open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Die Wacht am Rhein

**Straža na Rajni** () je nemačka rodoljubiva pesma. Pesma vuče korene iz istorijskog sukoba između Nemaca i Francuza, i naročito je bila popularna u Nemačkoj za vreme Francusko-pruskog rata i Prvog svetskog rata.

## Historija
1840., francuski premijer Luj Adolf Tjer podržavao je ideju da bi reka Rajna trebala da bude francuska *prirodna granica na istoku*. Nemci su se plašili da bi Francuzi mogli da anektiraju levu obalu Rajne, kao što su tražili za vreme Luja XIV, i uspeli za vreme Napoleonovih ratova nekoliko decenija ranije. Tokom dva veka koja su rotekla od Tridesetogodišnjeg rata pa sve do konačnog poraza Napoleona, stanovnici nemačke nacionalnosti su bili izloženi stalnim manjim i većim invazijama Francuske.

*Nikolaus Beker* je svoje viđenje događaja predstavio u svojoj pesmi zvanoj *Rheinlied* (), u kojoj se zaklinje da će braniti Rajnu. Švapski trgovac Maks Šnekenburger, inspirisan situacijom, je napisao poemu *Die Wacht am Rhein*.

U pesmi, sa pet originalnih strofa, upućen je *gromoglasni poziv* svim Nemcima da brane Rajnu, kako bi osigurali da *neprijateljska noga ne stupi na nemačko tle* (4. strofa). Kasnije su dodate još dve strofa, koje su odgovarala vremenu u kojem su napisne.

Za razliku od starije *[[Heil dir im Siegerkranz]]* koja je slavila cara (Kajzera), *Die Wacht am Rhein* i ostale pesme napisane u ovo doba, kao što su *[[Pesma Nemaca|Das Lied der Deutschen]]* (, danas nemačka himna) i *Was ist des Deutschen Vaterland?* (*Šta je nemačka otadžbina*?; Autor: Ernest Moric) pozivale su Nemce da ostave svoje razlike i razmirice po strani, i da se ujedine, kako bi zaštitili nemačke zemlje.

Autor, Maks Šnekenburger, je radio u Švajcarskoj, i njegovu pesmu je prvi put izveo u Bernu švajcarski orguljaš J. Mendel, a otpevao ju je tenor Metfesel u čast Pruskog ambasadora, fon Busena. Ova prva verzija nije postala popularna. Šnekenburger je umro 1849. nikad ne čuvši poznatiju verziju ove pesme.

Kada je muzički direktor grada Krefelda, Karl Vilhelm, video tekst pesme 1854, napisao je svoju varijantu, i izveo je sa svojim muškim horom 11. juna, dana srebrne godišnjice pruskog princa Vilhelma. Ova verzija je postalal jako popularna, i izvodila se na festivalima.

Kao odgovor na incident u gradiću bilzu Rajne Bad Emsu, Francuska je objavila rat Pruskoj i time započela Francusko-pruski rat 1870. Francuska je rat izgubila, kao i Alzas i Loren, a Nemačka se ujedinila i tako stvorila Nemačko carstvo. Pesma je postala slavna, a kompozitor i njegova porodica su dobili velike počasti, i redovnu penziju koju im je lično dodelio Bizmark.

Danas, teritorije sa leve obale Rajne između Švajcarske i Holandije su pretežno u sastavu Nemačke. Sarland, Rajna-Palatinat i Severna Rajna-Vestfalija su nemačke savezne države; Alzas i severni Loren su delovi Francuske sa izmešanim francusko-nemačkim stanovništvom.

## Tekst

## Vanjske veze
* Tekst pesme
* Mp3
Protocetidi

**Protocetidi** (lat. **Protocetidae**) formiraju raznoliku i heterogenu grupu kitova, koji su nastanjivali područje današnje Azije, Evrope, Afrike i Sjeverne Amerike.

## Opis
U tu porodicu spadalo je mnogo rodova, a neki od njih su i vrlo poznati (npr. *[[Rodhocetus]]*). Do sada otkriveni protocetidi imali su velike prednje i zadnje udove koji su ih mogli podržavati na kopnu, te su vjerovatno živjeli vodozemnim načinom života, i u moru i na kopnu. Nije poznato da li su protocetidi imali horizontalna repna peraja kao današnji kitovi. Međutim, jasno je da su se još više prilagodili životu u vodi od svojih predaka. Kod *Rodhocetusa* je, na primjer, krsna kost, koju kod kopnenih sisara zapravo čini pet sraslih pršljena koji povezuju karlicu sa kičmenim stubom, bila podijeljena na više dijelova. Međutim, karlica je još uvijek bila povezana sa jednim od tih krstačnih pršljena. Nadalje, nosni otvori sada su se nalazili na pola puta uz njušku, što je prvi korak prema onome što se može vidjeti kod današnjih kitova. Njihov pretpostavljeni vodozemni način života podržava otkriće skotne jedinke *[[Maiacetus]]a*, kod koje je fosilizirani fetus bio okrenut glavom prema rodnom kanalu, što ukazuje na to da je *Maiacetus* rađao potomstvo na kopnu. Na ungulatno porijeklo tih ranih kitova još uvijek podsjećaju karakteristike poput prisustva kopita na svakom prstu kod *Rodhocetusa*.

## Taksonomija
. su predložili postojanje potporodica protocetida. *[[Makaracetus]]a* su svrstali u vlastitu potporodicu na osnovu njegovih jedinstvenih prilagodbi za ishranu (uključujući i samo dva sjekutića u obije predmaksilarne kosti). Zatim su uspostavili dvije potporodice za preostale protocetide na osnovu toga koliko su bili prilagođeni životu u vodi:

Protocetini su lutecijski ptorocetidi sa generaliziranim lubanjama sa tri sjekutića u premaksilarnoj kosti i tri kutnjaka u maksilarnoj. Što se tiče poznatog dijela postkranijalnog skeleta, također su imali zdjelicu sličnu onoj kod današnjih kopnenih sisara, sa krsnom kosti sastavljenom od nekoliko sraslih pršljena, spojenih sa karličnom kosti, te velike zadnje udove koji su im služili za potiskivanje kroz vodu.

Pripadnici Georgiacetinae su bartonijski protocetidi, koji predstavljaju prelaz na bazilosauride. Njihove lubanje i zubi slični su onima kod protocetina, ali im je karlica znatno reducirana, bez bitnih veza između krsne kosti i karlične kosti. Njihovi zadnji udovi nikada nisu pronađeni, ali reducirana karlica ukazuje na to da su vjerovatno plivali pomoću repa, a ne stopala.

## Napomene

## Izvori

* 
* 
*
Sivo

**Siva** je uz crnu i bijelu boja jedna od akromatskih boja, dakle i nije jedna iz spektra boja već je mješavina između potpune refleksije bještavila sunčeva svijetla, i njene potpune opreke – totalnog upijanja svih fotona, odnosno crne.

## Izgled i karakteristike
Zbog gore navedenog, sivu zovu i bojom bez ikakvih emocija, neutralnom i nepristranom bojom (kakav je i svijet koji svaki dan vidimo, jer čiste boje spektra vidimo samo u rijetkim prilikama.

