Geografija Srbije

Srbija se nalazi na Balkanskom poluotoku odnosno jugoistočnoj Europi (oko 79% teritorija) te u Panonskoj niziji odnosno srednjoj Evropi (oko 20% teritorija). No, geografski, a i klimatski, jednim dijelom se ubraja i u mediteranske zemlje.Kopnenu granicu ima u dužini od 2114 km, a dužina tih granica prema susjedima iznosi:prema Hrvatskoj 241 km, Mađarskoj 151 km, Rumunjskoj 476 km, Bugarskoj 318 km, Makedoniji 221 km, Albaniji 115, Crnoj Gori 203 km, i Bosni i Hercegovini 302 km. 

*Ekstremne tačke*:
* Sjever: 46°11'N (Hajdukovo)
* Jug: 41°52' N (Dragaš na Kosovu)
* Istok: 23°01'E (Senokos kraj Dimitrovgrada)
* Zapad: 18°51'E (Bezdan u Vojvodini)

## Reljef
Srbiju čine tri velike geografske celine: Panonska nizija, brežuljkasti predeli s nižim planinama i nizinskim proširenjima.Severni deo zemlje (Vojvodina) zauzima plodne ravnice, dok je središnji i južni deo pretežno planinski. Srbija obiluje prirodnim lepotama, od kojih se posebno izdvajaju očuvane šume. Srbija je bogata i vodama.

Panonska nizia zauzima 25% teritorija, a u njoj prevladavaju nizie s aluvijalnim ravnima uz vodene tokove i lesne zaravni, te dva brdovita uzvišenja: Fruška gora (538 m) i Vršačke planine (639m)

Najveći dio teritorija Srbije zauzimaju brežuljci i planine. Ona se protežu od Panonskog pobrđa na sjeveru do crnogorske, albanske i makedonske granice na jugu. Od zapada prema istoku protežu se od bosansko-hercegovačke do bugarske granice.
Južno od Save i Dunava prevladava brežuljkasto područje s visinama do 500 m i niže planinsko područje s visinama do 1000 m. To područje zauzima oko 65% površine Srbije. U tom području nizina ima tek uz Posavinu, Pomoravlju i dijelu Timočke krajine.
Područja viša od 1000 m zauzimaju 10% teritorija Srbije. Ta se područja nalaze južno od Zapadne Morave i Nišave, a sastoje se od visoravni i grupa viših planina, od kojih najviše uokviruju Kosovsku i Metohijsku kotlinu. Čak je 15 planinskih vrhova iznad 2000 metara nadmorske visine, a najviši od njih je Đeravica (na Prokletijama) u visini od 2656 m.

Planine Srbije se dijele na:
* Rodopske planine
* Karpatsko-balkanske planine
* Dinarske planine

Najviši vrhovi Srbije su:

## Rijeke

Rijeke Srbije pripadaju slivovima Crnog, Jadranskog i Egejskog mora. Najvećim dijelom pripadaju Crnomorskom slivu, a sve vode tog toka okuplja Dunav. Dunav je naduža rijeka u Srbiji koja kroz nju teče u duljini od 588 km od svojih 2.857 km ukupnog toka. Vode s većeg dijela metohijskog područja pripadaju Jadranskom slivu, a krajnji jugoistočni dijelovi Egejskom slivu. Tri su plovne rijeke u Srbiji: Dunav (588 km), Sava (206 km), Tisa (168 km), i dijelom Velika Morava. Ostale veće rijeke Srbije su: Zapadna Morava (308 km), Južna Morava (295 km), Ibar (272 km), Drina (220 km) i Timok (202 km).

Rijeka koja najdužim tokom prolazi kroz Srbiju je Morava, a njen sliv obuhvaća 40% površine Srbije. Većina rijeka ima kišno-snježni režim vodostaja i protoka. Maksimalni vodostaji bilježe se u proljeće, a minimalni u kolovozu i rujnu.

## Jezera
Srbija nema velikih prirodnih jezera, a najveća su nastala pregrađivanjem riječnih korita kadi iskorištavanja snage vode za električnu energiju. Najveća takva akumulacijska jezera su: Đerdapsko (na Dunavu), Vlasinsko (na Vlasini), te Peručansko i Zvorničko (na Drini). Najveće jezero u Srbiji, Đerdapsko jezero, nalazi se na granici s Rumunjskom i ima površinu od 163 km2 (ukupna površina jezera je 253 km2).

