open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Schwechat (rijeka)

**Schwechat** je rijeka u Donjoj Austriji jugozapadna pritoka Dunava duga 62 km.

## Karakteristike

Schwechat se formira na obrocima planine Schoepfl u masivu Wienerwald od nekoliko manjih vodotoka.

Od tamo teče prema jugoistoku preko Doline Helenental, Badena (232 m) zatim skreće na istok i obilazi Beč u širokom luku na svom putu do ušća u Dunav kod Schwechata na visini od 163 m

Najveće pritoke su: Moedling, Liesing i Mitterbach.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Schwechat, Fluss'' na portalu Austria-Forum
Wienerwald

**Wienerwald** (prevedeno: **Bečka šuma**) je niski šumoviti masiv na istoku Austrije u Donjoj Austriji.

## Geografija
Planine Wienerwalda su krajnji sjeveroistočni obronci Alpa pored Beča, pa su izuzetno popularna turistička destinacija. Sjeverni dio masiva pripada zoni fliša (*[[Peščar|Pješčenjački]] Wienerwald*) tu leži najviši vrh masiva *Schoepfl*, visok 893 metara, dok je južni dio vapnenački, tu je najviši vrh *Peilstein* (716 m).

Wienerwald je sa zapada omeđen rijekama Grosse Tulln i Traisen, sa sjevera Dolinom Tullnerfeld, rijekom Dunav i sedlom Wiener Pforte, na istoku Bečkom kotlinom i na jugu dolinama Triestingtal i Goelsental. Čak se i krajevi zapadno i istočno od Wienerwalda također zovu po njemu, kao *Viertel ober dem Wienerwald* (Kraj iznad Wienerwalda, odnosno *Mostviertel* u Donjoj Austriji) i *Viertel unter dem Wienerwald* (Kraj ispod Wienerwalda, odnosno *Industrieviertel* u Donjoj Austriji).

Najviši vrhovi Wienerwalda su već spomenuti Schoepfl (893 m), Fogelberg (885 m) i Hoher Lindkogel 861 m). Sjeveroistočni dio Wienerwalda proteže se po zapadnim dijelovima Okruga Wien-Umgebung. Na sjeveru u zoni fliša 77% Wienerwalda sastoji se od bjelogoričnih šuma (bukva, hrast i grab), oko 46% šuma na jugoistoku (Vapnenački Wienerwald) sastoji se od crnogorice (smreka, crni bor, jela i ariš). Istočni obronci Wienerwalda koriste se za uzgoj vinove loze, na zapadu leže rezervati prirode Lainzer Tiergarten i Sparbach. Uz već spomenute rijeke značajne su i Wien i Schwechat.

Šume Wienerwalda su od ranog srednjeg vijeka bila zaštićena lovišta lokalnih feudalaca. Novinar Josef Schöffel je svojim apelima između 1870. i 1872. spasio šume Wienerwalda od krčenja. Iako je danas Wienerwald zaštićeno područje, ipak mu prijeti uništenje od sve veće urbanizacije i zagađenja, jer je već danas najugroženije šumsko područje u Austriji. Preko Wienerwalda prolaze trase zapadne željeznice, zapadnog autoputa (Westautobahn A1) i spoj na Južni autoput preko Allanda (A21). Najveća naselja u Wienerwaldu su; Klosterneuburg, Purkersdorf, Pressbaum, Bad Vöslau, Baden, Gumpoldskirchen, Mödling, Brunn am Gebirge i Perchtoldsdorf.

## Povezano
* ''Priče iz Bečke šume'' (valcer)
* ''Priče iz Bečke šume'' (drama)

## Reference

## Vanjske veze

* ''Wienerwald'' na portalu Austria-Forum
Baden (okrug)

**Baden** je jedan od 190 austrijskih okruga (bezirka) od 141,750 stanovnika.

## Geografija

Okrug Baden leži u Donjoj Austriji, sa zapada graniči sa okruzima; Lilienfeld, Mödling, sa sjevera sa okruzima; Wien Umgebung, Sankt Pölten-Land, sa istoka sa Okrugom Bruck an der Leitha i Mađarskom i sa juga sa Okrugom Wiener Neustadt - Land.

## Administrativna podjela okruga
Administrativni centar okruga je grad Baden.

Baden je administrativno podjeljen na 30 općina od kojih 5 ima status grada, 18 ima status trgovišta, a njih 7 su obične općine;

### Gradovi

* Baden
* Bad Vöslau
* Berndorf
* Ebreichsdorf
* Traiskirchen

### Trgovišta

* Alland
* Altenmarkt an der Triesting
* Enzesfeld-Lindabrunn
* Günselsdorf
* Hernstein
* Hirtenberg
* Kottingbrunn
* Leobersdorf
* Oberwaltersdorf
* Pfaffstätten
* Pottendorf
* Pottenstein
* Reisenberg
* Seibersdorf
* Sooß
* Teesdorf
* Trumau
* Weissenbach an der Triesting

### Općine

* Blumau-Neurißhof
* Furth an der Triesting
* Heiligenkreuz
* Klausen-Leopoldsdorf
* Mitterndorf an der Fischa
* Schönau an der Triesting
* Tattendorf

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Baden''
Pfänder

**Pfänder** je planina u Vorarlbergu na zapadu Austrije, visoka 1062 metara. Uzdiže se iznad Bodenskog jezera i grada Bregenza.

## Karakteristike
Planina je geološki formirana od neogenskih stijena. Pfänder je popularno izletište građana Bregenza, zbog lake dostupnosti, naime do njegovog vrha vozi žičara. Na vrhu sa kojeg puca pogled na čitavu okolicu, nalazi se restoran i TV toranj sa opservatorijem. Kroz planinu je probijen tunel dug 6719 metara.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pfänder''
Baden bei Wien

**Baden** (što na njemačkom znači *[[banja|terme]]*) neslužbeno **Baden bei Wien** da bi se razlikovao od ostalih *Badena* je grad na istoku Austrije od 25,331 stanovnika.

Baden je administrativni centar Okruga Baden.

## Geografija

Baden leži u Donjoj Austriji, na rijeci Schwechat, na istočnim obroncima Wienerwalda, udaljen 26 km od južno od Beča.

## Historija

Baden je naseljen još od prahistorije, za rimskih vremena tu su bile terme *Aquae Cetiae* ili *Thermae Pannonicae*.

Baden je prvi put dokumentiran 869. kao sjedište franačke carske palače. 
Mjesto je status grada dobilo 1480., Osmanlije su ga u dva navrata razorili 1529. i 1683.

Kako je Baden bio nadaleko poznat po svojim termalnim izvorima bogatim sumporom, svakog ljeta između 1811. - 1834. redovito su ga posjećivali od cara Franje Josipa I., 
Ludwiga van Beethovena, Wolfganga Amadeusa Mozarta, Schuberta, Johanna Straussa i brojni drugi kompozitori, koji su pored toga i dio svog radnog vijeka proveli u Badenu.

Baden je između 1945. - 1955. bio sjedište sovjetske okupacione zone.

Počevši od kraja 20. vijeka - Baden sve više postaje samo jedno od predgrađa Beča.

## Znamenitosti, kultura i obrazovanje

Najveće historijske znamenitosti grada su gotička parohijska crkva St. Stephan iz 15. vijeka i gradska vijećnica iz 1815.

## Privreda

Privreda Badena svodi se turizam, usluge i trgovinu.

