open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anta (arhitektura)

**Anta** (vjerojatno od latinskog: *ante* = prije, ispred) je naziv u arhitekturi za stupove ispred bočnih zidova
pronaosa (portika) na ulazu u hram, ali i za sam tip pronaosa koji je sa bokova zatvoren zidovima.

## Karakteristike
Ante su se postavljale na kraju ciglenih zidova ranih grčkih hramova, da ojačaju njihovu nosivost kako bi mogli nositi tešku drvenu krovnu konstrukciju. Primjer takvoga hrama je Heraion u Olimpiji podignut oko 600. pne. Kapiteli i stope anta obično nisu slijedili stil ostalih stupova u hramu. 

Nizovi anti postali su popularni dekorativni element renesansne arhitekture i svih kasnijih stilova koji su se inspirirali antičkom klasičnom arhitekturom. Kao dekorativni element ante su bile preteče kasnijih pilastara.

Stupovi između anta, nazivali su se *in antis* (dosl. u antama), primjer za to je hram Medinet Habu Ramzesa III.

Pronaos anta tipa imao je jedan do maksimalno četiri stupa da osiguraju nošenje krovišta. Ovisno o broju stupova takav pronaos zvao se henostilni (jedan stup), distilni (dva), tristilni (tri) i tetrastilni (četiri).

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Anta'' na portalu Encyclopædia Britannica
Klapa Trogir

**Trogir** je klapa iz Trogira.

## Povijest klape
Osnivač: 

### Voditelji

* Joško Ćaleta
1990.-1993.: Vladan Vuletin

### Postava
Vinko Coce (1. tenor)
Duje Coce (2. tenor)
Mario Franić (2. tenor)
Tonći Frana (bariton)
Frane Frana (bariton)
Marinko Rožić (bas)
Vlado Rilje (bas)
Joško Ćaleta (od 1979.)

## Diskografija

## Izvori
* Klapa Trogir
Joško Ćaleta

**Joško Ćaleta** (Trogir, 1964.), hrvatski je etnomuzikolog, glazbenik i skupljač hrvatskog tradicijskog glazbenog narodnog blaga.

## Biografija

Rodio se je u Trogiru 1964. godine. Studirao je na splitskom sveučilištu, na kojem je diplomirao na glazbenom odjelu. Poslijediplomski je studij pohađao u kanadskom Vancouveru, gdje je magistrirao na sveučilištu British Columbija.

Još kao student je počeo glazbeničku karijeru. Prvo je pjevao u klapi Trogiru, a zatim je bio umjetnički voditelj te iste klape. Poslije je vodio klapu Radovan, klapu Kairos, klapu Zvonimir (Vancouver), trogirske pučke pjevače, Omiš, Nostalgiju, Jelsu, Sagenu te zagrebačku klapu Dišpet. S vancouverskim mješovitim pjevačkim zborom Zvonimir je dvaput pobijedio na natjecanjima kanadskih pjevačkih zborova u kategoriji najboljeg etničkog zbora.

Danas radi u zagrebačkom Institutu za etnologiju i folkloristiku.

Njegova glazbeno-konzervatorsko-istraživačka djelatnost je usmjerena prema hrvatskoj tradicijskoj glazbi iz hrvatskih sredozemnih (klape) i dinarskih krajeva (gusle).

Na hrvatskim glazbenim smotrama često je članom ocjenjivačkih sudova, a najpoznatiji je omiški Festival dalmatinskih klapa.

Član je nekoliko glazbenih i etnoloških društava, a u Hrvatskoj Hrvatskog muzikološkog društva i Hrvatskog etnološkog društva.

## Izvor
* FDK  Joško Ćaleta
* Mačevni plesovi
Sustać

**Sustaš** je naselje u opštini Bar u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 434 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 268 stanovnika).

## Demografija
U naselju Sustaš živi 294 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 32,0 godina (31,6 kod muškaraca i 32,4 kod žena). U naselju ima 110 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,95.

Stanovništvo u ovom naselju veoma je heterogeno, a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Annabella (razvrstavanje)

**Annabella**, **Anabella** ili **Anabela** može odnositi na:

**Ličnosti**:
* Annabella od Škotske (o. 1433–1509), kćer kralja Jamesa I
* Annabella (glumica) (1907–1996), scensko ime francuske glumice Suzanne Georgette Charpentier
* Anabela (1976 -), portugalska pjevačica
* Anabela Đogani (1975 -), bosansko-srpska pjevačica
* Anabella Drummond (o. 1350–1401), kraljica Škotske
* Annabella Lwin, (1966 -) anglo-burmanska pjevačica grupe Bow Wow Wow
* Annabella Piugattuk (1982 -), kanadska glumica
* Annabella Sciorra (1964 -), američka glumica
* Bella Thorne (1997 -), američka glumica, plesačica i manekenka

**Toponimi**:
* Annabella (County Cork), Irska
* Annabella (Utah), SAD

**Ostalo**:
* "Annabella", pjesma grčkog progresivnog rock benda Aphrodite's Child iz 1970.

## Povezano
* Annabel (razvrstavanje)
* Bella (razvrstavanje)
Annabella

**Annabella** (pravo ime **Suzanne Georgette Charpentier**; La Varenne Saint Hilaire, 14. jula 1907. – Neuilly-sur-Seine, 18. septembra 1996.), francuska filmska glumica, koja je uživala status jedne od najvećih francuskih i svjetskih zvijezda 1930-ih. Godine 1936. je nagrađena Volpi kupom za ulogu u fimu *[[Veille d'armes]]*. Krajem 1930-ih se preselila u Hollywood, ali joj je na tamošnju karijeru negativno uticao burni ljubavni život, odnosno brak s Tyroneom Powerom.

## Izabrana filmografija
* *[[Napoléon (1927 film)|Napoléon]]* (1927)
* *[[Maldone]]* (1928)
* *[[La Maison de la Fléche]]* (1930)
* *[[Spring Shower]]* (1932)
* *[[La Bandera (film)|La Bandera]]* (1935)
* *[[Wings of the Morning (film)|Wings of the Morning]]* (1937)
* *[[Dinner at the Ritz]]* (1937)
* *[[The Baroness and the Butler]]* (1938)
* *[[Suez (film)|Suez]]* (1938)
* *[[Hôtel du Nord]]* (1938)
* *[[Bridal Suite]]* (1939)
* *[[Tonight We Raid Calais (film)|Tonight We Raid Calais]]* (1943)
* *[[Bomber's Moon]]* (1943)
* *[[13 Rue Madeleine]]* (1947)
* *[[Don Juan (1950 film)|Don Juan]]* (1950)

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* Photographs and literature
* Annabella web site
Veille d'armes

***Veille d'armes*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Marcela L'Herbiera. Po žanru je ratna drama, a radnja je smještena na francuski ratni brod za vrijeme prvog svjetskog rata. Protagonist, koga glumi Victor Francen, je kapetan broda kome sticajem okolnosti supruga (čiji lik tumači Annabella) ostane na brodu tokom opasne misije. Annabella je za svoju ulogu nagrađena Volpi kupom na 4. venecijanskoj Mostri.