Siva je boja kompromisa, nit je crna, nit je bijela, ona je prelaz između dviju neboja. Kad ide više prema crnoj postaje dramatičnija i tajanstvena, a kad se približava bijeloj postaje srebrna i čini se življom i realističnijom.

Kako je ljudi doživljavljaju kao mirnu i neomotivnu boju, ona je odavna predstavljala znak stabilnosti, staloženosti i mira, zbog tog su mnoge uniforme državne administracije uvijek preferirale sivu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''The Color Gray'' na portalu Empower yourself with color psychology
Kovači (Tutin)

**Kovači** je naselje u Srbiji u opštini Tutin u Raškom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 259 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 434 stanovnika).

## Demografija
U naselju Kovači živi 171 punoletni stanovnik, a prosečna starost stanovništva iznosi 31,3 godina (29,3 kod muškaraca i 33,4 kod žena). U naselju ima 55 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 4,71.

Ovo naselje je u potpunosti naseljeno Bošnjacima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Disko (otok)

**Disko** (grenlandski: *Qeqertarsuaq*, danski: *Disko øer*) je veliki otok u Baffinovom zaljevu, uz zapadnu obalu Grenlanda. Ima površinu od 8.578 km2 , što je drugi najveći otok Grenlanda (nakon glavnog otoka Grenlanda) i jedan od 100 najvećih otoka na svijetu. Naziv Qeqertarsuaq znači Veliki otok (od *qeqertaq* = otok).

## Geografija

Otok ima duljinu od oko 160&nbsp;km, uzdižući se na prosječnu visinu od 975 metara, dosižući maksimalnu visinu od 1919 m. Luka Qeqertarsuaq (nazvana po otoku, a također poznata kao *Godhavn*) leži na njegovoj južnoj obali. Blæsedalen dolina se nalazi sjeverno od Qeqertarsuaqa.

Otok je odvojen od poluotoka Nuussuaq na sjeveroistoku tjesnacem Sullorsuaq. Na južnoj strani otoka leži zaljev Disko, uvala otoka Baffin.

## Historija
Erik Crveni bio je prvi zabilježeni posjetitelj otoka Disko u razdoblju između 982. i 985., a možda ga je koristio i kao bazu za ljetni lov i ribolov vikinških kolonista

## Geologija

Mineralni depoziti, fosilni nalazi i geološke formacije čine to područje vrlo interesantnim. Jedna od geoloških karakteristika otoka je telursko željezo: pronađen je 22 tone teška gromada mješavine željeza i željeznog karbida (kohenita). Samo na nekoliko mjesta na Zemlji pronađeno je telursko željezo koje nije meteorskog porijekla.

Na otoku postoje brojni topli izvori. U njima je otkrivena mikroskopska životinja Limnognathia, jedini poznati član svog reda.

## Biološka raznolikost

Nekoliko studija o meiofauni pokazalo je veliku intersticijalnu raznolikost mora oko otoka Disko. Na primjer, vrsta Gastrotricha Diuronotus aspetos se nalazi u zaljevu Iterdla  i Kigdlugssaitsut , a dosad su nađeni samo na otoku Disko. Ona je povezana s bogatom raznolikošću drugih Gastrotricha poput Chatonotus atrox, Halichaetonotus sp., Mesodasys sp., Paradasys sp., Tetranchyroderma sp., Thaumastoderma sp. i Turbanella sp.

## Izvori
Disko (zaljev)

**Disko** (grenlandski: *Qeqertarsuup tunua*; danski: *Diskobugten* ) je uvala na zapadnoj obali Grenlanda. To je široki zaton na jugoistoku Baffinovog zaljeva.

## Geografija

Južnu obalu Disko zaljeva karakteriziraju mnogobrojni grebeni i otočići Aasiaatskog otočja. Qasigiannguit i Ilimanaq glavna su naselja u jugoistočnom dijelu zaljevu, a nalaze se južno od izlaza fjorda Ilulissat u more.

Na sjeveru uvala je omeđena otokom Qeqertarsuaqom, najvećim na zapadnoj obali. Sjeverno od Ilulissata i zapadno od otoka Aluttoq uvala se pretvara u tjesnac Sullorsuaq, koji odvaja Qeqertarsuaq od poluotoka Nuussuaq.

## Historija

Zaljev Disko je tijekom stoljeća bio važno mjesto. Europljani su se s njegovom obalom prvi put susreli kad je Erik Crveni otpočeo naseljavanje 985. zapadne obale Grenlanda, koja je bila pogodnija za život. Tamošnja dva naselja, zvana istočno i zapadno naselje, bila su samoodrživa gospodarstva, koja su živjela od stočarstva. Ubrzo nakon osnivanja zapadnog naselja Vikinzi su za ljetnog otapanja leda krenuli duž obale i otkrili zaljev Disko.

Oni su za ovaj zaljev prije svega bili zainteresirani zbog njegovih bogatih resursa: morževi su davali bjelokost, tuljani krzno, a kitovi mnogo različitih stvari. Ti su proizvodi postali glavni izvor prihoda za grenlandske naseljenike, koji su trgovali s Islandom, Britanskim otočjem i kontinentalnom Europom. Bez tog bogatstva prirodnih resursa tamošnja naselja vjerojatno ne bi opstala tako dugo.

Nije točno poznato kad su se Inuiti prvi put pojavili u zaljevu Disko; vikinška predaja kaže da je to područje bilo nenaseljeno kad su ga Vikinzi prvi put istražili. Prema toj predaji, na kraju je sklopljen sporazum s Inuitima, koji su tamo došli sa sjevera i sa zapada. Jedno su vrijeme obje strane mirno živjele i koristile zaljev i njegove resurse. No kasnija predaja govori o borbama i ubojstvima na obje strane. Međutim, temeljni razlog za napuštanje grenlandskih naselja bilo je nastupanje malog ledenog doba u 15. stoljeću. Došlo je do tako ekstremnih promjena u temperaturi da je zaljev Disko postao nedostupan čak i za toplijih ljetnih mjeseci, što je uništilo sredstva za život grenlandskih Vikinga. Čak je i istočno naselje, koje se nalazilo ispod Arktičkog kruga, postalo prehladno za život. Od tada pa sve do danske kolonizacije Grenlanda u 18. stoljeću Inuiti su kontrolirali područje zaljeva Disko, premda su engleski i nizozemski kitolovci ponekad posjećivali to područje nakon što je ono ucrtano u kartu tijekom treće ekspedicije Johna Davisa na Grenland 1587. godine.

## Izvori
Tjesnac Sullorsuaq

**Sullorsuaq** (po starom grenlandskom pravopisu *Suvdlorssuaq*, danski:*Vaigat* ) je tjesnac na zapadnoj obali Grenlanda.

Tjesnac razdvaja poluotok Nuussuaq na sjeveroistoku od otoka Qeqertarsuaq na jugozapadu. Vodeni put tjesnaca spaja unutarnji zaljev Disko zaljev na jugoistoku s Baffinovim zaljevom na sjeverozapadu. Otok Qeqertarsuatsiaq nalazi se na sjeveroistočnom ulazu u tjesnac, gdje se ovaj otvara u Baffinov zaljev. Na jugoistočnom kraju, na izlazu iz tjesnaca smješten je veliki otok Alluttoq.

