open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Casa Ricordi (film)

***Casa Ricordi*** je italijansko-francuski filmski mjuzikl snimljen 1954. godine u režiji Carminea Gallonea. Radnja prikazuje historiju Casa Ricordi, uglednog italijanskog muzičkog izdavača, odnosno njen odnos prema nekim od najznamenitijih italijanskih kompozitora od početka 19. do početka 20. vijeka.

## Uloge
* Roland Alexandre ... Gioacchino Rossini
* Myriam Bru  ... Luisa Lewis
* Elisa Cegani  ...  Giuseppina Strepponi
* Andrea Checchi  ...  Giulio Ricordi
* Danièle Delorme ...  Maria
* Gabriele Ferzetti  ... Giacomo Puccini
* Fosco Giachetti  ...  Giuseppe Verdi
* Renzo Giovampietro  ...  Tito Ricordi
* Nadia Gray  ...  Giulia Grisi
* Roldano Lupi  ... Domenico Barbaja
* Marcello Mastroianni  ...  Gaetano Donizetti
* Micheline Presle ...  Virginia Marchi
* Maurice Ronet  ...  Vincenzo Bellini
* Paolo Stoppa  ...  Giovanni Ricordi
* Märta Torén ...  Isabella Colbran (navedena kao Marta Toren)
*Fausto Tozzi ...  Arrigo Boito 
*Julien Carette ...  Felix 
*Memmo Carotenuto ...  lo stuccatore
*Lauro Gazzolo ...  carrettiere di Casa Ricordi
*Renato Malavasi ...  Ambrogi
*Aldo Ronconi ...  tenor Maselli
*Vira Silenti ...  Marietta Ricordi
*Aldo Silvani ...  Bellinijev ljekar
*Sergio Tofano ...  Cesarini Sforza 
*Antoine Balpêtré ...  Dr. Fleury 
*Nelly Corradi	
*Claudio Ermelli

## Reference

## Vanjske veze
*
La principessa delle Canarie

***La principessa delle Canarie*** () je italijansko-španski historijsko-pustolovni film snimljen 1954. godine u režiji Paola Moffe. Radnja se događa sredinom 15. vijeka na Kanarima i prikazuje kako se mladi španski aristokrat, koji vodi ekspediciju na otočje, zaljubi u Guanči (domorodačku) djevojku (čiji lik tumači Silvana Pampanini), a za koju se naknadno uspostavi da je kćer lokalnog vladara. Film je bio sniman na autentičnim lokacijama na Kanarima.

## Uloge
* Silvana Pampanini ... Almadena
* Marcello Mastroianni ... Don Diego
* Gustavo Rojo ... Bentejui
* José María Lado ... High priest
* Elvira Quintillá ... Tasirga
* José María Rodero ... Don Alvaro
* Félix de Pomés ... Guanazteml
* Aníbal Vela

## Vanjske veze
*
*
Tam tam Mayumbe

***Tam tam Mayumbe*** je italijansko-francuski pustolovni film snimljen 1955. u režiji Gian Gasparea Napolitana. Radnja je smještena u Belgijski Kongo, a protagonisti su dvojica vojnih ljekara čije napore da iskorijene bolest spavanja sputava krijumčar alkohola.

## Uloge
* Pedro Armendáriz - Martinez
* Habib Benglia - Gomba
* Jacques Berthier - Clemens Van Waerten
* Kerima - Madalena
* Philippe Lemaire
* Marcello Mastroianni - Alessandrini
* Domenico Meccoli
* Paul Muller - Dr. Assar
* Francine Delore Rhiney - Louise
* Charles Vanel - Carlo Leonardi

## Vanjske veze
* 
*
Željeznička stanica Tovarnik

**Željeznička stanica Tovarnik** nalazi se u Tovarniku u istočnoj Hrvatskoj. Prva je stanica na pruzi Beograd-Zagreb nakon prelaska hrvatske granice iz smjera Beograda. Stanica se satoji od 5 kolosijeka.

## Željezničke linije
; Hrvatske željeznice
* Pruga M104 (Hrvatska) (Novska - **Tovarnik** ( - Šid))
* Pruga L213 (Hrvatska) (**Tovarnik** – Vukovar)
; (Železnice Srbije)
* (Pruga Beograd—Šid)

## Vanjske veze
* Kolodvor Tovarnik (vlakovi.com)
A Fine Madness

***A Fine Madness*** () je američka filmska komedija snimljena 1966. godine u režiji Irvina Kersnhera. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Elliotta Bakera, koji je također napisao i scenario. Protagonist, koga tumači Sean Connery, je avangardni njujorški pjesnik sklon boemskom, neodgovornom životu i bezočnom ženskarenju. Radnja prikazuje kako ga uhvati spisateljska blokada uslijed koje se počne nasilno ponašati prema svojoj djevojci (čiji lik tumači Joanne Woodward) a zbog čega završi u psihijatrijskoj bolnici gdje mu prijeti lobotomija. Conneryju je *A Fine Madness* predstavljala jednu od rijetkih komedija u filmografiji, a u njoj je nastupio nastojeći se što više distancirati od uloge Jamesa Bonda. Kritičari su, međutim, loše ocijenili film, a taj se stav zadržao i danas.

## Uloge
*Sean Connery — Samson Shillitoe
*Joanne Woodward — Rhoda
*Jean Seberg — Lydia West
*Patrick O'Neal — Dr. Oliver West
*Colleen Dewhurst — Dr. Vera Kropotkin
*Clive Revel — Dr. Menken
*Werner Peters — Dr. Vorbeck
*John Fiedler — Daniel K. Papp
*Kay Medford — Mrs. Fish
*Jackie Coogan — Mr. Fitzgerald
*Zohra Lampert — Mrs. Tupperman
*Sue Ane Langdon — Miss Walnicki
*Sorrell Booke — Leonard Tupperman
*Bibi Osterwald — Mrs. Fitzgerald
*Mabel Albertson — Predsjedateljica

## Reference

## Vanjske veze
*
Pedro Antonio de Alarcón

**Pedro Antonio de Alarcón** (Guadix, 10. ožujka 1833. - Valedmoro pokraj Madrida, 10. srpnja 1891.), španjolski romanopisac i novelist.

Postao je poznat dijelom "Dnevnik jednog svjedoka u afričkom ratu". Njegovi romani i novele daju živu sliku španjolskog društva njegova vremena. Najuspjelije mu je djelo "Trorogi šešir", koje je obrađeno i kao balet.
La bella mugnaia

***La bella mugnaia*** () je italijanska filmska komedija snimljena 1955. godine u režiji Marija Camerinija. Predstavlja adaptaciju romana *[[El sombrero de tres picos (roman)|Trorogi šešir]]* španskog pisca Pedra Antonija de Alarcona, odnosno remake Camerinijevog crno-bijelog filma *[[Il cappello a tre punte (film)|Il cappello a tre punte]]* iz 1934. godine. Protagonistica, koju tumači Sophia Loren, je supruga mlinara (čiji lik tumači Marcello Mastroianni) na jugu Italije u 17. vijeku, u vrijeme kada je to područje bilo pod španskom vlašću. Radnja prikazuje kako postaje predmetom požude guvernera (čiji lik tumači Vittorio De Sica), a na što njen muž pokuša odgovoriti pokušajem zavođenja guvernerove supruge.

