vrijeme punog mjeseca.

Jezero Srebrna s okolicom se nalazi na migracijskom putu ptica selica između Europe i Afrike, Via Pontica. Rezervat je dom za 139 vrsta biljaka od kojih je 11 ugroženih vrsta, kao i 39 vrste sisara, 21 vrste reptila i amfibija, 10 vrsta riba, ali je najpoznatiji kao dom za 179 vrste ptica koje se gnijezde u ovom području kao što su: Dalmatinski pelikan, Grbavi labud, Sivonoga guska, Rđavi Lunj, Plavovrati slavuj, Čaplje i Vranci. 

Prirodni rezervat je osnovan još 1948., a Ramsarska konvencija je zaštitila ovo područje 1979., da bi postao UNESCO-va svjetska baština 1983. godine. Rezervat je proširen 1992. i 2003. godine i danas se prostire na 6 km² zaštićenog područja oko jezera i 5.4 km² oko tog područja. Jezeru dubina varira od 1 do 3 m, a u blizini je izgrađen i muzej s kolekcijom prepariranih životinja koje žive na tom području.


Datoteka:Srebarna-lake-Svik.jpg|Jezero Srebrna
Datoteka:Srebarna reserve museum.jpg|Muzej Srebrna
Datoteka:Stuffed-Pelicans-Srebarna.jpg|Dalmatinski pelikan u muzeju 
Datoteka:Srebarna Reserve spring 2010.JPG|Proljeće 2010.
Datoteka:Srebarna Iz 7.jpg|Vegetacija uz jezero


## Vanjske veze
* Virtualni obilazak jezera Srebrna 
* Pelican Lake Environmental Project Centre 
* Život na Srebarna jezeru
;Ostali projekti
Operacija Mausetot

**Operacija Mišja smrt** (njem. *Mausetot*, Mauzetot) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana u području Cazina. Vođena je krajem jula 1944. godine.

Cilj operacije bio je čišćenje šireg rejona Cazina uz učešće 5. ustaške bojne, delova 373. poljskog dopunskog bataljona i 373. pt diviziona i 2. baterije iz 373. ap. U rejonu Cazina nalazila se u to vreme Unska operativna grupa 4. korpusa NOVJ.

U izveštaju 373. divizije se kaže da su ukupni gubici neprijatelja bili: 21 mrtav, 7 zarobljenih i 338 prebeglih.

## Izvori

## Povezano
* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
Anadirski zaljev

**Anadirski zaljev** () je veliki široki zaljev u Beringovu moru na krajnjem istoku Rusije.

## Geografija
Anadirski zaljev leži na sjeveroistoku Sibira, proteže se u dužini od 400 km, od Čukotskog poluotoka na sjeveru do rta Navarin na jugu. Anadirski zaljev dugačak je 320 km i u njemu se nalaze dva manja zaljeva, Krest i Anadirski liman.

U zaljev uviru brojne rijeke, od kojih je najveća Anadir, a ostale značajne rijeke su Velikaja, Kančalan i Tumanskaja. Anadirski zaljev je u prosjeku 10 mjeseci godišnje pod ledom.

Grad Anadir, administrativni centar Čukotskog autonomnog okruga i najveća luka, leži na obalama ovog zaljeva.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gulf of Anadyr'' na portalu Encyclopædia Britannica
Hamun-e Helmand

**Hamun-e Helmand** (, *Darjāče-je Hāmūn-e Helmand*), je plitko močvarno jezero u polustepi istočnog Irana i Afganistana.

## Hidrografija
Hamun-e Helmand leži u istočnom Iranu, u blizini afganistanske granice. Glavni dotok voda osigurava rijeka Helmand koja izvire u planinama Hindukuša, oko 80&nbsp;km zapadno od Kabula u Afganistanu. Zajedno sa dva slična jezera, Hāmūn-e Sabari i Hāmūn-e Puzak, koje se protežu na teritoriju Afganistana, formira veliku močvaru Sistan.

Jezero Hāmūn se puni prvenstveno vodama rijeka iz susjednog Afganistana, pa je od 1976., kad je vodostaj afganistanskih rijeka bio normalan, i količina voda u jezeru bila je relativno visoka. Međutim, između 1999. i 2001., jezero je potpuno presušilo.

Inače se za velikih suša u Afganistanu, vode Helmanda potpuno iskorišavaju za navodnjavanje i piće, tako da do Hamun-e Helmand ništa ne stigne. Tad obično zapušu i snažni suhi vjetrovi koji nanesu velike količine pijeska po isušenom dnu jezera.

Hamun-e Helmand je zajedno sa susjednim jezerom Hāmūn-e Sabari uvršteno 1975. na Popis močvara internacionalnog značaja Ramsarske konvencije.

## Izvori

## Vanjske veze
*  ''Ramsar report for Hamun-e-Saberi & Hamun-e-Helmand'' na portalu Ramstar
Operacija Judas

**Operacija Juda** (nem. *Judas*) je bila nemačka operacija za razoružanje bugarskih jedinica 1. okupacionog korpusa (22, 24. i 25. divizija) u Srbiji, kao i bugarskih jedinica u Makedoniji. Planirana je po naređenju Vrhovne komande Vermahta od 26. avgusta 1944. godine.

## Izvori

## Povezano
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
Operacija Vukodlak

**Operacija Vukodlak** ( može značiti:

* Operacija Werwolf (1944)
* Operacija Werwolf (1945)
* Werwolf, nacistički pokret otpora/gerilske formacije u okupiranoj Njemačkoj pred kraj i neposredno nakon drugog svjetskog rata
Anadir (grad)

**Anadir** (ruski: Ана́дырь) sve do 1920. zvan **Novo-Marijinsk** je najistočniji ruski grad, administrativni centrar Čukotskog autonomnog okruga od 11 193 stanovnika. (prema popisu iz 2006.)
## Geografija
*Anadir* leži u Anadirskom zaljevu na ušću rijeke Anadir na krajnjem istoku Sibira.