## Galerija slika

datoteka:Baden bei Wien Josefsplatz Badener Mühlbach Ufermauer (300813).jpg|Trg Franje Josipa I.
datoteka:Baden bei Wien Josefsplatz Badener Mühlbach Westportal (300813).jpg|Trg Franje Josipa I.
datoteka:Stadtpfarrkirche und Umgebung, Baden.JPG|Panorama grada
datoteka:Baden bei Wien.JPG|Centar grada


## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Baden bei Wiena''
Colonel Bogey (film)

***Colonel Bogey*** () je britanski crno-bijeli fantastični film snimljen 1948. u režiji Terencea Fishera. Radnja prikazuje kako se porodica mora prilagoditi duhu koji opsjeda kuću u koju su se nastanili.

## Uloge
* Jack Train ... Ujak James
* Mary Jerrold ... Ujna Mabel
* Jane Barrett ... Alice Graham
* John Stone ... Wilfred Barriteau
* Ethel Coleridge ... Emily

## Reference

## Vanjske veze
*
Portrait from Life

***Portrait from Life*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1948. godine u režiji Terencea Fishera. Radnja započinje nedugo nakon Drugog svjetskog rata kada u jednoj londonskoj galeriji izbjegli njemački profesor ugleda sliku za koju je uvjeren da prikazuje njegovu kćer, nestalu u ratnom vihoru. Protagonist, čiji lik tumači Guy Rolfe, je britanski major koji odlazi u Njemačku kako bi u logoru za raseljene osobe pokušao ustanoviti da li je djevojka koja boluje od amnezije (i čiji lik tumači švedska glumica Mai Zetterling) uistinu njegova kćer.

## Uloge
* Mai Zetterling ... Lidia
* Robert Beatty ... Campbell Reid
* Guy Rolfe ... Major Lawrence
* Herbert Lom ... Fritz Kottler Hendlemann
* Patrick Holt ... Ferguson
* Arnold Marlé ... Professor Franz Menzel
* Sybille Binder ... Eitel Hendlemann
* Thora Hird ... Mrs. Skinner 
* Gerard Heinz ... Heine 
* Yvonne Owen ... Helen
* Gordon Bell ... Kapetan Roberts
* Nelly Arno ... Anna Skutetsky

## Reference

## Vanjske veze
*
Ramón Grau

**Ramón Grau San Martín** (La Palma, 13. rujna 1881. – Havana, 28. srpnja 1969.) bio je kubanski liječnik i političar, najpoznatiji po tome što je u dva navrata bio predsjednik Kube. Ako isključimo Carlosa Piedru, koji je bio vršitelj dužnosti predsjednika, Grau je posljednji kubanski predsjednik rođen za vrijeme španjolske kolonijalne uprave. U anglofonoj literaturi se njegovo ime ponekad navodi kao Raymond Grau San Martin.

Sin bogatog plantažera duhana, Grau je prema očevim željama trebao nastaviti obiteljski posao, međutim se odlučio posvetiti medicini. Upisao je medicinu na Univerzitetu u Havani te je 1908. godine dobio diplomu. Nakon studija odlazi u Europu kako bi produbio svoje znanje, a na Kubu se vraća 1921. godine, postavši profesor fiziologije u Havani.

Tokom 20-ih godina, Grau se pridružio studentskom pokretu protiv diktatora Gerarda Machada, zbog čega je 1931. godine bio u zatvoru. Nakon puštanja iz zatvora odlazi u egzil u Sjedinjene Države.

Nakon pobjede narodnog pokreta protiv Machada 1933. godine, Grau je izvorno postao jedan od članova vladajuće Pentarhije; dana 10. rujna iste godine, nakon žestoke debate, izabran je za predsjednika Kube. Grauova vlada je ukinula kubanski ustav iz 1901. godine, a s njime i sporni Plattov amandman, što je dovelo do toga da Sjedinjene Države odbiju priznati njegovu vladu. Nakon svoje "stodnevne vlade", Grau je 15. siječnja 1934. godine prisiljen na ostavku od strane Fulgencija Batiste, koji je ranije već održavao tajne razgovore s političkom opozicijom. Nedugo nakon ostavke, Grau je osnovao stranku Partido Auténtico.

I dalje aktivno sudjelujući u političkim zbivanjima, Grau je bio jedan od najzaslužnijih za donošenje ustava 1940. godine. Iste godine gubi na predsjedničkim izborima od Batiste, međutim je četiri godine kasnije porazio Batistinog odabranog nasljednika, Carlosa Zayasa, postavši tako po drugi put predsjednik. Grau je izdržao na vlasti do kraja svog mandata 1948. godine, međutim je njegova vladavima propatila zbog korupcijskih afera i odvajanja jednog krila njegove stranke, koje je vodio Eduardo Chibás. Nakon isteka mandata, mjesto je prepustio svom štićeniku, Carlosu Príju, te se povukao iz javnog života. Ponovo se pojavio 1952. kako bi se usprotivio Batistinom puču te je bio kandidat na predsjedničkim izborima 1954. i 1958., ali se u oba navrata povukao dan prije samih izbora, pozivajući se na državno namještanje izbora.

Nakon uspjeha Castrove revolucije 1959. godine, povukao se iz javnog života i živio u Havani. Umro je u svom domu, 28. srpnja 1969. godine.
Europe-Asia Studies

***Europe-Asia Studies*** je recenzirani akademski časopis koji se izdaje osam puta godišnje. U časopisu se razmatraju teorijska i praktična pitanja u oblasti međunarodnih odnosa i sigurnosnih studija u sovjetskom bloku. Časopis se izdaje u Abingdonu, Ujedinjeno Kraljevstvo. Prvi je broj izašao 1949 godine. Do 1992., zvao se **Soviet Studies**, a nakon što se odigrao raspad SSSR-a, promijenio je naziv u *Europe-Asia Studies*.

## Vanjske veze
*''Europe-Asia Studies'' na Informaworld
*''Europe-Asia Studies'' na JSTOR
*''Soviet Studies'' na JSTOR
The Twilight Saga: Eclipse

***The Twilight Saga: Eclipse*** () je američki fantastično-romantični igrani film snimljen 2010. godine u režiji Davida Sladea. Predstavlja ekranizaciju romana Eclipse Stephenie Meyer, odnosno treći nastavak filmske Sumrak sage. Protagonistica, čiji lik tumači Kristen Stewart, je Bella Swan, djevojka iz gradića u ruralnom Washingtonu koja se mora odlučiti između ljubavi prema vampiru Edwardu Cullenu (koga glumi Robert Pattinson) i privlačnosti koju osjeća prema vukodlaku Jacobu Blacku (koga glumi Taylor Lautner). Radnja prikazuje kako se njeni ljubavni problemi isprepliću sa napadom klana suparničkih vampira na Cullena i njegovu vampirsku porodicu.