## Uloge
* Vittorio De Sica - Don Teofilo
* Sophia Loren - Carmela
* Marcello Mastroianni - Luca
* Paolo Stoppa - Gardunia
* Yvonne Sanson - Donna Dolores
* Mario Passante
* Carlo Sposito - (kao Carletto Sposito)
* Virgilio Riento - Salvatore
* Elsa Vazzoler
* Angela Lavagna
* Amalia Pellegrini
* Silvio Bagolini
* Emilio Petacci
* Michele Riccardini
* Pietro Tordi
* Nino Marchesini

## Reference

## Vanjske veze
*
Un milliard dans un billard

***'''Un milliard dans un billard*** () je francusko-zapadnonjemačko-italijansko-švicarski kriminalistički film snimljen 1965. godine u režiji Nicolasa Gessnera. Protagonist, koga tumači Claude Rich, je skromni bankovni službenik u švicarskom gradiću koji sanja o tome da opljačka banku. Radnja prikazuje kako on i njegova djevojka (čiji lik tumači Jean Seberg), pokreću plan kada dođu u kontakt s bandom profesionalnih kriminalaca.

## Uloge
*Jean Seberg ... Bettina Ralton
*Claude Rich ... Bernard Noblet
*Elsa Martinelli ... Juliette
*Pierre Vernier ... 	Roger
*Jacques Morel ... Amédée de St. Leu
*Jean-Paul Moulinot	 ... Le bijoutier
*Jacques Balutin	 ... Un agent
*Elisabeth Flickenschildt	 ... Madame Ralton
*France Rumilly	 ... La dame à la bague
*Daniel Ceccaldi	 ... Le capitaine du bateau
*Claude Darget	 ... L'inspecteur cantonal
*Henri Virlojeux	 ... Picard
*Annette Poivre ... 	Une femme de ménage
*Jacques Dynam	 ... Le commissaire
*Pierre Mirat	 ... Un brigadier
*Günther Ungeheuer	 ... Prof. Schmoll

## Izvori

## Vanjske veze
*
Ljubiša Rajić

**Ljubiša Rajić** (Beograd, 1947—2012, Beograd) bio je profesor skandinavskih jezika na Filološkom fakultetu u Beogradu.

## Biografija
Diplomirao je 1975. godine skandinavske jezike u Oslu, a magistraturu (1979) i doktorat (1986) iz opće lingvistike odbranio je na Filološkom fakultetu u Beogradu.
Osnivač je Katedre za skandinavistiku na kojoj je bio redovni profesor. Između 2001. i 2004. bio je profesor po pozivu na Visokoj školi u Oslu. Takođe je predavao po pozivu i na drugim skandinavskim univerzitetima i visokim školama. Jedno vrijeme je radio u Centru za politiku sigurnosti u Ženevi, te kao ispitivač na stručnom ispitu za sudske tumače u Norveškoj i Švedskoj.

Umro je iznenada u Beogradu 4. juna 2012. godine od raka jetre.

## Znanstveni rad
Ljubiša Rajić je objavio preko dvije stotine radova i članaka iz područja skandinavistike, opće lingvistike, znanosti o književnosti, interkulturne komunikacije, sociologije, politikologije, problema obrazovanja, znanosti o prevođenju i sl. Osmislio je važeći sistem transkripcije sa skandinavskih jezika, objavljen u *Pravopisu Matice srpske* 2010. godine.

Pred kraj života se Ljubiša Rajić sve kritičkije izjašnjavao o stanju filološke struke u domaćoj sredini:

## Nagrade
Za svoj rad na širenju skandinavske kulture, Ljubiša Rajić je nagrađen sljedećim odlikovanjima: 
*  Orden finske bijele ruže, Vitez (Finska), za širenje finske kulture
*  Orden sjeverne zvijezde, Vitez prve klase (Švedska), za širenje švedske kulture
*  Kraljevski norveški orden za zasluge, Vitez prve klase (Norveška), za širenje norveške kulture
*  Medalja Svetog Ulava (Norveška), za širenje norveške kulture

Bio je inozemni član Akademije znanosti Norveške.

## Nagrada „Ljubiša Rajić“
Nagrada "Ljubiša Rajić" se dodjeljuje svake dvije godina 4. 4. za Dan studenata i dan rođenja profesora Rajića. Nagrada se dodjeljuje za prvi prijevod proze i poezije s bilo kojeg jezika.
* (2014) Jelena Mijatović za prijevod s francuskog jezika romana Danijela Penaka *Dnevnik jednog tela* i Ana Jovanović za prijevod s kineskog jezika romana *Žabe* Nobelovca Mo Yana
* (2016) Saša Đorđević za prijevod s novogrčkog jezika knjige poezije *Noje u gradu* ciparske pjesnikinje Efrosini Manda-Lazaru
* (2018) Aleksandra Milanović za prijevod s novogrčkog jezika knjige poezije *Carujuća Famagusta* ciparskog pjesnika Kirjakosa Haralambidisa.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* Djela čiji je autor Ljubiša Rajić u međunarodnoj normativnoj datoteci VIAF
* 
* Publikacije Ljubiše Rajića indeksirane u Semantic Scholar
* Knjige Ljubiše Rajića u Open Library
* Knjige Ljubiše Rajića u LibraryThing
* Djela Ljubiše Rajića dostupna u digitalnoj biblioteci HathiTrust
* Djela Ljubiše Rajića u katalogu Kongresne biblioteke
*
Ózd

**Ózd** je grad na sjeveru Mađarske od 33,493
stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Borsod-Abaúj-Zemplén.

## Geografija

Ózd leži pored granice sa Slovačkom na obroncima masiva Bükk, udaljen 160 km od Budimpešte, i po 60 km od tri županijske prijestolnice Egera, 
Miskolca i Salgótarjána.

Sve do 1990-ih bio je snažan metalurški centar, pa je izrastao u drugi po veličini grad u tom kraju, ali je ta aktivnost bankrotirala, pa se grad još uvijek nalazi u fazi traženja novih aktivnosti.

## Historija

Mjesto je prvi put dokumentirano 1272. ali je sve do 20. vijeka bilo selo, status grada dobilo je tek 1949. kad se izgradila 
željezara.

## Pobratimski gradovi

* , Hódmezővásárhely
* , Chorzów
* , Rimavska Sobota
* , Sânsimion
* , Sânsimion, Mureş
* , Ozd, Bichiş
* , Ózdfalu

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Ózda''
Les oiseaux vont mourir au Pérou

***Les oiseaux vont mourir au Pérou*** () je francuski igrani film snimljen 1968. u režiji Romaina Garyja. Predstavlja adaptaciju Garyjeve istoimene novele, a protagonistica, koju tumači tadašnja Garyjeva supruga Jean Seberg, je mlada i privlačna žena koja na plaži impulzivno napusti muža (čiji lik tumači Pierre Brasseur) te se tokom jedne večeri upušta u niz seksualnih veza, što uključuje kako seks sa nekoliko muškaraca, tako i lezbijsku vezu sa vlasnicom bordela (koju glumi Danielle Darrieux). Radnja prikazuje kako je muž nakon toga počne tražiti, a njegove namjere prema njoj postaju sve mračnije. *Les oiseaux* je, zbog korištenja motiva nimformanije prilikom američke distribucije postao jedan od najranijih filmova koji je od strane cenzorskog odbora MPAA dobio oznaku X.

