open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rusko-turski rat (1768–1774)

**Rusko-turski rat 1768.-1774.** bio je odlučujući sukob, nakon kojeg je Rusko Carstvo proširilo svoj utjecaj i vlast na južnu Ukrajinu, sjeverni Kavkaz i poluotok Krim. Tokom ovog rata izbile su i bune u Grčkoj, Rumunjskoj i Crnoj Gori, što je u neku ruku olakšalo Rusima situaciju na frontu.

## Tok rata
Rat je izbio u vrijeme velikih unutrašnjih previranja u Poljskoj, gdje je izbio sukob između plemstva i kralja Stanislava Augusta Poniatowskog, bivšeg miljenika ruske carice Katarine II. uz čiju se pomoć uspeo na vlast 1764. koji se i nadalje održavao na vlasti zahvaljujući ruskoj vojnoj pomoći.

Kozački odred u ruskoj službi, ušao je u grad Baltu, tada pod osmanskim suverenitetom gonivši pritom pripadnike snaga poljske Konfederacije iz Bara. Službeni osmanski predstavnici optužili su Ruse zbog ubistava i drugih nezakonitih postupaka u Balti, i uputili ultimatum Rusiji traživši da se sve ruske vojne jedinice povuku iz Poljske. Ruska strana je sve optužbe odbacila, nakon tog graničnog incidenta sultan Mustafa III. objavio je rat Rusiji 25. septembra 1768.

Osmansko Carstvo podržavalo je opoziciju poljskog plemstva okupljenu oko Konfederacije iz Bara, uz nju su stale Francuska i Austrija kao saveznici, a Rusija je s druge strane dobila podršku od strane Velike Britanije, koja joj je dala mornaričke oficire kao instruktore.

Rusi su uputili svoju Prvu armiju snage 80.000 do 90.000 vojnika pod komandom generala Aleksandra Mihajloviča Goličina na poljski front, a Drugu armiju snage 35.000 vojnika generala Petra Rumjaceva da štiti bok te armije od Krimskih Tatara sa Dnjepra i Dona. Baltička flota poslana je na Mediteran da blokira Dardanele i pomogne podići grčki ustanak. Snage poljske opozicije porazio je ruski vojskovođa Aleksandar Suvorov. Nakon toga, on je prebačen na turski front, gdje je tokom 1773. i 1774. izvojevao seriju pobjeda za Rusiju. Tako je nastavio pobjedonosni niz, koji je na tom frontu imao ruski feldmaršal grof Petar Rumjancev, pobjedama kod Large i Kagula.

Pomorske operacije ruske Baltičke flote pod komandom Alekseja Grigorjeviča Orlova, koja je prebačena na Mediteran dale su još spektakularnije rezultate i pobjede. Dijelomično zahvaljujući i njezinim operacijama 1771., izbila je pobuna u Egiptu i Siriji protiv osmanske vlasti. Od svih akcija te flote najspektakularnija je bila bitka kod turskog grada Çeşme 1770., gdje je ruska flota potpuno uništila tursku ratnu mornaricu, i nakon tog blokirala Dardanele.

Nakon serije katastrofalnih poraza, su 21. jula 1774., predstavnici Osmanskog Carstva, potpisali su Kučukkainardžijski mir (Küçük Kaynarca Antlaşması). Prema tom ugovoru, Krimski Kanat, stekao je formalnu nezavisnost (u stvarnosti je postao vazalna zemlja Rusije). Rusija je također dobila ratnu reparaciju od tadašnjih 4,5 mil. rubalja i dvije morske luke na Crnom moru kao i pravo prolaza kroz Dardanele.

Ovaj rat, je bio mali dijelić stalnog procesa širenja Ruskog Carstva prema jugu i istoku tokom 18. i 19. vijeka.

## Reference

## Vanjske veze
* Russo-Turkish Wars of the 17th-19th Centuries
Danska monarhija

Kraljevina Danska je ustavna monarhija čije teritorije uključuju Dansku, Grenland i Farske Otoke.
Kao ustavni monarh, kralj ima isključivo ne-političke, ceremonijalne dužnosti. Iako je krajna izvršna vlast Danske još uvijek temeljena na diskrecijskom pravu monarha, u praksi se izvršne ovlasti temelje na zakonima donesenim u Parlamentu odnosno ograničena su ustavnim konvencijama.

Danska kraljevska porodica vuče porijeklo od vikinških kraljeva Gorma Starog i Haralda Plavozubog koji su živjeli u 10. vijeku, a što dansku monarhiju čini najstarijom u Evropi. Trenutna kraljevska kuća predstavlja ogranak kneževske porodice Glücksburg, koja izvorno potiče iz Schleswig-Holsteina u Njemačkoj, a što je ista kraljevska kuća kojoj pripadaju norveška i bivša grčka kraljevska porodica.

## Vanjske veze
* The Official Website of the Danish Monarchy
Cadwallon ab Ieuaf

**Cadwallon ap Ieuaf** (? - 986) je bio kralj Gwynedda.

Cadwallon je bio sin Ieuaf ab Idwala, a prijestolje Gwynedda je nasljedio po smrti svog brata Hywel ab Ieuafa 985. Vladao je samo godinu dana, jer je 986. Gwyneed napadnut od Maredudd ab Owaina, kralja Deheubartha. Maredudd je ubio Cadwallona i pripojio njegovo kraljevstvo.

## Literatura
*
Yang Ye

**Yang Ye** (kineski: 楊業; Pinyin: Yáng Yè) ili **Yang Jiye** (kineski: 楊繼業; Pinyin: Yáng Jìyè) (? - 986) bio je kineski vojskovođa koji je služio dinastiji Kasniji Han, a potom dinastiji Song. Njega je car Taizong od Songa odredio da brani sjevernu granicu od Kitana (dinastija Liao)..

Godine 986. je služio kao zamjenik Pan Meia u pohodu protiv Kitana. Tada su ga Kitani zarobili i izgledanili na smrt. Kasnije mu je u Gubeikou, 120&nbsp;km sjeveroistočno od Pekinga, podignut hram.

Yang Ye je kasnije postao važna ličnost u *[[Yang Jia Jang]]* ("Generali klana Yang"), zbirci narodnih priča u kojoj se veliča kao hrabri ratnik. Njegovi doživljaji su poslije postali inspiracijom za opere, romane, filmove i TV-serije.

## Reference
Rusko-turski rat (1686–1700)

**Rusko-turski rat 1686.-1700.** bio je samo jedan od niza zajedničkih evropskih vojnih kampanja protiv Osmansko carstva; taj veliki vojni sukob poznat je **[[Veliki turski rat]]**.

## Tok rata
Rat je otpočeo kad se Carska Rusija pridružila evropskoj anti-turskoj koaliciji poznatoj kao Sveta liga, koju su 1686. osnovali Sveto Rimsko Carstvo (Austrija), Poljsko-Litavska Unija i Mletačka Republika. Za vrijeme tog rata, ruska vojska izvela je dvije velike ofenzive na osmanski teritorij – Krimske ofanzive (1687. i 1689.) i Azovske ofenzive ( 1695.-1696.) koje je uspješno završila.

## Završetak
Dok se Carska Rusija pripremala za nastavak rata sa Švedskom i Osmanskim carstvom, ostale članice Svete lige potpisale su 1699. Mir u Srijemskim Karlovcima s Osmanskim carstvom. Nakon tog su i Rusi 1700. potpisali Mirovni ugovor s Osmanskim carstvom u Istanbulu, i time je završio rat. Na osnovu tog ugovora Rusi su dobili Azov i važnu utvrdu Taganrog pored ušća Dona u Azovsko more.

