open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dalsland (kanal)

**Dalsland** je kanal na jugu Švedske, koji se proteže od jezera Vänern preko pokrajine 
Dalsland do Värmlanda. Njime je moguće doploviti i do Norveške.

## Karakteristike i historija gradnje
Kanal je dug 254 km, ali je svega 10&nbsp;km iskopano, ostatak čine prirodni vodotoci i jezera.

Ideja da se izgradi kanal nastala je polovicom 19. vijeka, kad je Dalslandu zbog konjukture otvoreno preko 20 željezara i čeličana, kojima je nasušno trebao jeftiniji transport. Sve one izgrađene su pored rijeka ili jezera, pa je bilo najednostavnije da se te vode nekako spoje. Problemi su nastali oko financiranja, jer se švedski parlament dugo opirao da izda garancije investitorima.

Švedski parlament je nakon brojnih odlaganja konačno pristao da izda državne garancije graditeljima 1863. Gradnja je započela slijedeće godine, i dovršena je za 4 godine, pa je on svečano otvoren u septembru 1868.

Kanal nije dugo uspješno poslovao, jer je konjuktura za čelikom i željezom pala, a uskoro je došla konkurencija željeznice, a uz to pokazao se i premalim za sve veće brodove. Danas se njime koriste najviše jahtaši izletnici.

Maksimalna dimenzija brodova koji mogu ploviti kanolom je 22.75 x 4 m, dubine gaza do 1.80 m.

Na kanalu je izgrađeno ukupno 31 ustava koja omogućuju brodovima da premoste visinske razlike.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice ''Dalslands kanala'' }
Der tolle Bomberg (film)

***Der tolle Bomberg*** () je zapadnonjemačka filmska komedija snimljena 1957. godine u režiji Rolfa Thielea. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Josefa Wincklera, čija je radnja, pak, bila inspirirana doživljavija živopisnog aristokrata Gisberta von Romberga II. Radnja je smještena u Njemačku u drugoj polovici 19. vijeka, a naslovni lik, koga tumači Hans Albers, je bogati plemić čija sklonost "lagodnom" životu i rasipnost tjera njegove potencijalne nasljednike da mu na sudu pod izlikom duševne bolesti pokušaju oduzeti poslovnu sposobnost.

## Vanjske veze
*
Götaland

**Götaland** čita se **Jetaland**  je jedna od tri švedske regije (švedski: *Landsdelar*) koja se prostire po jugu zemlje, 
sastoji se od pokrajina; Västergötland, Dalsland, Östergötland, Småland, Öland, Bohuslän, 
Skåne, Halland i Blekinge.

Površinom je točno u sredini između ostale dvije švedske regije, manjeg Svealanda u središnjoj Švedskoj, i većeg Norrlanda na sjeveru.
## Historija
O stanovnicima **Gotarne** pisao je još 150. klasični grčki geograf 
Ptolomej.

Kasnije migracije stanovništva, oslabile su Götaland, pa je na kraju zauzeo sjeverni - Svealand.

Regija je postala kulturno središte Švedske negdje oko 1000. nakon što je prihvatila kršćanstvo, dok su susjedni krajevi još uvijek bili poganski. Dvorac Näs na otoku Visingsö u Jezeru Vättern (drugo po veličini jezero Švedske), bio je kraljevska rezidencija od oko 1100. do oko 1200.

Za srednjeg vijeka gradovi Skänninge i Söderköping (oba u Östergötlandu) bili su vodeći religijski centri u zemlji.

Götaland je najgušće naseljen kraj Švedske još od sredine 18. vijeka, kad je imao 60 % stanovništva zemlje.
## Privreda
Regija ima raznoliku privredu, od poljoprivrede do industrije. Uz vrlo razvijeno stočarstvo, sade se žitarice, krumpir i šećerna repa. Ribolov je važan u obalnom pojasu.

Industrija proizvodi automobile, brodove, staklo, papir, tekstil a važni su i brojni kamenolomi.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Götaland'' na portalu Encyclopædia Britannica
Korićani

**Korićani**  su selo u Bosni i Hercegovini. Nalazi se na obroncima Vlašić planine, u  uglu platoa između Ugra i Ilomske. Ustvari, omeđuju ga Korićanske stijene kanjona Ilomske i Pougarja. Stijene su savijene  pod gotovo pravim uglom, koga zatvaraju Ugar i Ilomska. Pruža  se na nadmorskoj visini od 1150 do 1200 metara.

## Stanovništvo

## Administrativna podjela
Prije rata u Bosni i Hercegovini, to je (administrativno) bilo jedinstveno selo. Daytonskim sporazumom je podijeljeno u dva entiteta. Gornji Korićani su danas u Federaciji Bosne i Hercegovine, a  Donji Korićani su u Republici Srpskoj.

## Historija

U srednjevjekovnoj Bosni, na njihovoj današnjoj teritoriji spominju se grad Oštrec i još neke utvrde. Mrtvi su sahranjivani u koritima kako bi ih sačuvali od medveda.

Tokom Drugog svjetskog rata bili su jako partizansko uporište, osobito nakon pada Italije (1943.). U Korićanima su bili nakratko smješteni pacijenti  Centralne Divizijska bolnice, za vrijeme Šeste neprijateljske ofanzive (januara 1944.). Tada je 12. divizijska bolnica (iz skrovite klisure rijeke Demićke (u blizini Šipraga), 4. januara 1944., dislocirana u okolna sela i dalje prema Korićanima.

Međutim, u proteklom ratu u Bosni, ime Korićana i Korićanskih stijena je vezano za svirep masakr na gotovo okomitoj provaliji iznad Ilomske. Ispod dijela Korićanskih stijena, oko  km od donjeg naselja, u kanjonu Ilomske, 21. augusta 1992., pripadnici Vojska i policija Republike Srpske su, rafalima u leđa, strijeljali preko 200 prijedorskih civila (Bošnjaka i Hrvata, što je dokazano i na ICTY Tribunalu u Haagu. Tamo su svjedočili i rijetki preživjeli Prijedorčani iz Logora Trnopolje.

## Povezano
* Ilomska
* Ugar
* Imljani
* Skender Vakuf

## Izvori
Norrland

**Norrland** je jedna od tri švedske regije (švedski: *Landsdelar*) koja se prostire na 
sjeveru zemlje, sastoji se od pokrajina; Gästrikland, Hälsingland, Medelpad, Ångermanland, 
Västerbotten, Norrbotten, Härjedalen, Jämtland i Lappland.

Norrland svojom površinom predstavlja 60 % ukupnog teritorija Švedske.

## Karakteristike i historija
Njegove najupečatljivije karakteristike su prostrane šume, planine, kao Kebnekaise (najviša u Švedskoj) i Singitjåkka i velike rijeke; Ångerman, Ljusnan, Ljung, Indalsälven, Ume, Vindel, Skellefte, Pite, Lule i Kalix. One su se 
nekad koristile za prijevoz trupaca do pilana na obali Botnijskog zaljeva, a danas se koriste za pokretanja niza hidroelektrana.

Počevši oko sredine 18. vijeka, regiju je potresalo takozvano - *Norrlandsfrågan* (Norrlandsko pitanje) koje su prouzročile velike kompanije koje su se bavile eksploatacijom šuma, i beskupulozno dolazile do zemljišta, na račun malih farmera i posjednika. Taj problem nije riješen sve do 1906.
## Privreda
Regija ima nešto skromne poljoprivrede, ali su za njenu privredu najznačajnije šume i drvna industrija, uz rudarstvo i proizvodnju električne energije u brojnim hidroelektranama.