## Uloge
* Jean Seberg : Adriana
* Maurice Ronet : Rainier
* Pierre Brasseur : le mari
* Danielle Darrieux : Mme Fernande
* Jean-Pierre Kalfon : Le chauffeur
* Michel Buades : Alejo

## Vanjske veze
*
Il fiume dei faraoni

***Il fiume dei faraoni*** () je italijanski dokumentarni film snimljen 1955. godine u režiji Ubalda Ragone. U njemu se prikazuju najveće znamenitosti drevnog Egipta, ali i suvremeni Egipat, uključujući izgradnju Asuanske brane.

## Vanjske veze
*
*Profil na portalu comingsoon.net
Ivo Viktor

**Ivo Viktor** (Křelov, 21. svibnja 1942.) je bivši češki i čehoslovački nogometni golman te bivši trener kluba Dukla Prag. Profesionalnu karijeru započeo je 1960. godine, a već je 1963. prešao u prašku Duklu, gdje će igrati 14 godina i gdje će, na koncu, završiti karijeru. S Duklom je bio trostruki državni prvak i osvajač kupa te peterostruki dobitnik nagrade za igrača godine.

Za reprezentaciju je debitirao 1966. godine te je bio jedan od glavnih igrača tokom 70-ih godina. Sudjelovao je na Svjetskom prvenstvu 1970., a na Euru 1976. je pomogao Čehoslovačkoj da dođe do naslova prvaka Europe. Iste godine proglašen je i najboljim golmanom Europe, a bio je i treći u izbori za *[[Ballon d'Or]]*.

Nakon umirovljenja, Viktor je od 1990. do 1991. bio trener Dukle Prag.
Pseudoepigraf

**Pseudoepigraf** su tekstovi i pisana djela koja su krivo pripisana nekom drugom autoru koji nije pravi autor istih, ili djelo koje je autor pripisao nekoj osobi iz prošlosti. U biblijskoj historografiji, pseudoepigraf se obično odnosi na skup židovskih religioznih djela koja su napisana između c. 300. pne. do c. 300. godine nove ere. Jedan je primjer knjiga o Danielu koja piše kako je isti postao savjetnik babilonskom vladaru Nabukodonozoru II. u 6. stoljeću pne. Međutim, već je novoplatonski filozof Porfirije Tirski uočio da je ta knjiga pseudoepigraf nastala u doba Makabejaca (2. stoljeće pne), te da stoga Danijel ne može biti njen autor.
## Povezano
*Književna kritika
*Apokrifi
## Izvori

## Vanjske veze

* https://pseudoepigrafa.blogspot.com/  - prevedeni pseudoepigrafni spisi
Agent 505 – Todesfalle Beirut

***Agent 505 – Todesfalle Beirut*** () je zapadnonjemačko-italijansko-francuski igrani film snimljen 1966. godine u režiji Manfreda R. Köhlera. Po žanru predstavlja kombinaciju kriminalističkog i u tadašnje doba prilično popularnog špijunskog (*[[eurospy]]*) filma. Protagonist, koga tumači Frederick Stafford, je agent Interpola poslan u Bejrut da istraži ubistva te tom prilikom otkriva zavjeru sa ciljem da se grad uništi radioaktivnom bombom.

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
L'Homme qui valait des milliards

***L'homme qui valait des milliards*** () je francusko-italijanski špijunski film snimljen 1967. godine u režiji Fredericka Stafforda. Protagonist, čiji lik tumači Frederick Stafford, je tajni agent koji se pod lažnim identiteom poslan u zatvor kako bi se sprijateljio sa profesionalnim falsifikatorom (čiji lik tumači Raymond Pellegrin) koji je za vrijeme Drugog svjetskog rata za naciste izrađivao lažne novčanice.

## Uloge
* Frederick Stafford : Jean Sarton
* Raymond Pellegrin : Novak
* Peter Van Eyck : Muller
* Anny Duperey : Barbara Novak
* Sarah Stephane : Monique
* Christian Barbier : Carl
* Bernadette Robert : Juliette
* Jean Franval : Larrieux
* Jess Hahn : Henry
* Jacques Dynam : Loulou
* Henri Czarniak : Mario
* Sylvain Lévignac : Georges

## Povezano
*Operacija Bernhard

## Vanjske veze
* 
* 
*  http://www.zweitausendeins.de/filmlexikon/?wert=20521&sucheNach=titel
* http://cinema.encyclopedie.films.bifi.fr/index.php?pk=54222
La battaglia di El Alamein

***La battaglia di El Alamein*** () je italijansko-francuski ratni film snimljen u režiji Giorgija Ferronija i premijerno prikazan 1969. godine. U njemu se prikazuje znamenita Bitka kod El Alameina koja je 1942. godine odlučila ishod Sjevernoafričke kampanje u Drugom svjetskom ratu. Protagonisti su pripadnici italijanske 185. padobranske divizije Folgore kojima je njemački general Erwin Rommel (čiji lik tumači Robert Hossein), zapovjednik osovinskih snaga odredio da drže južni bok, a na koga će udariti višestruko nadmoćnije britanske oklopne snage pod zapovjedništvom generala Montgomeryja (čiji lik tumači Michael Rennie). Film je snimljen uz logističku podršku italijanske vojske, a što se tumačilo time da je u njemu prikazana jedna od rijetkih epizoda Drugog svjetskog rata u kojoj su se italijanski vojnici iskazali kao hrabri i uporni borci te, usprkos poraza, stekli duboko poštovanje kako saveznika tako i protivnika. Sa druge strane su producenti bili prisiljeni kao rekvizite koristiti suvremene oklopne transportere M113 i tenkove M24 koji "glume" kako britanska, tako i osovinska vozila; u nekoliko scena se, međutim, pojavljuju autentični italijanski tenkovi M13/40 i samohotke Semovente da 75/18.

## Uloge
*Frederick Stafford: Por. Giorgio Borri
*George Hilton: Por. Graham
*Michael Rennie: Gen. Bernard Law Montgomery
*Robert Hossein: Feldmarđšal  Erwin Rommel
*Enrico Maria Salerno: Stariji narednik Claudio Borri 
*Marco Guglielmi:  Kap.  Hubert 
*Ettore Manni: Italijanski kapetan 
*Gérard Herter: Gen. Schwartz 
*Ira Fürstenberg: Evelyn Baker
*Giuseppe Addobbati: Gen. Georg Stumme
*Manlio Busoni: Gen. Ettore Bastico 
*Salvatore Borgese: Kapow  
*Luciano Catenacci: Nar. O'Hara
*Nello Pazzafini: Italijanski narednik

## Vanjske veze
*
Estouffade à la Caraïbe

***Estouffade à la Caraïbe*** () je francusko-italijanski pustolovni film snimljen 1967. godine u režiji Jacquesa Besnarda. Predstavlja adaptaciju romana *The Looters* američkog pisca Marvina Alberta. Protagonist, koga tumači Frederick Stafford, je vrhunski provalnik koji nikada nije bio uhvaćen te koji uživa na jahti na Karibima prije nego što ga otme grupa revolucionara i angažira za pljačku trezora u kome je jedan od južnoameričkih diktatora sakrio novac opljačkan od naroda.
## Uloge
* Frederick Stafford : Sam Morgan
* Jean Seberg : Colleen O'Hara
* Serge Gainsbourg : Clyde
* Maria-Rosa Rodriguez : Estella
* Mario Pisu : Patrick O'Hara
* Paul Crauchet : Valdès

## Vanjske veze
*
Željeznička stanica Trnava

**Željeznička stanica Novska** nalazi se u Zagreba. 

## Željezničke linije
* Pruga M102 (Hrvatska) (Zagreb - **Trnava** - Dugo Selo)

## Vanjske veze
* Kolodvor Trnava (Putovnica.net)
M113

**M113** () je američko oklopno vozilo, čiji je razvoj započet 50-ih godina, a prva serija je proizvedna 1960. godine. Do danas je proizvedeno preko 80.000 ovih vozila, i još uvek je u upotrebi u armijama širom sveta.