## Radnja

Bella nije spremna za brak sa Edwardom. Edward ne želi Bellu pretvoriti u vampira kako nebi prekršio sporazum sa vukodlacima i tako bi došlo do sukoba.Belle nije bilo doma. Viktorija je uzela iz Beline sobe crvenu bluzu, što će joj pomoći da nađe Bellin miris. Kad je Edward došao nanjušio je da je u njezinoj sobi bio neki vampir. Viktorija u Seatllu stvara vojsku vampira. Alice je vidjela viziju da bitka će početi. Edward je darovao Belli bakin prsten. Vampiri i vukodlaci su odlučili zaštititi Bellu tako da su stražarili oko njezine kuće. Cullenovi su otišli u lov, Bella i Edward su ostali sami u kući. Bella je željela voditi ljubav s njim, no Edward je odustao jer je to preopasno. Sutradan Vampiri i vukodlaci su viježbali za bitku. Jacob je Belu nosio do planine kako bi njegov vukodlački miris prekrio Bellin i tako vampiri ju ne bi pronašli. Na planini su postavili šator. Tamo je bio i Edward. Belli je bilo zima, pa ju je Jacob ugrijao njegovom toplinom. Bitka je počela. Jacob bi htio otići provjeriti dali ide sve po planu, no Bella ne želi da on pogine, kaže mu da ju poljubi. Edward je ljubomoran. Bella je rekla Edwardu da njega voli više. Cullenovi su pobijedili vojsku, a Edward je otkinuo Viktoriji glavu.

## Uloge

;Glavna postava
* Kristen Stewart ... Bella Swan
* Robert Pattinson ... Edward Cullen
* Taylor Lautner ... Jacob Black

; Sporedni glumci
* Peter Facinelli ... Carlisle Cullen
* Elizabeth Reaser ... Esme Cullen
* Ashley Greene ... Alice Cullen
* Kellan Lutz ... Emmett Cullen
* Nikki Reed ... Rosalie Hale
* Jackson Rathbone ... Jasper Hale
* Billy Burke ... Charlie Swan
* Bryce Dallas Howard ... Victoria
* Dakota Fanning ... Jane,
* Cameron Bright ... Alec
* Xavier Samuel ... Riley Biers
* Jodelle Ferland ... Bree Tanner
* Sarah Clarke ... Renée Dwyer
* Anna Kendrick ... Jessica Stanley
* Michael Welch ... Mike Newton
* Catalina Sandino Moreno ... Maria

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
A Song for Tomorrow

***A Song for Tomorrow*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1948. u režiji Terencea Fishera, kome je predstavljao cjelovečernji debi. Protagonist, koga glumi Shaun Noble, je britanski oficir koji je uslijed ranjavanja u Drugom svjetskom ratu dobio amneziju te se zaljubi u glas operne pjevačice (čiji lik tumači Helen Maxwell) koju je čuo na radiju. Radnja prikazuje komplikacije koje nastanu kada se ispostavi da ga kod kuće čeka supruga.

## Uloge
* Evelyn Maccabe ... Helen Maxwell
* Christopher Lee ... Auguste
* Conrad Phillips ... Poručnik Fenton
* Ralph Michael ... Roger Stanton
* Shaun Noble ... Derek Wardell
* James Hayter ... Nicholas Klaussman

## Vanjske veze
*
Porco Rosso

***Porco Rosso*** (jap. *Kurenai no Buta*) je japanski pustolovno fantastični anime film iz 1992. Njegov redatelj i scenarist je Hayao Miyazaki.

## Radnja

Italija, 1920-ih. Porco Rosso je neka vrsta pilota-policajca čiji je zadatak boriti se protiv gusara koji napadaju brodove po Jadranskom moru. Međutim, on nije običan čovjek nego osoba koja ima glavu svinje. Njegovo pravo ime je Marco i jednom je bio normalna osoba sa ljudskom glavom ali se je transformirao nakon što se borio kao vojnik u 1. svjetskom ratu. Porco je zaljubljen u Ginu koja vodi klub za pilote negdje na obali (vjerojatno kraj Rijeke, kako se sugerira u Mangi) te koja je već imala tri supruga koja su poginula u ratu.

Fašisti su preuzeli vlast u Italiji što razočara Porca koji je humanist i ljevičar. No njegov neprijatelj je i šminkerski pilot Donald Curtis koji je pucao i oborio njegov avion na zahtjev gusara. Kako bi popravio avion, Porco kreće u Milano kod svojeg prijatelja, mehaničara Piccola, čija kćerka Fio odluči pobjeći sa njim od Talijanske policije. Kada se ona i Porco vrate na njegov tajni otok bivaju napadnuti od gusara. No Fio ih uspije nagovoriti na okladu; ako Porco u dvoboju pobijedi Donalda, pustiti će ih, ako ne, ona će se udati za Curtisa. Porco smatra da to nije dobra ideja, ali pristane. Porco uspjeva pobijediti u dvoboju, ali ga odmah nakon toga napada zračna mornarica. On ostavlja Fio s Ginom i odvlači ih. Film završava sa Fio koja prepričava kako su se ona i Gina sprijateljile i sugerira da se Porco kasnije vratio Gini.

## Glasovne uloge

## Kritike

Kritičar Gatts je na siteu *Animeacademy.com* u svojoj recenziji napisao: "Od svih Miyazakijevih ostvarenja, *Porco Rosso* je s lakoćom moj favorit. Taj film je kombinacija zanimljivh likova i fantastične prezentacije. Lako je biti skeptičan oko filma čiji je protagonist pilot-svinja, ali svaki anime obožavatelj zaslužuje vidjeti ovaj film" dok je *Kain* komentirao: "Lik Porca Rossa je simbol za praktički svakog sredovječnog čovjeka i vrlo je zanimljiva studija; njegov bijedni, gorki pogled na život pomaže filmu dati nepredvidljivu koru. No, zašto svinja? Njegova misteriozna, frustrirajuća prošlost puna izgubljenih prijatelja i neuzvraćene ljubavi mu je oduzelo svaku iluziju o njemu i humanosti, te je tako postao svinja kako bi pobjegao od nevolja".

*Raphael See* je na siteu THEM anime.org također hvalio film: "Porco Rosso" bi mogao biti najpodcijenjeniji Miyazakijev anime film do ovog trenutka. Tu ima dobre pustolovine, naravno, ali u srcu film se gleda manje kao akcijski film a više kao lagana psihološka studija o konceptu lojalnosti, dobrote i ljubavi...ovo je jedan anime koji će postajati sve bolji i bolji što ćete ga više gledati".

## Vanjske veze
*
*Animeacademy.com
*Porco Rosso na Nausicaa.net
*THEM anime recenzija
*Rottentomatoes.com
Gerardo Machado

**Gerardo Machado y Morales** (Camajuaní, 28. rujna 1871. – Miami Beach, FL, 29. ožujka 1939.) je bio kubanski general u ratu za nezavisnost i kasniji predsjednik. Machado je bio jedan od najuglednijih kubanskih političara nakon sticanja nezavisnost, ali je kao predsjednik organizirao i provodio krvavu tiraniju zbog čega ga se u matičnoj zemlji danas smatra diktatorom.

Rođen je u obitelji španjolskog porijekla te je odrastao na obiteljskoj farmi. U svojom dvadesetima se bavio uzgojem i prodajom duhana. Njegov je otac sudjelovao u Desetogodišnjem ratu i stekao čin majora. Kada je 1895. izbio Kubanski rat za nezavisnost, Machado se pridružio kubanskim snagama te je do 1898. postao jedan od najmlađih generala među kubanskim snagama. Nakon rata, Machado je postao biznismen, a kasnije je ušao u politiku kao zastupnik liberala.

