open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ghomara jezik

**Ghomara jezik** (gomera; ISO 639-3: gho), prema *Ethnologue* izumrli berberski jezik koji se govorio na malenom području blizu Chechaouena u Maroku. Prema drugim informacijama od osam ghomarskih plemena (karta) u koja spadaju Beni Grir, Beni Mansur, Beni Rezin, Beni Selman, Beni Smih, Beni Zejel, Beni Ziat i Beni Bu Zra, ovo posljednje pleme nastavilo je govoriti ovim jezikom. Ostala plemena prihvatila su marokanski arapski [ary].

## Izvori

## Vanjske veze
* Ghomara (14th)
* Ghomara (15th)
Judeoberberski jezik

**Judeoberberski jezik** (ISO 639-3: jbe), jezik atlaske podskupine sjevernoberberskih jezika koji se izvorno govorio na Visokom Atlasu u središnjem i južnom Maroku.

Suvremena populacija govornika iznosi oko 2,000, a gotovo svi žive u Izraelu, kamo su se iselili između 1950. i 1960. godine. Danas ga govore uglavnom starije osobe. Pismo hebrejsko.

## Reference

## Vanjske veze
* Judeo-Berber (14th)
* Judeo-Berber (15th)
Kabilski jezik

**Kabilski jezik** (amazigh, tamazight, kabyle; ISO 639-3: kab), jezik sjevernoberberske skupine, kabilske podskupine, čiji je jedini predstavnik. Govori ga 2,540,000 Kabila (1995) u Alžiru, po nekima izvorima i 6 milijuna. U Belgiji ga govori 49,000 ljudi.

Postoje dva dijalekta, velikokabilski i tasahlit, koji je možda poseban jezik. Pisma: arapasko, tifinagh i latinica

## Reference

## Vanjske veze
* Kabyle (14th)
* Kabyle (15th)
Senhaja de srair

**Senhaja de Srair** (sanhaja of srair, sinhaja srir; ISO 639-3: sjs; sinhaja srir), izumrli (?) berberski jezik kojim je govorilo riffsko pleme Senhaja ili Senhadja u sjevernom Maroku, a danas se služe marokanskim arapskim. Najbliži mu je bio tarifit. Prema nekim izvještajima ovaj jezik ipak nije nestao , a Peter Behnstedt to tvrdi i za jezik ghomara.

## Literatura
* Renisio, Amidee. 1932. Étude sur les dialectes berbères des Beni Iznassen, du Rif et des Senhaja de Srair. Publication de l’Institut des Hautes Études Marocaines 22. PubLg: French. Cat: grammar, Beni Iznassen, Rifian, Senhaja, Srair, Morocco, Algeria, sample texts, glossary.

## Izvori

## Vanjske veze
* Senhaja de Srair
* Senhaja de Srair (15th)
* Senhaja de Srair (14th)
Standardni arapski

**Standardni arapski** (al-’arabiyya, al-fusha; ISO 639-3: arb ), arapski jezik (semitska porodica) kojim kao prvim jezikom govori 206,000,000 ljudi i (Wiesenfeld 1999) i 246,000,000 (Wiesenfeld 1999) kao drugim jezikom kod govornika svih arapskih varijanti.

Raširen je po arapdkom govornom području Azije i sjeverne Afrike. Koristi se u obrazovanju, literalne radove i službene svrhe. Postoje dva osnovna oblika, klasični arapski (kuranski), koji se rabi za religiozne i ceremonijalne svrhe i moderni standardni arapski, koji je modernizirana varijanta klasičnog arapskog.

Standardni arapski službeni je jezik u državama Alžir, Čad, Komori, Džibuti, Egipat, Eritreja, Jordan, Katar, Kuvajt, Libanon, Maroko, Oman, Sudan, Sirija, Tunis i UAE. 

Kao nacionalni jezik u Bahreinu, Iraku, Izraelu, Jemenu, Libiji, Palestinskoj Zapadnoj Obali i Gazi, Saudijskoj Arabiji i Somaliji.

## Izvori

## Vanjske veze
* Arabic, Standard (14th)
* Arabic, Standard (15th)
Centralnoatlaski tamazight

**Centralnoatlaski tamazight** (centralni shilha, srednjoatlaski berberski, shilha; ISO 639-3: tzm), jedan od glavnih berberskih jezika kojimn govori ukupno 3.150,000 ljudi. Većina govornika živi na području Atlasa u Maroku, i manji dio od 150,000 po drugim zemljama (Alžir i Francuska)..

Postoje dva dijalekta, južni oranski i centralnoatlaski. Oko 40% je monolingualnih, ostali govore arapski kao drugi jezik. Piše se na arapskom, latiničnom i berberskom pismu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Tamazight, Central Atlas (14th)
* Tamazight, Central Atlas (15th)
Tachawit jezik

**Tachawit jezik** (šavija; chaouia, chawi, shawia, shawiya, tacawit; ISO 639-3: shy), jezik berberskog narod a Šavija kojim govori 1.400,000 ljudi (1993) u planinama Aurès u Alžiru.

Pripada istoimenoj podskupini (kojoj je jedinio predstavnik) zenatskih jezika. Piše se na arapskom, latinicom (sve bviše u upotrebi) i berberskim pismom tifinagh.

## Izvori

## Vanjske veze
* Chaouia (14th)
* Tachawit (15th)
Južni Shilha

**Tachelhit jezik** (tashilheet, tachilhit, tashelhit, tasoussit, shilha, susiua, južni shilha; southern shilha; ISO 639-3: shi), jezik atlaske podskupine sjevernoberberske skupine berberskih jezika kojim govori oko 3.000,000 ljudi, od čega 2,300,000 u Maroku (1991), a ostatak u Alžiru i Francuskoj.

Na području Maroka govore ga pripadnici naroda Shilha južno od Ifnija i na sjever do blizu Agadira. Na istok se govori do Draa, uključujući i dolinu Sous.

Mnogi južni Šilha muškarci bilingualni su u arapskom, dok ga Šilha-žene uče mnogo rjeđe.

## Reference

## Vanjske veze

* Tachelhit (14th)
* Tachelhit (15th)
* Tachelhit (16th)
Tagargrent jezik

**Tagargrent jezik** (ouargla, ouargli, wargla; ISO 639-3: oua), berberski jezik skupine mzab-wargla, šire zenatske skupine, kojim govori 5,000 ljudi (1995) južno od Constantine u Alžiru. Glavna središta gdje se govori su Ouargla i Ngouça.

Ima dva dijalekta, ouedghir (wadi) i temacin, tariyit, dok dijalektom tariyit govore njihovi nekadašnji robovi Harratin. Srodni su mu jezici tumzabt [mzb], temacine tamazight [tjo], taznatit [grr].

## Reference

## Vanjske veze
* Tagargrent (14th)
* Tagargrent (15th)
Sened jezik

**Sened jezik** (ISO 639-3: sds), izumrli berberski jezik istočnozenatske podskupine sjevernoberberskih jezika, koji se nekad govorio u Tunisu sjeverozapadno od Gabèsa, u selima Sened i Tmagourt (Tmagurt). Tek je nekoliko starijih osoba upamtilo poneku riječ (1999).

Postojala su dva dijalekta koja su nazvani po imenima sela tmagourt (tmagurt) i sened. Pripadnici etničke grupe su Sened Berberi, koji su ovaj jezik govorili još početkom 20. stoljeća, ali su sada potpuno arabizirani. Izumro je negdje do rane druge polovice 20. stoljeća.

