open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eduard Buchner

**Eduard Buchner** (München, 20. svibnja 1860. - Focşani, Rumunjska, 13. kolovoza 1917.), njemački kemičar, dobtnik Nobelove nagrade za kemiju 1907. za istraživanje fermentacije.

Rođen je u Münchenu. Započeo je studirati kemiju u Kemijskom laboratoriju Richarda Erlenmeyera. Oko 1884. započinje zajednički rad na kemiji sa budućim nobelovcem Adolfom von Baeyerom, a na botanici sa von Nägelijem. Oko 1885. radi pod nadzorom svoga brata i tada se pojavio njegov prvi rad o utjecaju kiseonika na fermentaciju. Nakon jednog perioda rada kod Otta Fischera u Erlangenu obranio je 1888. doktorsku tezu u Münchenu. Postaje docent kod Adolfa fon Baeyera. Tu je dobio i pomoć u opremi malug laboratorija za fermentaciju i 1893. započinje sa prvim eksperimentima na fermentaciji, odnosno na sadržaju ćelija kvasca. Međutim savjet laboratorija je bio mišljenja da je to uzaludan posao, jer su dotad ćelije kvasca i njihovo mljevenje bili dugo dobro proučavani. Smatrali su da se tu nema što istraživati. Zbog toga napušta ta istraživanja slijedeće tri godine. Dolazi u Kiel 1893., gdje postaje profesor 1895. Tijekom 1896. radi u Tübingenu, a tijekom ljetnjih praznika obnavlja u Münchenu rad na sadržaju ćelija kvasca. Tu mu je brat bio u upravnom odboru, tako da je dobio sredstva potrebna za istraživanje. Konačno 9. siječnja 1897. objavljuje rad *"O alkoholnoj fermentaciji bez ćelija kvasca"*. Njegovi eksperimenti postaju značajni i od 1898. radi u Berlinu. Radovi na fermentaciji postaju jako bitni za industriju šećera.

Godine 1907. je dobio Nobelovu nagradu za kemiju za istraživanja fermentacije.

Tijekom Prvog svjetskog rata bio je major u bolnici u Rumunjskoj. Ranjen je 3. kolovoza 1917. i umro je od rana devet dana kasnije.
Theodore William Richards

**Theodore William Richards** (31. januar 1868 – 2. april 1928) je bio američki kemičar, poznat po tome što je godine 1914. osvojio Nobelovu nagradu za kemiju u "znak priznanja za otkriće točne atomske težine brojnih kemijskih elemenata."

## Reference

## Literatura

* 
* 

## Vanjske veze
* Nobel Prize biography
* Theodore Richards Medal
Richard Willstätter

**Rihard Martin Vilšteter** () (13. avgust 1872. - 3. avgust 1942.) je bio nemački hemičar. Dobio je Nobelovu nagradu za hemiju 1915. za istraživanje na polju biljnih pigmenata, a posebno hlorofila.

U školu je išao u rodnom gradu Karlsrueu, a zatim je pohađao tehničku školu u Nirnbergu. Sa 18 godina odlazi da studira u Minhen. Na odelu za hemiju mentor mu je bio Adolf fon Bajer, kod koga je najpre bio student, a od 1896. predavač. Vanredni profesor postaje 1902. Prvi radovi su mu bili na proučavanju strukture i sinteze biljnih alkaloida. Kasnije radi na kinonskim jedinjenjima, koja su bila baza za mnoge boje. 1905. je dobio ponudu da bude profesor u Cirihu. Sedam godina u Švajcarskoj bili su za njega jako značajni. Posle dobija 1912. istraživačku laboratoriju i honorarno profesorsko mesto na univerzitetu u Berlinu. Tokom dve godine pre Prvog svetskog rata zajedno sa saradnicima uspeva da istraži hlorofil i da završi neke od radova na hemoglobinu. Posle toga uspeva da istraži antosijane, koji su predstavljali boje za cveće i voće. Zbog istraživanja biljnih pigmenata, a posebno hlorofila dobija Nobelovu nagradu za hemiju 1915. godine. Ponovo je prihvatio poziv da bude profesor u Minhenu, kao naslednik svoga starog učitelja Adolfa fon Bajera.

Nastavio je istraživanjima od suštinskog značaja na polju fotosinteze, te na prirodi i aktivitetu enzima. On je bio preteča moderne biohemije. Osim toga rešavao je i probleme teoretske hemije. Uspeo je da sintetizuje ciklooktatetrane i upoređivao ih je sa benzenom. 

Karijera mu se naglo završila kada je 1924. najavio penzionisanje u znak protesta protiv rastućeg antisemitizma. Od Gestapoa je pobegao 1938. i emigrirao je u Švajcarsku, ostavljajući u Nemačkoj svu imovinu. Poslednje tri godine života pisao je svoju biografiju, dok nije 3. avgusta 1942. umro.
Haber-Boschov proces

**Haber-Bošov postupak** se koristi u industriji za dobijanje amonijaka.

N2(g) + 3H2(g) → 2NH3(g), t = 500&nbsp;°C, p = 20MPa, Fe kao katalizator

Naime koriste se zaključci iz teorije o hemijskoj ravnoteži.

S obzirom da je količina nastalog proizvoda (amonijaka) manja od količine reaktanata (vodonika i azota) dolazimo do zaključka da će povećanjem pritiska u reaktoru reakcioni količnik biti manji od konstante ravnoteže te će shodno Le Šateljeovom principu biti favorizovana reakcija u desno tj. reakcija stvaranja amonijaka. Zato se pritisak u reakcionim komorama održava na pritisku od 200 do 900 atmosfera.

Reakcija stvaranja amonijaka je egzotermna. Najveći prinos reakcija ima na 25 stepeni celzijusovih ali je tada (direktna) reakcija veoma spora (nije spontana). Na 25°C je konstanta ravnoteže oko 100000 veća od konstante ravnoteže na 500 stepeni. Međutim reakcija se mora odigrati na 500°C jer je tada ona intenzivna iako je prinos amonijaka na toj temperaturi 10 - 15%.

Reakcija je katalizovana. S obzirom da je prinos amonijaka na tako visokoj temperaturi (500 stepeni) 10 - 15%, amonijak se pomoću katalizatora prevodi u tečno stanje i time se remeti hemijska ravnoteža u reaktoru. Sistem shodno Le Šateljeovom principu odgovara favorizovanjem reakcije stvaranja amonijaka (direktna reakcija) pa se povećava prinos amonijaka.

## Reference
Cvrčci

Cvrčci (lat. *Cicadidae*) su kukci iz reda jednakokrilaca (*Homoptera*). Cvrčci mogu biti različite veličine. Imaju membranozna krila, usta su im podešena za bodenje i sisanje, a hrane se biljnim sokovima. Mnoge vrste imaju aparat za cvrku na prvom trbušnom pršljenu (zato su i dobili naziv cvrčci). Neke vrste skaču, a veliki broj živi u šumi. Poznatije krupne forme su: Cicada plebeja L. i Tettigia orni L. koje sredinom ljeta proizvode poznatu monotonu cvrku.

Tijelo je crno, s malo zagastožutih šara na glavi i prsima; vrlo je velik, s krilima dug do 5 cm.