## Historija
Grad je osnovan 3. augusta 1889. kao **Novo-Marijinsk**. Današnje ime nosi od 1923. godine, a 12. januara 1965. dodijeljen mu je status grada.

## Privreda i promet
Anadir je važna pomorska luka u Beringovom moru za taj dio Sibira i Čukotski poluotok Grad ima tvornicu ribljih konzervi i veliku meteorološku stanicu. Pored grada nalaze se nalazišta ugljena lignita koji se eksploatira, i važna je stavka u ekonomiji grada.

Anadir ima međunarodni *[[Aerodrom]] Ugolni* (IATA: **DYR** ICAO: **UHMA**) sa vezama prema Habarovsku, Moskvi i Nemeu na Aljaski.

*Anadir* je ranije bio u sastavu Magadanske oblasti koja je bila poznata po Romanu Abramoviču koji je bio njen gubernator.
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Anadyr'' na portalu Encyclopædia Britannica 
* Službene stranice
Operacija Werwolf (1944)

::*Za drugo značenje vidi [[Operacija Vukodlak]]*
**Operacija Vukodlak** (njem. *Werwolf*, Vervolf) je bila vojna operacija Vermahta protiv 12. korpusa NOVJ na drvarskome frontu. Operacija je preduzeta septembra 1944. godine.

## Izvori

## Povezano
* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
12. vojvođanski korpus NOVJ

**Dvanaesti vovođanski korpus NOVJ** je formiran 1. jula 1944. godine u istočnoj Bosni, od Šesnaeste i 36. vojođanske divizije i imao je oko **8.000** boraca. 

Prvi komandant korpusa bio je Danilo Lekić Španac, narodni heroj, a politički komesar Stefan Mitrović.

U sastav korpusa je polovinom septembra 1944. godine ušla Druga krajiška, a početkom oktobra i 28. slavonska divizija. Polovinom septembra korpus je ušao u sastav Prve armijske grupe, a posle oslobođenja Beograda, prebačen je iz Srema u Bačku i 11. novembra stavljen pod komandu Glavnog štaba NOV i PO Vojvodine. Tada je u svom sastavu imao 16, 36. i novogormiranu 51. vojvođansku diviziju sa oko **21.000** boraca. 

Krajem novembra 1944. godine u njegov sastav su uključene i Četrnaesta i Petnaesta vojvođanska brigada, sastavljene od pripadnika slovačke, češke i mađarske narodnosti iz Vojvodine.

Formiranjem Treće armije NOVJ, 1. januara 1945. godine korpus je ušao u njen sastav. 

## Literatura

* **[[Vojna enciklopedija]]**, Beograd 1975. godina
Habarovsk

**Habarovsk** (ruski: *Хабаровск*) sve do 1893. znan kao **Habarovka** je administrativni centar Habarovskog kraja od 578 060 stanovnika. (prema popisu iz 2006.)

*Habarovsk* je drugi po veličini (nakon Vladivostoka) grad na ruskom dalekom istoku
## Geografija
*Habarovsk* leži na na krajnjem istoku Sibira, na obalama rijeke Amur nešto niže od ušća rijeke Sungari u Amur.
*Habarovsk* je udaljen svega 30&nbsp;km od granice s Kinom, i punih 8 533&nbsp;km istočno od Moskve. Površina grada iznosi 372 km².

*Habarovsk* ima umjerenu monsunsku klimu, srednja temperatura u januaru iznosi -22&nbsp;°C, a u julu 18&nbsp;°C. Na grad padne prosječno oko 700 milimetara padalina.
## Historija
*Habarovsk* se razvio iz utvrde Carske Rusije osnovane 1858. kao **Habarovka**.Ime je dobio po ruskom istraživaču Sibira Erofeju Habarovu iz 17. vijeka. Od 1880. godine, grad je postao administrativno središte Primorske oblasti, od 1884. - administrativno središte Priamurskog general-gubernata Od 1893. se zove *Habarovsk*. Od 1926. je administrativno središte Dalekoistočnog kraja, od 1938. - Habarovskog kraja.

## Privreda, promet i obrazovanje
*Habarovsk* je važna pomorska luka na rijeci Amur i važno želježničko čvorište na Transibirskoj željeznici za taj dio Sibira.

*Habarovsk* je snažan industrijski centar sa brojnim tvornicama za obradu metala, drva, kože i prehrambenih artikala, kao i velikom rafinerijom nafte.

Grad ima i međunarodni *[[Aerodrom]] Novi* (IATA: **KHV** ICAO: **UHHH**) sa vezama prema Pekingu, Moskvi, Pyongyangu, Bangkoku...i brojnim drugim gradovima.

*Habarovsk* ima i nekoliko fakulteta i visokih škola; politehnički, agronomski, medicinski, pedagoški i prometni (za željeznicu) kao i nekoliko naučnih instituta.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Khabarovsk'' na portalu Encyclopædia Britannica 
* Službene stranice
Operacija Rübenschnitzel

**Operacija Šnicla od repe** (njem. *Rübenschnitzel*, Ribenšnicel) je bila vojna operacija Vermahta, uz pomoć četnika i drugih kvislinga, protiv partizana na tromeđi Bosne i Hercegovine, Crne Gore i Srbije.

Vođena je 28. avgusta do septembra 1944. godine, kao nastavak operacije Ribecal.