## Uloge
* Annabella : *Jeanne de Corlaix*,
* Victor Francen : *Capitaine de Corlaix*, 
* Gabriel Signoret : *Amiral Morbraz*, 
* Pierre Renoir : *Commandant Branbourg*, 
* Rosine Deréan : *Alice*, 
* Robert Vidalin : *Lieutenant d’Artelles*, 
* Roland Toutain : *Leduc*, 
* Léon Arvel, 
* Maurice Baquet, 
* Marcel Charvey, 
* Jean Dunot, 
* Raymond Narlay, 
* Henri Richard, 
* Lucien Walter

## Vanjske veze
*
Don Bluth

***Don Bluth*** (13. 9. 1937., El Paso, Texas) američki je filmski redatelj, scenarist i animator.

## Animirani filmovi kao redatelj
* *[[The Small One]]* (1978, kratki film)
* *[[Banjo the Woodpile Cat]]* (1979, kratki film)
* *[[The Secret of NIMH]]* (1982)
* *[[An American Tail]]* (1986)
* *[[The Land Before Time]]* (1988)
* *[[All Dogs Go to Heaven]]* (1989)
* *[[Rock-a-Doodle]]* (1992)
* *[[Thumbelina (1994 film)|Thumbelina]]* (1994)
* *[[A Troll in Central Park]]* (1994)
* *[[The Pebble and the Penguin]]* (1995)
* *[[Anastasia (1997 film)|Anastasia]]* (1997)
* *[[Bartok the Magnificent]]* (1999)
* *[[Titan A.E.]]* (2000)

## Vanjske veze
* 
* Remembering NIMH Intervju sa Donom Bluthom o pravljenju filma *The Secret of NIMH*
* Don Bluth & Gary Goldman: Long-running Fun  Intervju: Don Bluth i Gary Goldman
* Don Bluth intervju - prvi dio  i drugi dio
Žitnić

**Žitnić** je naseljeno mjesto u sastavu grada Drniša, u sjevernoj Dalmaciji, Šibensko-kninska županija, Republika Hrvatska.

## Geografija
Nalazi se oko 5&nbsp;km južno od Drniša u podnožju planine Moseć, na kraškoj površi. U blizini je i kanjon Čikole. To je prvo selo na putu Drniš - Šibenik i kroz njega prolazi pruga prema Šibeniku i Splitu. Podijeljeno je na Gornji i Donji Žitnić.

## Historija
Prvi put se selo Žitnić spominje 1298. godine, kao samostalna katolička župa. U Drugom svjetskom ratu, Žitnić je bio jako četničko uporište. Za vrijeme rata u Jugoslaviji (1991-1995), nalazio se u Republici Srpskoj Krajini kao njena najjužnija tačka, gdje se vršila razmjena zarobljenika.

## Kultura
U selu se nalazi rimokatolička crkva **Sv. Jure** iz 1298. godine (Gornji Žitnić) i srpska pravoslavna crkva **Sv. Jovana Krstitelja** iz 1982. godine (Donji Žitnić). U Gornjem Žitniću se nalazi staro pravoslavno groblje.

## Stanovništvo
Selo je do rata bilo nacionalno mješovito. Broj Srba i Hrvata bio je gotovo jednak. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, Žitnić je imao 195 stanovnika. Naselje je prema popisu stanovništva iz 2011. godine imalo 150 stanovnika.

## Popis [[1991]].

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mesto Žitnić je imalo 510 stanovnika, sledećeg nacionalnog sastava:

## Značajne osobe
* Milka Planinc - nekadašnji premijer SFRJ (1982-1986). Rođena je u porodici Nikole Malade i Stane rođ. Kašić

## Reference

## Izvori
* CD-rom: „Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine“, Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

## Vanjske veze

* Tromeđa: Žitnić
Nenad Ninčević

**Nenad Ninčević** (Split, 11. svibnja 1961.) je hrvatski skladatelj, tekstopisac, svirač, aranžer. Poznat je kao tekstopisac popularne glazbe. Autor je preko dvije tisuće pjesama. Napisao je mjuzikl *Naša bila štorija*.

Član je izvorne postave splitskog sastava Tutti Frutti Banda, u kojem je svirao ritam gitaru. 1990-ih je bio direktor Splitskog festivala.

Pisao je i skladao pjesme za poznate hrvatske izvođače kao što su Oliver Dragojević, Mišo Kovač, Vinko Coce, Zdravko Škender, Jasmin Stavros, Zorica Kondža, Mladen Grdović, Meri Cetinić, Tony Cetinski, Goran Karan, Giuliano, Jasna Zlokić, Zlatko Pejaković, Mate Bulić i sastave kao Tutti Frutti Band, Magazin, Feminnem i dr. Od inozemnih izvođača, pisao je za Tošu Proeskog (duet sa Cetinskim).

Pjesme su mu izvođene na Splitskom festivalu, festivalu Od srca srcu, Zadarfestu, Dori, Hrvatskom radijskom festivalu, Etnofestu u Neumu, Brodfestu, Zlatnim žicama Slavonije i dr.

Skladao je glazbu i napisao stihove za  Hajduku *Na gol, na gol*.

Uglazbio je hrvatsku koračnicu *Mi smo hrvatski mornari*.

Croatia Records je objavila izdanje *Gold collection* s Ninčevićevim pjesmama.

Pjesme su mu bile nominirane za nagradu Porin.

## Izvori

## Vanjske veze
* Diskografija.com Nenad Ninčević
* ZAMP 
* Najmlađi djed na estradi, razgovarala Marijana Marinović, Gloria, 26. lipnja 2009.
Duško Tambača

**Duško Tambača** (Šibenik, 3. srpnja 1946. – Split, 12. veljače 2024.), hrvatski glazbeni pedagog, skladatelj, melograf.

Rodio se u Šibeniku 3. srpnja 1946. godine. Školovao se u Splitu. Mnogo je doprinio razvoju klapskog pjevanja u Dalmaciji. Utemeljio je i vodio velik broj klapa kao što su: Šufit, Cambi, Dalmacija, Puntari, Trogir i dr. Skladao je mnogo klapskih pjesama, šansona, zabavnih i duhovnih pjesama. Osvajao je brojne nagrade na festivalima, naroćito na Festivalu dalmatinskih klapa u Omišu.  Uglazbio je i stihove mnogih čakavskih pjesnika.  Promicao je žensko klapsko pjevanje i pridonio njegovom razvoju. Kao melograf zabilježio je mnoge dalmatinske napjeve. Ravnao je Festivalom sjevernojadranskih klapa u Senju. Bio je dopredsjednik i jedan od osnivača Udruge radio Sudamja u Splitu za pomoć djeci s posebnim potrebama. Bio je član Hrvatskog društva skladatelja, Hrvatske glazbene unije i Matice hrvatske. Živio je i radio u Splitu, gdje je i preminuo 2024. godine.

## Izvori
Magnet (komediograf)

**Magnet** ili **Magnes** (grč. Μάγνης, oko 484–oko 424. pne.) bio je jedan od najvažnijih komediografa iz nastarijeg perioda u razvoju stare atičke komedije.

## Hronologija

Prema *[[Suda|Sudi]]*, poticao je iz atičke deme Ikarije. Iz načina na koji ga Aristotel spominje u *[[Poetika (Aristotel)|Poetici]]* moglo bi se zaključiti da je više-manje bio Hionidov savremenik. Anonimni autor spisa *[[O komediji]]* smešta ga u vreme između Epiharma i Kratina. *Suda* tvrdi da Magnetova mladost pada u vreme kad je Epiharm već bio starac. Aristofan u *[[Vitezovi (Aristofan)|Vitezovima]]*, prikazanim 423. pne., aludira na Magnetovu nedavnu smrt. Iz svega toga može se pretpostaviti da je cvetao o vreme 80. Olimpijade, odnosno od 460. pne. nadalje. Diomed Gramatičar očito greši kada Magneta povezuje sa Susarionom i Milom.