## Rasprostranjenost
Područje oko Sredozemnog mora, sjeverno do Beča; prije i u južnoj Njemačkoj.

## Životni prostor i način života
Žive u vrtovima i parkovima. Ispuštaju ritmičke, prodorne zvukove, posebno za vrućih popodnevnih sati. Zadržavaju se najčešće na granama. Zbog zaštitne boje tijela se teško primjećuju.

## Prehrana
Hrane se biljnim sokovima.

## Razmnožavanje
Čvrstom kratkom leglicom polažu jaja u koru niskih drvenastih biljaka. Izležene ličinke padaju na tlo, zavlače se u zemlju i sišu sok iz korijenja. Nakon godine dana izvlače se iz zemlje kao odrasli kukci.
Connecticut

**Connecticut** (fonetski: Kontektikat) je savezna država na sjeveroistoku SAD-a.

## Geografija
Connecticut na zapadu graniči sa saveznom državom New York, na sjeveru sa saveznom državom Massachusetts, a na istoku sa saveznom državom Rhode Island. Na jugu izlazi na Atlantski ocean.
Glavni grad ove američke savezne države je Hartford, a ostali veći gradovi su: New Haven, New London, Norwich, Stamford, Waterbury, Torrington i Bridgeport. U Connecticutu je osnovano ukupno 169 gradova. Postoji jaka građanski ponos i ekonomsko natjecanje između Hartforda i New Havena, koje postoji sve od dana kada su ovi gradovi dijelili zajedničko mjesto kao glavni grad ove države, te od vremena kada su New Haven i Hartford bili dvije odvojene kolonije.

## Stanovništvo
Prastanovnici Indijanci pripadali su plemenima Algonquian: Mattabesec, Mohegan, Niantic, Pequot i Wawyachtonoc.

## Okruzi
Connecticut se sastoji od 8 okruga (counties).

## Najveći gradovi
Greenwich, Connecticut

**Greenwich** je grad u američkoj državi Connecticut koji administrativno pripada Okrigu Fairfeld. Prema popisu stanovništva iz 2000. godine, imao je ukupno 61.101 stanovnika. Greenwich predstavlja najjužniju i najzapadniju općinu Connecticuta, a udaljen je 37 minuta vožnje ekspresnim vlakom od stanice Grand Central Terminal na Manhattanu. U julu 2005. CNN/Money and ''Money'' magazine je naveo Greenwich na 12. mjestu godišnje liste od 100 najboljih mjesta za život u SAD. U gradu se nalazi bolnica Greenwich Hospital, koja ima 174 kreveta i služi za obuku studenata Medicinskog fakulteta u Yaleu.

Grad Vienne je pobratim Greenwicha.

Grad je ime dobio po Greenwich, predgrađu Londona.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Town of Greenwich, CT - town government official site
* Greenwich Public Schools
* Greenwich Chamber of Commerce
* Local Guide to Greenwich 
* Our Place Books  - Historical Book Series Greenwich, CT
*
Dženaza-namaz

**Dženaza** je islamski vjerski obred u kojem se vrši sahrana jedne osobe. Sastoji se od takozvanog "dženaza-namaza" (zajedničke molitve) i samog ukopa. Dženaza-namaz se klanja samo stojeći (za razliku od ostalih molitvi). Predvodi je imam koji stoji ispred džemata okrenut prema umrloj osobi, dok je umrla osoba okrenuta desnom stranom prema kibli, a lijevom prema prisutnim.

Počinje se takozvanim "početnim tekbirom" (Riječi "Bog je najveći) , poslije čega se uči *Subhaneke* (transkr.:"Subhanekellahumme ve bi hamdike ve tebarekesmuke ve teala džeduke ve la ilahe gajruke". prijevod: "Slava Tebi Gospodaru i zahvala. Blagoslovljeno je ime Tvoje i uzvišen si. Nema boga osim Tebe"). Zatim tekbir poslije kojeg se uči salavat (Blagosiljanje Muhameda s.a.v.s.) , ponovo "tekbir" i poslije njega dženazetska dova. Završava se tekbirom i predavanjem selama na desnu, a zatim na lijevu stranu (način na koji muslimani završavaju molitvu). Ova četiri tekbira imam izgovara naglas, a ostale džematlije u sebi (u nekim pravnim školama Islama i naglas).

Umrlo osobu od gasulhane (prostorije za opremanje umrle osobe) do mjesta klanjanja dženaze i do mjesta ukopa nose prisutni pri čemu učestvuju svi. U slučaju da je mjesto klanjanja dženaze i ukopa udaljenije mejt se prevozi vozilom, a slijede ih pješice prisutni.

I u samom ukopu učestvuju svi prisutni. Na dženazi prisustvuju samo muškarci.
Ono što je kod kršćana kovčeg, to je kod muslimana "Tabut", sa pet strana daska, odozgo platno.

Poslije ukopa imam ili više njih uči "ašere" (Kur'an; dva posljednja ajeta sure El-Bekara), suru Ihlas tri puta, suru Felek, suru Nas, Fatihu i "Elif-lam-mim" (Početak sure El-Bekara) i završava dovom čime je dženaza završena.
Milton, Massachusetts

**Milton** je grad u američkoj državi Massachusetts koji administrativno pripada Okrugu Norfolk i smatra se dijelom područja Šireg Bostona. Prema popisu iz 2000. godine je imao 26.062 stanovnika. Poznat je kao rodno mjesto bivšeg predsjednika Georgea H. W. Busha i arhitekta Buckminstera Fullera. Milton je također poznat tome što najveći udio stanovnika irskog porijekla od svih gradova u SAD; 38%. Godine 2007. i 2009. Money Magazine je naveo Milton kao 7. odnosno 5. na svojoj godišnjoj listi "Najboljih mjesta za život" u Sjedinjenim Državama.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Official Milton homepage
* Milton Historical Society homepage
* Website of the Milton Historical Commission 
* Website of the Captain Forbes House Museum
* Website of the Trustees of Reservations for Governor Hutchinson's Field 
* Milton Times article on Milton history
Bajram-namaz

**Bajram-namaz** (; ), islamska je molitva (namaz) koju muslimani obavljaju za Kurban i ramazanski bajram.

## Vrijeme Bajram-namaza
Vrijeme Bajram-namaza prema islamskim učenjacima počinje kada Sunce odskoči za koplje ili dva. To je, otprilike, 45 minuta nakon izlaska sunca. Konsultujući hadise, zaključujemo da su prvi muslimani, sa Poslanikom a.s. klanjali tako da su Kurban-bajram klanjali nakon što sunce odskoči za koplje, kako bi vjernici imali vremena da zakolju Kurban, a ramazanski kada sunce odskoči za dva koplja, kako bi vjernici imali više vremena da podijele Sadekatu-l-fitr (milostinju).

Vrijeme do kada se ovaj namaz može klanjati je vrijeme zevala, odnosno vrijeme kada nestane sjenke predmeta, tj. vrijeme kada je Sunce tačno na pola neba.

## Bajram-namaza
Različite islamske škole različito gledaju na obavezu klanjanja Bajram-namaza.
* Sljedbenici Ebu-Hanifine škole islama, kojima pripadaju većinom svi muslimani sa prostora Bosne i Hercegovine i ostalih jugoslavenskih zemalja, smatraju da je Bajram-namaz vadžib, odnosno drugostepena obaveza.
* Sljedbenici Malikijskog i Šafijskog mezheba smatraju da je Bajram-namaz pritvrđeni sunnet, tj da nije obaveza, ali da ga je Muhammed a.s. stalno obavljao.
* Sljedbenici Hanbelijskog mezheba smatraju da je Bajram-namaz fard-kifaje, odnosno obaveza zajednice.