## Pozadina

Ova operacija je zapravo produženje operacije »Ribecal« pod šifrom »Ribenšnicel«. Vođena je protiv jedinica 12. korpusa NOVJ i 6. ličke divizije, uz učešće 7. SS-brdske divizije »Princ Eugen«, 2. puka »Brandenburg«, delova 297. peš. divizije, 12. tenkovskog bataljona z.b.V., 696. bataljona Feldžandarmerije, 1. i 2. puka SDK i Muslimanske legije »fon Krempler«.

## Tok operacije

Tokom poduhvata »Ribenšnicel« su 7. SS izviđački bataljon, 2. i 3. bataljon 13. SS puka i 3. bataljon 14. SS puka vodili borbe protiv 12. korpusa NOVJ na području Gacko – Čemerno, 1. bataljon 13. SS puka se nalazio u dodiru sa 6. ličkom divizijom na prostoriji Čelebić – Pljevlja, dok se 14. SS puk bez 3. bataljona nalazio oko Priboja. U isto vrijeme u Doboju se do 10. septembra nalazio 7. SS samohodni (jurišni) protivtenkovski divizion, dok su se neki djelovi 7. SS brdske dobrovoljačke divizije »Princ Eugen« (vjerovatno 7. SS poljski dopunski bataljon) nalazili na prostoriji Jajce – Bugojno.

## Izvori

## Povezano
* Bitka za Srbiju 1944.
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
1076.

Godina **1076.** (**[[Rimski brojevi|MLXXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak po julijanskom kalendaru.

## Događaji
* januar &ndash; Borba za investituru: Njemački biskupi koje je postavio car Heinrich IV povlače zakletvu vjernosti papi Grguru VII.
* 14. 2. &ndash; Borba za investituru: Papa Grgur VII ekskomunicira cara Heinricha IV.
* Anselm od Canterburyja dovršava svoje djelo *Monologion*.
* Almoravidi zauzimaju ganski grad Kumbi.
* Grof Dirk V uspijeva preoteti najveći dio Zapadne Frizije od biskupa Utrechta.
* Dmitar Zvonimir daruje Vranu i benediktinski samostan svetog Grgura kao znak odanosti papi Grguru VII.
* Vikramaditya VI svrgava svog starijeg brata Somesvaru II i postaje kralj države Zapadna Chalukya.
* Trupe vijetnamske dinastije Ly u bitci na rijeci Nhu Nguyet nanose težak poraz kineskim trupama dinastije Song.
* 8. 10. &ndash; Predstavnik pape Grgura VII u Solinu kruni Dmitra Zvonimira za kralja Hrvatske.
* 1. 11. &ndash; U Engleskoj počinje mraz koji će trajati sve do aprila 1077.
* 25. 12. &ndash; U Gnieznu okrunjen poljski kralj Bolesław II Odvažni.
* Održano Suđenje u Penenden Heathu čije su presude o vlasništvu i pravima na zemljom imale važnu ulogu na dalji tok engleske historije nakon normanskog osvajanja (pretpostavljeni datum).

## Rođenja
* 1. 6. &ndash; Knez Mstislav od Kijeva (u. 1132)

## Smrti
* 21. 3. &ndash; Robert I, vojvoda od Burgundije (r. 1011)
* 31. 5. &ndash; Waltheof, 1st Earl of Northampton (r. 1045) (odrubljena glava na brdu St. Giles's Hill kraj Winchestera, po naređenju William Osvajača)
* 27. 12. &ndash; Knez Svjatoslav II od Kijeva (r. 1027)

## Reference
Abingdon, Illinois

**Abingdon** je град u američkoj saveznoj državi Ilinois. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 3.319 stanovnika.

## Demografija

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
Werwolf

**Werwolf** (na njemačkom "Vukodlak") je zajednički naziv za specijalne vojne i paravojne nacističke formacije Trećeg Reicha osnovane pred kraj drugog svjetskog rata čiji su pripadnici imali zadatak izvoditi gerilske operacije na područjima Njemačke pod savezničkom okupacijom. Plan, čiji je formalni naziv bio *Unternehmen Werwolf* (Operacija Vukodlak), je u ljeto 1944. i 1945. osmislio Reichsführer SS-a Heinrich Himmler, naloživši SS-obergruppenführeru Hans-Adolf Prützmannu da stvori snage od 5000 ljudi koje bi činili dobrovoljci iz redova SS-a i Hitlerjugenda. Javnost je za te formacije prvi put čula u martu 1945. kada je njemački ministar propagande Joseph Göbbels u obraćanju preko radija pozvao svoje sunarodnjake da se Saveznicima, poput "vukodlaka", suprotstave do smrti, te stvorio dojam da se pod tim imenom krije dobro široki i dobro pripremljeni pokret otpora. U stvarnosti *Werwolf* nikada nije bio zamišljen s tom ulogom, s obzirom da se nacističko vodstvo sve do sam kraj rata nije uopće moglo pomiriti sa porazom i formalnim nestankom vlastitog režima; kaos u posljednjim mjesecima i bojazni da bi inzistiranje na takvoj strategiji bilo shvaćeno kao izdajnički defetizam u mnogo čemu su ograničili organizaciju i resurse *Werwolfa*. Usprkos tome, pripadnicima *Werwolfa* su se pred kraj i nakon rata pripisivale sabotaže, diverzije, napadi na savezničke vojnike i atentati na njemačke političare i službenike koji su surađivali s okupacijskim vlastima (najpoznatiji primjer je dr. Franz Oppenhoff, gradonačenik Aachena postavljen od strane Amerikanaca). Oni su često služili kao povod za represalije, odnosno izgovor za odmazdu nad njemačkim stanovništvom od strane savezničkih trupa; zbog toga su grupe Werwolfa vrlo brzo izgubile potporu među od rata umornim Nijemcima i bile marginalizirane; smatra se da su do kraja 1946. godine prestale postojati kao ozbiljna prijetnja savezničkim vlastima, kako i javnoj sigurnosti u okupiranoj Njemačkoj. *Werwolf* je, s druge strane, kasnijih decenija postao čest motiv u djelima popularne kulture pri čemu je opisivan kao mnogo šira, efikasnija i opasnija organizacija nego što je u stvarnosti bio.

