open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wigry

**Wigry** (litvanski: *Vygriai*, beloruski: *Вігры*) je valovsko jezero na rijeci Czarna Hańcza na sjeveroistoku Poljske u 
Podlaskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Jezero leži na visini od 132 metara, u Wigierskom nacionalnom parku, udaljeno desetak km jugoistočno od grada Suwałkija.

Jezero Wigry ima površinu od 21,87 km², dugo je 17,5 km (sjever-jug), široko do 3,4 km i maksimalno duboko 73 m.

Na jezeru se nalaze 18 otoka površine 68,4 hektara, a najveći su; Ostrów, Ordów, Krowa, Brzozowy Ostrów i Kamień.
Obale jezera su jako razvedene i duge 72 km, pretežno visoke i pošumljene. Na jezeru se nalaze ljetovališta; Stary Folwark, Gawrych Ruda, Bryzgiel i Cimochowizna.

Preko sjevernog dijela jezera protiče rijeka Czarna Hańcza, koja je nizvodno popularna ruta za kajakaše.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Wigry''
Tykocin

**Tykocin** je gradić od 1,966 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

## Geografija

Tykocin leži u dolini rijeke Narew, udaljen tridesetak km sjeverozapadno od Białystoka.

## Historija

Počeci Tykocina vjerojatno su povezani sa gradinom iz 11. - 14. vijeka, koja se danas nalazi 3 km zapadno od grada. 
Današnji grad osnovan je tokom 14. - 15. vijeka na gazu preko rijeke Narew, a status grada dobio je 1425.

Anektiran je u prvoj polovici 15. vijeka u Veliku Kneževinu Litvaniju.
Od 1542. je domena kralja Poljsko-Litvanske Unije Sigismunda II Augusta. 
Nakon tog je 1569, zajedno sa ostalom Podlasijom, inkorporiran u Kraljevinu Poljsku, koja je u drugoj polovici 16. vijeka podigla ogroman  zamak, koji je služio kao arsenal (Šveđani su ga djelomično razorili 1655.)

Tykocin je prosperirao tokom 16. i 17. vijeka, kao važna riječna luka, trgovište žitom i mjesto brojnih destilerija, pivovara i mlinova.
Tokom 17. i 18. vijeka bio je jedan od glavnih Židovskih urbanih centara (drugi nakon krakovskog Kazimierza).

Sejm je 1661. dodjelio Tykocin hetmanu Stefanu Čarneckom, koji je dotad bio feud magnatske porodice Branicki.

Nakon Treća Podjele Poljske od 1795. je dio Kraljevine Pruske, od 1807. Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske. 
Upravo je za te vladavine počeo stagnirati zbog konkurencije iz Białystoka.

Od septembra 1939. do 1941. bio je pod sovjetskom okupacijom, a od 1941. do 44. pod njemačkom. 
Nacisti su već u augustu 1941. strijeljali nekoliko stotina Židova (1939. u Tykocinu je živjelo oko 2000 Židova / 50% stanovništva), ostali su deportirani u Logor Treblinka.

U završnim borbama Drugog svjetskog rata oko 60% zgrada je uništeno.

Tykocin je toliko propao da mu je 1950. oduzet status grada, ponovno mu je vraćen 1993.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Tykocin'' (na portalu PolskieSzlaki)
Wigierski nacionalni park

**Wigierski nacionalni park** (poljski: *Wigierski Park Narodowy*) je jedan od 23 poljskih nacionalnih parkova koji se nalazi na na sjeveroistoku zemlje u Podlaskom vojvodstvu.

Njegov sjeverni dio nalazi se u pojasu jezera oko grada Suwałkia, dok se južni prostire po ravnici oko Augustówa.

## Historija i karakteristike

Park je osnovan 1989]]. na površini od 14.956 hektara, danas njegova površina iznosi 15,086 ha i obuhvaća 9,464 ha šuma, 2,908 ha voda i 2,714 ha svega ostalog, od tog 2.229 ha oranica. Strogo je zaštićeno 623 ha u kom se nalazi 120 ha šuma.