## Delo

Najvažnije svedočanstvo koje imamo o Magnetu jeste odlomak u Aristofanovim *Vitezovima*, u kojem Aristofan prekorava Atinjane zbog promenljivog raspoloženja prema tom pesniku, koji nekada bejaše vrlo popularan, a u starosti je izgubio naklonost publike:

Prema jednoj sholiji, iz ovih stihova mogu se raspoznati naslovi pet Magnetovih komedija *Svirači barbitona* (Βαρβίτιδες), *Ptice* (Ὄρνιθες), *Liđani* (Λυδοί), *Šišarci* (Ψῆνες) i *Žabe* (Βάτραχοι). Očito je da su veliki deo njegovih komada zauzimali mimetički elementi, u čijem je prikazivanju moralo biti mnogo grubih šala, na šta ukazuju kako vreme u kojem je stvarao, tako i svedočanstvo Diomeda Gramatičara.

Prema *Sudi*, napisao je devet komedija i dva puta osvojio prvu nagradu, što očito protivreči Aristofanovoj tvrdnji o "čestim pobedama". Anonomni spis *O komediji* pripisuje mu jedanaest pobeda na Velikim Dionisijama i kaže da od njegovih drama nijedna nije sačuvana, premda mu se pogrešno pripisivalo njih devet. Jedna od pobeda pada u 472. pne.

Od komedija koje spominje Aristofan, *Svirači barbitona* (Βαρβίτιδες) verovatno su bili satira na račun nekih muzičara koji su voleli da sviraju barbiton; *Liđani* (Λυδοί) su možda ismevali razuzdane plesove Lidijaca; komedija *Šišarci* (Ψῆνες) nazvana je po vrsti insekta koji napada smokve (šišarac) i premda naslov nije neuobičajen za tu vrstu atičke komedije, nemamo naznaka o njenom sadržaju, a isto vredi i za *Žabe* (Βάτραχοι) i *[[Ptica|Ptice]]* (Ὄρνιθες). Pored ovih, sačuvano je još nekoliko naslova: *[[Dionis]]* (Διόνυσος) imao je dva izdanja i možda se može pripisati i Kratinu; *Pitakis* ili *Pitakid* (Πιτακίς ή Πυτακίδης), *Radnica u polju* (Ποάστρια, u vezi s travom livadarkom, *poa*); te *Bitka mačke i miša* (Γαλεομυομαχία), naslov koji se ne slaže najbolje s onim što znamo o karakteru Magnetovih komedija. Od sveg njegovog dela sačuvani su tek vrlo neznatni fragmenti.

## Reference
Ross Alexander

**Ross Alexander** (27. jul 1907 - 2. januar 1937) bio je američki kazališni i filmski glumac, koji je nastupao u nekoliko značajnih hollywoodskih filmova sredinom 1930-ih. Rodom iz Brooklyna, karijeru je započeo na Broadwayu gdje je s vremenom, zahvaljujući privlačnom izgledu, dobijao glavne uloge u predstavama. Pokušaj proboja u Hollywood preko Paramount Pictures nije uspio, ali je 1934. potpisao ugovor sa studijem Warner Bros., a iste godine se oženio za glumicu Aletu Freel. Alexanderova supruga je sljedeće godine počinila samoubistvo. Godine 1936. se oženio za glumicu Anne Nagel. Problemi financijske prirode, kao i sve očiglednija nesklonost studija da mu povjerava važne uloge su ga nagnale i da sam sebi oduzme život hicem iz puške. Prema nekim novinskim napisima, to je učinio istim oružjem koje je upotrijebila i njegova supruga.

## Filmografija

## Reference

## Literatura
* Appleton, Wisconsin Post Crescent, *Anne Nagel's Death Revives Old Mystery*, August 29, 1966, Page 11.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Richard Boleslawski

**Richard Boleslavsky** (4. februar 1889 – 17. januar 1937) bio je poljski kazališni i filmski režiser, glumac i učitelj glume, poznat po tome što je sistem Stanislavskog doveo u SAD gdje je na temelju njega razvijena metodska gluma.

Rodio se kao Bolesław Ryszard Srzednicki u dijelu Poljske koji je tada pripadao Ruskom Carstvu. Školovao se u oficirskoj školi u Tveru, a potom za glumca u Moskovskog hudožestvenom teatru, gdje mu je učitelj bio Konstantin Stanislavski. Nakon izbijanja prvog svjetskog rata se borio kao konjički poručnik u ruskoj carskoj vojsci sve do izbijanja Oktobarske revolucije. Tada je neko vrijeme radio glumac i napravio svoje prve nijeme filmove. Potom se preselio u Poljsku gdje je snimio znameniti propagandni film *[[Cud nad Wisłą (film)|Cud nad Wisłą]]*. Neko vrijeme je radio u Njemačkoj, a potom se preselio u New York, gdje je otvorio glumačku školu u New Yorku zajedno sa ruskom emigranticom Marijom Uspenskajom. Početkom 1930-ih je angažiran kao režiser u Hollywoodu gdje je nastavio raditi sve do smrti.

## Filmografija
Filmovi koje je režirao Richard Boleslavsky (također pod imenima Ryszard Bolesławski i Richard Boleslawski):

### U Rusiji
* *[[Tri Vstrechi]]*
* *[[Hljeb (film, 1918)|Hljeb]]* (1918)

### U Poljskoj
* *[[Bohaterstwo Polskiego Skauta]]* (1920)
* *[[Cud nad Wisłą (film)|Cud nad Wisłą]]* (1921)

### U SAD
* *[[The Grand Parade (1930 film)|The Grand Parade]]* (1930), samo koreografija
* *[[Treasure Girl]]* (1930, kratkometražni)
* *[[The Last of the Lone Wolf]]* (1930)
* *[[The Gay Diplomat]]* (1930)
* *[[Rasputin and the Empress]]* (1932), ul. Ethel, John i Lionel Barrymore
* *[[Storm at Daybreak]]* (1933)
* *[[Beauty for Sale]]* (1933)
* *[[Fugitive Lovers]]* (1934)
* *[[Men in White (1934 film)|Men in White]]* (1934), ul. Clark Gable
* *[[Hollywood Party (1934 film)|Hollywood Party]]* (1934)
* *[[Operator 13]]* (1934)
* *[[The Painted Veil (1934 film)|The Painted Veil]]* (1934), ul. Greta Garbo
* *[[Clive of India (film)|Clive of India]]* (1935)
* *[[Les Misérables (1935 film)|Les Misérables]]* (1935), ul. Fredric March i Charles Laughton
* *[[Metropolitan (1935 film)|Metropolitan]]* (1935)
* *[[O'Shaughnessy's Boy]]* (1935)
* *[[Three Godfathers (1936 film)|Three Godfathers]]* (1936)
* *[[The Garden of Allah (1936 film)|The Garden of Allah]]* (1936), ul. Marlene Dietrich i Charles Boyer
* *[[Theodora Goes Wild]]* (1936), ul. Irene Dunne
* *[[The Last of Mrs. Cheyney (1937 film)|The Last of Mrs. Cheyney]]* (1937) ul. Joan Crawford i William Powell (Boleslavsky je umro prije njegovog dovršetka)

## Bibliografija
* *The Way of the Lancer* (1932; o borbi poljskih ulana u Rusiji)
* Lances Down (1932)
* *Boleslavsky, Richard. 1933 Acting: the First Six Lessons. New York: Theatre Arts, 1987. .* (1933)
* * New Features In Acting * (1935)

## Reference

## Literatura
* Benedetti, Jean. 1999. *Stanislavski: His Life and Art*. Revised edition. Original edition published in 1988. London: Methuen. .