## Kako se klanja Bajram-namaz
Ovaj namaz ima dva rekata. Obavlja se slično kao i ostali namazi od dva rekijata, kao npr. Sabahski farz, ali se na prvom rekijatu prije učenja Fatihe i sure tri puta zaredom podignu ruke (kao na početnom tekbiru), i izgovori se Allahu Ekber. Ovo se isto treba uraditi na drugom rekijatu, ali nakon učenja Fatihe i sure, ali prije rukuua (pregibanja).

Nakon klanjanja Bajram-namaza, održava
se bajramska hutba, podijeljena u dva dijela.

Osim ovoga, za vrijeme Kurban-bajrama, prema Hanefijskom mezhebu, vadžib (drugostepena obaveza) je učiti tekbiri tešrik, odnosno slaviti Boga, poslije svakog farz namaza.

### Tekbiri-tešrik
Ovaj tekbir je vadžib od sabaha dana Arefata (dan prije Kurban-bajrama) do ikindije četvrtog dana Bajrama i to odmah iza farza. Ukoliko se zaboravi donijeti tekbir dužnost ga je proučiti. Tekbiri-tešrik glasi u prijevodu: *Allah je najveći, Allah je najveći. Nema drugog božanstva osim Allaha, Allah je najveći. Nema drugog božanstva osim Allaha, Allah je najveći. Allahu pripada svaka zahvala*.

## Praznik (Bajram)
Nakon što se završi namaz i hutba, vjernici islamske vjeroispovjesti slave blagdan Bajram. Ovo je jedini islamski blagdan. Bajram je dva puta u toku jedne hidžretske godine.

## Povezano
* Bajram
* Namaz
* Sabah-namaz

## Vanjske veze
* Bajram – dani veselja i radosti
* Bajram, Kurban, Teferič i Čestitke
Teravih-namaz

***Teravih-namaz*** (*teravija*) je namaz koji se klanja tokom mjeseca ramazana.
Teravih-namaz je sunet (*sunneti-muekkede*) a sastoji se od 20 rekata.
Klanjanje teravije sunet je Muhamedu. Teravija se klanja samo u mjesecu ramazanu. Može se klanjati u džematu. Teravije imaju 20 rekata ili, po nekim izvorima, može se klanjati samo 8, 12 ili 20 rekata, dok malikijska tradicija predviđa 36 rekata.

Teravih-namaz se može klanjati na 2 načina:
# Može se klanjati po 2 rekata, tj. da se na svaka 2 rekata predaje selam, a klanjat će se kao na način sabahskog suneta.
# Može se klanjati po 4 rekata, tj. da se na svaka 4 rekata predaje selam, a klanja se na isti način kao i ikindijski ili jacijski sunet. Ovaj način je prigrljeniji kod muslimana zapadne Europe.

Poslije svaka 2 ili 4 rekata (zavisi kako se klanja) lijepo je uzeti odmor ili predah, onoliko vremena koliko je dovoljno za klanjati 4 rekata; to vrijeme se može provesti u zikru (spominjanju i veličanju Alaha u sebi); zato se ovaj namaz i zove teravih-namaz (tj. namaz sa odmorima).
U Bosni i Hercegovini i susjednim državama običaj je da se poslije svakog selama prouči po jedan salavat, ili sura Ihlas.

Teravih-namaz klanja se samo uz ramazan, i to između jacijskog sun-suneta i vitra (noćnog namaza).
Zato se vitr klanja uz ramazan u džematu.
Teravih-namaz ima jedan nijet, bez obzira na koliko se rekata predaje selam.

Kada se završi teravih-namaz, klanja se vitr (noćni namaz) u džematu (zajednici).
Hase (Bijeljina)

**Hase** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Bijeljina koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 341 stanovnika.

## Geografija

## Historija

## Stanovništvo

## Privreda

## Reference

## Vanjske veze
Tehijjetul-mesdžid

**Tehijjetul-mesdžid** je posebna vrsta namaza koju muslimanski vjernici obavljaju prilikom ulaska u mesdžid ili džamiju. Predstavlja svojevrsan pozdrav mesdžidu, pa se naziva i mesdžidu-s-selam. To je namaz kojim vjernici iskazuju svoje poštovanje prema ustanovi u koju su ušli.

## Potvrda
U skladu sa riječima (hadisom) Poslanika: "Kada neko od vas dođe u mesdžid neka klanja dva rekijata prije nego što sjedne", a koje su zabilježili Buharija i Muslim u svojim djelima, potvrđuje se postojanje ovog namaza.

Ovaj namaz spada u grupu nafila namaza, što znači da nije obavezan (farz).

## Način obavljanja tehijjetu-l mesdžida
Tehijjetu-l mesdžid je namaz od dva rekijata. Obavlja se na isti način kao i sabah namaz.

### Neslaganja
Postoji veliko neslaganje islamskih učenjaka oko toga kada je dozvoljeno klanjati ovaj namaz, a kada ne, kao i kada je preporučljivo klanjati, a kada nije potrebno. Jedan dio islamske uleme (učenjaka) smatra da nije dozvoljeno klanjati ovaj namaz ako je nastupilo vrijeme kada je zabranjeno klanjati, dok drugi dio uleme smatra da ne postoji osnovana prepreka za obavljanje ovog namaza, te da se isti može obaviti sve do ezana. Osim toga, jedan dio uleme smatra da se ovaj namaz treba svaki puta obaviti prilikom ulaska u mesdžid, dok drugi dio smatra da je to potrebno obaviti samo prilikom prvog ulaska u neki mesdžid. Također, jedan dio smatra da nije potrebno klanjati ukoliko se namjerava poslije toga obaviti neki farz namaz, dok drugi smatraju da je to potrebno.

Za više informacija o vremenima kada je zabranjeno klanjati pogledajte članke o dnevnim farz namazima.

## Povezano
* Namaz
* Sabah namaz
* Nafila namaz

## Vanjske veze
* Online knjiga: "Fikh ul ibadat" Muhamed Seid Serdarević 
* Online knjiga: "Namaz u islamu"
Andover, Massachusetts

**Andover** je grad u američkoj državi Massachusetts koji administrativno pripada Okrugu Essex. Gradsku povelju je dobio 1646. godine. Prema popisu 2000. godine je imao 31.247 stanovnika. Pripada metropolitanskom statističkom području koje čine Boston, Cambridge i Quincy.

Poznat je po ulozi koju je imao u salemskom suđenju vješticama u 17. vijeku, kao i lokacija elitnog internata Phillips Academy,

## Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 8.762, što je 862 (10,9 %) stanovnika više nego 2000. godine.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Town of Andover
** History of Andover 
* GIS Property Maps 
* Memorial Hall Library
* Addison Gallery of American Art* Phillips Academy Andover
* Andover Historical Society.
* Vital Records of Andover, Massachusetts to 1850 (which includes North Andover).
* Andover, Massachusetts: Proceedings at the Celebration of the Two Hundred and Fiftieth Anniversary of the Incorporation of the Town, May 20, 1896 at books.google.
Frederick Soddy

**Frederik Sodi** (engl. Frederick Soddy) (2. septembar 1877. - 22. septembar 1956.) je engleski radiohemičar. Dobio je Nobelovu nagradu za hemiju 1921. za istraživanja radioaktivnog raspada i posebno za formulaciju teorije izotopa.