Dana 20. svibnja 1925., Machado je izabran za predsjednika Kube. Njegov prvi mandat koincidirao je s periodom prosperiteta, što je omogućilo dobru suradnju sa Sjedinjenim Državama (unatoč Machadovom obećanju da će dokinuti Plattov amandman) i ambiciozan projekt javnih radova. Machadova ideja bila je da Kuba postane "Švicarska dvaju Amerika". Iako je tokom izborne kampanje 1924. govorio kako ne želi biti reizabran, Machado je nakon nekoliko godina na vlasti promijenio svoju odluku te se ponovo kandidirao 1928. godine. Ovo ne bi bilo sporno da Machado nije postepeno uvodio despotsku vladavinu i praktički silom osvojio drugi mandat. Prisilni *[[continuismo]]* i upadanje Kube u gospodarske probleme dovelo je do brojnih građanskih nemira i političke nestabilnosti. Velike probleme predstavljalo je i Machadovo podupiranje bogatih plantažera i američke elektroindustrije, koja je financirala njegovu reizbornu kampanju s $1,000,000.

Pokret otpora, u kojem su sudjelovali brojni studenti, počeo se formirati oko 1930. godine. Iako isprva studentsko-radnički pokret, otpor je ubrzo obuhvatio i većinu građanskog sloja. Machado je reagirao tako što je uveo krvavu diktaturu, što je dovelo do brojnih ubojstava i atentata na studente i pripadnike pokreta otpora. S druge strane, Machado je također bio meta nekoliko neuspjelih pokušaja atentata, najznačajniji među kojima je bio onaj skupine ABC u kojem je ubijen predsjednik senata, Clemente Vazquez Bello. Kada je otpor 1933. godine prerastao u revoluciju, Machado je morao hitno napustiti Kubu avionom te je izbjegao u Sjedinjene Države. Iste godine pojavio se na naslovnici *[[TIME]]*-a. Umro je u Miami Beachu 1939. godine.
Aleksandrova vojno-pravna akademija

**Aleksandrova vojno-pravna akademija** () je bila obrazovna institucija u Sankt Peterburgu u Ruskom Carstvu koja je djelovala u periodu od 1867. do 1917. godine koja je pružala obrazovanje u domenu vojnog prava za oficire ruske vojske i mornarice. Institucija je nosila naziv osnivača, cara Aleksandra II od Rusije. Od 1878. godine akademija je organizovala trogodišnji program visokog obrazovanja gdje su se kandidati mogli upisivati na svaku od tri godine ovisno o prethodnom obrazovanju. Od 1880. godine, uz ruske, akademija je otvorena i za oficire iz Kneževine, a zatim i Kraljevine Bugarske kao i Kneževine, a zatim i Kraljevine Srbije. U toku postojanja oko 1000 oficira završilo je akademiju kao i manji broj civilnih službenika koji su primani do 1882. godine.
Kontinentalna Kina

**Kontinentalna Kina**, poznata i kao **kopnena Kina**, ili **Kinesko kopno** ili jednostavno **Kopno** (kineski: *中國大陸 / 中国大陆 Zhōngguó dàlù*), je geopolitički pojam koji se odnosi na područje pod jurisdikcijom Narodne Republike Kine. Ovaj termin isključuje dve specijalne administrativne regije, Hong Kong i Makao.
Zauzima 99,62 % teritorija suverene Kine na kojoj živi 97,7 % kineskog stanovništva.
Postoje dva termina u kineskom jeziku za "kopno". Naime, *Dalu* (pojednostavljeni kineski: 大陆, tradicionalni kineski: 大陸) kontinent i *Neidi* (内地 / 內地) doslovno znači unutrašnje zemljište. U Tajvanu, pojam "kopna" često se koristi na dva različita načina pristalice ujedinjena s Kinom dijele mišljenje da Kina obuhvaća obje strane Tajvanskog tjesnaca. Nasuprot tome, pristalice neovisnosti Tajvana pojam Kontinentalna Kina koriste kao "Kina", s namjerom da Tajvan predstavljaju kao zasebnu državu i izbjegavaju termin kopna jer oni vjeruju da termin implicira da je Tajvan dio Kine.

## Reference

## Vanjske veze
* Gospodarski profil za Kontinentalnu Kinu
Stockholm studio/90

**Stockholm studio/90** je gramofon, proizvod marke Iskra Kranj, konstruiran 1962 godine, dizajn arhitekta Davorina Savnika. Bio je prvi Jugoslovanski gramofon domače proizvodnje. Godinu dana kasnije u Iskri stečena je proizvodnja istog gramofona za njemačko tržište pod oznakom Stockholm, a još kasnije kao marka Neckermann.

Posjeduje dvije igle (jedna je za ploče od 33 i 45 obrtaja u minuti i druga za ploče od 78 i 16 obrtaja u minuti). Cijeli gramofon je u koferu. Sa zadnje strane ima izlaz za snimanje na magnetofon. Ima jedan zvučnik (mono je) ali se na njemu bez ikakvih smetnji mogu slušati stereo ploče. Ima pojačalo sa dva dugmeta. Jedno je za paljenje i pojačavanje a drugo je za dubinu i visinu zvuka. Raspolaže sa četiri brzine. One su 33, 45, 78 i 16 obrtaja u min.

Prije njega Telefunken je napravio gramofon koji se samo zvao Stockholm i bio je mnogo manji. Zvučnik mu je bio u poklopcu od kofera a dugme za pojačavanje tona nalazilo se sa strane. Izlaza za magnetofon nije bilo. Potom su 1965 god. napravili Stockholm i dodali mu pojačalo i tom pojačalu dali ime Studio/90. Za razliku od starijeg Stockholma zvučnik mu nije bio u poklopcu kofera nego pored pojačala i ima veoma bolji zvuk.
Opijumski ratovi

**Opijumski ratovi** bili su ratovi između Kine i zapadnih sila. Dijele se na Prvi opijumski rat od 1839. do 1842. i na Drugi opijumski rat od 1856. do 1860.

Drugi opijumski rat je također poznat kao Rat strelica ili anglo-francuski rat protiv Kine. Na početku 19. stoljeća, britanski trgovci počeli su tajno krijumčariti opijum u Kinu. Imali su deficit u trgovini s Kinom, zbog uvoza kineskog čaja te su željeli uravnotežiti trgovinu izvozom opijuma. Kina je 1839. zabranila korištenje opijuma.  Velika Britanija šalje topovnjače i napada kineske obalne gradove. Kina je tada imala zastarjelo oružje te je poražena. Bila je prisiljena potpisati nepovoljan Ugovor iz Nankinga 1842., kojim je morala dozvoliti uvoz opijuma, a Hong Kong je postao britanska kolonija.

Kina se nije mirila s postojećim stanjem, odbijala je prihvatiti strane veleposlanike, opstruirala je trgovinu, imala je sporove oko liječenja britanskih trgovaca u kineskim lukama. Kineske vlasti zarobile su piratski brod pod britanskom zastavom u Guangzhou. Kada su ga odbile predati Britancima, došlo je do Drugog opijumskog rata od 1856. do 1860. Britancima su pomogli i Francuzi te u manjoj mjeri SAD i Rusija te su porazili Kinu, koja je morala definitivno prihvatiti sve političke i trgovinske zahtjeve.

## Izvori
Kineska opera

**Kineska opera** (kineski: 戏曲/戏曲) popularna je umjetnička forma, koja ima elemente drame, glazbe i kazališta, karakteristična je za Kinu. Jako se razlikuje od zapadnjačke opere.