## Izvori

## Vanjske veze
* Sened (14th)
* Sened (15th)
Nafusi jezik

**Nafusi jezik** (djerbi, jabal nafusi, jbel nafusi, jebel nefusi, nefusi; ISO 639-3: jbn), jezik istoimenog naroda iz sjeverozapadne Libije i susjednog Tunisa. Pripada istočnozenatskoj podskupini sjevernoberberskih jezika. Govori ga 184,000 ljudi (2006) u Libiji (Tripolitanija), obala oko Zuare i zapadno od Tripolija. U Tunisu se govori na otoku Jerba i selima južno od Jerbe.

Ima nekoliko dijalekata: jbali-tamezret (tamezret, duwinna), jerba (djerbi, guelili), zuara (zouara, zuwarah, zwara, zuraa).

## Reference

## Vanjske veze
* Nafusi (14th)
* Nafusi (15th)
Rifski jezik

**Tarifit jezik** (rifski, sjeverni shilha, rifeño, rifi, rifia, shilha; northern shilha, ; ISO 639-3: rif), jedan od dva rifska jezika, šire zenatske skupine, kojim govori oko 1.500,000 ljudi (1991) u Maroku, i oko 200,000-500,000 po ostalim državama (Alžir, Francuska, Nizozemska i još neke zemlje)

Ima više dijalekata arzeu, igzennaian, urrighel; iznacen (beni iznassen, beni snassen), je možda poseban jezik. Pisma: tifinagh (berbersko), arapsko i latinica.

Pripadnici etničke grupe zovu se Rifi (sg.) u množini ‘Ruafa’. Arapi njihov jezik zovu rifia.

## Izvori

## Vanjske veze
* Tarifit (14th)
* Tarifit (15th)
Taznatit jezik

**Taznatit jezik** (ISO 639-3: grr), jedan od četiri mzab-wargla jezika, šire zenatske skupine berberskih jezika, kojim govori 40,000 ljudi (1995) u blizini Timimouna, u alžirskoj provinciji Adrar.

Srodni su mu jezici tumzabt [mzb], tagargrent [oua] i temacine tamazight [tjo]. Postoje dva dijalekta, gourara (gurara) i touat (tuat, tuwat).

## Izvori

## Vanjske veze
* Taznatit (14th)
* Taznatit (15th)
Tidikelt tamazight (jezik)

**Tidikelt tamazight jezik** (ISO 639-3: tia), jedan od 12 zenatskih jezika, šire berberske skupine, kojim govori oko 9,000 ljudi (1995) u Alžiru. Ima dva dijalekta, tidikelt i tit.

Govore ga Tidikelt Berberi u okolici In-Salaha, središnji Alžir. Dijalekt tit govori se na jugu Alžira.
## Izvori

## Vanjske veze
* Tidikelt Tamazight (14th)
* Tamazight, Tidikelt (15th)
Zenatski jezici

**Zenatski jezici** (zenati jezici), skupina sjevernoberberskih jezika raširenih po saharskom području sjeverne Afrike od Alžira do Maroka, ukljućujući i Tunis i Libiju. Sastoji se od dvanaest jezika podijeljenih na 6 užih skupina, to su:
:a. 3 istočnozenatska jezika ghadamès [gha] i nafusi [jbn] u Libiji i sened [sds] u Tunisu;
:b. mzab-wargla jezici iz Alžira (4): tagargrent [oua], temacine tamazight [tjo], taznatit [grr] i tumzabt [mzb]; 
:c. dva riffska jezika iz Maroka: senhaja de srair [sjs] i tarifit [rif]; i tri jezika koji čine 3 posebne podskupine: 
:d. tachawit [shy] iz Alžira koji čini podskupinu Shawiya; 
:e. tidikelt tamazight [tia], podskupina Tidikelt, isto iz Alžira; i 
:f. ghomara iz Maroka, podskupina Ghomara.

## Izvori

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati (15th)
Sjevernoberberski jezici

**Sjevernoberberski jezici**, podskupina od (17) berberskih jezika raširenih u sjevernoj Africi na području Sahare po državama Libija, Alžir, Tunis i Maroko. Osnovna joj je podjela na 
:a) **[[Atlaski jezici]]** (3): judeoberberski, središnji shilha, tachelhit. 
:b) **Kabyle** (1) Alžir: kabyle.
:c) **[[zenatski jezici|Zenati]]** (12):
::a. Istočnozenatski jezici (3) Libija, Tunis: ghadamès, nafusi, sened, 
::b. Ghomara jezici (1) Maroko: ghomara.
::c. Mzab-Wargla jezici (4) Alžir: tagargrent, tougourt, taznatit, tumzabt.
::d. Riff jezici (2) Maroko: senhaja de srair, tarifit.
::e. Shawiya jezici (1) Alžir: tachawit.
::f. Tidikelt (1) Alžir: tidikelt.
:d) chenoua, (Alžir)

## Reference

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Northern (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Northern (15th)
Istočnozenatski jezici

**Istočnozenatski jezici**, malena podskupimna zenatskih jezika, šire sjevernoberberske skupine, raširenih na području Libije i Tunisa. Njima govori oko 222,000 ljudi od čega 210,000 otpada na najvažniji jezik nafusi. Drugi po broju govornika je jezik ghadamès 12,000 (10,000 u Libiji). Treći jezik sened je izumro, a govorio se u selima Sened i Tmagourt u Tunisu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati, East (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati, East (15th)
Mzab-Wargla jezici

**Mzab-Wargla jezici**, malena skupina od (4) zenatska jezika, šira sjevernoberberska skupina, koji se govore na području Sahare u Alžiru. Ovim jezicima govori preko 120,00 ljudi. Predstavnici su: tagargrent 5,000 (1995); tougourt 6,000 (1995); taznatit 40,000 (1995); i tumzabt 70,000 (1995).

## Reference

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati, Mzab-Wargla (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Northern, Zenati, Mzab-Wargla (15th)
Temacine Tamazight jezik

**Temacine Tamazight jezik** (touggourt, tougourt, tugurt; ISO 639-3: tjo) berberski jezik skupine mzab-wargla, šire zenatske skupine, kojim govori oko 6,000 ljudi (1995) iz plemena Tougourt berbera u krajevima oko Temacine, Tamelhata, Ghomre i Meggarina, Alžir.

Moguće da je dijalekt jezika tagargrent.

## Izvori

## Vanjske veze
* Temacine Tamazight (14th)
* Tamazight, Temacine (15th)
Tumzabt

**Tumzabt jezik** (mzab, mzabi, ghardaia; ISO 639-3: mzb), jerdan od sjevernoberberskih jezika uže podskupine Mzab-Wargla. Govori se u Alžiru, u sedam oaza od kojih je najvažnija Gardaja.

Tumzabt jezikom (kako ga sami nazivaju) govore pripadnici plemena Mzab ili Beni-Mzab, oko 70,000 (1995), a pripadaju široj skupini Zenata. Neki su bilingualni u francuskom, arapskom ili španjolskom

## Izvori

## Vanjske veze
* Tumzabt (14th)
* Tumzabt (15th)
* Tumzabt (16th)
Lightfoot!

***Lightfoot!*** je debitantski album kanadskog kantautora Gordona Lightfoota. Iako je snimljen krajem 1964, nije izdan sve do proljeća 1966. kada je izašao u izdanju United Artistsa.