## Rad sa Raderfordom
Rođen je u Istburnu u Engleskoj. Studirao je na univerzitetu u Aberistvitu, pa na Oksfordu. U Oksfordu je bio istraživač od 1898. do 1900. Postao je 1900. demonstrator hemije na Mek Gil univerzitetu u Montrealu, gde je zajedno sa Ernestom Raderfordom radio na proučavanju radioaktivnosti. On i Radefrord došli su do zaključka da anomalna ponašanja radioaktivnih elemenata nastaju zato što se oni raspadaju na druge elemente. Tokom raspada nastajalo je alfa, beta i gama zračenje. Kada je radioaktivnost prvi put otkrivena niko nije znao prvai uzrok. Sodi i Raderford su temeljitim radom dokazali da se kod radioaktivnosti dešava transformacija jednih elemenata u druge.

## Raspad uranijuma, izotopi, alfa radioaktivnost
Zajedno sa Vilijamom Ramsejem Frederik Sodi je 1903. potvrdio je spektroskopskim načinom da se raspadom radijuma stvara i helijum. Od 1904. do 1904. predavao je na univerzitetu u Glazgovu. Dokazao je da se uranijum raspada na radijum. Tada je pokazao da jedan atomski elemenat može imati različite atomske mase, iako mu hemijska svojstva ostaju ista. To opažanje je dovelo do koncepta izotopa. Kasnije je dokazao da i elementi, koji nisu radioaktivni mogu imati mnogo izotopa. Dokazao je da nakon alfa emisije elemenat ima atomski broj manji za dva, a da nakon beta emisije atomski broj postaje veći za 1. To je bio fundamentalan korak u razumevanju odnosa grupa radioaktivnih elemenata. Tačnije alfa emisijom element se premešta dva mesta unatrag na periodičnoj tabeli elemenata , a beta emisijom jedno mesto unapred.

## Popularizacija nauke
Popularizovao je radioaktivnost svojim esejima. Postao je glavna inspiracija jednom takvom književniku, kakav je bio H. Dž. Vels, koji je 1914. već pisao o atomskim bombama. U svom jednom eseju Frederik Sodi je pohvalio H. Dž. Vels i naglasio je da je radioaktivnost verovatno proces stvaranja energije zvezda

Tokom Prvog svetskog rata radio je na univerzitetu u Aberdinu na istraživanjima vezanim za ratnu industriju. Ponovo radi u Oksfordu od 1919.

Dobio je Nobelovu nagradu za hemiju 1921. za istraživanja radioaktivnog raspada i posebno za formulaciju teorije izotopa.

## Vanjske veze

* Annotated bibliography for Frederick Soddy from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues 
* Biografija
Nomenklatura

**Nomenklatura** je sistem za davanje imena stvarima, ili živim bićima u okviru određene profesije ili oblasti, kao što su nauka, medicina, književnost ili politika. To je skup pravila i terminologije koji se koriste kako bi se olakšala komunikacija i razumevanje unutar te oblasti. U nekim slučajevima, nomenklatura može biti vrlo precizna i formalizovana, dok u drugim može biti fleksibilnija i podložna promenama u zavisnosti od konteksta. U svakom slučaju, nomenklatura je važan alat za uspostavljanje jasnog i preciznog jezika u određenoj oblasti.

Može biti:
* Binarna nomenklatura
* Citogenetska nomenklatura
* IUPAC nomenklatura, relevantna nomenklatura u kemiji, daje standarde u imenovanju kemijskih spojeva
* Kemijska nomenklatura
* Komunistička nomenklatura
* Nomenklatura anatomije čovjeka
* Planetarna nomenklatura
Hemijski simbol

**Hemijski simbol** je oznaka hemijskog elementa.Za simbol hemijskog elementa uzima se prvo slovo njegovog naziva na latinskom i kako nekoliko elemenata ima naziv koji počinje istim slovom u većini simbola postoji još jedno karakteristično slovo iz naziva. Simbol se piše velikim latiničnim slovom i ako postoji drugo slovo ono se piše malo.

Svi hemijski elementi imaju svoj hemijski simbol koji se sastoji od jednog ili dva latinična slova. Simboli elemenata koji još nemaju međunarodno usvojen naziv imaju privremene simbole od tri latinična slova koja označavaju njihove atomske brojeve, na primer, element sa atomskim brojem 114 ima oznaku Uuq (Ununquadium).

Hemijski simbol predstavlja jedan atom elementa i ne smatra se skraćenicom njegovog naziva već oznakom samog elementa i jednog njegovog atoma. Kada treba predstaviti više atoma nekog hemijskog elementa ispred simbola piše se broj u veličini velikog slova simbol i taj broj se zove koeficijent. Na primer, oznaka 2H predstavlja dva atoma vodonika.

Hemijskim simbolima predstavljeni su hemijski elementi u periodnom sistemu elemenata.
Simboli nekih elemenata su:
* H - vodonik
* C - ugljenik
* N - azot
* O - kiseonik
* Na - natrijum
* Mg - magnezijum
* Al - aluminijum
* P - fosfor
* S - sumpor
* Cl - hlor
* K - kalijum
* Ca - kalcijum
* Fe - gvožđe

Hemijski simboli se koriste za sastavljanje hemijskih formula kao što je na primer sledeća:
:H2

Ova formula predstavlja jedan molekul vodonika (tj. dva udružena atoma vodonika za razliku od oznake 2H koja predstavlja dva slobodna atoma vodonika).

## Literatura
 
* Atomic Weights of the Elements 2001, Pure Appl. Chem. 75(8), 1107–1122, 2003. Retrieved Dec 11, 2013. Atomic weights of elements with atomic numbers from 1–109 taken from this source.
* IUPAC Standard Atomic Weights Revised  (2005).
* WebElements Periodic Table. Retrieved Dec 11, 2013. Atomic weights of elements with atomic numbers 110–116 taken from this source.

## Vanjske veze
* Berzelius' List of Elements
* American Chemical Society, Committee on Nomenclature, Terminology, and Symbols
Procij

**Protijum** je najčešći izotop vodonika.
Još postojeći izotopi vodonika su deuterijum i tricijum. Ime protijum potiče od grčke riječi proton (πρõτον) : "Prvi".

Hemijski simbol za protijum je 1H.
Za razliku od deuterijuma i tricijuma, protijum ne posjeduje neutron u atomskom jezgru, već samo jedan proton. Stoga ovaj izotop nije radioaktivan odnosno stabilan je. Obična voda (H2O) sadrži vodonikov izotop protijum.

Zastupljenost izotopa je prema prema sljedećem prikazu:
* Protijum (1H) 99,985 %
* Deuterijum (2H, D) 0,0145 %
* Tricijum (3H, T) 10–15&nbsp;%
Deuterij

**Deuterijum** poznat i kao **teški vodonik**, je stabilni izotop vodonika čije atomsko jezgro sadrži po jedan proton i neutron, dok jezgro običnog vodonika ima samo jedan proton. Prirodna rasprostranjenost je 1/6500 (na svaki atom deuterijuma dođe 6500 atoma vodonika).