Postoje brojne regionalne inačice kineske opere, koje se nadahnjuju događajima iz povijesti kineskih dinastija. Pekinška opera jedna je od najpoznatijih kineskih opera. To je spoj kazališta s brojnim drugim elementima kao što su: književnost, glazba, pjevanje, ples, likovna umjetnost, borilačke vještine, žongliranje i umjetnički spektakl. Uloge u pekinškoj operi dijele se na sheng (muške), dan (ženske), jing (obojeno lice u bijelo, muško) i chou (muški ili ženski klaun), kao i razne druge uloge. Četiri glavne tehnike kojima se služe su: pjevanje, dijalog i monolog, stilizirana akcija i akrobatska borba i pet vrsta pokreta: pokreti ruku, očiju, tijela, gestikulacija i koraci su usklađeni, a pomoću njih pekinška opera predočuje svoj bogat i raznovrsan karakter.

Kineska opera vuče porijeklo iz pjesama i plesova drevnih naroda s prostora Kine. Teme opere su: prikaz života pojedinih dijelova društva, odnos s božanstvom i prirodom. Predstave su duge i traju barem nekoliko sati.

## Galerija

Datoteka:Sichuan Opera in Chengdu.jpg|Sečuanska opera u Chengdu
Datoteka:ChineseOpera.JPG|Kostimi iz opere
Datoteka:Chinese theater.jpg|Kineska opera
Datoteka:Taipei Eye p1090619.jpg|Izvođač kineske opere


## Izvori
Dalian

**Dalian** (kineski **大连**, pinyin **Dàlián** [tâ.ljɛ̌n]; 1950–81. **Lüda**, kin. **旅大**, pinyin **Lǚdà**), kineski grad u provinciji Liaoning, s pogledom na Korejski zaljev.

Imao je više od 6,1 milijuna stanovnika 2009. godine na širem području, a 3,57 milijuna na samom području grada. Važan je industrijski centar, treća po veličini luka u Kini te najvažnija luka za prijevoz ugljikovodika. Sjedište je provincije Liaoning. Stanovnici govore lokalnim dijalektom Dalian Jiao Liao mandarinskog kineskog jezika.

Danas Dalian ima većinu arhitekture slične zapadnjačkoj. Bogat je grad, zahvaljujući i brojnih investitorima iz obližnje Južne Koreje te Japana.

Poznat je po tekstilnoj proizvodnji i festivalu mode.

## Galerija

Datoteka:Friendship Square, Dalian.JPG|Trg prijateljstva
Datoteka:Zhongshan Square, Dalian.jpg|Trg Zhongshan
Datoteka:Dalian Shipbuilding Industry Company.jpg|Brodogradilište
Datoteka:Jinzhou Railway Station, Dalian, China.jpg|Željeznički kolodvor


## Reference
Ahmet Fetahagić

**Ahmet Fetahagić – Čelik** (Zavidovići, 14. maj 1913 – Izačić, kod Bihaća, 25. decembra 1944), student tehnike, učesnik Španskog građanskog rata i Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 14. maja 1913. godine u Zavidovićima. Potiče iz radničke porodice, njegov otac Ramadan bio je železničar. Posle završene osnovne škole, pohađao je gimnaziju u Sarajevu. Još kao srednjoškolac, pristupio je omladinskom revolucionarnom pokretu.

Tehničke nauke studirao je u Pragu. Za vreme studija bio je aktivan u studentskom revolucionarnom pokretu i 1937. godine primljen je u članstvo Komunističke partije Jugoslavije. Iste godine, u grupi jugoslovenskih studenata iz Praga, otišao je u Španiju i tamo u redovima Internacionalnih brigada učestvovao u odbrani španske republike. Borio se u Bataljonu Dimitrov. Na frontovima Španije je bio četiri puta ranjavan, a zbog hrabrosti drugovi su ga prozvali - „**Čelik**“. U Španiji je završio vojni kurs i postao komandir voda, a potom je dobio čin poručnika. Bio je počasni član Federacije studenata Španije.

Posle poraza republikanskih snaga u Španskom građanskom ratu, februara 1939. godine, Ahmet se iz Španije, s najvećim delom dobrovoljaca Jugoslovena, povukao u Francusku i tamo bio interniran u koncentracioni logor, u kojem je ostao do okupacije Francuske. Po odluci Partije, kao i većina Jugoslovena, javio za dobrovoljan rad u Nemačkoj, kako bi odatle partijskim kanalima došao u Jugoslaviju.

U leto 1941. godine, Ahmet je uspeo da dođe u, tada već okupiranu, Jugoslaviju i odmah se uključio u rad partijske organizacije u pripremanju oružanog ustanka. Tokom 1941, i do aprila 1942. godine bio je ilegalni partijski radnik u Sarajevu, a zatim je bio upućen u partizanski odred „Zvijezda“ u istočnoj Bosni. Maja 1943. godine otišao je u Travnički partizanski odred, a u leto 1943. postavljen je za načelnika Štaba Devete krajiške udarne brigade.

Početkom maja 1944. godine postavljen je za načelnika Štaba Dvadesete dalmatinske divizije, a u jesen 1944. za zamenika komandanta Unske operativne grupe Četvrtog hrvatskog korpusa, sa zadatkom da radi na učvršćenju jedinica ove grupe u Cazinskoj krajini. Poginuo je u borbama s Nemcima i ustašama kod sela Izačića, u blizini Bihaća, 25. decembra 1944. godine.

Sahranjen je u Grobnici narodnih heroja u spomen-parku Vraca, na Trebeviću, kod Sarajeva.

Narodnim herojem proglašen je 10. septembra 1949. godine.

## Literatura
*
Chaotianmen

**Chaotianmen** (mandarinski: *朝天门长江大桥*) je most koji na rijekama Yangtze i Jialing u kineskoj pokrajini Chongqing. Most je građen od prosinca 2004. do 29. travnja 2009. godine. Poznat je po tome što je most sa najvećim lukom na svijetu od 552 metra što je dva metra više od mosta Lupu, dug je 1741 metar. 

## Izvor

## Vanjske veze
;Sestrinski projekti
Kineska kuhinja

**Kineska kuhinja** zajednički je naziv za sve kuhinje naroda, koji žive u Kini, a često i u drugim zemljama Istočne i Jugoistočne Azije.

## Kuhinje kineskih regija
Unatoč mnogim zajedničkim značajkama (npr. velike količine povrća), između regija Kine postoji velika razlika u pogledu sastojaka, začina i metoda, koje se koriste pri kuhanju.

* Pekinška kuhinja – Nastala je na temelju kulinarske tradicije pokrajina Hebei i Shandong. Osnova prehrane su pareni kruščići od pšenice i tjestenina. Rijetka su jela od riže. Snažan utjecaj na kuhinju ovoga područja imali su Mongoli, uvođenjem mesa pečenog na ražnju i žaru.
* Kantonska kuhinja – To je kuhinja južne Kine (Guangzhou i Hong Kong). Koristi uglavnom rižu i sitno sjeckane sastojke, koji se prže u woku. U primorskim dijelovima Kine dominiraju jela od ribe i plodova mora.
* Šangajska kuhinja – Predstavlja kuhinju istočne Kine (gradovi Šangaj, Suzhou, Hangzhou i Nanjing). Čest je sladak okus. Smeđi šećer često se dodaje jelima od mesa. Poznata je i po jelima od ribe i morskih plodova.
* Sečuanska kuhinja – To je kuhinja zapadne Kine, koja se temelji na govedini i dimljenoj hrani.
* Hunanska kuhinja- Predstavlja kuhinju središnjih područja duž rijeke Yangtze. Predvladavaju jela od riže.
* Fukienska kuhinja – To je kuhinja jugoistočne Kine. Najpoznatija je po umaku od soje i velikom izboru juha.
* Sincianška kuhinja – Odnosi se na sjeverozapadnu Kinu. Vidljiv je utjecaj Srednje Azije. Nema riže, pa se koriste različite žitarice. U nekim područjima ovog dijela zemlje dominira islam, pa se tamo ne jede svinjetina. Kuha se na laganoj vatri u glinenim posudama.
* Nyonya kuhinja- U Maleziji i Singapuru, postoji kineska manjina, koja ima kuhinju, koja je spoj kineske i malajske kuhinje.
* Chaozhou kuhinja- To je kuhinja regije Chaoshan u pokrajini Guangdong. Poznata je po plodovima mora i laganim, ukusnim jelima.