## Historija

Arheološka istraživanja u Qilakitsoqu na sjeveroistočnoj obali otkrila postojanje drevne arktičke kulture kasnije imenovane Saqqaq kulturom, koja je arheološka oznaka za najraniju paleo-eskimsku kulturu zapadnog i jugoistočnog dijela Grenlanda. Domoroci naseljavaju to područje srednjezapadnog Grenlanda između 2500 pne i 800 pne.

Saqqaq je jedino naselje u tom području, a nalazi se u južnom dijelu na obalama poluotoka Nuussuaq. Nekadašnje rudarsko naselje Qullissat nalazi se na obali otoka Disko. Cijela obala je danas nenaseljena.

## Izvori
Kriket reprezentacija Engleske

**Engleska reprezentacija u kriketu** ili **Engleski kriket tim** ()  je tim koji predstavlja Englesku i Wales (a do 1992. godine također i Škotsku) u međunarodnim kriket natjecanjima. Od 1. januara 1997. njime upravlja Uprava za kriket Engleske i Velsa (ECB), a prije toga je bilo pod Marylebone Cricket Clubom (MCC) od 1903. do kraja 1996.

Engleska i Australija su bili prvi timovi koji su igrali test meč (od 15. do 19. marta 1877), i te dvije zemlje su zajedno sa Južnom Afrikom stvorile Imperijalnu konferenciju u kriketu (preteču Međunarodnog savjeta za kriket) 15. juna 1909. Engleska i Australija su također igrale prvi One Day International (ODI) 5. januar 1971. Engleski prvi međunarodni Twenty20 meč je odigran 13. juna 2005. protiv Australije.

Na dan 24. novembra 2013, Engleska je pobijedila u 336 od 940 test mečeva koje je igrala (sa 335 neriješenih). Engleska je u One Day Internationalu završila kao finalist u tri Svjetska kupa u kriketu (1979, 1987 i 1992), te također kao finalist u natjecanju ICC Champions Trophy 2004. i 2013. Godine 2010. je osvojila prvenstvo ICC World Twenty20.

Engleska reprezentacija trenutno drži kup Ashes. Na dan 16. novembra 2013, je bila treća po ICC Test rangu i ODI rangu, te 6. u T20 Internationalu i rangu Twenty20.

## Izvori

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* England and Wales Cricket Board
Bitka kod Trajanovih vrata

**Bitka kod Trajanovih vrata** odigrala se 17. 8. 986. godine između bugarskih i istočnorimskih snaga. To je bio najveći poraz cara Bazilija (Vasilija) II u borbama sa Samuilom.

Nakon neuspješne opsade Sofije, istočnorimski car se sa vojskom povukao prema Trakiji. U klancu takozvanih Trajanovih vrata makedonske čete su ih napale i napravile pokolj. Carev šator, sve blago i oprema bili su zaplijenjeni. Ogroman broj istočnorimskih vojnika stradao je u borbi, a posljedica ovog poraza bio je novi građanski rat u Istočnom Rimskom Carstvu.
Austin & Ally

***Austin & Ally*** (**Ostin i Ali**) je američka tinejdžerska humoristička TV serija. Prvi put je emitovana na Dizni kanalu. Govori o pevaču Ostinu i njegovoj partnerki Ali. Serija se emituje na engleskom sa prevodom. Odigrane su dvije sezone,a već se počela prikazivati i treća. Snimljena je u Majamiju 2011. godine. Glavnu ulogu, Ostina Muna glumi Ross Lynch, njegovu partnerku Ali glumi Laura Marano, najboljeg prijatelja Deza glumi Kalum Vorti i menadžera Triš glumi Rejni Rodrigus.

Sve je počelo kada je Ostin čuo Ali kako svira prelepu pesmu. On ju je obradio i postavio na Internet uz pomoć Deza. Ali se u početku ljutila, ali je brzo shvatila da Ostin želi da dokaže ocu da se on može baviti muzikom. Njih dvoje su postali poslovni partneri. Napisali su mnogo pesama pomoću kojih je Ostin postao veoma popularan. Pošto Ali ima veliku tremu od scene niko njen rad ne primećuje, ali je ona ipak zadovoljna zbog Ostinovog uspeha. Na kraju oni postaju i ljubavni partneri , dok u međuvremenu Ostin pomaže Ali da se olobodi svog straha od scene.U trećoj sezoni Ostin i Ali su snimili dokumentarac o njima. Posle velikih popularnih serija Hana Montana , Igraj , Čarobnjaci sa veverli Plejsa i Ugodni život na palubi Ostin i Ali je dosegla petu po redu popularnost.

## Likovi
### Ostin Mun
austin Mun (Ross Lynch) je talentovani pjevač i plesač. On je sladak,šarmantan, ima dobar glas i odlično pleše. Austin obožava palačinke. Njegovo srednje ime je "Monika".On je vrlo detinjast i voli da skuplja plišane mede, takođe ima veliki strah od suncobrana,a taj strah je prebrodio uz pomoć Deza.

### Ali Doson
Ali Doson (Laura Marano) je Ostinova partnerka. Ona lepo peva samo ima tremu od scene, pa joj Ostin pomaže da se oslobodi straha. Vrlo je ozbiljna, a ponekad i dosadna. Ali ima oca Lastera i majku Peni koja radi u Africi. Njeni najbolji prijatelji su Ostin i Dez, i najbolja drugarica Triš. Ona se ni sa kim više i ne druži.

Ali je dobra, nesebična sedamnaestogodišnjakinja koja radi sa tatom u prodavnici instrumenata *Sonik Bum*. Najviše vremena provodi u sobi pišući pesme u svoju pesmaricu, koju neda nikom da čita. Ona je jako loša u plesanju. U prvoj sezoni ona je imala strah od scene zato što misli da će pogrešiti i da će joj se ljudi smejati. Tek u drugoj sezoni se ohrabrila.

Ali ima smeđu kosu. U drugoj sezoni je imala kovrdžavu, smeđu kosu sa plavim završecima.Oči su joj smeđe. Ona je visoka i mršava. Najčešće nosi šarene haljine a u drugoj sezoni je češće nosila pantalone i jednobojne majice.

### Triš De La Rosa
Patricija Marija De La Rosa poznatija kao Triš (Rejni Rodrigus) je Ostinova menadžerka.Ona ne može ni jedan posao gde se zaposli držati ni 2 dana ali Ostinov menadžer je njen omiljeni posao.Ona je Alina najbolja drugarica.

### Dez Perado
Dezmond "Dez" Perado (Kalum Vorti) je Ostinov najbolji drug.On je veoma otkačen.Stalno nosi čudnu odjeću.Sanja da postane režiser.

Pored ovih likova ima mnogo sporednih.

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Ross Lynch

**Ros Linč** (; 29. decembar 1995) je američki glumac, pevač, instrumentalista i plesač. On je najpoznatiji po svojoj ulozi Ostina Muna u komediji "Ostin i Ali" na Dizni kanalu. Takođe svira ritam gitaru u svom porodičnom bendu R5, sa svojom braćom Rajkerom i Rokijem, sestrom Rajdel i naboljim porodičnim prijateljem Elingtonom Ratlifom.
Neki od Rosovih hitova su: Pass Me By, Billion Hits, Double Take, Heartbeat, Not a love song, Think about you i Two in a Million.
Ros je poznat i po tome što je u filmu Tinejdžersko leto (Teen Beach Movie) dobio ulogu Brejdija.