Hemijski simbol mu je 2H ali se koristi i simbol D mada deuterijum sam za sebe nije hemijski element. Hemijski se ponaša identično vodoniku uz izraziti izotopski efekt. Dva izotopa se mogu razlikovati pomoću masene spektrometrije zbog ogromne razlike u atomskoj masi i nuklearne magnetne rezonancije zbog ogromne razlike u rezonantnim frekvencijama. Zbog izotopskog efekta i fizičke osobine jedinjenja deuterijuma mogu značajno da se razlikuju od vodoničnih analoga; na primer, D2O, teška voda je viskoznija od H2O, (lake vode) i ima znatno višu tačku topljenja. Atomsko jezgro deuterijuma naziva se deuteron, ima spin +1 pa je, prema tome, bozon.

Postojanje deuterijuma u zvezdama je važan podatak za kosmologiju. Prilikom fuzije u zvezdama deuterijum se troši, a osim nukleosinteze nakon Velikog praska, nema drugog procesa sinteze deuterijuma. Dakle, prisustvo deuterijuma u zvezdama je jedan od ključnih argumenata u korist teorije Velikog praska naspram stacionarne teorije o nastanku svemira.

## Primene

Deuterijum je posebno koristan u protonskoj nuklearnoj magnetnoj rezonanciji. Da bi se izbeglo preklapanje signala iz uzorka sa signalom iz rastvarača, većina NMR rastvarača je perdeuterisana, dakle, sav vodonik je zamenjen deuterijumom.

## Historija
Deuterijum je detektovao 1931. godine Harold Juri, za šta je 1934. godine dobio Nobelovu nagradu za hemiju.

## Podaci
* gustina: 0,180&nbsp;kg/m3 na standardnim uslovima (0 °C, 101,325 -{kPa}-).
* atomska težina: 2,01355321270.

Na 18 K (trojna tačka):
* gustina: 
:* čvrstog: 195 kg/m3
:* gasovitog: 0,452 -{kg/m3}-
* viskoznost: 1,3 µPa·s
* specifična toplota na konstantnom pritisku *c<sub>p</sub>*:
:* čvrstog: 2950 J/(kg&middot;K)
:* gasovitog: 5200 J/(kg&middot;K)

## Antideuterijum
**Antideuteron** je antičestica deuterijuma i sastoji se od antiprotona i antineutrona. Antideuteron je prvi put proizveden u CERN-u u Švajcarskoj i u Brukhaven nacionalnoj laboratoriji u SAD 1965. godine. Kompletan anti atom, sa pozitronima koji kruže oko jezgra bi se zvao *antideuterijum* ali do 2006. godine još nije proizveden.
Phillips Academy

**Phillips Academy** (*Akademija Phillips*) (također poznata pod nazivima **Phillips Andover**, **Andover** ili skraćenici **PA**) je gimnazija - internat smještena u gradu Andover u američkoj državi Massachusetts, 40&nbsp;km sjeverno od Bostona.

Ime je dobila po političaru Samuelu Phillipsu Junioru, koji ju je osnovao 1778. godine. Tradicionalno je služila za pripremu učenika za kasnije studiranju na Yaleu. Među njenim učenicima su se nalazile mnoge znamenite ličnosti, kao i dva američka predsjednika - George H.W. i njegov sin George W. Bush. Godine 1973. je u sebe inkorporirao Abbot Academy, dotadašnji ženski internat.

## Vanjske veze

* Phillips Academy home page
* Boarding School Profile: Phillips Academy Andover
* A History of Andover - From andoverma.gov 
* The Phillipian
* WPAA 
* Andover Crew
* Andover Summer Session
* Secondary Private Boarding School Information
* Robert S. Peabody Museum of Archaeology
* The Drama Lab- Phillips Academy Student Theatre
Tabela izotopa (kompletna)

**Tabela izotopa** pokazuje sve poznate izotope hemijskih elemenata, poređane po rastućim atomskim brojevima (broju protona) s leva na desno, i rastućim brojem neutrona odozgo na dole.

Vremena poluživota su označena bojom kućice za svaki izotop prema shemi desno. Boja okvira pokazuje vreme poluživota najstabilnijeg izomera.

Tabela izotopa (podeljena) pokazuje istu shemu u delovima.

## Vanjske veze

* Interaktivna Tabela nuklida Međunarodne agencije za atomsku energiju (IAEA) sa podacima o ~3000 jezgara.
* Veza na druge Dijagrame nuklida , uključujući štampane postere i štampane članke.

----
Francis William Aston

**Francis William Aston** (Harborne, 1. rujna 1877. - Cambridge, 20. siječnja 1945.), engleski fizičar i kemičar. Otkrio je 213 stabilnih izotopa kemijskih elemenata. Konstruirao je maseni spektograf, s pomoću kojega je određivao masu i defekt mase u velikom broju izotopa. Za radove na području istraživanja izotopa dobio je Nobelovu nagradu za kemiju 1922. godine. 

Godine 1903. dobio je stipendiju za Sveučilište u Birminghamu, a proučavajući elektronske cijevi otkrio je fenomen poznat kao Astonov tamni prostor. Na poziv Josepha Johna Thomsona otišao je 1909. u Cavendishovu laboratoriju u Cambridgeu i tu je radio na identifikaciji izotopa neona. Uspješno je identificirao dva izotopa neona. Tijekom Prvog svjetskog rata radio je za vojsku na izučavanjima efekata atmosferskih uvjeta na avione. U tom periodu, kao i kasnije bio je aktivan sportaš baveći se sportovima kao što su tenis, golf, biciklizam, skijanje i drugi.

Proučavanju izotopa vratio se 1919., a koristio je metodu elektromagnetskog fokusiranja. Usavršio je maseni spektrograf koji je radio na principu elektromagnetnog fokusiranja . Pomoću toga spektrografa uspio je brzo identificirati 212 od ukupno 287 izotopa, koji se pojavljuju u prirodi. Maseni spektrograf je koristio male razlike u masi dva izotopa da bi ih odvojio.

Radom na izotopima došao je i do pravila cijelog broja, po kojem kad se uzme 1/16 mase izotopa kiseonika, tada svi drugi izotopi imaju mase koje su vrlo blizu cijelih brojeva od 1/16 mase izotopa kiseonika. Aston je nastavio sa istraživanjima, koristeći bolje instrumene sa sve većom preciznošću. Mogao je mjeriti mala odstupanja od cijelih brojeva. Ta odstupanja su kasnije postala izuzetno važna za nuklearnu fiziku i za razumijevanje stvaranja energije. Dobio je Nobelovu nagradu za kemiju 1922. za otkriće velikog broja izotopa neradioaktivnih elemenata pomoću masenog spektrografa i za otkriće "pravila cijelog broja".
Fritz Pregl

**Friderik “Fritz” Pregl** () (3. septembar 1869 – 13. decembar 1930) bio je austrijski kemičar i ljekar slovenskog porijekla. Poznat je po tome što je godine 1923. dobio Nobelovu nagradu za kemiju kao proznanje za kvantitativnu organsku mikroanalizu, kojom je poboljšana dotadašnja tehnika toka sagorijevanja u elementalnoj analizi.

