Maître Zacharius ou l'horloger qui avait perdu son âme, tradition genevoise

***Majstor Zacharius ili urar koji je izgubio dušu*** (fr. *Maître Zacharius ou l'horloger qui avait perdu son âme, tradition genevoise*) je kratka priča Julesa Vernea iz 1854. godine. Priča, intenzivno romantična fantazija koja podsjeća na djela E. T. A. Hoffmanna, faustovska je tragedija o izumitelju čiji neodoljivi ponos dovodi do njegovog pada.

## Radnja
Na malom ostrvu usred rijeke Rone, unutar grada Ženeve, majstor urar Zacharius živi sa svojom kćerkom Gérande, svojim šegrtom Aubertom Thunom i svojim starijim slugom Scholastiqueom. Zacharius je slavljen širom Francuske i Njemačke zbog izuma zapinjače i izuzetno je ponosan na svoje uspjehe. Na početku priče, muči ga neobjašnjiva misterija: već nekoliko dana, svi satovi koje je napravio i prodao iznenada staju, jedan po jedan. Nesposoban da popravi nijedan od njih ili da pronađe razlog za ovaj fenomen, Zacharius pada u mentalne muke i teško se razbolijeva.

Gérande i Aubert, koji su se postepeno zaljubili jedno u drugo, uspijevaju njegovati Zachariusa dok ne ozdravi, ali ih iznenađuje pojava stranca u gradu, bizarnog stvorenja poput križanca između malog starca i antropomorfnog sata. Stvorenje se direktno suočava sa Zachariusom, ismijavajući ga zbog neispravnih satova i nagovještavajući da mu smrt dolazi, ali Zacharius ga kori s "naletom ogorčenog ponosa": "Ja, gospodar Zacharius, ne mogu umrijeti, jer, kako sam regulirao vrijeme, vrijeme bi završilo sa mnom! ... Ne, ne mogu umrijeti ništa više od Stvoritelja ovog svemira, koji se pokorio Njegovim zakonima! Postao sam Mu ravan i sudjelovao sam u Njegovoj moći! Ako je Bog stvorio vječnost, gospodar Zacharius je stvorio vrijeme!" Stvorenje nudi Zachariusu tajnu kvara satova u zamjenu za Gérandinu ruku u braku. Zacharius odbija i stvorenje nestaje.

Tokom narednih dana, Zachariusova bolest i ljutiti ponos nastavljaju rasti, jer mu sve više njegovih bivših klijenata vraća svoje pokvarene satove, tražeći povrat novca. Jednog jutra se otkriva da je nestao iz grada. Gérande i Aubert, konsultirajući njegovu knjigu računa i prisjećajući se riječi koje je izgovorio tokom oporavka, shvataju da je otišao u potragu za željeznim satom koji je prodat izvjesnom Pittonacciju u dvorcu u Andernattu: to je jedini njegov sat koji mu nije vraćen i stoga jedini sat koji očigledno još uvijek radi. Aubert, Gérande i Scholastique odmah kreću u potjeru, konačno pronalaze Zahariusa i bespomoćno ga progone dok on panično trči prema dvorcu. Sat, remek-djelo koje predstavlja staru crkvu i daje kršćansku maksimu za svaki sat u danu, još uvijek je tamo, ali posjetioci se također nađu licem u lice sa stvorenjem nalik satu, koje se predstavlja kao Signor Pittonaccio.

Uspaničeni Zacharius, vjerujući da je njegov život upleten u sudbinu tog sata, pristaje da Pittonaccio oženi Gérande protiv njene volje, misleći da će mu brak donijeti besmrtnost. Sat otkucava svaki čas, ali stare maksime zamijenjene su izjavama naučne oholosti: "Moraš jesti plodove drveta nauke", "Čovjek treba postati jednak Bogu", "Čovjek treba biti rob nauke i žrtvovati joj rođake i porodicu." U ponoć, baš kada će se vjenčanje održati, sat se pokvari i pojavljuje se nova maksima: "Ko god pokuša sebe učiniti jednakim Bogu, bit će zauvijek proklet!" Sat pukne, a njegova opruga pukne i poleti preko dvorane, a Zacharius, vičući da je to njegova duša, u potjeri. Pittonaccio ga hvata i nestaje u zemlji, a Zacharius, postavši rob oholosti koji vjeruje da "na ovom svijetu nema ničega osim nauke", odmah umire. Aubert i Gérande se vraćaju u Ženevu, gdje žive dugi niz godina, moleći se za iskupljenje izgubljene duše majstora Zachariusa.

## Objava
Priča je prvi put objavljena u aprilu-maju 1854. godine u časopisu *[[Musée des familles]]*. Kasnije ju je ponovo objavio Pierre-Jules Hetzel u zbirci *[[Doctor Ox]]* (1874), kao dio serije *[[Voyages Extraordinaires]]*. Dva engleska prijevoda, "Master Zacharius" od Georgea Makepeacea Towlea i "Master Zachary" od Abby L. Alger, objavljena su 1874. godine u različitim engleskim verzijama *Doctora Oxa*.

## Adaptacije
"Majstor Zacharius" 1961. je labavo adaptiran kao jednosatna televizijska predstava "The Terrible Clockman" za *[[The Shirley Temple Show]]*. Adaptacija, u kojoj su glumili Sam Jaffe kao dobroćudni Zacharius i Shirley Temple kao Gérande, uglavnom je odbacila Verneovu radnju i teme u korist naracije nalik *[[Frankenstein]]u* o automatu izvan kontrole. Iste godine, *[[Alfred Hitchcock Presents]]* emitirao je adaptaciju bez odjavne špice, "The Changing Heart", s Abrahamom Sofaerom kao likom Zachariusa i Anne Helm i Nicholasom Pryorom kao ekvivalentima Gérande i Auberta; ova verzija, koju je režirao ljubitelj Vernea Robert Florey, izmijenila je radnju, ali je sačuvala faustovske prizvuke originala.

Opera *Maître Zacharius*, koju je komponovao i adaptirao Jean-Marie Curti, premijerno je izvedena u Opéra-Studio de Genève u Bonnevilleu, Parizu i Ženevi 2008. godine.

## Reference

### Bilješke

## Vanjske poveznice

* 

### Citati

*
*
*
*
*
*