open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magmatske stijene

**Magmatske stijene** se drugačije nazivaju i **eruptivne stene**. Nastale su očvršćavanjem magme u zemljinoj unutrašnjosti odnosno očvršćavanjem lave na površini Zemlje. Dele se na dubinske i površinske.

Prva Zemljina kora je bila sastavljena samo od magmatskih stena.

Prema mestu nastanka magmatske stene se dele na izlivne (efuѕivne) i dubinske (intruzivne).

**Dubinske magmatske stene** su zrnaste strukture. Kod njih su svi mineralni sastojci iskristalisani i približno su iste veličine.

**Izlivne magmatske stene** se sastoje od sitno iskristalisane mase, u kojoj se nalaze pojedini krupniji kristali. Najčešće se sreću u obliku vulkanskih kupa, a dubinske u obliku batolita i lakolita.

**Oblici koji nastaju hlađenjem magme su** : 
* Batolit (nastaje kada magma očvrsne u vidu brežuljka) - Kopaonik
* Lakolit (nastaje kada magma očvrsne u vidu pečurke ili sočiva) - Avala
* Žične stene (nastaje kada magma očvrsne u vidu tanke niti koja podseća na žicu)

**Oblici koji nastaju hlađenjem lave su** :
* Vulkanske kupe (nastaje kada se lava nagomila u vidu brežuljka ili uzvišenja)
* Vulkanske ploče (nastaje kada se lava razlije na većoj površini i tako očvrsne)
* Okamenjeni potoci lave.

Magmatske stene se takođe dele i po hemijskom sastavu na
* kisele - preko 66% SiO2,
* neutralne - 53-66% SiO2,
* bazne - 45-53% SiO2,
* krajnje bazne - ispod 45% SiO2.

## Povezano
* Stene
* Sedimentne stene
* Metamorfne stene
Metamorfne stijene

**Metamorfne stene** nastaju procesom metamorfoze od neke magmatske stene ili sedimentne stene. Pod metamorfozom se podrazumeva delovanje visoke temperature pritiska, vodene pare i gasova. Najpoznatije metamorfne stene su: kvarcit, mermer, gnajs i još mnogo drugih.

Gnajs je zastupljen na Jastrebcu, Juhoru, i drugim planinama u Srbiji. Pošto se pod uticajem atmosferilija brzo raspada, gnajs nije pogodan kao građevinski materijal.
Mermer je nastao ponovnom kristalizacijom krečnjaka i dolomita. Mermer je u građevinarstvu cenjen kao ukrasni kamen. Najveće nalazište mermera u Srbiji je na Venčacu kod Aranđelovca.

Metamorfne stene se dele na:
* Dinamo-metamorfne(nastaju procesom metarmofoze)
* Kontaktno-metamorfne(nastaju procesom metarmofoze i došle su u kontakt sa lavom ili magmom)

## Povezano
* Stene 
* Sedimentne stene
* Magmatske stene
Vlaški jezik (Srbija)

**Vlaški jezik** je maternji jezik Vlaha Srbije i predstavlja provincijski dijalekt rumunskog jezika, sa znatnim fondom reči slovenskog porekla, koji pripada balkanskom latinitetu. On pripada grupi istočnoromanskih jezika. Carani, koji žive u nizijama oko Zaječara, Negotina i Kladova govore krajinsko-timočkim, a Ungurjani, koji naseljavaju područja Homolja, Zvižda, Stiga, Braničeva, Mlave, Resave i Morave govore braničevsko-homoljskim dijalektom vlaškog jezika. Porečka reka i Crnorečje pripadaju prelaznoj dijalekatskoj zoni, čije se stanovništvo tradicionalno zvalo Munćani. Govor Munćana je mnogo bliži govoru Ungurjana, sa kojima inače Munćani imaju više sličnosti nego sa Caranima. Pored razumljivih leksičkih razlika, do kojih su dovele dve različite ekonomije stočarstvo i ratarstvo, najuočljivije su glasovne razlike: Carani imaju č/ć (č/ć) i dž/đ (dž/đ), a nemaju afrikatu "dz" niti umekšane glasove "ś" i "ź", dok Ungurjani u svome govoru nemaju "č" i "dž", ali imaju "ć", "đ", umekšane glasove "ś" i "ź" i afrikatu "dz", umesto koje se kod Carana čuje glas "z". Za Ungurjane je takođe karakterističan oblik predloga "po" i "od": pră/dă, koji kod Carana i Munćana ima formu: pi/pe/pje odnosno đi/đe. Posebnu dijalektološku crtu imaju govori Bufana u Majdanpeku i Roma u Brodici kod Kučeva i Lukovu kod Boljevca.

## Vanjske veze
Vidi primere dijalektoloških zapisa: 
* Govor Munćana iz Gornjeg Poreča
* Govor Munćana iz Srednjeg Poreča i Crne reke
* Govor Ungurjana sa Mlave
* Forum posvecen u celosti Vlasima
Pedologija

**Pedologija** (ruski: *Педология*, od grčkog *pedon* = tlo, zemlja), je znanost o tlu njegovom sastavu i oblicima. Ona se bavi genezom, morfologijom, klasifikacijom i distribucijom tla.

Tlo nije samo potpora za vegetaciju, nego je i zona ('pedosfera') brojnih interakcija između klime (voda, zrak, temperatura), života u tlu (mikroorganizmi, biljke, životinje) i njegovih ostataka, mineralnog materijala od izvornih i dodanih stijena, te njegova položaja u krajobrazu. Tijekom njegove formacije i geneze, profil tla polagano se produbljuje i razvija karakteristične slojeve nazvane 'horizonti', dok se približava sigurnom stanju ravnoteže.

Korisnici tla (poput poljoprivrednika) u početku nisu pokazivali veliku brigu za dinamiku tla. Gledali su na tlo kao sredstvo čija su kemijska, fizička i biološka svojstva bila korisna za službu poljoprivredne produktivnosti. U drugu ruku, pedolozi i geolozi nisu se u početku usredotočili na poljoprivredne primjene karakteristika tla (edafična svojstva) već nad njegovim odnosom prema prirodi i povijesti krajobraza. Danas postoji integracija dva disciplinarna pristupa kao dio znanosti o krajobrazu i okolini.

Pedolozi se sada također zanimaju za praktične primjene dobro shvaćenih pedogenetskih procesa (evolucija i funkcioniranje tala), poput interpretiranja njegove povijesti okoline i predviđanja posljedica promjena u zemljišnoj upotrebi, dok poljoprivrednici shvaćaju da je kultivirano tlo složeno sredstvo koje je često rezultiralo kroz nekoliko tisuća godina evolucije. Oni shvaćaju da je trenutna ravnoteža krhka i da samo čitavo poznavanje njezine povijesti čini mogućim osiguravanje održive upotrebe.

## Slavni pedolozi
* Olivier de Serres
* Bernard Palissy
* Vassili Dokuchaev
* E. W. Hilgard
* Hans Jenny
Oružje

**Oružje** predstavlja svaki predmet koji služi za ozljeđivanje, ubijanje ili onesposobavljanje ljudskih ili drugih živih bića, odnosno za uništavanje i onesposobljavanje drugih predmeta ili materijalnih dobara vezanih za određene ljude ili društva. Oružje služi kako za napad tako i za obranu, odnosno u svrhu prijetnje i zaštite. U širem smislu svako sredstvo (pa i psihološko) kojim se nekome ili nečemu namjerno nanosi ozljeda i šteta se naziva oružjem.