Neuspjeh *Werwolfa* da se suprotstavi savezničkoj okupaciji je početkom 2000-ih u SAD i šire često korišten kao argument za okupaciju Iraka, odnosno tvrdnje da će nakon vojnog sloma Huseinovog režima brzo zavladati mir, odnosno da se američke i savezničke trupe neće morati brinuti o pobunjenicima.

## Povezano
*ODESSA

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* Review of ''Werwolf! The History of the National Socialist Guerrilla Movement, 1944–1946'' Canadian Journal of History, Dec 1999 by Lawrence D Stokes
Hrithik Roshan

**Hrithik Roshan** (; 10. januar 1974) je indijski filmski glumac. Nakon nastupa kao dijete-glumac 1980-ih, Roshan je svoj odrasli filmski debi imao godine 2000. u filmu *[[Kaho Naa... Pyaar Hai]]*. Za tu je ulogu nagrađen Filmfareom za najboljeg glumca i najbolji muški debi. Slijedile su glavne muške uloge u filmovima *[[Fiza]]* i *[[Mission Kashmir]]* (2000) i sporedna uloga u blockbusteru *[[Kabhi Khushi Kabhie Gham...]]* (2001), koji je tada bio najkomercijalniji indijski film na stranim tržištima.

Nakon nekoliko manje uspješnih uloga 2002. i 2003. godine, slijedili su blockbuster *[[Koi... Mil Gaya]]* (2003) i njegov nastavak *[[Krrish]]* (2006), za koje je dobio brojne nagrade. Roshan je treći Filmfare za najboljeg glumca dobio 2006. zahvaljujući ulozi u akcijskom filmu *[[Dhoom 2]]*, a četvrti za *[[Jodhaa Akbar]]* a za koju je također nagrađen na Zlatnom minbarskom filmskom festivalu. Zbog tih je dostignuća postao jedna od važnih ličnosti hindi kinematografije. Kasnije je pohvaljen zbog uloga u filmovima *[[Guzaarish]]* (2010), *[[Zindagi Na Milegi Dobara]]* (2011) i *[[Agneepath (2012 film)|Agneepath]]* (2012), svom najvećem komercijalnom uspjehu.

## Izvori

## Vanjske veze

*
Tračka grobnica u Sveštariju

**Tračanska grobnica u Sveštarima** (bugarski: *Свещарската гробница*) nalazi se 2,5&nbsp;km jugozapadno od sela Sveštari, u bugarskoj oblasti Razgrad, 42&nbsp;km sjeveroistočno od grada Razgrada.

Godine 1982. otkriven je tračanski tumulus (grobni humak) iz 3. vijeka pne. koji predstavlja osnovne građevinske principe tračanskih kultnih građevina. Njegovi ukrasi se smatraju jedinstvenima s višebojnim karijatidama u obliku ljudi-biljaka i s oslikanim zidnim slikama. Deset ženskih figura, isklesanih u visokom reljefu na zidovima središnje prostorije i ukrasi na luneti bačvasto nadsvođene komore, jedini su takve vrste u cijeloj Trakiji.

Grobnica je sjajan prikaz kulture tračanskog plemena Geta, koji su bili u kontaktima s Grcima i Hiperborejcima. Čak se pretpostavljalo da je ona dio izgubljenog getskog grada Helisa.

## Izvori

* Alexander Fol, M. Čičikova, T. Ivanov, T. Teofilov: Tračanska grobnica kod sela Sveštari, Sofija, 1986.
* Alexander Fol: *"Die thrakische Orphik oder zwei Wege zur Unsterblichkeit"*, u *Die Thraker. Das goldene Reich des Orpheus,* Ausstellung 23. VI. - 28. XI. 2004, Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland. Philipp von Zabern, Mainz, str. 177-186.

## Vanjske veze
* Službena stranica Grobnice u Sveštarima
;Ostali projekti
Hodočasnička crkva sv. Ivana Nepomuka

**Hodočasnička crkva sv. Ivana Nepomuka** je crkva u obliku petokrake posvećena sv. Ivanu Nepomuku u mjestu Žďár nad Sázavou na Zelenoj Hori (njemački: *Gruneberg*) koja je na granici čeških povijesnih pokrajina, Bohemije i Moravske. To je krunsko djelo češkog baroknog arhitekta, J. S. Aichela, koji je spojio Borrominijev barok s gotičkim elementima u konstrukciji crkve, ali i u njezinoj dekoraciji.

Nakon što je katolička crkva proglasila relikviju jezika sv. Ivana Nepomuka za "nepropadljivu" 1719. god., odmah se pristupilo izgradnji prikladne hodočasničke crkve na mjestu gdje je ovaj svetac primio prvi vjerski nauk. Posvećena je 1720. godine, u vrijeme procesa beatifikacije sv. Ivana Nepomuka (proglašen je blaženim 1721., a kanoniziran 1729. godine), ali je izgradnja nastavljena do 1727. Crkvu, njezino uređenje i njezin namještaj dizajnirao je Santini u duhu jako kompliciranog simbolizma i gotičkih elemenata koji su tada bili jako rijetki i originalni. Crkva je neovisna prostorna stvarnost temeljena na dominaciji broja "5" koji se ponavlja posvuda u crkvi, stranicama tornja, proporcijama i tlocrtu.