Norrland je dobro povezan sa jugom zemlje cestama, željeznica i aviotransportom.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Norrland'' na portalu Encyclopædia Britannica
Ludodactylus

***Ludodactylus*** je bio rod pterosaura pterodaktiloida iz aptijske donjokredske formacije Crato u Ceari (Brazil). Naziv su mu dali Eberhard Frey *et al.* 2003. godine. Rod sadrži samo jednu vrstu, ***Ludodactylus sibbicki***. Naziv potiče od latinskog *ludus*, "igra" i grčkog *daktylos*, "prst". *Ludus* se odnosi na činjenicu da su, na žalost brojnih paleontologa, mnoge igračke pterosaura kombinirale zube sa krestom kao kod *[[Pteranodon]]a* bez da je takvo biće ikada postojalo; međutim, kod *Ludodactylusa* je prisutna upravo ta kombinacija osobina. "Dactylus", što se odnosi na karakteristični dugi prst krila, čest je element u nazivima pterosaura još otkada je prvi poznati pterosaur nazvan *[[Pterodactylus]]*. Naziv vrste, "*sibbicki*", dat mu je u čast paleoumjetnika Johna Sibbicka.

## Opis

*Ludodactylus* se zasniva na holotipu SMNK PAL 3828, lubanji bez kreste, koja je uklonjena prije nego što je fosil ilegalno prodan. Za razliku od ostalih ornitokajrida, nije imao premaksilarnu krestu na njušci, ali jeste na stražnjem dijelu lubanje. Frey *et al.* interpretirali su duboku čeljust kao krestu na donjoj čeljusti. Između ramusa čeljusti (*ramus mandibulae*) nalazi se list juke; Frey je predložio da ga je ta životinja uhvatila kljunom i bezuspješno pokušala skinuti (rub lista je pohaban), te da je potom možda umrla od gladi ili posljedica izgladnjelosti. Lubanja je bila duža od 66 cm.

## Klasifikacija
Frey *et al.* su 2003. svrstali *Ludodactylusa* u porodicu Ornithocheiridae. Frey je 2007. ponovo razmotrio validnost roda *Ludodactylus*, predloživši da on možda predstavlja istu životinju kao i *[[Brasileodactylus]]*, čiji bi onda bio mlađi sinonim. Međutim, Andres & Myers (2013) su u velikoj kladističkoj analizi pterosaura zaključili da je *Ludodactylus* u malo bližem srodstvu sa ornitokajridima i anhangeridima nego sa *Brasileodactylusom*. Andresovoj i Myersovoj analizi, *Ludodactylus* se svrstava tik izvan Ornithocheiridae i Anhangueridae kao napredan pripadnik inkluzivnije grupe Pteranodontoidea.

## Izvori
Sofija Nostitz-Rieneck

**Sofija Nostitz-Rieneck** (dvorac Konopište, Austro-Ugarska Monarhija, 3. 6. 1913 - Thannhausen, Austrija, 16. 1. 1997), prvorođena i jedina kći nadvojvode Franje Ferdinanda i grofice Sofija Chotek.

## Biografija

Princeza Sofija Nostitz-Rieneck je rođena 3. 6. 1913 godine u dvorcu Konopište (*danas dio [[Češka Republika|Češke Republike]]*) kao najstarije dijete prijestolonaslijednika Austro-Ugarske Monarhije Franje Ferdinanda i grofice Sofije Chotek. Nakon atentata na roditelje, Sofija je zajedno sa svojom braćom Maksimilijanom i Ernstom potpala pod brigu svoje tetke, Henriette grofice Chotek i bliskog očevog prijatelja, grofa Jaroslava od Thuna i Hohensteina. Službeni skrbnik Sofije i njezine braće je bio kralj Franjo Josip I. 31. 8. 1917 austro-ugarski kralj Karlo I. Austrijski je Sofiji dodijelio plemićki naslov grofice, a njenoj braći naslov princa. 1918 godine, novoosnovana Čehoslovačka je ukinula pravo vlasništva njezinih roditelja, uključujući i ono na dvorac Konopište i imanje u Chlumec nad Cidlinou. Sofija je nakon Prvog svjetskog rata, 1919. godine, zajedno sa braćom bila izgnana iz Čehoslovačke. Čehoslovačke vlasti su dozvolile da svaki od njih sa sobom ponese svega 5&nbsp;kg. prtljage. Preselili su se u Beč i dvorac Artstetten blizu Wachaua. 1919. godine ukinuta joj je plemička titula austrijskim zakonom o plemstvu. 1920 godine udajom za grofa Friedricha Nostitz-Rienecka se preselila u Čehoslovačku. Sofijina braća su prilikom svakog posjeta trebala tražiti specijalnu dozvolu od čehoslovačkih vlasti, koja često nije bila odobrena ili je bila izdana sa velikim zakašnjenjem. Anschlussom Austrije 1938. godine, Sofijna braća su zbog svojih protunacističkih stavova bila uhićena i deportirana u Koncentracijski logor Dachau. Cjelokupnu imovinu u Austriji su im konfiscirale vlasti Trećeg Reicha. Zbog svojeg supruga, koji je bio Sudetski Nijemac, Sofijini sinovi su bili prisiljeni pristupiti Wehrmachtu nakon okupacije Čehoslovačke 1939 godine. Nakon Drugog svjetskog rata Sofija je napustila Čehoslovačku i preselila se sa obitelji u austrijsko mjesto Geyeregg. 1962 preselila se u Salzburg. Princeza Sofija Nostitz-Rieneck je umrla dva mjeseca nakon srčanog udara, 16. 1. 1997 godine u austrijskom Thannhausenu. Nadživjela je obojicu svoje braće. Sahranjena je uz supruga u obiteljskoj grobnici u austrijskom Weizu. Sofijin život je bio primjer kršćanskog života.

## Potomstvo
Sofija se udala za grofa Friedricha Nostitz-Rienecka 8. 9. 1920 godine. Zajedno su imali četvero djece: 
* Grof **Ervin** Maksimilijan Franjo Petar Paul Hubertus Konrad Marija Nostitz-Rieneck (1921 - 1949), umro kao ratni zarobljenik u Sovjetskom Savezu;
* Grof **Franjo** Assisi Friedrich Ernst Leopold Jozef Marija Nostitz-Rieneck (1923 - 1945), poginuo na istočnome frontu;
* Grof **Alois** Karlo Josip Marija Nostitz-Rieneck (1925 - 2003), oženio 1962 groficu Tereziju Waldburg-Zeil;
* Grofica **Sofija** Amalija Terezija Quirinia Henrieta Lukrecija Magdalena Marija Ignacija Nostitz-Rieneck (1929 -), udala se 1953 za baruna Ernsta Gudenusa.

## Reference

## Literatura
*
Opsada Jeruzalema (1187)

**Pad Jerusalima** se desio 2. oktobra 1187. godine nakon opsade koja je trajala od 20. septembra do 2. oktobra 1187. Balian I Ibelin je predao Jerusalim Saladinu, koji je dozvolio građanima da napuste grad otkupninom. Oni koji nisu mogli da plate svoj otkup su na kraju prodati u ropstvo. Porazom u Jerusalimu je počeo kraj Kraljevine Jerusalim. Evropa je odgovorila na ovaj poraz 1189, početkom Trećeg krstaškog rata, koji su predvodili Ričard I Lavlje Srce, Filip II Avgust i Fridrih I Barbarosa.