## Podjela oružja
Za podjelu oružja postoje različiti kriteriji, koji variraju od različitih definicija ili vojnih doktrina. Najpoznatije je ono prema namjeni, izvoru energije ili principu djelovanja kojom se oružje dijeli u deset glavnih grupa:
* hladno oružje
* vatreno oružje koje se prema kalibru ponekad dijeli na:
** streljačko oružje
** artiljerijsko oruđe
* raketno oružje
* minsko-eksplozivno oružje
* elektromagnetsko oružje
* nuklearno oružje
* kemijsko oružje
* biološko oružje
* psihološko oružje
* ekonomsko oružje

Oružje se prema potrebnom broju ljudi dijeli na *individualno* i *kolektivno oružje*, a prema načinu borbe/upotrebe i na *napadno* i *obrambeno oružje*.

## Oružje po erama
* Drevna
* Srednjovjekovna
* Vojna tehnologija napoleonskih ratova
* Tehnologija prvog svjetskog rata
* Vojna tehnologija drugog svjetskog rata
* Vojna tehnologija kraja 20. vijeka
* Moderno naoružanje
* Sve ere

## Povezano
* Oružje za masovno uništenje

## Vanjske veze

* Higgins Armory Museum 
* Society of the Military Horse
* Pentagon plans cyber-insect army
* Weapon Systems
Oružane snage

**Oružane snage**, ponekad poznate i pod jedinstvenim nazivom **oružana sila**, a kolokvijalno kao **vojska** ili **armija** jest naziv koji se koristi za društvenu organizaciju ili skup društvenih organizacija oformljenih, obučenih i održavanih u svrhu vođenja rata.

U užem smislu se pod oružanim snagama najčešće smatraju vojne formacije osnovane i održavane od strane pojedine države, odnosno profesionalne vojničke institucije. U njih ponekad mogu ulaziti i paravojne formacije, mada se taj izraz često koristi za institucije povezane s ne-državnim entitetima kao što su političke stranke ili pokreti.

## Grane i rodovi

* **[[kopnena vojska]]**
** pješaštvo
** topništvo (topničko-raketne postrojbe)
** oklopništvo (oklopne postrojbe)
* **[[ratna mornarica]]**
* **[[ratno zrakoplovstvo i PZO]]**
* postrojbe za posebne namjene

## Povezano
* Vojna povijest

## Vanjske veze

* Janes Defence
* Center for Defense Information
* Federation of American Scientists
* Military News 
* Directory of Online Military Indexes & Records - USA
* US Military News DefenseLINK.mil
* Baltic Defence College
Vojska

**Vojska** (od praslavenskog i staroslavenskog: *vojinъ*= ratnik), u širem smislu, ukupna vojna sila (oružane snage) neke države ili saveza država.

Taj se naziv u tom značenju koristio do 20. vijeka, sve dok su vojske bile pretežno sastavljene od pješadije, konjice, inžinjerije, artiljerije i ratne mornarice. Ali kako se odtad njena aktivnost proširila i na zračna prostranstva, danas se ukupnu vojnu silu češće koristi termin - oružane snage, dok se ime vojska u užem smislu češće koristi samo za kopnenu vojsku

U oružanim snagama manjih država koristi se kao sinonim - **armija** (od francuskog: *armée*, od latinskog: *armare*=naoružati).
To je velika organizirana snaga naoružana i istrenirana za rat, naročito na kopnu. 
Armija je vojna jedinica organizirana za samostalno kopneno ratovanje.

Armija je najčešće sastavljena od 3 -4 divizije (9 - 12 pukova) i ostalih manjih pomoćnih formacija bataljona, četa (artiljerije, saniteta, inžinjerije...)
Armijom mogu komandirati oficiri sa činom general-pukovnika i višim.

## Historija

Tokom historije mijenjao se karakter i organizacija vojske. Društveni i politički aspekti nacija u različitim periodima rezultirali su revizijom u sastavu vojski. 
Nova oružja utjecala su na prirodu ratovanja i organizaciju vojski. U raznim vremenima vojske su bile formirane od vojnika pješadinca, konjanika ili vojnika poslužioca artiljerijskih oruđa, sastavljene od profesionalaca ili amatera, od najamnika koji se bore za plaću ili za ono što opljačkaju, ili od patriota koji se bore za svoju naciju. 
Razmatranje razvoja vojski mora se promatrati u svjetlu vremena u kojem je konkretna vojska formirana i vojnih kampanja koje je vodila.

Naziv armija (*armata*, *armada*) upotrebljavao se isprva u ratnoj mornarici na prelazu iz srednjeg u novi vijek za veću flotu ratnih brodova, nakon tog se taj naziv prenio i na kopnenu vojsku. 
Armija kao najviša operativna jedinica kopnene vojske prvi put se spominje za Francuskih revolucionarnih ratova krajem 18. vijeka.
U Drugom svjetskom ratu armije su kao najviši operativni sastavi, djelovale samostalno na pojedinim frontovima ili kao grupe armija.

Vojskom ili **Armijom** se, barem u mirnodopskom stanju, ne smatraju milicija kao i druge paravojne formacije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Army military'' 
* ''Armija''
Velika koalicija

**Velika koalicija** je naziv koji se u državama s parlamentarnim sistemom vladavine koristi za koalicije sačinjene od predstavnike dvije ili višu najjačih političkih stranaka koje su ideološki suprotstavljene i/ili predstavljaju tradicionalne izborne suparnike.

Takve koalicije se najčešće stvaraju u izvanrednim okolnostima kao što su rat ili teška ekonomska kriza, kada potrebno ostvariti nacionalno jedinstvo ili postići konsenzus o nekim teškim i nepopularnim mjerama. Klasičan primjer predstavlja Velika Britanija, koja je imala vlade velike koalicije za vrijeme prvog svjetskog rata, velike ekonomske krize i drugog svjetskog rata.

Velike koalicije se ponekad stvaraju i iz pragmatičnih razloga, odnosno u situacijama kada je rezultat parlamentarnih izbora takav da nijedna od dvije vodeće stranke ne može sastaviti sigurnu parlamentarnu većinu. Stvaranje velike koalicije se u takvim situacijama smatra pogodnijim rješenjem od raspisivanja novih izbora, odnosno formiranja nestabilne i nelegitimne manjinske vlade.

Takve velike koalicije su postale prilično česte u Evropi nakon drugog svjetskog rata, odnosno nakon završetka hladnog rata i okretanja mnogih socijalističkih i socijaldemokratskih stranaka prema centru, čime su se počele brisati ideološke razlike između i njih i demokršćanskih stranaka koje su im bile glavni suparnici.

S druge strane, velike koalicije se mogu ustanoviti i kao svojevrsni *sanitarni kordon*, odnosno u svrhu marginalizacije i isključivanaj iz vlasti stranaka ekstremne ljevice i desnice koje se smatraju neprihvatljivima u modernoj demokraciji.