Krajolik parka nastao je za kvartarne glacijacije, u vrijeme kad je glečer dugo pokrivao sjeverni dio današnjeg parka. Ravničarski južni dio bio je mjesto gdje su se taložili sedimenti koje je nanosio glečer. Za razliku od tog sjeverni dio je valovit, sa velikim bazaltnim morenama i ponekim brdašcima na frontu morene, od kojih su neka visoka 35 metara. 
Tlo tog dijela parka izgrađeno je od gline, šljunka i pijeska s kamenja različitog mineralnog sastava.

Park je mjesto u kom se nalazi 42 glacijalna jezera, od kojih je najveće Wigry površine 21,87 km², maksimalno duboko 73 m. 
Ono zauzima centralni dio parka, koji je po njemu i dobio ime.
Najveća rijeka u parku je Czarna Hańcza, poznata ruta za kajakaše.

Park je zbog svog značaja 2002. uvršten na listu Ramsarske konvencije i evropsku mrežu Natura 2000.

U parku živi 46 vrsta sisavaca, preko 202 vrste ptica i 32 vrste riba. Zahvaljujući provedenoj zaštiti, nekad ugroženi Veliki vranac i dabar postali su brojniji.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Wigierski Park Narodowy'' (službene stranice)
Medun

**Medun** može biti:

* , tvrđava i stari grad u blizini Podgorice, Crna Gora
* Medun (Podgorica), naselje u gradu Podgorici, Crna Gora
Tony Bennett

**Anthony Dominick Benedetto** (3. august 1926. - 21. juli 2023.), poznatiji kao **Tony Bennett**, američki pevač jazz i tradicionalne pop muzike. Takođe se bavio slikarstvom.

## Diskografija
**Studijski albumi**

* *[[Because of You (album Tonija Beneta)|Because of You]]*
* *[[Cloud 7]]*
* *[[Alone at Last with Tony Bennett]]*
* *[[Tony (album)|Tony]]*
* *[[The Beat of My Heart]]*
* *[[Long Ago and Far Away (album Tonija Beneta)|Long Ago and Far Away]]*
* *[[Strike Up the Band (album Tonija Beneta)|Strike Up the Band]]*
* *[[Hometown, My Town]]*
* *[[To My Wonderful One]]*
* *[[Tony Sings for Two]]*
* *[[Alone Together (album Tonija Beneta)|Alone Together]]*
* *[[Sings a String of Harold Arlen]]*
* *[[My Heart Sings (album)|My Heart Sings]]*
* *[[I Left My Heart in San Francisco (album)|I Left My Heart in San Francisco]]*
* *[[I Wanna Be Around...]]*
* *[[This Is All I Ask (album)|This Is All I Ask]]*
* *[[The Many Moods of Tony]]*
* *[[When Lights Are Low (album Tonija Beneta)|When Lights Are Low]]*
* *[[Who Can I Turn To (album)|Who Can I Turn To]]*
* *[[If I Ruled the World: Songs for the Jet Set]]*
* *[[The Movie Song Album]]*
* *[[Tony Makes It Happen]]*
* *[[For Once in My Life (album Tonija Beneta)|For Once in My Life]]*
* **'
* ''[[I've Gotta Be Me (album Tonija Beneta)|I've Gotta Be Me]]''
* ''[[Tony Sings the Great Hits of Today!]]''
* ''[[Tony Bennett's "Something"]]''
* ''[[Love Story (album Tonija Beneta)|Love Story]]''
* ''[[Summer of '42 (album Tonija Beneta)|Summer of '42]]''
* ''[[With Love (album Tonija Beneta)|With Love]]''
* ''[[The Good Things in Life]]''
* ''[[The Tony Bennett/Bill Evans Album]]''
* ''[[Life Is Beautiful (album Tonija Beneta)|Life Is Beautiful]]''
* ''[[Together Again (album Tonija Beneta)|Together Again]]''
* ''[[The Art of Excellence]]''
* ''[[Bennett/Berlin]]''
* **'
* *[[Perfectly Frank]]*
* *[[Steppin' Out (album Tonija Beneta)|Steppin' Out]]*
* *[[Here's to the Ladies]]*
* *[[Tony Bennett on Holiday]]*
* *[[Tony Bennett: The Playground]]*
* *[[Bennett Sings Ellington: Hot & Cool]]*
* *[[Playin' with My Friends: Bennett Sings the Blues]]*
* *[[A Wonderful World (album Tonija Beneta)|A Wonderful World]]*
* *[[The Art of Romance]]*
* **
* *[[A Swingin' Christmas]]*
* *[[Duets II (album Tonija Beneta)|Duets II]]*
* *[[Viva Duets]]*
* *[[Cheek to Cheek (album)|Cheek to Cheek]]*
* *[[The Silver Lining: The Songs of Jerome Kern]]*
* *[[Love Is Here to Stay (album)|Love Is Here to Stay]]*
* *[[Love for Sale (album Tonija Beneta)|Love for Sale]]*