## Razvoj

Razvoj M113 je započet od strane FMC korporacije, i baziran je na oklopnim transporterima koje je ranije proizvodila, oklopna vozila M59 i M75.
M75 bio previše glomazan, i teško se transportovao sa i sa najmodernijim avionima iz tog vremena. Njegova oslabljena verzija M59, nije imao ovih problema, međutim bio je tehnički nepouzdan, i imao je preslabu oklopnu zaštitu. Zato se radilo na vozilu koje bi imalo pozitivne osobine oba modela, laku pokretljivost i malu masu kao M59, i oklopnu zaštitu poput M75. U tu svrhu je proizveden prototip T113, koji je imao aluminijumski oklop. Njegova poboljšana verzija T113E1, je 1960. prihvaćena od strane Armije SAD, pod imenom M113. Ubrzo 1964. godine u serijsku proizvodnju ulazi M113A1, nova verzija sa dizel-motorom, i zamenjuje ranije benzinske modele.

## Karakteristike

M113 može biti opremljen različitim vrstama naoružanja. Najčešće je opremljen teškim mitraljezom M2, i sa bacačom granata MK 19.

Takođe na M113 može biti instaliran i veliki broj različitog antitenkovskog naoružanja. Američka vojska najčešće koristi M47 Dragon, ili BGM 71 TOUV. Moguće je i montiranje topova, različitih kalibara.

Oklop vozila je težak ono 10,5 tona, i napravljen je od legure aluminijuma 5083. Debljina oklopa iznosi od 12 do 32 milimetara.

Zahvaljujući maloj težini oklopa, M113 koriti manje dizelske motore. Standardna američka verzija koristi šetocilindrični dizelski motor 6V53 Detroit 2.

M113 ima amfibijske sposobnosti, odnosno može da plovi po vodi.
Maksimalna brzina kretanja na kopnu iznosi 67.6&nbsp;km/h, a na vodi 5.8&nbsp;km/h.
Vozilo zahteva dva člana posade, i može da primi 11 putnika.

## Upotreba u ratovima
* Vijetnamski rat
* Jomkipurski rat
* Libanski građanski rat
* Američka invazija na Panamu
* Zalivski rat
* Rat u Avganistanu
* Rat u Iraku

## Korisnici

## Povezano
* M114

## Reference

## Literatura
* Foss, Christopher F. Jane's Armour and Artillery 1987–88. London: Jane's Yearbooks. 
* Zumbro, Ralph. The Iron Cavalry. New York, New York, Pocket Books. 

## Vanjske veze

* M113 (www.globalsecurity.org)
* M113 (/www.army.mil)
* M113 tokom rata u Vijetnamu <http://www.vhpamuseum.org>
M13/40

**Srednji tenk M 13/40 (Carro Armato M 13/40)** razvijen je iz vozila M 11/39. M 11/39 bilo je teško 11 tona i prvi put je upotrebljeno u severnoj Africi 1940. godine. Ubrzo se pokazalo da je raspored naoružanja kod kojeg je top montiran u telo vozila, a mitraljezi u kupolu, neodgovarajući jer je top imao ograničen radijus pokretanja po horizontalnoj osi. 

Zbog toga je odlučeno da se konstruiše slično vozilo sa drugačijim rasporedom naoružanja. Novo vozilo, koje je imalo oznaku M 13/40, je imalo istu šasiju kao M 11/39 ali je telo tenka bilo drugačije. Protivtenkovski top kalibra 47 mm bio je smešten u kupolu, zajedno sa spregnutim mitraljezom kalibra 8 mm dok su dva mitraljeza kalibra 8 mm smešteni u telo tenka. Borbeni komplet je iznosio 104 granate kalibra 47 mm i 3.048 zrna kalibra 8 mm za mitraljeze. Telo tenka bilo je sačinjeno od čeličnih ploča debljine od 6 mm do 42 mm spojenih zakivcima. Vozač i mitraljezac bili su smešteni u prednjem delu tenka dok su komandir i poslužilac bili smešteni u kupoli. Komandir je pored komandovanja morao da rukuje glavnim naoružanjem. 

M 13/40 je prvi put upotrebljen u Severnoj Africi 1941. godine u pustinjskim uslovima što je za posledicu imalo česte kvarove. Zbog toga je proizveden model M 14/41 koji je imao jači motor snage 145 KS opremljen specijalnim filterima koji su mu omogućavali rad u pustinjskim uslovima. Poslednji model u seriji bio je M 15/42 koji je proizveden 1943. god.

## Osobine
* Zemlja: Italija
* Posada: 4 člana
* Naoružanje: top kalibra 47 mm; jedan spregnuti mitraljez kalibra 8 mm u kupoli, jedan protiv-avionski mitraljez kalibra 8 mm, dva mitraljeza kalibra 8 mm u telu tenka
* Oklop: maksimum 42 mm; minimum 6 mm
* Dimenzije: dužina 4.92 m, širina 2.2 m, visina 2.38 m
* Masa: 14.000 kg
* Motor: osmocilindrični motor snage 125 KS
* Brzina: 32 km/h na putu

## Reference

## Literatura

*
The Music Lovers

***The Music Lovers*** () je britanski biografski film snimljen 1970. godine u režiji Kena Russella. Protagonist, koga tumači Richard Chamberlain, je znameniti ruski kompozitor Pjotr Iljič Čajkovski. Radnja filma prikazuje njegov život, prije svega kroz prizmu trauma i frustracija koje je izazivala njegova homoseksualnost, katastrofalni brak sa nimfomankom Antoninom Miljukovom (čiji lik tumači Glenda Jackson) te bizarni odnos sa pokroviteljicom Nadeždom fon Mek (čiji lik tumači Izabella Telezynska). Russell, koji je već za vrijeme rada na BBC-ju  pokazao sklonost prema biografijama poznatih kompozitora, je *The Music Lovers* režirao na svoj prepoznatljivi način, koristeći brzu montažu i često groteskne i uznemirujuće prizore koji su, pak, prema njegovom tumačenju, služili kao inspiracija za djela velikog kompozitora. Film je dobio ime *The Music Lovers* nakon što se ispostavilo da se u SSSR-u paralelno snima filmska biografija Čajkovskog po imenu *[[Čajkovski (film)|Čajkovski]]*. Nakon premijere je dobio porazne kritike, ali je sa vremenom stekao svojevrsni kult status; Russell se, nimalo obeshrabren, za nekoliko godina sličnim stilom i sličnim temama pozabavio u filmovima *[[Mahler (film)|Mahler]]* i *[[Lisztomania (film)|Lisztomania]]*.