## Povezano

* Koalicijska vlada
Parsek

**Parsek** je osnovna jedinica za mjerenje udaljenosti u svemiru. Iz upotrebe potiskuje svjetlosnu godinu. 1 pc=3,26 svjet. god. to je udaljenost na kojoj zvijezda ima paralaksu od jedne lučne sekunde, tj sa te udaljenosti poluprečnik Zemljine orbite se vidi pod uglom od 1 sek.

svet. god.
Danijal Ahmetov

**Danijal Kenžetajevič Ahmetov** (kazački: Дaниял Кенжетaйұлы Ахметов) (rođen 15. 6. 1954. u Pavlodaru) služio je kao premijer Kazahstana od 13. 6. 2003. Kritičari ga zovu "Terminator," što je nadimak kojeg je stekao kao guverner provincije Pavlodar, odnosno obračunavajući se s pristašama Galjimžana Žakijanova, bivšeg guvernera. Dana 8. 1. 2007. je podnio ostavku. Ostavka nije obrazložena, ali ga je predsjednik Nursultan Nazarbajev prošle godine kritizirao zbog rastrošnosti u upravnim grešaka. Predsjednik Nazarbajev je prihvatio njegovu ostavku i odmah ga imenovao vršiteljem dužnosti premijera.

## Napomene



## Vanjske veze
* Kazakhstan Launches its First Communications Satellite
* Kazakhstan Weighs Damage From Russian Rocket Crash
* Jordan Interested In Kazakh Grain
* Kazakh PM Reappointed After Election
* Kazakh Parliament Approves Surplus State Budget
Zelena politika

**Zelena politika** ili **ekopolitika** (također poznata i kao **politička ekologija**) je politička filozofija koja zagovara razvijanje ekološki održivog društva.

Načela zelene politike su:
* bazna i participativna demokracija,
* ekološka mudrost i održivost,
* socijalna pravda,
* nenasilje,
* poštivanje različitosti.

Zelena politika se počela oblikovati u zapadnom svijetu sedamdesetih godina 20. stoljeća i od tada su nastale zelene stranke koje djeluju na političkoj sceni u mnogim zemljama diljem svijeta.

Zelene stranke se smatraju alternativom klasičnim političkim idejama kao što su socijalizam, liberalizam i konzervativizam, dok pristaše tradicionalnih političkih ideja imaju običaj promatrati zelene kao jednu od njihovih varijacija. Zelene stranke se, sa druge strane, uglavnom smještaju među političku ljevicu, ranije obično radikalniju od one koja se vezuje uz socijaldemokratske stranke, dok su danas više umjerene i smještaju se u lijevi centar.

## Reference i izvori

## Zelene stranke u Europi

### Promatrači

### Bivši

## Vanjske veze
*Europski zeleni
*Global Greens Charter, Canberra 2001 
*California Green Archives 
* Green Parties World Wide
* Global Greens Charter, Canberra 2001 
* California Green Archives 
* Environment Blogs 

## Povezano
* Eko-socijalizam
* Zeleni sindikalizam
* Ekoturizma
* Organizacije za zaštitu okoline
* Jednostavni život
* Agrošumarstvo
Komunitarizam

**Komunitarizam** je naziv za različite ideologije s kraja 20. vijeka kojima je zajedničko odbacivanje radikalnog individualizma, odnosno inzistiranje na zajednici, odnosno konceptu civilnog društva. Različite forme komunitarizma su stekle određenu popularnost kao svojevrsna alternativa klasičnim ideologijama konzervativizma, liberalizma i socijalizma, a pogotovo među zagovornicima radikalnog centra i Trećeg puta.
Lista gradova u Srbiji

Ovaj članak sadrži celoviti spisak svih gradova u Srbiji u kojima živi više od 5000 stanovnika prema rezultatima poslednog popisa (Godina popisa: 2011).

## Zakonska uredba
**Gradovi u Srbiji** su teritorijalne jedinice utvrđene *Zakonom o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije* koje predstavljaju ekonomsko, administrativno, geografsko i kulturno središte šireg područja i imaju više od 100.000 stanovnika.

Teritorija za koju se obrazuje grad, predstavlja prirodnu geografsku celinu, ekonomski povezan prostor koji poseduje izgrađenu komunikaciju među naseljenim mestima sa sedištem grada kao gravitacionim centrom.

Prema izmenama i dopunama Zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije donetom juna 2018, Republika Srbija ima 28 gradova, dok glavni grad Beograd uživa poseban status.

Gradovi u Republici Srbiji prema ovome zakonu su:
*  Beograd
*  Bor
*  Čačak
*  Jagodina
*  Kikinda
*  Kraljevo
*  Kragujevac
*  Kruševac
*  Leskovac
*  Loznica
*  Novi Pazar
*  Novi Sad
*  Niš
*  Pančevo
*  Pirot
*  Požarevac
*  Prokuplje
*  Smederevo
*  Sombor
*  Sremska Mitrovica
*  Subotica
*  Šabac
*  Užice
*  Valjevo
*  Vranje
*  Vršac
*  Zaječar
*  Zrenjanin

## Historija
Do donošenja važećeg zakona u Srbiji se pri određivanju statusa gradskih i ostalih naselja koristio popis stanovništva iz 1981. godine kao administrativno-pravni kriterujum, po kome su naselja zakonskim propisima proglašavana za gradska; po toj dihotomnoj podeli postojala su gradska naselja (ne gradovi) i ostala naselja (ne sela). Po popisima stanovništva 1953, 1961. i 1971. godine imali smo trihotomnu podelu naselja na osnovu kombinovanog, demografsko - statističkog kriterijuma u odnosu broja stanovnika naselja i procentualnog učešća nepoljoprivrednog stanovništva. Na tim popisima su postojala seoska, mešovita i gradska naselja. Gradska naselja su mogla imati najmanje 2.000 stanovnika i to samo ukoliko su pored toga imali i preko 90% nepoljoprivrednog stanovništva. Ovu trihotomnu podelu kod nas je uveo poznati demograf Miloš Macura.

## Povezano
* Administrativna podela Srbije
* Statistički regioni Srbije
* Okruzi Srbije
* Teritorijalna organizacija Srbije
* Spisak naseljenih mesta u Srbiji

## Reference
Asirski vladari

Ovo je popis **asirskih vladara** od najranijeg vremena. Usklađivanje s apsolutnim datumima postignuto je uz pomoć babilonske kronologije i asirskih popisa eponima, što daje prilično precizne datume za razdoblje od 911. do 649. pne.

Točno vrijeme vladanja u razdoblju od 1420. do 1179. pne. osobito je problematično, budući da ovisi o tome koji se od Popisa asirskih kraljeva koristi. Ovaj popis služi se podacima Popisa asirskih kraljeva B i C, koji kraljevima Ninurta-apal-Ekuru i Ašur-nadin-apliju daju samo tri godine vladanje, dok Popis asirskih kraljeva A Ninurta-apal-Ekuru daje 14 godina, a Ašur-nadin-apliju 4.

Premda godine između 1179. i 912. pne. nisu tako sigurne kao one nakon 912., općenito su prihvaćene među asirolozima. Datiranje kraja asirskoga razdoblja do danas je nesigurno, budući da nedostaju popisi eponima nakon 649. godine.