## Zaštićena područja
Nacionalni parkovi:
* Fruška Gora (250 km²)
* Kopaonik (120 km²)
* Tara (220 km²)
* Đerdap (640 km²)
* Šar-planina (390 km²)

Parkovi prirode:
* Prokletije (1000 km²)
* Mokra Gora (108 km²)
* Gornje Podunavlje (100 km²)
* Stara Planina (1420 km²)
* Golija (750 km²)
* Kučajske planine (1150 km²)

Specijalni prirodni rezervati:
* Deliblatska Peščara (300 km²)
* Ludaško jezero (5.93 km²)
* Obedska bara (175.01 km²)
* Stari Begej – Carska Bara (17.67 km²)

Spomenici prirode:
* Đavolja Varoš (0.64 km²)

### Nacionalni parkovi

Srbija ima 5 nacionalnih parkova: Đerdap, Kopaonik, Tara, Šar-planina i Fruška gora. Svi nacionalni parkovi posjeduju visoke klimatske i zdravstveno-rekreativne vrijednosti.
* Đerdap - sjevernoistočni dio Srbije, na granici s Rumunjskom. Ukupna površina nacionalnog parka je 63,608 ha, a cijele zaštićene zone 93,968 ha. Osnovni prirodni fenomen ovog nacionalnog parka je velika Đerdapska klisura kroz koju protječe Dunav.
* Kopaonik - nalazi se u središnjem dijelu Srbije. Nacionalnim parkom proglašen je 1981. godine. Obuhvaća površinu od 11,810 ha, a pro broju endemskih vrsta predstavlja jedan od najznačajnijih središta biodiverziteta endemske flore Srbije. Kopaonik je najveći planinski masiv u Srbiji koji se pruža u pravcu sjeverozapad-jugoistok. Na Kopaoniku se nalazi najrasprostranjenija šumsko-pašnjačka zona središnje Srbije.
* Tara - zauzima površinu od 22,000 ha, a nalazi ze na području općina Užice i Bajina Bašta. 
* Šar-planina - nalazi se na Kosovu i zauzima površinu od 39,000 ha. Proglašena je nacionalnim parkom 1986. godine. Šar-planina je najbogatije područje u Europi po broju vrsta leptira (147), ima preko 200 vrsta ptica. Strogi prirodni rezervati u ovom nacionalnom parku su mješovite listopadne šume, čiste ili mješovite šume munike, te čiste šume smreke.
* Fruška Gora - nalazi se u Vojvodini. Nacionalnim parkom je proglašena 1960. godine. Park čini usamljena planina u Panonskoj nizini koja je prema sjeveru i jugu razuđena planinskim i riječnim tokovima. Pašnjaci i plodno zemljište, te nasadi vinove loze ukrašavaju padine Fruške Gore.

## Vegetacija
Skoro cijeli teritorij Srbije pripada kontinentalno biljno-geografskoj regiji. Samo jedno malo područje Metohije ulazi u mediteransku biljno-geografsku regiju. Srbija u cjelini spada među slabije pošumljene zemlje Europe sa samo 26% šumskih površina.

Srbija se po tipu vegetacije dijeli u pet pojasa:
* Nizinski pojas (područje aluvijalne ravni Vojvodine, Posavine, Pomoravlja, Timočke krajine i Kosova polja) – šume hrasta lužnjaka, jasena, topole i vrbe, a u sušnijim predjelima Vojvodine dominiraju stepe.
* Brdski (kolinski) pojas (veliki dio Srbije južno od Save i Dunava) – šume sladuna i cera, hrasta kitnjaka i pitomog kestena.
* Brdski (montanski) pojas – bukove i bukovo-jelove šume, a na krečnjačkim podlogama i šume munike. Na toplim padinama ima i šuma hrasta kitnjaka.
* Pretplaninski i planinski pojas – u nižem potpojasu prevladavaju bukove šume, šikare i smrekove šume, a u višem niske klekovine bora krivulja i bukve, vrištine i šikare planinske ive.
* Visokoplaninski pojas – područja viša od 2500 m s hazmofitskom vegetacijom golih kamenajra, te mikrovegetacijom lišajeva na strmijim stijenama.

## Tlo
Posljedica složene geološko-litološke podloge, različitog stupnja okomite raščlanjenosti reljefa i klimatskih specifičnosti pojedinih krajeva je velika raznovrsnost tipa zemljišta. Područje Vojvodine nalazi se većinom na visokoplodnom černozemom, a područja uz rijeke i rubna područja Banata uz granicu s Rumunjskom na ritskoj crnici i aluvijalnom zemljištu.

Sjeverozapadni dio središnje Srbije pokrivaju pseudogleji i lesivirana zemljišta i eutrična smeđa tla (gajnjače).

Na pomoravskom području i većim dijelom Kosmeta prevladavaju aluvijalna zemljišta, zemljišta na rastresitim supstratima (rendzine), smonica i kisela smeđa zemljišta.

Na krečnjačko-dolomitskim stijenama brdsko-planinskog područja južno od Save i Dunava prevladava crnica i smeđa zemljišta.

## Najznačajnije planine
* Tara
* Kopaonik
* Zlatibor
* Zlatar
* Fruška gora