## Rani život
Rođen je u Litltonu (Koloradu). Karijeru je počeo u svom porodičnom bendu R5.

## Karijera
Linč je veoma popularan od uloge Ostina u komediji Ostin i Ali. Takođe i po ulozi Brejdija u filmu Tinejdžersko leto. Skoro je snimljen i nastavak filma, Tinejdžersko leto 2, posle koga je Ros postao jos popularniji.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* 
* Ros Linč na ''TV Guide''
Laura Marano

**Lora Marano** () je američka glumica i pjevačica. Njena najpoznatija uloga je u seriji Ostin i Ali gdje tumači ulogu Ali Doson. Ona ima stariju sestru Venesu Marano koja je takođe glumica. U seriji Austin and Ally glumila je sa glumcem Ross Lynch. Sa njim je posle serije bila u vezi. Njena sestra Vanesa Marano i ona se ne slažu baš najbolje.

## Izvori

## Vanjske veze
* Zvanični sajt
*
Suzavac

**Suzavac** je specijalno kemijsko ručno ili puščano sredstvo uglavnom na bazi CS-a (klorobenzalmalononitrila) ili defenola. Osobno je sredstvo za zaštitu i obvezatno je koristiti gas-maske. Može bit pakovan u raznim oblicima i ambalaži (većinom u metalnom (aluminijskom)). Kad je u obliku ručne bombe u valjkastom obliku sa inicijalnim zapaljivim upaljačem, onda mu zapaljiva želatinska smjesa iznosi težine od 150-200g, a ako je namijenjen za puščano ispaljenje, tada mu težina iznosi oko 100g.

**Specijalna kemijska sredstva** mogu biti u obliku kemijskih tromblona, ručnih bombi, ručnih eksplozivno-kemijskih bombi i raznih kemijskih dimnih kompozicija. Dužina sagorijevanja smjese ovisi o količini kemijske supstance.

Ovakva sredstva su zabranjena za normalnu uporabu i prodaju u gore navedenim oblicima, jer su kao takvi dozvoljeni samo policiji i vojsci. Za prodaju su dozvoljena samo u tekućem obliku (sprej) za samoobranu težine manje od 50ml. Ova sredstva mogu samo upotrebljavati stručne osposobljene osobe. Kod aktiviranja ili bacanja takvih kemijskih supstanci treba obratiti pažnju na smjer vjetra i vremenske prilike i zabranjena je upotreba u zatvorenom prostoru.

## Literatura
* *Hrvatski vojnik*, broj 48.
Sanjke

**Sanjke** ili **saonice **su tipično zimsko prevozno sredstvo, za kretanje po snijegu i ledu, koje mogu biti pokretane na raznorazne načine, od tog da ih netko vuče, ili da imaju nekakav motor ili da se koriste samo za spuštanje niz padine iz sportsko - rekreacijskih razloga.
## Historija i karakteristike
*Sanjke* imaju vrlo jednostavnu konstrukciju, to su zapravo dvije uzdužne letve (spojene poprečnim letvama) pa im za kretanje netreba kotač. One su toliko stare da se pretpostavlja da je to bilo prvo prevozno sredstvo koje su poznavali ljudi.

Njih su poznavali još Asirci i Egipćani, a to znamo sa njihovih reljefa, na kojima su prikazane neka vrst sanjki (zapravo nosila), koje vuku ogromne statue.

Izum kotača i osovine izbacio je sanjke iz upotrebe iz svih zemalja svijeta, osim onih sa dugim zimama u kojima su se sanjke zadržale kao praktično vozilo, koje kliže.

Sanjke mogu vući kojekakve životinje, danas su to najčešće konji i psi (Aljaska i Kanada) poznate su po utrkama psećih sanjki), ipak njih sve više izbacuju iz upotrebe - sanjke sa motorom. Ruska trojka ostale su najpoznatije sanjke koje su vukli konji.

Danas ima kojekakvih sanjki, napravljenih od drva, metala ili plastike, one su danas manje više povezane sa sportom ili rekreacijom i služe gotovo isključivo za spuštanje niz padine, od napoznatijeg boba do sanjki za jednog koje služe za natjecanja.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Sled'' na portalu Encyclopædia Britannica
Snares

**Snares** (en. za „zamke”) ili **Tini Heke** (maorski) je otočje koje se nalazi u Tihom oceanu, 200&nbsp;km južno od Južnog otoka Novog Zelanda. Otočje Snares se sastoji od glavnog Sjeveroistočnog otoka (maorski: *Te Taniwha*, tj. „morsko čudovište”) površine 2,5&nbsp;km², te manjeg otoka Broughtona površine 0,5&nbsp;km² i 5&nbsp;km udaljenog izoliranog lanca Zapadnog otočja kojeg čine hridi nazvane po maorskim brojevima od 1 do 5: *Tahi, Rua, Toru, Whā i Rima*. Otočje je uglavnom ravno sa 130 m visokim planinskim dijelom zapadne obale Sjeveroistočnog otoka.

Naziv *Snares* („zamke”) mu je dao kapetan broda HMS Discovery, George Vancouver po otkriću 23. studenog 1791. godine, i to jer je smatrao ovo otočje opasnim za brodove. Za razliku od drugih subantarktičkih otoka koji su u 19. st. gotovo uništeni kitolovom i lovom na tuljane, otočje Snares je ostalo jednom od posljednjih nedirnutih divljina Novog Zelanda

Vegetaciju predstavljaju subantarktička zakržljala stabla, te grmlje i megabilje. Otočje je nenaseljeno i Novozelandsko ministarstvo okoliša ga smatra otočjem „minimalnog ljudskog utjecaja” zbog znatne populacije morskih ptica, kao što je garavi zovoj čije je glavno gnijezdilište upravo na ovom otočju. Tu se gnijezde i endemski Snerski pingvin (*Eudyptes robustus*), te ugrožene vrste kao što su žutouhi pingvin, bjelobrada burnica, i dr.. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god..

## Reference

* E. S. Gourlay, *[http://rsnz.natlib.govt.nz/volume/rsnz_78/rsnz_78_02_001930.html 1948 Auckland Islands Coleoptera]*
* Joan Druett, *Island of the Lost: Shipwrecked At the Edge of the World*, 2007.

## Vanjske veze

* Snares Islands , New Zealand Department of Conservation 

### Ostali projekti
Otočje Bounty

**Otočje Bounty** je otočje koje se nalazi u južnom Tihom oceanu, 670&nbsp;km istočno-jugoistočno od Južnog otoka Novog Zelanda i 530&nbsp;km jugozapadno od novozelandskog otočja Chatham.

Otkrio ga je kapetan broda HMS Bounty, William Bligh, 1788. godine i nazvao ga je po svom brodu, tek nekoliko mjeseci prije slavne pobune na brodu Bounty.

Otočje Bounty se sastoji od 13 negostoljubivih i nenaseljenih granitnih otočića i brojnih hridi, koji su podijeljeni na Zapadnu (najveći Depot Island, Dog Rock, Lion, Penguin, Proclamation, Ranfurly, Ruatara, Seal Rock, Skua Rock, Spider i Tunnel Island), Središnju (Coronet, Funnel i Prion Island) i Istočnu skupinu (Con, Molly Cap i North Rock) ukupne površine kopna od tek 1,35&nbsp;km². Najviša točka otočja je 73 m visok vrh otoka Funnel.