## Reference

## Vanjske veze
* Russo-Turkish Wars of the 17th-19th Centuries
Bitka kod Hjörungavágra

**Bitka kod Hjörungavágra** () je polulegendarna pomorska bitka koja se krajem 10. vijeka odigrala između norveških Jarolova Lade na jednoj, i danskih snaga na čelu sa znamenitim Jomsvikinzima na drugoj strani. U njoj su Norvežani odnijeli pobjedu. Tradicionalno se tumači kao uspješno nastojanje norveških poganskih velmoža na čelu sa Haakonom Sigurdssonom da se odupru pokušaju nedavno pokrštenog danskog kralja Haralda Plavozubog da Norveškoj nametne novu religiju. Haakon je pobjedu iskoristio kako bi se oslobodio danske vlasti ponovno ujedinio zemlju. 

Većina podataka o bitci se navodi u sagama koje se smatraju nepouzdanim izvorom, ali historičari smatraju da je temelj za njih bio stvarni događaj.

## Vanjske veze
* Historic play at Hjørungavåg 
* ''Vågen ved "stein": Steinvågen'' by Bjørn Jonson Dale  **Norwegian**
* Sunnmørsposten: ''Slagstaden'' by Johan Ottesen 
* History and Fantasy in ''Jómsvíkinga saga'' by Alison Finlay
Harald Plavozubi

**Harald "Plavozubi" Gormsson** (, ) (vjerojatno cca. 935 - 986/87) bio je kralj Danske od oko 958. do smrti, te kralj Norveške nekoliko godina oko 970. Bio je sin danskog kralja Gorma Starog i njegove supruge Thyre Dannebod. 

Najvažniji događaj Haraldove vladavine je bilo njegovo pokrštavanje, koje se zbilo oko 960. Različiti izvori tumače na različite načine - dio kako je to posljedica misionarske djelatnosti redovnika po imenu Poppa, dok Adam Bremenski tvrdi da je Harald prisiljen prihvatiti kršćanstvo od strane rimsko-njemačkog cara Otona Velikog. Kao i u drugim nordijskim zemljama tog doba, Haraldovo prihvaćanje kršćanstva nisu pratili njegovi podanici. Harald je usprkos tome nastojao sebe prikazati kao kršćanina, te je svog oca, svečano pokopanog u skladu s poganskim običajima, dao ponovno pokopati u crkvi. Harald je u počast roditeljima dao podignuti Jellinško kamenje.

Harald je uložio velike napore da centralizira državu, te je intenzivno gradio kružne tvrđave u svrhu obrane, a i poduzimao niz pohoda s ciljem da proširi vlast na susjedna područja. Nakon smrti kralja Haralda Sivog plašta je privremeno pod svoju vlast stavio Norvešku. S druge strane, nordijske sage navode kako je nekoliko puta bio poražen od odmetnutog švedskog princa Styrbjörna Jakog.

Njegovu vlast i autoritet je načeo poraz od Nijemaca 974. zbog kojih je napuštena linija tvrđava poznata kao Danevirke. Te je teritorije uspio povratiti 983. zahvaljujući savezu sa Slavenima koji su podigli ustanak. Međutim, samo nekoliko godina kasnije se protiv njega pobunio sin Sven te ga ubio.

## Brakovi i djeca

# Gyrid Olafsdottir, vjerojatno oko 950.
#* Thyra Haraldsdatter, udana za Styrbjörna Jakog
#* Sweyn Forkbeard, rođen oko 960. Tradicionalno se navodi kao sin Haralda i Gyrid, iako ga ranije sage navode kao nezakonitog sina.
#* Haakon, rođen 961.
#* Gunhilde, udala se za Palliga, jarla i ealdormana Devonshirea; vjeruje se da su oboje stradali u Svetobricijskom masakru u novembru 1002.
# Thora (Tova), kćer Mistivir 970. Svojoj majci je podigla Runski kamen Sønder Vissing.

## U popularnoj kulturi

Harald je jedan od protagonista *[[Röde Orm]]*, romana Fransa Bengtssona koji se smatra jednom od najpopularnijih knjiga švedske književnosti 20. vijeka.

Švedska tvrtka Ericsson je upravo po Haraldu nazvala svoj sistem bežične komunikacije poznat kao Bluetooth (na engleskom "Plavozubi").

## Vanjske veze
Bluetooth

**Bluetooth** je način spajanja na osobne bežične mreže. 

Preko Bluetootha je moguće razmjeniti informacije između uređaja kao što su mobilni telefoni, laptopi, računari, printeri, digitalni fotoaparati i tako dalje. Bluetooth radi na principu radio tehnike, i namijenjen je za nisku potrošnju el. energije, te se zbog toga često koristi u manjim uređajima kao što su mobiteli. Frekvencija putem koje se odvija bežična komunikacija je 2,45 GHz, a da bi se izbjegle smetnje na istoj frekcenciji Bluetooth protokol dijeli pojas frekvencije na 79 kanala (svaki 1 MHz širok) i mijenja iste 1600 puta u sekundi. 

Verzije 1.1 i 1.2 Bluetootha su dostizali brzine do 723,1 kbit/s, dok se sa najnovijom 2.0 verzijom sa **Bluetooth Enached Data Rate** (EDR) tehnikom dosežu brzine do 2,1 Mbit/s. Tehnologija je veoma obećavajuća što pokazuje sve veći postotak uređaja koji iskorištavaju Bluetooth za razmjenu podataka. 

**Bluetooth** je dobio naziv po Haraldu Plavozubom (*eng. Harold Bluetooth*) koji je bio poznat po svojim mogućnostima diplomatskih pregovora, gdje često uspjevao da napravi razumijevanje i komunikaciju između više strana. Zbog toga je izabrano njegovo ime da simbolizira protokol i njegov cilj koji je zapravo da se uspostavi zajednički WPAN komunikacioni standard.
Najljepši cvjetovi u vrtu književnosti

***Najljepši cvjetovi u vrtu književnosti*** () je kineski enciklopedijski tekst koji predstavlja zbirku pjesama i proznih tekstova napravljenih od vremena dinastije Liang do perioda Pet dinastija. Knjigu je po naređenju dinastije Song od 982. do 986.- izradio tim službenika i učenjaka pod vodstvom Li Fanga. Podijeljen je u 1000 tomova i 38 sekcija po vrsti, sa ukupno 19102 samostalnih tekstova koja su napisala 2200 književnika. Najveći dio tekstova potiče iz doba dinastije Tang.

## Povezano
* Četiri velike knjige Songa

## Literatura
* Kurz, Johannes L. *Das Kompilationsprojekt Song Taizongs (reg. 976-997)*. (Bern: Lang, 2003), 103-141.
Bjarni Herjólfsson

**Bjarni Herjolfson** () je bio norveški istraživač (viking), za koga se vjeruje da je bio prvi Evropljanin koji je došao do kopna Sjeverne Amerike. Dok je plovio sa Islanda prema Grenlandu 986. godine, Bjarni je nošen jakom olujom skrenuo sa kursa. Dok je pokušavao da se vrati na kurs ugledao je brda pokrivena šumom na zapadu. Žureći da stigne na predviđeni cilj Bjarni nije želio da gubi vrijeme istražujući nove zemlje. Po dolasku na Grenland i kasnije u Norvešku, objavio je svoje otkriće, ali niko nije bio zainteresovan u to vrijeme.
Ethelstan Etheling

**Ethelstan Etheling** (također *Æthelstan Ætheling*, staroengleski: *Æþelstan Æþeling*) (početak ili sredina 980-ih - 25. lipnja 1014.) je bio najstariji od šest sinova kralja Ethelreda II. Nespremnog iz njegovog braka sa suprugom Aelfgifu od Yorka i time prvi na popisu prijestolonasljednika..