## Rano razdoblje
»Kraljevi koji su živjeli u šatorima«
* Ikunum (2278.p.n.e-2258.p.n.e)
* Tudija (2258.p.n.e-2215.p.n.e)
* Adamu (2215.p.n.e-2205.p.n.e)
*
* Jangi (2205.p.n.e-2188.p.n.e)
* Suhlamu (2188.p.n.e-2176.p.n.e)
* Harharu (2176.p.n.e-2162.p.n.e)
* Mandaru (2162.p.n.e-2148.p.n.e)
*
* Imsu (2148.p.n.e-2134.p.n.e)
* Harsu (2134.p.n.e-2120.p.n.e)
* Didanu (2120.p.n.e-2106.p.n.e)
* Hana (2106.p.n.e-2092.p.n.e)
* Zuabu (2092.p.n.e-2079.p.n.e)
* Nuabu (2079.p.n.e-2064.p.n.e)
* Abazu (2064.p.n.e-2049.p.n.e)
* Belu (2049.p.n.e-2027.p.n.e)
* Azarah (2027.p.n.e-2020.p.n.e)
* Ušpija (2020. pne-2010.p.n.e)

»Kraljevi koji su bili praoci« (u Popisu asirskih kraljeva upisani obratnim redoslijedom)
* Apiašal, sin Ušpijin (2010.p.n.e-2009.p.n.e)
* Hale, sin Apiašalov (2009.p.n.e-2008.p.n.e)
* Samani, sin Haleov (2008.p.n.e-2007.p.n.e)
* Hajani, sin Samanijev (2007.p.n.e-2006.p.n.e)
* Iku-Mer, sin Hajanijev (2006.p.n.e-2005.p.n.e)
* Jakmesi, sin Ilu-Merov (2005.p.n.e-2004.p.n.e)
*
* Jakmeni, sin Jakmesijev (2004.p.n.e-2003.p.n.e
*
* Jazkur-el, sin Jakmenijev (2004.p.n.e-2003.p.n.e)
* Ila-kabkaba, sin Jazkur-elov (2003.p.n.e-2002.p.n.e)
* Aminu, sin Ila-kabkabov (2002.p.n.e-2001.p.n e)

»Kraljevi čiji su eponimi uništeni(?)«
* Sulili, sin Aminov (2001.p.n.e-2000.p.n.e)
* Kikija ( 2000.-1985. pne.)
* Akija (1985.-1970. pne.)
* Puzur-Ašur I. ( 1970.-1960. pne.)
* Šalim-ahe (1960.-1945. pne.)
* Ilušuma ( 1945.-1906. pne.) (provale prema južnoj Mezopotamiji)

## Staroasirski period

## Srednjoasirski period

## Novoasirski period

## Povezano
* Asirija

## Reference
Islamizam

**Islamizam** je zajednički naziv za političke ideologije koje drže da islam nije samo religija, nego i politički sistem na kome bi se trebali temeljiti zakoni, odnosno društveno-ekonomsko uređenje države utemeljeno na islamskom pravu. Islamisti se stoga zalažu za povratak društva islamskim vrijednostima, odnosno uvođenje šerijatskog prava. Po njima je jedino društvo temeljeno na islamskim principima i zakonu rješenje problema koje uzrokuje moderni život, uključujući tu društveno i kulturno otuđenje, odnosno političku i ekonomsku eksploataciju. 

Islamizam nije jedinstvena ideologija, nego se manifestira kroz širok dijapazon različitih pokreta i stranaka od radikalnih do umjerenih koji se ponekad uspoređuju demokršćanima u suvremenom zapadnom svijetu.
Bitka na Čegru

**Bitka na Čegru** je jedna od presudnih bitaka vođenih u Prvom srpskom ustanku između srpskih ustanika i Turaka. Bitka se odigrala 31. maja 1809. godine na brdu Čegar (potkovica, stopalo) kod sela Kamenica nadomak Niša.

Svojim junaštvom istakao se resavski vojvoda Stevan Sinđelić. Nemogavši da pobedi brojno jače turske snage koje su prodrle u šanac, Sinđelić je pucao iz pištolja u podzemni magacin baruta. U strašnoj eksploziji nastradali su svi srpski vojnici i mnogo Turaka. Da bi zastrašio Srbe, turski paša je u znak osvete i opomene naredio da se od lobanja palih srpskih ustanika sagradi Ćele-kula na ulazu u Niš. U Ćele-kulu su uzidane 952 lobanje i danas stoji kao simbol borbe Srba za nezavisnost.

Zbog poraza na Čegru, Karađorđe je morao da odustane od pohoda u Staru Srbiju, a rumelijski vezir je osvojio celu istočnu Srbiju do Velike Morave, gde je Karađorđe sa naporom uspeo da organizuje odbranu. Zima je takođe pomogla ustanicima, pa su se Turci povukli iz istočne Srbije.

## Vanjske veze
* bitkanacegru.ngtim.rs 
* Virtuelna poseta spomen kompleksu na brdu Čegar
Mirko Sandić

**Mirko Sandić** (Beograd 9. maja 1942.-Beograd 24. decembar 2006.) je bio jugoslovenski vaterpolista i trener. 

Sa Partizanom je osvojio 11 titula državnog prvaka i pet Kupova evropskih šampiona. 

Sandić je naučio da pliva sa 4 godine, ali je počeo da igra vaterpolo tek sa 16 godina za klub Partizan. Ostao je u klubu Partizan sve dok nije prestao igra vaterpolo 1974. godine. Odigrao je preko 1000 utakmica i osvojio 11 nacionalnih prvenstava Jugoslavije, 7 jugoslovenskih kupova, 5 evropskih kupova šampiona I nekolicinu prijateljskih turnira.

Sandić je odigrao ukupno 235 utakmica za reprezentaciju Jugoslavije i postigao preko 250 pogodaka. Osvojio je zlatnu medalju na Olimpijskim igrama 1968. u Meksiku i srebrnu medalju na Olimpijskim igrama 1964. u Tokiju. Na Evropskim prvenstvima 1966. i 1970. bio je u sastavu reprezentacije Jugoslavije koja je stigla do treće pozicije. Sandić je naučio da pliva sa 4 godine, ali je počeo da igra vaterpolo tek sa 16 godina za klub Partizan. Ostao je u klubu Partizan sve dok nije prestao igra vaterpolo 1974. Godine. Odigrao je preko 1000 utakmica i osvojio 11 nacionalnih prvenstava Jugoslavije, 7 jugoslovenskih kupovač, 5 evropskih kupova šampiona I nekolicinu prijateljskih turnira.

Kao trener radio je u Singapuru, Maleziji, Egiptu, Partizanu i Goču.

Bio je predsednik Vaterpolo saveza Jugoslavije od 1996. do 1998, član tehničkog vaterpolo komiteta LEN-a, dobitnik priznanja MOK-a 1997. godine, i predsednik Skupštine Vaterpolo saveza Srbije. 1999. je uvršten u Kuću slavnih na Floridi, SAD.

U Beogradu je nedavno jedna ulica ponela naziv Mirka Sandića.
Dragan Šakota

**Dragan Šakota** (rođen 16. juna 1952. godine u Beogradu) je srpski košarkaški trener.

## Karijera
Celu košarkašku karijeru Šakota je proveo u tadašnjem prvoligaša IMT, od 1972. do 1983. U istom klubu je započeo trenersku karijeru i vodio ga je do 1988. godine. 1987. je sa IMT-om osvojio Kup Jugoslavije u košarci.

Sezonu 1988-89 je proveo u Zadru, a sledeću sezonu je proveo u zagrebačkoj Ciboni. U ovom periodu je kao pomoćni trener reprezentacije Jugoslavije osvojio zlato na Balkanijadi 1989. i zlatnu medalju na Svetsko prvenstvo 1990. u Buenos Ajresu.