## Popis pjesama
Sve kompozicije napisao Gordon Lightfoot, ako nije dručije naznačeno
Broj kataloga: UAS-6487
# "Rich Man's Spiritual" – 2:44
# "Long River" – 2:46
# "The Way I Feel" – 3:43
# "For Lovin' Me" – 2:25
# "The First Time Ever I Saw Your Face" – 3:10 (Ewan MacColl)
# "Changes" – 2:30 (Phil Ochs)
# "Early Morning Rain" – 3:04
# "Steel Rail Blues" – 2:48
# "Sixteen Miles (To Seven Lakes)" – 2:05
# "I'm Not Sayin'" – 2:28
# "Pride of Man" – 2:41 (Hamilton Camp)
# "Ribbon of Darkness" – 2:39
# "Oh, Linda" – 3:09
# "Peaceful Waters" – 2:01

## Izvođači
* Gordon Lightfoot - gitara, klavir, vokali
* David Rea or Bruce Langhorne - druga gitara (2 i 14)
* Bill Lee - bas

Naslovna fotografija: Barry Feinstein

## Vanjske veze
* Album lyrics and chords
Durmitor

**Durmitor** je planina i nacionalni park u Crnoj Gori (deo Stare Hercegovine). Najviši vrh je Bobotov kuk visok 2.522  metara. Smatra se da ime Durmitor potiče od keltskih reči ``dru mi tore``koje znače "planina puna vode.”

Osnovna odlika reljefa durmitorskog područja jeste prostrana visoravan na 1500 metara nadmorske visine, koju presecaju duboke kanjonske doline i sa koje se uzdižu impozantni planinski vrhovi, od kojih je 48 sa preko 2000 metara nadmorske visine i među njima najviši Bobotov Kuk sa 2522 m.

Lepoti durmitorskog masiva posebnu draž daje 18 ledničkih jezera, nazvanih *gorske oči*, na visinama iznad 1500 m. Najveće i najatraktivnije je Crno jezero. Veličanstvenosti pejzaža doprinose, pored lepote jezerskog basena i blistave vodene površine, prostrani šumski predeo koji ga okružuje i vrh Međeda, gorostasno uzdignut nad njim. Udaljeno je 2&nbsp;km od planinskog gradića Žabljaka, zimskog turističkog centra Crne Gore.

Među najlepšim ukrasima parka su i bistre, silovite reke koje su ovom području podarile velelepne kanjonske doline. Posebno impresionira reka Tara, kako lepotom i pokretom svojih voda, tako i dubinom i pejzažem kanjona, čineći ga jednim od najlepših u svetu.

Po bogastvu flore i faune, složenosti ekosistema, zastupljenosti preko 1300 vrsta vaskularnih biljaka što predstavlja izuzetnu koncentraciju sa velikim brojem endemičnih i reliktnih vrsta, Durmitor predstavlja izuzetnu prirodnu vrednost i trajnu inspiraciju naučnika i ljubitelja prirode.

## Nacionalni park
Predeli Durmitora, po lepoti i neokrnjenosti retko i autentično delo prirode, proglašeni su nacionalnim parkom 1952. godine.1952. Smešten na severozapadu Crne Gore, park obuhvata osnovni masiv Durmitora sa kanjonima Tare, Drage i Sušice i gornji deo kanjonske doline Komarnice, zauzimajući površinu od 39.000 ha.
Durmitorski nacionalni park obiluje značajnim brojem spomenika kulture od antičkog perioda do najnovijeg doba. Najkarakterističniji su srednjovekovni spomenici: razvaline gradova i utvrđenja, mostovi i karaule, nekropole i manastirski kompleksi u dolini reke Tare.
## Svjetska baština
Sva raskoš prirodnih lepota, ambijentalnih i kulturnih vrednosti Durmitora i reke Tare, preovladala je da se nacionalni park *Durmitor* uvrsti u spisak Svetske kulturne i prirodne baštine, odlukom Međunarodnog komiteta za Svetsku kulturnu i prirodnu baštinu, u Parizu 1980. godine. Reka Tara i njena kanjonska dolina, UNESKO-vim programom *[[Čovek i biosfera]]* 1977. godine uvrštena u svetske ekološke rezerve biosfere.

Kanjon Tare, kao jedinstvena pojava po svojoj dubini od 1.000, a mestimično i 1.300 m, svrstava se odmah iza Velikog kanjona rijeke Kolorado u SAD. Ima tok od 150&nbsp;km i najduža je reka Crne Gore. Na delu toka kroz nacionalni park Durmitor rijeka Tara ima prosječan pad od 3,6 m/km, pa se formiraju bukovi i brzaci koji su svojom ljepotom upotpunili ambijent netaknute prirode.

## Reference
Al-Mahra (muhafaza)

**Al-Mahra** (arapski: المهرة) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina prostire se na istoku Jemena, uz obale Arapskog mora i granicu s Omanom. Na teritoriju al-Mahre prostirao se Sultanat Mahra.

## Geografija
Pokrajina al-Mahra ima površinu od 98.249 km² i 89.093 stanovnika, a gustoća naseljenosti joj iznosi 1 st/km². Teren al-Mahre je sličan susjednom Zofaru u Omanu. Vrhovi obalnog gorja dižu se do 1300 metara, a na sjeveru se prostire pustinja Rub' al Khali. Obale al-Mahre pod utjecajem su sezonskih monsuna harifa koji traju od juna do prve polovice septembra. U to doba napada puno kiša po obalnom gorju koje postane vlažno, maglovito i zeleno, od silne vegetacije koja plane nakon toga. U al-Mahri se nalazi jemenski nacionalni park Hauf.

## Reference
Nahodka

**Nahodka** je luka u Primorskom kraju u Rusiji.

Nahodski zaljev, oko kojeg se smjestio današnji grad, je otkrila ruska korveta 1859. godine, tražeći sklonište pred nadolazećom olujom. Stoga ime Nahodka, koje na ruskome znači "otkriće", "nađena".

Do 1950. godine je bila malo ribarsko mjestašce. Sve se to promijenilo kad je sovjetska vlast promijenila status Vladivostoku, odlučivši da tamo bude baza u kojoj će biti smještena ruska tihooceanska flota. Vladivostok je bio zatvoren za inozemce i inozemne brodove. Tako je od 1950- 1991. Nahodka bila glavna luka Rusije na dalekom istoku.

Nahodka je brzo rasla. Brojne zgrade u njoj datiraju od 1950-ih, kada su japanski ratni zarobljenici bili korišteni kao prisilna radna snaga za izgradnju stambenih zgrada za pridolazeće lučke radnike. Gradsko gospodarstvo je utemeljeno na luci i djelatnostima vezanim uz nju, poput riboprerade i konzerviranja ribe. To razdoblje je bilo razdoblje procvata za Nahodku. Vrhunac su bile 1970-e i 1980-e, kada se grad dobro održavao, jer je bio jedina ruska dalekoistočna luka zbilja otvorena inozemcima. Služila je i kao istočni terminal za putnički odjel Transsibirske željeznice.

Otvaranjem Vladivostoka za inozemce je počelo loše doba za Nahodku, jer je izgubila svoj prvotni značaj. Devaluacija rublje kao rezultat azijske gospodarske krize 1998. je nanijela još veći udarac Nahodki. Gospodarski oporavak se nazire otkad su središnja vlada u Moskvi i pokrajinska u Vladivostoku odlučile otvoriti taj kraj inozemnim ulaganjima, proglasivši Nahodku slobodnom gospodarskom zonom.