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Władysław Raginis

**Władysław Raginis** (selo Zariņi pored Daugavpilsa, 27. jun 1908. - Wizna, 10. septembar 1939.) bio je poljski oficir koji se sa svojom malom jedinicom junački opirao prodoru Wehrmachta.

## Biografija
Raginis je ušao u poljsku armiju 1929. u kojoj je postaooficir.   
Na samom početku Drugog svjetskog rata za Invazije Poljske od 8. do 
10. septembra 1939. bio je komandant obrane na frontu kod Wizne na rijeci Narew.

Borio se sa približno 720 vojnika protiv višestruko nadmoćnijeg neprijatelja XIX korpusa komandanta generala Heinza Guderiana. 

Kad mu je većina vojnika izginula a daljnja borba postala nemoguća - počinio je samoubistvo.

## Povezano
* Bitka kod Wizne
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Raginis Wladyslaw'' (na portalu Encyklopedia PWN)
Google učionica

**Google učionica** (transkribovano: **Gugl učionica**) jest besplatna veb-usluga koju je Google razvio za škole. Omogućava stvaranje, deljenje i ocenjivanje zadataka, a njen cilj jest pojednostaviti proces deljenja datoteka između nastavnika i učenika. Zaključno sa 17. 2. 2021. Google učionica ima približno 150.000.000 korisnika.

Google učionica spaja Dokumente, Tabele, Prezentacije, Gmail i Kalendar u jedinstvenu platformu za komuniciranje između učenika i nastavnika. Učenici mogu biti pozvani da se pridruže razredu pomoću privatnog koda ili mogu biti automatski uvezeni sa školskog domena. Za svaki razred stvara se zasebna fascikla sačuvana na Google disku koji je povezan s odgovarajućim nalogom. U fascikli učenik može predati rad koji će nastavnik posle oceniti. Zadaci i rokovi dodaju se u Google kalendar, pri čemu zadatak može pripadati nekoj kategoriji ili temi. Nastavnici mogu stvarati, distribuirati i označavati zadatke. Osim toga, oni mogu pratiti napredak svakog učenika pregledavanjem istorije izmena dokumenta, a nakon ocenjivanja mogu vratiti rad uz komentare i ocenu.

## Reference

## Vanjske veze
*
Wizna

**Wizna** je selo od 1,485 stanovnika i seoska općina od 4,365 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

## Geografija

Wizna leži na desnoj obali rijeke Narew, nizvodno od ušća Biebrze, udaljena dvadesetak km istočno od Łomże.

## Historija

Počeci Wizne sežu do 11. vijeka i fortifikacije na gazu preko Narewa. Naselje je prvi put dokumentirano 1113., u tom vijeku razvilo se kao trgovište sa carinarnicom, pa je ograničeni status grada dobilo 1373. a punopravni 1435.

Sve do 15. vijeka Wizna je bila meta učestalih napada Jatvjaga, Litvanaca i Teutonskih vitezova. 
Napadi su se smanjili okad je 1526. postala dio Kraljevine Poljske.

U to vrijeme postala je prijestolnica tog dijela zemlje, mjesto u kom su se održavali Sejmovi i sudovi. 
Grad je prosperirao tokom 16. vijeka kao zanatsko-trgovački centar, naročito na drvu koje se dopremalo splavarenjem niz Narew.
Od 17. vijeka nadalje Wizna je polako gubila na značaju.

Nakon Treća Podjele Poljske - Wizna je 1795. podpala pod Kraljevinu Prusku.
Nakon tog je od 1807. bila dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske. U tom periodu je toliko nazadovala da je 1870. izgubila status grada.
U međuratnom periodu za Druge Poljske Republike spala je selo.