## Uloge
*Richard Chamberlain... Pjotr Iljič Čajkovski
*Glenda Jackson... Antonina Miljukova
*Max Adrian... Nikolaj Rubinštejn
*Christopher Gable... Grof Anton Čiluvski
*Kenneth Colley... Modest Iljič Čajkovski
*Izabella Telezynska... Nadežda fon Mek
*Maureen Pryor... Ninina majka
*Sabina Maydelle... Saša Čajkovski
*Andrew Faulds... Davidov
*Bruce Robinson... Aleksej Sofronov
*Ben Aris... Mladi poručnik
*Graham Armitage ... Princ Balukin
*Georgina Parkinson... Odile (u baletu Labuđe jezero)
*Harry Fielder... Džentlem (nenaveden na špici)
*Peter White... Von Rothbart (u baletu Labuđe jezero, nenaveden na špici)

## Vanjske veze
* ''The Music Lovers'' at the Internet Movie Database
Padre padrone

***Padre padrone*** (), u bivšoj Jugoslaviji prikazan pod naslovom ***Ja sam bog otac***, je italijanski dramski film snimljen 1977. u režiji braće Paola i Vittorija Tavianija, a koji se smatra jednim od najboljih i najuspješnijih ostvarenja u njihovoj filmografiji.

Temelji se na istoimenoj autobiografskoj knjizi Gavina Ledde objavljenoj nekoliko godina ranije. Radnja prikazuje kako Ledda (koga tumači Saverio Marconi) odrasta u porodici tiranskog i zadrtog sardinijskog pastira (koga tumači Omero Antonutti) koji ga ispiše iz škole kako bi čuvao ovce, ali i kako se za vrijeme služenja vojnog roka uspije ne samo osamostaliti, nego i obrazovati te poslije nastaviti studije i ostvariti uspješnu naučnu karijeru. Sam Ledda se pojavljuje u završnim scenama filma, tumačeći sam sebe.

*Padre padrone* je originalno bio zamišljen kao televizijski film, ali je umjesto toga prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio Zlatnu palmu, a nakon nje i cijeli niz prestižnih nagrada.

## Uloge
* Omero Antonutti: Efisio Ledda
* Saverio Marconi: Gavino Ledda
* Marcella Michelangeli: 
* Fabrizio Forte: 
* Stanko Molnar: Sebastiano
* Nanni Moretti: Cesare
* Gavino Ledda:

## Izvori

## Vanjske veze
*
Vojna uniforma

**Vojna uniforma**, kao unaprijed određen oblik oblačenja, prerasle su službeno propisanu odjeću koja označava rod i službu vojske.

## Funkcija
Uniforma ima više uloga. Jedna od njih, najčešće historijska, bila je da vojnike zaraćenih strana učini međusobno prepoznatljivim. Druga je da da umanji mogućnost otkrivanja od strane neprijateljskih vojnika. Kao faktor kamuflaže, i danas se upotrebljuju maslinasto zelena i smeđa boja. Drevna vojnička odijela mogla su služiti i da zaplaše neprijatelja.

## Boje
Boje uniformi u kopnenoj vojsci najčešće su: maslinasto zelena, zelena, maskirna i siva, u avijaciji tamno i svijetlo plava, te u mornarici bijela, crna i tamno plava.

## Uniforme u svijetu

Datoteka:154-й отдельный комендантский полк.jpg|Vojne uniforme u Rusiji
Datoteka:Ceremony.lifeguard.london.arp.jpg|Uniforma britanske garde
Datoteka:Pontifical Swiss Guards in their traditional uniform.jpg|Uniforma Švicarske garde u Vatikanu
Datoteka:Centurio 70 aC - cropped.jpg|Uniforma centuriona Rimskog carstva
Datoteka:French Foreign Legion dsc06878.jpg|Uniforma Francuske legije stranaca
Datoteka:Uniforma M10.JPG|Uniforma Vojske Srbije


## Literatura
* 
* 
* 
*  (scroll down to next page from 206 to get to 208)
* 
* 

## Vanjske veze

* An overview of the development of camouflage uniforms
* Images of military uniforms  in New York Public Library's Digital Gallery
* Anne S. K. Brown Military Collection, Brown University Library
Urusei Yatsura

japanska je humoristična SF manga serija koju je napisala i ilustrovala Rumiko Takahashi a objavio *[[Weekly Shōnen Sunday]]* od 1978. do 1987. Ima sveukupno 374 individualna poglavlja objedinjena u 34 svezaka. Radnja se odvija oko mladića Atara Moroboshija i vanzemaljke Lum Invader koja vjeruje da je Atarina žena nakon što ju on slučajno zaprosi. Serija debelo iskorištava motive japanske mitologije, kulture i igre riječi. Serija je adaptirana u anime TV seriju koju je producirao Kitty Films a emitirao Fuji Television od 1981. do 1986., te je imala ukupno 195 epizoda. Pojavilo se i jedanaest OVA i šest igranih animiranih filmova, te je serija objavljena u raznim formatima na japansko tržište (VHS, Laserdisc, DVD, Blu-ray Disc).

Manga je prodana u gotovo 30 miliona primjeraka, što ju čini jednom od najprodavanijih manga u historiji Japana. Viz Media je licencirao manga seriju radi engleske verzije u Sjevernoj Americi pod imenom ***Lum*** i ***The Return of Lum***, ali je odustao nakon devet svezaka. TV serija, OVA serije i pet filmova je objavljeno u Sjevernoj Americi sa engleskim titlovima, kao i sinkronizacija koju je vodio AnimEigo. Pružili su opširne bilješke uz seriju kako bi nejapanska publika mogla razumijeti razne kulturne reference i šaljive igre riječi koje se inače izgube u prijevodu. Preostali film, *Beautiful Dreamer*, je objavio Central Park Media. Pet filmova i OVA su dostupne na britanskom tržištu pošto ih je licencirao MVM Films. Serija je emitirana na televiziji jugoistočne Azije pod nazivom ***Lamu the Invader Girl***.

Serija je primila pozitivne reakcije od kritike i publike u Japanu. 1981., manga je dobila nagradu Shogakukan. TV seriji se pripisuje da je uvela format korištenja pop pjesama u uvodnoj i odjavnoj špici u anime svijetu. 2005., *TV Asahi* je objavio dvije liste "100 najboljih animiranih TV ostvarenja". *Urusei Yatsura* se našao i na jednoj i na drugoj: na listi koja je sastavljena prema anketi provedenoj diljem nacije, našao se na 52. mjestu a na listi sastavljenoj po online anketi Japanaca, završio je na 68. mjestu. U izadnju časopisa *Animage*, TV serija *Urusei Yatsura* se 1982. našla na 6. mjestu na listi najboljih animea godina, film ili serija, sa 804 glasa, dok su se dvije epizode našle na listi 20 najboljih epizoda neke anime serije te godine. Iduće godine, 1983., serija se našla na četvrtom mjestu, ovog puta sa gotovo trostruko više glasova, 1.972. Epizoda #67 se našla na prvom mjestu na listi 20 najboljih epizoda neke anime serije, sa 2.581 glasom. U izadnju iz 1986., serija se našla na trećem mjestu na listi najboljih animea godine, sa 616 glasova.

