open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fudbalska reprezentacija Irana

**Iranska nogometna reprezentacija** predstavlja Iran u međunarodnom muškom nogometu, te je pod nadzorom Iranskog nogometnog saveza. Domaće utakmice reprezentacije igraju se na Stadionu Azadi u Teheranu.

## Historija

Reprezentacija Irana prvu službenu utakmicu igra 1941. godine, protiv reprezentacije Afganistana. Godinama je jedna od najjačih azijskih reprezentacija, a najveći rivali su im susjedni Iračani. Na SP-u 1998. u Francuskoj nisu uspjeli proći skupinu, a SP 2002. godine su propustili, iako ih je tada vodio Miroslav Blažević. Još jedan Hrvat, Branko Ivanković, vodio je Iran nakon toga, i odveo ih na SP 2006. u Njemačkoj, gdje nisu uspjeli proći skupinu sa Meksikom, Portugalom i Angolom. Plasirali su se na Svjetsko prvenstvo u Brazilu 2014. godine.

## Najviše nastupa

## Najbolji strijelci

## Vanjske veze
*  Službene stranice Iranskog nogometnog saveza 
;Ostali projekti
Sehnsucht

***Sehnsucht*** () je njemački crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji F. W. Murnaua. Po žanru je drama, a protagonist, koga tumači Conrad Veidt, je ruski baletan koji dolazi u Ženevu gdje se zaljubljuje u veliku kneginju. Danas se smatra izgubljenim-

## Izvori


## Vanjske veze
* 
*   ''Sehnsucht'' (1920/1921) - Film Portal
Ubistvo generala Grjaznova

***Ubistvo generala Grjaznova*** ili ***Arsen Džordžijašvili*** je gruzijski crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji Ivana Perestianija. Napravljen je nedugo nakon što su Gruzijom zavladali boljševici i pred njeno pripajanje SSSR-a, a radnja rekonstuira događaje iz doba ruske revolucije 1905. godine kada su gruzijski željeznički radnici štrajkom nastojali ostvariti socijalna prava i slobodu svoje zemlje.

## Vanjske veze
*
1922. na filmu

## Događaji
* 6. 3. - Bivši američki republikanski političar Will H. Hays postaje prvi predsjednik novoosnovane organizacije Filmski producenti i distributeri Amerike (MDPPA, današnja MPAA) koju su osnovali vodeći hollywoodski studiji te započinje višegodišnji rad na izradi sveobuhvatnog cenzorskog Kodeksa koji će na snagu stupiti 1934.
* 21. 5. - U Moskvi sovjetski sineast Dziga Vertov osniva časopis *[[Kino-Pravda]]*, oko koga će se početi okupljati njegovi sljedbenici.
* 18. 10. - U Hollywoodu otvorena znamenita kino-dvorana Grauman’s Egyptian Theatre.

## Filmovi
* *[[Nosferatu]]*
* *[[Nanook of the North]]*
* *[[Dr. Mabuse, der Spieler]]*
* *[[Häxan]]*
* *[[Foolish Wives]]*
* *[[Blood and Sand (1922 film)|Blood and Sand]]*
* *[[Oliver Twist (1922 film)|Oliver Twist]]*
* *[[Robin Hood (1922 film)|Robin Hood]]*
* *[[La Femme de nulle part]]*
* *[[Tvrđava Suram (film)|Tvrđava Suram]]*
* *[[The Toll of the Sea]]*
* *[[Crainquebille]]*
* *[[Polikuška (film)|Polikuška]]*

## Filmske nagrade
* Photoplayeva medalja časti - *[[Robin Hood (film, 1922)|Robin Hood]]*, rež. Allan Dwan

## Debiji
* Clara Bow
* Walt Disney (režija, produkcija)
* Louise Dresser
* William Powell
* Darryl F. Zanuck (režija, produkcija)
* Rin Tin Tin

## Rođenja

## Smrti

## Reference

## Vanjske veze
* 1922  na Internet Movie Database
Akiko Shikata

je japanska pjevačica i skladateljica, najpoznatija po svom radu na glazbi za video igre i brojne anime serije. Njezin globalno najpoznatiji doprinos su glazba za serijale igara *[[Ar tonelico]]*, *[[Shadow Hearts]]* i *[[Umineko no Naku Koro ni]]*, kao i glazba za anime *[[Umineko no Naku Koro ni (anime)|Umineko no Naku Koro ni]]* i *[[Tales of Symphonia#Anime|Tales of Symphonia]]*. 

Rođena je u Tokiju, 7. siječnja 1989. godine. Svira četiri instrumenta, a karijeru je započela 2001. godine, osnovavši nezavisnu produkcijsku kuću Vagrancy, koja je bila povezana sa *[[dōjin]]* glazbom. Globalni uspjeh postiže 2007., kada počinje surađivati na seriji igara *[[Umineko no Naku Koro ni]]*. Godine 2008. izdala je OST album za video igru, na kojemu se nalazila i istoimena naslovna pjesma. Radilo se tu o njezinom prvom TOP30 izdanju, a njezin sljedeći album (*Harmonia*, 2009.), ušao je među 20 najboljih te godine. 

Godine 2009. počela se baviti glazbom za anime, surađujući, ponovo, na serijalu *[[Umineko no Naku Koro ni (anime)|Umineko no Naku Koro ni]]*. Shikata je izvodila naslovnu pjesmu, "Katayoku no Tori" (jap. "Ptica s jednim krilom"), koja je uvelike obilježila cijeli serijal i postala jedna od njezinih najpoznatijih pjesama. Izvodila je još pjesama u sklopu suradnje na animeu, a njezin sljedeći singl, "Inori no Kanata", korišten je tokom odjavne špice animea *[[Tales of Symphonia#Anime|Tales of Symphonia]]*.

Njezina glazba poznata je po svom etničkom prizvuku i kompleksnim vokalima. Naime, u samo jednoj njezinoj pjesmi može se uočiti gotovo 200 različitih vokalnih dionica koje su, dakako, snimane zasebno.

## Diskografija

### Studijski albumi
* 2001: *[[Midori no Mori de Nemuru Tori]]* (EP)
* 2003: *[[Haikyo to Rakuen]]*
* 2005: *[[Navigatoria]]*
* 2006: *[[Raka (album)|Raka]]*
* 2009: *[[Harmonia (album)|Harmonia]]*

### OST
* 2003: *[[Hanakisō Sound Tracks]]*
* 2008: *[[Umineko no Naku Koro ni (EP)|Umineko no Naku Koro ni]]* (EP)

### Kompilacije
* 2007: **'
* 2008: ''[[Kara*Cola: Hymmnos Orgel Collection]]''
* 2010: ''[[Utau Oka: Ar=ciel Ar=dor]]''
* 2011: ''[[Byakumu no Mayu ~Ricordando il Passato~]]''
* 2011: ''[[Istoria ~Kalliope~]]''
* 2012: ''[[Istoria ~Kalliope~ Orgel Collection]]''
* 2012: ''[[Laylania]]''



=== Instrumentalni albumi ===
* 2002: ''[[Petit Fours]]'' <small>(music box)</small>
* 2003: ''[[Horizon Blue]]'' <small>(music box)</small>
* 2003: ''[[Kurenawi (album)|Kurenawi]]'' <small>(instrumental)</small>
* 2004: ''[[Viridian (Akiko Shikata album)|Viridian]]'' <small>(music box)</small>
* 2005: ''[[Wisteria (album)|Wisteria]]'' <small>(music box)</small>
* 2007: **' (klavir)
* 2007: *[[Hanakisō Koukyoukyoku]]* (orkestar)
* 2009: **' (<small>[[Extended play|EP]]</small>) <small>(music box)</small>
* 2010: ''[[Nijiiro Crayon: Orgel Arrange Mini Album]]'' (<small>[[Extended play|EP]]</small>) <small>(music box)</small>
* 2011: **' (EP) (music box)

### Singlovi
* 2009: "Katayoku no Tori"
* 2010: "Inori no Kanata"
* 2011: "Utsusemi"

## Reference

## Vanjske veze
* Akiko Shikata official site 
* Akiko Shikata's Vagrancy site 
* Hats Official label site  
* Akiko Shikata's official blog
Istočnoiranski jezici

**Istočnoiranski jezici** skupina od (14) iranskih jezika raširenih u Iranu, Pakistanu, Afganistanu, Kini, Gruziji, Tadžikistanu. Od ovih 14 jedan je izumro. Dijele se na: 
:a. sjeveroistočni (3) Iran, Gruzija, Tadžikistan: avestički (pazend)**†**, osetski, jagnobi.