## Pozadina
Dok su krstaške državice bile u opadanju, nasuprot njih je rasla snaga i moć muslimanskog sveta. Sredinom druge polovine XII veka došlo je do stvaranja jake i velike države, koja je obuhvatala Egipat, Mesopotamiju i veći deo Sirije. Na čelu ove države stajao je Jusuf Salah-ad-din, poznat i kao Saladin.

Saladin je sve svoje snage usmerio na uništenje franačkih poseda na Istoku. Iz godine u godinu je pustošio njihove posede, a to je u stvari bila samo predigra velike ofanzive.

## Bitka kod Hatina
Do bitke kod Hatina je došlo 5. jula 1187. blizu Galilejskog jezera. Ovo je jedna od najvećih bitaka u kojoj su se sukobili krstaši i muslimani. Slabo vođeni i nesložni krstaši su zauzeli položaje u delovima gde nije bilo vode, dok je Saladinova vojska bila u mnogo boljem položaju. Žeđ je mučila krstaše.

Rano ujutru počeli su napadi na krstaše. Napadi su bili žestoki, a krstaška vojska je samo delimično uspela da se probije. Većina je ostala opkoljena. kada je konačno pao i crveni šator jerusalimskog kralja, koji je bio postavljen na najvišem vrhu i bitka se završila.

## Pad Jerusalima
Posle pobede kod Hatina ostao je Jerusalim sasvim odsečen. Opkoljavanje Jerusalima je otpočelo je 20. septembra. Šest dana kasnije Saladin je naredio da pojačaju pritisak i pripreme se za konačan napad. Uvidevši da će teško odbarniti grad, Balijan je otišao na pregovore kod sultana. Sultan u početku nije želeo da pristane na pregovore, jer se zakleo da će grad zauzeti mačem. Arapski izvori ovako opisuju obraćanje Balijana:

''

Arapski izvori kažu da Saladina nisu dotakle pretnje, ali da ga je dirnuo žar sagovornika. Saladin je odlučio da svako mora da plati otkup da bi se oslobodio, deset dinara za muškarce, pet za žene i jedan za decu.

U petak 2. oktobra 1189. godine Saladin je ušao u grad. Za razliku od ulaska krstaša u Jerusalim, koji je bio obeležen najsvirepijim krvoprolićem, Saladin je postupio sa mnogo čovečnosti. Pokolja nije bilo a pljačka je sprečena na samom početku. Muslimanske patrole patrolirale su gradom i sprečavale su svako nasilje i prestup. Deo hrišćanskog stanovništva povukao se sa nešto imetka u oblasti koje su još držali krstaši, u Tir, Tripolis i Antiohiju. Oni koji nisu imali sredstva da se otkupe prodati su u ropstvu.

## Povezano
* Krstaški ratovi
* Treći krstaški rat
* Saladin
* Pad Antiohije
* Pad grofovije Edese
* Pad grofovije Tripoli

## Reference
Greenovia aurea

**Greenovia aurea ** je biljka iz porodice Crassulaceae. Porijeklo su joj Kanari.

Da bi uspješno rasla, potrebna joj je temperatura koja se noću kreće oko 9 i 10°C. Budući da voli hladnije odnosno ne voli biti izložena na suncu, biljka treba biti u sjeni.

Rozeta je sukulentna, a naraste do 25 cm. Cvjetovi su žuti. Pojavljuju  se u svibnju i lipnju. Rozete ugibaju nakon cvatnje i stvaranja sjemena.

*Aeonium aureum* raste samo na Kanarskim otocima, osim otoka Lanzarote i [Fuerteventura|Fuerteventure]]. Pojavljuje se na visinama do 2000 metara, a najčešće raste na kućnim krovovima i kamenim zidovima.
Bryophyllum

**Bryophyllum** je sekcija roda Kalanchoe koja uključuje oko 20 vrsta sa Madagaskara. Nakon što su ove vrste bile uključene mnogo godina u rod  Kalanchoe, danas su uzete u obzir mnoge različitosti među tim rodovima, koje su bile dovoljne da se ove vrste svrstaju u zaseban rod.

Rubovi listova na većini ovih vrsta proizvode veliku količinu mladih biljaka, koje nakon što padnu s glavne biljke počinju odmah dalje rasti. U većini zbirki, ove vrste se smatraju korovom.

Neke vrste Bryophylluma budu zadržane, zbog svog lijepog lišća i cvjetova, ali nakon nekog vremena dolazi do invazije zbog prevelikog razmnožavanja ove vrste.

## Neke vrste
Najčešće kultivirane vrste: 
* *[[Bryophyllum daigremontianum]]*
* *[[Bryophyllum pinnatum]]*
* *[[Bryophyllum delagoense]]*

Neke druge vrste:
* *[[Bryophyllum beauverdii]]*
* *[[Bryophyllum bouvetii]]*
* *[[Bryophyllum campanulatum]]*
* *[[Bryophyllum fedtschenkoi]]*
* *[[Bryophyllum gastonis-bonnieri]]*
* *[[Bryophyllum laxiflorum]]*
* *[[Bryophyllum macrochlamys]]*
* *[[Bryophyllum manginii]]*
* *[[Bryophyllum marnierianum]]*
* *[[Bryophyllum miniatum]]*
* *[[Bryophyllum proliferum]]*
* *[[Bryophyllum pubescens]]*
* *[[Bryophyllum rolandi-bonapartei]]*
* *[[Bryophyllum rosei]]*
* *[[Bryophyllum schizophyllum]]*
* *[[Bryophyllum streptanthum]]*
* *[[Bryophyllum suarezense]]*
* *[[Bryophyllum uniflorum]]*
The Ghost and the Darkness

***The Ghost and the Darkness*** () je američki igrani film snimljen 1996. godine u režiji Stephena Hopkinsa. Po žanru je kombinacija historijskog, pustolovnog i horor-filma, a temelji se na knjizi *[[The Man-eaters of Tsavo]]* britanskog oficira i inženjera Johna Henryja Pattersona, odnosno istinitim događajima u kojima je Patterson sudjelovao krajem 19. vijeka u tadašnjoj Britanskoj Keniji.

Radnja započinje 1898. godine kada je Patterson, čiji lik tumači Val Kilmer, poslan na gradilište Ugandske željeznice kako bi nadzirao radove; tamo se suočava sa parom lavova koji ubijaju i proždiru na desetine radnika, izazivaju potpuni zastoj izgradnje i tjeraju ga da zatraži pomoć slavnog američkog lovca Stephena Remington (čiji lik tumači Michael Douglas) kako bi pronašao i ubio naizgled neuhvatljive životinje koje su domoroci prozvali "Duh" i "Tama".

Pattersonova knjiga je prvi put ekranizirana 1952. godine pod naslovom *[[Bwana Devil]]*, i to kao prvi 3D film u historiji Hollywooda. Novu ekranizaciju je pokrenuo ugledni scenarist William Goldman, koji je priču o lalvovima-ljudožderima prvi put čuo 1984. godine tokom putovanja po Africi. U projekt je uključio studio Paramount Pictures, a na kraju je film producirao Douglas. *The Ghost and the Darkness* se, daleko više nego *Bwana Devil*, držao historijskih činjenica, iako je Remingtonov lik u potpunosti proizvod fikcije, odnosno u stvarnom životu je lalove lovio sam Patterson. Film je sniman na lokacijama u Južnoj Africi, a "Duha" i "Tamu" su "glumili" specijalno dresirani lavovi iz vankuverskog zoološkog vrta koji su, za razliku od stvarnih lavova, imali grive.