Pola stoljeća poslije, nakon požara, oblik krova je promijenjen, a 1994. godine upisana je na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi kao neobično i originalno djelo velikog arhitekta.


File:Zelená hora - poutní kostel.jpg|Crkva izvana
File:Jan Santini Aichel - Zelená Hora Drawing 01.jpg|Originalni crtež J. S. Aichela
File:Jan Santini Aichel - Zelená Hora Drawing 02.jpg|Originalni crtež tlocrta prizemlja J. S. Aichela
File:Zelená hora - příchod.jpg|Prilaz crkvi
File:Zelená hora - ambity.jpg|Dvorište oko crkve
File:Zelená hora - oltář.jpg|Glavni oltar


## Vanjske veze
* Službena stranica  
;Ostali projekti
Kriška života

**Kriška života** ili komadić života je pojam koji se odnosi na minimalističke priče bez čvrste radnje, koje se oslanjaju više na ugođaj, dojam i svakodnevne dogodovštine u svijetu. Uglavnom izbjegavaju senzacionalizam i spektakl, a centar pozornosti stavljaju na događaje koje svatko može doživjeti, ili čak niti primjećuje jer to smatra beznačajnim. 

Žanr kriške života je postao popularan kod anime i manga serija. Među njima su i *[[Aria (anime)|Aria]]*, *[[Nana (anime)|Nana]]*, *[[Azumanga Daioh]]*, *[[Kiki's Delivery Service]]*, *[[Kimi to boku]]* i *[[Yokohama Kaidashi Kikō]]*.
Rani Mukerji

**Rani Mukerji** (rođena kao **Rani Mukherjee** 21. marta 1978) je indijska filmska glumica koja nastupa u filmovima na hindiju. Rodila se u porodici Mukherjee-Samarth, a glumački debi je imala kroz cameo nastup bengali filmu *Biyer Phool* (1996), gdje se pojavila na nagovor majke. Sljedeće godine je Mukerji napravila debi na hindiju u *[[Raja Ki Aayegi Baraat]]*, a potom imala važnu ulogu ljubavnom blockbusteru Karana Johara *[[Kuch Kuch Hota Hai]]* (1998), za koji je osvojila Filmfare za najbolju sporednu glumicu. Za nastup u ljubavnoj drami *[[Saathiya (film)|Saathiya]]* iz 2002. godine osvojila je prvi Filmfare za najbolju glumicu.

Godine 2004. su joj nastupi u hit romantičnoj komediji *[[Hum Tum]]* i od kritike hvaljenoj drami *[[Yuva]]* na 50. dodjeli nagtrada Filmfare donijeli nagrade za najbolju glavnu i sporednu glumicu. Kasnije je hvaljena zbog uloge slijepe i gluhonijeme žene u filmu *[[Black (2005 film)|Black]]* (2005), za koji je dobila još dva Filmfarea - za najbolju glumicu i nagradu kritike. Potom je igrala glavne uloge u komediji *[[Bunty Aur Babli]]* (2005) i drami *[[Kabhi Alvida Naa Kehna]]* (2006) - oba filma su zabilježila komercijalni uspjeh u Indiji i inozemstvu. Zbog toga je Mukerji postala jedna od glavnih glumica Bollywooda. Potom je nastupila u nekoliko komercijalnih promašaja, uglavnom vezanih uz studio Yash Raj Films. Kasnije je dobila pohvale za ulogu novinarke u *[[No One Killed Jessica]]* (2011) i ožalošćene majke *[[Talaash (2012 film)|Talaash]]* (2012).

Osim po filmskoj glumi, Mukerji je poznata kao sudac talenata u reality showu *[[Dance Premier League]]* (2009). Također redovno nastupa u kazalištu i bila je uključena u dobrotvorne aktivnosti vezane uz žene i djece. Usprkos stalnih špekulacija, Mukerji je poznata po tome što ljubomorno čuva svoj privatni život, pa je ponekad u medijima nazivaju samotnjakinjom.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

* 
* Rani Mukerji na Bollywood Hungama
Saif Ali Khan

**Saif Ali Khan** (; rođen kao **Sajid Ali Khan** 16. augusta 1970) je indijski glumac poznat po nastupima u bollywoodskim filmovima. Rodio se kao sin kriketaša i posljednjeg titularnog nawaba od Pataudija, Mansoor Ali Khana i glumice Sharmile Tagore, pra-pra-nećake znamenitog pjesnika Rabindranatha Tagorea. 

Nakon što je godine 1992. debitirao u filmu Yasha Chopre *[[Parampara (film)|Parampara]]*, Khan je zabilježio prvi uspjeh godine 1994. u filmovima *[[Main Khiladi Tu Anari]]* i *[[Yeh Dillagi]]*. Nakon silazne putanje u karijeri tokom 1990-ih, ponovno se istakao ulogom u filmu Farhana Akhtara *[[Dil Chahta Hai]]* (2001), koji je za njega predstavljao prekretnicu karijere. Za ulogu u filmu *[[Kal Ho Naa Ho]]* (2003) je dobio Filmfare za najboljeg glumca, a potom Nacionalnu filmsku nagradu za najboljeg glumca za ulogu u filmu *[[Hum Tum]]* (2004).