## Gradovi pobratimi
* Otaru, Hokkaido, Japan, 
* Oakland, Kalifornija, SAD
* Bellingham, Washington, SAD
## Vanjske veze
Andrej Kolkutin

**Andrej Borisovič Kolkutin** , Smoljaninovo, Primorski kraj, 1957 -) je ruski likovni umjetnik. Diplomirao je na Akademiji umjetnosti u nekadašnjem Lenjingradu. Uglavnom slika na platnu, ali se bavi i skulpturom. Pripada umjetničkoj grupi "Posvojena braća". Živi u Naljčiku u južnom dijelu Rusije. Svoje je radove izgalago u SAD i nekoliko evropskih država.

## Vanjske veze
* Web-stranica Andreja Kolkutina 
* Web-stranica "Posvojene braće" 

## Reference
* Bjørnager, Kjeld: Andrei Kolkoutine: Signs and deeds from the Russian Province. Ganymed Publishers, 2006
* Kolkoutine, Andrej: Pictures from the Russian Province (kartiny russkoj provincii
* Kolkutin, Andrej), Ganymed Publishers, 1997
* Seleznjova, Jekaterina. ‘Andrei Kolkoutine’ , 2007, Galerie Moderne, Silkeborg 
* Galerie Moderne: ’Kolkoutine’ 2001
* Eveleigh, Romilly. ”Postmodern Icon” April 1., 2005
Berberski jezici

**Berberski jezici**, jedna od 6 porodica afrazijskih (semitsko-hamitskih) jezika koja obuhvaća (25 jezika) unutar 5 skupina (sa guančijem), odnosno 26 jezika, . Berberski jezici govore nomadska berberska plemena u sjevernim pustinjskim predjelima Afrike. Nekada se njima klasificirao i jezik naroda Guanči. Skupine i jezici su:

A) istočnoberberski jezici (3) Libija, Egipat: 
:a1. awjila-sokna (2) Libija: awjilah, sawknah.
:a2. Siwa (1) Egipat: siwi.

*<small>B) guanči (1), [[Kanari|Kanarski otoci]], [[Španija|Španjolska]]: [[guanči (jezik)|guanči]] (gunche)</small>* †

C) sjevernoberberski jezici (17) Libija, Alžir, Tunis i Maroko: 
:c1. Atlaski jezici (3): judeoberberski, centralnoatlaski tamazight, tachelhit. 
:c2. Kabilski/Kabyle (1) Alžir: kabyle.
:c3. Zenati (12):
::a. Istočnozenatski jezici (3) Libija, Tunis: ghadamès, nafusi, sened, 
::b. Ghomara jezici (1) Maroko: ghomara.
::c. Mzab-Wargla jezici (4) Alžir: tagargrent, tougourt, taznatit, tumzabt.
::d. Rifski jezici (2) Maroko: senhaja de srair, tarifit.
::e. Shawiya jezici (1) Alžir: tachawit.
::f. Tidikelt jezici (1) Alžir: tidikelt tamazight.
:. Chenoua, (Alžir)

D) tamasheq jezici (4), Alžir, Niger, Mali: 
:d1. Sjeverni (1) Alžir: tahaggart tamahaq,
:d2. Južni (3) Mali, Niger: tamasheq, tayart tamajeq, tewellemet.

E) zenaga jezici (1), Mauritanija: zenaga

## Izvori
Gordon Lightfoot

**Gordon Meredith Lightfoot, Jr.** CC O.Ont (17. novembar 1938 -)je kanadski kantautor koji je ostvario međunarodni uspjeh izvođenje folk, folk-rock i country muzike te pomogao stvoriti folk-pop zvuk 1960-ih i 1970-ih. Ponekad se naziva jednim od najvećih kanadskih pisaca pjesama i međunarodna je folk-rock legenda.

## Izvori

## Vanjske veze


U Wikimedijinom spremniku nalazi se još materijala vezanih uz temu:
******


* Order of Canada Citation
* Lightfoot page at Canadian Encyclopedia 
* CBC Digital Archives: Gordon Lightfoot: Canada's Folk Laureate
*
284.

__NOTOC__
Godina **284.** (**[[rimske brojke|CCLXXXIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Karina i Numerijana** (ili, rjeđe, **godina 1037. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 284. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* U Galiji započinje veliki seljački ustanak protiv rimske vlasti; ustanici su poznati kao Bagaudae.
* Rufin I nasljeđuje Dometija na mjestu episkopa Vizantijuma.
* Rimski car Numerijan putuje kroz Bitiniju (Mala Azija) za Rim. Tada umire u nikada razjašnjenim okolnostima; njegova pratnja tvrdi da je podlegao upali oka, a vojnici pronalazi raspadnuto truplo u zatvorenoj carskoj nosiljci. 
* 20.11.—Gaj Aurelije Valerije Dioklecijan, 39-godišnji oficir rimske vojske, proglašen je za novog cara. Nakon što je uspostavio privremeno sjedište u Nikomediji (suvremeni İzmit u Turskoj) prihvaća simbole carske vlasti.
* Dioklecijan započinje sa vojnim reformama - rimska vojska ponovno uspostavlja regrutaciju, a u njene redove je primljen veliki broj barbarskih dobrovoljaca. Stara organizacija legija kao pomoćnih trupa je napuštena. 
* Sabin Julijan kao uzurpator u Panoniji diže ustanak protiv cara Karina i napada sjevernu Italiju, nastojeći se nametnuti za novog cara. 
* zima—Dioklecijan sa svojom vojskom prodire na Balkan.
* Dardanija, oblat Ilirije, postaje rimska provincija (najraniji mogući datum).

## Rođenja
* Car Huai od Jina, kineski car iz dinastije Jin (u. 313)

## Smrti
* Diofant, grčki matematičar (približni datum)
* Marko Aurelije Numerijan, rimski car 
* Sun Hao, posljednji car kineske države Wu (r. 242)
* Xin Xianying, kćer Xin Pija (r. 205)
Xin Pi

**Xin Pi**, stilsko ime **Zuozhi** (佐治), bio je ministar na dvoru kineske države Cao Wei, jednog od Tri kraljevstva. Imao je starijeg brata po imenu Xin Ping. Karijeru je započeo u službi gospodara rata Yuan Shaoa u doba kraja dinastije Han period. Nakon Yuanovog poraza je početkom 200-ih prešao u službu Cao Caoa i poslije služio kao savjetnik njegovih nasljednika Cao Zhija i Cao Ruija. Njegova kćer i savjetnica je bila Xin Xianying.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
Car Huai od Jina

**Car Huai od Jina**,, 284 – 14. mart 313), osobno ime**Sima Chi** (司馬熾), kurtoazno ime **Fengdu** (豐度), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je jedan od najmlađih sinova cara Wua, osnivača dinastije, i njegove konkubine, Gospe Wang. Za razliku od svoje braće, koji su se nakon očeve smrti i za vladavine njegovog mentalno retardiranog sina, cara Huija, nesmiljeno borili za vlast u sukobu kasnije poznatom kao Rat osam prinčeva, Sima Chi se držao van politike te posvetio proučavanju historije. Kada je godine 307. Hui otrovan, Sima Chi je proglašen novim carem; njegova vlast je bila samo formalno, jer je sve konce vlasti u rukama držao regent Sima Yue. Vlast dinastije je, međutim, bila toliko oslabljena, da se više nije mogla suprotstaviti napadima nomadskih ne-kineskih naroda na sjeveru zemlje, od kojih su neki formirali i vlastite države kao Han Zhao. Sima Yue je tako bio prisiljen prijestolnicu Luoyang i samog cara ostaviti na milost i nemilost Han Zhao osvajačima. Car Huai je 311. zarobljen, a dvije godine kasnije otrovan po naređenju Liu Conga, vladara države Han Zhao.