Otočje Bounty je nenaseljeno i cijelo je pretvoreno u ptičji rezervat prirode zbog znatne populacije ugroženih vrsta pingvina *[[Eudyptes sclateri]]*, Salvinovog albatrosa (*[[Thalassarche salvini]]*) i Bountyjskog kormorana *([[Leucocarbo ranfurlyi]])*. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god..

## Izvori

## Vanjske veze

* Antipodes Islands , Department of Conservation 

### Ostali projekti
Otočje Antipodes

**Otočje Antipodes** je otočje koje se nalazi u Tihom oceanu, 860&nbsp;km jugoistočno od otoka Stewart, i teritorijalno pripada Novom Zelandu. 

Naziv je dobilo od grčkog izraza ἀντίποδες (*anti* = „nasuprot” i *pous* = „stopa”) za antipodu, tj. mjesto na zemlji koje je dijametralno suprotno nekom drugom mjestu; u slučaju otočja Antipodes to je Sjeverna Irska.

Otočje Antipodes se sastoji od skupine negostoljubivih i nenaseljenih vulkanskih otočića ukupne površine kopna od 22&nbsp;km². Pored glavnog Antipodes otoka površine 20&nbsp;km², tu su i otoci: Bollons (2&nbsp;km²), Windward i Archway, te manje hridi: Orde Lees, Leeward i South Islet. Najviša točka otočja je 402 m visok vulkan Mount Galloway na zapadnoj strani otoka Antipodes.

Otočje Antipodes je nenaseljeno i cijelo je pretvoreno u rezervat prirode. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god..

## Izvori

## Vanjske veze

* Antipodes Islands , Department of Conservation 

### Ostali projekti
Otočje Auckland

**Otočje Auckland** je otočje koje se nalazi u Tihom oceanu, 465&nbsp;km južno od Južnog otoka Novog Zelanda. 

Ime mu je dao kapetan kitolovca *Ocean*, Abraham Bristow po otkriću 1806. godine, i to po očevom prijatelju, Lordu Williamu Edenu Aucklandu.

Otočje Auckland se sastoji od skupine negostoljubivih i nenaseljenih vulkanskih otočića ukupne površine kopna od 625&nbsp;km². Pored glavnog otoka Auckland (*Motu Maha*) površine 510&nbsp;km², tu su i otoci: Adams (100&nbsp;km²), Disappointment Island (10&nbsp;km²), Enderby (1&nbsp;km²), te manje hridi kao što su: Ewing i Rosei. Najviša točka otočja je 650 m visok rub ugaslog vulkana Mount Dick na zapadnoj strani otoka Adams.

Vegetaciju predtsvalja subantarktička zakržljala stabla, te grmlja i trava. Fauna se sastoji uglavnom od morskih vrsta: morski lav, morski slon, morski psi, pingvini i morske ptice. U 19. i 20. stoljeću na otocima su uzgajane domaće životinje (goveda, ovce, koze, psi, oposumi i kunići) koji su do 90-ih godina 20. stoljeća, na jedan ili drugi način, uništili ekosustav otočja. Od tada su na otočju mogu naći samo divlje kokoši i svinje. Posljednji kunići i miševi su uništeni 1993. god. na otoku Enderby. Zanimljivo, štakora nema na ovim otocima, iako su na drugim otocima ove geografske širine masovno prisutni.

Otočje Auckland je nenaseljeno i cijelo je pretvoreno u pomorski rezervat prirode. Često ga posjećuju znanstvene ekspedicije, a od 1942.-45. god. na glavnom otoku je djelovala stalna vojna postaja. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god..

## Reference

* E. S. Gourlay, *[http://rsnz.natlib.govt.nz/volume/rsnz_78/rsnz_78_02_001930.html 1948 Auckland Islands Coleoptera]*
* Joan Druett, *Island of the Lost: Shipwrecked At the Edge of the World*, 2007.

## Vanjske veze

* Auckland Islands Marine Reserve, New Zealand Department of Conservation 

### Ostali projekti
Morski lav

**Morski lavovi** su podporodica životinja iz reda zvijeri.

Morski lav je životinja izduženog vretenastog tijela koja na glavi ima uočljive mesnate, poput prsta kratke uške. Izdužena njuška nosi duge dlake kao brkove. Prednji su mu udovi pretvoreni u peraje, pet je prstiju spojeno plivaćom opnom i nosi kraće pandže. Zadnje noge imaju dulji prvi i peti prst, a treći prst ima jaku pandžu. Stražnje peraje može saviti prema naprijed pa se pomoću njih kreće po suhom. Tijelo mu je pokriveno tamnom, kratkom, masnom i vrlo gustom dlakom.

Veći mužjak naraste do tri metra u duljinu i teži oko 250 kilograma. Živi na morskim obalama u većim čoporima, vrlo okretno pliva i roni. Veoma su plastičnog ponašanja, mogu se lako pripitomiti i naučiti različitim vještinama. Živi uz južne obale Sjeverne Amerike. Ženka koti do dva mladunca. Nije ugrožena životinja.

## Vanjske veze

* Kalifornijski morski lav
Otočje Campbell

**Otočje Campbell** je otočje koje se nalazi u Tihom oceanu, 600&nbsp;km južno od otoka Stewart Novog Zelanda. Otočje Campbell se sastoji od glavnog otoka Campbell (maorski: *Motu Ihupuku*) površine 112,68&nbsp;km², te manjih otočića i hridi kao što su: Dent, Folly, Isle de Jeanette Marie, i najjužnija točka Novog Zelanda, otočić Jacquemart. Otočje je uglavnom ravno s 500 m visokim planinskim dijelom južne obale otoka Campbell.

Ime mu je dao kapetan jedrenjaka *Perseverance*, Frederick Hasselborough po otkriću 1810. godine, i to po vlasniku broda, Robertu Campbellu. U 19. stoljeću otok je postao središte lova na tuljane što je dovelo do njihova gotovo iskorjenja i uništenja ekosustava otočja. Od 1896. je otok Campbell jedno kratko vrijeme pretvoren u farmu ovaca koja je propala u Velikoj ekonomskoj krizi 1931. godine. Od tada otok posjećuju samo znanstvenici koji su koristili vojnu postaju iz Drugog svjetskog rata kao meteorološku postaju do 1958. godine kada je izgrađena nova koja je napuštena 1995. godine. Na stogodišnjicu otkrića otoka u prosincu 2010. godine organizirana je ekspedicija CIBE (*Campbell Island Bicentennial Expedition*), najveća multidisciplinarna ekspedicija na ovo otočje u posljednjih 20 godina s ciljem bilježenja ljudske povijesti na otočju, te da obnovi floru i faunu otoka nakon uklanjanja ovaca i najvećeg programa iskorjenja štakora na svijetu.