:b. Jugoistočni (11):
::b1. pamirski jezici (7) Afganistan, Pakistan, Kina, Tadžikistan: mundži, sangleči-iškašimi, vahi, jidga; 
:::Šugni-Jazgulami: sarikoli, šugni, jazgulijam, 
::b2. paštunski (4) Afganistan, Pakistan: (3 dijalekta, sjeverni, centralni i južnopaštunski), vaneci.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Zazaki jezik

**Zazaki** (ISO 639-3: zza ) iranski makrojezik kojim govori do 2,5 milijuna ljudi u Aziji i Evropi, pretežno u Anatoliji odnosno azijskom dijelu Turske i nešto iseljenika u Njemačkoj.

Zazaki obuhvaća dva narječja: južni zazaki ili dimli (1,5 do 2,5 milijuna) sa narječjima *sivereki, kori, hazzu (hazo), motki (moti) i dumbuli (dumbeli)*; sjeverni zazaki ili kirmanjki (140.000) s narječjima *tunceli i varto*. Pripadnici etničke grupe zovu se Zaze.

## Reference

## Literatura

* Blau, *Gurani et Zaza* in R. Schmitt, ed., *Compendium Linguarum Iranicarum*, Wiesbaden, 1989, , str.&nbsp;336–40
* Brigitte Werner. (2007) ''"Features of Bilingualism in the Zaza Community"''  Marburg, Germany.
* Paul, Ludwig. (1998) ''"The Position of Zazaki Among West Iranian languages"''  University of Hamburg.
* Larson, Richard. and Yamakido, Hiroko. (2006) ''"Zazaki as Double Case-Marking"''  Stony Brook University; University of Arizona.
* Lynn Todd, Terry. (1985) ''"A Grammar of Dimili"''  University of Michigan.
* Mesut Keskin, Zur dialektalen Gliederung des Zazaki. Magisterarbeit, Frankfurt 2008.  (PDF)
* Gippert, Jost. (1996) ''"Historical Development of Zazaki"''  University of Frankfurt.
* Gajewski, Jon. (2003) ''"Evidentiality in Zazaki"''  Massachusetts Institute of Technology.
* Gajewski, Jon. (2004) ''"Zazaki Notes"''  Massachusetts Institute of Technology.
Schloß Vogelöd

***Schloß Vogelöd*** () je njemački crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji F. W. Murnaua. Po žanru predstavlja kombinaciju drame i trilera, a radnja je smještena u mračni, usamljeni zamak gdje se okupila grupa plemića. Protagonist je mladi plemić koga svi optužuju za ubistvo brata. Godine 2002. je restauriran.

## Vanjske veze
* 
* Kritik bei jump-cut.de
L'uomo meccanico

***L'uomo meccanico*** () je italijanski crno-bijeli nijemi science fiction film snimljen 1921. u režiji Andréa Deeda, poznat kao jedan od prvih koji je koristio motiv robota. Radnja prikazuje kako je znastvenik izradio "mehaničkog čovjeka", androidnu napravu koju kontroliraju pomoću daljinskog upravljača, a koju krade banda kriminalaca i s kojom izvode niz spektakularnih zločina, sve dok izumiteljev brat ne napravi vlastitu verziju s kojom će im se suprotstaviti. Danas je očuvano manje od polovice filma, a ostatak se smatra izgubljenim.

## Vanjske veze
* 
*
Koroški dijalekt

**Koroški dijalekt** (ISO 639-3: ktl; koroshi, koroši), dijalekt balučkog jezika koji pripada podskupini sjeverozapadnih iranskih jezika. Ukupan broj govornika ovog dijalekta procjenjuje se od najviše 1000 do najmanje 180 odnosno 40 – 50 porodica Koroša u iranskoj pokrajini Fars.

## Veze
* Balučki jezik

## Reference

## Literatura
*  Salami, A.: (1385 AP / 2006 AD): *Ganjineye guyeššenâsiye Fârs (The treasury of the dialectology of Fars)*, 3. vol, Academy of Persian language and literature. http://persianacademy.ir/fa/ganjifars03.aspx  
*
Florence Deshon

**Florence Dashon** (rođena kao *Florence Danks*; 19. jul 1893 - 4. februar 1922) bila je američka kazališna i filmska glumica. Filmsku karijeru je započela 1915. te nastupila u 24 filma. Nju je prekinula smrt prouzročena trovanjem plinom u njujorškom stanu, koga je bila iznajmila od ugledne sufražistice Doris Stevens; službena istraga je zaključila da je riječ o nesretnom slučaju, iako su bile česte špekulacije da je riječ o samoubistvu.

## Vanjske veze
*
Kumzari dijalekt

**Kumzari dijalekt** (kumzari; ISO 639-3: zum) jedan je od četiri dijalekta lurskog jezika koji pripada podgrupi jugozapadnih iranskih jezika. Prema procjeni iz 1993. godine njime govori oko 2300 ljudi od čega 1700 na poluotoku Musandam na sjeveru Omana. Etnički Kumzarci ili Kumzari su ogranak plemena Šihuh; po zanimanju ribari, po vjeri muslimani; a žive od ribarstva u gradu Kumzar i okolici uz Hormuz na poluotoku Musandam. Ovaj dijalekt polako izumire jer ga potiskuje arapski jezik koji je rašireniji u okolici.

## Povezano
* Lurski jezik

## Reference
Bobby Connelly

**Robert Joseph "Bobby" Connelly** (4. april 1909 – 5. jul 1922) bio je američki dječji glumac, poznat kao jedna od prvih dječjih glumačkih zvijezda u historiji filma. Rođen je u porodici vodviljskih zabavljača, a karijeru je počeo u dobi od 4 godine. Intenzivno je radio iako mu je 1917. dijagnosticiran endokarditis. Nakon snimanja filma *[[Wildness of Youth]]* se razbolio od bronhitisa i umro.

## Izabrana filmografija
* *[[The Unpardonable Sin (1919 film)|The Unpardonable Sin]]* (1919)
* *[[A Child for Sale]]* (1920)
* *[[The Flapper]]* (1920)
* *[[Humoresque (1920 film)|Humoresque]]* (1920)

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Kaškajski jezik

**Kaškajski jezik** (kashkay; kashkai, qashqai, qashqa’i, qashqay; ISO 639-3: qxq) je turkijski jezik kojim govore Kaškajci, etnička skupina iz iranskih pokrajina Fars i Čahar-Mahal i Bahtijari. Prema procjenama iz 2014. godine kaškajskim govori oko 923,000 ljudi. Srodan je azerskom jeziku i neki lingvisti smatraju ga njegovim dijalektom. Govornici kaškajskog i azerskog služe se perzijskim pismom koje je modifikacija arapskog. Kaškajci također govore perzijskim jezikom i koriste ga kao književni jezik.