## Reference
Sabin Julijan

**Sabin Julijan**, punim imenom **Marcus Aurelius Sabinus Iulianus**, poznat i kao **Julijan I.** ili **Julijan Panonski**, bio je rimski uzurpator (283. do 285. ili 286.) protiv  Karina ili Maksimijana. Moguće je da su postojala i četvorica uzurpatora slična imena koji su se unutar jednog desetljeća pobunili, no barem za jednoga postoje numizmatički dokazi.

## Uzurpator protiv Karina (283.-285.)

Julijan je bio korektor (lat. *corrector*) u sjevernoj Italiji 283.-284. Ubrzo nakon vijesti o smrti cara Kara (283.) ili Numerijana (u studenome 284.), Julijan se pobunio u Panoniji, te je počeo kovati novac u *Sisciji* (današnji Sisak). Neke od tih kovanica prikazivale su legendu koja slavi Panoniju. Car Karin, brat Numerijanov, koji se zaputio iz rimski Britanije kako bi se suočio s uzurpatorom, pobijedio je i pogubio Julijana početkom 285. u Italiji, vjerojatno u Veroni ili u Iliriku.

Neki znanstvenici drže da su postojala zapravo dvojica uzurpatora: M. Aur. Julijan, korektor u Italiji, koji se pobunio nakon Karove smrti, preuzeo kontrolu nad Panonijom, te je pobijeđen u Iliriku; i Sabin Julijan, pretorijanski prefekt, uzurpator u Italiji nakon Numerijanove smrti, te pobijeđen u Veroni.

Još se jedan uzurpator zvao Julijan, a podigao je bunu u provinciji Africi protiv Karina.

## Uzurpator protiv Maksimijana i Dioklecijana

Za trećega Julijana navodi se kako se pobunio u razdoblju nakon što je Maksimijan podignut na naslov augusta (1. ožujka 286.), a prije no što su Konstancije I. Klor i Galerije postali cezari (1. ožujka 293.). Podigao je pobunu u Italiji, no ona je ugušena nakon što su njegovu opsjednutu gradu razvaljene zidine, te se on sam bacio u plamen.

## Napomene

## Literatura
* Aurelije Viktor, *Epitome de Caesaribus*, 38.6, 39.3-4.
* Aurelije Victor, *Liber de Caesaribus*, 39.10, 39.22
* Zosim, *Historia Nova*.
* Banchich, Thomas, i Michael DiMaio, "Iulianus (''ca.'' 286-293 A.D.)", ''De Imperatoribus Romanis''.
* Leadbetter, William, "Carinus (283-285 A.D.)", ''De Imperatoribus Romanis''.

## Vanjske veze
* Kovanice Julijana Panonskoga
285.

__NOTOC__
Godina **285.** (**[[rimske brojke|CCLXXXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Karina i Aurelija** (ili, rjeđe, **godina 1038. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 285. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Carinus|Karin]] maršira iz [[Rimska Britanija|Britanije]] u sjevernu [[Italija|Italiju]] gdje kod [[Verona|Verone]] tuče vojsku uzurpatora [[Sabinus Iulianus|Sabina Julijana]] .
* ljeto—[[Bitka na Margusu|Bitka na Margu]]: Rimski car [[Dioklecijan]] u današnjoj dolini [[Velika Morava|Morave]] tuče Karina, koji je u bitci ubijen. 
* [[21.7.]] ili [[25.7.]]—Dioklecijan svog oficira [[Maksimijan]]a proglašava *Cezarom'' ili nižim suvladarom. 
* Rimski mornarički komandant Karauzije u Bononiji (današnji Boulogne) dobija zadatak da očisti La Manche od franačkih i saksonskih pirata.
* Maksimijan je poslan u Galiju kako bi je pacificirao, odnosno uništio pobunjene seljake poznate kao Bagaudi.
* kasno ljeto—Dioklecijan brani rimsku granicu na Dunavu od sarmatskih upada. Nakon toga grad Nikomedija (u današnjoj Turskoj) proglašava svojom prijestolnicom.

## Rođenja
*

## Smrti
* Du Yu, general kineske dinastije Jin (r. 222)
* Marko Aurelije Karin, rimski car
* Sabin Julijan, rimski uzurpator
Bitka na Margu

**Bitka na Margu** se odigrala u julu 285. u provinciji Meziji između trupa rimskog cara Karina na jednoj, i njegovog suparnika Dioklecijana na drugoj strani. Krajem prethodne godine se Dioklecijan proglasio carem u Maloj Aziji nakon tajanstvene smrti Karinovog brata i suvladara Numerijana. Karin nije mogao odmah intervenirati, jer je bio zauzet gušenjem pobune još jednog uzurpatora Sabina Julijana, a što je Dioklecijanu omogućilo da sa vojskom prodre na Balkan. Do okršaja je došlo na rijeci Marg (*Margus*, današnja Morava). U bitci je na Dioklecijanovu stranu prebjegao Karinov pretorijanski prefekt po imenu Aristobul, a sam Karin je poginuo. Time je Dioklecijan sebe potvrdio za cara i stekao preduvjete za opsežne vojne i administrativne reforme kojim će se u Carstvu uvesti novo uređenje poznato kao dominat.
Karausije

**Marko Aurelije Mausej Karausije** (umro 293), bio je rimski uzurpator u Britaniji i severnoj Galiji.

Karausije je bio čovek skromnog porekla iz Galije Belgike. Istakao se ratovima koje je Maksimijan vodio protiv Bagauda u Galiji 286. godine. Zbog toga je imenovan za komandanta rimske britanske flote, koja je kontrolisala La Manš sa zadatkom da spreči Franke i Saksonce da pljačkaju obalu. Međutim, Karausije je bio optužen za korupciju, pa je Maksimijan naredio da se on pogubi. Pozne 286. ili rane 287. Karausije je saznao za ovu odluku i da bi spasao glavu, proglasio se za cara Britanije i severne Galije.

Karausiju su prišle tri legije stacionirane u Britaniji, kao i jedna iz severne Galije. Ukoliko se nepošteno obogatio koliko je Maksimijan verovao, Karausije je jednostavno mogao kupiti lojalnost ovih jedinica. Izgleda da je Karausije iskoristio nezadovoljstvo Britanaca rimskom upravom. Kovao je novac sa legendama *Restitutor Britanniae* i *Genius Britanniae*, što govori o njegovoj nameri da iskoristi svoju popularnost u tom delu sveta, kao i da se predstavi kao "nacionalni vladar".

Maksimijan nije mogao da odgovori na ovaj izazov, budući da je ratovao na Rajni. Ipak u jesen 288. godine, počeo je da okuplja trupe radi vojnog pohod protiv Karausija. Kada je pohod počeo 289. on nije doneo rezultata, verovatno zbog oluje koja ga je zadesila. Usledio je nesigurno primirje sve do 293. godine.