Khan je kasnije imao uspjeh kod konvencionalnih filmova kao *[[Salaam Namaste]]* (2005) i *[[Race (2008 film)|Race]]* (2008) te nastupio od strane kritike hvaljenih projekata kao što su *[[Parineeta (2005 film)|Parineeta]]* (2005), *[[Being Cyrus]]* i *[[Omkara (film)|Omkara]]* (2006). Godine 2009. je Khan započeo producirati filmove preko svog studija Illuminati Films, čiji je prvi film *[[Love Aaj Kal]]* postigao uspjeh na kino-blagajnama. Ta su ga dostignuća učinila jednim od vodećih ličnosti hindi kinematografije. Vlada Indije ga je godine 2010. odlikovala sa Padma Shrijem. Khan je bio oženjen za glumicu Amritu Singh od 1991. do 2004. godine, s kojom je imao dvoje djece. Godine 2012. se nakon petogodišnje veze vjenčao za glumicu Kareenu Kapoor.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Saif Ali Khan goes golden!
Kareena Kapoor

**Kareena Kapoor** (; 21. septembar 1980 -), također poznata kao **Kareena Kapoor Khan**, je indijska glumica koja nastupa u bollywoodskim filmovima. Za vrijeme karijere Kapoor se istakla ulogama u raznim filmskim žanrovima, od suvremenih ljubavnih filmova i komedija, preko kostimiranih filmova i velikih bollywoodskih produkcija do manje poznatih nezavisnih produkcija.

Rođenja je u porodici gdje su joj roditelji . Randhir Kapoor i Babita - te starija sestra Karisma već bili glumci, Kapoor je zapažena od medija u mladosti, ali je glumački debi imala tek 2000. godine s filmom *[[Refugee (film)|Refugee]]*. Njena melodrama *[[Kabhi Khushi Kabhie Gham...]]* je postao najkomercijalniji indijski film na stranim tržištima 2001. godine, i predstavlja jedan od najvećih uspjeha njene karijee. Nakon negativnih kritika zbog ponavljanja istog tipa uloga, Kappor je pristala na zahtjevnije uloge kako bi izbjegla tipski casting te je konačno od kritičara priznata kao talentirana glumica. Uloga seksualne radnice u *[[Chameli (film)|Chameli]]* (2004) se samtra prekretnicom njene karijee, a kasnije je zapažena zbog nastupa od kritike hvaljenih filmova *[[Dev (film)|Dev]]* (2004) i *[[Omkara (film)|Omkara]]* (2006). Potom je igrala glavnu ulogu u romantičnoj komediji Imtiaza Alija *[[Jab We Met]]* (2007, za koju je dobila Filmfare) i drami *[[3 Idiots]]* (2009, najkomercijalniji bollywoodski film svih vremena). Ta su je dostignuća učinila jednom od najznačajnijih ličnosti hindi kinematografgije.

Osim na filmu, Kapoor glumi u kazalištu, a pokrenula je i vlastiti brend odjeće (zajedno s maloprodajnim lancem Globus). Poznata je po spremnosti da iznosi svoje mišljenje, kao i zbog smisla za modu i filmske uloge (koje su postavile trendove među mladim Indijkama). Od 2007. je Kapoor bila u vezi s glumcem Saif Ali Khanom, za koga se udala u oktobru 2012.

## Filmografija

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*
Priyanka Chopra

**Priyanka Chopra** (izgovara se [prɪˈjəŋkaː ˈtʃoːpɽaː], rođena 18. srpnja 1982) je indijska filmska glumica, pjevačica, i tekstopisac. Njezini roditelji su bivši indijski vojni liječnici. Zbog njihovih čestih preseljenja odrastala je u različitim gradovima u Indiji, te je provela nekoliko godina u Sjedinjenim Američkim Državama. Prije početka glumačke karijere stekla je slavu kao Miss Indije i Miss svijeta u 2000. Tijekom svoje karijere Chopra je dobila razne nagrade, uključujući Nacionalnu filmsku nagradu za najbolju glumicu i Filmfare nagrade u četiri različite kategorije.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* Priyanka Chopra at Bollywood Hungama
Supkutana infuzija

**Supkutana infuzija** (**intersticijska infuzija, potkožna infuzija, hipodermokliza**) je unošenje tekućine u tijelo potkožnim putem. Obično se tim putem daje fiziološka otopina ili otopina glukoze, ali moguće je primjenjivati i neke lijekove.

Supkutan infuzija se koristi onda kad je potrebna mnogo manja brzina unošenja tekućine u tijelo nego intravenskom infuzijom. Obično se tekućina unosi brzinom do 1 ml u minuti, a ako je potreban brži unos, supkutana infuzija se postavi na dva mjesta istovremeno. Glavna prednost supkutane infuzije u odnosu na intravensku infuziju jest ta što ju može primijeniti nemedicinsko osoblje i uz minimalan stručni nadzor. Stoga je posebno pogodna za njegu u kući pacijenta.

Kanila za supkutanu infuziju izrađena od mekog silikona može ostati pod kožom do dva tjedna, zbog čega je veoma pogodna za primjenu kod palijativnih pacijenata.

## Vanjske veze
Klinička smjernica za supkutanu infuziju 

## Izvori
Operacija Frühlingserwachen

**Operacija Frühlingserwachen** može značiti:
* Operacija Frühlingserwachen (1944), ofanziva nemačkih i četničkih snaga na Drugi korpus NOVJ
* Operacija Frühlingserwachen (1945), ofanziva nemačke Armijske grupe "Jug" u Mađarskoj, marta 1945.
Jilin

**Jilin**, čita se **Đilin** (kineski: 吉林), je kineska pokrajina na krajnjem sjeveroistoku zemlje. Glavni grad pokrajine je Changchun. Jilin ima površinu od 187.000 km² i 27,462.297 stanovnika, po podacima iz 2010.