## Galerija

Datoteka:Chinese-style geng with meat, fish cakes, and squid.jpg|Fujianska juha
Datoteka:Canard laqué.jpg|Pekinška patka
Datoteka:金银馒头.jpg|Desert mantou
Datoteka:Dimsum-shanghai.JPG|Dim sum
Liu Xiang (atletičar)

**Liu Xiang** (pojednostavljeno kineski: 刘翔; tradicionalno kineski: 劉翔; pinyin: Liú Xiáng, Putuo, 13. srpnja 1983.) je kineski atletičar koji se natječe u utrkama na 110 m s preprekama, osvajač zlatne medalje na Olimpijskim igrama u Ateni 2004. godine.

Jedan je od komercijalno najuspješnijih kineskih sportaša, gdje je postao kulturna ikona. Bio je prvi osvajač zlatne olimpijske medalje u atletici u muškoj konkurenciji za Kinu, te prvi kineski sportaš koji je bio svjetski i olimpijski pobjednik, te svjetski rekorder.

## Biografija

Prvi sportski uspjesi bili su mu pobjeda na Istočnoazijskim igrama 2001., te Univerzijadi u Beijingu iste godine. Nakon toga pobjeđuje na Azijskim igrama 2002., te osvaja bronce na svjetskom i dvoranskom prvenstvu 2003. Iduće godine na Olimpijskim igrama u Ateni postiže najveći uspjeh u karijeri, gdje osvaja zlatnu medalju te izjednačuje svjetski rekord Colina Jacksona od 12.91 sekundi. Iduće godine na svjetskom prvenstvu u Helsinikiju osvaja srebro, te mu je uručena nagrada Laureus za najveću sportsku nadu zbog uspjeha na Olimpijadi. Godine 2006. u Lausanneu sa 12.88 sekundi postavlja novi svjetsko rekord, te u Osaki 2007. prvi put postaje i svjetski prvak.

Na Olimpijskim igrama u Beijingu 2008., iako je bio veliki favorit, zbog ozljede ahilove tetive bio je prisiljen odustati već u prvom kvalifikacijskom krugu, ostavljajući mnogobrojne domaće navijače u šoku. Zbog ozljede morao je propustiti i svjetsko prventsvo 2009., te se vratio nakon 13-mjesečnog izbivanja na miting u Šangaju, te je pobijedio na Azijskom prventsvu, Istočnoazijskim igrama, te na Kineskom nacionalno prvenstvu. Iduće godine s lakoćom osvaja treće zlato na Azijskim igrama, postavivši novi rekord natjecanja. Godine 2011., na finalnoj utrci na svjetskom prvenstvu u Daeuguu završava na trećem mjestu, no pobjednik Dayron Robles je naknadno diskvalificiran zbog ulaženja u Liuvu stazu, te naposljetku osvaja srebrnu medalju.

## Vanjske veze
* Službena stranica 
* Profil na IAAF-u
Li Weifeng

**Li Weifeng** (kin. 李玮峰 *Lǐ Wěifēng*; Changchun, 1. decembra 1978.) je kineski nogometaš koji trenutačno igra za Tianjin Teda F.C. na mjestu braniča. Za kinesku nogometnu reprezentaciju odigrao je najviše utakmica u povijesti (preko 100).

U seniorskoj karijeri je uglavnom igrao za kineske klubove, dok je kratko igrao u Engleskoj i Južnoj Koreji.

## Vanjske veze

* Profil  na fifa.com
* Profil na national-football-teams.com
Kineska metasekvoja

**Kineska metasekvoja** (lat. *Metasequoia glyptostroboides*) vrsta je drveća iz porodice *[[Cupressaceae]]*. Listopadna je četinjače. Najbliži srodnici su: obalna sekvoja i golemi mamutovac. Zajedno čine potporodicu *[[Sequoioideae]]*.

Metasekvoja je otkrivena u šumama Kine tek 1941. godine, a do tada je bila poznata i opisana samo kao fosilna vrsta te se vjerovalo da je odavno izumrla.
Ima visoku piramidalnu formu, kratke i meke iglice koje oblikuju prozračnu krošnju, koja zbog svoje svjetlozelene boje daje kontrast tamnijim četinjačama. Odlikuje se brzim rastom, pa za godinu dana može da naraste i do dva metra, a stablo može doseći do 35 metara visine.  Glavne grane su horizontalne ili lagano rastu u stranu s mnogo izbojaka. Kora je prvo crvenkasto-smeđa i glatka, a kasnije postaje gruba i na kraju duboko ispucala. Pupovi su unakrsno raspoređeni na izbojku i smeđi. Iglice su mekane i imaju udubljenje na vrhu. Svijetlo-zelene su boje na obje strane. Korijenov sustav sastoji se od dubokog glavnog korijena i brojnog bočnog korijenja, koje se grana.

Kineska metasekvoja raste u brdima u središnjoj kineskoj provinciji Sečuan. Raste uglavnom u mješovitim šumama bjelogorice i crnogorice te na vlažnom tlu bogatom mineralima. Cijenjeno je ukrasno drveće i nalazi se u parkovima i arboretumima širom svijeta. Ima je i u Hrvatskoj u Botaničkom vrtu PMF-a u Zagrebu.

## Galerija


Datoteka:Metasequoia glyptostroboides DSCF5390.JPG|Deblo i kora
Datoteka:Metasequoia glyptostroboides B.jpg|Iglice
Datoteka:Metasequoia glyptostroboides F.jpg|Plod
Datoteka:Metasequoia glyptostroboides leaf vascular bundle.jpg|List pod mikroskopom



## Sinonimi
* *Metasequoia glyptostroboides var. caespitosa* Y.H.Long & Y.Wu
* *Metasequoia glyptostroboides subsp. caespitosa* (Y.H.Long & Y.Wu) Silba 	
* *Metasequoia glyptostroboides subsp. neopangaea* (Silba) Silba

## Izvori
Heroj (film, 2002)

**Heroj** (kineski: 英雄, pinyin: Ying xiong) kineski je povijesni wuxia film redatelja Zhanga Yimoua, u kojem glavnu ulogu glumi Jet Li. Premijera je održana u Kini 24. listopada 2002. To je bio najskuplji kineski film do tada i kineski film s najvećom zaradom. U film je utrošeno 31 milijun dolara, a zaradio je više od 177 milijuna dolara.

## Radnja

Heroj je predstavnik wuxia žanra kineskog filma, koji se sastoji od borilačkih vještina, povijesne tematike i ljubavne priče. Film se jednim dijelom temelji na kineskoj povijesti o postanku prvog kineskog carstva (koje je ujedinilo dosadašnja male države). Skupina ubojica koju čine - Pahuljica, Slomljeni Mač i Nebo priopćili su, kako će ubiti kralja države Qin. Bezimeni dolazi primiti nagradu u kraljevski glavni grad, nakon što ih je porazio. Kralj ga ne dovodi u palaču samo kako bi ga nagradio. Dovodi ga kako bi u mješavini retrospekcije i kronologije ispričao veliku i uvjerljivu priču.

