open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Boško Obradović (političar)

**Boško Obradović** (Čačak, 23. avgusta 1976.), srpski političar. Osnivač je i predsednik političke stranke Srpskog sabora Dveri, takođe je osnivač časopisa *Dveri srpske*.

## Biografija
Boško Obradović je rođen u Vranićima, u blizini Čačka, 23. avgusta 1976. godine. Odrastao je u svom rodnom mestu. Gimnaziju je završio u Čačku, da bi zatim upisao Filološki fakultet Univerziteta u Beogradu, na kome je diplomirao 2002. godine, sa tezom *Miloš Crnjanski i novi nacionalizam*. Svoju diplomsku studiju je publikovao 2005. godine, i za nju je dobio nagradu za najbolju knjigu na srpskom jeziku „Miloš Crnjanski”, u periodu 2003—2005.

Radio je punih šest godina kao bibliotekar, a bio je na mestu šefa odnosa sa javnošću Gradske biblioteke Čačka. Trenutno je jedan od urednika izdavačke kuće "Catena Mundi", koju je osnovao zajedno sa Branimirom Nešićem. Кrajem 1990ih objavljivao je tekstove u ljotićevskom časopisu „Nova iskra“.

Oženjen je i otac troje dece.

## Dveri srpske
Zajedno sa još dvoje studenata Filološkog fakulteta Univerziteta u Beogradu, osnovao je časopis Dveri srpske, 1999. godine. Časopis je pokrenut kao bilten studenata srbistike, da bi se zatim razvio u jedan od najpopularnijih nacionalnih časopisa. Vremenom, bio je jedan od osnivača udruženja građana Srpski sabor Dveri. 2003. godine bio je pokretač ideja Srpske mreže, Sabora srpske omladine i Svetosavske škole. 2015. godine osniva i registruje političku stranku Srpski sabor Dveri.

### Parlamentarni izbori 2012.
Na parlamentarnim izborima za poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije, održanim 6. maja 2012. godine, Boško Obradović je bio četvrti kandidat na izbornoj listi Dveri srpski za Narodnu skupštinu, i nosilac izborne liste Dveri za Čačak.

Dveri srpske su u Čačku prešle izborni cenzus, i osvojile 13,24% glasova. Njihovi odbornici su preuzeli svoje mandate 12. jula 2012. godine, a predsednik odborničke grupe Dveri u Skupštini grada Čačka je Boško Obradović.

## Dela
# *Miloš Crnjanski i novi nacionalizam*, Hrišćanska misao, Beograd 2005.
# *Srpski zavet – srpsko nacionalno pitanje danas*, Srpski sabor Dveri, 2007. (drugo izdanje: 2008; treće izdanje 2010. godine)
# *Srpska unija - Elementi nacionalne strategije za 21. vek*, Dveri, Catena Mundi, Beograd, 2012.

## Povezano
* Srpski sabor Dveri
* Vladan Glišić

## Vanjske veze

* Biografija Boška Obradovića
Miloje Miletić

**Miloje Miletić** (Blace, 20. jul 1953) je pripadnik Vojske Srbije i bivši načelnik Generalštaba Vojske Srbije (od 15. februara 2009 do 12. decembra 2011.). Miloje Miletić ima čin generala. Od stranih jezika govori engleski. Oženjen je i ima dvoje dece.

## Obrazovanje
* Gimnazija, prirodno-matematički smer
* Vojna akademija - kopnena vojska, smer: artiljerija, 1976. godine
* Кomandno-štabna škola, 1995. godine
* Generalštabna škola, 2000. godine

## Radno iskustvo
* komandne dužnosti od komandira voda do komandanta motorizovane i artiljerijske brigade
* zamenik načelnika Uprave artiljerije, Sektor za kopnenu vojsku, Generalštab Vojske SCG
* načelnik Uprave artiljerije, Sektor za kopnenu vojsku, Generalštab Vojske SCG
• načelnik Uprave za obuku (G-7), Generalštab Vojske SCG
• načelnik Uprave za razvoj (G-5), Generalštab Vojske Srbije

## Napredovanje
* potporučnik 1976. godine
* poručnik 1977. godine
* kapetan 1980. godine
* kapetan prve klase 1984. godine
* major 1988. godine
* potpukovnik 1992. godine
* pukovnik 1998. godine
* general-major 2005. godine
* general-potpukovnik 2006. godine
* general 2011. godine

## Vanjske veze

* Miloje Miletić na sajtu Vojske Srbije  
* Miloje Miletić - intervju („Alo“, 22. novembar 2010) 
* Miloje Miletić: Imamo plan za sever Кosova („Večernje novosti“, 28. novembar 2011)
IV. gimnazija u Zagrebu

**IV. gimnazija u [[Zagreb]]u** je javna gimnazija jezičnog usmjerenja. Nalazi se u Ulici Žarka Dolinara 9, u četvrti Kajzerica. U sklopu nastave postoji jezična gimnazija i dvojezična nastava na engleskom, njemačkom i francuskom jeziku. IV. gimnazija među deset je najboljih srednjih škola po rezultatima Državne mature u Republici Hrvatskoj. Dužnost ravnatelja obavlja prof. Boris Štimac.

## Historija

Zagrebačka IV. gimnazija osnovana je 8. listopada 1934. godine. Prvi mjesec bila je u okviru I. gimnazije, ali se već sljedeći mjesec, 7. studenog osamostalila te počela djelovati pod službenim imenom "Državna IV. muška realna gimnazija u Zagrebu". Četvrta gimnazija počela s radom u prostorijama tada II. klasične gimnazije u Ulici Izidora Kršnjavoga (danas osnovna škola). Prvi od tadašnje kraljevske vlade postavljeni ravnatelj bio je dr. Dane Medaković. Ugledni sveučilišni nastavnici, znanstvenici, umjetnici pa i akademici započeli su svoju djelatnost kao profesori IV. gimnazije. U izvještaju za 1940. godinu u Četvrtoj gimnaziji radilo čak osam doktora znanosti. Godine 1943. gimnazija ponovno se seli, na Sveučilište. Završetkom II. svjetskog rata, IV. je gimnazija preseljena u zgradu realne gimnazije, u južno krilo (nasuprot hotelu Intercontinental). Godine 1947. Četvrta gimnazija seli na Rooseveltov trg i tamo djeluje do njezinog ukidanja 1977. kada ulazi u sastav Centra. Nakon prenamjene gimnazijske zgrade u Muzej Mimara, 1986. škola raseljava se na više mjesta po gradu, a uprava je bila u Varšavskoj ulici. Od školske godine 1953./54. prvi razred Četvrte gimnazije počinje nastavu s mješovitim razredima, pa je tako nakon dvadeset godina prestala djelovati kao isključivo muška gimnazija. Do tada je imala svake školske godine od 14 do 20 razreda. Školske godine 1990./1991. gimnazija postaje jezična. Gubitkom stare zgrade na Rooseveltovom trgu, Grad Zagreb se obvezao izgraditi novu školsku zgradu za potrebe I. i IV. gimnazije. To obećanje je izvršeno izgradnjom moderne zgrade u Novom Zagrebu u naselju Utrine. 2014. godine IV. gimnazija se preselila u zagrebačko naselje Kajzericu.