U sezoni 1990/91 Šakota je preuzeo solunski PAOK, sa kojim je te sezone osvojio Kup Evrope. Potom je godinu dana vodio Apolon iz Patre, pa solunski Iraklis (1993-94), da bi se zatim vratio u PAOK (1994-95).

Nakon toga radio je u Peristeriju (1995-97) i Iraklisu (1998-2000), a onda i u solunskom Arisu (2000-01). Iz Soluna je prešao u Atinu, gde je trenirao AEK (2001-2003) i Olimpijakos (2003-04). Sa AEK-om je uzeo titulu prvaka Grčke 2002. godine.

Šakota je 2005. potpisao dvogodišnji ugovor sa Crvenom zvezdom, sa kojom je osvojio domaći Kup Radivoja Koraća.

Na Olimpijskim igrama u Atini, Šakota je bio asistent Željka Obradovića, a istu funkciju je obavljao i na Evropskom prvenstvu 2005. u Srbiji i Crnoj Gori.

Nakon što je Željko Obradović podneo ostavku na mesto trenera, Šakota je predvodio podmlađenu reprezentaciju SCG na Svetskom prvenstvu u Japanu.
Svetislav Pešić

**Svetislav Pešić** (rođen u Novom Sadu 28. avgusta 1949.) je bivši jugoslovenski košarkaš, a trenutno je trener nemačkog kluba Bajern Minhen. Svetislav Pešić je jedan od najtrofejnijih evropskih trenera. Sa reprezentacijom Jugoslavije je osvojio Svetsko prvenstvo u košarci 2002. i Evropsko prvenstvo u košarci 2001., a sa Nemačkom je osvojio Evropsko prvenstvo 1993. Sa klubovima koje je vodio osvojio je Evroligu 2003, Evrokup 2007, Kup Radivoja Koraća 1995, sedam nacionalnih prvenstava i četiri nacionalna kupa.

## Biografija

Svetislav Pešić je igračku karijeru započeo u Pirotu, zatim nastavio u Partizanu i Bosni.  Sa Bosnom je osvojio prvenstvo i kup Jugoslavije 1978. i Kup evropskih šampiona 1979. 

Svetislav Pešić je trenersku karijeru započeo u Bosni 1982. i ostao u njoj do 1986. U tom periodu je kao trener osvojio prvenstvo Jugoslavije 1983, nakon kontroverze oko finalne utakmice protiv KK Šibenka, i kup Jugoslavije 1984. Od 1984. do 1987. je bio trener mladih reprezentacija Jugoslavije. 1985. je osvojio kadetsko, a 1986. juniorsko evropsko prvenstvo u košarci. Sa juniorskom reprezentacijom Jugoslavije u Bormiju 1987.zajedno sa profesorom Radomirom Šaperom je osvojio titulu prvaka sveta. 

Od 1987. do 1993. je bio selektor reprezentacije Nemačke, sa kojom je osvojio Evropsko prvenstvo 1993. u Nemačkoj. 

Svetislav Pešić je 1993. postao šef stručnog štaba berlinske Albe i na tom mestu ostao do 2000. Sa Albom je osvojio Kup Radivoja Koraća 1995. i četiri uzastopne titule prvaka Nemačke u periodu od 1997. do 2000. 

2001. je imenovan za selektora reprezentacije Jugoslavije. Sa Jugoslavijom je osvojio Evropsko prvenstvo 2001. u Turskoj i Svetsko prvenstvo 2002. u Indijanopolisu.  Pored selektorske funkcije, Pešić je godinu dana vodio i nemački Keln.

Nakon reprezentacije Pešić je postao trener Barselone. Sa Barselonom je u sezoni 2002/2003. osvojio prvenstvo i kup Španije i Evroligu, dok je sledeće godine ponovo osvojio prvenstvo Španije.  Zbog svađe sa članom uprave, Pešić je napustio Barselonu i prešao u rimsku Lotomatiku.Trener Svetislav Pešić sarađuje u stručnom štabu zajedno s profesorom i kondicionim trenerom Milivojem Karalejićem.

Pešić se 2006. između višemilionske ponude Đirone i Real Madrida njegovog prijatelja Vladeta Divca, odlučio za Đironu. Sa ovim timom Pešić je osvojio Fibin Eurokup. Na kraju sezone Pešić je napustio Đironu i prešao u ruski Dinamo.

Njegov sin Marko Pešić je nemački košarkaški reprezentativac, kome je Svetislav bio trener u Albi.

## Reference


## Vanjske veze

* -{Statistics of Liga A Basket}- 
* -{Statistics od Euroleague}-
* -
Petnaest odlučujućih bitaka svijeta

***Petnaest odlučujućih bitaka svijeta: Od Maratona do Waterlooa*** (*The Fifteen Decisive Battles of the World: from Marathon to Waterloo*) je knjiga koju je napisao Sir Edward Shepherd Creasy te izdao godine 1851. U njoj je opisano petnaest bitaka (od maratonske bitke do bitke kod Waterlooa) koje su, prema autoru, imale najznačajniji efekt na dalju svjetsku historiju.

## Poglavlja

Svako od poglavlja knjige je posvećenoj jednoj od odlučnih bitaka historije:

# Maratonska bitka, 490. pne.
# Bitka kod Sirakuze, 413. pne.
# Bitka kod Gaugamele, 333. pne.
# Bitka na Metauru, 207. pne.
# Bitka u Teutoburškoj šumi, 9. n.e.
# Bitka na Katalaunskim poljima, 451
# Bitka kod Poitiersa, 732
# Bitka kod Hastingsa, 1066
# Opsada Orleansa, 1429
# Poraz Španske armade, 1588
# Bitka kod Blenheima, 1704
# Bitka kod Poltave, 1709
# Bitka kod Saratoge, 1777
# Bitka kod Valmyja, 1792
# Bitka kod Waterlooa, 1815

## Vanjske veze
*
Francuski revolucionarni ratovi

**Francuski revolucionarni ratovi**, serija oružanih sukoba koje je revolucionarna Francuska vodila s raznim evropskim državama u periodu od 1792. do 1802. godine. Ti se ratovi obično dijele na dva perioda - Rat Prve koalicije (1792 - 1797) i Rat Druge koalicije (1798-1801), iako je Francuska od 1793. kontinuirano bila u ratu s Velikom Britanijom.

Te je ratove karakterizirao revolucionarni zanos Francuske, koja je, nakon početnih neuspjeha, zdušno prihvatila cijeli niz inovacija u vojnoj organizaciji i tehnici, od kojih je možda najvažnija masovna regrutacija stanovništva, koja joj je omogućila stvaranje dotada rekordno velike vojske, a nakon toga i osvajanje Nizozemske, Porajnja i Italije.

Ratovi su završili Mirom u Amiensu 1802. godine, ali je samo godinu dana kasnije izbio sukob koji je označio početak novog perioda poznatog kao Napoleonski ratovi. Neki historičari, pak, i napoleonske ratove smještaju u francuske ratove, odnosno smatraju ih dijelom šire cjeline poznate kao Veliki francuski rat.