## Vanjske veze
* 
*
Krates (komediograf)

**Krates** ili **Kratet** (grč. Κράτης, polovina 5. veka pne.), rođen u Atini, bio je komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. Bio je savremenik pesnika Kratina, takođe atinskog komediografa, u čijim je komadima isprva igrao kao glumac.

Vrhunac njegovog stvaralaštva počinje od četvrte godine 82. Olimpijade, tj. od 449/448. pne., a iz onoga što o njemu kaže Aristofan u *[[Vitezovi (Aristofan)|Vitezovima]]* može se zaključiti da više nije bio živ kada je taj komad prikazan 424. pne.

Aristotel za Kratesa kaže: "a od atinskih pesnika prvi je Kratet počeo obrađivati opšte gradivo (καθόλου) i mitove, napustivši jampski pravac (ἰαμβικὴ ἰδέα)". To znači da je Krates napustio porugu i ismevanje pojedinih ličnosti (kao što su radili Susarion, Hionid, Magnet i Kratin) i da je "počeo obrađivati 'opšte govore', tj. slike iz običnoga života, i 'priču', tj. mitološku travestiju", donevši tako "pitomiju, mirniju i savršeniju komediju", odnosno da je za predmet svojih komedija birao teme koje su mu omogućavale uopštavanje ljudskih karaktera. Ovo potvrđuju sačuvani naslovi i fragmenti njegovih komedija, kao i ono što se u spisu *[[O komediji]]* kaže o Kratesovom nastavljaču Ferekratu  O pesničkoj umetnosti Kratesovoj govori Aristofan u *[[Vitezovi (Aristofan)|Vitezovima]]*, premda pomalo irončino:

Njegove su komedije bile vesele i zabavne, što je išlo dotle da je prvi od atičkih komediografa na pozornici prikazao pijana čoveka (to je na Siciliji pre njega već uradio Epiharm). Taj su primer sledili Aristofan i kasniji komediografi, da bi za novu atičku komediju to postao već sasvim uobičajeni motiv. Iz navedenih Aristofanovih stihova vidi se da je Krates, kao i drugi komički pesnici, trpeo nestalnost i promenljivost naklonosti publike. Sholija uz to mesto kod Aristofana navodi da je Krates imao običaj da podmićuje gledaoce, no Meineke pretpostavlja da je ta optužba preuzeta iz dela nekog drugog komediografa koji je bio Kratesov rival.

U antičkim izvorima vlada znatna konfuzija oko broja i naslova Kratesovih komedija. *[[Suda]]* navodi dvojicu komediografa sa imenom "Krates", no bez sumnje greši. Meineke utvrđuje ovaj popis od osam sigurnih i šest sumnjivih naslova, dakle ukupno četrnaest komedija:

Od svake od osam komedija koje se smatraju autentičnim sačuvan je poneki fragment, a ima i još 17 fragmenata za koje se ne može utvrditi kojim dramama pripadaju. Iz tih se fragmenata zaključuje da je jezik Kratesov čist, elegantan i jednostavan s veoma malo neuobičajenih reči i konstrukcija.

Komedija *Zverad* (Θηρία) opisivala je šta se događa kad životinje odbiju da budu pojedene. U toj komediji dva lica, kojima ne znamo imena, pričaju o budućem zlatnom veku, kada ljudima neće biti potrebni ni robovi ni robinje i kada će svaka stvar imati razum, pa će sav posao obavljati sama od sebe.

## Reference
Sophie Pagay

**Sophie Berg Pagay** (Brno, 22. april 1857 - Berlin, 23. januar 1937) bula je austrijska kazališna i filmska glumica. Rodila se kao dijete poštanskog službenika, a kazališnom glumom se počela baviti kao adolescentica. Živjela je u Berlinu od 1887. Bila je u braku s glumcem Hansom Pagayjem (1845 - 1915).

## Izabrana filmografija
* *[[The Picture of Dorian Gray (1917 film)|The Picture of Dorian Gray]]* (1917)
* *[[Carmen (1918 film)|Carmen]]* (1918)
* *[[Intoxication (film)|Intoxication]]* (1919)
* *[[Anna Boleyn]]* (1920)
* *[[Lotte Lore]]* (1921)
* *[[Louise de Lavallière (film)|Louise de Lavallière]]* (1922)
* *[[Man by the Wayside]]* (1923)
* *[[The Girl with a Patron]]* (1925)
* *[[White Slave Traffic (film)|White Slave Traffic]]* (1926)
* *[[Cab No. 13]]* (1926)
* *[[Roses from the South (film)|Roses from the South]]* (1926)
* *[[The Last Waltz (film)|The Last Waltz]]* (1927)
* *[[Die große Pause]]* (1927)
* *[[The False Prince (1927 film)|The False Prince]]* (1927)
* *[[The Transformation of Dr. Bessel]]* (1927)
* *[[Sir or Madam]]* (1928)
* *[[Violantha]]* (1928)
* *[[The Saint and Her Fool]]* (1928)
* *[[The Duty to Remain Silent]]* (1928)
* *[[Geschminkte Jugend]]* (1929)
* *[[It's You I Have Loved]]* (1929)
* *[[Mach' mir die Welt zum Paradies]]* (1930)
* *[[The Son of the White Mountain]]* (1930)

## Izvori


## Bibliography
* Hardt, Ursula. *From Caligari to California: Erich Pommer's Life in the International Film Wars*. Berghahn Books, 1996.
* Prawer, S.S. *Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910-1933*. Berghahn Books, 2007.

## Vanjske veze
*
Krates

**Krates** ili **Kratet** (grč. Κράτης) ime je više osoba iz istorije stare Grčke:

* Krates (komediograf), pesnik koji je delovao u okviru stare atičke komedije
* Krates iz Tebe, helenistički filozof, pripadnik kiničke škole
* Krates (konstruktor), u službi Aleksandra Velikog
* Krates iz Malosa u Kilikiji, grčki gramatičar i stoički filozof
* Krates iz Atine, Polemonov naslednik na čelu Platonove Akademije
* Krates iz Tralesa, današnjeg Aydına, retoričar

Također može označavati i:

*''Krates'' (film), holandski nemi film iz 1913. godine.
Aleksej Granovski

**Aleksej Mihajlovič Granovski** (; 1890 - 11. mart 1937) bio je ruski kazališni i filmski režiser jevrejskog porijekla. Rodio se pod imenom Avram Azarh u porodici jevrejskih trgovaca u Moskvi. Školovao se u Sankt Peterburgu, a potom u Njemačkoj kod Maxa Reinhardta, te 1914. režirao svoju prvu predstavu. Njegovu karijeru je nakratko prekinulo sudjelovanje u prvom svjetskom ratu. Nakon Oktobarske revolucije je osnovao Jevrejski teatar u Moskvi, Krajem 1920-ih je emigrirao u Njemačku, gdje je surađivao sa emigrantom Leom Lanijom sa kojim je dijelio radikalno lijeve političke poglede. Prije dolaska nacista na vlast se preselio u Francusku, gdje je i umro.