## Reference

## Literatura
* Encyclopædia Iranica: ''Qašqāʾi Tribal Confederacy ii. Language''
* Encyclopædia Iranica: ''Azerbaijan viii. Azeri Turkish''
Blood and Sand (film, 1922)

***Blood and Sand*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1922. u režiji Freda Nibloa. Predstavlja adaptaciju romana *Sangre y arena* španskog književnika Vicentea Blascoa Ibaneza. Glavnu ulogu igra Rudolph Valentino kao Juan Gallardo, siromašni seoski mladić koji kao matador stiče bogatstvo i slavu. Radnja prikazuje kako će doživjeti tragediju nakon što ga zavede lijepa, ali nemoralna udovica Doña Sol (čiji lik glumi Nita Naldi) i zbog koje odbacuje svoju kreposnu suprugu Carmen (čiji lik tumači Lila Lee). Film je doživio izuzetan uspjeh i potvrdio status Valentina kao jedne od najvećih zvijezda tadašnjeg Hollywooda.

## Uloge
* Rosa Rosanova - Angustias
* Leo White - Antonio
* Rosita Marstini - Encarnacion
* Rudolph Valentino - Juan Gallardo (naveden kao Rodolph Valentino)
* Lila Lee - Carmen
* Charles Belcher - Don Joselito
* Fred Becker - Don Jose
* George Field - El Nacional
* Jack Winn - Potaje
* Harry Lamont - Puntillero
* Gilbert Clayton - Garabato
* Walter Long - Plumitas
* Nita Naldi - Doña Sol
* George Periolat - Marquis of Guevera
* Sidney De Gray - Dr. Ruiz

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Horasanski turkijski jezik

**Horasanski turkijski jezik** (kučanski, quchani; ISO 639-3: kmz) je jezik iz južnoturkijske porodice kojim je 1977. govorilo oko 400.000 ljudi, a prema procjenama iz 1993. oko milijun. Govornici ovog jezika žive u sjeveroistočnom Iranu odnosno pokrajinama Razavi Horasan i Sjeverni Horasan, najviše sjeverozapadno od Mašhada. Sinonim za horasanski turkijski jezik je *horasani* ili *horasanijski*, no tim se terminima naziva i dijalekt perzijskog jezika kojim se također govori u Horasanu. Dijalekti horasanskog turkijskog su zapadni, sjeverni i južni kučanski. Gotovo svi govornici ovog jezika služe se i perzijskim koji je službenim jezikom u Iranu. U horasanskim pokrajinama emitiraju se radio programi na horasanskom turkijskom.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* Encyclopædia Iranica: ''Turkic languages of Persia: An Overview''
Katayoku no Tori

**"Katayoku no Tori"** (japanski: **片翼の鳥**, srpskohrvatski: "Ptica s jednim krilom") je debitantski singl japanske pjevačice Akiko Shikata izdan 19. kolovoza 2009. godine. Pjesma je korištena tokom uvodne špice animea *[[Umineko no Naku Koro ni (anime)|Umineko no Naku Koro ni]]* (u skraćenoj verziji), serijala za kog je Akiko Shitaka napisala i izvela nekoliko pjesama. Aranžman i glazbu potpisuje sama pjevačica, dok je tekst napisao Wataru Namino.

Mada je tekst pjesme većinom na japanskom jeziku, postoje određeni dijelovi, zborske prirode, koji su pjevani na talijanskom jeziku. Upravo ova složenost vokalnih dionica jedna je od ključnih odlika glazbe koju stvara Akiko Shikata.

Singlica je prodavana po cijeni od ¥1,260, a osim naslovne pjesme i njezinog instrumentala, sadržavala je i pjesmu "VII" i njezin instrumental. Ukupno je prodana u 23,128 primjeraka.

## Pjesme

## Uspjeh na top listama
Pjesma je ukupno 13 tjedana provela na Oriconovim službenim top listama, startavši na 10. mjesto, da bu u samo par dana (tokom prvoga tjedna) ostvarila rekordno 9. mjesto na dnevnim listama. Rekordni uspjeh na tjednim listama bilo je 11. mjesto ostvareno tokom prvog tjedna.

 
## Vanjske veze
* Oricon Profile 
* Članak na Generasia.com
Yasujirō Ozu

**Yasujiro Ozu** (*小津 安二郎*, Tokio, 12. 12. 1903. - Tokio, 12. 12. 1963.) bio je japanski redatelj, scenarist i producent. Najpoznatiji filmovi su mu *[[Late Spring]]* (1949.), *[[Early Summer]]* (1951.), *[[Tokyo Story]]* (1953.) i *[[Floating Weeds]]* (1959.), a čest mu je filmski stil bila statična kamera koja se gotovo nikada ne miče, nalazi ispod razine očiju te dugi, smireni kadrovi.

Potječe iz bogate obitelji gdje je imao dvoje braće i dvije sestre. Ozu je živio do svoje desete godine u Tokiju, nakon čega se obitelj preselila u Matsusaka, rodnom gradu njegovog oca, te je tamo pohađao srednju školu Uji-Yamada. Ipak, zbog lošeg ponašanja povezanog zbog konzumiranja alkohola je izbačen sa škole. Kasnije je radio kao pomoćni učitelj u jednom selu na brdu u blizini Matsusake, sve dok se 1923. nije vratio u Tokio sa svojom obitelji. Te godine je pristupio filmskoj školi Shochiku. Započeo je karijeru kao snimatelj/kamerman, da bi poslije postao pomoćnik redatelja. 1927. režirao je svoj prvi sopstveni film, *[[Sword of Penitence]]* (*Mač kajanja*). Time je započeo redateljsku karijeru koja je obuhvatila 53 filma, od toga 26 u prvih pet godina režiranja, ali je samo 35 sačuvano. Isprva je režirao komedije, ali se je od 1930-ih okrenuo ozbiljnijim društvenim temama, u kojima je obitelj često bila središte. 1936. je režirao svoj prvi zvučni film.

Sa 34 godine, 1937., mobilizovan je u japansku armiju, te sudjelovao u Drugom kinesko-japanskom ratu u Kini, tačnije u bitci za Nanchang i rijeku Xiushui. Nakon dvije godine, odslužio je vojni rok te se vratio u Japan gde je opet krenuo režirati filmova.

Mnogi kritičari smatraju 1950-e njegovim najboljim razdobljem, jer je tu režirao neke od međunarodno najcenjenijih filmova, od kojih se osobito ističe jednostavna *Tokyo Story* (*Tokijska priča*), koja se često navodi kao jedan od najboljih filmova svih vremena. Ipak, izuzev drama, znao je povremeno režirati i poneku komediju, poput *Ohayo* (*Dobro jutro*). Umro je na 60. rođendan od raka. Nikada se nije ženio. Koga Noda je bio njegov česti scenarist, Yuhara Atsuta snimatelj a glumci Chishū Ryū i Setsuko Hara su često imali značajne uloge u njegovim djelima.

Tek nakon smrti, Ozu je polako postao slavan i izvan Japana. Mnogi ga sineasti danas smatraju velikim redateljem. Na zapadu su razni redatelji - Alain Resnais, Rainer Werner Fassbinder, Wim Wenders, Aki Kaurismäki, Hou Hsiao-Hsien i Jim Jarmusch - potvrdili njegov veliki utjecaj na njihov filmski stil.