## Glasovne uloge

*Fumi Hirano — Lum
*Toshio Furukawa — Ataru Moroboshi
*Akira Kamiya — Shuutarou Mendou
*Akira Murayama — Perm
*Ichiro Nagai — Cherry
*Issei Futamata — Chibi
*Kazue Komiya — Ran 
*Kazuko Sugiyama — Ten
*Kenichi Ogata — Atarin otac
*Machiko Washio — Sakura
*Mayumi Tanaka — Ryuunosuke Fujinami
## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Urusei Yatsura'' na Internet Movie Databaseu
* ''Urusei Yatsura'' na MyAnimeList
Kontesa Dora

***Kontesa Dora*** je hrvatski biografski film snimljen u režiji Zvonimira Berkovića i premijerno prikazan 1993. godine. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Alma Prica, je Dora Pečajević, znamenita hrvatska glazbenica s prijelaza iz 19. u 20. stoljeće. Radnja prikazuje njen odnos sa Karlom Armanom (čiji lik tumači Rade Šerbedžija), kabaretskim zabavljačem i ranim kino-entuzijastom koji preko njene obitelji, uglednog plemićkog roda Pejačevića, i prijatelja pokušava doprijeti do otjmenog društva tadašnje Hrvatske. Film se originalno počeo snimati 1990. godine, ali je njegov dovršetak odgodio raspad SFRJ i Domovinski rat. Osim cjelovečernje verzije je napravljena i televizijska miniserija od 6 epizoda.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
* 
*''Kontesa Dora''  na Film.hr
Ispod crte

**Ispod crte** je hrvatski igrani film snimljen 2003. godine u režiji Petra Krelje.

## Sadržaj

Toni shvaća da voli susjedu Zrinku (maturanticu, koja je na upisu na fakult ostala ispod crte) tek kad se ona s majkom sprema na rad u Italiju. Toni bi rado s njima, i radi Zrinke, i zato jer mu je obiteljska situacija teška (otac je veteran Domovinskog rata), boluje od PTSP-ja.

## Glavni likovi

* Rakan Rushaidat - Toni Požgaj, mladić s problematičnim prijateljima, lijepom susjedom i još problematičnijom obitelji
* Leona Paraminski - susjeda Zrinka
* Filip Šovagović - otac Ivan Požgaj
* Jasna Bilušić - majka Dragica Požgaj
* Dubravka Ostojić - susjeda Ruža, Zrinkina majka
* Anja Šovagović-Despot - Patricija Požgaj, Tonijeva teta, sestra Ivana Požgaja
* Relja Bašić - Antun Požgaj, Tonijev i Klarin djed
* Nada Subotić - Irma Požgaj

## Vanjske veze
*
Anđele moj dragi

***Anđele moj dragi*** je hrvatski igrani film snimljen u režiji Tomislava Radića i premijerno prikazan 1996. godine. Radnjom se događa u doba Domovinskog rata, a protagonist je hrvatski dječak čije su rodno selo napali i uništili Srbi, te je prisiljen kao izbjeglica odrastati po sirotištima.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Leo the Last

***Leo the Last*** () je britanski igrani film snimljen 1970. godine u režiji Johna Boormana. Predstavlja adaptaciju drame *The Prince* Georgea Taborija. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Marcello Mastroianni, je nominalni prijestonasljednik svrgnute evropske monarhije koji se nakon dugo vremena vraća u londonsku vilu gdje je odrastao samo da bi otkrio kako se njegovo susjedstvo u međuvremenu pretvorilo u sirotinjsku četvrt. Radnja prikazuje kako sa vremenom postaje toliko bijesan zbog nasilja i nepravdi koje trpe njegovi susjedi da postaje vođa lokalne pobune. Film se snimao na lokacijama u londonskoj četvrti Notting Hill, pri čemu su korištene zgrade i ulice predviđene za rušenje. *Leo* je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je osvojio Veliku nagradu za režiju. Usprkos toga, kritike su poslije bile uglavnom loše, zamjerajući Boormanu inzsitiranje na nekonvencionalnim tehnikama naracije koje su potpuno zbunile publiku.

## Uloge
* Marcello Mastroianni – Leo
* Billie Whitelaw – Margaret
* Keefe West – Jasper
* Calvin Lockhart – Roscoe
* Glenna Forster-Jones – Salambo Mardi
* Graham Crowden – Max, advokat
* Gwen Ffrangcon Davies – Hilda
* Vladek Sheybal – Laszlo, Leov pomoćnik
* Kenneth J. Warren – Kowalski (kao Kenneth Warren)
* David de Keyser – David
* Brinsley Forde – Bip

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*
Tutti a casa

***Tutti a casa*** () je italijansko-francuska crno-bijela ratna filmska komedija snimljena 1960. u režiji Luigija Comencinija. Radnja se događa za vrijeme Drugog svjetskog rata, odnosno u jesen 1943. godine kada je nakon savezničke invazije Italija, dotada na strani Osovine kapitulirala, a što su mnogi od pripadnika njene vojske shvatili kao priliku da dezertiraju i odu kućama. Protagonist, koga tumači Alberto Sordi, je jedan takav vojnik koga su, pak, ti događaji zatekli u Veneciji, daleko od rodnog Napulja, te će morati krenuti na dug put tokom koga susreće njemačke okupatore, fašističke pristaše novoosnovane Italijanske Socijalne Republike, crnoburzijance i antifašističke partizane. *Tutti a casa*, koji se nedavnim tragičnim i traumatičnim događajima italijanske historije bavio na humorističan način, iako uz dosta skretanja u vode ozbiljne drame, je od kasnijih kritičara ponekad navođen kao jedan od primjera specifičnog stila komedije poznatog kao *[[commedia all'italiana]]*. Sljedeće godine je prikazan na Moskovskom festivalu gdje je dobio nagradu za režiju.

## Uloge
* Alberto Sordi: Alberto Innocenzi
* Eduardo De Filippo: Sir Innocenzi
* Serge Reggiani: Assunto Ceccarelli
* Martin Balsam: Quintino Fornaciari
* Nino Castelnuovo: Codegato
* Carla Gravina: Silvia Modena
* Claudio Gora: 
* Mino Doro: 
* Mario Feliciani: 
* Alex Nicol: 
* Guido Celano: 
* Jole Mauro: 
* Didi Perego: 
* Mac Ronay: 
* Vincenzo Musolino:
* Mario Frera:
* Ugo D'Alessio:

## Vanjske veze
*
Železnička stanica Petrovaradin

**Železnička stanica Stara Pazova** je jedna od stanica na pruzi Beograd-Subotica. Nalazi se u naselju Petrovaradin u gradu Novom Sadu. Nastavlja se ka Novom Sadu u jednom, Sremskim Karlovcima u drugom smeru i Beočinu trećem smeru . Železnička stanica Petrovaradin sastoji se iz 9 koloseka.

## Povezano
* Železnice Srbije

## Vanjske veze
* Red vožnje
Lista levičarskih stranaka u Srbiji

Levica podrazumeva političke organizacije: anarhističke, komunističke, demokratsko socijalističke, zeleno-leve, socijalno-liberalne i socijaldemokratske ideološke orijentacije. 

## Političke stranke i druge organizacije
*Anarhosindikalistička inicijativa
*Partija rada
*Crvena akcija / Crvena inicijativa
*Marks21
*Društveni pokret Plamen
*Nova komunistička partija Jugoslavije
*Кomunisti Srbije
*Narodni pokret „Jugosloveni”
*Savez komunista Srbije
*Partija radikalne levice
*Romska partija
*Udruženje građana „Levica”
*Zajedno
*Demokratska stranka
*Socijaldemokratska stranka
*Ne davimo Beograd
*Pokret ujedinjenih fantoma
*Liga socijaldemokrata Vojvodine
*Zajedno za Vojvodinu
*Stranka Istina
*Srpska levica
*Socijaldemokratska partija Srbije
*Partija ujedinjenih penzionera, poljoprivrednika i proletera Srbije - Solidarnost i pravda
*Pokret socijalista
*Socijalistička partija Srbije

## Reference

## Povezano
* Spisak političkih stranaka u Srbiji
I cento passi

***I cento passi*** () je italijanski biografski film snimljen 2000. u režiji Marca Tullija Giordane. Protagonist, koga tumači Luigi Lo Cascio, je Peppino Impastato, mladić koji 1970-ih postaje jedan od vodećih antimafijaških aktivista na Siciliji, usprkos toga što je odrastao u porodici poslovno i rodbinski povezanoj sa Mafijom. *I cento passi*, napravljen u vrijeme dok se još vodio proces Impastatovim ubicama i premijerno prikazan na venecijanskoj Mostri, je osvojio cijeli niz prestižnih nagrada.