Te godine Konstancije Hlor je uspostavio vlast u severnoj Galiji, uključujući neka utvrđenja koja su bila neobična važna za Karausija. Konstancije je uspostavio savez sa nekim galskim plemenima, porazio je Franke na Rajni. Možda mu je Karausije u tome pomagao. Ubrzo, Karausije je bio ubijen u Jorku.
## Vanjske veze
286.

__NOTOC__
Godina **286.** (**[[rimske brojke|CCLXXXVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Karina i Aurelija** (ili, rjeđe, **godina 1039. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 286. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[1.4.]]—[[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Dioklecijan]] svom kolegi i prijatelju [[Maksimijan]]u daje titulu *Augustus*, učinivši ga sebi jednakim suvladarom. Maksimijan u [[Rimska Galija|Galiji]] guši ustanak [[Bagaudae|Bagauda]].
* [[Carausius|Karauzije]], komandant *Classis Britannice'' - rimske flote u Sjevernom moru - je optužen za piratstvo i osuđen na smrt. On na to odgovara proglasivši sebe carem Britanije i Sjeverozapadne Galije. Na njegovu stranu staje novoizgrađena flota i tri legije u Britaniji, a Karauzijev ustanak podržavaju i galski trgovački brodovi te barbarski najamnici.
* Dioklecijan radi lakšeg upravljanja Rimsko Carstvo prvi put dijeli na Zapadno, kojem na čelo stavlja Maksimijana, i Istočno, kojim će sam upravljati.

## Rođenja
*

## Smrti
* Tuoba Xilu, poglavar Xianbei plemena Tuoba (u današnjoj Mongoliji)
* Krispin i Krispijan, sveci zaštitnici obućara, pogubljeni kao mučenici u Galiji Belgici (današnja južna Nizozemska)
Obućarstvo

**Obućarstvo'' je zanat pravljenja i popravke obuće. Obućar je osoba koja se bavi obućarstvom. Postoje dve vrste obućara:
* oni koji prave nove cipele "po poslednjoj modi"
* oni koji se bave popravkama, takozvani "Krpe" jer su krpili obuću.
* Oni koji su se bavili izradom novih [[cipele|cipela]] su obično u nekoj glavnoj - prometnoj ulici imali radnju. Ti obućari su bili **"Gazde"**. Oni su komunicirali sa mušterijom, koja imala dublji džep, čim je kupovala u glavnoj ulici. Gazdi je bio posao da zabavljajući mušteriju, sa mušterijom iz nekog modnog magazina odaberu model i uzmu meru, stopala. Onda bi se na osnovu veličine kupčevog stopala odabrao drveni kalup oko koga bi se radila cipela. Stalne mušterije su imale "svoj" kalup, a na kalup, se po potrebi dodavale lepljenjem i dodavanjem anomalije stopala kupca, na primer čukljevi. Cipelu je obično radio neki [[majstor]] u zadnjem delu radnje ali još češće u svom stanu. Taj ilegalni rad u sopstvenom stanu se zvao "rad na sic" jer [[radnik]] nije bio prijavljen i na njega [[Gazda]] nije imao izdatke za [[porez]], [[osiguranje]] i sl.

Cipela se sastojala od donjeg dela zvanog "đon" i gornjeg dela po imenu "lice". Oba dela su se radila od čiste kože. Prvo se šilo lice a onda se zašivalo, ručno za đon. Taj tip ručno spojenog lica i đona specijalnim koncem se zvalo "ram šiven đon". 

Ljudi skromnijih mogućnosti su na đon stavljali "blokeje" komad metala zakovan na đon na mestima ispod prstiju i pete cipele. 

***"Krpe"** su se bavile popravkama cipela. Sedeli su na tronošcu i ispred sebe imali nizak stočić. Ispod stočića je bila posuda sa vodom, gde su pre započinjanja popravke, na mah kvasili đon da se ne bi dizala prašina dok po đonu udaraju čekićem. Postoji poseban obućarski alat - **Kozlić''', metalno pomagalo na koje se stavlja cipela dok se u nju npr. zakivaju ekseri. 

Obućarski alat je obućarski čekić. Obućarski čekić ima savijeni, prednji deo za vađenje eksera i zadnji prošren da se teže promaši ekser kod zakucavanja. Tu je potom šilo kojim se razbušuju rupe na đonu pre nego što se u njega ukuca drveni ekser. Drveni ekser, jer ne rđa i bolje podnosi vlagu. Tu je i lepak tzv "ćiriš" kojim se lepila koža. Esnafska bolest "Krpa" su bile stomačne bolesti zbog savijenog položaja tokom rada.

Cipele su se čistile "imalinom" a imati prljave cipele je bila sramota. "Pogledaj mu obuću, pa ga pusti u kuću".

I ovde je industrijska proizvodnja učinila svoje. Proizvodnja cipela po meri više gotovo da ne postoji a i "krpa" je sve manje jer su novi đonovi od sintetičkih materijala veoma izdržljivi. Danas se još samo tu i tamo zalepi po neka potpetica jer je gotovo jeftinije kupiti novu cipelu nego popravljati staru. A i te stare nisu kao one ... nekad. Tako da je trajnost popravljene cipele relativno kratka. Naravno ni blokeje više niko ne stavlja. 

Obuća nastala od teniskih patika je u mnogome potisnula klasičnu cipelu.

## Izvori
Svetac zaštitnik

**Svetac zaštitnik** je svaki svetitelj koji ima posebnu naklonost ka određenoj grupi ili zajednici. Ljudi koji pripadaju toj grupi češće upućuju molitve tom svetitelju nego nekom drugom jer veruju da će ih on pre uslišiti i da se on brine o njima.

Neke zemlje, pokrajine i gradovi, i naroda koji u njima živi, imaju svoje svece zaštitnike. Tako je zaštitnik Rusije sveti Nikola, Engleske sveti Đorđe, Irske sveti Patrik, Španije sveti Jakov, itd.

## Povezano
* Krsna slava
* Spisak pravoslavnih svetaca zaštitnika
* Spisak katoličkih svetaca zaštitnika
* Spisak svetaca zaštitnika zemalja i gradova

## Literatura
* Spisak svetaca zaštitnika po temama 
* Sveci zaštitnici zemalja, kontinenata i većih geografskih regiona 
* Spisak svetaca zaštitnika profesija 
* Mile Nedeljković: Srpski običajni kalendar proste 1998. godine (Januar), Srpsko nasleđe br. 3, mart 1998.

## Vanjske veze
* Patron Saint Artwork by Sher Chappell
* Catholic Online: Patron Saints
* Catholic Forum: Patron Saints Index
Bagaudi

**Bagaudi** (, ponekad *bacaudae*) je naziv za pobunjene seljake u zapadnim provincijama Rimskog Carstva u 3. vijeku. 

Na temelju relativno oskudnih rimskih izvora, moderni historičari su zaključili da su se bagaudi pojavili u zabačenim i manje romaniziranim područjima Galije i Hispanije, i to prvenstveno kao reakcija na naglo osiromašenje izazvano krizom 3. vijeka, odnosno pokušaje lokalnih vlasti da se na račun dotle slobodnih seljaka uspostavi proto-feudalizam. Vjeruje se da su se seljacima pridružili i dezerteri iz rimske vojske kao i osiromašeni pripadnici lokalne aristokracije. Najdetaljniji podaci o baguadima potiču iz 284-285. kada je jedan njihov ustanak ugušen u blizini Lugdunuma. Nakon toga se nekoliko puta spominju sredinom 4. vijeka, početkom 5. vijeka u dolini Loare i sredinom 5. vijeka u Hispaniji, kada su se protiv preostalih rimskih naselja udružili sa svevskim kraljem Rehijarom.