## Programi

*U trećem i četvrtom razredu umjesto jednog predmeta iz prirodne skupine (fizika, kemija, biologija) mogu se birati prošireni programi stranih jezika ili treći strani jezik.

## Izvori
Gimnazija Lucijana Vranjanina

**Gimnazija Lucijana Vranjanina u [[Zagreb|Zagrebu]]**, poznata i kao **Lucijanka** je javna opća gimnazija. Nalazi se na Trgu hrvatskih pavlina, u četvrti Stenjevec. U školi postoje tri smjera: jezični, opći i prirodoslovno-matematički. Škola ima 28 razreda od čega 4 razreda jezične gimnazije, 16 razreda opće gimnazije te 8 razreda prirodoslovno-matematičke gimnazije. 

## Programi
Gimnazija trenutno održava nastavu za tri gimnazijska usmjerenja odnosno programa:
* Jezični smjer
* Opći smjer
* Prirodoslovno-matematički smjer

*Umjesto drugog stranog jezika učenici mogu birati matematiku. 
## Izvori
XI. gimnazija u Zagrebu

**XI. gimnazija u [[Zagreb]]u** je javna opća gimnazija. Među dvadeset, je, najboljih škola u Hrvatskoj prema rezultatima na Državnoj maturi. Nalazi se na Savskoj cesti, u četvrti Vrbik (dio Trnja), u neposrednoj blizini Zagrepčanke. Dijeli zgradu s Učiteljskim fakultetom (koji koristi većinu zgrade) i područnom školom Savska (dio OŠ Davorina Trstenjaka).

## Historija
Odobrenje za njezin osnutak dao je još 1926.godine, "s puno razumijevanja i s dalekovidnošću državnika, pedagoga i oca", tadašnji ministar prosvjete Stjepan Radić.
Sadašnju zgradu škole izgradile su 1937. Sestre milosrdnice. Ona se nalazi na Savskoj cesti uz potok Kuniščak (koji danas teče ispod šetališta Gagarinov put), ima tri kata i dvoranu. 
25. studenog 1939. novu je zgradu "za prosvjetu i odgoj" blagoslovio nadbiskup zagrebački Alojzije Stepinac. U vremenu prepunome napetosti, počela je prva školska godina 1939./1940. Zbog drugog svjetskog rata zgrada je privremeno promijenila namjenu, te je 1944. u dio zgrade smještena bolnica s 300 ranjenika. Sestre milosrdnice su od Njemačke vojske preuzele zgradu tek u svibnju 1945. Nastava XI.gimnazije do rujna 1963. održavala se u Medulićevoj 33. Ukidanjem petogodišnje učiteljske škole 1961.godine, XI. gimnazija postaje škola pedagoškog smjera. Atribut "pedagoška" ostao je i kad je proglašena "općom gimnazijom", a i danas je to čest nadimak škole. 
Prosvjetnom reformom, takozvanom Šuvarovom reformom, 1977.godine ukinute su gimnazije. Tada se XI. gimnazija, V.gimnazija i Odgajateljska škola (današnje VI.gimnazija i Klasična gimnazija) udružuju u Pedagoško-obrazovni centar "Bogdan Ogrizović". 1991. taj se centar rasformirao na škole koje su ga osnovale, pa je tako XI. gimnazija ponovno postala samostalna gimnazija.

## Škola danas
XI. gimnaziju danas pohađa oko 450 učenika u 16 razreda, što ju svrstava u red manjih gimnazija u Zagrebu. U gimnaziji je zaposleno 42 djelatnika. Škola se neprestano obnavlja te posjeduje 3 specijalizirana kabineta za prirodne znanosti biologiju, kemiju i fiziku, kao i informatički kabinet. Škola ima i dvoranu za TZK.
Nastava se odvija samo u jutarnjem turnusu. Jutarnji turnus počinje u 8 sati. Nastavni sat traje 45 minuta, a odmori 5 minuta, izuzev velikog odmora poslije trećeg sata koji traje 20 minuta.
Predaju se 22 predmeta: hrvatski jezik, latinski jezik, 2 strana jezika (njemački, engleski ili talijanski), glazbena umjetnost, likovna umjetnost, psihologija, logika, filozofija, sociologija, povijest, geografija, matematika, fizika, kemija, biologija, informatika, politika i gospodarstvo, tjelesna i zdravstvena kultura i izborni predmet (etika ili vjeronauk). Također ima fakultativni predmet astronomije i poljskog jezika.
Česta je i terenska nastava. U Drugom razredu tradicionalno se putuje u Dubrovnik, dok se na maturalno putovanje ide između trećeg i četvrtog razreda.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice škole
Gornjogradska gimnazija u Zagrebu

**Gornjogradska gimnazija u Zagrebu** je javna opća gimnazija u Zagrebu. Nalazi se na Trgu Katarine Zrinske 5. Ravnatelj gimnazije je prof. Nenad Polondak, a u gimnaziji radi 68 profesora. Gornjogradska gimnazija je jedna od rijetkih koja ima profesora Američke kulture i civilizacije, problemske fizike i Talijanske kulture i civilizacije.

## Historija
Od 1945. u zgradi djeluje VI. (ženska) gimnazija. Škola 1954. postaje VI. Mješovita gimnazija koja je 1977. godine ukinuta i ulazi u sastav Ugostiteljsko - hotelijerskog centra. 1990. godine formirana je gimnazija, a od 1991. škola nosi naziv *Gornjogradska gimnazija*. Školska zgrada je više puta pregrađivana jer je tijekom godina ovdje bila Klasična gimnazija, Kraljevska akademija i Kraljevsko sveučilište. Od 1969. godine zgrada škole je zaštićeni spomenik kulture.

## Program

## Poznati bivši učenici
## Izvori
Järvenpää

**Järvenpää** čita se *Jervenpe* (švedski: *Träskända*) je grad i općina na jugu Finske od 40,390 
stanovnika, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Järvenpää leži duž obale Jezera Tuusulanjärvi, udaljena oko 37  km od sjeverno od 
Helsinkija.

Ime grada - Järvenpää doslovno prevedeno znači - *vrh jezera*, jer se najstariji dio grada razvio na najsjevernijem dijelu jezera.

## Historija

Järvenpää se prvi put spominje sredinom 16. vijek kao selo od osam kuća, i to pod svojim finskim i švedskim imenom. Zna se da je selo oko 1840. imalo u jednom zaseoku 434, a u drugom 344 stanovnika, kao i to da je krajem 19. vijeka imalo 1000 stanovnika.

Dolaskom željeznice u naselje 1862., uz gutanje susjednih sela Hyrylästä, Mäntsälään i Hollolaan, stvoreni su povoljni uvjeti za trgovinu i industriju. U to vrijeme su se brojni umjetnici naselili uz obale jezera, među njima i Eero Järnefelt i Jean Sibelius.

Nakon Drugog svjetskog rata Järvenpää je doživjela veliki porast stanovništva, to su bile izbjeglice iz Karelije koja je pripala Sovjetskom Savezu. Ti novodošli stanovnici su donijeli i svoje običaje i vjerska opredjeljenja pa su 1948. podigli svoju prvu pravoslavnu crkvu, a 1980. podigli novu.