## Uloge
*Luigi Lo Cascio: Peppino Impastato
*Luigi Maria Burruano: Luigi Impastato
*Lucia Sardo: Felicia Bartolotta
*Paolo Briguglia: Giovanni Impastato
*Tony Sperandeo: Gaetano Badalamenti
*Andrea Tidona: Stefano Venuti
*Claudio Gioè: Salvo Vitale
*Domenico Centamore: Vito
*Ninni Bruschetta: Anthony
*Paola Pace: Cosima
*Simona Cavalieri: Felicetta
*Pippo Montalbano: Cesare Manzella

## Vanjske veze
*
Paks

**Paks** čita se *Pakš* (njemački: *Paksch*) je grad na jugu Mađarske od 19,305 
stanovnika.

Paks administrativno podpada pod Županiju Tolna, u kojoj je drugi po veličini nakon prijestolnice Szekszárd.

On je poznat po jedinoj mađarskoj Nuklearnoj elektrani koja radi od 1982. i daje zemlji oko 50% potreba za električnom energijom..

## Geografija

Paks leži uz Dunav udaljen oko 100 km južno od Budimpešte.

## Historija

Paks je status grada dobio tek 1979., jer se počeo oblikovati u grad kad je od 1974. počela izgradnja Nuklearne elektrane.

## Pobratimski gradovi

* , Reichertshofen
* , Lauda-Königshofen
* , Gubin
* , Novovoronjež

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Paksa''
Pápa

**Pápa** je grad na sjeveru Mađarske od 31,190 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Veszprém.

## Geografija

Pápa leži sjeverno od Jezera Balaton, na granici Velike mađarske nizine i brdovitog Bakonya.

## Historija

Pápa je prvi put dokumentiran u 11. vijeku, za srednjeg vijeka bio je trgovački centar poljoprivrednog kraja.

Svoj današnji barokni izgled dobio je tokom 18. vijeka, zahvaljujući porodici Esterházy, a ponajviše Károlyju Esterházyju koji je bio biskup u Egeru, i koji je podigao najviše objekata.

Pápa je od 1945. do 1983. bio administrativni centar županije.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Pápaa''
Ali Meškini

**Ali Meškini** (; ; Mešginšaher, 1922. – Teheran, 30. 7. 2007), iranski političar i ajatolah. Od 12. 11. 1983. do svoje smrti 30. 7. 2007. obnašao je dužnost predsjednika Vijeća stručnjaka.

## Vanjske veze
*  مرحوم آيت‌الله  ميرزاعلي مشكيني متولد: ۱۳۰۰, Radio IRIB
*  زندگینامه: علی مشکینی (۱۳۰۰-۱۳۸۶), Hamšahri
Bakony

**Bakony** ili **Bakonyerdő** je brdoviti kraj u  Prekodunavlju koji leži sjeverno od Jezera Balaton u Županiji Veszprém.

## Karakteristike
Bakony je dug u smjeru jugozapad - sjeveroistok nekih 110 km, a širok od 30 do 50&nbsp;km.

Dijeli se na Sjeverni i Južni Bakony i to po liniji koja ide preko gradova Várpalota - Veszprém -Ajka.

Najviši vrhovi leže u Sjevernom Bakonyju, to su Kőröshegy  (713 m), Somhegy (653 m) i Feketehegy (648 m.).

U Južnom Bakonyu najviši vrhovi su Kabhegy (610 m), Üstiszeg (537 m.) i Agártető (513 m.).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bakony''
Mia Negovetić

**Mia Negovetić** (Rijeka, 2002.) mlada je hrvatska pjevačica šibenskih korijena poznata po pobjedi u dječjem pjevačkom talent showu *Zvjezdice* koji se prikazivao na RTL. .Popularnost diljem svijeta stekla je objavljivanjem videa na kojem pjeva pjesmu "Listen" koju originalno izvodi Beyoncé, ali i sudjelovanjem u američkom televizijskom showu *[[Little Big Shots]]* čiji su autori Steve Harvey i Ellen DeGeneres. Nakon nastupa u poznatom američkom showu, u medijima su se pojavili brojni komentari u kojima se od Beyoncé tražilo da sklopi suradnju s Miom. Na službenoj Facebook stranici američkog pjevačkog showa The Voice pojavila se snimka uz komentar "Beyoncé, čuvaj se!" Jedan od najznačajnijih Mijinih nastupa bio je u kolovozu 2015. godine povodom obilježavanja 20. godišnjice Oluje kada je izvela hrvatsku himnu "Lijepa naša domovino". Mia je na pjevanju himne na mimohodu nosila majicu s vukovarskom golubicom, a na nogama startasice koje je vukovarsko Borovo dizajniralo posebno za ovu prigodu pa startasice na mašni imaju simbole pletera.Mia živi u Rijeci sa svojim roditeljima, Igorom i Kristinom te sestrom Lanom.Mia je osim navedenih obradila pjesme "All by Myself" (Celine Dion), "Kao rijeka" (duet s Vannom), "Caruso" (duet s Tonijem Cetinskim), "Suus" (Rona Nishliu)

## Reference

## Vanjske veze
*
*
Tkvarčeli

**Tkvarčeli** (gruzijski: ტყვარჩელი, abhaski: *Тҟəарчал*, ruski: *Ткуарчал* ili *Ткварчели*) je grad u gruzijskoj pokrajini Abhaziji

## Historija
Eksplotacija ugljena na ovom području je započela 1935. godine, a posebnu važnost rudnik ugljena dobio je tijekom Drugog svjetskog rata, pogotovo nakon što je Nacistička Njemačka osvojila Donbass. Tkvarčeli je dobio status grada 9. travnja 1942. godine.

Tijekom Rata u Abhaziji (1992.- 1993,), Tkvarčeli je bio pod opsadom gruzijskih snaga, ali je uspio opstati zbog ruske pomoći. Od 1995. godine središte je novoformiranog Distrikta Tkvarčeli. Dana 27. rujna 2008. godine, abhazijski predsjednik Sergej Bagapš dodijelio mu je počasni naslov Grad heroj.

## Demografija
Prema popisu stanovništva 1989. godine u gradu je živjelo 21.744 stanovnika, tri glavne etničke skupine bili su Abhazi (42,3%), Rusi (24,5%) i Gruzijci (23,4%). Kao rezultat rata u Abhaziji gradska industrija je propala a broj stanovnika je znatno smanjen, tako je 2004. godinu u gradu živjelo od 7.000 do 8.000 stanovnika prema nekim izvorima, dok prema drugima samo 4.800. Prema popisa stanovništva iz 2003. godine u gradu živi 4.786 stanovnika. Prema zadnjem popisu iz 2011. godine u gradu živi 5.013 stanovnika od toga, 66,5% su Abhazi, 16,0% Gruzijci, 9,7% Rusi, 1,4% Mingreli, 1,3% Ukrajinci, 1,1% Armenci, 0,4% Grci i 0,1% Svani.