## Vanjske veze

* Zvonka Zupanič-Slavec ZDRAVNIK FRIDERIK PREGL, NOBELOV NAGRAJENEC SLOVENSKEGA RODU 
* Mikrokemija - makrokemik: Portret Friderika Pregla
* Friderik Pregl - Edini slovenski nobelovec
Richard Adolf Zsigmondy

**Richard Adolf Zsigmondy** (, 1. april 1865 – 23. septembar 1929) bio je austro-njemački kemičar mađarskog porijekla poznat kao dobitnik Nobelove nagrade za kemiju. Ona mu je udijeljena u znak priznanja za otkrića koloida. Po njemu je nazvan i krater Zsigmondy na Mjesecu.

## References

## Further reading

* 
* 
* 
* 
* 
 

## Vanjske veze
* 
*
Theodor Svedberg

**Theodor H. E. Svedberg** (30. august 1884 – 25. februar 1971) bio je švedski kemičar i nobelovac koji je djelovao na Univerzitetu u Uppsali. Njegov rad na koloidima je podržao teorije Braunovog kretanja koje su iznosili Einstein i poljski geofizičar Marian Smoluchowski. Za vrijeme svog rada je otkrio tehnike analitičke ultracentrifugacije i demonstrirao njenu korisnost za dobivanje čistih proteina.

Po njemu je nazvan svedberg (simbol **S**), mjerna jedinica koja iznosi 10−13 s ili 100 fs.

## Reference
* 
* 

## Vanjske veze
* Svedberg's Nobel Foundation biography
Deltoidni mišić

je trokutasti mišić ramena. Mišić inervira lat. *nervus axilaris*.

## Hvatište i polazište
Mišićne niti polaze se ključne kosti (lateralne trećine), akromiona i dijelova lopatice, skupljaju se i hvataju za nadlaktičnu kost. Razlikujemo prednji, srednji i stražnji dio niti koji imaju različito čak i suprotno djelovanje.
M. deltoideus podiže ruku u vodoravan položaj, prednji dio anteflektira nadlakticu i rotira je prema unutra, stražnji dio retroflektira nadlakticu i rotira je prema van. Inerviran je putem n. axillarisa (C5 i C6).

## Povezano
* Popis mišića ljudskog tijela
Tabela izotopa (podeljena)

Ove **tabele izotopa** pokazuju poznate izotope hemijskih elemenata poređanih po rastućem atomskom broju (s leva na desno) i rastućim brojem neutrona (odozgo ka dole).

Vremena poluživota su pokazana bojom kućice prema shemi desno. Boja okvira pokazuje vreme poluživota najstabilnijeg nukelarnog izomera.

Tabela izotopa (kompletna) pokazuje sve izotope u jedninstvenoj shemi.

## Izotopi elemenata 1-15

## Izotopi elemenata 16-30

## Izotopi elemenata 31-45

## Izotopi elemenata 46-60

## Izotopi elemenata 61-75

## Izotopi elemenata 76-90

## Izotopi elemenata 91-105

## Izotopi elemenata 106-111
Lista mišića ljudskog tijela

## Mišići glave i vrata

### 
#### Potkožni mišići usana i obraza
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### Potkožni mišići nosa
* 
* 

#### Potkožni mišići vjeđe
* 
* 
* 
* 

#### Potkožni mišići lubanjskog svoda
* 
* 
* 

#### 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### 
* 
* 
* 
* 

### Mišići vrata
#### Prednja skupina
##### Površinski sloj
* 
** 
** 
** 
** 
* 
** 
** 
** 
** 

##### Duboki sloj
* 
* 
* 

#### Postranična skupina
##### Potkožni sloj
* 
##### Površinski sloj
* 
##### Duboki sloj
* 
** 
** 
** 

#### Stražnja skupina
* 
**
** 
** 
** 
**m. rectus capitis lateralis
**m. rectus capitis anterior

##### Mišići nuhalne regije
* 
* 
* 
* 

## Mišići trupa
### Prsni mišići
#### Površinska skupina
* 
* 
* 
* 

#### Duboka skupina
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Trbušni mišići
#### Prednja i postranična skupina
* 
* 
* 
* 

#### Stražnja skupina
* 
* 

### Leđni mišići
#### Površinska skupina
##### Površinski sloj
* 
* 
##### Srednji sloj
* 
* 
* 
* 
##### Duboki sloj
* 

#### Duboka skupina
* 
** 
**  mišić trnastih nastavaka
** 

### Mišići dna male zdjelice
#### Mišići [[mokraćnospolna pregrada|mokraćnospolne pregrade]]
##### Površinski sloj
*  
* 
* 
##### Duboki sloj
* 
* 

#### Mišići [[zdjelična pregrada|zdjelične pregrade]]
* 
* 
* 
* 

## Mišići gornjeg uda
### Mišići ramena
* 
* 
*  
* 
* 
* 

### Mišići nadlaktice
#### Prednja skupina
*  
* 
* 

#### Stražnja skupina
* 

### Mišići podlaktice
#### Prednja skupina
##### Površinski sloj
* 
* 
* 
* 
##### Srednji sloj
* 
##### Duboki sloj
* 
* 
* 

#### Postranična skupina
##### Površinski sloj
* 
* 
* 
##### Duboki sloj
* 

#### Stražnja skupina
##### Površinski sloj
* 
* 
* 
* 
##### Duboki sloj
* 
* 
* 
* 

### Mišići šake
#### Mišići središnjeg dijela
* 
* 
** 
** 

#### 
##### Površinski sloj
* 
##### Srednji sloj
* 
* 
##### Duboki sloj
* 

#### 
##### Površinski sloj
* 
##### Srednji sloj
* 
* 
##### Duboki sloj
* 

## Mišići donjeg uda
### Mišići zdjelice

##### Površinski sloj
* 
* 
* 
##### Duboki sloj
* 
* 
* 
* 
* 
** 
** 
* 

#### Unutarnja skupina
*  - kojeg čine:
** 
** 
* 

### Mišići natkoljenice
#### Prednja skupina
* 
* 

#### Unutarnja skupina
##### Površinski sloj
* 
* 
* 
##### Srednji sloj
* 
##### Duboki sloj
* 

#### Stražnja skupina
* 
* 
* 

### Mišići potkoljenice
#### Prednja skupina
* 
* 
* 
* 

#### Postranična skupina
* 
* 

#### Stražnja skupina
##### Površinski sloj
* 
** 
** )
* 
##### Duboki sloj
* 
* 
* 
* 

### Mišići stopala
#### Mišići dorzuma stopala
* 
* 

#### Mišići plante stopala
##### Medijalni dio
* 
* 
* 
##### Lateralni dio
* 
* 
##### Središnji dio
* 
* 
* 
* 
** 
** 

## Izvor

*
Alfa-amanitin

**Alfa-amanitin** ili **α-amanitin** je ciklički ne ribosomski peptid od osam aminokiselina. Mogući je nejsmrtonosniji toksin od svih amatoksina iz čije skupine dolazi pronađen u nekoliko članova roda gljive *[[Amanita]]* među kojima je i *[[Amanita phalloides]]* (Zelena pupavka). Pronađena je i u gljivama *[[Galerina autumnalis]]* i *[[Conocybea filaris]]*.

## Struktura
Struktura je atipična za većinu polipeptida zbog grananja aminokiselinskih lanaca. Dvije izmjenjene aminokiseline (triptofan i cistein) omogućavaju tvorbu unutrašnje petlje kao što se vidi na dijagramu. Vanjska petlja je formirana od normalnih peptidnih veza.