Vegetaciju predstavljaju subantarktička zakržljala stabla, te grmlje i megabilje. Fauna se sastoji uglavnom od morskih vrsta: morski lav, morski slon, morski psi, pingvini i morske ptice. Otočje Campbell je nenaseljeno i cijelo je pretvoreno u ptičji rezervat prirode zbog znatne populacije morskih ptica (npr. sjeverni veliki burnjak), te ugroženih vrsta kao što su žutouhi pingvin, bjelobrada burnica, Campbellov albatros (*[[halassarche impavida]]*), južni kraljevski albatros (*[[Diomedea epomophora]]*) i endemske vrste kao što je Campbellska patka *([[Anas nesiotis]])*, Campbellski bekas *(Coenocorypha aucklandica perseverance)*. Ekološki, ono pripada novozelandskim subantarktičkim otočjima koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god..

## Reference

* E. S. Gourlay, *[http://rsnz.natlib.govt.nz/volume/rsnz_78/rsnz_78_02_001930.html 1948 Auckland Islands Coleoptera]*
* Joan Druett, *Island of the Lost: Shipwrecked At the Edge of the World*, 2007.

## Vanjske veze

* Povijest otočja Campbell  
* Landcare Research - Campbell Island  

### Ostali projekti
Te Wahipounamu

**Te Wahipounamu** (maorski za „mjesto zelenog kamenja”) je područje 4 nacionalna parka ukupne površine od 26.000&nbsp;km², koji su smješteni na krajnjem jugozapadu Južnog otoka Novog Zelanda. Njegov krajolik je oblikovan povlačenjem ledenjaka u fjordove, stjenovite obale, visoke litice, jezera i slapove. Dvije trećine područja pokrivaju šume južne bukve (*[[Nothofagus]]*) i četinjače vrste *[[Podocarpaceae]]*, od kojih su neki primjerci stari i do 800 godina. Vjeruje se kako ovo područje sadrži neke od najboljih primjera izvorne flore i faune kontinenta Gondvana, a svjedoče o vezama s danjašnjim živim svijetom koji još uvijek ovdje obitava. Ovo područje ima veliku bioraznolikost, uključujući mnoge ugrožene vrste biljaka i životinja kao što je kea, jedina planinska vrsta papige, i ugrožena vrsta ptica neletačica, takahe. Zbog toga je 1990. godine područje Te Wahipounamu upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji.

Nacionalni parkovi Te Wahipounamua su:

## Izvori

## Vanjske veze

* UNEP-WCMC World Heritage Site datasheet   Iscrpne informacije
Oxford Classical Dictionary

***The Oxford Classical Dictionary*** (***OCD***), tj. ***Oxfordski klasični leksikon*** jeste jednotomna enciklopedija na engleskom jeziku koja obrađuje teme vezane za antičku Grčku i Rim. Prvo izdanje objavljeno je 1949. godine (*OCD1*), a uredio ga je Max Cary uz pomoć H. J. Rosea, H. P. Harveya i A. Soutera. Drugo izdanje (*OCD2*), koje su uredili Nicholas G. L. Hammond i H. H. Scullard, izašlo je 1970. godine, a treće izdanje, koje su uredili Simon Hornblower i Antony Spawforth, štampano je 1996. godine (*OCD3*). Godine 2003. objavljeno je revidirano treće izdanje, koje je skoro identično s prethodnim trećim izdanjem. Četvrto izdanje, koje su uredili Simon Hornblower i Antony Spawforth uz pomoć Esther Eidinow, izašlo je 2012. godine. Ovu najnoviju verziju karakterišu tri glavne odlike: prvo, revidiran je tekst oko polovine odrednica; drugo, 90 je novih ili zamenjenih odrednica (19 je zamenjenih); i treće, ažurirana je bibliografija za sve odrednice.

## Digitalno i internetsko izdanje

Treće revidirano izdanje dostupno je na Internetu za članove institucija koje su se pretplatile, bilo na Oxford Digital Reference Shelf  ili na Oxford Reference Online Premium.
Treće izdanje (iz 1996) bilo je dostupno i na CD-ROM-u, ali je bilo delimično inkompatibilno s novijim verzijama Windowsa, i kasnije nije revidirano niti ponovo objavljivano. Treće je izdanje dostupno i na InteLex Corporation preko Interneta, ali ne više i na CD-ROM-u (*InteLex* verzija bila je kompatibilna sa svim operativnim sistemima Windowsa).

## Zanimljivosti

Primerak *OCD* tradicionalno se poklanja studentima koji osvoje četiri uzastopne zlatne medalje na Nacionalnom ispitu iz latinskog.

## Reference

## Povezano

* Pauly-Wissowa, sveobuhvatna višetomna enciklopedija o antici, na nemačkom i na engleskom jeziku.

## Vanjske veze
* Oxfordska kataloška odrednica za ''OCD''
* Oxford University Press UK, kataloška odrednica za četvrto izdanje ''OCD''-a
* Kataloška odrednica na Amazon.co.uk za četvrto izdanje ''OCD''-a
* Četvrto izdanje 
* Treće revidirano izdanje 
* Sažeto izdanje: *Oxford Companion to Classical Civilization*  (tvrdi povez),  (meki povez)
Mount Aspiring

**Mount Aspiring** ili **Tititea** (na maorskom), visine 3033 m, najviša je planina Novog Zelanda izvan Nacionalnog parka Mount Cook, koji se nalazi nešto sjevernije. Nalazi se u južnom dijelu Južnih Alpi, koje se pružaju duž Južnog otoka. Njegovo englesko ime, *Mount Aspiring* („Slavoljubiva planina”), dao mu je britanski inženjer i istraživač John Turnbull Thomson 1857. godine. No, planina je Maorima bila poznata kao *Tititea* („Blistavi vrh”), naziv koji se ponovno udomaćio nakon sporazuma s maorskim plemenom Ngāi Tahu 1998. god.. Prvi uspon na planinu izveo je bojnik Bernard Head sa svojim vodičima (Jack Clarke i Alec Graham) 23. studenog 1909. god., i to preko ledenjaka Bonar, uspon koji nitko nije ponovio od 1965. god..

Najčešći uspon na Mount Aspiring je zapadom doline Matukituki, 50&nbsp;km od jezera Wanaka do Raspberry Flata odakle se pruža staza sa serijom koliba-postaja koje vode do vrha.

## Nacionalni park Mount Aspiring
Mount Aspiring se nalazi unutar istoimenog **[[nacionalni park|nacionalnog parka]] Mount Aspiring** koji je osnovan 1964. god. na južnom kraju Južnih Alpa, sjevrno od Fiordlanda i između regija Otago i West Coast, te zapadno od jezera Wanaka koje je bilo popularno među traperima i planinarima. Park ima površinu od 3.555&nbsp;km² i pored Mount Aspiringa tu su još dva vrha viša od 2.500 m, Mount Pollux (2542 m) i Mount Brewster (2519 m). Prolaz Haas, jedan od glavnih prijelaza preko Južnih Alpa, nalazi se u jugoistočnom dijelu parka.

Okružuju ga tri ledenjačka sustava, ledenjak Bonar koji se spušta u rijeku Waipara, te ledenjaci Volta i Therma koji se prazne u rijeku Waitoto. Waipara se ulijeva u rijeku Arawatha, a ona se zajedno s Waiparom ulijeva u more Zapadne obale (West Coast), između zaljeva Haast i Jackson.