Järvenpää se 1951. razdvojila od susjedne općine Tuusula, pa je 1958. dobila status trgovišta, a 1967. kad je imala 14 606 stanovnika i status grada.

## Gradovi prijatelji

* , Szombathely
* , Rødovre
* , Lørenskog
* , Općina Täby
* , Okrug Jõgevamaa
* , Volkhov
* , Buchholz in der Nordheide
* , Pasadena
* , Ho

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Järvenpääa''
Društveni konzervativizam

**Društveni** ili **socijalni konzervativizam** je izraz kojim se opisuju pojedinci, pokreti i ideologije čija se konzervativna ideologija isključivo ili uglavnom odnose na ne-ekonomska, odnosno prije svega na kulturna (te u manjoj mjeri politička) pitanja u nekom društvu, tj. koji se zalažu za održavanje tradicionalnih vrijednosti temeljenih na običajima i dominantnoj religiji. Socijalni konzervatizam protivi se LGBT brakovima, pobačaju, eutanaziji i drugim moralnim tragedijama suvremenog društva.

Društveni konzervativizam se definira i kao suprotstavljanje progresivnim tendencijama u kulturi, odnosno kao dio šire konzervativne ideologije nasuprot ekonomskom konzervativizmu koji konzervativna načela naglašava prije svega u ekonomskim pitanjima. Društveni konzervativci se u pravilu smještaju u politički spektar desnice, iako u nekim slučajevima mogu promovirati ekonomsku politiku blisku ljevici.

## Povezano
* Kršćanska desnica
* Islamizam
* Hindutva
* Kršćanska demokracija
* Agrarijanstvo
Tuusulanjärvi

**Tuusulanjärvi** (švedski: *Tusby träsk*) je jezero na jugu Finske, u Regiji Uusimaa.

## Karakteristike
Jezero Tuusulanjärvi formira granicu općina Tuusula i Järvenpää.

Jezero je dugo 8 km, leži na nadmorskoj visini od 37.8 metra, prosječna dubina mu iznosi - 3.16 m, maksimalna 9.76 m, a ukupna površina mu je 5.9 km².

Na jezeru su imali kuće i živjeli brojni finski umjetnici, među njima i Eero Järnefelt, Jean Sibelius, Juhani Aho, Pekka Halonen, Joonas Kokkonen i Aleksis Kivi.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Karta jezera Tuusulanjärvi'' na portalu Mapcarta
Nurmijärvi

**Nurmijärvi** je najveća ruralna općina na jugu Finske od 41,577 stanovnika, u Regiji Uusimaa.

Nurmijärvi doslovno prevedeno znači *Travnato jezero*, iako to jezero po kojoj je općina dobila ime, više ne postoji, jer je isušeno početkom 20. vijeka.

## Geografija

Općina Nurmijärvi leži udaljena oko 37 km od sjeverno od Helsinkija.

Dva najveća naselja u općini su Klaukkala i Rajamäki.

## Historija
Zna se da je potkraj 1540 kraj oko jezera Nurmijärvi imao 15 sela s ukupno 115 kuća, u kojima je po procjenama živjelo manje od 1000 stanovnika.

Parohija Nurmijärven osnovana je 1558., ali pod jurisdikcijom Helsinkija, tek 1605. postala je potpuno samostalna u vjerskim pitanjima, ali ne i u administrativnim, to je postala tek 1775. kad je dobila vlastitu administraciju.

Krajem 19. vijeka počeli su se graditi prvi industrijski objekti na terenu općine, dislosicirani iz Helsinkija, pa je općina 
narasla na 9359 stanovnika.

Farmaceut Albin Koponen osnovao je 1899. u Nurmijärviju prvu finsku farmaceutsku tvornicu - Nurmijärven apteekin lääkelaboratoorin, kasnije Lääkelaboratorio Alb, koja je radila do 1964. U to vrijeme do općine je došla i željeznica.

Sve do 1917. i Hyvinkää (današnji grad) bila je u sastavu općine, pa je broj stanovnika pao na 7500.

Općina Nurmijärvi 1940. imala je oko 7 900 stanovnika, 1950. oko 10 500, 1970. 16 500, 1980 22 000, 1990. oko 28 000, a početkom 2004. 36 000 stanovnika.

Od 1960-ih počeo je proces seljenja industrijskih pogona iz Helsinkija u naselja Općine Nurmijärvi, zbog dobre prometne povezanosti i jeftinijeg zemljišta, istovremeno je i sve više ljudi živjelo u općini, tako da je ona 
danas najveća ruralna općina Finske.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Nurmijärvi''
Tuusula

**Tuusula** (švedski: *Tusby*) je općina na jugu Finske od 41,577 stanovnika, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Općina Tuusula leži udaljena tridesetak km sjeverno od Helsinkija.

Najveća naselja u općini su Hyrylä (19,500 stanovnika), Jokela (5,300) i Kellokoski (4,300), ostala su mala sela.

Hyrylä koja je centar općine leži duž južne obale Jezera Tuusulanjärvi.
Brojne kuće od crvene cigle podsjećaju na to da je ona nekad bila grad velikog ruskog 
garnizona.

Jokela leži na sjeveru općine, pored željezničke pruge, naselje je izraslo pored nekadašnje ciglane.

Kellokoski je pak izrastao duž rijeke Keravanjoki, pored željezare i bolnice.

## Historija

Parohija Tuusula osnovana je 1643., u stara vremena Tuusula je bila puno veća, jer su njoj bili i Korso, Järvenpää i 
Kerava.

Razvoju centra općine - Hyrylänu puno je pridonjelo formiranje ruskog garnizona - 1850. 
Prvi veliki industrijski pogon u Tuusuli bila je željezara Kellokosken osnovana 1795., a nakon tog ciglane u Jokeli.
Ipak je za razvoj bilo presudno otvorenje prve željezničke pruge 1862.

## Gradovi prijatelji

* , Općina Sollentuna
* , Oppegård
* , Općina Hvidovre
* , Celle
* , Augustów
* , Vidnoje
* , Okrug Vinni
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Tuusula''
Keravanjoki

**Keravanjoki** (švedski: *Kervo å*) je najveća pritoka rijeke Vantaa duga 
66 km, koja teče na na jugu Finske.

## Geografija

Keravanjoki izvire u općini Hausjärvi u Regiji Prava Tavastija od tamo teče prema jugu do 
ušća u rijeku Vantaa nedaleko od Helsinkija.

Rijeka ima sliv velik 395 km², koji se proteže preko regija Prava Tavastija i Uusimaa i prolazi preko općina Hyvinkää, Tuusula, Järvenpää, Kerava i Vantaa.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Keravanjoki''
Američki grafiti

***Američki grafiti*** (engleski **American Graffiti**) američka je filmska komedija-drama iz 1973. koju je režirao i napisao George Lucas. Glavne uloge tumače Richard Dreyfuss, Ron Howard, Paul Le Mat, Charlie Martin Smith, Candy Clark i Mackenzie Phillips. Smješten u Modesto, Kaliforniju 1962., film prati događaje nekolicine tinejdžera iz "baby boom" generacije, kao i njihove popularne trendove, kao što su vožnja automobilima i rock and roll. Radnja se odigrava u sklopu jedne jedine večeri.