„Bagauda“ je ovladala Galijom oko 300. n. e. To su bili slobodni seljaci i robovi, koji su, ozlojeđeni nedaćama koje su trpeli zbog stalnih obračuna između pretendenata na rimski carski presto, napustili vlastelinska imanja i naoružani ratarskim oruđima i ukradenim konjima, lutali zemljom u manjim grupama (odatle njihov naziv, „grupe boraca“). Pridružili su im se i žitelji gradova, a osnivali su samoupravne zajednice, u kojima su pravili i svoj metalni novac, s rečju „Nada“ ispisanom na licu, sami birali svoje vođe i organizovali sopstveni sudski sistem. Pošto ih je u direktnom sukobu porazio Maksimilijan, koji je delio carski presto sa Dioklecijanom, okrenuli su se „gerilskom“ ratovanju, da bi se početkom V veka vratili u punoj snazi, kada su postali meta uzastopnih vojnih pohoda. Godine 407. bili su glavni protagonisti „silovitog ustanka“. Car Konstantin ih je porazio u Armoriki (Bretanja). Tamo su „pobunjeni robovi i seljaci stvorili autonomnu ’državnu’ organizaciju, proterali predstavnike rimske vlasti, oduzeli vlastelinima posede, robovlasnike pretvorili u robove i (organizovali) sudski sistem i vojsku“. Uprkos brojnim pokušajima da se bagauda uguši, ona nikada nije bila potpuno poražena. Rimski carevi su morali da angažuju plemena „varvarskih“ došljaka da bi je savladali. Konstantin se obratio Vizigotima iz Španije i poklonio im velike posede u Galiji, u nadi da će ovi staviti bagaude pod kontrolu. U lov na bagaude bili su uključeni čak i Huni. Ali, bagaude opet srećemo udružene s Vizigotima i Alanima u borbi protiv Atiline najezde.

## Izvori

## Literatura
* Léon, J.C.S. *Les sources de l'histoire des Bagaudes* (Paris) 1996.
* Léon, J.C.S., *Los bagaudas: rebeldes, demonios, mártires. Revueltas campesinas en Galia e Hispania durante el Bajo Imperio* (University of Jaén) 1996.
Kasna rimska vojska

**Kasna rimska vojska** je izraz kojim se označavaju oružane snage Rimskog Carstva od stupanja na prijestolje cara Dioklecijana godine 284. do konačne podjele Carstva na Zapadno i Istočno 395. Nekoliko decenija kasnije Zapadna vojska se raspala nakon kolapsa Zapadnog Carstva. Istočnorimska vojska je, međutim, u suštini ostala nepromijenjena sve do reorganizacije u teme i transformaciju u bizantsku vojsku u 7. vijeku. Izraz "kasna rimska vojska" se često koristi kako bi se označilo i istočnorimsku vojsku.

Rimska vojska, ustanovljena u doba Principata, prošla je kroz značajnu transformaciju uzrokovanu dugotrajnim periodom kaosa poznatim kao kriza 3. vijeka. Za razliku od ranije vojske, nova vojska, koja se oformila u 4. vijeku, se za popunu ljudstva oslanjala prije svega regrutacijom. Vjeruje se i kako je daleko veći broj ljudstva dolazio iz redova barbara s druge strane granica Carstva; tradicionalni stav historičara da se time oslabila efikasnost carske vojske je u posljednje vrijeme predmet rasprave.

Vjeruje se da je vojska u 4. vijeku nije bila značajno brojnija od one u doba Principata. Glavna promjena je bila ustanovljenje velikih vojske koje su pratile careve (*comitatus praesentales*) i u pravilu bile smještene daleko od granica. Njihova glavna svrha je bila odvratiti potencijalne uzurpatore od pobune. Dotadašnje legije su također razbijene u manje jedinice, nalik na one koje su bile karakteristične za pomoćne pukovnije u Principatu. Istovremeno je odbacivan dotadašnji teški i skupi legionarski oklop i oprema nauštrb lakšeg i jeftinijeg karakterističnog za pomoćne trupe. Pješadija je, s druge strane, počela prihvaćati zaštitnu opremu koju je u Principatu nosila konjica.

O ulozi konjice postoje proturječna mišljenja; ne vjeruje se da se broj konjanika u vojsci povećao u odnosu na doba Principata, a i rimski izvori sugeriraju da je njena taktička uloga (a i prestiž) ostala ista kao u ranijim periodima. Rimski autori iz doba dominata često u svojim tekstovima konjanike optužuju za kukavičluk i nesposobnost, dok slave pješake kao nasljednike prestiža nekadašnjih legionara.

U 3. i 4. vijeku je rimska vojska također uložila veliki napor kako bi se ojačale dotadašnje granične tvrđave, kao i da bi one dobile mogućnost mnogo duže i upornije obrane. Među historičarima se vode rasprave da li je to znak uvođenja nove strategije - elastične ili "dubinske" obrane - ili su Rimljani pokušavali održati staru strategiju "isturene obrane" karakteristične za Principat. U svakom slučaju, kasna rimska vojska je imala daleko veće poteškoće u obrani granica od barbarskih plemena. Historičari se spore da je to rezultat demografskih poteškoća u samom Carstvu, većeg demografskog pritiska od strane barbara ili prakse da se najveće i najbolje jedinice drže u gradovima i daleko od rimskih granica.

## Vanjske veze
* Roman army reenactors
* Comitatus  Historical reenactment group portraying the Late Roman army in northern England
* Britannia The largest (and oldest) Late Roman reenactment group in the UK, with members located around the country.
Krispin

**Sveti Krispin i Krispinijan** su dva kršćanska mučenika iz 3. vijeka koji se slave kao sveci zaštitnici postolara i kožara. Bili su braća rodom iz Belgijske Galije te bježali pred progonima kršćana prije nego što su našli utočište u današnjem Soissonsu. Tamo su danju Galima propovijedali kršćanstvo, a noću izrađivali cipele. Za njih je čuo guverner Belgijske Galije Rikcije Var te ih je dao 286. mučiti i pogubiti odrubljivanjem glave.

Rimokatolička crkva Krispina i Krispinijana slavi na dan 25. oktobra. Na taj je datum 1415. vođena bitka kod Agincourta, te je to razlog zašto se u Shakespeareovoj drami *[[Henry V (Shakespeare)|Henry V]]* posvećenoj tom događaju znameniti govor naslovnog junaka zove "Govor na dan sv. Krispina".