## Značajniji filmovi
* *[[There Was a Father]]* (1942.)
* *[[Late Spring]]* (1949.)
* *[[Early Summer]]* (1951.)
* *[[Tokyo Story]]* (1953.)
* *[[Early Spring (film, 1956)|Early Spring]]* (1956.)
* *[[Tokyo Twilinght]]* (1957.)
* *[[Good Morning (film)|Good Morning]]* (1959.)
* *[[Floating Weeds]]* (1959.)
* *[[Late Autumn (1960 film)|Late Autumn]]* (1960.)
* *[[An Autumn Afternoon]]* (1962.)

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Yasujiro Ozu - profil na Sense of Cinema
* Roger Ebert o Ozu
* Yasujiro Ozu na Filmskom leksikonu LZMK
Haladž (iranski jezik)

**Haladž** (ISO 639-3: kjf), je jezik ili dijalekt iz zapadnog ogranka iranske jezične porodice kojim je prema procjenama iz 2000. govorilo oko 42.100 ljudi u Iranu i nepoznat broj u Azerbajdžanu. Naziv ovog jezika često se poistovjećuje s Mansurom al-Haladžom, iranskim mistikom iz 10. vijeka.

## Reference
Haladž (turkijski jezik)

**Haladž** (khalaj; ISO 639-3: klj) je jezik iz južnoturkijske porodice kojim je prema procjenama iz 2000. govorilo oko 42.100 ljudi u iranskoj pokrajini Markazi, prvenstveno sjeveroistočno od grada Araka. Ranije se zbog jezičnih sličnosti i geografskih uvjeta smatrao dijalektom azerskog jezika, no moderne lingvističke studije pokazuju da je riječ o specifičnom jeziku. Većina govornika ovog jezika služi se i perzijskim koji je službenim jezikom u Iranu.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
*
Gorani jezik

**Gorani jezik** (ISO 639-3: hac; gurani, havramani, havrami, hevrami, mačo) je jezik iz sjeverozapadnog ogranka iranske jezične porodice kojim govori od 200.000 do 300.000 stanovnika u zapadnom Iranu i istočnom Iraku. Najsrodniji je zazakiju, iranskom jeziku kojim se govori u Turskoj zbog čega se zajedno grupiraju pod porodicu zaza-gorani. Dva osnovna dijalekta goranija su badželani i havrami, a manji su kakai (mačo), havraman-e luhon, havraman-e taht, kandula i gavhara.

## Reference

## Literatura
* The Dialect of Awroman( Hawraman-i Luhon), D.N.MacKenzie
* Gorani Influence on Central Kurdish: Substratum or Prestige Borrowing? , Michiel Leezenberg, University of Amsterdam
* Ergativity and Role-Marking in Hawrami , Anders Holmberg, University of Newcastle & CASTL and David Odden, Ohio State University
* The Noun Phrase in Hawrami, Anders Holmberg, University of Newcastle & CASTL and David Odden, Ohio State University
Domari jezik

**Domari jezik** (bliskoistočni romski, dom, domra magu hija; ISO 639-3: rmt), jezik domske podgrupe indoiranskih jezika kojim govore Romi kolektivni nazivani *Bliskoistočnim Romima* (Domi ili Domari). Podijeljeni su na više grupa: Gorbati, Navari, Luli ili Lijuli.

Domarski ima cijeli niz dijalekata koji se govore u Iranu, Egiptu, Indiji, Iraku, Izraelu, Jordanu, Libiji, Alžiru, Maroku, Afganistanu, Turskoj i Palestini, to su: kurbati (gorbati; *Sirija, Iran*), kinati, yürük, koli, karači (*Turska, Kavkaz, Rusija*), luli (*[[Uzbekistan]]*), maznug (*Uzbekistan*), navar (gagar; *Palestina, Sirija, Egipat*), čuri-vali (*Afganistan*), helebi (*Egipat, Libija*), domaki (*Indija*), vogri-boli (*Indija*), barake (*Sirija*), bejrutski (Bejrut) i nablos.

Nije razumljiv jezicima ostalih Roma.

## Reference

## Vanjske veze
* Windfuhr Gernot L. Gypsy ii. Gypsy Dialects, Encyclopædia Iranica, 2002.
* Romani Project: Domari
* Dom Research Centre: Learning Domari 
* Domari Society
Bahtijarski dijalekt

**Bahtijarski dijalekt** (ISO 639-3: bqi; *bahtiâri*, *lori/luri*, *luri-je haveri*) je dijalekt lurskog jezika koji pripada podskupini jugozapadnih iranskih jezika. Prema procjenama iz 2001. godine dijalektom se služi milijun etničkih Bahtijaraca u jugozapadnom Iranu odnosno na zapadu Čahar-Mahala i Bahtijarija, istočnom Huzestanu i Luristanu, te na zapadu Isfahanske pokrajine. Od navedenog broja 650.000 služi se i perzijskim koji je službenim jezikom u Iranu. Neki od značajnijih gradova koje naseljavaju Bahtijarci su Masdžed-e Sulejman, Šahrekord i Dorud. Osim bahtijarskog, ostali dijalekti u lurskom jeziku su kumzarski, sjevernolurski i južnolurski. Bahtijarskim dijalektom služio se poznati pjesnik Pežman Bahtijari (1900. – 1974.) čija je majka Alamtaj Kaem-Makami također bila pjesnikinja.

## Reference

## Literatura
* Bakhtiari dialect, Encyclopædia Iranica
Astrid Carolina Herrera

**Astrid Carolina Herrera** je rođena 23 juna 1963. godine u Karakasu, Venecuela. Bila je Miss Univerzum 1984. godine, koji se održao u Londonu, Velika Britanija. Takođe je osvojila mnoge nagrade za glumu u Venecueli i Meksiku.

## Filmografija
* *La viuda joven* (2011) - Ivana Humboldt
* *Arroz con leche* (2007) - Abril
* *Sabor a ti* (2004), TV serija - Raiza Alarcón
* *Engañada* (2003), TV serija
* *La Mujer de Judas* (2002), TV serija - Altagracia del Toro
* *Secreto de amor* (2001) - Yesenia
* *Amantes de Luna Llena* (2000), TV serija - La Perla
* *El Manantial* (1996), TV serija
* *Morena Clara* (1995), TV serija - Clara Rosa Guzmán
* *Divina obsesión* (1992), TV serija
* *Las Dos Dianas* (1992), TV serija - Jimena
* *La loba herida* (1992), TV serija - Álvaro, Isabel i ciganka Lucero
* *Emperatriz* (1990), TV serija- Endrina/Eugenia
* *Abigail* (1988), TV serija - Amanda
* *Alma mía* (1988), TV serija - Alma Rosa
* *Mi amada Beatriz* (1987), TV serija - Estefanía
* *La Pasión de Teresa* (1987), TV serija - Teresa
Baškardski jezik

**Baškardski jezik** (ISO 639-3: bsg; bashkardi, bashagerdi, bashaka), jezik ili jedan od pet dijalekata balučkog koji pripada podskupini sjeverozapadnih iranskih jezika. Baškardski prema procjenama iz 2000. godine ima 7030 govornika, uglavnom iz iranskog naroda Baškarda. Zastupljen je u istočnom Hormuzganu, južnoj Kermanskoj pokrajini i rijeđe u jugozapadnom Sistanu. Dijeli se na sjeverni i južni dijalekt.