Lucas je zamislio priču dok je i sam kao mladić živio u Modestu 1960-ih. Uspio je naći financije i distributera u Universal Pictures nakon što je velik broj filmskih studija odbio njegov koncept. Većina filmskih lokacija bila je u gradiću Petalumi.

*Američki grafiti* je tijekom premijere doživio hvalospjeve kritike te zaradio preko 115 milijuna $ u američkim kinima, čime je bio jedan od najkomercijalnijih filmova 1970-ih. Kongresna biblioteka je film proglasila "kulturno, historijski ili estetski značajnim" te ga uključila u Državni filmski registar. 1998. Američki filmski institut (AFI) je film stavila na 77. mjesto na svojoj listi 100 godina AFI-ja... 100 filmova te na 43. mjesto na listi 100 godina AFI-ja... 100 smjehova.

Godine 1979. je snimljen nastavak pod naslovom *[[More American Graffiti]]*.

## Glavne uloge
*Richard Dreyfuss - Curt Henderson
*Ron Howard - Steve Bolander
*Paul Le Mat - John Milner
*Charles Martin Smith - Terry "The Toad" Fields
*Cindy Williams - Laurie Henderson
*Candy Clark - Debbie Dunham
*Mackenzie Phillips - Carol Morrison
*Wolfman Jack - on sam
*Bo Hopkins - Joe Young
*Manuel Padilla, Jr. - Carlos
*Beau Gentry - Ants
*Harrison Ford - Bob Falfa

## Nagrada
*Američki grafiti* je nominiran za pet Oscara: najbolji film, režiser, izvorni scenario (Lucas, Willars i Katz), sporedna glumica (Candy Clark) i montažu.

Nagrađen je Zlatnim globusom za najbolji film - komedija ili mjuzikl, a nominiran je i u kategoriji najbolje režije i glumca u komediji ili mjuziklu (Richard Dreyfuss).

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''American Graffiti'' Filmsite.org
* The City of Petaluma's salute to ''American Graffiti''
* 
*
Ibrahim Hematnija

**Ibrahim Hematnija** (, Ebrahim Hemmatnia; Sarab, 25. 6. 1976), iransko-nizozemski avanturist, prvi čovjek koji je oplovio svijet na vodenom biciklu. Prije toga oplovio je i Atlantik koristeći isto amfibijsko vozilo pokretano pedalama. Na putovanju je prošao i nekoliko velikih gradova kao što su Dakar, Natal, João Pessoa, Recife, Aracaju, Salvador, Vitória, Rio de Janeiro i Sao Paulo.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice Ibrahima Hematnije
Milivoj Goldštajn

**Milivoj Goldštajn** (Beograd, 7. 7. 1950), ugledni hrvatski i jugoslavenski pravnik, ekonomist, bankar i bliski suradnik dugogodišnjeg predsjednika Uprave Zagrebačke banke (ZABA) Franje Lukovića.

## Biografija
Milivoj Goldštajn je rođen 7. 7. 1950 godine u Beogradu u židovskoj porodici Aleksandra i Zlate Goldštajn. Goldštajnov otac je bio ugledni akademik, sveučilišni profesor, pravni znanstvenik, pisac, glavni osnivač privrednog sudstva u FNR Jugoslaviji, prvi predsjednik Vrhovnog privrednog suda FNR Jugoslavije i sudac Ustavnog suda SR Hrvatske. Majka mu je podrijetlom iz židovske porodice Glied iz Osijeka. Nakon završenog Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu Goldštajn se nakon pripravničkog staža 1978 zaposlio u ZABI. Magistrirao je 1982 godine na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Tijekom karijere u ZABI je obnašao niz ključnih rukovodnih pozicija u području poslovanja s inozemstvom, velikim sustavima, te investicijskim bankarstvom. Članom uprave je imenovan 1998 godine. Organizacijskim restrukturiranjem u ZABI, 2007 godine, Goldštajn je preuzeo diviziju Poslovnog bankarstva u koju je objedinjen kompletan bančin biznis s poduzećima. Goldštajnov uspon se u pojedinim krugovima tumačio kao prešutna promocija u glavnog operativnog menadžera ZABE, te da je Franjo Luković u njemu našao čovjeka od svog povjerenja i omogućio mu da postane neupitni "broj dva" u banci. 2015 godine Goldštajn se povukao s pozicije glavnog operativnog menadžera ZABE.

## Reference

## Literatura
*
Kazuhiro Yamaji

**Kazuhiro Yamaji** (japanski: 山路 和弘; Mie, 4. lipnja 1954.) je japanski glumac i *[[seiyū]]* povezan sa kompanijom Seinenza Theater Company. Njegov opus uključuje nekolicinu filmskih uloga, ali je uglavnom poznat kao *[[seiyū]]* u različitim animeima (npr. *[[Psycho-Pass]]*, *[[Detective Conan]]*, *[[Sword Art Online]]*) te sinhronizacijama, u kojima je često sinhronizirao uloge Christopha Waltza, Jasona Stathama, Hugha Jackmana, Seana Penna, Russella Crowea i Willema Dafoea. Yamaji je glumio i u teatru, a za svoje uloge Karenjina u *[[Ana Karenjina|Ani Karenjinoj]]* i Kazuyje Ikede u drami *Takarazuka Boys* je bio nominiran za nagradu Kikuta Kazuo 2010. godine.
Lohja

**Lohja** (švedski: *Lojo*) je grad i općina na jugu Finske od 47,624 stanovnika, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Lohja leži na istočnom kraju Jezera Lohjanjärvi, udaljena šesdesetak km zapadno od Helsinkija.

## Historija

Historija naselja vezana je uz njegovu crkvu sv. Laurentius (Pyhä Lauri) sagrađenu na prelazu 15. u 16. vijek. Ona je jedan od najznačajnijih finskih srednjovjekovnih spomenika, i treća po veličini kamena crkva u zemlji.

Crkva je pomogla Lohji da postane trgovački centar svoga kraja, ali je ipak sve do 20. vijeka ostala selo.

U grad se počela transformirati tek kad je 1897. podignuta tvornica vapna - *Lohjan Kalkkitehdas*, koja je nakon Prvog svjetskog rata prerasla u cementaru, a nakon tog 1927. u dioničko društvo sa širokom lepezom aktivnosti od rudarstva do električnih uređaja.

Lohja je status grada dobila tek 1969, a nakon tog je 1997. osnovana i Općina Lohja. Njoj je 2009. pridodana Općina Sammatti, pa nakon toga 2013. i općine Karjalohja i Nummi-Pusula.
## Znamenitosti

Pored crkve sv. Laurentiusa, velika atrakcija je i *[[Muzej]] Tytyri*, smješten u starom rudniku vapnenca 100 metara pod zemljom.

## Gradovi prijatelji

* , Växjö
* , Ringerike
* , Aabenraa
* , Skagaströnd
* , Sátoraljaújhely

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Lohjaa''
Maroje Lang

**Maroje Lang** (27. 11. 1972, Zagreb), ugledni hrvatski ekonomist i zamjenik ministra financija Republike Hrvatske od 2014 do 2015 godine.