Kod Wizne se na samom početku Drugog svjetskog rata za Njemačke invazije na Poljsku između 8. i 10. septembra 1939. odigrala Bitka u kojoj je glavni protagonist bio poljski kapetan Władysław Raginis.

Današnja Wizna je administrativno-turistički centar zbog dva Rezervata prirode Bagno Wizna I (površine 30 ha) i Bagno Wizna II (površine 76 ha. . 
## Znamenitosti
Najveća znamenitost Wizne je kasnogotička crkva iz 1526. (restaurirana 1951.-58.)

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gmina Wizna'' (službene stranice)
Zemovít I Mazovski

**Zemovít I Mazovski** (poljski: *Siemowit*, *Ziemowit*), rođen oko 1215. - umro 
23. juna 1262. u selu Jazdów danas varšavaski kvart Ujazdów, bio je član Dinastije Pjastovića koji je od 1248. do svoje smrti 1262 bio 
Mazovjecki vojvoda.

## Biografija
Rođen je kao sin vojvode Konrada Mazovskog, pa je nakon njegove smrti nasljedio i njegovo nasljedno vojvodstvo.

Ostao je upamćen kao saveznik Teutonskih vitezova koji su mu počevši od 1254. bili partneri u obrani Mazovije od napada iz Velike Kneževine Litvanije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Siemowit I''
Liwiec

**Liwiec** ili **Liw** je rijeka u poljskom Mazovjeckom vojvodstvu duga 126 km, lijeva pritoka rijeke Zapadni Bug.

## Hidrologija

Liwiec izvire sjeverozapadno od grada Międzyrzec Podlaski kod sela Sobicze u Mazovjeckom vojvodstvu. 
Od tamo teče prema sjeveroistoku uz velike meandre prema gradu Węgrówu. Nizvodno od njega ima ušća u Zapadni Bug kod sela Kamieńczyk (istočno od Wyszkówa).

Porječje rijeke veliko je 2,800 km² i prostire se po Mazovjeckom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 11 m³/s.

Kako se nalazi nedaleko Varšave rijeka je omiljeno izletište za njene stanovnike.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Liwiec''
Węgrów

**Węgrów** je grad od 12,452 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

## Geografija

Węgrów se prostire duž desne obale rijeke Liwiec, udaljen osamdesetak km istočno od Varšave. 
On je značajno cestovno raskršće.

## Historija

Węgrów je prvi put dokumentiran 1414., ali se predpostavlja da je nikao ranije kao trgovište na raskršću važnih puteva.
Zna se da je status grada dobio 1441.

U periodu između 1444.-1569. bio je domena Velike Kneževine Litvanije, nakon tog je zajedno sa Podlasijom postao domena Kraljevine Poljske.

Počeo je ekonomski prosperirati tokom 16. vijeka na trgovini žitom sa na trgovačkoj Gdanjskom, a još više od 17. vijeka kad su se doselili škotski tkalci koji su razvili manufakturnu proizvodnju tkanina.

U periodu od 16 do 18. vijeka bio je jedan od najvažnijih gradova reformacije u Poljskoj. U njemu su održavani evangelički sinodi sve do 1788., štampane važne knjige i djelovale teološke škole.

Nakon Treća Podjele Poljske - Węgrów je 1795. podpao pod Austrijsku Monarhiju.
Nakon tog je od 1809. bio dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske.

Kod Węgrówa se 3. februara 1863. za poljskog ustanka odigrala bitka u kojoj su ruske trupe porazile ustanike Władysława Jabłonowskog i Jana Matlińskog.

Węgrów je još od 1867. pa sve do  1975. bio administrativni centar, a od 1999. je centar vlastitog povjata.

Za Njemačke okupacije Poljske od 1941. do 42. u gradu je djelovao geto u kom je živjelo oko 8.300 Židova, od kojih je oko 1000 odveženo u Logor Treblinka i pobijeno.

U završnim danima Drugog svjetskog rata oko 60% grada je razoreno, pa je nakon rata obnovljeno.

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti grada su barokna crkva podignuta početkom 18. vijeka i vijećnica (Dom Gdański) podignuta polovicom 18. vijeka.