Scene su vrsno koreografirane i raskošne. Redatelj Zhang Yimou fascinantno se igra bojama, kao i u drugim svojim filmovima poput "Kuće letećih bodeža."

Film je osvojio brojne nagrade i nomininacije. Bio je nominiran i za Oscara u konkurenciji najboljeg stranog filma.

## Glavne uloge
* Jet Li kao Bezimeni
* Zhang Ziyi kao Mjesec
* Tony Leung kao Slomljeni Mač
* Maggie Cheung kao Pahuljica
* Chen Daoming kao kralj
* Donnie Yen kao Nebo

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* 
* ''Hero'' at LoveHKFilm.com
* Is HERO a Paean to Authoritarianism? 
* Cracking the Color Code of 'Hero'
* A comparison of DVD releases 
* Zhang Ziyi CSC: Hero 
* Hero from Helloziyi.us 
* Hero's film review
Stolni tenis u Kini

Stolni tenis (službeni naziv sporta u Kini je *Ping Pong* - 乒乓)je danas najveći amaterski sport u Kini sa 300 milijuna igrača.

## Internacionalni rezultati

Kineski reprezentativni stolnotenisači i stolnotenisačice su najuspješniji igrači u historiji svjetskih prvenstava. U obje konkurencije imaju po 17 osvojenih prvih mjesta. Uspon kineskog stolnog tenisa počeo je 1959. odnosno 1961. kada je prvi put Kina bila domaćin jednog svjetskog prvenstva. 1959. u Dortmundu prvi put jedan Kinez osvaja prvo mjesto na SP, bio je to Rong Guotuan u muškom singlu. Kina je bila domaćin SP 1961. godine i tada je muška reprezentacija prvi put osvojila prvo mjesto. U Ljubljani 1965. i muška i ženska reprezentacija osvajaju prvo mjesto. Od tada u samo četiri navrata Kina nije imala niti jednu pobjedničku reprezentaciju. Osim SP u Pekingu 1961. Kina je bila organizator još dva SP i to 1995. u Tianjinu i 2005. u Guangzhou.
Senaid Serdarević Seno

**Senaid Serdarević Seno** (1953 - 1999) bio je hrvatski karikaturist. 

Rođen je u Zagrebu. Diplomirao je na Fakultetu strojarstva i brodogradnje. Karikaturom se aktivno bavio od 1975.g. Objavljivao u brojnim listovima u zemlji i inozemstvu. Učesnik je gotovo svih festivala u svijetu, gdje dobiva brojne nagrade i priznanja. Jedan je od osnivača Hrvatskog društva karikaturista, gdje je obavljao dužnosti tajnika i predsjednika. Bio je prvi predsjednik za Hrvatsku u Europskom udruženju karikaturista "FECO". U vjesniku INA objavljuje stalnu tjednu rubriku "INEK". Organizator je mnogih izložbi u okviru ciklusa "Lanac smijeha", te kolektivnih izložbi kraikaturista drugih zemalja u Hrvatskoj.

Radio je i na poslovima propagande u "INA-OKI", a u vlastitoj firmi ART FORMA bio je uspješno na projektiranu i izvedbi sajamskih prostora, interijera i scenografskih rješenja, te grafičkom dizajnu i ilustracijama knjiga.
Poginuo je u prometnoj nesreći u Austriji.
Jihadi John

**Mohammed Emwazi** (rođen kao **Muhammad Jassim Abdulkarim Olayan al-Dhafiri**; ; 17 august 1988 – 12. novembar 2015) bio je britanski islamistički militant rodom iz Kuvajta, poznat po tome što je za račun ISIL-a javno ubijao zarobljene zapadne taoce i zarobljenike odrubljivanjem glave. Snimke pogubljenja je Islamska Država Iraka i Levanta kasnije distribuirala na Internetu u propagandne svrhe; iako je na njima Emwazi bio maskiran, njegov primjetni britanski naglasak je odao britansko porijeklo, te mu dao nadimak **Jihadi John**. Njegov identitet je dugo vremena bio predmetom medijskih špekulacija, prije nego što je identificiran kao sin dobro stojeće i situirane porodice kuvajtskih imigranata u Britaniji. Nakon studija je otišao u Siriju boriti se u građanskom ratu na strani pobunjenika protiv vlade Bašara al-Asada; tamo se ispočetka priključio radikalnoj islamističkoj organizaciji Al-Nusra Front, a potom Islamskoj Državi. Početkom 2016. je Islamska Država Iraka i Levanta potvrdila njegovu smrt u američkom zračnom napadu.

## Izvori
Kuća letećih bodeža

**Kuća letećih bodeža** je kineski wuxia film iz 2004. godine u režiji Zhanga Yimoua. Razlikuje se od drugih wuxia filmova u tome, što je veća pažnja posvećena ljubavnoj priči, nego borilačkim vještinama.

U filmu ima puno raskošnih scena. Korištenje jakih boja, potpis je redatelja Zhanga Yimoua, koji se prije ovoga filma proslavio filmovima "Tigar i zmaj" i "Heroj". Nekoliko scena u šumi bambusa u potpunosti ispunjavaju ekran sa zelenom bojom. Pred kraj filma, scene borbe događaju se prilikom mećave. Glumci krvavi od borbe uvelike se ističu na bijeloj snježnoj podlozi. Kostimi, rekviziti i ukrasi gotovo su u potpunosti preuzeti sa srednjovjekovnih kineskih slika, dodavajući autentičnost izgledu filma.

## Radnja

Za vrijeme vladavine kineske dinastije T'ang u 9. stoljeću, pobunjenici udruženi u tajnom društvu "Kuća letećih bodeža" bore se protiv pokvarene vlasti. Glavna im je odlika velika vještina borbe s letećim bodežima. Pripadnici carske vojske Jin i Leo nastoje razotkriti pobunjenike preko predivne slijepe plesačice Mei, za koju smatraju, da je kći ubijenog vođe Kuće letećih bodeža. Mlad i okretan Jin dobiva zadatak zavesti Mei i saznati, gdje su drugi članovi tajnog društva. Sebe uspoređuje s vjetrom (slobodan je, kreće se gdje hoće i ne ostavlja trag). Opasna igra zavođenja dovest će do neočekivanih obrata, skrivenih tajni i dramatičnog završetka. Jedna od glavnih tema filma je sukob između ljubavi i dužnosti. Film obiluje borilačkim prizorima, koji su na visokoj estetskoj razini. Kostimografija i scenografija vrlo su raskošne i vjerno dočaravaju Carsku Kinu.