*The Ghost and the Darkness*, koga je Paramount reklamirao sa sloganom "Ralje sa kandžama" (), asocirajući publiku na znameniti Spielbergov film *[[Ralje]]*, osvojio je Oscar za najbolji zvuk. Kritičari su, pak, bili podijeljeni, a Val Kilmer je bio nominiran za Zlatnu malinu u kategoriji najgoreg sporednog glumca. Goldman je 2000. godine u svojoj knjizi *[[Which Lie Did I Tell?]]* za relativni neuspjeh filma optužio Douglasa i njegovo "petljanje" po scenariju.

## Glumačka postava

## Reference

## Vanjske veze
*Chicago Field Museum - Tsavo Lion Exhibit 
*The Ghost and the Darkness at Internet Movie Database
*
*''The Ghost and the Darkness'' at Virtual History
Aichryson × aizoides

**Aichryson × aizoides** (sin. *Aichryson domesticum*) je hibridna vrsta biljke iz porodice tustikovki (Crassulaceae).

## Karakteristike
* Tolerancija vrućine: treba je držati unutra za jakih vrućina
* Porijeklo: nije poznato, vjerojatno je vrtni hibrid
* Opis: minijaturno grmlje na lomljivoj sukulentnoj stabljici
* Razmnožavanje: lako se razmnožava rezanjem listova
* Cvjetovi: žute boje

## Vanjske veze
Leontije Carigradski

**Leontije Teokit** ( *Leontios Theotokitēs*) bio je kratkotrajni patrijarh Carigrada, koji je stolovao nekoliko mjeseci 1189. godine. 

Prije stolovanja je služio kao monah u manastiru na planini Afsenktiju. Patrijarhom je postao nakon što je bio prisiljen odstupiti Dositej, jeruzalemski patrijarh i miljenik bizantskog cara Isaka II Anđela. Dositej, koji je u februaru 1189. godine zamijenio Vasilija II, izazvao je teološke i proceudrale kontroverze, te je smijenjen nakon devet dana. Leontije se na mjestu patrijarha zadržao nekoliko mjeseci; nakon što je Isak II osigurao dovoljno podrške među svećenstvo, odstupio je, a Dositej je vraćen.

## Literatura
* 
* Venance Grumel, « La chronologie des patriarches de Constantinople de 1111 à 1206 », W: *Études byzantines*, tom 1, 1943, s. 250-270.
* 
* 
* 

## Vanjske veze
*Οικουμενικό Πατριαρχείο
Dositej Jerusalimski

**Dositej Jerusalimski** () bio je pravoslavni svećenik koji je stolovao kao patrijarh Jeruzalema od 1187. do 1189. godine, te patrijarh Carigrada u dva navrata - početkom 1189. te od kraja 1189. do 1191.

Navodi se kako je bio porijeklom ili rodom iz Venecije. Patrijarhom Jeruzalema je postao nakon što su godine 1187. taj grad zauzeli muslimani pod Saladinom, odnosno protjerali dotadašnje križarske vladare, a zajedno sa njima i latinskog patrijarha.

Dositej, koji je bio lični prijatelj bizanstkog cara Isaka II Anđela,, je imenovan za carigradskog patrijarha u februaru 1189. godine, nakon smjene Nikita II Muntanesa. Na tom se položaju, međutim, održao samo devet dana, te je zbog proceduralnih kontroverzi prisiljen prepustiti mjestu Leontiju Teokitu.

Car mu je nakon nekoliko mjeseci uspio osigurati podršku, te je krajem septembra ili početkom oktobra iste godine Leontije smijenjen, a Dositej konačno postavljen za carigradskog patrijaha. Na tom se mjestu održao sve dok se protiv njega nije okrenuo Teodor Balsamon, ugledni kanonski pravnik i patrijarh Antiohije.  Pod pritskom svećenstva i naroda na ulici, Isak II Anđeo je u septembru 1191. smijenio Dositeja, koji se vratio u Jeruzalem..

## Reference

## Literatura
* Venance Grumel, « La chronologie des patriarches de Constantinople de 1111 à 1206 », dans *Études byzantines*, tome 1, 1943, p.&nbsp;250-270.
* Nicolas Viton de Saint-Allais, *L'art de vérifier les dates*, tome premier, Paris, 1818, p.&nbsp;487.
Aichryson tortuosum

**Aichryson tortuosum** je vrsta biljaka iz porodice Crassulaceae.

## Karakteristike
* Tolerancija vrućine: treba je držati unutra za jakih vrućina
* Porijeklo: Kanari
* Opis: sukulentna biljka, naraste do 20 cm visine
* Cvjetovi: zlatno-žute boje, pojavljuju se u kasno proljeće

## Vanjske veze
Božur

**Božur** () je rod višegodišnjih biljaka iz istoimene familije (Paeoniaceae). To je zeljasta ili poludrvenasta biljka sa podzeminim krtolasto zadebljalim stablom, sa dvojno, trojno ili višestruko deljenim, naizmenično raspoređenim listovima. Cvet je krupan, pojedinačan, polusimetričan, crveno-roze boje. Plod je u obliku meška sa većim brojem krupnih semenki. Cveta na proleće od marta do maja.

Razne vrste božura rastu divlje i gaje se kao naše omiljeno narodno cveće. Nekad u školskoj, a danas samo u narodnoj medicini upotrebljava se cvet, ređe krtola i seme (*Paeoniae flos, tuber et semen*), za lečenje padavice, velikog kašlja, za umirivanje uzbuđenog nervnog sistema, za lečenje hemoroida i dr. Biljka je **otrovna** i nije dovoljno ispitana ni hemijski ni klinički. U narodu se još ponegde upotrebljava božur kao lek. Nisu retki slučajevi trovanja, jer nestručnjaci ne znaju ni dozu ni način upotrebe božura. U korenu ima tanina, etarskog ulja, masti, šećera, nekih alkaloida i drugih nepoznatih sastojaka. Homeopatska medicina upotrebljava svež koren.

U cvetu ima tanina i peonidina (jedna glikozidna antocijanska boja). On se upotrebljavao nekad protiv epilepsije, a danas još ponegde protiv grčevitog kašlja i kao sastojak čaja za dimljenje i kađenje astmatičara.

U semenu ima masnog ulja, šećera, tanina, smole i boje. I ono se nekad upotrebljavalo protiv epilepsije. Izaziva povraćanje. Kod nas ga upotrebljavaju žene za uređivanje menstruacije, i tako najlakše dolazi do trovanja.

Ne preporučuje se upotreba božura za lečenje.

U Srbiji postoji pet vrsta zaštićenog divljeg božura:

* obični (Paeonia officinalis) na Tari, Golini (kod Zaječara) i na Kosovu
* banatski (Paeonia banatica) živa u Deliblatskoj peščari
* uskolisni ili stepski božur (Paeonia tenuifolia)
* muški božur (Paeonia corallina)
* kosovski božur (Paeonia decora) najrasprostranjeniji, sa staništem u istočnoj Srbiji i na Kosovu

## Narodna imena
Narodna imena za *Paeonia officinalis:* arapče, božurak, božurić, brozgva, devetak, duhovska ruža, ženski božur, kraljev cvijet, kurjak, mačur, prstenik, trojačke rože, trojaška rožica, turkarica.bozzji or.

Za *R. corallina:* božur, mosur, muški božur, planinski božur, trava od tri rožčića, crljeni božur.