## Vanjske veze

*  1911 ''Encyclopedia Britannica'': French Revolutionary Wars na Wikisource
*  Napoleon, His Armies and Battles
Matematički model

**Matematički model** podrazumeva formalno matematički zapis ponašanja i/ili osobina posmatranog fizičkog sistema. Ukoliko je poznat matematički model, znači da u potpunosti poznajemo ponašanje i osobine fizičkog sistema. Često je nemoguće izraditi apsolutno tačan matematički model, tako da se često pristupa određenim aproksimacijama i zanemarivanjima malo uticajnih osobina ili uticaja.
Srpski pokret obnove

**Srpski pokret obnove** (SPO) je konzervativna politička stranka u Srbiji.

Osnovan je 1990. kao jedna od nacionalističkih stranaka nastalih raspadom Srpske narodne obnove. Vrlo brzo se profilirala po svom zagovaranju stvaranja Velike Srbije, ali i žestokom antikomunizmu zbog koga je došla u sukob s režimom Slobodana Miloševića, koga su njeni pristaše držali nastavljačem jugoslavenskog komunističkog režima.

Nakon parlamentarnih i predsjedničkih izbora 1990. godine SPO se profilirao u glavnu opozicijsku stranku u Srbiji. Nekoliko mjeseci kasnije, njeni članovi su igrali važnu ulogu u demonstracijama 9. marta 1991. kada je pokušano nasilno svrgavanje Miloševićevog režima.

SPO je na početku rata u Hrvatskoj slao svoje članove da se kao dobrovoljci bore u krajinskim snagama, ali se nakon 1992. godine ta stranka počela distancirati kako od ratova u Hrvatskoj i BiH. Umjesto toga je njen vođa Vuk Drašković forsirao svoj antikomunizam kako bi u zapadnoj javnosti stekao simpatije.

U toj politici, s druge strane, nije bilo dosljednosti, pa su u predvečerje kosovskog rata članovi SPO sudjelovali u socijalističkim vladama. Iako je nakon izlaska iz vlade Drašković postao metom atentata za koga optužuje bivši režim, glasači su se uglavnom okrenuli od SPO te je ta stranka od 2000. godine postepeno marginalizirana, iako je uglavnom podržavala vladu kojom dominira *demokratski blok*.

Godine 2004. se iz nje izdvojila frakcija koja je osnovala novu stranku pod nazivom Srpski demokratski pokret obnove.

SPO je jedna od stranaka u Srbiji koja se zalaže za ponovno uspostavljanje monarhije na čelu s dinastijom Karađorđević. Također se zalaže za ulazak Srbije u EU i NATO.

## Izbori
 
Na prvim višestranačkim izborima za parlament Srbije 9. decembra 1990. SPO je dobio 7,6% glasova, tj. 19 od 250 poslaničkih mesta.

Na parlamentranim izborima 1992. godine, stranka'je učestvovala u okviru koalicije DEPOS, koja je dobila 20% glasova, tj. 50 od 250 poslaničkih mesta, a od tih je 45 pripalo SPO.

Na parlamentranim izborima 1993. godine koalicija DEPOS je dobila 18% glasova, tj. 45 od 250 poslaničkih mesta, od kojih je 40 pripalo SPO.

Na parlamentarnim izborima 1997. godine, na kojima je stranka učestvovala samostalno, dobila je 18% glasova, tj. 45 od 250 poslaničkih mesta.

Na parlamentranim izborima 2000. godine stranka je učestvovala samostalno i dobila je 3,3% glasova, što je bilo manje od potrebnog cenzusa.

Na parlamentarnim izborima 28. decembra 2003. godine, SPO je zajedno sa Novom Srbijom (koalicija SPO-NS) dobila 7,7% glasova, tj. 22 od 250 poslaničkih mesta, od kojih je stranci pripalo 13.

Na parlamentarnim izborima 21. januara 2007. SPO izlazi samostalno i osvaja 3,33% glasova, tj. ne prelazi cenzus.

## Fusnote

## Vanjske veze
* Službena stranica
Socijaldemokratska unija

Socijaldemokratska unija je naziv koji koriste političke stranke u nekoliko država:

* Socijaldemokratska unija (Hrvatska)
* Socijaldemokratska unija (Srbija)
* Socijaldemokratska unija (Latvija)
Socijaldemokratska unija (Srbija)

**Socijaldemokratska unija (SDU)** je politička partija u Srbiji socijaldemokratskog opredeljenja. Nastala je 1996. godine izdvajanjem iz Građanskog saveza Srbije, posle odluke te stranke da stupi u koaliciju „Zajedno“. Predsednik SDU postao je Žarko Korać.

Na parlamentarnim izborima 2007, SDU je u koaliciji sa LDP-om, GSS-om i LSV-om osvojio jedno poslaničko mesto u Narodnoj skupštini Srbije.

Na 7. Kongresu SDU, u junu 2014. godine, za predsednika je izabran Miloš Adamović.

Na 9. Kongresu Socijaldemokratske unije, održanom 15. oktobra 2016. u Beogradu, za novog predsednika stranke izabran je Ivan Zlatić.

## Vanjske veze
* Socijaldemokratska unija službena stranica

## Reference
Bryant Gumbel

**Bryant Charles Gumbel** (29.9. 1948.-), je američka televizijska ličnost koja radi na informativnim programima i sportskim programima. Najpoznatiji je po svojoj 15-godišnjoj karijeri ko-voditelja NBC-ovog *[[The Today Show]]a*. On je mlađi brata veterana-sportskog komentatora Grega Gumbela.

## Vanjske veze
* Is Bryant Gumbel a Racist? Howard Bloom's Sports Business News.com SBN's look at Bryant Gumbel
Socijaldemokratska unija (Hrvatska)

**Socijaldemokratska unija** (SDU) je lijevo orijentirana politička stranka u Hrvatskoj.

Osnovana je 1992. godine od strane poznatog lijevo orijentiranog ekonomista Branka Horvata. Tada je bila jedna od rijetkih stranaka lijevog predznaka i jedina koja se neposredno nakon raspada Jugoslavije i trajanja rata javno zalagala za obnovu ekonomskih, kulturnih i drugih veza s bivšim republikama SFRJ. 

Usprkos marginalizacije i usprkos toga što nije uspjela probiti plafon od 2 %, SDU je imala razloga očekivati ulazak u Sabor nakon izbora 1992. godine, s obzirom da su njeni kandidati ispunjavali etničku kvotu Srba, predviđenu tadašnjim Ustavnim zakonom o pravu manjina. Međutim, Ustavni sud je posebnim mišljenjem ta mjesta prepustio Srpskoj narodnoj stranci zaključivši da ona, kao "etnička stranka" na to polaže veće pravo.

Taj neuspjeh nije obeshrabrio SDU, koja je 1993. uspjela osvojiti nekoliko mjesta na lokalnim izborima. Iste je godine toj stranci pristupio i živopisni saborski zastupnik Vladimir Bebić te joj na izborima 1995. uspio udvostručiti broj glasova. Međutim, tada je izborna kvota povišena na 5 % te je SDU ostala van Sabora.

Nakon toga je SDU postepeno marginalizirana, a 2007. se zajedno s još nekoliko manjih ljevičarskih stranaka ujedinila u Ljevicu Hrvatske.
Knjiga promjene

***I Ching*** (često pisana kao I Jing, Yi Ching, Yi King, or Yi Jing; također poznata kao "Knjiga promjene" ili "Klasik promjene") je najstariji od kineskih klasičnih tekstova. Sadrži sistem simbola sa svrhom da identificiraju poredak u naizgled slučajnim događajima, te opisuje drevni sistem kozmologije i filozofije koji predstavlja srž kineskih kulturnih vjerovanja. Filozofija se temelji na ideji o *dinamičnoj ravnoteži suprotnosti*, *evoluciji kao događšaja kao procesu,* i *prihvaćanju neizbježnosti promjene* (see *Philosophy*, below). U zapadnnim kulturama *I Ching* neki smatraju jednostavno sistemom proricanja; mnogi vjeruju da sadrži mudrost i filozofiju drevne Kine.