## Biografija
### Podrijetlo, školovanje i doškolvanje
Dr. sc. Maroje Lang je rođen 27. 11. 1972 godine u uglednoj zagrebačkoj porodici Slobodana i Nade Lang. Sa očeve strane je židovskog i dubrovačkog podrijetla. Nakon završene osnovne škole, dr. Lang je od 1987 do 1990 u Zagrebu pohađao XV. gimnaziju (*Matematičko informatički obrazovni centar*) tj. ugledni MIOC. Nakon mature godinu dana je boravio u Sjedinjenim Američkim Državama (SAD) gdje je pohađao "Srednju školu Woodrow Wilson" u Washington, D.C.-u. Po povratku u Zagreb upisao je Ekonomski fakultet Sveučilišta u Zagrebu koji je pohađao od 1991 do 1997 godine. Na studijskoj godini, od 1993 do 1994, pohađao je Bard College u Saveznoj državi New York, SAD. Od 1997 do 2001 godine, dr. Lang je pohađao poslijediplomski znanstveni studij "Ekonomija međunarodne razmjene" na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Znanstveni magistarski studij iz ekonomije je pohađao od 1999 do 2000 godine na London School of Economics u Velikoj Britaniji. 2011 promoviran je u Doktora znanosti na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.

### Karijera i stručne aktivnosti
Dr. Lang se 1997 zaposlio kao ekonomist u Hrvatskoj narodnoj banci (HNB) u Odjelu za projekciju i analizu platne bilance i tečaja. Do 2012 u HNB je obnašao više vodećih pozicija. 2012 postavljen je za pomoćnika ministra financija Slavka Linića i na poziciju Nacionalnog dužnosnika za ovjeravanje. Razriješenjem Linića i imenovanjem Borisa Lalovca za novog ministra 2014 godine, dr. Lang je kao najobrazovaniji kandidat u Ministarstvu financija imenovan za novog zamjenika ministra financija. 31. 8. 2015 godine, dr. Lang je na vlastiti zahtjev razriješen dužnosti zamjenika ministra financija i dužnosti Nacionalnog dužnosnika za ovjeravanje.

Dr. Lang se tijekom dosadašnje karijere stručno usavršavao i sudjelovao na brojnim specijalističkim seminarima, radionicama i konferencijama u organizaciji Međunarodnog monetarnog fonda, središnjih banaka, te drugih ekonomskih organizacija. Autor je većeg broja znanstvenih i stručnih radova iz područja makroekonomije i financija, te predavač na Ekonomskom fakultetu u Sveučilišta Zagrebu i Zagrebačkoj školi ekonomije i managementa.

## Reference
Michel Wieviorka

**Michel Wieviorka** (Pariz, 23. kolovoza 1946.) je francuski sociolog najznačajniji po svom radu na sociologiji nasilja, terorizma, rasizma te društvenih pokreta.

Rođen je u Parizu 1946. godine. Njegovi baka i djed su bili poljski Židovi koji su ubijenu u Auschwitzu, dok su mu otac, koji je bio u Švicarskoj, majka, kći pariškog krojača koja se skrivala u Grenobleu, preživjeli rat. Imao je braće i sestara, među kojima psihijatrica Sylvie Wieviorka, historičarka Annette Wieviorka i historičar Olivier Wieviorka.

Bivši učenik Alaina Tourainea, Wieviorka je danas jedan od najcjenjenijih sociologa i intelektualaca u Francuskoj i svijetu. Zajedno s Touraineom i Françoisom Dubetom, Wieviorka je razvio metodu znanu kao *[[intervention sociologique]]*, a koju je primijenio pri proučavanju militantnih društvenih pokreta, ali i nekih poznatih sindikalnih pokreta, poput poljske Solidarnosti. Polazeći od Weberove teorije, *[[intervention sociologique]]* pokušava razumjeti subjektivne razloge sudionika u kontekstu većih društvenih konflikata. Ova se metoda ponajviše suprostavila pokušajima Raymonda Boudona da uspostavi teoriju racionalnog izbora kao temeljni pristup francuske sociologije.

Od 2006. do 2010. je bio predsjednik Međunarodne sociološke udruge. Wieviorka je danas direktor centra *Centre d'Analyses et d'Interventions Sociologique* pri Školi za visoke studije društvenih znanosti, a kojeg je 1981. godine utemeljio njegov mentor, Alain Touraine. Uz to je i urednik i osnovač časopisa *Le Monde des Debats* te urednik časopisa *Cahiers internationaux de sociologie*. Godine 2013. primio je orden viteza Legije časti.

## Vanjske veze
*Review of ''Le Racisme'' in the Canadian Journal of Sociology (English)
*Wieviorka's page at the  CADIS, includes a comprehensive bibliography (French)
*Wieviorka's interview: ''"Diversità, valori, responsabilità"''  (Italian)
Lohjanjärvi

**Lohjanjärvi**(švedski: *Lojo sjö*) je jezero na jugu Finske, u Regiji Uusimaa.

## Karakteristike

Jezero Lohjanjärvi leži na nadmorskoj visini od 31.6 metra, prosječna dubina mu iznosi - 12.6 m, maksimalna 54.8 m, a ukupna površina 88.21 km².

Lohjanjärvi je protočno jezero rijeke Mustionjoki, koja dvadesetak km nakon jezera istječe u Finski zaljev.

Najveći otok u jezeru je Lohjansaari (1995 ha), zatim slijede Jalassaari (360 ha), Pensaari (114 ha), Huhtasaari (76 ha) i Seppälänsaari (68 ha).

## Reference

## Vanjske veze
* ''Karta jezera Lohjanjärvi'' na portalu Mapcarta
Mustionjoki

**Mustionjoki** (švedski: *Svartån* ili *Karisån*) je rijeka na jugu Finske, duga 
osamdesetak km.

## Geografija

Mustionjoki izvire iz Jezera Pyhäjärvi kod Karkkile na nadmorskoj visini 
od 72.6 metra u Regiji Uusimaa od tamo teče prema jugozapadu do ušća u Finski zaljev, nedaleko od Jezera Lohjanjärvi.

Rijeka ima sliv velik preko 2000 km², na svom toku teče preko brojnih jezera od kojih su dva najveća; Lohjanjärvi (92 km²) i Hiidenvesi (29 km²).

šume pokrivaju oko 68 % sliva, oranice 29 % a tresetišta 3 %.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Location of Karjaanjoki River Basin''
Kerava

**Kerava** (švedski: *Kervo*) je grad i općina na jugu Finske od 35,317 stanovnika, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Kerava leži udaljena tridesetak km sjeverno od Helsinkija, pa je danas samo dio
konurbacije finske metropole.

## Historija

Za srednjeg vijeka Kerava je bila lovište, procjenjuje se da je sredinom 16. vijeka tu živjelo samo 160 
ljudi. Pa i nadalje sve do 1862. kad je sagrađena željeznička pruga Helsinki - Hämeenlinna - Kerava je bila selo od 
oko 450 stanovnika.

Željeznica je ipak omogućila razvoj industrije, pa su tad podignute ciglana i prva finska tvornica cementa u 
kvartu Savio 1869. Kerava je dobila na važnosti kad je izgrađena željeznička pruga do Porvooa 1874., i kad je značajno povećan 
ruski garnizon u Hyyryli pa je Kerava postala važna stanica (zgrada stanice dovršena je  1878.). Tako da 
se do 1880., broj stanovnika povećao na 649, u to vrijeme pored ciglane podignuta je i tvornica keramike.