Za *P. peregrina.:* bažur, božur, brozgva, kosovski božur.

## Reference

## Literatura

* Jovan Tucakov: Lečenje biljem.
* Dragoslav Životić i Dragana Životić: Lekovito bilje u narodnoj medicini.
Maciste alpino

***Maciste alpino*** () je italijanski nijemi ratno-pustolovni film snimljen 1916. godine u režiji Luigija Romana Borgnetta i Luigija Maggija. Predstavlja jedan od filmova iz ciklusa o popularnom snagatoru Macisteu koga je tumačio Bartolomeo Pagano. Film je snimljen za vrijeme Prvog svjetskog rata, odnosno nakon što je Italija ušla u njega na strani Antante, te je imao snažan propagandni naboj. Radnja započinje kada Maciste snima film na teritoriji Austro-Ugarske u trenutku izbijanja te, zajedno sa članovima ekipe, bude uhapšen i kao neprijateljski državljanin interniran u planinski zamak; odatle bježi te se preko planina priključuje italijanskim vojnicima uz čiju će pomoć osloboditi svoje suuznike.

Na Venecijanskom bijenalu 26. augusta 2014. je prikazana verzija restaurirana uz pomoć torinskog Nacionalnog filmskog muzeja.

## Izvori


## Vanjske veze
* 
* Maciste alpino na stranici Filmskog festivala u Trentu
Maksimilijan Hohenberg

**Maksimilijan Hohenberg** (Dvorac Belvedere u Beču, Austro-Ugarska Monarhija, 29. 9. 1902 - Beč, Austrija, 8. 1. 1962), najstariji sin nadvojvode Franje Ferdinanda i grofice Sofija Chotek.

## Biografija

Grof Maksimilijan Hohenberg je rođen 29. 9. 1902 godine u dvorcu Belvedere kao drugo dijete prijestolonaslijednika Austro-Ugarske Monarhije Franje Ferdinanda i grofice Sofije Chotek. Nakon izvršenog atentata na njegove roditelje 1914 godine, brigu o Maksimilijanu, njegovoj sestri Sofiji i bratu Ernst, je preuzela njihova tetka Henriette grofice Chotek i bliski prijatelj njihova oca, grof Jaroslav od Thuna i Hohensteina. Službeni skrbnik Maksimilijana, njegove sestre i brata, je postao kralj Franjo Josip I. 31. 8. 1917 austro-ugarski kralj Karlo I. Austrijski je Maksimilijanu i njegovom bratu dodijelio naslov princa, dokle je Sofiji dodijelio plemićki naslov grofice. 1918 godine, novoosnovana Čehoslovačka je ukinula pravo vlasništva njegovih roditelja, uključujući i ono na dvorac Konopiště i imanje u Chlumec nad Cidlinou. Maksimilijan je nakon Prvog svjetskog rata, 1919 godine, zajedno sa sestrom i bratom bio prislijen napustiti Čehoslovačku. Čehoslovačke vlasti su im dozvolile da svaki sa sobom ponese svega 5&nbsp;kg. prtljage. Preselili su se u Beč i dvorac Artstetten blizu Wachaua. 1919 godine ukinuta im je plemička titula austrijskim zakonom o plemstvu. Anschlussom Austrije 1938 godine, Maksimilijan i Ernest su zbog svojih protunacističkih stavova bili uhićeni. 1. travnja 1938 deportirani su u Koncentracijski logor Dachau zajedno sa 150 ostalih zatvorenika. Cjelokupnu imovinu u Austriji su im konfiscirale vlasti Trećeg Reicha. U logoru su Maksimilijan i Ernst proživljavali konstantna maltretiranja, mučenja i ponižavanja. 1939 godine Maksimilijan je prebačen u Koncentracijski logor Flossenbürg gdje je bio prisiljen raditi u kamenolomu. Pušten je iz logora 1940 godine. Nakon rata postao je gradonačelnik Artstettena, dužnost koju je obnašao do ostavke 1960 godine. Artstetten je u to vrijeme bio dio Sovjetske okupacione zone u Austriji. 1961 godine predstavljao je Ottu von Habsburga u pregovorima sa austrijskim vlastima oko njegova povratka u Austriju iz Španjolske. Maksimilijan Hohenberg umro je u Beču 8. 1. 1962, u šestdesetoj godini života. Mnogi vjeruju da je njegova prerana smrt poslijedica mučenja u logorima nacističke Njemačke. Sahranjen je u obiteljskom dvorcu Artstetten uz oca i majku.

## Potomstvo
16. 11. 1926 godine, Maksimilijan je oženio groficu Mariju Elizabetu Bonu od Waldburga sa kojom je imao šestero djece. 
* Grof Franjo od Hohenberga (1927 - 1977);
* Grof Georg od Hohenberga (1929 - );
* Princ Albert od Hohenberga (1931 - );
* Princ Johannes od Hohenberg (1933 - 2003);
* Princ Petar od Hohenberg (1936 - );
* Princ Gerhard od Hohenberg (1941 - ).

## Reference

## Literatura
*
Ernst Hohenberg

**Ernst Hohenberg** (dvorac Konopište, Austro-Ugarska Monarhija, 17. 5. 1904 - Graz, Austrija, 5. 3. 1954), najmlađi sin nadvojvode Franje Ferdinanda i grofice Sofija Chotek.

## Biografija

Princ Ernst Hohenberg je rođen 17. 5. 1904 godine u dvorcu Konopište (*danas dio [[Češka Republika|Češke Republike]]*) kao najmlađe dijete prijestolonaslijednika Austro-Ugarske Monarhije Franje Ferdinanda i grofice Sofije Chotek. Nakon izvršenog atentata na njegove roditelje 1914 godine, brigu o Ernstu, njegovoj sestri Sofiji i bratu Maksimilijanu, je preuzela njihova tetka Henriette grofice Chotek i bliski prijatelj njihova oca, grof Jaroslav od Thuna i Hohensteina. Službeni skrbnik Ernsta, njegove sestre i brata, je postao kralj Franjo Josip I. 31. 8. 1917 austro-ugarski kralj Karlo I. Austrijski je Erstu i njegovom bratu dodijelio naslov princa, dokle je Sofiji dodijelio plemićki naslov grofice. 1918 godine, novoosnovana Čehoslovačka je ukinula pravo vlasništva njegovih roditelja, uključujući i ono na dvorac Konopiště i imanje u Chlumec nad Cidlinou. Ernst je nakon Prvog svjetskog rata, 1919 godine, zajedno sa sestrom i bratom bio prislijen napustiti Čehoslovačku. Čehoslovačke vlasti su im dozvolile da svaki sa sobom ponese svega 5&nbsp;kg. prtljage. Preselili su se u Beč i dvorac Artstetten blizu Wachaua. 1919 godine ukinuta im je plemička titula austrijskim zakonom o plemstvu. Ernst je u Austriji studirao šumarstvo u Brucku na Muri nedaleko od Graza. Zajedno sa bratom bio je vođa monarhističkih skupova u Austriji, te član Heimwehra. Ernst i Maksimilijan su bili u bliskom kontaktu sa Ottom von Habsburgom, sa kojim su se slagali oko toga da su Treći Reich i Adolf Hitler prijetnja Austriji, katoličanstvu i transnacionalnoj suradnji na prostorima bivše Austro-Ugarske Monarhije. Nacisti su u dinastiji Habsburg vidjeli prepreku koja ih ometa u njihovim planovima apsorpcije Austrije. Sam Hitler je mrzio Habsburgovce. Anschlussom Austrije 1938 godine, Ernest i Maksimilijan su zbog svojih protunacističkih stavova bili uhićeni. 1. 4. 1938. deportirani su u Koncentracijski logor Dachau zajedno sa 150 ostalih zatvorenika. Cjelokupnu imovinu u Austriji su im konfiscirale vlasti Trećeg Reicha. U logoru su Ernst i Maksimilijan proživljeli maltretiranja, mučenja i ponižavanja. Ernst je nakon Dachaua premješten u Koncentracijski logor Flossenbürg i potom u Koncentracijski logor Sachsenhausen. Iz logora je bio pušten tek 1943 godine. Ernst Hohenberg umro je u Grazu 5. 3. 1954 godine.