Braća i sestre su mu bili:
Eadred Æþeling, Egbert Ætheling, Edmund II. Željeznoboki, Eadwig Ætheling, Edgar Aetheling Stariji, Edita, Ælfgifu, Wulfhilda i jedna opatica Wherwellske opatije kojoj se ime ne zna.
Polubraća su mu bili Edvard III. Ispovjednik, Alfred Ætheling, a polusestra mu je bila Goda.

## Povezano
* obiteljsko stablo dinastije Wessex

## Reference

* anglosaska oporuka: S 1503 (AD 1014)
* Barlow, Frank. ''Edward the Confessor''. Berkeley (CA), 1970.
* Simon Keynes, Æthelstan Ætheling, 2004., Oxford Online DNB

## Vanjske veze
* "Æthelstan 62 (Male)." *Prosopography of Anglo-Saxon England*.
Jarlovi Lade

**[[Jarl]]ovi [[Lade]]** (*Ladejarler*) ili staronordijski **Hlaðira** su bili dinastija norveških vladara koja je vladala Trøndelagom i Hålogalandom od 9. do 11. stoljeća.

## Lade Gaard
Tradicionalno sjedište jarlova bio je posjed Lade na mjestu današnjeg Trondheima (*Lade Storgård i Trondheim*). Povijesni posjed nalazio se u istočnom dijelu Trondheima. Graničio je sa Trondheimsfjordom, važnim morskim putom u vikinškom dobu.

Prema Snorreu, kralj Harald I. Ljepokosi je bio veliki zapovjednik, ali nije imao flotu. Za to mu je pomogao Håkon Grjotgardsson. U znak zahvalnosti, Harald I. mu je dao posjed Lade i proglasio ga prvim jarlom Lade.

## Značajni jarlovi Lade
* Hákon Grjótgarðsson, saveznik Haralda I. Ljepokosog pri ujedinjavanju Norveške
* Sigurðr Hákonarson, prijatelj i savjetnik Haakona Dobrog
* Hákon Sigurðarson, de facto kralj Norveške
* Eiríkr Hákonarson, upravitelj najvećeg dijela Norveške pod Svenom I. Rašljobradim
* Sveinn Hákonarson, upravitelj dijela Norveška pod Olafom Švedskim
* Hákon Eiríksson, upravitelj Norveške pod Knutom Velikim
## Izvori

## Vanjske veze
* Lade Gaard
Azov

**Azov** je grad u Rostovskoj oblasti u Ruskoj federaciji, koji leži u delti rijeke Don, 7&nbsp;km od Azovskog mora, po kom je dobio ime. *Azov* je velika morska i riječna luka od 90 642 stanovnika.
## Historija
### Najstarija naselja u okolici
Ušće rijeke Don je oduvijek bilo važno kao centar trgovine, tako da su početkom 3. vijeka pne., Grci iz Bosporskog kraljevstva ovdje osnovali koloniju - Tanais, prema grčkom imenu za rijeku Don. Ostatci antičkog Tanaisa leže oko 20&nbsp;km sjeverno od Azova, pored današnjeg sela Nedvigovka. 

Nekoliko vijekova kasnije tu koloniju razorio je kralj Polemon Bosporski. Ponovni dolazak grčkih kolonista vratio je prosperitet naselju. Kraj te kolonije bila je provala Gota koji su koloniju gotovo potpuno uništili u 3. vijeku ne..

Čitav taj kraj je u 10. vijeku , došao pod vlast slavenske kneževine Tmutarakan.

Turkijski - Kipčaci, koji su zauzeli taj kraj 1067., preimenovali su ga u **Azak** (Nizina). Od tog naziva je izveden današnji naziv za grad Azov.

Tatarska Zlatna horda zauzela je veći dio obale Azovskog mora u 13. i 14. vijeku, ali su i pored toga mletački i genovski trgovci dobili dozvolu za daljnje trgovanje, pa su na mjestu današnjeg Azova, osnovali svoju koloniju koju su nazivali **Tana** (La Tana).
*Azov* je od 1471. pod vlašću Osmanskog carstva, ono je izgradilo jaku utvrdu na brdu iznad grada, koje dominira čitavim krajem.

### Azovska utvrda
Donski kozaci uspjeli su zauzeti Azovsku utvrdu, u jednoj od najslavnijih stranica svoje historije 1637., savladavši turski garnizon od 4000 vojnika, naoružanih sa 200 topova. Kozaci su držali pod svojom vlašću Azovsku utvrdu punih 5 godina. Čak su u junu 1641. uspjeli izdržali dugu tursku opsadu, ali kad su se 1642., osmanske snage povukle, car Aleksej I. je sazvao tadašnji ruski parlament - Zemskij Sobor, a on je odlučio predati utvrdu da izbjegne opći rat s Osmanskim carstvom. Prije napuštanja tvrđave, Kozaci su uništili sve fortifikacije.

Za vrijeme Azovskih ofenziva - 1696., car Petar Veliki uspio je ponovno osvojiti Azovsku utvrdu, ali je nakon neupjele Ofenzive na Moldaviju - 1711. bio prisiljen potpisati primirje sa sultanom Ahmedom III. i predati Azov natrag Turcima 1711.

Za vrijeme Velikog rusko-turskog rata zauzela ga je vojska generala Petra Rumjanceva, nakon sklapanja Mira u Kučuk-Kajnardžiju 1774. Azov je konačno pripao Rusiji. Sedam godina Azov je bio glavni grad istoimene gubernije, ali je nakon rasta nedalekog Rostova na Donu Azovu opala važnost, pa je administracija preseljena u Rostov. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Azov su okupirale snage Wehrmachta i držale ga pod svojom vlašću od jula 1942. do februara 1943.
## Klima
*Azov* ima blagu varijantu Kontinentalne klime po Köppenovoj klasifikaciji klime, sa nešto blažim zimama od ruskog prosjeka, i toplim ljetima. Na Azov prosječno padne na godinu oko 539&nbsp;mm kiša. Prosječna godišnja temperatura je oko 14&nbsp;°C, a dnevni maksimum je 27&nbsp;°C ljeti, a prosječni dnevni minimum zimi je 1&nbsp;°C.

## Reference

## Vanjske veze

* Азов-точка-Инфо 
* Мой Город
987.

__NOTOC__
Godina **987.** (**[[rimske brojke|CMLXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Hugo Capet, grof od Pariza, okrunjen za kralja Francuske.
* Ziridi ne uspijevaju povratiti zapadni dio Magreba koga su bili osvojili Omejadi.
* U Portugalu maurski vezir al-Mansur zauzima Coimbru, koju su kršćani bili zauzeli 904. Proširenje al-andaluske hegemonije na sjever Gharb al-Andalusa (Portugal) dovodi do stavljanja kršćanskih grofova Portugala u vazalni odnos prema Kordovskom Kalifatu.
* Stanovništvo Barija diže ustanak protiv bizantske vlasti.
* U Cordobi proširena Velika džamija Córdobe.
* Kukulcan osvaja Chichen Itzu.