Tokom srednjeg vijeka Kerava je administrativno pripadala pod Sipoo, a od 1643., kad je 
osnovana Parohija Tuusula, pod Tuusulu. Kerava je 1924. kad je imala 3083 stanovnika dobila status 
trgovišta. U to vrijeme je i Korso, danas jedan od kvartova grada Vantaa bio pod Keravom.
Kerava je status grada dobila tek 1970.

## Gradovi prijatelji

* , Aruša
* , Aschersleben
* , Hjørring
* , Keila
* , Kristiansand
* , Ogre
* , Reykjanesbær
* , Solt
* , []Trollhättan]
* , [Vladimir (Vladimirska oblast, Rusija)|Vladimir

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Kerava''
Distanazija

**Distanazija** (od grč. δυσ-: ne- + ϑάνατος: smrt), u medicini, korištenje svih raspoloživih sredstava, bilo primjerenih ili neprimjerenih, za umjetno produžavanje života i odgađanje dolaska smrti u bolesnika u završnoj fazi života, unatoč tome što nema nade za izliječenje. Drugi nazivi su *terapijska tvrdoglavost* i *terapijska okrutnost*. Često se smatra pogreškom moderne medicine.

Distanazija nastaje kad se umirućoj osobi tehnološkim sredstvima produžuje ​​biološki život  kroz bez obzira na kvalitetu njenog života. Tehnologije kao što su  implantirani kardioverterski defibrilator, umjetna ventilacija, uređaji za potpomaganje srčanih klijetki, te vantjelesna membranska oksigenacija mogu produžiti proces umiranja.

Izraz *distanazija* obično se koristi kad se umjetno održava na životu osobu čije bi stanje inače bilo nespojivo sa životom; ponekad iza toga stoje neki skriveni motivi.

## Povezano

* moždana smrt
* smrt
* Death with Dignity National Center
* eutanazija
* održavanje na životu
* palijativna skrb

## Reference

## Preporučena literatura

*
Adolphe Sax

**Adolf Saks** (6. novembar 1814 — 7. februar 1894) je bio belgijski dizajner muzičkih instrumenata, najpoznatiji po tome što je izmislio saksofon.

## Biografija
Adolf Saks je rođen 1814. godine u Dinanu u Belgiji. Otac mu se zvao Šarl Žozef Saks i takođe je bio dizajner muzičkih instrumenata. U 24. godini života unapredio je dizajn bas-klarineta. Potom se preselio u Pariz gde je radio na čitavom setu instrumenata. Stvorio je sakshornu (od vojničke trube), saksov rog (duvački instrument sa ventilima) i flugelhornu koja je preteča modernog eufonijuma. Izmislio je i sakstrombu sa ventilima i užim otvorom od saksovog roga, a i klarinet-burdon, preteču kontrabas klarineta. Međutim, Adolf Saks je najpoznatiji po izumu saksofona. Godine 1842. kompozitor Hektor Berlioz napisao je odobrenje za saksofon. Od 1842. do 1846. godine Saks je izmislio čitav asortiman saksofona. Otkriće saksofona donelo je Saksu ugled zahvaljujući kome je 1857. godine postao učitelj na Pariskom konzervatorijumu. Saks je nastavio da osmišljava instrumente do kraja svog života. Umro je u Parizu 7. februara 1894. godine. Sahranjen je na groblju Monmartr.

## Ostali instrumenti Adolfa Saksa

Datoteka:Saxtromba sopran.jpg|Sakstromba
Datoteka:MHS Saxhorn.jpg|Sakshorna
Datoteka:Saxtuba1867.jpg|Sakstuba


## Literatura
* *Adolphe Sax*, Malou Haine, Ed. Bruxelles University, 1980
* *Sax, Mule & Co*, Jean-Pierre Thiollet, Paris, H & D. 
* *Adolphe Sax 1814-1894 — His Life and Legacy*, Wally Horwood, Ed. Egon Publishers Ltd. 
* *The Cambridge Companion to the Saxophone*, Richard Ingham Ed. Cambridge University Press 1998.

## Vanjske veze

* Pictures of four Sax Saxophones (circa 1858–76) 
* 
*
Finale sezone

**Finale sezone** () je izraz koji u televizijskoj terminologiji označava posljednju epizodu, u pravilu igrane (humorističke ili dramske), serije koja se prikazuje tokom jedne sezone. Obično je riječ o epizodi koja se po pojedinim elementima radnje značajno razlikuje od ostalih, odnosno gledateljima se na razne načine nastoji sugerirati da je različita od drugih. Obično se njome nastoji, u većoj ili manjoj mjeri, zaokružiti određena narativna cjelina, tj. dati rješenje nekim elementima zapleta, ali se također mogu uvesti i dramatični obrati i novi podzapleti u obliku cliffhangera. Tvorci završnih epizoda obično uzimaju u obzir mogućnost obustave snimanja prije početka sljedeće sezone, te se u tu svrhu gledateljima može, ali i ne mora servirati nekakva zaokružena završnica; cliffhangeri, sa druge strane, služe da bi gledateljima izazvali dodatno zanimanje u pauzama između sezona, odnosno dali dodatni poticaj za nastavak serije. Potonja tehnika je bila posebno razvijena kod tvoraca popularne sapunice *[[Dallas (TV serija)|Dallas]]*, a kao suvremeni primjer može poslužiti *[[Game of Thrones|Igra prijestolja]]*.

## Povezano
*Premijera sezone
*Finale serije
Premijera sezone

**Premijera sezone** () u televizijskom žargonu označava prvu epizodu pojedine, u pravilu igrane (humorističke ili dramske) serije koja se emitira u jednoj televizijskoj sezoni. Ona obično predstavlja nastavak finala prethodne sezone, odnosno u njoj se nastoji razriješiti cliffhanger ili uvesti novi likovi, zapleti i motivi. Slično kao i finale sezone, i u tu se epizodu obično ulažu daleko veći materijani i kreativni resursi u odnosu na ostatak serije, prije svega zbog toga što je njenim autorima cilj zadržati ranije i/li dovesti nove gledatelje; zbog toga i premijere nekada znaju, slično kao i pilot epizode, završavati cliffhangerom koji bi se trebao razriješiti tokom ostatka sezone.

## Povezano
* Finale sezone
* Televizijski pilot
Finale serije

**Finale serije** () je izraz koji se u televizijskom žargonu koristi za posljednju epizodu neke, u pravilu igrane (humorističke ili dramske) serije. U užem smislu se pod time podrazumijevaju epizode koje su napravljene nakon što su autori odlučili iz konceptualnih ili drugih razloga da je dovrše, odnosno bili svjesni o prethodnoj odluci matične TV-kuće o obustavljanju daljeg snimanja. Takve epizode obično nastoje razriješiti ključne elemente zapleta, odnosno na neki drugi način gledateljima pružiti priliku za svojevrsni emocionalni oproštaj od popularnih likova. Finale serije u tom smislu valja razlikovati od finala sezone, koje zna biti napravljeno pod pretpostavkom da će, u slučaju da serija bude "obnovljena", imati nastavak u premijeri sljedeće sezone. Finala serija u užem smislu su, ukoliko nije riječ o specifičnim oblicima, kao što su miniserije ili telenovele, obično prilična rijetkost u suvremenoj televizijskoj produkciji, odnosno obično ih stvaraju autori koji uživaju izuzetnu kreativnu slobodu ili su u stanju oduprijeti se komercijalnim pritiscima da nekoj popularnoj seriji "nasilno" daju nastavak ili produže emitiranje.