## Izvori
The Vampire Lovers

***The Vampire Lovers*** () je britansko-američki horor film snimljen u režiji Roya Warda Bakera, najpoznatiji po uvođenju eksplicitno lezbijskih motiva (lezbijske vampirice) u žanr. Predstavlja adaptaciju pripovjetke *[[Carmilla]]* J. Sheridana Le Fanua. Radnja se događa u Štajerskoj u 19. vijeku i prikazuje kako mlada djevojka (čiji lik tumači Pipa Steel), nećaka generala (čiji lik tumači Peter Cushing) postaje najbolja prijateljica, a potom i ljubavnica tajanstvene žene (čiji lik tumači Ingrid Pitt), a za koju se ispostavi da je vampirica. Film je nastao u koprodukciji Hammer Films, britanskog studija specijaliziranog za horore, te American International Pictures, američkog studija specijaliziranog za eksploatacijske filmove; iako je *Carmilla* i ranije bila predmetom ekranizacije, tek su seksualna revolucija i kolaps dotadašnjih cenzorskih standarda omogućili ne samo eksplicitnije korištenje lezbijskih motiva, nego i elemenata filmske erotike. Iako je dobio loše kritike, postigao je veliki uspjeh te su snimljena dva nastavka pod naslovima *[[Lust for a Vampire]]* i *[[Twins of Evil]]* koji čine Karnsteinovu trilogiju.

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Carmilla

***Carmilla*** je gotička horor pripovjetka irskog pisca J. Sheridana Le Fanua originalno objavljena 1872. godine, koje se smatra jednim od najranijih primjera vampirskog podžanra. Naratorica i protagonostica je Laura, mlada kćer engleskog ljekara u Štajerskoj, koja se sprijatelji sa djevojkom po imenu Carmilla. Radnja prikazuje kako se ispostavlja da je Carmilla u stvari Mircalla, grofica od Karnsteina, koja kao vampir izaziva smrt lokalnih žitelja. *Carmilla* je danas prije svega poznata po tome što je u njoj Le Fanu, doduše na prilično implicitan način, sugerirao da je je odnos Laure i Carmille/Mircalle lezbijske prirode, te tako stvorio arhetip lezbijske vampirice koji će kasnije postati jedan od popularnih motiva žanra. *Carmilla* je nekoliko puta bila ekranizirana, a među ekranizacijama se najpoznatijom smatra eksploatacijski klasik *[[The Vampire Lovers]]* iz 1970. godine.
Fokker Dr.I

**Foker Dr.I** () je nemački lovački avion. Prvi let aviona je izvršen 1917. godine. 

Ovo je najpoznatiji trokrilni lovački avion Prvog svetskog rata. Odlikovao se velikom pokretljivošću i brzinom penjanja. Na njemu je leteo i poginuo vazdušni as Manfred fon Rihthofen.

Najveća brzina u horizontalnom letu je iznosila 170&nbsp;km/h. Praktična najveća visina leta je iznosila 5000 metara a brzina penjanja 345 metara u minuti. Razmah krila je bio 7,19 metara a dužina 5,77 metara. Masa praznog aviona je iznosila 406 kilograma a normalna poletna masa 586 kilograma. Bio je naoružan sa dva mitraljeza LMG 08/15 Špandau (LMG 08/15 Spandau) kalibra 7,92&nbsp;mm.

## Naoružanje

## Reference

## Vanjske veze
* Detaljniji podaci o avionu
* 
* 
* 
*
Zelena zona

**Zelena zona** (; arapski: , *al-minṭaqah al-ḫaḍrā’*) je kolokvijalni naziv za područje koje se službeno zove **Međunarodna zona Bagdada**. Smještena je u distriktu Karh u središtu iračkog glavnog grada Bagdada, i poznato je prije svega kao sjedište okupacijske vlasti koje su američke snage uspostavile 2003. godine nakon invazije Iraka i svrgavanja režima Sadama Huseina. Na tom mjestu je prije invazije Sadam Husein dao sagraditi niz velebnih zgrada, bilo u javne svrhe kao sjedišta vojnih i drugih instucija, bilo kao rezidencijalne objekte za najviše funkcionere i njihove porodice. Američke snage su područje "Internacionalne zone" su tokom okupacije opasale nizom fortifikacijskih objekata, koji su, između ostalog, uključivali i bodljikavu žicu, a od 2003. do 2009. godine, kada su se povukle, ih je čuvao bataljon američke uz podršku manje jedinice gruzijske vojske. U njoj se nalazilo i sjedište iračke vlade osnovane nakon izbora 2005. godine. Zelena zona, u kojoj je također sagrađena američka ambasada, jedna od najskupljih zgrada te vrste u svijetu, je 2009. godine predana iračkim vlastima koja je preuzela brigu o sigurnosti. Iako je stekla reputaciju jednog od najčuvanijih mjesta na svijetu, povremeno je bilo izglano minobacačkim napadima, prije svega iz šijitske četvrti Sadr City. 

## Vanjske veze
* Editorial: 
* Interview (Transcript): 
* Interview (Transcript): 
* Interview (Video):
Očamčire

**Očamčire** (gruzijski: ოჩამჩირე, abhaski: *Очамчыра*) je grad u gruzijskoj pokrajini Abhaziji. Nalazi se na obali Crnog mora 53&nbsp;km jugoistočno do Suhumija glavnog grada Abhazije.

## Historija
Očamčire je bila poprište sukoba između Rusa i Tursko-abhazijskih snaga 1877. godine. 
Drevna grčka kolonija Gymnos (grčki: Γυένος) se navodno nalazi u blizini Očamčire, iako se ne može točno identificirati zbog vrlo slabe očuvanosti arheološkog lokaliteta.
Prema ruskoj novinskoj agenciji Itar Tass Rusija planira izgraditi novu pomorsku bazu za Crnomorsku flotu (trenutno ima sjedište u Sevastopolju) u Očamčiri.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva 1979. u gradu je živjelo 18.700 ljudi, deset godina kasnije grad je imao 20.379 stanovnika od čega 58,2% Gruzijaca, 18,2% Abhaza, 14,7% Rusa, 3,3% Armenaca.

Nakon sukoba između Abhaza i Gruzijaca značajno je smanjen broj stanovnika. Tako prema popisu stanovnika iz 2003. u grada živi 4.702 stanovnika, a 2011. godine  5.280. Većinu stanovništva čine Abhazi (72,7%), zatim Gruzijaci i Mingreli (10,4%), Rusi (10,0%) i Armenci (3,1%).

## Značajne osobe
*Vit'ali Daraselia, sovjetski nogometaš
*Ketevan Arachamija, britanska šahistica

## Izvori
Várpalota

**Várpalota** (njemački: *Burgschloß*) je grad na sjeveru Mađarske od 19,918 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Veszprém.

## Geografija

Várpalota leži na padinama brdovitog Bakonya, udaljena 20 km istočno od Veszpréma.

## Historija

Od 1876. se u Várpaloti iskapa ugljen, pa je sve do 1990-ih bila rudarski grad, koji nakon bankrota rudnika stagnira.

## Pobratimski gradovi

* , Petroșani
* , Fermo
* , Kremnica
* , Wolfsberg
* , Dobrova - Polhov Gradec

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Várpalotaa''