## Izabrana filmografija
### režija
* *[[Jewish Happiness]]* (1925)
* *[[The Song of Life]]* (1931)
* *[[The Trunks of Mr. O.F.]]* (1931)
* *[[The Adventures of King Pausole]]* (1933)
* *[[Taras Bulba (1936 film)|Taras Bulba]]* (1936)

## Literatura
* Barton, Ruth. *Hedy Lamarr: The Most Beautiful Woman in Film*. University Press of Kentucky, 2010.

## Vanjske veze
*
Rudolf Lettinger

**Rudolf Lettinger** (Hamburg, 26. oktobar 1865 – Schöneberg, 21. mart 1937) je bio njemački kazališni i filmski glumac. Karijeru je otpočeo u kazalištu 1883. godine i s vremenom izgradio reputaciju na komičnim ulogama. Prvi je film snimio 1912. godine i uglavnom nastupao kao epizodist, uključujući neke od najpoznatijih njemačkih filmova u međuratnom periodu.

## Izabrana filmografija
* *[[Harakiri (1919 film)|Harakiri]]* (1919)
* *[[The Cabinet of Dr. Caligari]]* (1920)
* *[[Whitechapel (film)|Whitechapel]]* (1920)
* *[[Madame Récamier (film)|Madame Récamier]]* (1920)
* *[[Napoleon und die kleine Wäscherin]]* (1920)
* *[[The Brothers Karamazov (1921 film)|The Brothers Karamazov]]* (1921)
* *[[Nathan the Wise (film)|Nathan the Wise]]* (1922)
* *[[Quarantäne]]* (1923)
* *[[Luxusweibchen]]* (1925)
* *[[The Young Man from the Ragtrade]]* (1926)
* *[[The Fallen (1926 film)|The Fallen]]* (1926)
* *[[Young Blood (film)|Young Blood]]* (1926)
* *[[The Catwalk (film)|The Catwalk]]* (1927)
* *[[The Great Adventuress]]* (1928)
* *[[Luther (1928 film)|Luther]]* (1928)
* *[[Emil and the Detectives (1931 film)|Emil and the Detectives]]* (1931)

## Literatura
* Jung, Uli & Schatzberg, Walter. *Beyond Caligari: The Films of Robert Wiene*. Berghahn Books, 1999.

## Vanjske veze
*
Snitz Edwards

**Snitz Edwards** (1. maj 1868 - 1. maj 1937) bio je američki kazališni i filmski glumac jevrejsko-mađarskog porijekla. Pravo mu je ime bilo Edward Neumann, a u SAD se doselio 1900. godine. Dobar dio karijere je proveo u putujućim kazalištima. Od 1910-ih je često nastupao kao karakterni glumac u hollywoodskim ulogama. Jedna od posljednjih, ali i najpoznatijih uloga mu je u filmu *[[The Public Enemy]]*.

## Vanjske veze

* 
* 
* Bio of Snitz Edwards at Anderson Toone.com
Hans Henninger

**Hans Henninger** (1905-1937) bio je njemački kazališni i filmski glumac. Henninger je tokom svoje kratke karijere uglavnom nastupao u epizodnim ulogama. Bio je homoseksualac, ali mu je pripadnost salonu Richarda Schultza neko vrijeme omogućilo zaštitu od nacističkih vlasti. Kada ga je na kraju Gestapo ipak išao zvati na ispitivanje, izvršio je samoubistvo.

## Djelomična filmografija
* *[[Here's Berlin]]* (1932)
* *[[Traum von Schönbrunn]]* (1932)
* *[[Sacred Waters (1932 film)|Sacred Waters]]* (1932)
* *[[Ehestreik]]* (1932)
* *[[Anschlag auf Schweda]]* (1935)
* *[[Familienparade]]* (1936)
* *[[The Traitor (1936 German film)|The Traitor]]* (1936)
* *[[Der Jäger von Fall (1936 film)|Der Jäger von Fall]]* (1936)
* *[[Dangerous Crossing (1937 film)|Dangerous Crossing]]* (1937)

## Vanjske veze
*
Marvel Rea

**Marvel Rea** (9. novembar 1901 &ndash; 17. jun 1937) bila je američka filmska glumica koja je postala poznata kao jedna od Sennettovih "Kupajućih ljepotica" (Bathing Beauties), odnosno po nastupima sa komičarom Fordom Sterlingom. Nekoliko godina nakon što se povukla sa filma, 2. septembra 1936. bila je oteta na ulici, a potom silovana i isječena pivskim bocama od strane trojice kamiondžije. Njeni napadači su identificirani i osuđeni na zatvorske kazne ali je, Marvel Rea, ne mogavši preboljeti traumu, nekoliko mjeseci kasnije progutala otrov za mrave.

## Vanjske veze

* 
*
Monolophosaurus

***Monolophosaurus*** ("gušter sa jednom krestom") bio je rod dinosaura teropoda iz srednjojurske formacije Shishugou u današnjem Xinjiangu (Kina). Dobio je naziv po tome što na glavi ima samo jednu krestu. Dužina tipičnog i jedinog poznatog primjerka procijenjena je na 5 metara. Područje u kojem je *Monolophosaurus* pronađen pokazuje tragove vode, pa je stoga moguće da je nastanjivao obale jezera ili mora. Primjerak *Monolophosaurus jiangi* IVP 84019 imao je polomljen deseti, a moguće i 11. pršljen. Deseti je spojen sa jedanaestim. Niz paralelnih grebena na donjoj čeljusti tog primjerka možda su tragovi zuba.

## Otkriće i klasifikacija

1984. je pronađen gotovo poptun skelet. Isprva, prije nego je opisan u naučnoj literaturi, u štampi je bio poznat pod nazivom "Jiangjunmiaosaurus", što je *[[nomen nudum]]*.

1993. su Zhao i Currie tipičnoj vrsti dali naziv *Monolophosaurus jiangi*; naziv vrste odnosi se na Jiangjunmiao ("napušteno pustinjsko svratište") u čijoj je blizini pronađen holotipni primjerak IVPP 84019. *Monolophosaurus* je isprva označen kao "megalosauroid", a kasnije se često predlagalo da je on zapravo alosauroid. Carr (2006) je čak predložio da je *[[Guanlong]]* ("tyrannosauroid" "proceratosaurid") bio neodrasli *Monolophosaurus*, te prema tome "alosauroid"; to je zaključio jer oba taksona imaju veliku, tanku i šuplju krestu na sredini glave, ali to vjerovatno nije slučaj.

Smith *et al*. (2007) je bila prva publikacija u kojoj se nije smatralo da *Monolophosaurus* ne pripada neotetanurama; naglasili su da su mnoge osobine, koje su se prije smatrale isključivo alosauroidskim, bile prisutne i kod drugih vrsta. Zhao *et al*. (2009) su također naglasili različite primitivne osobine njegovog skeleta te predložili da bi *Monolophosaurus* umjesto toga mogao biti jedan od najprimitivnijih tetanura. Benson (2008, 2010) je svrstao *Monolophosaurusa* sa rodom *[[Chuandongocoelurus]]* u kladus unutar Megalosauroidea, koji je primitivniji i od porodica Megalosauridae i Spinosauridae. Kasnije su Benson *et al*. (2010) zaključili da kladus *Chuandongocoelurus*/*Monolophosaurus* spada izvan i Megalosauroidea i Neotetanurae, blizu samog početka kladusa Tetanurae.