## Toksičnost
LD50 vrijednost oralno iznosti otprilike 0.1&nbsp;mg/kg.

## Uporaba
Zbog mehanizma koji ga čini smrtonosnim toksinom, koristi se kao inhibitor RNA polimeraze II.

Alfa-amanitin može također biti korišten za utvrđivanje koja RNA polimeraza je prisutna. To se radi testiranje osjetiljivosti polimeraze u prisutnosti alfa-amanitina. RNA polimeraza I je neosjetljiva, RNA polimeraza II je visoko osjetljiva i RNA polimeraza III je malo do srednje osjetljiva.

## Simptomi trovanja
Nakon konzumacija, alfa-amanitin se odmah veže za RNA-polimerazu II uzrokujući citolizu (rastvaranje stanica) hepatocita (stanice jetre). Utjecaj se počinje primijećivati nakon 10 sati od konzumacije, a moguće je i nakon 24 sata; što trovanje alfa-amanitinom čini vrlo opasnim jer do tada je ispumpavanje želudca već uzaludno kao i neke druge metode. Prvi znaci su proljev i grčevi, ipak oni prolaze dajući lažan signal da je sve u redu. Obično 4. ili 5. dana toksin počinje ozbiljno oštećivati jetru i bubrege dovodeći ih do otkazivanja. Nakon tjedan dana nastupa smrt.

Otprilike 15% otrovanih osoba umrijet će za otprilike 10 dana. Oni koji se oporave su u riziku od trajnog oštećenja jetre i najčešće zahtijevaju transplantaciju jetre.

## Osobine

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

*
István Sándorfi

**István Sándorfi** (u Francuskoj poznat kao *Étienne Sandorfi*, Budimpešta, 12. jun 1948. – Pariz, 26. decembar 2007) bio je mađarski slikar.

## Rani život
Otac mu je radio za američku kompaniju, pa su ga komunističke vlasti osudile na zatvor od pet godina. Na slobodu je izašao nekoliko dana pred revolucije 1956. godine. Iste je godine porodica napustila Mađarsku, naselivši se prvo u Austriji, a potom u Zapadnoj Njemačkoj i konačno 1958. u Francuskoj. Sándorfi je slikati počeo s 8 godina, a u dobi od 12 godina je počeo kao svoju tehniku koristiti ulje. Diplomirao je na pariškoj *[[École nationale supérieure des Beaux-Arts]]* i studirao na *[[École nationale supérieure des arts décoratifs]]*.

Imao je dvije kćeri: Ange (1974 - ) i Eve (1979 - ).

Umro je nakon kratke bolesti 26. decembra 2007 te je po vlastitoj želji pokopan u Budimpešti.

## Slikanje i slike
U 1970-ima počeo je koristiti sebe kao model, budući da nije volio da ga stranci gledaju dok radi. Njegova prva izložba bila je u maloj galeriji u Parizu, a prva velika izložba održana je 1973. godine u Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris. Nakon toga njegove su se slike našle u nekoliko muzeja u inozemstvu, primjerice u Kopenhagenu, Rimu, Minhenu, Briselu, Baselu, New Yorku, Los Angelesu i San Franciscu.

Na svojim slikama prikazuje čudne objekte, ili pak veoma čudne pokrete i situacije. Boje u njegovoj fazi 1970-1980ih bile su plava, boja jorgovana, i njihove hladne kombinacije. U 1980-ima slika više ženskih formi i mrtva priroda. Od 1988. godine slika pretežno žene.

Njegova prva mađarska izložva održana je 2006. godine u Budimpešti, potom 2007. u Debrecenu. Bio je to prvi njegov povratak u Mađarsku nakon što ju je napustio još u djetinjstvu.

## Izložbe
* 1966 - Galerie des Jeunes, Paris • Galerie de la Barbière, Le Barroux
* 1970 - Galerie 3+2, Paris
* 1973 - Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris
* 1974 - Galerie Daniel Gervis, Paris
* 1975 - Galerie Beaubourg, Paris
* 1976 - Bucholz Galerie, Munich
* 1977, 1980 - Galerie Isy Brachot, Bruxelles
* 1978, 1981, 1983 - Galerie Isy Brachot, Paris
* 1979 - FIAC, Galerie Isy Brachot, Paris
* 1981 - Galerie Isy Brachot, Basel
* 1982 - Amaury Taitinger Gallery, New York
* 1984 - FIAC, Galerie Isy Brachot, Paris
* 1986 - Galerie Lavignes-Bastille, Paris - Galerie de Bellecour, Lyon
* 1987 - Lavignes-Bastille Gallery, Los Angeles - Hôtel de Ville, Nancy
* 1988 - Armory Show '88, Lavignes-Bastille Gallery, New York - Abbaye des Cordeliers, Châteauroux (retrospektív) - Louis K. Meisel Gallery, New York - FIAC, Galerie Lavignes-Bastille, Paris
* 1991 - Galerie Prazan-Fitussi, Paris
* 1993 - Galerie Guénéguaud, Paris - Galerie Mann, Paris
* 1994, 1997 - Jane Kahan Gallery, New York
* 1999 - Galerie Tempera, Bruxselles
* 1999-2000 - Gallerihuset, Copenhagen
* 2006 - Erdész-Maklári Galéria, Budapest
* 2007 - A test színeváltozása. Életműkiállítás, MODEM, Debrecen.

## Reference

## Vanjske veze

* Artportál: Sándorfi István 
* Fans of Sándorfi's Art 
* Some of his painting
* His paintings 
* Sándorfi István died 
* In Memoriam István Sándorfi
Heinrich Otto Wieland

**Heinrich Otto Wieland** (4. jun 1877 &ndash; 5. august 1957) bio je njemački kemičar. Poznat je po tome što je godine 1927. dobio Nobelovu nagradu za kemiju u znak priznanja za istraživanje žučnih kiselina. In 1901 Wieland received his doctorate at the University of Munich while studying under Johannes Thiele.

Za vrijeme prvog svjetskog rata je pod Fritzom Haberom radio na proizvodnji iperita. Godine 1941. je sintentizirao alfa-amanitin.

Wieland je bio rodbinski povezan s Alfredom Boehringerom, osnivačem farmaceutske kompanije Boehringer Ingelheim, s kojom je od 1915. i 1920. i poslovno surađivao. Ista tvrtka od 1964. sponzorira prestižnu nagradu Otto Wieland koja se dijeli za istaživanja na polju lipida.

## Reference

## Vanjske veze
* http://nobelprize.org/nobel_prizes/chemistry/laureates/1927/wieland-bio.html
Adolf Otto Reinhold Windaus

**Adolf Otto Reinhold Windaus** (25. decembar 1876 &ndash; 9. jun 1959) bio je njemački kemičar najpoznatiji po tome što je godine 1928. osvojio Nobelovu nagradu za kemiju u znak priznanja za istraživanje sterola i njihovog odnosa s vitaminima. Bio je mentor Adolfu Butenandtu koji će 1939. i sam dobiti Nobelovu nagradu za kemiju. 

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Windaus biography at nobelprize.org
Arthur Harden

**Sir Arthur Harden** (12. oktobar 1865 – 17. jun 1940) bio je engleski biokemičar. Godine 1929. podijelio je Nobelovu nagradu za kemiju s Hans Karl Augustom Simonom von Euler-Chelpinom za istraživanje fermentacije šećera i fermentativnih enzima.