## Rođenja

* Liu Yong, kineski pjesnik iz doba dinastije Song

## Smrti

* 21. 5. &ndash; Kralj Louis V od Francuske

## Reference
Haakon Sigurdsson

**Haakon Sigurdarson** (**Haakon II, Haakon Jarl**) (, ) (cca. 937 – 995) bio je de facto vladar Norveške od 975. do 995.

Haakon je bio sin Sigurda Haakonssona, jarla Ladea i vladara Trøndelaga i Hålogalanda. Majka mu je bila Bergljot Toresdatter, kćer Torea Ragnvaldssona, jarla Morea. Adam Bremenski je tvrdio da je bio "rodom od Ivara (možda Ivara Beskosnog) te poticao od rase divova". U sagama se navodilo da je Haakon tvrdio da potiče od božanske loze Sæminga, sina Odinovog.

Haakon je jarlom postao nakon što su mu oca 961. ubili pristaše norveškog kralja Haralda Sivog plašta. Pred njima je Haakon izbjegao u Dansku na dvor tamošnjeg kralja Haralda Plavozubog. Nakon što je 971. Plavozubi organizirao uspješni atentat na Sivog plašta, Haakon je iskoristio priliku da oružjem protjera njegove sinove iz Norveške te postao danski vazal. Sa svojim sizerenom je, međutim, došao u sukob nakon što se Plavozubi pokrstio te naredio da se u Norveškoj uvede kršćanstvo. Haakon se kao paganin tome protivio te je protjerao kršćanske misionare. Godine 974. je iskoristio poraz Plavozubog u ratu s Nijemcima kako bi proglasio nezavisnost Norveške.

Godine 977. je stupio u savez sa Vladimirom I Kijevskim te mu pomogao povratiti odmetnuti Novogorod. Godine 986. je porazio dansku flotu u velikoj bitci bitci kod Hjörungavágra.

Kada se godine 995. u Norveškoj iskrcao Olaf Tryggvason, daleki potomak kralja Haralda Lijepokosog, Haakon je brzo izgubio svoje pristaše. Ubio ga je vlastiti rob. Njegov sinovi Eirik Håkonson i Sveinn Hákonarson su se sklonili u Švedsku kod kralja Olofa Skötkonunga.

## Reference

## Literatura
* Foote, P. G., and D. M. Wilson (1970) *The Viking Achievement* (Macmillan Company) 
* Gjerset, Knut (1915) *History of The Norwegian People* (Macmillan Company) 
* Jones, Gwyn (1973) *A History of the Vikings* (Oxford University Press) 
* Krag, Claus (2000) *Norges historie fram til 1319* (Universitetsforlage) 
* Larsen, Karen (1948) *A History of Norway* (Princeton University Press) 

## Vanjske veze
* Korsvikaspillet: Håkon og Kark 

## Porijeklo

**Preci Haakona Sigurdssona**
Linija

**Linija** (***crta***) je likovni oblik koji nastaje kretanjem točaka u nizu na plohi ili u prostoru.

**Plošna linija** je nacrtana (narisana) na plohi (npr. papiru) te može graditi likove (čvrsto ograđivati oblike, odvajati ih od pozadine) ili ih razgrađivati (spajati ih s pozadinom, kao sjena u fotografiji). 
Svaka linija je trag pokreta rukom nekim sredstvom (olovka, tuš, kreda, itd.) na plohi (papir, platno, ploča, itd.). Linijama nastaju razni oblici, a najčešći su znakovi, simboli  i crteži.

**Prostorna linija** je vidljiva u prirodi kao jako istanjen volumen (žica, tanke grane, iglice, paukova mreža, itd.). U skulpturi se za prostorni crtež koristi tanja ili deblja žica koja je zapravo prostorna linija, te ima svoju dužinu i debljinu.

## Vrste linija

Po obliku linije mogu biti raznovrsne: *tanke/debele, duge/kratke, ravne/zaobljene, valovite, isprekidane, spiralne, jednolične/nejednolične* itd.

Linije mogu biti u različitim kretanjima: *okomiti, vodoravni i kosi (dijagonalni)*. Neovisno od smjera kretanja, linije mogu biti *zatvorene* ili *otvorene*. Zatvorene linije čine određene oblike.

*Euklidske ([[Geometrija|geometrijske]]) linije* su pravilne linije koje se crtaju pomoću tehničkih pomagala (pravac, krivulja, luk, parabola i dr.).
*Kaligrafske linije* su one koje nastaju slobodnom rukom.

Razlikujemo također i linije po značenju i to:
* *Konturna (obrisna) linija* je vanjska linija koja opisuje (ograđuje) neki oblik i odvaja ga od plohe ili drugih oblika.
* *Strukturna (gradbena ili karakterna) linija* označava strukturu ili građu nekog oblika. To je linija ili više njih koje ispunjavaju pojedine oblike i daju mu osobnost (karakter).

Psihološkim proučavanjem linija utvrđeno je da svaka linija izražava neki osjećaj i ima svoje simboličko značenje. Tako:
* *Vodoravna linija* djeluje mirno, opušteno. Posebno ako je ravnog oblika. Simbolizira mir, opuštenost, a u krajnjem slučaju i smrt.
* *Okomita linija*, suprotno vodoravnoj, raste, uzdiže se, stoji uspravno, te je simbol rasta i samim time života.
* *Kosa linija* ne djeluje stabilno kao prethodne dvije, pa ostavlja dojam kretanja i dinamike. Simbolizira pokretljivost i prostornost.
* *Valovita linija* djeluje blago, lagano i elegantno.
* *Spiralna linija* je slobodna krivulja koja ostavlja dojam kružnog kretanja i mistične dinamike.

Linijama se ponajbolje može izraziti karakter, temperament ili duhovno stanje umjetnika.

## Povezano
* Prava
* Pruga (linija)
* Linija povjerenja
* Linija (crtani film)
Kukulkan

**Kukulkan** ("*Pernata guja*", "*Pernata zmija*") je naziv za majansko zmijsko božanstvo kojim su se također nazivale i historijske ličnosti. Opis božanstva u obliku pernate zmije postoji i u drugim mezoameričkim kulturama. Kukulkan je u bliskom srodstvu s bogom *[[Q'uq'umatz]]om* K'iche' Maja i *[[Quetzalcoatl]]om* koga su štovali Asteci. O mitologiji vezanoj uz ovo pretkolumbovskom božanstvu se, međutim, malo zna.

Iako je kasnije meksikaniziran, Kukulkan je nastao među Majama klasičnog perioda, gdje se zvao *Waxaklahun Ubah Kan*, ili Ratna zmija, te je identificiran a postklasičnom vezijom Vizijske guje u klasičnoj majanskoj umjetnosti.

Kult Kukulkan/Quetzalcoatla je bila prva mezoamerička religija koja se probila kroz stare lingvističke i etničke barijere klasičnog perioda. Kult je omogućio komunikaciju i mirnu trgovinu među narodima različitog porijekla. Iako je ispočetka imao sjedište u starom gradu Chichén Itzá u današnjoj meksičkoj državi Yucatán, proširio se i na visoravni Gvatemale.

U Yucatánu je spomen na božanstvo Kukulkan čest uzrok zabune zbog toga što postoje i spomeni na istoimenu historijsku ličnost. Zbog toga se ponekad bog i ličnost navode kao jedno te isto. Ličnost po imenu Kukulkana je, oo svemu sudeći, bio vladar ili svećenik Chichen Itze i živio u 10. vijeku.