## Izvori

## Dodatna literatura
* 

## Vanjske veze
* 
* ''Monolophosaurus''  u Dino Directoryju (Prirodoslovni muzej u Londonu)
Colin Clive

**Colin Clive** (20. januar 1900 - 25. jun 1937) bio je engleski kazališni i filmski glumac, najpoznatiji po ulozi Dr. Frankensteina u klasičnim horor-filmovima *[[Frankenstein (film, 1931)|Frankenstein]]* i *[[Bride of Frankenstein]]*.

Odrastao je u vojničkoj porodici, a jedan od predaka mu je bio vojskovođa i državnik Robert Clive od Indije. Školovao se na vojnoj akademiji u Sandhurstu prije nego što ga je ozljeda koljena prisilila da promijeni karijeru i posveti se glumi. S vremenom je postao zapažen u londonskom teatru, a uloga u predstavi *[[Journey's End]]* ga je dovela u kontakt sa režiserom Jamesom Whaleom koga je pratio u Hollywood. Od 1929. je bio u braku s britanskom glumicom Jeanne de Casalis. Posljednje godine života mu je obilježio alkoholizam, koji mu je ozbiljno načeo karijeru. Na kraju je umro od tuberkuloze.

## Filmografija
* *[[Journey's End (1930 film)|Journey's End]]* (1930)
* *[[The Stronger Sex]]* (1931)
* *[[Frankenstein (1931 film)|Frankenstein]]* (1931)
* *[[Lily Christine]]* (1932)
* *[[Christopher Strong]]* (1933)
* *[[Looking Forward (film)|Looking Forward]]* (1933)
* *[[The Key (1934 film)|The Key]]* (1934)
* *[[One More River]]* (1934)
* *[[Jane Eyre (1934 film)|Jane Eyre]]* (1934) (as Mr. Rochester)
* *[[Clive of India (film)|Clive of India]]* (1935)
* *[[The Right to Live]]* (1935)
* *[[Bride of Frankenstein]]* (1935)
* *[[The Girl from 10th Avenue]]* (1935)
* *[[Mad Love (1935 film)|Mad Love]]* (1935)
* *[[The Man Who Broke the Bank at Monte Carlo]]* (1935)
* *[[The Widow from Monte Carlo]]* (1935)
* *[[History Is Made at Night (1937 film)|History Is Made at Night]]* (1937)
* *[[The Woman I Love]]* (1937)

## Reference

## Literatura
* Curtis, James (1998). *James Whale: A New World of Gods and Monsters*. Boston, Faber and Faber. .
* Mank, Gregory. *Hollywood cauldron: thirteen horror films from the genre's golden age*. Jefferson, NC: 1994. pg. 150

## Vanjske veze

* 
*
1937. na filmu

## Događaji
* 17. mart - Boris Šumjacki, direktor sovjetske Glavne uprave za kino, dekretom obustavlja dalji rad na Ejzenštejnovom filmu *[[Bežin lug]]*.
* 28. april - Italijanski fašistički vođa Benito Mussolini u Rimu svečano otvara veliki kompleks filmskih studija Cinecitta ("Filmski grad").
* 9. jul - U mjestu Little Ferry u američkoj državi New Jersey veliki požar u skladištu filmskog studija 20th Century Fox uništava kopije većine filmova u njegovoj produkciji napravljenih prije 1932. godine, učinivši tako brojna ostvarenja nijeme ere trajno izgubljenima, a što se smatra jednom od najvećih katastrofa u historiji filma.

## Filmovi
* *[[Snow White and the Seven Dwarves (film, 1937)|Snow White and the Seven Dwarves]]*
* *[[The Life of Emile Zola]]*
* *[[Captains Courageous (film)|Captain Courageous]]*
* *[[Stella Dallas (film, 1937)|Stella Dallas]]*
* *[[The Awful Truth]]*
* *[[Make Way for Tomorrow]]*
* *[[Ye Ban Ge Sheng]]*
* *[[Pepe le Moko]]*
* *[[La Grande Illusion]]*
* *[[Trinaest (film, 1937)|Trinaest]]*
* *[[Bežin lug]]*
* *[[The Good Earth (film)|The Good Earth]]*
* *[[Lost Horizon (film, 1937)|Lost Horizon]]*
* *[[Prince and the Pauper (film, 1937)|Prince and the Pauper]]*
* *[[Prisoner of Zenda (film, 1937)|Prisoner of Zenda]]*
* *[[A Star Is Born (film, 1937)|A Star Is Born]]*
* *[[Think Fast, Mr. Moto]]*
* *[[Die Tochter des Samurai]]*
* *[[A Day at the Races]]*
* *[[Dybbuk (film)|Dybbuk]]*
* *[[España 1936]]*
* *[[La Habanera (film)|La Habanera]]*
* *[[King Solomon's Mines (film, 1937)|King Solomon's Mines]]*
* *[[Victoria the Great]]*
* *[[Bespridanica (film, 1937)|Djevojka bez miraza]]*
* *[[Yoshiwara (film)|Yoshiwara]]*

## Filmske nagrade
* Oscar za najbolji film - *[[The Life of Emile Zola]]*
* Mussolinijev kup za najbolji strani film- *[[Un carnet de bal]]*, rež. Julien Duvivier 
* Photoplayeva medalja za najbolji film - *[[Captains Courageous (film)|Captains Courageous]]* , rež. Victor Fleming

## Debiji
* Glenn Ford
* Ronald Reagan
* Lana Turner

## Rođenja

## Smrti

## Vanjske veze

* 1937  na Internet Movie Database
Renate Müller

**Renate Müller** (26. april 1906 - 7. oktobar 1937) je bila njemačka pjevačica i glumica, poznata kao jedna od najvećih zvijezda na početku Trećeg rajha, ali i po nikada razjašnjenim okolnostima njene smrti.

Karijeru je započela krajem 1920-ih u Berlinu. Brzo je privukla pažnju svojim atraktivnim izgledom te dobila niz uloga prvo u nijemim, a potom u zvučnim filmovima. U Njemačkoj se smatrala zamjenom, odnosno nasljednicom Marlene Dietrich nakon njenog odlaska u Hollywood. Zbog toga što je imala plavu kosu i plave oči, nacisti su je smatrali oličenjem arijevskih ideala ljepote te je nastojali privoliti da nastupa u njihovim propagandnim filmovima.

Njena smrt je iznenadila njemačku javnost. Vlasti su objavile kako je umrla uslijed epilepsije. Kasniji historičari su je pripisali posljedicama pada kroz prozor. Špekulira se kako je u pitanju bilo samoubistvo ili pokušaj bijega pred Gestapoom.

## Filmografija

## Izvori

* Uwe Klöckner-Draga: *Renate Müller, Ihr Leben ein Drahtseilakt - "Ein deutscher Filmstar, der keinen Juden lieben durfte"*. Kern, 2006, 

## Vanjske veze
* 
* Virtual History - Bibliography, Photographs and Tobacco cards
*
Nalježići

**Nalježići** je naselje u opštini Kotor u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 147 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 193 stanovnika).

Selo se nalazi u oblasti Grbalj.

## Demografija
U naselju Nalježići živi 109 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 38,7 godina (33,5 kod muškaraca i 44,3 kod žena). U naselju ima 39 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,77.