## Reference
Ajmački dijalekt

**Ajmački dijalekt** (ISO 639-3: aiq ; barbari, berberi, chahar-aimaq, char aimaq) je dijalekt perzijskog jezika kojem govore četiri plemena – Tajmuri, Tajmani, Džamšidi i Firozkohi, poznata pod kolektivnim imenom Ajmak ili Čahar-Ajmak. Ukupan broj govornika se procjenjuje oko 650.000 od čega je većina u Afganistanu (480.000), a ostatak u Iranu i Tadžikistanu. Ova plemena uglavnom nastanjuju afganistanske ruralne i siromašne krajeve, a pismenost iznosi svega 5 – 15%.

Sporedni dijalekti ajmačkog su:
* čingizi
* firozkohi
* džamšidi
* maliki
* mizmast
* tajmani
* tajmuri
* zajnal
* zohri

## Povezano
* Perzijski jezik

## Reference

## Literatura
* Clifton, John M. (ed.) (2005) *Studies in languages of Tajikistan* North Eurasia Group, SIL International, St Petersburg, Russia, OCLC 122939499
Ajmak

**Ajmak** (perz. ایماق) je naziv za grupu plemena koji govore ajmačkim dijalektom perzijskog jezika. Ajmak broji ukupno četiri plemena – Tajmuri, Tajmani, Džamšidi i Firozkohi koji se još zajednički nazivaju i kao **Čahar-Ajmak** (dosl. četiri Ajmaka). Ukupan broj Ajmaka se procjenjuje oko 650.000 od čega je većina u Afganistanu (480.000), a ostatak u Iranu i Tadžikistanu. Ova plemena uglavnom nastanjuju afganistanske ruralne i siromašne krajeve, a pismenost iznosi svega 5 – 15%. Podrijetlo Ajmaka je heterogeno odnosno predstavljaju mješavinu iranskih, turkijskih i mongolskih etničkih grupa. Religija je uglavnom sunitska.

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* Every Culture: Aimaq
Operabase

**Operabase** je internetska (on-line) baza podataka o izvedbama opera, opernim kućama i trupama, opernim izvođačima kao i njihovim agentima. Stvorio ju je godine 1996. engleski softverski inženjer i zaljubljenik u operu po imenu Mike Gibb. Ispočetka je Gibbu predstavljala hobi, da bi mu se nakon tri godine u potpunosti posvetio.

Operabase je trenutno (jun 2013) dostupna javnosti na 23 različita jezika (uglavnom službeni jezici država EU), te sadrži podatke o oko 315.000 opernih izvedbi i 750 opernih trupa. Postoji i profesionalna sekcija stranice, koja je dostupna uz pretplatu od oko 750 eura godišnje, a koja uglavnom služi opernim umjetnicima i njihovim agentima.

Operabase također sadrži statistike o najpopularnijim operama (prema broju izvedbi) u prethodnih pet sezona. 

## Izvori
;Napomene

;Literatura
* Operabase main web page
* Charlotte Higgins, "Operabase.com", *[[The Guardian]]* (London), 23 May 2003
* Opera Europa, Mike Gibb and Muriel Denzler "Operabase's 10th Anniversary"  on opera-europa.org, a European opera company service organization with 117 member companies, 25 August 2006
Brahui jezik

**Brahui jezik** (birahui, brahuidi, brahuigi, kur galli; ISO 639-3: brh), sjevernodravidski jezik kojim govori oko 4,220.000 ljudi na sjeverozapadu južne Azije. Većina od njih govori ga u Pakistanu (oko 4,000.000), zatim u Afganistanu (200.000), te iranskoj pokrajini Sistan i Balučistan (20.000). Neznatan broj govornika postoji i u Turkmenistanu. Brahui ima tri dijalekta džharavan, saravan i kalat (standardni). Prevladavajuća pisma su perzijsko (nastalik) i latinica.

## Reference

## Vanjske veze
* Online rječnik Brahuija 
* Britannica: Brahui language
Aštijanijski dijalekt

**Aštijanijski dijalekt** (ISO 639-3: atn; ashtiyani, astiani) jedan je od centralnih dijalekata iz zapadne grupe iranskih jezika kojim prema procjenama iz 2000. godine govori 18.000 Vafsa u iranskoj pokrajini Markazi odnosno u okolici gradova Tafreša i Sava. Većina Vafsa su dvojezični i služe se i perzijskim koji je historijski dominantnim i službenim jezikom u Iranu. Dijalekt se lokalno dijeli na dva sporedna: aštijani i tafreši.

## Reference

## Literatura
* E. Yarshater: ''Ashtiyani, the dialect of Ashtian'', Encyclopedia Iranica
Figarov pir

**Figarov pir** (*Le nozze di Figaro ossia la folle giornata*), K. 492, je komična opera koju je 1786 skladao Wolfgang Amadeus Mozart, s libretom Lorenza da Pontea, temeljen na scenskoj komediji Pierra Beaumarchaisa, *Figarov pir* (1784). Doduše predstava Beaumarchaisa je prvobitno bila zabranjena u Beču zbog izrugivanju više klase, ali opera je postala jedna od Mozartovih najuspješnijih djela. Često je smatrana kao kamen temeljac standarnih opernih repertoara. Uvertira je posebno poznata i često svirana kao koncertski komad.

## Povijest djela
Ova opera prva je u nizu suradnji između Mozarta i da Ponta; surađivali su i na pravljenju opera Don Giovanni i Così fan tutte. Mozart je donio kopiju Beaumarchaisove drame da Pontu, koji ju je za 6 tjedana preradio u libreto, prevevši priču u oblik talijanske poezije te uklonivši iz nje sve političke reference. Suprotno popularnom mitu, libreto je odobrio sam car, Josip II., prije no ga je Mozart uglazbio. Figaro je premijerno izveden u Burgtheateru, u Beču, 1. svibnja 1786. te stekao ogromnu popularnost, iako je izveden samo 9 puta. Car je bio poznat po tome da je donio zakon prema kojem je bio točno određen broj ponavljanja napjeva iz ove opere, jer ih je publika zahtjevala toliko mnogo da je inače četverosatna opera znala trajati i dvostruko duže upravo zbog ponavljanja istih. 1789. opera je ponovno izvedena, a Mozart i Da Ponte u njoj su napravili nekoliko sitnih promjena kako bi bolje odgovarala novoj pjevačici u ulozi Sussanne.

## Zvučni zapis
Uvertira Figarovog pira:

Uvertira Figarovog pira u izvođenju Edison Concert Choir (1908.):

## Povezano
* ''Figarov pir'' (film)

## Izvori
* Priča uzeta iz *The Opera Goer's Complete Guide* Lea Melitza, 1921 verzija.
* Cijeli libreto
* Cijela orkestralna skladba (njemački/talijanski)
Il barbiere di Siviglia

***Seviljski brijač ili uzaludan oprez*** (talijanski: *Il barbiere di Siviglia, ossia L'inutile precauzione*) je opera buffa u dva čina, koju je skladao talijanski skladatelj Gioacchino Rossini po libretu Cesara Sterbinija. Sterbini je inspiraciju za libreto pronašao u komediji Pierrea Beumarchaisa iz trilogije o Figaru – Seviljski brijač ili uzaludan oprez iz 1775. godine.

Rossinijev *Seviljski brijač* smatra se jednom od najboljih komičnih opera ikada napisanih. Premijera (pod nazivom *Almaviva ili uzaludan oprez*) upriličena je 20. veljače 1816. u Teatru Argentina, u Rimu.