Kukulkana kao historijsku ličnost navode majanski pisci iz 16. vijeka, dok su raniji tekstovi iz 9. vijeka u Chichen Itzi tvrdili da je samo božanstvo. Ponekad se navodi kao Vizijska guja koja se nalaze među plemićima. U Chichen Itzi se Kukulkan prikazuje kako predsjeda scenama žrtvovanja.

Hramovi u počast Kukulkanu se mogu pronaći u lokacijama sjeverno od Yucatana, kao što su Chichen Itza, Uxmal i Mayapan.

## Izvori

## Literatura

: 
: 
: 
: 
:
Liu Yong (dinastija Song)

**Liu Yong** (, Pinyin: Liǔ Yǒng) (987–1053) je bio kineski pjesnik iz doba dinastije Song. Bio je rodom iz Chong'ana (崇安) u Fujianu. Opus mu se uglavnom bavio životom kurtizana.
988.

__NOTOC__
Godina **988.** (**[[rimske brojke|CMLXXXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Pokrštavanje Kijevske Rusije: Nakon što se pokrstio i oženio kćer bizantskog cara, knez Vladimir I Veliki prisiljava svoje podanike da prihvate kršćanstvo.
* al-Mansur, vezir al-Andalusa (maurske Španije) nastavlja ofenzivu protiv kršćanskih država na sjeveru Iberijskog poluotoka i napada Kraljevinu Leon. Kralj Bermudo II je prisiljen pobjeći iz prijestolnice Zamora, koja je potom zauzeta i spaljena, i pronaći utočište u Galiciji.
* Kitanska dinastija Liao ustanovljava sistem carskih ispita prema modelu kineske dinastije Tang.
* Abbo postaje opat Fleuryja.
* Osnovan grad Dublin.
* Osnovan grad Odense u današnjoj Danskoj.
* Mihajlo Kijevski osniva Mežigirski manastir.

## Rođenja

* Tilopa, indijski tantrički majstor i mahasiddha

## Smrti

* 19. 5. &ndash; Dunstan, nadbiskup Canterburyja (r. 909)
* Qian Chu, posljednji vladar južnokineske države Wuyue

## Reference

## References
Hipodamus iz Mileta

**Hipodamus iz Mileta** ili samo Hipodam (grčki: *Ἱππόδαμος* Milet, 498. pne. – 408. pne.) bio je arhitekt, urbanist, fizičar, matematičar, meteorolog i filozof antičke Grčke. Njega se drži za oca urbanizma jer je **[[Hipodamus|Hipodamov plan]]** sinonim za urbanistički plan ortogonalnog rastera nekog grada. 

Njegove planove za gradnju tadašnjih grčkih gradova karakterizira red i rešetkasta pravilnost ulica za razliku od kaotične stvarnosti kako je tada izgledala većina grčkih gradova onog vremena. On je i idejni pokretač ideje da se iz organizacije grada i planiranja naselja, može stvoriti i racionalni racionalni društveni poredak.

## Neobična ličnost
O njemu i njegovom izgledu pisali su; Aristotel, Stovaious, Strabon, Hesichios, Fotios i Theano. Među svoim suvremenicima je imao reputaciju ekstroverta, čovjeka koji voli pažnju javnosti. Aristotel ga opisuje kao čovjeka sa neobično dugom kosom, skupim ukrasima, ali i onog koji i zimi i ljeti nosi istu jeftinu togu.

## Dosezi njegova djela

Po pisanju Aristotela u njegovom djelu Politika, Hipodamos je bio utemeljitelj urbanizma. Hipodamus je zamišljao idealni grad, koji po njemu treba imati najviše 10 000 (slobodnih) muških stanovnika, dok ukupno ne bi smio imati više od 50 000 stanovnika i to sa djecom. ženama i robovima. Hipodamus se bavio proučavanjem problema života u gradovima, to je povezao sa problemom upravljanja i vladanjem. Zbog toga je predložio podjelu građana na tri klase; vojnike, zanatlije i poljoprivrednike, isto tako predložio je i podjelu gradskog zemljišta na sakralno (sveto), javno i privatno.

Po nalogu Perikla Hipodamus je dobio zadatak da isplanira gradnju lučkog grada Pireja pored grada Atene. Kad su atenjani osnovali grad Thuri u Italiji 443. pne. Hipodamus se pridružio kolonistima kao arhitekt njihova budućeg grada. Njemu se pripisuje i izgradnja novog grada Rodos 408. pne., kao i rekonstrukcija grada Mileta iz 479. pne.

Njegov dijamantni plan koji je on izumio, po kojem se ulice sijeku pod kutevima od 45° i 135°, kasnije je dobio ime po njemu.
U gradu Miletu se može vidjeti protutip plana Hipodamosa. Ono što je najimpresivnije u njegovom planu je rezervacija velikog središnjeg dijela grada, koji je on ostavio slobodnim za *[[Agora|Agoru]]* - centar grada i centar društva i tako napravio prvo urbano planiranje. 

## Filozofija
Hipodamus je prvi koji se bavio problemima i pojmovima patentnog i autorskog prava
On je predložio da društvo treba nagraditi one pojedince koji stvaraju društveno korisne stvari. Aristotel je kritizirao ovaj praktični utilitaristički pristup Hipodamusa, i međusobno inherentne tenzije ovog plana. 

## Izvori

## Vanjske veze
* HIPPODAMUS OF MILETUS na portalu The Engines of Our Ingenuity
Azovsko more

**Azovsko more** (;  ili sada  ; ; ; adigejski: *Хы мыутӏэ/Xı mıut’ə*; ) je najpliće more na svijetu, povezano Kerčkim vratima s Crnim morem na jugu. Na sjeveru i zapadu je omeđeno Ukrajinom, a na istoku Rusijom.

## Hidrografija

Azovsko more dugo je 340&nbsp;km i široko 135&nbsp;km, ukupne površine od 37 600 km² Najveće rijeke koje se ulijevaju su Don i Kuban, uz brojne manje; Mijus, Berda, Obitočnaja i Eja što ima za poslijedicu niži salinitet mora te unos velike količine mulja. Na zapadu leži 113&nbsp;km dugi pješčani Arabatski rt i vrlo slani Sivaški zaljev koji ga dijeli od poluotoka Krim. Azovsko more je najpliće more na svijetu s prosječnom dubinom od 12 m i najvećom dubinom od 14 m. Na mjestima s velikim nanosima mulja, prosječna dubina je manja od 1 metra, kao kod Zaljeva Taganrog. Glavna morska struja ide u smjeru suprotnom od kazaljke na satu. Salinitet se kreće od 1 do 15 promila (u usporedbi s oceanskih 30-40 promila) i ovisi o mjestu i godišnjem dobu. Tako da je kod Zaljeva Taganrog gotovo slatkovodno, ali je kod Sivaškog zaljeva vrlo slano.
Plitkost i nizak salinitet čine Azovsko more podložno smrzavanju, tokom zimskih mjeseci od decembra do polovice marta. Danas kad je došlo do globalnog zatopljenja, Azovsko more se više ne ledi u potpunosti, kao nekad tokom 18. i 19. vijeka pa sve do kraja 1970-ih kad se redovito smrzavalo do početka februara.

Srednja razina vode mora varira do 33&nbsp;cm od godine do godine, ovisno o dotoku rijeka, plimne oscilacije razine vode dosežu do 5,5 m.

Najveće luke na Azovskom moru su Taganrog, Mariupolj, Jejsk i Berdjansk
 koje usprkos tome što je promet velikim oceanskim brodovima jako otežan zbog nanosa mulja i plitkog mora, imaju velik promet.