Vjerojatno najgledanije finale serije u historiji jest ''Goodbye, Farewell and Amen'', 256. epizoda popularnog američkog sitkoma ''M*A*S*H'', koja je 28. februara 1983. godine emitirana na programu mreže CBS, a koju je, prema procjenama, gledalo 105,9 miliona ljudi. Vjeruje se kako taj rekord još dugo vremena neće biti nadmašen, prije svega zbog toga što danas gledateljima na raspolaganju stoje daleko veća ponuda televizijskih kanala i atraktivnih sadržaja, te je teško zamisliti da bi jedna jedina serija mogla istovremeno privući toliki broj gledatelja.
Hadžija

**Hadžija** ili, rjeđe, **hadži** (, "hodočasnik") je počasni naslov koji se daje muslimanima koji su obavili hadž, odnosno hodočašće u Meku. Izraz se u prenesenom smislu ponekad koristi osobe koje su se istakle nekim velikim dostignućem odnosno uživaju autoritet u zajednici. Osim muslimana su ga, sa vremenom, počeli upotrebljavati i pojedine kršćanske zajednice, prije svega u zemljama koje su bile pod dugotrajnom muslimanskom vlašću, i to za označavanje vlastitih vjernika koji su obavili hodočašće u Svetoj zemlji (a što, između ostalog, uključuje i Srpsku pravoslavnu crkvu. Izraz se također počeo koristiti i kao prefiks za prezimena (npr. Hadžiosmanović)

U najnovije vrijeme se izraz "hadži" () koristio kao pežorativni izraz za Arape ili muslimane, odnosno domicilno stanovništvo od strane pripadnika američkih oružanih snaga tokom invazije i okupacije Iraka..

## Reference
Azimutalni kvantni broj

**Azimutalni kvantni broj** je kvantni broj atomske orbitale koji određuje orbitalni kutni momenat i opisuje oblik orbitale. Azimutalni kvantni broj je drugi od kvantnih brojeva koji opisuju jedinstveno kvantno stanje elektrona (ostali su glavni kvantni broj, spektroskopska notacija, magnetski kvantni broj i spinski kvantni broj).  Također je poznat kao **orbitalni kutni momenat**, **orbitalni kvantni broj** ili **drugi kvantni broj** i njegova oznaka je **ℓ**.

## Izvođenje

Četiri kvantna broja su povezana s energetskim stanjima elektrona u atomu: *n*, *ℓ*, *m**ℓ* i *m**s*.  Oni određuju cjelovito, jedinstveno kvantno stanje jednog elektrona u atomu, i čine njegovu talasnu funkciju ili orbitalu.  Pomoću Schrödingerove jednadžbe moguće je odrediti prva tri kvantna broja, kada se riješe tri jednadžbe. Zbog toga su jednadžbe za prva tri kvantna broja sve međusobno povezane.  Zbog toga su jednadžbe za prva tri kvantna broja sve međusobno povezane.
Veronikin rubac

**Veronikin rubac** (lat. *Sudarium*) je katolička relikvija. Prema kršćanskoj tradiciji, Isus je obrisao lice u rubac, koji mu je pružila pobožna žena Veronika, za vrijeme Križnog puta.

Sveta Veronika iz Jeruzalema srela je Isusa duž Križnog puta (lat. *Via Dolorosa*) na putu prema Kalvariji. Kada je zastala obrisati krv i znoj s njegova lica sa svojim rupcem, Isusova slika, odraz njegova lica ostao je utisnut na platnu. 

Događaj je obilježen kao šesta postaja Križnoga puta. Prema nekim verzijama, Veronika je kasnije otputovala u Rim predstaviti rubac rimskom caru Tiberiju. Prema legendi, rubac posjeduje čudesne karakteristike: gašenja žeđi, liječenja sljepoće, pa ponekad čak i podizanja mrtvih.

Priča nije zabilježena u svom sadašnjem obliku sve do srednjeg vijeka, a zbog toga je vjerojatno historijska. Ne spominje se u Evanđeljima.

Relikvija se čuva u svetištu u Manoppellu, mjestu u Abruzzu, podno Majelle, nedaleko od Pescare.

## Izvori
Ekstaza svete Tereze

**Ekstaza Svete Tereze** je remek-djelo baroknog kiparstva i jedno od najboljih djela kipara Gian Lorenza Berninija.

## Karakteristike

Ekstaza sv. Tereze čini središnji dio oko kojega je organizirana kapela Cornaro u crkvi Svete Marije Pobjedonosne (*Santa Maria della Vittoria*) u Rimu. Kapela Cornaro je bila grobna kapela kardinala Federica Cornara koji je iz Venecije stigao u Rim 1644. godine. On je dao da se skulpture njegove obitelji postave na zidovima iluzinosističkog prostora kapele osvjetljenog sa skrivenog prozora na vrhu(poput gledatelja u ložama okrenuti kazališnoj sceni) s jonskim stupovima i bačvastim svodom, iznad izvučenog arhitrava, na kojemu su oslikana otvorena nebesa s anđelima i Duhom svetim u obliku golubice.

Središnji dio ove veličanstvene kapele je upravo figuralna skupina koja predstavlja vizionarski svijet mistične svetice. Figure u prirodnoj veličini su smještene u baroknoj niši uovirenoj parnim korinstkim stupovima koji nose prelomljenu trokutastu lunetu iznad zakrivljenog arhitrava. 
Bernini je prikazao trenutak pojačanih emocija – ispoljavanje ekstaze kroz simboliku likova. Anđeo se upravo priprema probosti svetičino srce strijelom dok se lagano spušta u ritmu draperije na njezinoj odjeći. Njegova draperija lagano vihori kao da je upravo sletio, a sv. Tereza je uzdignuta iznad tla na formaciji oblaka. Ona se u transu, zatvorenih očiju i blago otvorenih usta, lagano savija unatrag u dijagonalu. Njena očita napetost je u kontrastu s njezinim opuštenim tijelom, a očituje se nervoznom i dramatičnom draperijom njezine odjeće koja se stapa s oblacima. Iza anđela i sv. Tereze su pozlaćene šipke koje predstavljaju zrake božanskog svjetla s Nebesa.

Ako se približimo prizoru primjećujemo veoma dinamičnu kompoziciju dijagonala, različito usmjerenih u prostor, koje volumen toliko otvaraju, raščlanjuju da je ravnoteža samo labilno lebdenje. Obris kao kontinuirana opisna linija ne postoji. Kompozicijski dinamično otvaranje kulminira na površini, koja je razvedena i izlomljena u plohe što se međusobno isprepleću, sudaraju, izbacujući se u prostor i uvlačeći prostor u sebe, jer iskidane sjene sugeriraju da je prodor prostora još dulji no što jeste. Materijal – mramor, je potpuno negiran, pretvoren u materijalnost tkanine ili mekoću puti, odnosno slikarske kvalitete.