NP Mount Aspiring zajedno s nacionalnim parkovima Westland Tai Poutini, Mount Cook i Fiordland čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, Te Wahipounamu, koji se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.


file:HarrisLake.jpg|Jezero Harrris
Datoteka:Lake Harris after snow.JPG|Jezero Harrris okovano ledom
Datoteka:MackenzieHut.jpg|Jezero Mackenzie
Datoteka:Matukituki_valley.jpg|Zapadni dio doline rijeke Matukituki
Datoteka:Humboldt Mountains, South Island, New Zealand.jpg|Gorje Humboldt


## Reference

* H. Logan, *Great peaks of New Zealand*, New Zealand Alpine Club, Wellington and John McIndoe Limited, Dunedin, New Zealand, 1990. .

## Vanjske veze

* Mount Aspiring National Park
2049.

**2049** (**[[rimski brojevi|MMXLIX]]**) biće redovna godina koja počinje u petak po gregorijanskom kalendaru.

## Predviđeni i planirani događaji
### Maj/Svibanj
* 7.5. ‒ Prolaz Merkura.

### Decembar/Prosinac
* Decembar ‒ Najranije vreme za primanje eventualnog povratnog signala iz susedstva zvezde Gliese 581, ako postoji vanzemaljski život. Signal je u susedstvo te zvezde bio poslat avgusta 2009 i treba mu oko 20,3 godina da stigne do odredišta.
* 20.12. ‒ Ističe "jedna zemlja, dva sistema" za Makao, koji je bio garantovan na 50 godina, počev od 20. 12. 1999.

### Nepoznati datum
* Ističe dogovor "Razarači za baze", koji su 1940. potpisali Churchill i Roosevelt na 99 godina, a kojim su Sjedinjene Države ustupile 50 razarača Ujedinjenom Kraljevstvu i zauzvrat dobile pravo da neke britanske posede u Komonveltu koriste kao vojne baze.

## Reference
Zagrebački tramvaj

**Zagrebački tramvaj** je jedan od oblika javnog prijevoza u Zagrebu, koje obavlja Zagrebački električni tramvaj jedna od podružnica Zagrebačkog holdinga.

Svakodnevni tramvajski promet odvija se na 116 346 metara pruga, sa 179 tramvaja i 26 prikolica. Ukupna dužina svih pruga na 15 linija dnevnog prometa iznosi 148 km, a na četiri noćne linije 57&nbsp;km. Po gradu ima 167 skretnica, i 256 tramvajskih stajališta. Prosječno se godišnje tramvajima u Zagrebu preveze oko 204 000 000 putnika.
## Historija

O potrebi uvođenja konjskog tramvaja, u Zagrebu se počelo razmišljati još 1885., a ideja se približila realizaciji 1887., kad je francuski inženjer Raoul Pierre Alexandre Gautier predložio gradskom poglavarstvu izgradnju konjskog tramvaja od Zagreba do Samobora. Zbog nedostatka sredstava Gautier je promijenio plan i predložio gradnju pruge samo po Zagrebu. Koncesiju za gradnju pruge dobio je 7. marta 1891., ali nije započeo graditi, već je uz pristanak poglavarstva prenio svoja prava i obaveze na Društvo zagrebačkih građana. Ono je 11. maja 1891. počelo graditi jednosmjernu prugu.

Prvi konjski tramvaj pušten je u promet 5. septembra 1891. na pruzi dugoj 8&nbsp;km, širine 760 mm. Ona je išla od mitnice u Vlaškoj (današnji Kvaternikov trg), preko Vlaške, Draškovićeve, Jurišićeve preko Jelačićeva trga, i nadalje Ilicom do Vodovodne ulice (odnosno do Pivovare) uz jedan odvojak prema tadašnjem Južnom kolodvoru (današnji Zapadni kolodvor) i jedan odvojak koji je išao preko Frankopanske - Savskom cestom do Save.

Već sljedeće godine, izgrađena je pruga od Jelačićeva trga do novog kolodvora(današnji Glavni
kolodvor) kog su izgradile Državne željeznice.

Tramvajski vozni park te 1891. se sastojao od 10 zatvorenih i 6 otvorenih (ljetnih) kola, a već do 1910. narastao je na 38. Tramvaje je izgradila firma Weitzer iz Graza, oni su bili 5 m dugi, a široka 1,80 m, visoki 2,50 m. Prosječna brzina tih prvih tramvaja bila je 7,5&nbsp;km/h. Prva zagrebačka remiza, sa štalom za konje i upravnom zgradom, bila je u Savskoj ulici na mjestu današnjeg Tehničkog muzeja.

Valiki tehnički preokret dogodio se 18. augusta 1910. kad je puštena u promet prva pruga električnog tramvaja, konjski tramvaj radio je još godinu dana, sve dok sve pruge nisu potpuno elektrificirane. Nakon tog se svake dekade povećavao broj pruga i linija, 1980-ih je pruga prešla preko Save pa je odtad i taj dio grada povezan tramvajima.
## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice ZET-a
Zagrebački električni tramvaj

**Zagrebački električni tramvaj** akronim **ZET** je ime poduzeća u sastavu Zagrebačkog holdinga, dioničkog društva u stopostotnom vlasništvu grada Zagreba, koje obavlja javni prijevoz na području grada Zagreba i u dijelu Zagrebačke županije od Zaprešića do Velike Gorice uključujući i nekoliko gradića u Zagorju. 

*ZET* prijevozi putnike tramvajima, klasičnim i mini autobusima, jednom uspinjačom, a sve do sredine 2007. i žičarom (koja od tad više ne radi). On također organizira i prijevoz školske djece i invalida na području grada.

## Historija poduzeća
Poduzeće je osnovano 1891. pod imenom *Društvo konjski tramvaj*, ono je već 1892.preimenovano u *Zagrebački tramvaj d.d.*, a od 1909. nosi naziv *Zagrebački električni tramvaj* d.d. 
Za vrijeme nekadašnje Jugoslavije zadržalo je isti naziv, i djelovalo kao jedinstveno poduzeće, to je nastavilo biti i nakon osamostaljenja Hrvatske. 
Nakon odluke Gradske skupštine grada Zagreba o transformaciji poslovanja svih poduzeća u vlasništvu grada, od 1. jula 2006. *ZET* postaje samo jedna od podružnica Zagrebačkog holdinga. 

## Povezano
* Zagrebački tramvaj
* Tramvaj

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice ZET-a
Lineweaver-Burkov dijagram

U biokemiji, **Lineweaver-Burkov dijagram** (ili dvostruki recipročni dijagram) je grafički prikaz Lineweaver-Burkove jednadžbe za kinetiku enzima, koju su 1934. otkrili Hans Lineweaver i Dean Burk . Ovaj se dijagram koristi kao grafička metoda za analizu Michaelis-Mentenove jednadžbe:

:V = V_{max}\frac{[S]}{K_m + [S]} 

recipročna jednadžba је

:{1 \over V} = {(K_m + [S]) \over (V_{max}[S])} = {K_m \over V_{max}} {1 \over [S]} + {1 \over V_{max}}

gdje je V brzina reakcije, Km je Michaelis-Mentenova konstanta, Vmax je maksimalna brzina reakcije, a [S] je koncentracija supstrata.

Lineweaver-Burkov dijagram je koristan za brzo određivanje ključnih parametara u kinetici enzima, kao što su Km i Vmax. Segment na y-osi je na primjer jednak recipročnoj vrijednosti Vmax; dok segment na x-osi prikazuje vrijednost -1/Km.