## Privreda

Węgrów je značajno cestovno raskršće i grad prehrambene (velika mljekara Hochland Polska) i tekstilne industrije. 
On je i mjesto u kom djeluju tvornice elektromotora, namještaja i plastičnih proizvoda.

Poznat je po rukotvorinama (tkanine) sa folklornim motivima.

## Pobratimski gradovi

Węgrów ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Miasto Węgrów'' (službene stranice)
Valsolda

**Valsolda** (od latinskog: *Vallis Solida*) je općina od 1,460 stanovnika na sjeverozapadu Italije u Lombardiji u Provinciji Como.

## Geografija

Valsolda se nalazi tik do švicarske granice, smještena duž Luganskog jezera i po brdima uz jezero, udaljena 9 km istočno od Lugana i tridesetak km sjeverno od Coma.

Općinu formira 9 razbacanih naselja; Albogasio, Castello, Cressogno, Dasio, Drano, Loggio, Oria, Santa Margherita i San Mamete (sjedište općine).

Duž obale leže; Cressogno, San Mamete, Albogasio, Oria i Santa Margherita (na suprotnoj obali), a Loggio, Drano, Puria, Dasio i Castello po brdima.

## Historija

Općina Valsolda nastala je 1927. spajanjem šest dotadašnjih općina; Albogasio, Castello Valsolda, Cressogno, Dasio, Drano i Puria in Valsolda.

Administrativni centar općine - San Mamete (271 m) nalazi se na malom rtu na mjestu gdje se potok Soldo ulijeva u Lugansko jezero. 
Tu se nalazi vijećnica, pošta i lučica.

Najstarije naselje Castello nalazi se na brdu (451 m) iznad jezera, ono je labirint uličica i kuća naslonjenih jedna na drugu tipičnih za 
fortifikacije.

Od drevnog zamka koji je napušten krajem 1500. ostali su tragovi četiri bastiona.

## Pobratimske općine
Valsolda ima ugovore o partnerstvu sa ;
*  Węgrów, Poljska

## Reference

## Vanjske veze

* ''Comune di Valsolda'' (službene stranice)
Międzyrzec Podlaski

**Międzyrzec Podlaski** je grad od 17,667 stanovnika na istoku Poljske u Lublinskom vojvodstvu.

## Geografija

Międzyrzec Podlaski se prostire duž rijeke Krzna, udaljen 138 km istočno od Varšave.

## Historija

Międzyrzec Podlaski je prvi put dokumentiran 1390., a status grada dobio je 1477.
Tokom 16. vijeka u grad se počelo doseljavati puno Židova, tako da je 1692. već imao veliku židovsku zajednicu, koja je do 1939. narasla do 
12 000 (oko 75% svih stanovnika).

U 18. vijeku Międzyrzec je bio najveći grad i trgovište u Podlasiji.

Nakon Treća Podjele Poljske - Międzyrzec Podlaski je 1795. podpao pod Kraljevinu Prusku.
Od 1807. je dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio 
proruske Kongresne Poljske.

Ekonomski se počeo razvijati odkad je do njega došla željeznica 1867. U Međuratnom periodu bio je poznat po izvozu žitarica, 
krzna i četki.

Za Njemačke okupacije Poljske u gradu su djelovala dva radna logora za sovjetske ratne zarobljenike i dva geta 
u kojima je 1942. potrpano oko 17.000 Židova iz Poljske i Čehoslovačke.
Većina ih je kasnije deportirana u koncentracione logore Treblinka i Majdanek.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost grada je kasnobarokna crkva podignuta između 1752.-55. sa neoklasicističkom fasadom iz 1818. 
 
## Privreda

Międzyrzec Podlaski je značajno cestovno raskršće i grad prehrambene, drvne i tekstilne industrije.
Pored tog ima  štavionicu kože, tvornicu mašina i četki.