## Geografija
Pokrajina Jilin graniči sa Sjevernom Korejom i Rusijom na istoku, s pokrajinom Heilongjiang na sjeveru, Liaoning na jugu i s Unutrašnjom Mongolijom na zapadu.
Rijeke Yalu i Tumen na krajnjem jugozapadu formiraju granicu između Narodne Republike Kine i Sjeverne Koreje.

## Klima
Po Köppenovoj klasifikaciji klime Jilin ima kontinentalnu klimu, sa dugim hladnim zimama i kratkim toplim ljetima, pod velikim uticajem monsunskih kiša, prosječno padne od 350 do 1000&nbsp;mm oborina. Prosječna januarska temperatura kreće se od -20 do -14&nbsp;°C.

## Stanovništvo
Većina stanovnika su uglavnom Han (Kinezi), ali postoje i druge značajne etničke skupine; Mandžurci, Hui (kineski muslimani), Mongoli i Sibe. Većina Korejanaca živi u Autonomnoj prefekturi Yanbian.

Najveći gradovi u pokrajini Jilin su: Changchun, Jilin, Baishan, Baicheng, Siping, Yanji, Songyuan, Tonghua i Liaoyuan.

## Privreda
Pokrajina Jilin je bogata prirodnim mineralnim bogatstvima, imala je čak 136 različitih vrsta minerala, ali je njih 70 već iscrpljeno. Jilin obiluje i vrstama bilja ima ih oko 27.000 vrsta od tog 9000 vrsta ljekovito. Jilin ima i velike rezerve: nafte, zemnog plina, ugljena, nikla, molibdena, grafita, gipsa, zlata i srebra. Po rezervama naftnog škriljca je najbogatiji u Kini.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice pokrajine Jilin 
* ''Jilin'' na portalu Encyclopædia Britannica
Zapadno Čalukja Carstvo

**Zapadno Čalukja Casrstvo** (*Chalukya*, kannada:**** *paśchima chālukya sāmrājya*) je bila država, odnosno dinastija koja je vladala najvećim dijelom zapadnog Dekana u Južnoj Indiji između 10. i 12. vijeka. Dinastija se ponekad naziva i *Kalyani Chalukya* prema svom sjedištu Kalyani, današnjem Basavakalyanu indijskoj državi Karnataka; odnosno kao *Kasnija Chalukya* zbog svoje nominalne/teoretske povezanosti sa dinastijom Chalukya iz Badamija u 6. vijeku. Dinastija se zove Zapadna Čalukja kako bi se razlikovala od svojih suvremenika iz različite, ali slično imenovane dinastije Istočna Čalukja iz Vengija. Prije uspona Zapadnih Čalukja je najveći dio Dekana i Centralne Indije bio pod vlašću carstva Rashtrakuta sa sjedištem u Manyakheti. Godine 973. je, uvidjevši kako je carstvo Rashratkuta u metežu nakon uspješne invazije i zauzimanja prijestolnice od strane dinastije Paramara iz Malwa, Tailapa II, vazalni dinastije Rashtrakuta sa sjedištem u oblasti Bijapur digao ustanak, porazio svoje sizerene i proglasio grad Manyakheta sjedištem nezavisne države. Dinastija je brzo proširila svoj moć, uticaj i teritoriju tako da je carstvo pod Somesvarom I sjedište premjestilo u Kalyani.

Preko sto godina su se Zapadne Čalukje u mnogim ratovima žestoko borili s drugim moćnim južnoindijskim carstvom - dinastijom Čola iz Tanjorea - nastojeći steći kontrolu nad plodnom oblašću Vengi. Za vrijeme tih sukoba je dinastija Istočna Čalukja iz Vengija, usprkos dalekih rodbinskih veza sa Zapadnim Čalukjama, preko braka stupilo u savez sa Čolama, što je zakompliciralo sukob. Za vrijeme vladavine Vikramadityje VI krajem 11. i početkom 12. vijeka Zapadne Čalukje su imale uspjeha u borbi protiv Čola te stekle teritorijalni vrhunac, osvojivši najveći dio Dekana. Prostrane oblasti između rijeke Narmada na sjeveru i rijeke Kaveri na jugu su došle pod nadzor Čalukji. U tom periodu su druge vladajuće porodice Dekana - Hoysale, Seuna Yadave od Devagirija, dinastioja Kakatiya i Južni Kalachuri - bili vazali Zapadnih Čalukja; oni će steći nezavisnot i preuzeti njihovo mjesto kada je moć Zapadnih Čalukja opala krajem 12. vijeka.

Zapadni Čalukje su poznati po tome što su stvorili vlastiti stil arhitekture, koji predstavlja prijelaz stila ranije dinastije Čalukje i kasnijeg carstva Hoysala. Najveći dio tih spomenika je smješten u distriktima blizu rijeke Tungabhadra River u centralnoj Karnataki. Najpoznatiji primjeri su Hram Kasivisvesvara u Lakkundiju, hram Mallikarjuna u Kuruvattiki, hram Kallesvara u Bagaliju i hram Mahadeva u Itagiju. Taj period je bio važan za razvoj umjetnosti Južne Indije, posebno stoga što su kraljevi Zapadnih Čalukji ohrabrivali književnost na kannada jeziku i sanskritu.

## Napomene

## Izvori

**Knjige**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**Web**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Somesvara II

**Somesvara II** () bio je vladar indijske dinastije Zapadna Čalukja koji je od 1068. do 1076. vladao oblašću oko Gagdaga. Bio je nastariji sin kralja Somesvare I. Za vrijeme vladavine je Somesvara II bio pod stalnim pritiskom svog ambicioznog mlađeg brata Vikramadityje VI, koji ga je na kraju i uspio svrgnuti.