Knjiga se sastoji od serije simbola, pravila za njihovo manipuliranje, pjesama i komentara.
Holivudska staza slavnih

**Holivudska staza slavnih** (engleski *Hollywood Walk of Fame*) je pločnik duž Hollywood Boulevarda i Ulice Vine u Hollywoodu u SAD, na kojem je izrezbareno preko 2.000 petokrakih zvijezda s imenima slavnih ličnosti kojima je počast iskazala Holivudska trgovačka komora za njihov doprinos industriji zabave.

Prvu zvijezdu, dodijeljenu 9.2. 1960. primila je Joanne Woodward. 8.1. 2007. Hilary Swank je dobila zvijezdu http://www.hollywoodchamber.net/icons/recent_ceremonies.asp , a njena zvijezda kasnije je postala jedna među više od 2500 zvijezda na pločniku.

## Vanjske veze

* Official website  
* Hollywood Walk of Fame at Seeing-Stars.com
* Hollywood Boulevard's Price of Fame, a December 2003 article from the FOX News website
* ''Scientists' Walk of Fame'' - a prank by Caltech students on May 4, 2005
Tony Bullimore

**Tony Bullimore** (rođen cca. 1939.) je britanski pomorac iz Bristola najpoznatiji po tome što je bio spašen tokom utrke jahti s jednim članom posade Vendee Globe godine 1996. Utkru je obilježio cijeli niz incidenata, uključujući smrt jednog od natjecatelja Gerryja Roufsa. Dana 5.1. 1997. u Južnom oceanu u blizini , Bullimoreov čamac Exide Challenger se prevrnuo te je većina tiska i medija pretpostavljala da je 55-godišnji pomorac pri tome poginuo. Kraljevska australska mornarica je započela misiju spašavanja Bullimorea i još jednog prevrnutog pomorca Thierryja Duboisa. Bullimore je bio živ i ostao na živcotu zahvaljujući zračnom džepu u prevnnutom brodu, ostavši sve vrijeme u potpunom mraku i ostavši bez zaliha hrane - jedino što mu je ostalo bila je tabla čokolade. 9.1. ga je spasio australski helikopter za spašavanje, koji je prebacio člana svoje posade na prevrnuti trup. Nakon što je čuo njihovo lupanje Bullimore je otplivao do HMAS Adelaide kako bi se priključio Duboisu, koji je poslije toga odvezen u Perth.

Godine 2005. Bullimore je bio kapetan tima koji je završio drugi na utrci Oryx Quest.

## Napomene

* BBC ON THIS DAY | 9 | 1997: Bullimore rescued after five days, pristupljeno 16.7. 2006.
* Sailing World, Vendée Globe , pristupljeno 16.7. 2006.
* "Bullimore's sister buoyed by rabbis' support", *[[Jewish Chronicle]]* January 24, 1997 p.&nbsp;1

## Vanjske veze
* Tony Bullimore official site
* 'Missing' yachtsman finally phones his wife
Bill Cosby

**William Henry "Bill" Cosby, Jr., Ed.D.** (12.7. 1937.-) je američki glumac, komičar, televizijski producent, aktivist i osuđeni seksualni prestupnik.

Bill Cosby uživa reputaciju jednog od najpopularnijih, ali najcijenjenijih američkih zabavljača, a poznat je po svojoj dosjetljivosti, smislu za humor i sklonosti iskazivanju toplina na i iza pozornice. Vještinu je stekao kao komičar u noćnim klubovima, da bi se 1960-ih probio na televiziju s akcijskom serijom *[[I Spy]]*, za koju je dobio nagradu Emmy za glavnog glumca u seriji. Kasnije je ranih 1970-ih postao zvijezda vlastite TV-emisije *[[The Bill Cosby Show]]*. Kasnije je postao uvijezda dječje televizijske serije*[[The Electric Company]]*, a poslije stvorio i humorističko-obrazovnu animiranu seriju *[[Fat Albert and the Cosby Kids]]* posvećenu grupi prijatelja koji odrastaju u gradu. Cosby je također glumio u velikom broju filmova, iako nijedan od njih nije ostavio traga kao njegov rad na televiziji.

1980-ih Cosby je producirao i igrao glavnu ulogu u *[[The Cosby Show]]u* - humorističkoj TV-seriji koja je na programu ostala od 1984. do 1992. Ona se smatra jednom od najvažnijih sitcoma u historiji američke televizije. U njoj se radnja odvijala u situiranoj crnačkoj porodici više klase te je prikazivala njen život lišen dotadašnjih stereotipa vezanih uz crnačke likove na američkoj televiziji. Iako je serija bila predmetom kritika zbog navodnog ignoriranja rasne nejednakosti u američkom društvu, mnogi su s druge strane tvrdili da je imala pozitivan efekt kako na same crnce, tako i na američko društvo u cjelini.

Početkom 1997. godine je Cosby doživio osobnu tragediju kada mu je sin jedinac Ennis pao kao slučajna žrtva razbojnika-ubojice. Iste je godine bio prisiljen na sudu odbaciti optužbe za očinstvo žene čija je majka, po Cosbyjevom vlastitom priznanju, kraće vrijeme bila njegova ljubavnica.

Usprkos toga, Cosby se vratio televiziji, prvu glumeći u TV-seriji *[[Cosby]]*, a zatim kao voditelj TV-emisije *[[Kids Say the Darndest Things]]*, koja je započela s emitiranjem 1998. Cosby se također vratio i nastupima po noćnim klubovima, gdje je nastavljao oduševljavati publiku svojim decentnim, očinskim stilom komedije. Njegov opus se često odnosi na anegdote vezane za djetinjstvo, odrastanje kao i stvaranje vlastite porodice, a poznat je i po tome, što za razliku od većine crnačkih komičara, izbjegava korištenje prostačkog rječnika. Zbog dobroćudne naravi i očinskog imagea je stekao veliku popularnost i nadimak "Crni tata Amerike". Ta se popularnost odrazila i na njegovu karijeru promotora raznih komercijalnih proizvoda kao što su Jell-O pudinzi, Coca-Cola i lanac trgovina Service Merchandise. Procjenjuje se da Cosbyjevo bogatstvo iznosi oko 500 miliona US$.

## Vanjske veze

* 
* Interview with Cosby from 1990  (24 minutes)
* Interview transcript  from interview after the Pound Cake Speech
* TV's Most Famous Dad Settles "Molesting" suit  Urban Celebrity News
Ennis Cosby

**Ennis William Cosby** (15.4. 1969 – 16.1. 1997.) je bio sin poznatog glumca Billa Cosbyja i njegve supruge Camille Hanks. Imao je četiri sestre.

Ennis je htio postati učitelj za djecu s posebnim potrebama, na što ga je inspirirala vlastita borba s disleksijom. Zbog toga se bio upisao na Učiteljski koledž Univerziteta Columbia.