Na ovom prikazu Bernini je spojio barokni ukus za prikazivanje unutarnjih emocija i protureformatorski misticizam. Samo je umjetnik poput Berninija u istom prikazu uspio iskombinirati snažan vjerski sadržaj s erotskim naznakama tako da zadovolji strogi ukus Crkve. Također, Berninijeva vještina je i u tome da od promatrača učini sudionika događaja, što je još pojačano dramskim smještajem i okružjem same kapele. Promatrači su potaknuti da svjedoče mističnom doživljaju sv. Tereze poput posjetitelja dramske predstave.

## Napomene

## Vanjske veze

*smARThistory: ''Ekstaza Svete Tereze'', Kapela Cornaro, Rim.
Vihti

**Vihti** (švedski: *Vichtis*) je općina na jugu Finske od 28,995
stanovnika, u Regiji Uusimaa.

## Geografija

Općina Vihti leži udaljena pedesetak km sjeverozapadno od Helsinkija, centar općine je Nummela

## Historija

Najstariji sačuvani pisani zapis o Vihtiju datira iz 1433., u njemu se spominje kapela u tom tada vrlo rijetko naseljenom kraju.

Smatra se da je 1507. osnovana crkva jer se tad navodi neki Mårthen kao prvi vikar te crkve. Nova crkva sagrađena je 1772.

Vihti je 1749. imao oko 1403 stanovnika, 1850. - 5376, a 1950. - 11 003.

Vihti je 1861. podnio zahtjev da se odvoji od Općine Karkkila.

Općinska uprava preselila u Vihti 1867., prvo Općinsko vijeće osnovano je 1909. a gradska vijećnica sagrađena 1911.

Prva općinska osnovna škola za dječake dovršena je 1873]] u naselju Ojakkala, a sljedeće godine i škola za djevojčice.

Vihti je svog prvog gradonačelnika izabrao 17. maja 1965.

## Privreda i transport

Pored poljoprivrede koja zapošljava najveći broj ljudi Vihti ima i tvornicu elektroničkih komponenti - Dicro Oy.

Pored Vihtia prolazi kružni autoput 3 oko metropolitanskog Helsinkija, tako da stanovnicima treba samo 15 minuta da stignu do centra Helsinkija.

## Gradovi prijatelji

* , Prefektura Fukui

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Vihti''
SECAM

**SECAM**, također navođen i kao **SÉCAM** (, * *'Sé**quentiel **c**ouleur **a**vec **m*'émoire*, francuski izraz za "Sekvencijalna boja sa memorijom"), je sistem analogne televizije u boji koji se prvi put počeo primjenjivati u Francuskoj. Izumio ga je tim na čelu sa Henrijem de Franceom u kompaniji *Compagnie Française de Télévision* (kasnije preuzete od Thomsona, danas Technicolor). Predstavljao je prvi evropski standard u boji. SECAM se danas postepeno izbacuje iz upotrebe, odnosno zamjenjuje digitalnim sistemom  DVB.

## Izvori

## Vanjske veze

* World Analogue Television Standards 
* Simple explanation of color standards
* Discussion of recording SECAM vs PAL on VHS (in French)
Kvarcit

**Kvarcit** je masivna metamorfna stena koja nastaje metamorfozom kvarcnog peščara. Metamorfoza peščara u kvarcit dešava se usled velikog pritiska i temperature. Takvi termodinamički uslovi vezani su za tektonsku kompresiju u orogenim pojasevima. Čist kvarcit je obično beo do svetlosiv, mada se može javiti i u različitim nijansama roze i crvene boje, koje potiču od od oksida gvožđa. Druge boje (žuta, narandžasta) se mogu javiti, ako su prisutne manje količine drugih elemenata.

Ortokvarcit je veoma čist kvarcni peščar, izgrađen uglavnom od dobro obrađenih zrna kvarca, povezanih silikatnim vezivom. Ortokvarcit obično sadrži oko 99% silicijum-dioksida, veoma male količine oksida gvožđa i tragove rezistentnih minerala, kao što su: cirkon, rutil i magnetit. Iako može sadržati fosile, u ovoj steni je sačuvana originalna tekstura i sedimentna struktura.

Kvarcit je stena koja je veoma otporna na eroziju, pa zbog toga veoma često izgrađuje grebene i vrhove. Veoma mali sadržaj silicijuma u steni, dovodi do toga da se eluvijacijom formira veoma mala količina rastresitog pokrivača. Iz tog razloga su mase kvarcita pokrivene veoma tankim slojem rastresitog pokrivača (eluvijuma) i veoma malom količinom vegetacije.

## Povezano
* Spisak stena

## Literatura

* Đorđević V., Đorđević P., Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka
PAL

**PAL** (kratica za *phase-alternating line*, *phase alternation by line* ili *phase alternation line*) sustav je kodiranja boje u analognoj televiziji koji se koristi u mnogim dijelovima svijeta, uključujući i zemlje bivše Jugoslavije. Osmislio ga je njemački inženjer Walter Bruch.

Pojam PAL se često koristi kao sinonim za format slike na analognim i digitalnim medijima (npr. VHS 25 slika/50 poluslika u sekundi koje imaju po 625 linija ili DVD 576i), iako se kao sustav kodiranja koristi u nekim zemljama i uz druge norme emitiranja, npr. PAL-M i PAL-N.

Druga dva sustava koja se koriste u svijetu su SECAM i NTSC.
Predsjednik Kube

**Predsjednik Državnog vijeća Kube** je državni poglavar Kube. Temeljem kubanskog ustava iz 1976. godine, predsjednik je šef Državnog vijeća Kube, odnosno kubanske vlade. Sukladno tomu, predsjednik Kube je istovremeno i premijer, odnosno predsjednik Vijeća ministara. U slučaju odsutnosti ili bolesti predsjednika, njegovu funkciju preuzima prvi potpredsjednik. 

Ustavne ovlasti predsjednika su sljedeće:

#Predlaže Nacionalnoj skupštini narodne sile, nakon što ga potonja izabere, članove Vijeća ministara;
#Prema osobnoj preferenciji prihvaća ostavke članova Vijeća ministara ili Nacionalnoj skupštini narodne sile predlaže njihovu promjenu te, u oba slučaja, predlaže njihove zamjene;
#Prima predstavnike stranih delegacija ili diplomatskih misija. Ova dužnost može biti delegirana bilo kojem potpredsjedniku Državnog vijeća; 
#Preuzima ulogu vrhovnog zapovjednika svih oružanih snaga i određuje njihovu opću organizaciju;
#Predsjeda Nacionalnim obrambenim vijećem;
#Proglašava izvanredno stanje u slučajevima propisanima Ustavom, obavještavajući o svojoj odluci, čim to okolnosti dozvole, Nacionalnu skupštinu narodne sile ili Državno vijeće, ako se Skupština ne može sastati;
#Potpisuje dekrete sa zakonskom snagom i ostale rezolucije Državnog vijeća te zakonske dokumente koje usvaja Vijeće ministara ili njegovo Izvršno vijeće te organizira njihovu objavu u službenom glasilu Republike;
#Preuzima sve ostale ovlast propisane Ustavom ili zakonom;

Aktualni predsjednik je Miguel Díaz-Canel, koji funkciju obnaša od 19. travnja 2018., dok je njegov prvi potpredsjednik Salvador Valdés Mesa.