## Sadržaj opere

Radnja opere se vrši u Sevilji.

Rozina, mlada devojka, zaljubljena je u grofa Almavivu, mladog i lepog, koji peva pod njenim prozorom želeći da joj se približi. Ali, Rozinu čuva stari doktor Bartolo, koji želi da se njome oženi, i ne dozvoljava joj da izlazi iz kuće. Figaro, lični berberin Bartolov, pomaže mladima da se upoznaju, predstavljajući Almavivu kao učitelja pevanja. I dok Figaro brije Bartola, Rozina i Almamiva se dogovaraju o svojoj budućnosti.

Da bi ostvarili svoju ljubav, pomaže im Figaro koji dovodi beležnika i svedoke. Venčanje se obavlja, a stari Bartolo mora da se pomiri sa pobedom mladosti i ljubavi.

## Vanjske veze

* Libreto
* HNK Zagreb 
* Teatar.hr
Selig Polyscope Company

**Selig Polyscope Company** je bilo američko poduzeće za proizvodnju filmova koje je djelovalo od 1896. do 1918. Osnovao ga je u Chicagu poduzetnik i kazališni producent William Nicholas Selig, iskoristivši vlastiti uređaj za snimanje i reprodukciju filmova, temeljen na dizajnu braće Lumiere. Selig Polyscope je, slično kao i drugi rani studiji, ispočetka uglavnom snimao kratke filmove. Godine 1909. je, nastojeći pritisak Thomasa Edisona i njegovog kartela Motion Pictures Patents Company premjestio operacije iz Chicaga na Zapadnu obalu, a 1909. osnovao prvi filmski studio u današnjem Los Angelesu. Selig se, koristeći tamošnju klimu i pejzaže, specijalizirao za vesterne, te bio zaslužan za početak karijere budućih zvijezda kao što su Roscoe Arbuckle i Tom Mix. Međutim, neprilagođenost novim trendovima, prije svega cjelovečernjim filmovima koje su snimali konkurentski studiji, je 1918. dovela do njenog gašenja.

Godine 2012. je u Dallasu osnovana kompanija pod istim imenom.

## Vanjske veze
* Pictures of the Selig Zoo 
* Lincoln Heights page with pictures of recovered statues 
* *[http://www.archive.org/details/The_Wonderful_Wizard_of_Oz The Wonderful Wizard of Oz]* (one of Selig Polyscope Company's few surviving films) download at Internet Archive
* Selig Polyscope Company LLC
Madame Butterfly (priča)

***Madame Butterfly*** je novela američkog književnika Johna Luthera Longa, originalno objavljena u časopisu *[[The Century Magazine]]* 1898. godine. Radnja je smještena u Japan, a protagonistica je Cho-Cho-San, gejša koja se uda za američkog mornaričkog oficira i rodi mu dijete, ne znajući da on već ima suprugu u SAD. Long je, prema vlastitim riječima, inspiraciju dobio od priča svoje sestre Jennie Correll, koja je živjela u Japanu zajedno sa svojim mužem, metodističkim misionarom. Godine 1900. je američki pisac David Belasco na Broadwayu postavio istoimenu kazališnu adaptaciju koja je postala veliki hit, a 1904. poslužila inspiraciju za još poznatiju istoimenu operu Giacoma Puccinija.

## Vanjske veze
* Madame Butterfly 1903 Grosset and Dunlap "Japanese Edition"  with photogravure illustrations by C. Yarnall Abbott (1870–1938)
John Luther Long

**John Luther Long** (1. januar 1861 – 31. oktobar 1927) je bio američki pravnik i književnik, najpoznatiji kao autor novele *[[Madame Butterfly (priča)|Madame Butterfly]]*, koja je poslužila kao predložak za istoimenu operu Giacoma Puccinija. Long se u svojim djelima često bavio Japanom, iako tu zemlju nikada nije posjetio; umjesto toga se kao izvor podataka oslanjao na knjige i novinske članke, odnosno pisma sestre Sarah Jane Correll, koja je u Japanu živjela zajedno sa svojim mužem, metodističkim misionarom. Long je, usprkos velikog uspjeha svojih djela, bio izuzetno skroman i izbjegavao je javnost.

## Vanjske veze
* Madame Butterfly, *The Century* Volume 55 Issue 3 (Jan 1898) pp. 374–393
* Madame Butterfly 1903 Grosset and Dunlap "Japanese Edition"  with photogravure illustrations by C. Yarnall Abbott (1870–1938)
* David Belasco's Play Madame Butterfly, A Tragedy of Japan (from "Six Plays" Little, Brown 1928)
* John Luther Long , American Studies at The University of Virginia.
Madame Butterfly (drama)

***Madame Butterfly: A Tragedy of Japan*** () je kazališni komad američkog pisca Davida Belascoa, premijerno prikazana u New Yorku 20. marta 1900. Predstavlja adaptaciju istoimene novele Johna Luthera Longa. Naslovna protagonistica je japanska gejša Cho-Cho koja se udaje za američkog mornaričkog oficira Pinkertona i rađa mu dijete, ne znajući da je on već oženjen u SAD. Za razliku od novele, u kojoj je protagonistica preživjela, kazališna verzija je dobila tragičan kraj. Predstava je prilikom premijere ostavila dobar dojam, i zbog inovativne scenografije i narativnih tehnika. Među publikom je bio italijanski kompozitor Giacomo Puccini, koji je po njoj izradio svoju znamenitu operu.

## Vanjske veze
* 
* Full text of ''Madame Butterfly, A Tragedy of Japan'' (from "Six Plays" Little, Brown 1928)
* The stories of Madame Butterfly, a comparison of Long's short story, Belasco's play, and Puccini's opera.
David Belasco

**David Belasco** (25. jul 1853 - 14. maj 1931) bio je američki dramski pisac, kazališni režiser i producent, poznat kao jedna od najuticajnijih ličnosti američkog teatra u drugoj polovici 19. i prvoj polovici 20. vijeka.

Rodio se u San Franciscu, u porodici sefardskih Jevreja doesljenih iz Londona za vrijeme kalifornijske zlatne groznice. Njegov stric David James je ostao u Londonu i postao jedna od značajnih ličnosti tamošnje teatarske scene. Mladi Belasco je rad u teatru počeo kao scenski radnik u rodnom gradu, i relativno brzo stekao vještine, iskustvo i ugled, zbog kojih je postao direktor pozornice u njujorškom Madison Square Theateru. Od godine 1895. je počeo raditi kao nezavisni kazališni producent.

Tokom karijere koja je trajala od 1884. do 1930. Belasco je napisao, režirao ili producirao najmanje 100 kazališnih predstava. Među njima je vjerojatno najpoznatija *[[Madame Butterfly (drama)|Madame Butterfly]]* iz 1900. godine, koja je poslužila kao predložak za istoimenu Puccinijevu operu. Belasco je prilikom postavljanja predstava inzistirao na naturalizmu, odnosno što većem izbjegavanju manirizma i preglumljivanja, kao i korištenju niza inovativnih tehničkih trikova. Njegovi su dramski tekstovi bili puni detaljnih instrukcija o mašinama i scenskim trikovima. Među svojim kolegama je bio poznat kao "Biskup Broadwaya" zbog sklonosti nošenju crne odjeće koja je bila slična svećeničkoj. Bio je i mentor budućim filmskim zvijezdama Lionelu Barrymoreu i Mary Pickford, a snimljeno je preko 40 filmova po njegovim tekstovima.