## Potomstvo
25. 5. 1936 godine, Ernst je oženio Mariju-Teresu Wood sa kojom je imao dva sina. 
* Princ Franjo Ferdinand Maksimilijan Georg Ernst Marija Josip Zakarius Ignac od Hohenberga (1937 - 1978);
* Prince Ernst Georg Elemer Albert Josip Antonius Peregrinus Rupertus Marija od Hohenberga (1944 - ).

## Reference

## Literatura
*
La trilogia di Maciste

***La trilogia di Maciste*** () je italijanski nijemi igrani film snimljen 1920. godine u režiji Carla Campoglianija. Predstavlja dio ciklusa popularnih filmova o snagatoru Macisteu, koga tumači Bartolomeo Pagano. *La trilogia* je prikazana u novembru 1920. godine u tri dijela pod naslovima:

* *[[Maciste contro la morte]]*
* *[[Il viaggio di Maciste]]*
* *[[Il testamento di Maciste]]*

## Vanjske veze
*
**
**
**
Maciste in vacanza

***Maciste in vacanza*** () je italijanski crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. godine u režiji Luigija Romana Borgnetta. Predstavlja dio popularne serije akcijskih filmova o snagatoru Macisteu čiji lik tumači Bartolomeo Pagano. Maciste in vacanza je žanrovski bliži komediji, s obzirom da radnja prikazuje kako naslovni lik, opsjednut od obožavatelja koje je stekao u prethodnim likovima, sa svojim novim automobilom odlazi na selo kako bi se odmorio, ali i kako i tamo mora spašavati američku turistkinju (čiji lik tumači Henriette Bonnard) od anarhista i drugih zlikovaca. Maciste in vacanza je godine 2008. restauriran.

## Vanjske veze
*
*Maciste in Vacanza na stranici MyMovies
Paeoniaceae

**[[Paeoniaceae]]** je familija skrivenosemenica, koja obuhvata samo jedan savremeni rod – božur (*Paeonia*). Areal familije obuhvata veći deo Evroazije i zapadni deo Severne Amerike.
Piperales

**Piperales** (paparolike) su red biljaka dvosupnica kojoj pripadaju četiri porodice s 3.299 vrsta; to su Piperaceae s 2.658 vrsta u 13 rodova; Aristolochiaceae sa 624 vrste u 8 rodova; Hydnoraceae s 10 vrsta u 2 roda; Saururaceae sa 7 vrsta u 4 roda. To su tropske drvenaste biljke ili zeleni sitnih cvjetova, bez čaške i vjenčića.

## Klasifikacija

### APG sistem
Prema APG III sistemu, ovaj red je smješten u kladu magnoliida i zaokružen kako slijedi:

## Reference


File:Starr 010703-9001 Piper lolot.jpg|*[[Piper sarmentosum]]* (sin. Piper lolot)
File:Peperomiameridensis.JPG|*[[Peperomia meridensis]]*
File:Anemopsis californica 1.jpg|Anemopsis californica
File:Doku-dami(colony).jpg|*[[Houttuynia cordata]]*
File:Saururus cernuus 001.JPG|*[[Saururus cernuus]]*
File:HydnoraAfricanaKarasburgDistrictNamibia2002Musselman.jpg|*[[Hydnora africana]]*
File:HydnoraJohannisUmBaronaWadMedaniSudanMusselman.jpg|*[[Hydnora johannis]]*
File:HydnoraTricepsHollowedOutFruitNearPortNollothSouthAfrica2002Musselman.jpg|*[[Hydnora triceps]]*
File:ProsopancheAmericanaCatamarcaArgentinaMusselman.jpg|*[[Prosopanche americana]]*
File:Aristolochia sempervirens2.jpg|*[[Aristolochia sempervirens]]*
Maciste e la figlia del re dell'argento

***Maciste e la figlia del re dell'argento*** (;  je italijansko-njemački nijemi pustolovni film snimljen 1922. godine u režiji Luigija Romana Borgnetta. Predstavlja dio ciklusa popularnih filmova o snagatoru Macisteu, čiji lik tumači Bartolomeo Pagano, odnosno prvi napravljen u italijansko-njemačkoj koprodukciji. Radnja je smještenu u fiktivnu državu Plata, gdje Maciste mora spašavati lijepu princezu (čiji lik tumači Helena Makowska).

## Vanjske veze
*
Thor (film)

***Tor*** () je američki film režisera Keneta Brane zasnovan na Marvelovom stripu o superheroju Toru. Naslovnu ulogu tumači Kris Hemsvort, a u filmu takođe nastupaju Tom Hidlston, Natali Portman i Stelan Skarsgord.

Radnja filma prikazuje kako je Tor, sin nordijskog boga Odina prognan iz Asgarda na Zemlju, te gde sklapa prijateljstvo sa naučnicom Jane Foster. Tor je predstavljao deo prve faze projekta Marvel Cinematic Universe (), a u kome su najpopularniji junaci Marvelovih stripova protagonisti sopstvenih filmskih serija, ali i dele isti fiktivni univerzum. Tor se tako sledeće godine pojavio u filmu kao jedan od protagonista filma  *[[Avengers (film, 2012)|Osvetnici]]*.

Film je naišao na pozitivan prijem kod kritičara i ostvario je dobru zaradu na bioskopskim blagajnama, a 2013. snimljen je i redovni nastavak pod nazivom **.

## Uloge

## Napomene

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 
* ''Thor'' Movie Hub at Marvel.com
Maciste contro lo sceicco (film, 1926)

***Maciste contro lo sceicco*** () je italijanski nijemi pustolovni film snimljen 1926. godine u režiji Marija Camerinija. Predstavlja dio popularne serije filmova o snagatoru Macisteu, a čiji lik tumači Bartolomeo Pagano. Radnja prikazuje kako je mlada djevojka prodana u roblje, i kako je na brodu koji plovi za Orijent spašava Maciste.

## Vanjske veze
*
Il trionfo di Maciste

***Il trionfo di Maciste*** () je italijanski peplum film snimljen 1961. godine u režiji Tanije Boccie. Predstavlja dio obnovljenog (zvučnog) ciklusa filmova o snagatoru Macisteu. Njegov lik u filmu tumači italijanski bodibilder Kirk Morris. Radnja se događa u drevnom gradu Memfis gdje zla kraljica (čiji lik tumači Liuba Bodina) žrtvuje djevice bogu vatre, a u čemu je nastoji spriječiti Maciste.

## Vanjske veze
*
*
Maciste contro Ercole nella valle dei guai

***Maciste contro Ercole nella valle dei guai*** () je italijanska filmska komedija snimljena 1961. godine u režiji Marija Mattolija. Predstavlja parodiju tada izuzetno popularnih peplum filmova. Protagonisti, koje tumači komičarski tandem Franco i Ciccio, su dva kazališna impresarija u suvremenom Milanu koji zajedno sa trupom glumaca budu sticajem okolnosti bačeni u drevnu prošlost, odnosno u Grčku u doba mitskih heroja. Radnja prikazuje kako postanu upetljani u Herakla (čiji lik tumači Frank Gordon sa snagatorom Macisteom (čiji lik tumači Kirk Morris).