## Vanjske veze

* Catholic Encyclopedia: ''Sts. Crispin and Crispinian''
* St Crispin and St Crispinian in Faversham, Kent 
* ''Patron Saints of leather, bikers and People wearing leather'' 

## Fusnote
Classis Britannica

***Classis Britannica*** (latinski: "britanska flota") je naziv za dio rimske mornarice stacioniran na obalama Britanije i/li zapadnim obalama Galije. Osnovana je 43. za potrebe rimske invazije, a u prvim vijekovima postojanja nije imala gotovo nikakvih borbenih djelovanja, odnosno služila je isključivo za transport i logističku podršku rimske vojske u Britaniji. Od kraja 1. do 3. vijeka o njoj nema nikakvog spomena ni arheoloških tragova. Ponovno se javlja tek krajem 3. vijeka kada je najvjerojatnije obnovljena kako bi se suprotstavila franačkim i saksonskim piratima. Njen komandant Karauzije je 286/287. optužen da je u tom pohodu pronevjerio ratni plijen te od strane cara Maksimijana osuđen na smrt; nastojeći je preduhitriti, Karauzije je digao ustanak i sebe proglasio carem kratkotrajnog Britanskog Carstva. Snage *Classis Britannice* su se uspješno oduprle Rimu lojalnoj mornarici iz Galije, ali je oko 300. Britansko Carstvo ponovno pripojeno Rimu, a s njime i *Classis Britannica*. Vjeruje se da je u završnim decenijama rimske vlasti nad Britanijom, imala ulogu u obrani Saksonskih obalnih tvrđava.

## Literatura
* Cleere, Henry, *The Classis Britannica*, in D E Johnston (ed.), *The Saxon shore*, 1977
Karauzijev ustanak

**Karauzijev ustanak** je bio ustanak rimskih provincija u Britaniji i sjeverozapadnoj Galiji protiv cara Dioklecijana i njegovih tetrarha i koji je trajao od oko 286. do 296. Zapadni dijelovi Carstva, oslabljenog krizom 3. vijeka, već su bili otcijepili od Rima i formirali kratkotrajno Galsko Carstvo, koje je 273/274. vraćeno pod centralnu vlast. U međuvremenu su rimsku slabost počeli koristiti Franci i Saksonci poduzimajući pljačkaške pohode duž obala Sjevernog mora i Atlantika. Zbog toga je novoformirana rimska eksadra pod nazivom *[[Classis Britannica]]* čiji je komandant oko 286. suzbio pirate, ali je od strane cara Maksimijana optužen za pronevjeru plijena i osuđen na smrt. Karauzije je na to reagirao podigavši ustanak kome su osim mornarice prišle legije stacionirane u Britaniji kao i u sjeverozapadnoj Galiji. Oko 288/289. Karauzije je uspješno suzbio Maksimijanov pokušaj da uguši pobunu, a potom se proglasio vladarom Britanije, osnovavši kratkotrajno Britansko Carstvo. Godine 293. je Konstancije Klor uspio poraziti Karauzija u Galiji, nakon čega je Karauzija ubio njegov potčinjeni Alekto i preuzeo vlast, sada ograničenu samo na Britaniju. Godine 296. je Konstancije pokrenuo još jedan pohod, iskrcavši se u Britaniji i porazivši Alektoa. Time je ustanak ugušen.

Ustanak je kasnije poslužio kao materijal za brojne legende u srednjovjekovnoj Engleskoj koje je Geoffrey iz Monmoutha obradio u svom djelu *[[Historia Regum Britanniae]]*.
Britansko Carstvo (antika)

**Britansko Carstvo** () je naziv za kratkotrajnu državu koja je krajem 3. vijeka nastala od rimskih teritorija u Britaniji i sjeverozapadnoj Galiji. Osnovao ju je godine 286. rimski mornarički komandant Karauzije, podigavši ustanak protiv rimskih careva, nakon čega je sebi dao titule *Restitutor Britanniae* (Obnovitelj Britanije) i *Genius Britanniae* (Duh Britanije). Isti teritoriji su od 260. do 274. bili dio Galskog Carstva, nešto veće države koja je također nastala otcjepljenjem provincija od Rima, ali koja je poslije ponovno integrirana u Rimsko Carstvo. Karauzije se ispočetka uspješno odupirao pokušajima rimskih careva da ga pokore, ali je godine 293. poražen i prisiljen napustiti teritorije u Galiji. Nakon njegovog ubistva, vlast nad Britanijom je preuzeo Alekto, koga je rimski car Konstancije Klor porazio 296. Time je ova država - prva koja je predstavljala Britaniju kao jedinstveni i samostalni politički entitet - prestala postojati.

## Literatura
*
Tuoba Xilu

**Tuoba Xilu** 拓跋悉鹿 Tuòbá Xīlù (? _286) bio je poglavar Xianbei plemena Tuoba. Naslijedio je oca Tuoba Liweija, a braća su mu bili Tuoba Shamohan, [Tuoba Chuo] i [Tuoba Luguan. Godine 286. ga je naslijedio mlađi brat Tuoba Chuo.
Tamašek jezici

**Tamašek jezici** (tamashek, tuareški jezici; ISO 639-3: tmh), makrojezik ili malena skupina od četiri individualna jezika kojim govori oko 1.233,000 ljudi na saharskom području sjeverne Afrike.

Tamašek jezici pripadaju široj berberskoj skupini, a dijele se na dvije podskupine.

U sjevernu podskupinu pripada tahaggart tamahaq [thv] 62,000 u Alžiru, Libiji i Nigeru; u južnu tri jezika: tamasheq [taq] 281,200 u Maliju i Burkini Faso; tawallammat tamajaq [ttq] 640,000 u Nigeru i Maliju; i tayart tamajeq [thz] 250,000 (1998) u Nigeru.

## Izvori

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Tamasheq (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Tamasheq (15th)
Tahaggart tamahaq (jezik)

**Tahaggart tamahaq jezik** (ISO 639-3: thv ), berberski jezik iz skupine tamašek (makrojezik) kojim govori oko 62,000 ljudi na području Alžira (25,000 govornika 1987), Nigera (20,000; 1998). i Libije (17,000; 2006), osobito u planinskom području Hoggar (Ajjer) i oko Djaneta u Alžiru.

Ovim jezikom služe se tuareška plemena Kel Ahaggar u Alžiru, Kel Ajjer u Alžiru i Libiji i pleme Taytoq iz Alžira i Nigera.

Piše se na arapskom i tifinaghu (shifinagh).

## Izvori

## Vanjske veze
* Tamahaq, Tahaggart (14th)
* Tamahaq, Tahaggart (15th)
Tamasheq (jezik)

**Tamasheq jezik** (tamašek; Kidal tamasheq, kidal, tamashekin, timbuktu, tomacheck, “tuareg”; ISO 639-3: taq ), berberski jezik iz skupine tamašek (tamasheq) kojim govori 250,000 ljudi (1991) u Maliju u području Timbuktua, i zatan dio u Burkini Faso (31,200; 2000), provincija Oudalan. Njegova dva dijalekta timbuktu (tombouctou, tanaslamt) i tadghaq (kidal), možda su posebni jezici.

Etnička grupa zove se Kel Tamasheq, uzgajivači goveda, koza, deva i magaraca. U Maliju je nacionalni jezik. Piše se Tifinaghom, berberskim pismom. 
## Izvori

## Vanjske veze
* Tamasheq (14th)
* Tamasheq (15th)
Tayart Tamajeq (jezik)

**Tayart Tamajeq jezik** (amazigh, tamachek, tomacheck, touareg, tuareg; ISO 639-3: thz ), berberski jezik skupine tamašek (makrojezik), kojim govori oko 250,000 ljudi (1998) u području Agadeza u Nigeru.

Govornici sami isvoj jezik zovu tamajeq. Uči se u osnovnoj školi. U upotrebi je i hausa [hau]. Ima dva dijalekta, air (agadez, tayart, tayert, tamestayert) i tanassfarwat (tamagarast). Pisma: tifinagh (berbersko) i latinica.

## Izvori

## Vanjske veze
* Tamajeq, Tayart (14th)
* Tamajeq, Tayart (15th)