Stanovništvo u ovom naselju veoma je heterogeno, a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (-{Fallingrain}-)
* Satelitska mapa (-{Wikimapia}-)
* Gugl satelitska mapa (-{Maplandia}-)
* Plan naselja na mapi (-{Mapquest}-)
Nikolaj Batalov

**Nikolaj Petrovič Batalov** (; 6. decembar 1899 - 10. novembar 1937) bio je ruski i sovjetski kazališni i filmski glumac, poznat po nastupima u nekim od najznačajnijih ostvarenja u prve dvije decenije sovjetske kinematografije.

Prije nego što je počeo studirati glumu, kao adolescent se bavio fudbalom. Godine 1916. se priključio Moskovskom hudožestvenom teatru gdje je upoznao glumicu Oljgu Androvskaju s kojom se oženio. Godine 1923. je na snimanju svoje prve filmske uloge - crvenoarmejca Gusjeva u SF-spektaklu *[[Aelita (film)|Aelita]]*, obolio od tuberkuloze koja će mučiti do kraja života. Usprkos toga je odigrao niz antologijskih uloga, uključujući i ulogu Sergejeva, načelnika dječje komune u *[[Putjovka v zižnj]]*, prvom sovjetskom zvučnom filmu. Posljednje dvije godine života je proveo u sanatorijima u SSSR i inozemstvu.

## Vanjske veze
* 
* Николай Баталов на сайте Энциклопедия отечественного кино
Rosa Valetti

**Rosa Valetti**, također poznata i kao **Rosa Valentin** (Berlin, 25. januar 1876 - Beč, 10. decembar 1937) bila je njemačka glumica, pjevačica i kabaretska zabavljačica, koja je vrhunac popularnosti uživala za vrijeme Weimarske Republike. Zbog ljevičarskih stavova i jevrejskog porijekla je morala napustiti Njemačku nakon dolaska nacista na vlast. Živjela je u Pragu i Palestini prije nego što je umrla u Beču.

## Filmografija
* 1911: Frau Potiphar
* 1914: Wollen sie meine Tochter heiraten?
* 1915: Das Laster
* 1918: Othello oder: Das Verhängnis eines Fürstenhauses
* 1918: Wanderratten
* 1918: Die Lachende Maske
* 1920: Die Tänzerin Barberina
* 1920: Kurfürstendamm
* 1920: Christian Wahnschaffe, 1. Teil - Weltbrand
* 1920: Die Schuld der Lavinia Morland
* 1921: Das Haus zum Mond
* 1921: Die Rote Katze
* *[[The Hotel of the Dead]]* (1921)
* *[[The Earl of Essex (film)|The Earl of Essex]]* (1922)
* *[[Carousel (1923 film)|Carousel]]* (1923)
* 1922: Die Schneiderkomtess
* 1924: Steuerlos
* 1924: Zwischen Morgen und Morgen
* 1925: *[[Die Prinzessin und der Geiger]]*
* 1925: Die Moral der Gasse
* 1926: Tartüff
* 1926: Schatz, mach' Kasse
* *[[Accommodations for Marriage]]* (1926)
* *[[Orphan of Lowood]]* (1926)
* *[[The Transformation of Dr. Bessel]]* (1927)
* 1927: Wie heirate ich meinen Chef?
* 1928: Spione
* *[[The Burning Heart (film)|The Burning Heart]]* (1929)
* 1929: Asphalt
* 1930: *[[The Blue Angel]]*
* 1931: Die Abenteuerin von Tunis / Treffpunkt Afrika
* 1931: M – Eine Stadt sucht einen Mörder
* 1931: Das Ekel
* 1931: Ehe mit beschränkter Haftung
* 1931: Täter gesucht
* 1931: Wiener Wald
* 1931: Das Geheimnis der roten Katze
* 1932: Die unsichtbare Front
* 1932: Die Tänzerin von Sanssouci
* 1932: Skandal in der Parkstraße
* 1933: Moral und Liebe
* 1934: Liliom

## Vanjske veze
*  FilmPortal.de: Rosa Valetti
* 
* Photographs and literature
Ekfantid

**Ekfantid** (grč. Ἐκφαντίδης, 5. vek pne.) bio je atinski komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. Pretpostavlja se da vrhunac njegovog stvaralaštva pada u vreme nakon Magneta, ali malo pre Kratina i Teleklida, odnosno od oko 460. pne. nadalje. Aristotelov komentator Aspasije, u svom komentaru uz *[[Nikomahova etika|Nikomahovu etiku]]* IV 2, naziva Ekfantida "najstarijim pesnikom od starih" (τῶν ἀρχαίων παλαιότατον ποιητήν), što prema nekim ispitivačima znači da je bio stariji od Hionida i Magneta. No Aristotel u *[[Poetika (Aristotel)|Poetici]]* jasno kaže da su svi pesnici pre Magneta morali sami da opremaju svoje horove, dok u *[[Politika (Aristotel)|Politici]]* spominje i ime osobe koja je Ekfantidu služila kao horeg. Prema epigrafskim izvorima, četiri puta je osvajao nagrade na Velikim Dionisijama.

O nadimku Καπνίας (= "Čovek-dim"), koji su Ekfantidu dodelili njegovi rivali, a za koji *[[Suda]]* kaže da se davao pesnicima "koji nisu napisali ništa značajno", mnogo se raspravljalo, uz pretpostavku da on implicira suptilnost i nejasnost. Ekfantid je parodirao grubost stare megarske komike, a zauvrat su i njega po istom osnovu parodirali Kratin, Aristofan i drugi.

Sačuvan je samo jedan naslov za koji se sa sigurnošću može reći da je pripadao nekoj Ekfantidovoj komediji, naime *[[Satiri]]* (Σατύροι), odakle je sačuvan i jedan stih kod Ateneja. Druga komedija, *Posuda sa žarom* (Πύραυνος), ponekad se pripisuje njemu, no Augustus Meineke smatra da je njen autor Antifan. Pojavljuje se i naslov *[[Dionis]]* (Διόνυσος), no on gotovo sigurno nije autentičan.

Prema nekim antičkim izvorima, Ekfantidu je u pisanju komedija pomagao njegov rob Heril (Χοιρίλος).

## Reference
Amfiprostilos

**Amfiprostilos** (grčki: ἀμϕιπρόστυλος je sintagma od riječi ἀμϕι (duplo) + πρό (ispred) + στυλος (stup) = sa dva prostilosa) je naziv iz klasične arhitekture za tip hrama sa dva pronaosa (pronaos)sprijeda i straga u obliku prostilosa. 

Najpoznatiji primjer takvog tipa hrama je grčki hram Atene Nike na atenskoj Akropoli. 

## Povezano
* Prostilos

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Anfiprostilo'' na portalu Treccani Encyclopedia Italiana
Nacionalni spomenik i rezervat Aniakchak

**Aniakchak** (engleski: *Aniakchak National Monument and Preserve*) je nacionalni spomenik i rezervat prirode na jugozapadu Aljaske u Sjedinjenim Američkim Državama.

## Geografija
Aniakchak je prostor surove divljine, koji leži u sredini poluotoka Aljaske, udaljen oko 720&nbsp;km jugozapadno od Anchoragea. Sam nacionalni spomenik ima površinu od 554 km², a rezervat prirode dodatnih 1878 km².