## Uloge
* Kirk Morris ... Maciste
* Frank Gordon ... Hercules
* Bice Valori
* Mario Carotenuto
* Gianna Cobelli
* Carlo Croccolo
* Franco Franchi ... Francheo
* Ciccio Ingrassia ... Ingrassiade
* Sandra Mondaini
* Liana Orfei
* Ombretta Ostenda
* Raimondo Vianello

## Reference

## Vanjske veze
*
* 
* 
*
Maciste l'uomo più forte del mondo

***Maciste l'uomo più forte del mondo*** () je italijanski pustolovni film snimljen 1961. godine u režiji Antonija Leonviole. Predstavlja dio obnovljenog (zvučnog) ciklusa filmova o snagatoru Macisteu. Njegov lik, koji tumači američki bodibilder Mark Forest, zajedno sa svojim drugom Bangom (čiji lik tumači Paul Wynter) dolazi u podzemno kraljevstvo "ljudi-krtica" kojima tiranski vlada zla kraljica (čiji lik tumači Moira Orfei). Radnja prikazuje kako Maciste i Bango oslobađaju robove, odnosno spašavaju lijepu princezu (čiji lik tumači Raffaella Carrà. Maciste je historičarima zanimljiv kao jedan od rijetkih italijanskih peplum filmova koji je nastojao koristiti motive žanra izgubljenog svijeta.

## Uloge
*Mark Forest ... Maciste
*Moira Orfei ... Kraljica Halis Mosab
*Paul Wynter ... Bangor
*Raffaella Carrà ... Princeza Saliurà
*Enrico Glori ... Kahab
*Gianni Garko ... Katan
*Roberto Miali ... Loth
*Nando Tamberlani ... Kralj Arana
*Carla Foscari
*Rosalia Gavo
*Graziella Granata
*Janine Hendy ... Crna robinja
*Cinzia Cam
*Bruna Mori
*Anna De Martino
*Franca Polesello
*Gloria Hendy ... Tulac
*Luciana Vivaldi

## Vanjske veze
*
*
Ratatouille

**Ratatouille** (čit. ratatuj) je specijalitet od povrća iz Provanse, a nastanak se najviše veže uz Nicu. Može se poslužiti kao toplo predjelo, glavno jelo ili kao hladno predjelo, jer se može zgotoviti i dan prije, a prožimanjem sastojaka nakon što odstoji neko vrijeme, postaje još ukusniji. Priprema se od patlidžana, tikvica, paprika očišćenih od sjemenki (za ljepši izgled jela i raznovrsnost aroma, može se uzeti raznobojne paprike; crvena, zelena i žuta), mesnate i oguljene rajčice, eventualno crveni luk (u nekim receptima je izostavljen). Od začinskog bilja prednost ima svježe nasjeckano; bosiljak, majčina dušica, mažuran, peršin, eventualno korijander, žličica šećera prema želji.

## Recept
:3 patlidžana nasjeckana na kockice
:3 rajčice nasjeckane na kockice
:3 tikvice nasjeckane na ploške
:3 paprike narezane na rezance
:maslinovo ulje
:začinsko bilje, sol , papar, šafran
:režanj zdrobljenog češnjaka

* U veliki lonac stavi se nasjeckano povrće, posoli, popapri, pospe začinskim biljem, prelije šalicom maslinovog ulja, šalicom vode i lagano kuha oko sat vremena.
* Ako se priprema s lukom, onda se najprije popirja nasjeckani luk i češnjak na maslinovom ulju, dodaju patlidžani, kratko popirjaju, dodaju paprike i lagano pirjaju 15-ak minuta. Nakon toga pospe se korijandarom, doda rajčica, tikvice, sol, papar i šećer po želji i kuha do 45 minuta i na kraju pospe bosiljkom i peršinom.
* Patlidžane i tikvice se prije dodavanja jelu preporučuje narezati na kockice, posoliti i ostaviti da odstoje u cjedilu najmanje 30 minuta, a nakon toga isperu i posuše.

## Povezano
* Sataraš
Sataraš

**Sataraš** () je jelo od povrća, najčešće paradajza, paprike i crnog luka. Reč je došla iz mađarskog jezika (). Takođe se zove još i **[[bećarac]]** ili **[[bećar-paprikaš]]**.

Poslužuje se kao toplo predjelo, prilog jelu od mesa ili samostalan obrok uz pirinač ili krompir. Sataraš se takođe može jesti hladan.

Najčešće se priprema od crvenog luka, paprike i paradajza, a često se priprema i uz dodatak tikvice, patlidžana i šargarepe. Takođe u nekim krajevima uobičajeno je dodati i jaje ili beli luk. Od začina se dodaje so, a po želji kašičica šećera, biber i origano. Takođe se može umesto soli dodati i soja sos.

Jelo se priprema u širokom tiganju kako bi tečnost brže isparila, a povrće zadržalo željenu čvrstoću.

## Povezano
* Pinđur
## Reference

## Vanjske veze
* Super kuvar: Sataraš
* Kuvar Krstarice:Zapečen saaraš sa sirom 
* Super kuvar: Sataraš s pirinčem
Ratatouille (film)

**Mućkalica** ili **Juhu-hu** () je američki kompjuterski-animirani film studija Pixar iz 2007. godine.

Film je ostvario dobru zaradu	 , naišao je na pozitivne komentare kritičara i osvojio je brojne nagrade od kojih su najznačajniji Oskar, Zlatni globus i BAFTA za najbolji animirani film.

U Srbiji je prikazan pod naslovom ***Mućkalica***, a u Hrvatskoj pod naslovom ***Juhu-hu***.

## Radnja

Remy je štakor koji je opsjednut kuhanjem. Dolazi u Pariz u restoran njegovog kulinarskog uzora Gustoa koji je u rukama podmuklog Sitnog. Mladi Linguini se zapošljava u restoranu kao mali od kuhinje, a Remy doradi juhu koja se svidi poznatoj kritičarki. Svi okrive Linguinija i on postane kuhar. Tako Linguini uzima Remya doma i on ga pomoću kose usmjerava. Tako se mlada Collete, jedina žena u kuhinji zaljubljuje u Linguinija.

Sitnome cijela priča postane sumnjiva, a najgore je to što ima Gustovu oporuku u kojoj se saznaje da je Linguini njegov sin i da mu je sve ostavio. Sitni sumnja u miša, ali ga svi proglase ludim i izbace iz restorana. Dolazi kritičar Ego, a Linguini je u panici. Remy mu skuha francusko seljačko jelo Ratatouille koje oduševi Egoa. Kako su jelo skuhali štakori, inspekcija zatvara restoran, a Linguini otvara restoran "La Juhu-hu" u kojem radi i Collete.