## Izvori
* 
* 
*
Hans von Euler-Chelpin

**Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin** (15. februar 1873 – 6. novembar 1964) bio je švedski biokemičar rodom iz Njemačke. Godine 1929. je zajedno s Arthurom Hardenom osvojio Nobelovu nagradu za kemiju za istraživanje fermentacije šećera i fermentativnih enzima.

Od 1906. do 1941. bio je profesor opće i organske kemije na Stockholmskom univerzitetu a od 1938. do 1948. direktor njegovog Instituta za istraživanja organske kemije.

Von Euler-Chelpin je bio oženjen za botaničarku i geologinju Astrid Cleve (kći švedskog kemičara Pera Teodora Clevea), a sin mu je bio Ulf von Euler, koji je 1970. osvojio Nobelovu nagradu za filozofiju i medicinu.

## Vanjske veze
* Hans von Euler-Chelpin – Nobel prize biography
* Biography (in Swedish) from Nordisk familjebok, 2nd ed. (1907) (with supplement from 1923)
Govor na Gazimestanu

**Govor na Gazimestanu** Slobodana Miloševića je održan prilikom **proslave 600 godina Kosovske bitke** 28. juna 1989. na Kosovu Polju.

Proslava se održavala u neposredno nakon Miloševićevog ukidanja autonomije Kosova. Na Gazimestanu je, po domaćim procenama, bilo je prisutno između milion i dva miliona ljudi. Po agenciji Rojters, oko 300.000.

Proslavi je prisustvovalo gotovo kompletno Predsedništvo SFRJ, na čelu sa Janezom Drnovšekom, zatim je tu bio i Milan Pančevski - tadašnji predsednik Predsedništva CK SKJ, a centralni govor održao je Slobodan Milošević, tadašnji predsednik Predsedništva SR Srbije. Jedini iz predsedništva SFRJ koji je bojkotirao Gazimestan je bio predstavnik SR Hrvatske Stipe Šuvar. Proslavi je prisustvovao i celokupan vrh Srpske pravoslavne crkve.

Proslavi su prisustvovali i gotovo svi ambasadori članica NATO saveza i Europske zajednice koji su imali predstavništva u Jugoslaviji. Jedini izuzeci su bili ambasador SAD Voren Zimerman i ambasador Turske. Danas se u zemljama zapadne Evrope, kao i u SAD, smatra da je Miloševićev govor na ovom skupu označio početak borbe Srbije za teritorijalno proširenje prema zapadu Jugoslavije. Najčešće je kritikovana sledeća Miloševićeva rečenica, koja je tumačena kao najava rata:

## Delovi govora na Gazimestanu
**Početak govora**:

Dalje Milošević kaže:

A zatim :
 

Kasnije u govoru kaže:
A zatim Milošević kaže:

I na kraju:
"P*re šest vekova Srbija je ovde, na polju Kosovu, branila sebe. Ali je branila i Evropu.* Ona se tada nalazila na njenom bedemu koji je štitio evropsku kulturu, religiju, evropsko društvo u celini. Zato danas izgleda ne samo nepravedno već i neistorijski i sasvim apsurdno razgovarati o pripadnosti Srbije Evropi. Ona je u njoj neprekidno, danas kao i pre. Razume se, na svoj način. Ali takav koji je u istorijskom smislu nije nikad lišio dostojanstva. U tom duhu mi danas nastojimo da gradimo društvo – bogato i demokratsko. I da tako doprinesemo prosperitetu svoje lepe, i u ovom trenutku nepravedno napaćene zemlje. Ali i da tako doprinesemo naporima svih progresivnih ljudi našeg doba, koje oni čine za jedan novi, lepši svet."

## Analize i kritike

Prilikom obeležavanja 600. godišnjice bitke na Kosovu, Slobodan Milošević je u svom govoru iskoristio simboličku moć kosovskog mita radi okupljanja masa oko svoje politike. U svom govoru, on je Kosovo nazvao srcem Srbije, što je kasnije postalo široko prihvaćena nacionalistička parola. Ova proslava, na poprištu srednjovekovne bitke iz 1389, uz prisustvo svih crkvenih zvaničnika, je privremeno uspostavila jedinstvo Srpske pravoslavne crkve, države i različitih nacionalističkih tradicija u Srbiji. Miloševićev govor na Kosovu je označio kraj zajedničke jugoslovenske ideje, a on je postao nacionalni srpski lider.

## Izvori

## Povezano
* Kosovski mit
* Kosovo je srce Srbije
* Niko ne sme da vas bije!
* Antibirokratska revolucija
Hans Fischer

:*za švicarskog slikara v. [[Hans Fischer (slikar)]]*

**Hans Fischer** (27. jul 1881 – 31. mart 1945) bio je njemački organski kemičar koji je godine 1930. dobio Nobelovu nagradu za kemiju. Njegova istraživanja su se uglavnom ticala pigmenata u krvi, žuči te klorofila u listovima.

Godine 1945. su pred kraj drugog svjetskog rata u Műnchenu njegova istraživanja uništena u bombardiranju. Fischer je nakon toga počinio samoubistvo.

## Izvori
* 
* 
* 
* 
*
Masakr u Velikoj Kruši

**Masakr u Velikoj Kruši** (albanski: *Masakra e Krushës së Madhe*) u blizini Orahovca na Kosovu, se zbio tokom Kosovskog rata 25. marta 1999. godine, dva dana nakon što je NATO bombardovanje SRJ počelo. U izveštaju Human Right Watch-a se navodi da je ubijeno preko 90 osoba. Tribunal za ratne zločine govori o preko 100 ubijenih.

## Masakr
Prema svedočenju preživelih meštana, srpske specijalne jedinice su upale u albansko selo i odvojile muškarce od žena. Muškarce su poubijali a mnoge žene i devojske iz sela masovno silovali. Zatim su žene i decu prisilili da krenu prema granici sa Albanijom.

Četiri dana posle ubistava u Velikoj Kruši, srpska policija je stigla sa buldožerima, jednim kamionom i još nekim vojnim vozilima. Pokupili su leševe i odneli ih u nepoznatom pravcu.

## Suđenja
Masakr u Velikoj Kruši je sastavni deo optužnice srpskim vojnim i političkim liderima za ratne zločine počinjene u Kosovskom ratu:

U pravosnažnoj presudi Međunarodnog suda za ratne zločine, donešenoj nakon nekoliko godina suđenja, kaže se sledeće:

## Reference

## Povezano
* Masakri Albanaca u Kosovskom ratu
* Ratni zločini u Kosovskom ratu
* Udruženi zločinački poduhvat

## Vanjske veze
* Massacre at Velika Kruša, Orahovac
* Survivors describe massacre in Orahovac 
* Human Rights Publication-Massacre in Pastasel, Orahovac 
* Članak o masakru u Velikoj Kruši na poljskom
Friedrich Bergius

**Friedrich Karl Rudolf Bergius** (11. oktobar 1884 – 30. mart 1949) bio je njemački kemičar najpoznatiji po Bergiusovom procesu kojim se proizvodi sintetičko gorivo od ugljena. Godine 1931. je za jedno s Carlom Boschom osvojio Nobelovu nagradu za kemiju u znak priznanja za razvoj kemijskih procesa pod velikim pritiskom.

## Literatura
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Bergius Biography on Nobel site