## Klima
Azovsko more ima Kontinentalnu klimu po Köppenovoj klasifikaciji klime, sa hladnim zimama kad se jaki mrazevi izmjenjuju sa naglim zatopljenjima, i čestim maglama.

## Flora i fauna
Azovsko more zbog svoje plitkoće, i velike količine hrane koju donose rijeke, bogato je morskim organizmima. Fauna Azovskog mora ima više od 300 vrsta beskralježnjaka i oko 80 vrsta riba, osobito je bogato sardinama i inćunima.

## Reference

## Vanjske veze

* Sea of Azov na portalu Encyclopædia Britannica Online
Rusko-krimski rat

**Rusko-krimski rat 1571.-1572.** (ruski: *Русско-крымские войны*), je naziv za nizu stalnih napada Krimskog kanata tadašnje vazalne države Osmanskog Carstva na tadašnju Veliku moskovsku kneževinu.

## Historija
Invazija Krimskih Tatara na Veliku moskovsku kneževinu' počela je 1507., nakon smrti moskovskog velikog kneza Ivana III., kada su Krimski Tatari otpočeli sa napadima na ruske gradove Belev i Kozelsk.
Južna granica Rusije u 16. vijeku prema divljoj stepi, bila je kod grada Rjazana udaljena svega 190&nbsp;km od Moskve. To je bila vrlo nesigurna granica, na kojoj su Rusi držali 65 hiljada vojnika, na brojnim utvrdama. Ali i pored toga bili su učestale provale iz Krimskog kanata na teritorij Rusije, sa paležima i odvođenjem ljudi u ropstvo koji su kasnije prodavani po sajmovima na Krimu.
### 1570
Krimski Tatari su strašno razorili Rjazanj - 1570. pograničnu utvrdu i grad koji je čuvao prilaze prema Moskvi koji nije uspio pružiti snažniji otpor.

### Bitke 1571.

U maju 1571., jedna snažna vojska od 120 000 krimskih i turskih ratnika (80 000 Tatara, 33 000 turskih bašibozuka i 7 000 janjičara) pod vodsvom Krimskog kana Devleta I. Geraja, zajedno sa velikom i malom nogajskom hordom i čerkeskom vojskom zaobišla je grad *Serpuhov* i obrambene utvrde na rijeci Oki, prešla rijeku Ugru i opkolila bok ruske vojske od 6 000 ljudi. Krimski vojnici ubrzo su slomili otpor Rusa, koji nisu imali snaga da zaustave provalu Krimskih trupa. Ruska vojska povukla se u Moskvu, za vojskom je krenula i masa seljaka koji su svi pobjegli unutar utvrda grada Moskve.

Krimska vojska palila je i rušila nezaštićene gradove i sela oko Moskve, a zatim su zapalili predgrađa Moskve. Zbog jakog vjetra, vatra se brzo proširila. U gradu je nastala panika i stampedo od izbezumljenih ljudi koji su jurnuli prema sjevernim vratima Kremlja, mnogi su poginuli u ovom strašnom neredu. Panika je zahvatila i vojnike koji su se izgubili u masi, od požara je poginuo i *princ Beljski* (Gediminovič).

U roku od tri sata, Moskva je u potpuno izgorila. Slijedeći dan, Krimska vojska 
pljačkala je grad. Osmanlije su odvele u ropstvo 150 000 Rusa. Suvremenici su govorili o 100 000 žrtava Krimske invazije iz 1571.

Papinski nuncij Antonio Possevino bio je svjedok razaranja, on je naveo da 1580. Moskva nema više od 30 000 stanovnika, iako je još 1520. u Moskvi bilo oko 100 000 stanovnika.

### Bitke 1572

Nakon paljenja Moskve, Krimski kan Devlet I. Geraj, razvio je plan o potpunom osvajanju Velike moskovske kneževine, koji je podržan od strane Osmanskog carstva. Već sljedeće godine, on je ponovno krenuo sa velikom vojskom od 120 000 Krimskih Tatara i Turaka na Rusiju ali je odbijen u *Bitci kod Molodija* (Молодинская битва), od ruske vojske koju su vodili vojvode *Mihajlo Vorotinski* i *Dmitrij Hvorostinin*.

## Reference

## Vanjske veze
* Russo-Crimean Wars 
* Lista ruskih ratnih sukoba
Believe (pjesma, Dima Bilan)

"**Believe**" je pjesma Dime Bilana koja je pobijedila na Euroviziji 2008. Pjesmu su skladali Dima Bilan i Jim Beanz u suradnji sa Timbalandom. U prvom polufinalu 20. svibnja 2008. je završio treći sa 135 bodova. U finalu 24. svibnja je pobijedio sa 272 boda. Na Euroviziji su pjesmu izvodili Dima Bilan, Edvin Marton (violinist) i Evgenij Plušenko (klizač). Dima Bilan je također predstavljao Rusiju 2006. s pjesmom "Never Let You Go".
Kampanja

::*Za istoimenu oblast u Italiji vidi [[Kampanija]]*.

**Kampanja** – dolazi od francuske riječi *campagne* što znači vojni pohod, bitku. Kampanja je niz planiranih aktivnosti koji služe ostvarivanju određenog vojnog, političkog ili marketinškog cilja.
* marketinška kampanja
* politička kampanja
** izborna kampanja
* vojna kampanja
* kampanja u igrama uloga ili kampanja u ratnim igrama
Mirko Pejanović

**Mirko Trišo Pejanović** je bosanskohercegovački političar i profesor, najpoznatiji po tome što je za vrijeme rata obavljao funkciju člana Predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine, kao zastupnik srpskog naroda. Godine 1990. je na prvim višestranačkim izborima je bio kandidat SK BiH za člana Predsjedništva SR BiH iz srpskog naroda i osvojio 15,2 % glasova kao četvrtoplasirani kanidat. Nakon što su po izbijanju rata Predsjedništvo napustili prethodno izabrani Biljana Plavšić i Nikola Koljević, u Predsjedništvo je kooptiran Pejanović (zajedno s Nenadom Kecmanovićem).Trišo Pejanović je članom Predsjedništva ostao do kraja rata.

Trenutno Trišo Pejanović živi i radi u Sarajevu kao profesor sarajevskog Fakulteta političkih nauka. Obavlja i funkciju predsjednika Srpskog građanskog vijeća. Nedavno je objavio knjigu "Politički razvitak BiH u postdejtonskom periodu".
Hard Rock Hallelujah

**"Hard Rock Hallelujah"** je pjesma kojom su svojim kontroverznim nastupom, zastrašujućim izgledom, glasom i rječima pjevača Lordija pobjedili 2006. godine na natjecanju Eurovizija. Pri pisanju pjesme Mr. Lordi govorio je o apokalipsi no zamjenio je rječ *apocalypse* sa *arockalypse* u smislu da će sve biti preplavljeno i vladat će rock.
Rusko-turski rat (1568–1570)

**Rusko-turski rat 1568.-1570.** (ruski: *Русско-турецкая война 1568. -1570.*), je naziv za niz okršaja od 1568. do 1570.g. između Ruskog carstva (Moskovsko Carstvo) i Osmanskog carstva. Uzrok rata bila je aneksija Astrahanskog Kanata i grada Astrahana od strane ruskog cara Ivana Groznog, 1556. godine.