## Historija
Aniakchak je proglašen nacionalnim spomenikom 1978. godine, nakon čega su mu promjenjene granice 1980. i tad je proglašen rezervatom prirode.

## Karakteristike
Aniakchak je velika suha kaldera u centralnom dijelu Aleutskog masiva, vulkana koji je posljednju erupciju imao 1931. godine.

Njegov krater prosječnog promjera 10 km pun potoka i stožaca ugasle lave. U podnožju vulkana leži jezero Surprise na nadmorskoj visini od 450 m. Do parka je moguće doći jedino hidroavionima ili splavima niz rijeku Aniakchak.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene starnice parka 
* ''Aniakchak National Park and Preserve'' na portalu Encyclopædia Britannica
Ferdinand Walsin Esterhazy

**Charles Marie Ferdinand Walsin Esterhazy** (16. decembar 1847&nbsp;– 21. maj 1923) bio je francuski oficir s kraja 19. vijeka, poznat po špijunaži u korist carske Njemačke koja je potakla znamenitu Dreyfusovu aferu 1894. godine. Esterhasy je razotkriven tek dvije godine nakon što su francuske vlasti kao špijuna okrivile i osudile nedužnog kapetana Alfreda Dreyfusa; na suđenju je Esterhasy, zahvaljujući krivotvorenju dokaza, proglašen nedužnim, što je još više radikaliziralo suprotstavljene strane u francusko javnosti. U proljeće 1898. je napustio francusku vojsku te se, kako bi preduhitrio novo suđenje i istragu, sklonio u Ujedinjeno Kraljevstvo odakle je do kraja života odbacio krivnju.

## Vanjske veze
* Dreyfus Rehabilitated
Put 19 (Iran)

**Cesta 15** (perz. جاده ۱۹) je državna cesta u zapadnom Iranu koja spaja Pol-e Dohtar u Luristanu s Islamabad-e Garbom u Kermanšaškoj pokrajini. Jedini veći grad koji povezuje uz spomenute jest Homeil, a manjim dijelom prolazi i Ilamskom pokrajinom. Na krajnjem jugu od naselja Hersdar-e Olije trasa se preklapa s cestom 37 duljinom od 6,5 km, a na centralnom dijelu 7,0 km sjeverno od Tazehabada i s cestom 21. Prometnica ima duljinu od 375 km i geografski se proteže Zagrosom odnosno dolinama rijeka kao što su Karhe i Kerend. Nadmorska visina ceste kreće se od 630 m kod Pol-e Dohtara do 1510 m u okolici Bolurana.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Hubert-Joseph Henry

**Hubert-Joseph Henry** (1846 - 31. august 1898) je bio francuski vojni kontraobavještajac, poznat po ulozi u Dreyfusovoj aferi. Poticao je iz seoske porodice, a vojsci se priključio 1865. gdje je napredovao od običnog vojnika do čina potpukovnika. Kao pripadnik Statističkog odjela Ministrastva rata je krivotvorio dokumente kako bi potvrdio krivnju kapetana Alfreda Dreyfusa za špijunažu u korist Njemačke, odnosno zaštitio pravog krivca, majora Esterhasyja. U augustu 1898. je razotkriven i uhapšen. U pritvoru je izvršio samoubistvo prerezavši grkljan britvom. *Anti-dreyfusardi* su nakon toga proglasili svojim mučenikom. 

## Vanjske veze
* Dreyfus Rehabilitated
Georges Clemenceau

**Georges Clemenceau** (Mouilleron-en-Pareds, Vendée, 28. rujna 1841. – Pariz, 24. studenog 1929.) bio je francuski političar i državnik, najpoznatiji po tome što je kao premijer vodio Francusku u završnom periodu prvog svjetskog rata, kao i jedan od velike četvorke državnika pobjedničke Antante na na mirovnoj konferenciji u Versaillesu. U samoj Francuskoj, gdje je prije rata bio premijer od 1906. od 1909. je poznat i kao jedan od najutjecajnijih političara Treće Republike, te kao vatreni zagovornik Francuske kao sekularne države.

## Život
Bio je lekar, a u politiku je ušao godine 1870. kada je izabran za predsednika opštine Monmartr. Kao poslanik zauzimao se za nastavak francusko-pruskog rata i izjasnio se protiv Frankfurtskog mirovnog ugovora. U parlamentu je vodio leve radikale. Govorničkim umećem, sarkazmom i nepomirljivošću bio je opasan politički protivnik. Spretnim manevrima oborio je nekoliko vlada i s pravom je steko nadimke tigar i rušitelj ministarstava. Žestok antiklerikalac Klemanso je u vreme afere Drajfus odlučno tražio reviziju procesa, a u svom listu „L'Oror“ objavio je poznato Zolino pismo predsedniku repbulike - "J'accuse".

Godine 1906. ulazi u Vladu, postaje ministar unutrašnjih poslova, a zatim i premijer. Uveren da je obračun s Nemačkom neminovan, osuđuje popustljivost francuskih političara, nastoji da se zemlja što bolje pripremi za rat i zauzima se za uspostavljanje dobrih odnosa sa Velikom Britanijom. Od prvih dana rata godine 1914. svojim pisanjem jača borbeni moral fronta i pozadine, napada Vladu zbog neodlučnosti i traži od građana najveće žrtve kako bi se osigurala pobeda. Godine 1917. kada je stanje na frontu postalo kritično Poenkare mu poverava mandat za sastav Vlade. Kao premijer, i istovremeno ministar rata, Klemanso je bio uporan i dosledan, i pokazao je velike organizatorske, ali i diktatorske sposobnosti.

Nakon rata, na mirovnoj konferenciji u Versaju, nastojao je svim diplomatskim sredstvima da izbori što povoljniji položaj Francuske u novom odnosu snaga. Jednom je napisao: »Taj mirovni ugovor, kao i svi drugi, javlja se kao nastavak rata, i ne može biti ništa drugo.« Njegovi zahtevi bili su veliki: uz ostalo tražio je i levu obalu Rajne, što je naišlo na oštro protivljenje Sjedinjenih Država i Velike Britanije, koje su se uplašile Francuske prevlasti u Evropi. Poslednjih devet godina od 1920. kada se povukao, Klemanso je proveo izvan političkog života.

## Vanjske veze
* The Clemenceau museum
Georges Picquart

**Marie Georges Picquart** (6. septembar 1854 - 18. januar 1914) bio je francuski profesionalni oficir, poznat po ključnoj ulozi u rasplitanju Dreyfusove afere. Francuskoj vojsci se priključio 1872. godine gdje je napredovao do čina potpukovnika i generalštapske službe. Početkom 1896. bio imenovan na čelo Deuxième Bureaua, vojne obavještajne službe. Tamo je otkrio kako je major Ferdinand Walsin-Esterhasy, a ne kapetan Alfred Dreyfus autor kompromitirajućeg pisma koje je pokrenulo aferu. Njegovo nastojanje da zatvori Esterhasyja i oslobodi Dreyfusa je, međutim, sabotirala vojna vrhuška, a Picquart je krajem godine premješten u kolonijalnu službu. Godine 1902. je napustio vojsku. Nakon što je afera završena Dreyfusovom rehabilitacijom, Picquart je vraćen u vojnu službu dobivši čin divizijskog generala. Sljedeće tri godine je proveo kao ministar rata. Godine 1914. je umro od posljedica pada s konja.

## Izvori

## Vanjske veze
* Dreyfus Rehabilitated 
* Službeni website Geudertheima