S obzirom da je Lineweaver-Burkov dijagram vrlo osjetljiv na greške u pokusu, smatra se prilično nepouzdanim. U sadašnje se vrijeme više koriste nelinearna regresija ili alternativni oblici Michaelis-Mentenove jednadžbe, kao što je Eadie-Hofstee dijagram.

## Reference
Supstrat (biohemija)

U biokemiji **supstrat** je definiran kao molekula na koju djeluje enzim. Enzimi vežu jedan ili više supstrata na svoje aktivno mjesto, tvoreći tako kompleks enzim-supstrat. Enzim katalizira kemijsku reakciju koja mijenja supstrat u drugu molekulu koju nazivamo produkt. Produkt se potom odvaja i oslobađa od aktivnog mjesta na enzimu koji je tada spreman vezati slijedeću molekulu supstrata.

U nekim slučajevima, jedan je enzim sposoban vezati više od jednog supstrata na svoje aktivno mjesto. Supstrati se tada najčešće vežu za aktivno mjesto u točno određenom redoslijedu, prije nego dođe do kemijske reakcije i stvaranja jednog ili više produkata.

Opća formula enzimski katalizirane kemijske reakcije je slijedeća:

:\rm E + S \rightleftharpoons ES \rightarrow EP \rightleftharpoons E + P \! 

E = enzimS = supstratES = kompleks enzim-supstratEP = kompleks enzim-produktP = produkt

Reakcija ES → EP je jedina nepovratna reakcija. Enzimska reakcija obično slijedi Michaelis-Mentenovu kinetiku s izuzetkom alosteričnih enzima. Reakcija se stoga ubrzava s povećanjem koncentracije supstrata u otopini koja povećava vjerojatnost vezanja supstrata na aktivno mjesto, dok se sva aktivna mjesta ne zasite. U tom slučaju brzina reakcije ne ovisi više o koncentraciji supstrata već o koncentraciji enzima.

## Povezano
* enzim
* aktivno mjesto
Milena Vukotić

**Milena Vukotić** (na crnogorskoj ćirilici Милена Вукотић, 4. maj 1847.-16. mart 1923.), poznatija kao **Milena Petrović-Njegoš** je bila crnogorska kraljica iz 20. vijeka. Bila je žena kralja Nikole I.

## Rani život
Milena je bila kćerka vojvode Petra Vukotića i Jelene Vojvodić. Petar Vukotić i vojvoda Mirko Petrović-Njegoš su ugovorili brak između Milene i Nikole kada je ona imala šest godina. Kralj Nikola je kasnije pričao kako su je svi voljeli kao malu. Mirko je gledao kao sopstvenu kćerku, dok je Knjaz Danilo obožavao. Nikola se kao mali zaljubio u nju i opisivao je kao ljubaznu i lijepu plemkinju. Jelena Vojvodić, supruga vojvode Petra Vukotića, porijeklom je iz sela Viš kod Danilovgrada.

## Vjenčanje
Kad je izvršen atentat na knjaza Danila 12. avgusta 1860. godine, kralj Nikola je postao knjaz. Oni su se ubrzo vjenčali, da bi što prije dobili prestolonasljednika. Oni su se vjenčali kada je Milena imala 13 godina u crkvi kod Lovćena.

## Vanjske veze
Ćipur

**Ćipur** je mjesto na Cetinju gdje se nalazio manastir Crnojevića. Ostaci manastira se nalaze između cetinjskog manastira i biljarde. Poznat je po Kapela na Ćipuru gdje su sahranjeni Kralj Nikola i Kraljica Milena.
Kapela na Ćipuru

**Kapela na Ćipuru** je kapela izgrađena na lokalitetu Ćipur na Cetinju. Poznata je po tome što se tu nalaze posmrtni ostaci kraljice Milene i kralja Nikole I.
Chasing Amy

***Loveći Amy*** (eng. *Chasing Amy*) je američka romantična komedija iz 1997. koju je napisao i režirao Kevin Smith, a glavne uloge tumače Ben Affleck, Joey Lauren Adams, Jason Lee, Dwight Ewell, Jason Mewes i sam Smith. Radnja se odvija oko crtača stripa, Holdena, koji se zaljubi u lezbijku Alyssu. Bio je to treći Smithov film, te je ponovno stekao priznanje kritičara. Iako u biti ljubavni film, *Amy* ima tipične Smithove satirične šale, u rasponu od seksualnih promatranja do referenci na *[[Ratovi zvijezda|Ratove zvijezda]]*.

Film je zaradio 12,02 milijuna $ u američkim kinima, što ga je činilo tek 110. najkomercijalnijim filmom godine.

## Radnja

Crtači stripa Holden McNeill i Banky Edwards zajedno prave strip serijal *Bluntman i Chronic*. Na jednoj strip konvenciji, Holden upoznaje crtačicu Alyssu, te se ubrzo zaljubi u nju. Pošto oni zajedno izlaze na pića te se često šale, on pretpostavlja da se ona i njemu sviđa, sve dok se ne šokira kada sazna da je ona lezbijka. Ipak, odluči ostati prijatelj s njom. Banky pak smatra da ga ona samo sputava te narušava njihov zajednički rad i prijateljstvo. Holden naposljetku prizna Alyssi da ne može više biti prijatelj s njom jer gaji dublje osjećaje za nju. Začudo, ona pristane te oni završe u krevetu i postanu par, na čuđenje Bankyja.

Kada mu Alyssa prizna svoja seksualna iskustva, Holden se iznenadi te smatra da joj nije dovoljan. Banky i dalje ima animozitet prema njoj te joj ne vjeruje. Kako bi se riješio taj sukob, Holden predloži seks u troje. Time smatra da će biti na istoj razini kao i Alyssa, dok će se Banky opustiti prema njoj. Alyssa odbija jer je završila sa tom fazom života te ne želi sudjelovati u eksperimentu. Nakon toga, veza se raspadne. Godinu dana kasnije, Holden i Alyssa se ponovno sretnu na jednoj strip konvenciji, te još uvijek imaju osjećaje jedno za drugo. Holden joj pokaže strip, *Proganjajući Amy*, u kojem je svoje dogodovštine i neuspjelu vezu s njom stavio u priču.

## Glumci

* Ben Affleck - Holden McNeil
* Joey Lauren Adams - Alyssa Jones
* Jason Lee - Banky Edwards
* Dwight Ewell - Hooper X
* Jason Mewes - Jay
* Kevin Smith - Silent Bob
* Ethan Suplee - Fan
* Scott Mosier - Kolekcionar
* Casey Affleck - Malo dijete
* Matt Damon - Shawn Oran
* Brian O'Halloran - Jim Hicks
* Carmen Llywelyn - Kim 
* Guinevere Turner - Pjevač
* Joe Quesada - on sam

## Nagrade
**[[Nagrada nezavisnog duha]]** 
* **Osvojeno**
** najbolji sporedni glumac - Jason Lee
** najbolji scenarij
* **Nominacije**
** Najbolji film
**[[Zlatni globus]]**
* **Nominacije**
** najbolja glumica u komediji ili mjuziklu - Joey Lauren Adams

## Kritike

## Izvori

## Literatura

* 

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* 
*