## Glasove posudili
* Patton Oswalt kao Remy
* Ian Holm kao Skinner
* Lou Romano kao Linguini
* Brian Dennehy kao Django
* Peter Sohn kao Emile
* Peter O'Tolle kao Anton Ego
* Brad Garrett kao Auguste Gusteau
* Janeane Garofalo kao Colette
* Will Arnett kao Horst
* Julius Callahan kao Lalo/Francois
* James Remar kao Larousse
* John Ratzenberger kao Mustafa
* Teddy Newton kao Talon Labarthe
* Tony Fucile kao Pompidou
* Jake Steinfeld kao Git
* Brad Bird kao Ambrister Minion

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Maciste contro lo sceicco (film, 1962)

***Maciste contro lo sceicco*** () je italijanski pustolovni film snimljen 1962. godine u režiji Domenica Paolelle. Naslovni protagonist, koga tumači američki bodibilder Ed Fury je snagator Maciste. Radnja je smještena pred kraj 16. vijeka, i prikazuje kako sjevernoafrički gusari otimaju Isabellu (čiji lik tumači Gisella Arden), kćer vojvode od Malage, te kako Maciste pomaže njenom zaručniku (koga tumači Massimo Carocci) da je oslobodi.

## Uloge

*Ed Fury: Samson/Maciste
*Erno Crisa: Šeik
*Gisella Arden: Isabella
*Mara Berni: Zuleima
*Giuseppe Addobbati: Vojvoda od Malage
*Anna Ranalli: Consuelo
*Piero Lulli: Ramiro
*Massimo Carocci: Antonio
*Carlo Pisacane: Alì
* Bruno Scipioni: Luis

## Vanjske veze
*
Komisija za ljudska prava Ujedinjenih nacija

**Povjerenstvo Ujedinjenih naroda za ljudska prava** ili **Komisija za ljudska prava Ujedinjenih nacija** (engleski *United Nations Commission on Human Rights* ili UNCHR) bila je komisija u sklopu sistema UN-a od 1946. do 2006., kada ju je zamijenio Savet za ljudska prava Organizacije ujedinjenih nacija. Pomagao joj je Visoki povjerenik za ljudska prava UN-a. Bio je glavni UN-ov mehanizam i menđunarodni forum koji se brinuo za promociju i zaštitu ljudskih prava.

## Reference
Maciste contro i mostri

***Maciste contro i mostri*** () je italijanski pustolovni film snimljen 1962. godine u režiji Guida Malateste. Predstavlja dio ciklusa o snagatoru Macisteu. Njegov lik u filmu tumači američki bodibilder Reg Lewis. Radnja se događa u prahistoriji, odnosno u ledenom dobu i prikazuje Macistea kako se uključuje u sukob dva plemena pećinskih ljudi - jednih koji štuju sunce, i drugih koji štuju mjesec. U svijetu je poznatiji pod naslovom ***Fire Monsters Against the Son of Hercules*** (), u kojoj je lik Macistea u engleskoj sinkronizaciji "prekršten" u Maxusa. Dijelom je bio sniman u bivšoj Jugoslaviji.

## Vanjske veze
*
Preondactylus

***Preondactylus*** je rod dugorepih pterosaura iz kasnog trijasa (kasni karnij ili rani norij, prije oko 228 miliona godina) koji su nastanjivali današnju Italiju. Ima samo jednu poznatu vrstu, ***Preondactylus buffarinii***, koju je Nando Buffarini otkrio 1982. u blizini grada Udine u dolini Preone u talijanskim Alpima.

## Anatomija

*Preondactylus* je imao zube sa samo jednim vrhom. Vjerovatno se hranio ribama, insektima ili oboma, ali još uvijek su u toku rasprave budući da struktura njegovih zuba ukazuje na obije ishrane, zasebno ili zajedno. Imao je kratka krila, čiji je ukupni raspon iznosio samo 45&nbsp;cm, te relativno duge noge. Kratka krila se smatraju "primitivnom" osobinom kod pterosaura, ali je *Preondactylus* bio sasvim sposoban za let.

## Otkriće
Kada je Buffarini otkrio *Preondactylusa*, tanka ploča bitumenskog, dolomitskog krečnjaka sa fosilom slučajno je slomljena pri izvlačenju. Nakon sastavljanja, Buffarini i njegova žena očistili su kamen vodom, te su lapor, a u njemu i kost, isprani i izgubljeni. Sve što je preostalo bio je negativni utisak u kamenu, od kojeg je napravljen gumeni odljev radi naknadnog istraživanja izgubljenih ostataka. Većina skeleta je poznata, ali posteriorni dijelovi lubanje nisu se očuvali. Prvi primjerak je holotip MFSN-1770.

Drugi, nepovezani primjerak, MFSN-1891, pronađen je na istom lokalitetu 1984. godine 150-200 metara dublje od prvobitnog. Drugi primjerak očuvan je u želučanoj kuglici grabežljive ribe, koja je pojela pterosaura i povratila neprobavljive dijelove, nakon čega su se oni fosilizirali. Temeljitije znanje o varijabilnosti trijaskih pterosaura učinilo je identifikaciju tog primjerka kao jedinke *Preondactylusa* nesigurnom.

Treći primjerak je MFSN 25161, nepotpuna lubanja kojoj nedostaje donja čeljust.

## Filogenija
Vrstu je opisao i imenovao Rupert Wild 1984. godine. Naziv roda odnosi se na Preone, a naziv vrste dat joj je u Buffarinijevu čast. Rupert je svrstao novu vrstu u Rhamphorhynchidae, među koje pripadaju neke od najstarijih vrsta poput *[[Dorygnathus]]a*, ali je uskoro postalo očito da je *Preondactylus* bio mnogo primitivniji. Kladistička analiza Davida Unwina pokazala je da je *Preondactylus* najprimitivniji pterosaur, pa je u skladu s tim iskorišten za definiciju čvorišnog kladusa Pterosauria. Međutim, druge analize postavljaju *Preondactylusa* u nešto napredniju poziciju.

## Izvori

## Literatura
* Wild, R., 1984, "A new pterosaur (Reptilia, Pterosauria) from the Upper Triassic (Norien) of Friuli, Italy", *Gortiana — Atti Museo Friuliano di Storia Naturale*, **5**, 45-62
* Dalla Vecchia, F.M., Muscio, G., Wild, R., 1989, "Pterosaur remains in a gastric pellet from the Upper Triassic (Norian) of Rio Seazza Valley (Udine, Italy)", *Gortiana — Atti Museo Friuliano di Storia Naturale*, **10** (1988), 121-132
* Dalla Vecchia F.M., 1998, "New observations on the osteology and taxonomic status of *Preondactylus buffarinii* Wild, 1984 (Reptilia, Pterosauria)", *Boll. Soc. Paleont. It.*, **36**(3, 1997): 355-366
* Fabio M. Dalla Vecchia, 2003, "A Review of the Triassic Pterosaur Record", *Riv. Mus. Civ. Sc. Nat. “E. Caffi” Bergamo*, **22** (2003), pp. 13–29
Totò contro Maciste

***Totò contro Maciste*** () je italijanska filmska komedija snimljena 1962. godine u režiji Fernanda Cerchija. Predstavlja parodiju na tada izuzetno popularne peplum filmove. U naslovnoj ulozi nastupa popularni komičar Totò, tumaćeći lik Totokamena, drevnog egipatskog zabavljača koji uz pomoć svog pomoćnika i menadžera (čiji lik tumači Nino Taranto) uspijeva uvjeriti publiku da je sin boga Amona. Radnja prikazuje kako u to postane uvjeren i faraon (čiji lik tumači Nerio Bernardi), te ga šalje da se suprostavi gorostasnom snagatoru Macisteu (koga tumači kanadski bodibilder Samson Burke) koji ga namjerava zbaciti uz asirsku pomoć.

## Vanjske veze
*
*Totò contro Maciste Scheda, foto, videoclip, locandine