Po njemu je prozvan Belasco Theatre u New Yorku.

## Vanjske veze

* 
* David Belasco papers, 1868-1967, held by the Billy Rose Theatre Division, New York Public Library for the Performing Arts
* New Victory Theater history 
* Belasco Theatre history 
*
Le Mondeovih 100 knjiga vijeka

**100 knjiga vijeka** () je popis 100 najboljih knjiga 20. vijeka, sastavljen u proljeće 1999. temeljem ankete koje su proveli francuski trgovački lanac Fnac i pariške novine *[[Le Monde]]*.

Sastavljena je od prelimirane liste od 200 naslove koju su napravile knjižare i novinari. Tokom ankete je 17.000 Francuza odgovorilo na pitanje "Koje su vam knjige ostale u sjećanju?" (« Quels livres sont restés dans votre mémoire ? »).

Popis sadrži mješavinu velikih romana sa poezijom i teatrom, kao i stripovima. Prvih pedeset djela su bile predmet eseja Frederica Beigbedera *Posljednja inventura prije likvidacije*, u kojima je ukazao na njihov frankocentrični karakter.

__NOTOC__
## 100 knjiga vijeka

## Povezano
* Nobelova nagrada za književnost
* Velika nagrada za roman Francuske akademije
* Pulitzerova nagrada

## Reference

## Vanjske veze
William Nicholas Selig

**William Nicholas Selig** (14. mart 1864 - 15. jul 1948) bio je američki poduzetnik i filmski producent, poznat kao jedan od pionira američke kinematografije.

Kao mladić je radio kao vodviljski zabavljač, nakon čega se počeo baviti produkcijom minstrel showova. Godine 1894. je na izložbi u Dallasu vidio demonstraciju Edisonovog Kinetoscopea, te odlučio nabaviti sličan za svoje predstave, ali bez plaćanja patenata Edisonu. Uz pomoć jednog mehaničara u rodnom Chicagu je stvorio uređaj na osnovu sistema braće Lumiere, te je 1896. osnovao Selig Polyscope Company, jednu od prvih američkih filmskih kompanija. Na početku se bavio snimanjem kratkih dokumentarnih i reklamnih filmova, ali ga je sve veći pritisak od strane Edisona i njegovog kartela Motion Pictures Patent Company natjerao da sve više filmova počinje snimati na lokacijama na Zapadnoj obali. Tamošnju klimu i pejzaže je počeo koristiti da snima vesterne i filmove radnjom smještene na različite svjetske lokacije. U tome je imao pomoć od režisera Francisa Boggsa, uz čiju je pomoć sagradio prvi studio u Edendaleu, današnjoj oblasti Los Angelesa. 27. oktobra 1911. je svjedočio svađi između Boggsa sa njegovim japanskim kućepaziteljem, koja je završila Boggsovom pogibijom i njegovim ranjavanjem. Selig je preživio i nastavio raditi filmove, a među glumcima koje je otkrio su bili buduće zvijezde Roscoe Arbuckle i Tom Mix. Izbijanje prvog svjetskog rata i gubitak evropskih tržišta je pogodio Selig Polyscope Company, ali još više Seligovo odbijanje da počne snimati cjelovečernje filmove, kao i megalomanski projekt zoološkog vrta u današnjem Istočnom Los Anglesu. Godine 1918. je Selig Polyscope Company prestao s radom, a ZOO vrt je morao prodati za vrijeme Velike depresije. Neposredno pred smrt je dobio počasnog Oscara kao priznanje za razvoj američke kinematografije.

## Vanjske veze
* 
* The William Selig Collection  at the Academy of Motion Picture Arts and Sciences.
* Brief history of the Selig Zoo and Movie Studio in Lincoln Heights 
* William Nicholas Selig at Virtual History
* William Selig's portrait in an industry trade periodical
Ognjen Amidžić

**Ognjen Amidžić** (Šabac, 17. jun 1975) je srpski muzičar i televizijski voditelj. Njegov otac Zoran bio je novinar i urednik dopisništva TV Beograd iz Šapca koji je zajedno sa ekipom ubijen 1991. na Baniji kada se vraćao nakon obavljene repotraže sa ratišta u Hrvatskoj. Nakon očeve smrti Ognjen počinje da radi na TV Šabac gde je vodio muzičku emisju Vi-Džej 015. Posle završene gimnazije u Šapcu, odlazi na studije u Beograd. Počinje prvo da radi na radio-stanici Beograd 202, a potom i na Radio-televiziji Srbije na kojoj je vodio, u to vreme, popularnu muzičku emisiju *Garaža*. Godine 2001. prelazi na TV Pink, na kojoj osmišlja novu zabavnu formu Jutarnjeg programa. Gosti su mu dolazili u krevet, a on je emisiju vodio u pidžami. Kasnije je tu ideju proširio i na ostale Pinkove pridružne stanice u Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori koje su poput nekadašnje JRT zajedno realizovale emisiju nazvanu Balkan net. Godine 2005. zajedno sa Marinkom Madžgaljem osniva grupu Flamingosi, a na TV Pinku imali su emisiju *Ćao Darvine*. Na TV Pink trenutno vodi emisiju Amidži šou u kojoj je voditelj i Oskar, Ognjenov alter ego. Od 2009. voditelj je i rialiti programa Farma.

## Uloge

|- bgcolor="Lavender" align=center
| colspan="4" | 2000.-te
|-
| 2005. || Ljubav, navika, panika || policajac
|-
| 2007. || Crni Gruja i kamen mudrosti || Radonja
|-
| 2013. || Drug Crni u NOB-u || Pijanac
|}

## Vanjske veze
* 
* Spreman na sve za dobar štos („Politika“, 5. septembar 2010)
Madame Butterfly (film, 1915)

***Madame Butterfly*** je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1915. u režiji Sydneya Olcotta. Predstavlja adaptaciju istoimene priče američkog književnika Johna Luthera Longa. Naslovni lik, koji tumači Mary Pickford, je 15-godišnja japanska gejša po imenu Cho-Cho-San koja se zaljubi u američkog mornaričkog oficira (čiji lik tumači Marshall Neilan) i rodi mu dijete, ne znajući da on ima suprugu u SAD. Snimanje filma je proteklo u sukobima između Olcotta i Pickford, s obzirom da je režiser smatrao njen stil glume previše "američkim" za orijentalni lik.

## Uloge
* Mary Pickford - Cho-Cho-San
* Marshall Neilan - Poručnik Pinkerton
* Olive West - Suzuki
* Jane Hall - Adelaide
* Lawrence Wood - Cho-Cho-Sanin otac
* Caroline Harris - Cho-Cho-Sanina majka
* M.W. Rale - Nakodo
* William T. Carleton - Američki konzul
* David Burton - Princ
* Cesare Gravina - Vidilac
* Frank Dekum - Mornarički oficir

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Madame Butterfly'' stats at silentera.com
*  ''Madame Butterfly'' website dedicated to Sidney Olcott
The Toll of the Sea

***The Toll of the Sea*** () je američki nijemi film snimljen 1922. u režiji Chestera M. Franklina, poznat kao prvi film u boji snimljen u Hollywoodu i prvi koji za prikazivanje nije trebao specijalni projektor. Po žanru je bio melodrama, s radnjom "posuđenom" od Madame Butterfly i premještenom iz Japana u Kinu. Protagonistica, čiji je lik tumačila Anna May Wong, bila je mlada kineska djevojka po imenu Lotusov cvijet koja iz veze s mladim Amerikancem (koga glumi Kenneth Harlan, dobije dijete.