## Pobratimski gradovi

Międzyrzec Podlaski ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:
*  Haren, Njemačka
*  Vlagtwedde, Nizozemska
*  Andrésy, Francuska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gmina Międzyrzec'' (službene stranice)
Krzna

**Krzna** ili **Trzna** je rijeka u Lublinskom vojvodstvu duga 120 km, lijeva pritoka rijeke Zapadni Bug.

## Hidrologija

Krzna se formira od dva potoka Krzna Północna i Krzna Południowa koji izviru kod grada Łukówa, oni se spajaju nešto južnije od grada Międzyrzec Podlaski. 
Krzna dalje teče prema sjeveroistoku protiče preko grada Biała Podlaska. Od tamo teče i nadalje prema sjeveroistoku uz velike meandre preko močvarnog kraja do ušća u Zapadni Bug na beloruskoj granici u Rezervatu prirode Szwajcaria Podlaska.

Porječje rijeke veliko je 3,400 km² i prostire se po Lublinskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 10,5 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Krzna''
Institut za afričke studije

**Institut za afričke studije** () je interdisciplinarni afrikanistički institut u Legonu, predgrađu glavnog grada Gane, Accre. Institut je 1962. godine osnovao Kwame Nkrumah kako bi potakao razvoj afrikanistike na samom afričkom kontinentu. Engleski marksistički istoričar Thomas Lionel Hodgkin, suprug nobelovke Dorothy Hodgkin, bio je prvi direktor instituta u periodu od 1962. do 1965. godine. Sedište instituta nalazi se na kampusu Univerziteta u Gani.

## Reference
Muslimanska milicija Sandžaka

**Muslimanska milicija Sandžaka** je bila kvislinška vojna formacija formirana tokom Drugog svetskog rata na okupiranoj teriroriji Srbije, Crne Gore i Bosne, sastavljena uglavnom od muslimanskog stanovništva i usko povezana sa ustaškim i italijanskim formacijama na toj teritoriji.

## Historija
Po dolasku ustaša u Prijepolje 1941. godine s njima su se povezali hodža Sulejman Pačariz i Husein Rovčanin i, uz njihovu pomoć i uputstva, pristupili organizovanju takozvane „muslimanske milicije". Ustaške vlasti su ih postavile za komandante te milicije. Ove jedinice su od samog početka bile izrazito kvislinške i zločinačke, a poseban zadatak bio im je da raspiruju mržnju između srpskog i muslimanskog stanovništva u Sandžaku, što je stalno podsticalo bratoubilački rat.

Ustaše su bile u Prijepolju do septembra 1941. godine, kada su upravu nad ovim teritorijama preuzeli Italijani. Muslimanska milicija, je sa italijanskim jedinicama uspostavila vrlo prisnu saradnju.

Кomandanti muslimanske milicije birali su iz svojih redova najsposobnije mlađe ljude i slali ih kod esesovskih nemačkih trupa u Novi Pazar na vežbanje i podučavanje, a neki su posle
toga upućivani na Istočni front, zajedno sa okupatorskim jedinicama. Pačariz je od svojih najvernijih ljudi formirao takozvani leteći vod s kojim je išao od sela do seda, mobilisao, maltretirao nedužne ljude, a mnoge imućne Muslimane je primoravao da od njega kupuju puške, koje je dobijao od okupatora. Ako se neko protivio, bio je varvarski kažnjavan batinama i raznim drugim zlostavljanjem.

## Povezano

## Reference

## Literatura

* 
* 
*
Liw, Poljska

**Liw** je selo od 848 stanovnika i seoska općina od 7,627 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

## Geografija

Liw leži na lijevoj obali rijeke Liwiec, udaljen 5 km jugozapadno od Węgrówa.

## Historija

Liw je jedno od najstarijih naselja u istočnoj Mazoviji poznato još od ranog srednjeg vijeka.
Nukleus današnjeg Liwa nastao je u selu Grodzisk (5 km uzvodno) kao gradina koja je egzistirala od 10a do  12 / 13. vijeka.
arheološka iskapanja provedena 1983. pokazala su da se ta utvrda prostirala na nekih 5 hektara.

Za srednjeg vijeka Liw je postao strateško mjesto na istočnoj granici Mazovije i prijestolnica istoimenog malog vojvodstva tako da je status grada dobio prije 1421.
Mazovjecki vojvode su tokom 15. vijeka sagradili zamak od cigle, pored kojeg je 1446. izraslo novo naselje *Novi Liw* koje se tek krajem 18. vijeka spojilo sa novim u jedinsteni grad.