Dana 16.1. 1997. Ennis je u Los Angelesu išao posjetiti prijatelja kada je pukla guma na njegovom Mercedesu. Ennis je zbog toga stao kraj ceste Interstate 405 kako bi promjenio gumu. Tada ga je zaskočio mladi ukrajinski imigrant Mikail Marhašev, u njega uperio pištolj, zatražio novac te ga ustrijelio u glavu i pobjegao. Marhašev je kasnije uhapšen, proglašen krivim za ubojstvo i osuđen na doživotni zatvor bez prava na uvjetni otpust koji služi u San Quentinu. Marhašev je nakon presude priznao zločin i zamolio porodicu Billa Cosbyja za oprost.

Godine 2000. Bill Cosby je pod Ennisovim imenom pokrenuo stipendiju za studente Franklin and Marshall Collegea u gradu Lancaster (Pennsylvania) u Pennsylvaniji.

Ennis Cosby je poslužio kao model za likove Thea Huxtablea u TV-seriji *[[The Cosby Show]]* i Griffina Veseya u TV-seriji *[[Cosby]]*.

## Vanjske veze
* Hello Friend/Ennis William Cosby Foundation
* Convicted Killer of Ennis Cosby Confesses
Hopliti

**Hopliti** predstavljaju teško naoružane i opremljene pešake u Antičkoj Grčkoj.
Takvi vojnici su se prvi put pojavili verovatno u 8. veku pne. Oni su bili gradska milicija i bili su naoružani kopljima, tako da ih je bilo lako opremiti. Oni su uglavnom predstavljali srednju klasu, koja je imala dovoljno novca za nabavku opreme. Skoro svi poznati ljudi antičke Grčke su ponekad ratovali kao hopliti.

Hopliti nisu primali platu, služili su za održanje reda, služili bi kratko i uglavnom tokom leta.
Išli bi direktno do zadanog cilja. Branioci bi se obično zabarikadirali iza gradskih zidina, pa bi se napadači zadovoljili divljanjem po okolici ili da ih pozovu na boj. Opsada je bila još slabo razvijen metod.

Bitke su obično kratko trajale i bile bi odlučne. Obe strane bi obično uspostavile linijski poredak jedna prema drugoj. Najčešće bi bili u formaciji falange dubokoj 8 redova. Druge trupe su bile manje važne. Konjica je znala pokrivati bokove, ako je bila u bici.

## Oprema

Hopliti bi se obično naoružavali pred bitku. Pošto je svatko nabavljao svoju tešku opremu, ona uošte nije bila jednolika. Tipičan hoplit je imao sledeđu zaštitu:
* zaštitu za prsa
* bronzani šlem sa zaštitnim pločama za lice
* metalna zaštita za potkoljenice i koljena
* drveni štit veličine jednog metra , zvan aspis.
Glavno oružje je bilo koplje dužine 2,7 m. Često se lomilo kad bi se zabolo. Nije bilo dobro za blisku borbu, pa su hopliti nosili 60 cm dug mač ѕvan hifos.

Druga pešadija tog doba je nosila mnogo lakši oklop i bili su naoružani kraćim kopljima i strelama. Štitovi su im bili manji

## Taktika hoplitske borbe
Formacija hoplitskih štitova dala se zajedno povezati tako da su se u toj formaciji međusobno potpuno štitili. Snaga hoplita je bila u iznenadnom udaru. Dve armije bi trčale jedna na drugu, nadajući se da će snagom svoje formacije razbiti ili opkoliti protivničku formaciju. Ako to ne uspiju, onda se bitka pretvara u guranje, pa zadnji redovi guraju prednje da nadguraju i probiju protivničku stranu. Bitke su retko trajale duže od sat vremena. Jednom kad bi probili protivničku liniju, protivnička strana bi ostavljala oklop i bežala.

Nije bilo mnogo gubitaka u poređenju sa kasnijim bitkama. Retko je bilo više od 5% gubitaka na protivničkoj strani. Ali istaknute pojedince ili generale protivnika bi pobili. Čitav takav rat bi odlučivala jedna bitka.

Prilikom pobede gubitnička strana je morala otkupljivati mrtve.

## Uspon i pad hoplita
Hoplitske borbe i ratovi su bili povezani sa grčkim polisima. Grčko-Persijski ratovi su promenili značaj hoplita i njihove opreme. Pošto su bili prisiljeni da se bore sa persijskim strelcima i da trče za njima, smanjili su oklope, nosili su kraće mačeve i prilagodili se da bi bili pokretljiviji.

Tokom Peloponeskog rata njihov značaj je bitno opao. Povećao se značaj mornarice,plaćenika, gradskih zidova i opsadnih mašina. Ti kasniji ratovi postaju ratovi iscrpljivanja i povećavaju broj žrtava.

## Veze
* Mikenska vojska
* Grčko-persijski ratovi
Perzijski besmrtnici

**Perzijski besmrtnici** bili su elitna vojna postrojba u doba ratova ahemenidske Perzije, dok su u doba mira služili kao kraljevska garda iranskim vladarima.

## Organizacija

Besmrtnici su uvijek brojali točno 10.000 vojnika, a ime su dobili po tome što bi u slučaju pogibje, bolesti ili starosti određenog člana na njegovo mjesto došao novi vojnik. Članovima tih elitnih jedinica mogli su postati isključivo Perzijanci, Medijci i Elamiti. Budući da su trenirani od rođenja prema strogim vojničkim pravilima i da su sudjelovali diljem svijeta u brojnim bitkama, često ih se smatra najkvalitetnijim vojnicima starog vijeka.

## Oružje i oprema

Bili su naoružani kratkim lukom, kopljem i mačem, te zaštićeni metalnim oklopom ispod tunike. Štit *geron* bio im je napravljen od pletenog šiblja prevučenog kožom koji je pružao dobru zaštitu od napada strijelama, no nedovoljnu zaštitu od preciznih uboda teških mačeva.

## Historija borbi

Jedna od početnih bitaka Besmrtnika bila je ona prilikom opsada pasargadskog brda, gdje je Kir Veliki poveo 10.000 Besmrtnika u borbu protiv goleme vojske medijskog kralja Astijaga koja je brojala 100 – 150 tisuća vojnika. Bitka je završila teškim medijskim porazom. Najpoznatija bitka u kojoj su sudjelovali je svakako bitka kod Termopila u kojoj su Besmrtnici predvođeni Hidarnom potukli Spartance i druge Grke koje je predvodio Leonida. Zapamćeni su i po bitci kod Perzijskih vrata gdje je šačica od svega 700 elitnih perzijskih vojnika zadržala vojsku Aleksandra Makedonskog više od mjesec dana.

## Popularna kultura

* U stripu Franka Millera o bitci kod Termopila prema kojem je napravljen kontroverzni film "*[[300 (film)|300]]*", Besmrtnici su prikazani na vrlo fikcijski način: odijeveni su potpuno u crno, nose japanske srebrne maske, te katane kao glavno oružje.
* Film "*[[300 Spartanaca]]*" opisuje Besmrtnike na vrlo realniji način od prethodnog filma. Besmrtnici nose mač i koplje, no uglavnom su odijeveni u crne ili tamne boje.
* U "*Drenai*" serijama koje potpisuje David Gemmell, sudjeluje vojna jedinica koju naziva *Besmrtnicima*. Poput perzijskih besmrtnika, također broje 10.000 vojnika.
* Novela Toma Clancya "*Izvršne naredbe*" (Executive Orders) spominje Besmrtnike kao naziv za Ujedinjenu Islamsku Republiku, sastavljenu od Irana i Iraka.

## Veze
* Ahemenidska Monarhija
* Bitka kod Perzijskih vrata
* Bitka kod Termopila

## Reference