## Historija
Sultan Selim II. je bio pokretač neprijateljstava sa svojim budućim sjevernim rivalom, kad je 1568. odlučio umjetnim kanalom spojiti rijeke Volgu i Don, i na taj način zaobići Astrahan i tako učvrstiti svoju vlast nad crnomorskim primorjem. Zbog tog je u ljeto 1569. poslao veliku vojsku pod vodstvom *Kasim Paše* od 15 000 janjičara, 2 000 spahija i nekoliko hiljada asapa i akindžija, da opkoli grad Astrahan. Sigurnost radova na kanalu, trebala je čuvati vojska od 50 000 Tatara, dok je osmanska flota opsjedala utvrdu Azov na ušću Dona u Azovsko more.

Osmanske snage uspjele su djelomično razoriti Astrahan, kog su sa dvije strane štitile vode Volge, ali ga nisu uspjele zauzeti.
Komandant Astrahana knez *Petar Obolenski* - pričekao je rezervne snage poslate u pomoć, nakon tog je sa svojom posadom od 15 000 ljudi, izjurio iz grada i porazio napadače, razjurio radnike i Tatare, pritom mu je pomogla oluja koja je uništila osmansku flotu.

### Kraj rata i mirovni ugovor
Na početku 1570., car Ivan poslao je svog ambasadora u Istanbul i zaključio mir sa sultanom, na osnovu tog mirovnog ugovora Osmansko Carstvo je priznalo Ruskom carstvu pravo na Astrahan. Ipak taj mir nije dugo potrajao, jer je već 1571. otpočeo novi Rusko-krimski rat u kom je tatarska vojska napala i spalila Moskvu.

## Reference

## Vanjske veze
* Astrakhan Khanate 
* World History at KMLA
Predsjedništvo Republike Bosne i Hercegovine

**Predsjedništvo Republike Bosne i Hercegovine** je bilo vrhovni izvršni organ vlasti Republike Bosne i Hercegovine za vrijeme rata od 1992. do 1995. Činilo ga je sedam članova - po dva iz muslimanskog (od 1993. bošnjačkog), srpskog i hrvatskog naroda i jedan predstavnik "ostalih" naroda i narodnosti. Nastalo je temeljem prvih višestranačkih izbora 1990. za tadašnje Predsjedništvo SR BiH, a na kome su pobijedili predstavnici tri glavne nacionalne stranke - muslimanske SDA, srpske SDS i hrvatske HDZ. U originalnom sastavu su ga činili:

* Fikret Abdić (SDA)
* Alija Izetbegović (SDA)
* Ejup Ganić (SDA) (kao zastupnik Jugoslavena)
* Biljana Plavšić (SDS)
* Nikola Koljević (SDS)
* Stjepan Kljujić (HDZ BiH)
* Franjo Boras (HDZ BiH)

Godine 1992. su nakon proglašenja Republike Srpske Predsjedništvo napustili Plavšić i Koljević, a nešto kasnije i Franjo Boras. Tada je odlučeno da se na ispražnjena mjesta kooptiraju bivši kandidati koji su na izborima osvojili najveći broj glasova. Kao predstavnici Srba su kooptirani Nenad Kecmanović i Mirko Pejanović, a kao predstavnik Hrvata Ivo Komšić. Nešto kasnije je Kecmanović također napustio Predsjedništvo, pa je umjesto njega kooptirana Tatjana Ljujić-Mijatović. 

Godine 1993. je iz Predsjedništva zbog secesionističke pobune u Velikoj Kladuši izbačen Abdić, te je njegovo mjesto preuzeo Nijaz Duraković.

Predsjedništvo je djelovalo sve do primjene odredbi Daytonskog sporazuma temeljem kojih je oformljeno Predsjedništvo BiH koje čine tri člana.
Tantra

**Tantra** (, "razboj, osnova"; figurativno kao "načelo, sistem, doktrina, teorija", od korijena **' "razvijati, širiti", i sufiksa **' "instrument") je izraz kojim učenjaci opisuju stil religijskih rituala i meditacije koji je nastao u srednjovjekovnoj južnoj Aziji prije 5. vijeka, i koji je, u većoj ili manjoj mjeri, uticao na sve kasnije oblike azijskih religija. Strogo gledajući, izraz "tantra" koriste isključivo učenjaci, ali se to opravdava time da se sveti spisi koji je opisuju nazivaju "tantrae", bez obzira kakvoj religiji pripadali.

Historijski značaj tantričke metode jest da je ona uticala na sve veće azijske religije koje su postojale u ranom srednjem vijeku (cca. 500 - 1200): šaivizam, budizam, vaišnavizam i džainizam su svi razvili bogati korpus tantričkih praksi i uz njih vezanih doktrina. Prema nekim navodima čak je i islam u Indiji bio pod uticajem tantre. Tantričke ideje i običaji su se proširili daleko izvan Indije, u područja kao što su Tibet, Nepal, Kina, Japan, Kambodža, Vijetnam i Indonezija. Danas najsnažniji tantrički uticaj pokazuju tibetanski budizam i razni oblici hinduizma , kao i međunarodni pokret asane kao i oblici alternativne duhovnosti u suvremenom zapadnom svijetu vezani uz New Age pokrete.

## Reference

## Vanjske veze
*
Martin Segon

**Martin Segon** (, ) je bio pisac, katolički biskup Ulcinja, i poznati humanista iz 15. veka.

## Biografija

Segon je rođen u Novom Brdu, u Srpskoj Despotovini. Otac Martina Segona, Jovan de Segonis, bio je iz Kotora. Martin Segon je bio kanonik u crkvi Svete Marije u Novom Brdu. Verovatno se preselio u Ulcinj kada su Novo Brdo zauzele Osmanlije 1455.

Obrazovao se u Padovi, a svoje radove je pisao na latinskom jeziku. Segon je 1475. godine stekao doktorat iz „oba prava“ (bio je doktor svetovnog prava i doktor kanonskog prava) na Univerzitetu u Padovi. Bio je prelat kada je umro 1482, ili 1485.

## Radovi

Kada je Osmansko Carstvo počelo da osvaja sve veći deo evropske teritorije, pape su slale svoje misionare na Balkan da špijuniraju osmanske snage i njihovu organizaciju na teritorijama koje su osvojili. Jedan od takvih misionara je bio i Martin Segon. Papa Sikst IV je naložio Martinu Segonu da putuje Balkanom i proučava pravce koji mogu da budu upotrebljeni za presretanje Osmanlija. Izveštaje koje je pisao je slao papi Sikstu IV početkom 1480, pre nego što je Gedik Ahmed Paša organizovao napad na Otranto. Segonov izveštaj je prevazišao svoju osnovnu svrhu, jer je uključivao i Segonova zapažanja prevashodno o Srbiji sa kraja 15. veka, njenoj istoriji, etnologiji, geografiji, dvorcima, manastirima, Dubrovačkim trgovcima, ljudima i njihovim karakterima, bici na Kosovu, epskoj poeziji, itd. Feliks Petančić je objavio Segonov rukopis 1522. godine pod nazivom *De itineribus in Turciam libellus*.

Sačuvan je samo jedan izvod iz prevoda njegovog dela na italijanski jezik. Taj izvod je bio nepoznat dok ga 1981. godine nije objavio profesor Agostino Petrusi iz Milana u okviru svoje knjige *Martino Segono di Novo Brdo, vescovo di Dulcigno. Un umanista serbo-dalmata del tardo Quattrocento*. Deo teksta koji je Segon napisao je kratak, ali veoma važan biografski skeč o Skenderbegu ().