Liw je prosperirao tokom 17. vijeka zbog položaja na putu od Kraljevine Poljske do Velike Kneževine Litvanije, kao zanatsko-trgovački centar, naročito zbog žita.
Uništen je za ratova vođenih od kraja 17 do polovice 18. vijeka.

Nakon Treća Podjele Poljske - Liw je 1795. podpao pod Austrijsku Monarhiju.
Nakon tog je od 1809. bio dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske. U tom periodu je toliko nazadovao da je 1869. izgubio status grada.

Današnji Liw živi od poljoprivrede i turizma.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost Liwa je zamak podignut prije 1429., dograđen u 16. vijeku (djelomično restauriran 1956.-61.).
Danas je u njemu smješten muzej oružja.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gmina Liw'' (službene stranice)
Różan

**Różan** je grad od 2,698 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjetskom vojvodstvu.

## Geografija

Różan leži duž desne obale rijeke Narew, udaljen stotinjak km sjeverno od Varšave.

## Historija

Kao staro srednjovjekovno naselje Różan je dobio status grada još 1378.
U novom Mazovjeckom vojvodstvu nastalom u 15. vijeku, postao je administrativni centar okruga Maków (Różan).
Kao takav prosperirao je tokom 16. vijeka kao zanatsko-trgovački centar, a od 1581. i centralno skladište soli za sjevernu Mazoviju.

Nakon Treća Podjele Poljske - Różan je 1795. podpao pod Kraljevinu Prusku.
Od 1807. je dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske.

Rusi su polovicom 19. vijeka u njemu podigli utvrdu i u njemu smjestili garnizon, ali je kao grad nazadavao tako da je 1870. izgubio status grada. Ona su mu vraćena tek 1919. za ponovno rođene Republike Poljske.

Na samom početku Drugog svjetskog rata za Invazije Poljske između 5. i 8. septembra 1939. kod Różana su se vodile borbe između poljskih branioca i jedinica Wehrmachta.

Za Njemačke okupacije Poljske u gradu je djelovao radni logor u kom su zatvarani ponajviše Židovi.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost Różana je neogotička crkva sv. Anne (1907.-13.).podignuta na temeljima starije iz prve polovice 16. vijeka.

## Privreda

Današnji Różan je administrativno-uslužni centar, cestovno raskršće i grad sa tvornicom mjernih instrumenata.
Poznat je kao glavno nacionalno skladište radioaktivnog otpada koji se skladišti u staroj ruskoj utvrdi.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gmina Różan'' (službene stranice)
Tijana Bošković

**Tijana Bošković** (Trebinje, 8. mart 1997) srpska je odbojkašica iz Republike Srpske, koja igra na poziciji korektora. Trenutno nastupa za turski Eczacıbaşı. Standardna je članica seniorske reprezentacije Srbije, jedna je od vodećih igračica i sa reprezentacijom je osvajala medalje na takmičenjima u juniorskoj i seniorskoj konkurenciji. Tijana je proglašena za najkorisniju igračicu (MVP) Evropskog prvenstva u Turskoj 2019. što je treći put zaredom da biva izabrana za najbolju igračicu evropskog/svjetskog prvenstva. Bila je proglašena od strane FIVB i CEV za najkorisniju odbojkašicu Svjetskog prvenstva i Evropskog prvenstva.

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil na sajtu kluba Eczacıbaşı
Univerzitet Paris-Saclay

**Univerzitet Paris-Saclay** (), znan i pod kolokvijalnim nazivom **UPSa**, osnovana je 2015. godine. Institucija je od originalnog univerziteta naslijedila i razvila primarno programe prirodnih i inženjerskih nauka.

Od oktobra 2023. godine, univerzitet je partner IPSA-e za dvostruke diplome iz vazduhoplovstva.

## Reference

## Vanjske veze
*   www.universite-paris-saclay.fr
Logor smrti

**Logor smrti** ili **logor za istrebljenje** ( ili ) bio je nacistički koncentracioni logor specijaliziran za masovno uništenje () nepoželjnih ljudi u Trećem Reichu i osvojenim teritorijima. Žrtve logora bili su uglavnom Židovi, ali između ostalih i Romi, Slaveni, homoseksualci, osobe s mentalnim invaliditetom i politički zatvorenici. Logori smrti su imali centralnu ulogu u Holokaustu.