## Literatura
* Nilakanta Sastri, K.A. (1955). A History of South India, OUP, New Delhi (Reprinted 2002).
* Nilakanta Sastri, K.A. (1935). The CōĻas, University of Madras, Madras (Reprinted 1984). 
* Dr. Suryanath U. Kamat (2001). Concise History of Karnataka, MCC, Bangalore (Reprinted 2002).
Vikramaditya VI

**Vikramaditya VI** (? - 1126) bio je vladar indijskog carstva/dinastije Zapadna Čalukja, koji je vladao od 1076. do smrti. Taj period, koji je započeo zbacivanjem starijeg brata Somevare II se u historiji Indije naziva **era Chalukya-Vikrama**. Vikramaditya VI se smatra najvećim od svih kraljeva Zapadne Čalukje, a vladavina mu je bila najdulja od svih članova dinastije. Stekao je titule *Permadideva* i *Tribhuvanamalla* (gospodar tri svijeta). Bio je poznat kao pokrovitelj umjetnosti i književnosti, a na dvoru su djelovali znameniti kannada i sanskritski pjesnici. Njegov brat Kirtivarma je napisao veterinarski traktat *Govaidya*, a Brahmashiva je napisao *Samayaparikshe* i stekao titulu *Kavi Chakravarti*. Vikramdityi VI se pripisuje više natpisa na kannada jeziku nego ijednom drugom vladaru prije 12. vijeku.Znameniti pjesnik Bilhana je kralju ostavio nekrolog u obliku pjesme *Vikramankadevacharita*,a Vijnaneshvara je napisao tekst *[[Mitakshara]]* posvećen hinduskim porodičnim zakona. Chandaladevi, jedna od njegovih kraljica, je stekla titulu *Abhinava Sarasvati* zbog plesačkih vještina. Na svom vrhuncu je Vikarmaditya VI nadzirao veliko carstvo od rijeke Kaveri u južnoj do rijeke Narmada u centralnoj Indiji.

## Izvori

## Literatura
* Nilakanta Sastri, K.A. (1955). A History of South India, OUP, New Delhi (Reprinted 2002).
* Nilakanta Sastri, K.A. (1935). The CōĻas, University of Madras, Madras (Reprinted 1984). 
* Dr. Suryanath U. Kamat (2001). Concise History of Karnataka, MCC, Bangalore (Reprinted 2002). 
* History of Karnataka http://www.ourkarnataka.com/states/history/historyofkarnataka23.htm
Zapadna Frizija (regija)

**Zapadna Frizija** (nizozemski: *West-Friesland*, zapadnofrizijski: *West-Fryslân*) je danas ime za regiju nizozemske provincije 
Sjeverna Holandija.

## Historija

Historijska srednjovjekovna Zapadna Frizija, protezala se od ušća rijeke Rajne do kanala Vlie i današnjeg Zuiderzeea.

To je teritorij na kom se danas nalaze provincije; Sjeverna Holandija, Južna Holandija, Friesland i općina Noordoostpolder u provinciji Flevoland.

Zapadnom Frizijom su negdje oko 1250. zavladali Grofovi Holandije, ali feudalizam nikad nije u potpunosti zaživio, odatle i izreka *Svaki [[Frizi|Frižanin]] je [[plemić]]*. 
Frižani su uživali stupanj slobode koji je bio rijedak u srednjovjekovnoj Evropi.

Za reformacije Frižani su prihvatili protestantizam i sudjelovali u Nizozemskoj revoluciji protiv španjolske vlasti i tako postali - Friesland, jedna od sedam konstitutivnih provincija Nizozemske Republike koja je izrasla iz Utrechtske unije nastale 1579.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Frisia''
Dirk V od Holandije

**Dirk V** (1052 – 17. jun 1091) bio je grof Holandije (tada poznate kao Frizija) od 1061. do smrti.

Rodio se kao sin grofa Florisa I i Gertrude od Saksonije. Godine 1061. otac mu je ubijen u vrijeme ustanka protiv rimsko-njemačke carske vlasti ubijen. Tada je vlast kao regent preuzela njegova majka. Biskup Willem I Utrechta je iskoristio priliku da na račun malodobnog grofa preuzme vlast nad cijelom grofovijom, što je 1064. poveljama potvrdio car Heinrich IV. Mladom grofu je preostao tek jedan otok na krajnjem sjeveru.

Gertruda se godinu dana ranije udala za Roberta "Frizijca", sina flandrijskog grofa Balduina V. On je 1071. nakon bitke kod Cassela preuzeo vlast nad Flandrijom i mladom Dirku dao carsku Flandriju (istočno od Scheldta) kao apanažu.

Priliku da te resurse iskoristi i povrati vlast nad grofovijom je dala Borba za investituru, odnosno sukob cara Heinricha sa papom Grgurom VII. Biskup Willem I se opredijelio za cara, a Dirk za papu. Dirkovim snagama se, međutim, na samom početku zaustavila vojska donjolotaringijskog vojvode Gottfrieda IV Grbavog; on je međutim ubijen 26. februara 1076. Biskup je umro 17. aprila 1076. Dirk je potom lako zauzeo oblasti Holandije te stavio pod opsadu Utrecht gdje je na kraju prisilio Willemovog nasljednika, biskupa Konrada, na predaju. Konrad se na kraju sporazumno odrekao svih zemljišta Grofovije.

Dirk je umro petnaest godina kasnije. Naslijedio ga je sin Floris II.

## Vanjske veze
* The History of the Lowlands