## Glavne uloge
* Zhang Ziyi kao Mei
* Takeshi Kaneshiro kao Jin
* Andy Lau kao Leo
* Song Dandan kao Yee

## Nagrade
Film je osvojio brojne nagrade poput Evropske filmske nagrade 2004. godine. Imao je nominaciju za Oscara 2005. u kategoriji najbolje fotografije, nominaciju za Zlatni globus 2005. u kategoriji najboljeg stranog filma, imao je i 9 nominacija BAFTE 2005. i bio je u službenoj selekciji filmskog festivala u Cannesu.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
*
Sam Mendes

**Samuel Alexander "Sam" Mendes** (Reading, Berkshire, 1. 8. 1965.) engleski je filmski i kazališni režiser. Najpoznatiji mu je filmski režiserski prvijenac *[[American Beauty (1999 film)|American Beauty]]* (1999), za koji je dobio Oscar za najbolju režiju i Zlatni globus za najbolju režiju, te je nominiran za BAFTA za najbolju režiju. ostali poznatiji filmovi su mu *[[Road to Perdition]]* (2002), filmovi o ''Jamesu Bondu'' *[[Skyfall]]* (2012) i ''Spectre'' (2015). Poznat je i po mračnim kazališnim mjuziklima, *[[Cabaret (mjuzikl)|Cabaret]]* (1994), *[[Oliver!]]* (1994), *[[Company (musical)|Company]]* (1996), i ** (2003).

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* The Observer Interview 14 December 2008
Der brave Soldat Schwejk

***Der brave Soldat Schwejk*** () je zapadnonjemačka crno-bijela filmska komedija. Predstavlja adaptaciju znamenitog istoimenog romana Jaroslava Hašeka. Protagonist, koga tumači Heinz Rühmann, je česki obrtnik koji doživljava niz bizarnih komičnih pustolovina kao pripadnik austro-ugarske vojske u Prvom svjetskom ratu.

## Uloge
* Heinz Rühmann ... Schwejk
* Ernst Stankovski ... Oberleutnant Lukas
* Franz Muxeneder ... Woditschka
* Ursula von Borsody ... Kathi
* Erika von Thellmann ... Baronin
* Senta Berger ... Gretl
* Fritz Imhoff
* Jane Tilden ... Sobarica
* Rudolf Rhomberg
* Fritz Eckhardt ... Wendler
* Hugo Gottschlich ... Wachtmeister Flanderka
* Michael Janisch
* Fritz Muliar ... Ruski vojnik
* Hans Unterkircher
* Erik Frey
* Erland Erlandsen
* Egon von Jordan
* Hans Thimig
* Guido Wieland
* Edith Elmay
* Alma Seidler

## Vanjske veze
* 
* ''Der brave Soldat Schwejk'' bei filmportal.de
* Bilder zum Film auf cinema.de
Lebensborn (film)

***Lebensborn*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Wernera Klinglera i premijerno prikazan početkom 1961. godine. Radnja je inspirirana stvarnim događajima koji su se zbili u nacističkoj Njemačkoj, odnosno prikazuje kako je SS organizirao i provodio eugenički program Lebensborn u okviru koga su se mlade žene anonimno općile sa fizički ili na drugi način superiornim muškarcima u isključivu svrhu rađanja "savršene" arijevske djece koju su naknadno davali na usvajanje ili u posebna nacistička sirotišta. Protagonistica, čiji lik tumači Maria Perschy, je djevojka koja postaje dio tog programa, ali koja se protiv njega okrene kada se ispostavi da je jedan od njenih partnera, u koga se zaljubila i kome će roditi dijete, antinacist. Film je izazvao određenu pažnju zbog prikazivanja jednog od najbizarnijih detalja nacističke ere, ali je snimljen u konvencionalnom stilu te nije dobio naklonost kritičara.

## Vanjske veze
* ''Bräute des Führers'', „Lebensborn“-Reportage in „Der Spiegel“
* 
*
Ruf der Wildgänse

***Ruf der Wildgänse*** () je austrijski igrani film snimljen 1961. godine u režiji Hansa Heinricha. Po žanru je mješavina drame i vesterna te predstavlja adaptaciju romana *[[Wild Geese (roman)|Wild Geese]]* kanadsko-norveške spisateljice Marthe Ostenso. Radnja se događa početkom 20. vijeka u kanadskoj Manitobi i prikazuje život farmerske porodice kojom tiranski upravlja otac (čiji lik tumači Ewald Balser). Protagonistica, čiji lik tumači Marisa Mell, je njegova mlada kćer koja se zaljubi u lokalnog mladića i pokrene niz nasilnih događaja. *Ruf der Wildgänse* je dijelu kritičara bio zanimljiv kao pokušaj da se napravi vestern u stilu tada popularnih Heimatfilmova.

Godine 2001. je u Kanadi snimljena još jedna ekranizacija u obliku TV-filma *After the Harvest*.

## Vanjske veze
* 
*
Imre Beer

**Imre Beer** (pseudonim **Gorijan**, Senta, 20. februar 1905 — Saratov, 4. avgust 1942) je bio jugoslovenski i mađarski lekar, revolucionar, španski borac, i žrtva staljinističkih čistki.

## Biografija

Imre Beer je rođen 20. februara 1905. godine u Senti, tada delu Austro-Ugarske, kao jedino muško od šestoro dece u siromašnoj sitnoburžoaskoj porodici. Pohađao je Gimnaziju u Subotici. Nakon što je maturirao 1923, upisao je studije medicine u Beču. Tamo je došao u kontakt sa radničkim pokretom, te je 1924. godine postao član Mađarske komunističke partije, a 1927. i Komunističke partije Jugoslavije Po završetku studija 1929, služio je pola godine u Vojsci Kraljevine Jugoslavije, a potom se preselio u Berlin.

U Španiju odlazi 1936. godine iz Sovjetskog saveza pod imenom doktor Gojko Gorijan, iako je koristio i pseudonim Oskar Gorjan. Na osnovu toga možemo pretpostaviti da je najverovatnije emigrirao iz Nemačke u Sovjetski savez nakon dolaska nacista na vlast. U Španiji je postao lekar XV internacionalne brigade »Linkoln«, kojom je komandovao Vladimir Ćopić. Bio je urednik časopisa lekara "La voz de la sanidad de la XV división". Lečio je ranjenike u Bici na Jarami. Istakao se kao sposoban organizator:

Zahvaljujući svojim organizacionim veštinama, u Republikanskoj vojsci je došao do ranga zapovjednika. Bio je neustrašiv i često je bez problema operisao ljude za vreme nemačkih vazdušnih napada. Imre Beer je bio među poslednjim Interbrigadistima koji su napustili Španiju, 9. februara 1939, skoro mesec i po dana nakon pada Barcelone. Potom je, sa ostacima španske republikanske vojske, prebegao u Francusku i interniran je u koncentracionom logoru Argeles, zajedno sa mnogim Jugoslovenima Interbrigadistima.

Krajem 1939. godine, Beer se vraća u Moskvu i postaje lekar u jednom urgentnom centru. Juna 1941. godine, nakon početka nemačke invazije na Sovjetski savez dobrovoljno se javlja za odlazak na front, ali biva odbijen. 7. jula 1941. godine je uhapšen od strane NKVD-a. Iako ga je 4. jula 1942 godine sud oslobodio svih optužbi, nije pušten iz gulaga, te je streljan 4. avgusta 1942 u Saratovu. Njegov drug i saborac, španski dramaturg Antonio Buero Vallejo pogrešno navodi da je streljan u Odesi, pod optužbom da je nemački špijun. Smatra se da je, kao i mnogi u to vreme, streljan isključivo zato što je u jednom periodu svog života živeo u Nemačkoj.

Govorio je tečno mađarski, nemački, ruski i srpskohrvatski. Jedna ulica u Senti ponela je posle Drugog svetskog rata njegovo ime.

## Izvori

## Vanjske veze
* Biografija Imre Beera na sajtu projekta Nodo50
* Ulla Plener: *Mirko Beer – Biographie in Dokumenten*, Nora-Verlag, Berlin 2009, .