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* Malo djelo poštovanoga gospodina Martina de Segonis, po narodnosti Kotoranina, a porijeklom Srbina iz Novomonta, drukčije Novobrda, nazvanog po milosti božjoj Episkopa Ulcinjskog preblaženom Sikstu IV, Rimskom papi&nbsp;– Tekst Segonovog dela na srpskom jeziku
Fleury

**Fleury** može označavati:
* Abbo od Fleuryja (cca.950 &ndash; 1004) opat samostana Fleury 
* Andre od Fleuryja, historičar iz samostana Fleury
* Kardinal André-Hercule de Fleury, biskup Fréjusa (1653—1743), glavni ministar francuskog kralja Louisa XV
* Claude Fleury (1640 &ndash; 1723), francuski historičar
* Fleury Mesplet (1734 &ndash; 1794), francusko-kanadski štampar
* Abraham-joseph Bénard (1750 &ndash; 1822), francuski glumac iz Comédie-Française
* Joseph-Nicolas Robert-Fleury (1797 &ndash; 1890), francuski slikar
* Louis Fleury (1878 &ndash; 1926), francuski flautist
* Paul A. Fleury (1939 -), američki fizičar i prosvjetar
* Theoren Fleury (1968 -), bivši kanadski hokejaški
* Marc Fleury (1968 -), francuski autor softvera
* Amber Fleury (1979 -), natjecatelj emisije *Canadian Idol*
* Marc-Andre Fleury (1984 -), kanadski hokejaš
* Mathieu Fleury (1985 -), kanadski političar
* Champfleury Jules Fleury-Husson (1821 &ndash; 1889), francuski romanopisac i kritičar
* Knjiga igara iz Fleuryja, rukopis sa liturgijskim dramama iz 13. vijeka
* Nekoliko općina u Francuskoj:
** Fleury (Aisne)
** Fleury (Aude)
** Fleury, (Manche)
** Fleury (Moselle)
** Fleury (Oise)
** Fleury (Pas-de-Calais)
** Fleury (Somme)
* i dijelovi imena nekoliko općina:
** Fleury-devant-Douaumont
** Fleury-en-Bière
** Fleury-la-Forêt
** Fleury-la-Montagne
** Fleury-la-Rivière
** Fleury-la-Vallée
** Fleury-les-Aubrais
** Fleury-Mérogis
** Fleury-sur-Andelle
** Fleury-sur-Loire
** Fleury-sur-Orne
* Predajnik Fleury je komunikacijski toranj u francuskom departmanu Aisne

## Povezano
* Fleurey (razvrstavanje)
Mežigirski manastir

**Mežigirski** ili **Mežigorski Spaso-preobraženski manastir** (; ) je bio ženski pravoslavni manastir smješten u blizini današnjeg grada Višgoroda u Ukrajini, na desnoj obali Dnjepra u blizini Kijevskog rezervoara.

Osnovan je godine 988. nedugo nakon pokrštavanja Kijevske Rusije i kroz historiju je mnogo puta bio razaran i obnavljan, služeći kao duhovno središte dinastije Rjurikovića, a kasnije i ukrajinskih kozaka. Godine 1935. su ga srušile sovjetske vlasti i na njegovim ruševinama podigle rezidenciju koju su koristili sovjetski, a danas koriste ukrajinski čelnici.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 
*
Tilopa

**Tilopa** (prakrit; sanskrit: **Talika** ili *Tilopada*) (Chativavo/Chittagong ili Jagora, Bengal 988–1069), je bio tantrički praktikant i mahasiddha. Poznat je po tome što je razvio metodu *[[mahamudra]]* (tibetanski: *phyag rgya chen po*), odnosno duhovne vježbe koje su značajno ubrzavale sticanje bodhija (prosvjetljenja). Smatra se ljudskim osnivačem Kagyu pravca u tibetanskom budizmu.

## Reference

## Vanjske veze
* An English translation of "The Ganges Mahamudra"
Bermudo II od Leona

**Bermudo II.** (**Vermudo II.**) (956. – 999.) bio je kralj Galicije (982. – 999.) i Leona (984. – 999.).
## Biografija
Bermudo je bio sin Ordonja III. i unuk Ramira II. Njegova je majka možda bila Uraka Fernández.

Odgojen je protiv Ramira III., sina Sanča I.

Okrunjen je 982. u katedrali svetog Jakova u Santiago de Composteli.

Sa svojom prvom ženom, Velasquitom Ramírez, imao je kćer Kristinu koja se udala za Ordoña Ramíreza. Druga mu je žena bila Elvira García, kći grofa Garcíje Fernándeza Kastiljskog, s kojom je imao kćeri Sanču i Tereziju i sina, Alfonsa V.

Njegova nezakonita djeca bila su Elvira, Pelayo i Ordonjo.
Pokrštavanje Rusa

**Pokrštavanje Rusa** označava viševekovni proces prelazaka istočnih Slovena sa stare slovenske vere na hrišćanstvo. **Krštenje Rusije** (; , ) označava proglašenje kršćanstva državnom religijom Kijevske Rusije godine 988.

Iako su Kijevski Rusi više od jednog vijeka bili u bliskom kontaktu s kršćanskim Bizantskim Carstvom, kao i kršćanskim misionarima, pokušaji pokrštavanja nisu urodili trajnim plodom, jer je i plemstvo i običan narod ostao vjeran poganskoj tradiciji. Tek je knez Vladimir I Veliki iz političkih pobuda odlučio poganstvo zamijeniti monoteističkom religijom koja bi njegovoj vlasti dala jači legitimitet. Prema *[[Povest minulih leta|Povijesti minulih ljeta]]* je Vladimir 986. poslao izaslanike da prouče običaje i propise četiri religije - judaizma (koga su bili ispovijedali Hazari; islama (koga su ispovijedali Povolški Bugari); katoličanstva (koje su ispovijedali njegovi zapadnoslavenski susjedi te pravoslavlja koje se ispovijedalo u Bizantu. Nastojanje da se ostvari savez s Bizantom i ženidba za kćer cara Vasilija II je Vladimira okrenula pravoslavlju.

Vladimir se prvo krstio u Hersonu, a potom došao u Kijev gdje je krstio svoje sinove i najvažnije boljare. Potom je naredio da se krste svi građani, te razbio sve poganske idole i na ruševinama poganskih hramova sagradio Desetinsku crkvu. Iako se poganstvo dugo zadržalo, pogotovo u sjevernim dijelovima države, gdje se posljednji poganski ustanak bilježi 1071. godine, Vladimirov čin je imao značajne posljedice po Kijevsku Rusiju. Njime se država, kao i istočnoslavenski narodi koji žive na njegovom području, trajno vezali uz Bizant, pravoslavlje te postali odvojeni od zapadne kulture, stvorivši vlastiti identitet.

Godine 1988. je tadašnji SSSR svečano obilježio 1000. godišnjicu tog događaja nastojeći u duhu glasnosti odbaciti rigorozni državni ateizam i pružiti ruku pomirenja Ruskoj pravoslavnoj crkvi i dotada progananjim kršćanskim zajednicama.
989.

__NOTOC__
Godina **989.** (**[[rimske brojke|CMLXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* U Timbuktuu osnovan Univerzitet Sankore.
* Izvođeni radovi na dogradnji i obnovi Aja Sofije.
* septembar &ndash; Halleyeva kometa u perihelu.

## Rođenja

* Adémar de Chabannes, redovnik i historičar (u. 1034)
* Gisela od Švapske, sveta rimska carica (u. 1043)
* Fan Zhongyan, kineski pisac, političar i kancelar u službi dinastije Song (u. 1052)

## Smrti

* 6. 9. &ndash; Sharaf al-Daula, emir Kermana i Farsa

## Reference

## References