The Toll of the Sea je koristio novi, usavršeni oblik sistema Technicolor, ali je za snimanje i dalje umjesto jedne, trebalo dvije različite kamere pri većim brzinama od uobičajene. Zbog toga je u potpunosti sniman u eksterijerima, odnosno posebnim studijima koji su koristili danje svjetlo.

1985. je restaurirana verzija koja je koristila novu tehnologiju bojanja, s kojom je postignuta bolja kvaliteta slike nego u originalu.

## Uloge
* Anna May Wong ... Lotusov cvijet
* Kenneth Harlan ... Allen Carver
* Beatrice Bentley ... Barbara 'Elsie' Carver
* Priscilla Moran ... Little Allen (kao Beba Moran)
* Etta Lee ... Druga tračara
* Ming Young ... Prva tračara

## Vanjske veze

* 
* ''The Toll of the Sea'' at Silent Era
* 
* ''The Toll of the Sea'' at Widescreen Museum
Oliver Twist (film, 1922)

***Oliver Twist*** je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1922. u režiji Franka Lloyda. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Charlesa Dickensa. Radnja je smještena u viktorijanski London, a naslovni protagonist, koga tumači Jackie Coogan, je dječak bez roditelja koji pokušava preživjeti na njegovim ulicama. U vrijeme snimanja je Coogan uživao veliku popularnost zahvaljujući nastupu u komediji *[[The Kid (film, 1921)|The Kid]]*, pa su producenti dijelom nastojali to iskoristiti ubacivši u film komične sadržaje i elemente slapsticka. Međutim, kritičarima je daleko bolji dojam ostavio Lon Chaney Senior u ulozi Fagina; kasniji kritičari su također primijetili da je ova verzija mnogo vjernija predlošku od kasnijih, pa je zato ponekad doima previše konfuznom zbog prevelikog broja likova. Dugo vremena se smatrao izgubljenim dok nije pronađen 1970-ih, iako bez originalnih međutitlova; oni su naknadno rekonstruirani uz Cooganovu pomoć.

## Uloge
* James A. Marcus ... Mr. Bumble
* Aggie Herring ... Mrs. Corney
* Jackie Coogan ... Oliver Twist
* Nelson McDowell ... Sowerberry
* Lewis Sargent ... Noah Claypole
* Joan Standing ... Charlotte
* Carl Stockdale ... Monks 
* Edouard Trebaol ... The Artful Dodger
* Lon Chaney ... Fagin
* Taylor Graves ... Charlie Bates
* George Siegmann ... Bill Sikes
* Gladys Brockwell ... Nancy Sikes
* Lionel Belmore ... Mr. Brownlow
* Florence Hale ... Mrs. Bedwin
* Joseph Hazelton ... Mr. Grimwig
* Gertrude Claire ... Mrs. Maylie
* Esther Ralston ... Rose Maylie
* Eddie Boland ... Toby Crackit

## Reference

## Vanjske veze

* 
* poster for ''Oliver Twist''
* ''Oliver Twist'' at Virtual History
Robin Hood (film, 1922)

***Robin Hood*** je američki crno-bijeli nijemi kostimirani pustolovni film snimljen 1922. u režiji Allana Dwana. Radnja se temelji na legendama o srednjovjekovnom engleskom odmetniku Robinu Hoodu, čiji lik tumači Douglas Fairbanks, koji je i producirao film. Radnja je smještena na kraj 12. vijeka i prikazuje kako se Robin Hood bori protiv tiranskog princa Johna (čiji lik tumači Sam De Grasse) i štiti siromašni narod nastojeći osigurati povratak pravednog kralja Richarda Lavljeg srca (čiji lik tumači Wallace Beery). Robin Hood je značajan film u historiji filma zbog toga što je bio prvi koji je svečanu premijeru imao u Hollywoodu, odnosno znamenitom Grauman's Egyptian Theateru. Predstavljao je jedan od najambicioznijih filmova tadašnjeg Hollywooda, a raskošna produkcija je dosegla budžet od skoro milion dolara. Usprkos toga, zahvaljujući Fairbanksovim atletskim vještinama je doživio veliki komercijalni uspjeh i uticao na mnoge kasnije filmove žanra, a njegov scenario je i u mnogo čemu uspostavio neslužbeni "kanon" legende o Robinu Hoodu koji će poslije slijediti mnogi drugi sineasti.

## Uloge
* Douglas Fairbanks ... Earl od Huntingdona/Robin Hood 
* Wallace Beery ... Kralj Richard Lavlje Srce
* Enid Bennett ... Lady Marian Fitzwalter
* Sam De Grasse ... Princ John
* Paul Dickey ... Sir Guy od Gisbournea
* William Lowery ... Visoki šerif od Nottinghama
* Willard Louis ... Fratar Tuck
* Alan Hale ... Štitonoša/Little John
* Bud Geary ... Will Scarlet
* Lloyd Talman ... Alan-a-Dale
* Billie Bennett ... Sluškinja Lady Marian

Wallace Beery je sljedeće godine ponovio ulogu kralja Richarda u (danas izgubljenom) nastavku *[[Richard the Lion-Hearted (1923 film)|Richard the Lion-Hearted]]*.

Alan Hale, Sr. je napravio takav dojam u ulozi Malog Johna u ovom filmu, da je šesnaest godina kasnije reprizirao ulogu u mnogo poznatijoj verziji *[[The Adventures of Robin Hood (film)|The Adventures of Robin Hood]]* (1938) gdje mu je partner bio Errol Flynn, a potom godine 1950. istu ulogu glumio u filmu *[[Rogues of Sherwood Forest]]*.

## Vanjske veze

* 
* 
* *[http://www.rottentomatoes.com/m/1054796-robin_hood/ Robin Hood]* at Rotten Tomatoes
* ''Robin Hood'' at Virtual History
Partski hitac

**Partski hitac** je vojna taktika koju su koristili Parti, drevni iranski narod. Partski strijelci na konjima bi simulirali povlačenje, a zatim bi u punom galopu okrenuli tijela unazad i gađali protivnika koji ih juri. Manevar je zahtevao izvanrednu vještinu s obzirom da su jahačeve ruke bile zaokupljene lukom i strijelom ostavljajući mogućnost da jedino pritiskom nogu upravlja konjem.

:*Ranjavate, kao Parti, dok letite, i ubijate sa okom u povlačenju.* —Samuel Butler, *Herojski Epistal Hudibrasa Njegovoj Dragoj* (1678)

Ovu taktiku je koristila većina evroazijskih nomada, uključujući Skite, Hune, Mađare, Turke i Mongole, a kasnije se proširila i na vojske velikih monarhija Azije, tako da su je upotrebljavali sasanidski katafrakti i klibanariji.

Jedna od većih bitaka u kojima je korištena ova taktika (od strane Parta) bila je bitka kod Kare 53. pne. U ovoj bici parćanski hitac je bio ključni faktor u pobjedi nad rimskim vojskovođom Markom Licinijem Krasom.

## Reference

## Veze

* Partska Monarhija
Stater

**Stater** (grč. *στατήρ*: „težina“) je starovjekovna kovanica koji su koristili Grci i Lidijci od 8. vijeka pne. do 50. godine. Stater su također koristili i Kelti. Robin Lane Fox tvrdi kako su Eubejci kopirali stater od feničkog šekela, koji je bio iste težine i sličnog oblika.

## Reference

## Vanjske veze
* Britanski muzej - stater
* Grčki otoci i antičke kovanice