## Historija i karakteristike

Glavni logori bili su u Generalnom gubernatorstvu (Poljska pod njemačkom okupacijom). To su bili; Auschwitz, Belzec, Chelmno, Majdanek, Sobibor i Treblinka.

Na vrhuncu aktivnosti u zloglasnom logoru Auschwitz bilo je smješteno po 100 000 logoraša. Njegove plinske komore mogle su primiti po 2000 logoraša odjednom, pa ih se dnevno moglo pobiti i kremirati po 12 000.
Logaraše za koje se držalo da su radno sposobni, na početku se koristilo kao pomoćnu radnu snagu kod egzekucija i uklanjanja leševa. Tako ih se koristilo sve dok nisu iznemogli, a onda su i oni ubijani.

Stvaranje tih logora smrti bio je pomak u nacističkoj politici. Počevši od juna 1941. zajedno sa Njemačkim napadom na Sovjetski Savez, Židovi sa novoosvojenih teritorija su okupljani i odvoženi na obližnja stratišta, kao što je bio ukrajinski Babin Jar i pobijeni. U početku su se za egzekuciju koristile mobilne jedinice Wehrmachta. Čitav taj čin bio previše šokantan za lokalno stanovništvo a i vojnike koji su to morali izvršavati.

Tako se rodila ideja, da čitavu stvar treba okrenuti naglavačke - da žrtve treba prevoziti željeznicom u stacionarne centre za ubijanje, a ne egzekutore razvoziti kojekuda po potrebi. Tako se i smanjio broj egzekutora.
Na primjer ukupni personal Logora Treblinka bio je 120 ljudi, od tog samo 20-30 pripadnika SS-a (nacističke paravojne formacije). 
Personal Belzeca svodio se na 104 ljudi, i dvadesetak pripadnika SS-a.

U svakom od tih centara ubijalo se plinom. Chelmno je bio prvi logor smrti, gdje se 8. decembar 1941. počelo ubijati plinom.
Za to se koristilo mobilne plinske komore koje su usmrćivale ugljičnim monoksidom. 
Puno veći i smrtonosniji Auschwitz koristio je Ciklon B.

Majdanek i Auschwitz su također bili i radni logori, dok su Treblinka, Belzec i Sobibor bili namjenjeni isključivo ubijanju. 
Nacisti su u Auschwitzu pobili između 1,1 i 1,3 miliona ljudi, u Treblinki 750 000-900 000 i najmanje njih oko 500 000 u Belzecu za 10 mjeseci rada.

Ogromna većina žrtava bili su Židovi. Treblinka, Sobibor i Belzec zatvoreni su 1943., jer je njihov cilj postignut kad su geta po Poljskoj ispražnjena a Židovi pobijeni.

Auschwitz je nastavio primati žrtve iz cijele Evrope sve dok mu se nisu u januaru 1945. približile jedinice Crvene armije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Extermination camp, Nazi concentration camp'' (na portalu Encyclopædia Britannica)
Biała Podlaska

**Biała Podlaska** je grad od 56,942 stanovnika na istoku Poljske u Lublinskom vojvodstvu.

## Geografija

Biała Podlaska se prostire duž rijeke Krzna, udaljena 138 km istočno od Varšave.

## Historija

Biała je prvi put dokumentirana u 15. vijeku kao trgovište, koje je pripadalo Velikoj Kneževini Litvaniji, na granici sa Podlasijom koja je pripadala Kraljevini Poljskoj.

Početkom 16. vijek (negdje između 1508. - 1527.) litvanski magnat Jurgis Iljiničius osnovao je prema Magdeburškom pravu, privatni grad *Biała* na mjestu trgovišta. 
U skladu sa [srednjovjekovnim običajima, pored [tržnica|tržnice je podignuta crkva. 
Ranu historiju Biale obilježili su sporovi i sukobi među vlasnicima i susjedima i reformacija jer je grad prihvatio kalvinizam i postao lokalni centar te denominacije.

Ipak sve do druge polovice 16. vijeka kad ga je preuzela porodica Radziwiłł Biala je ostao mali gradić.

Dvjesto pedeset godina vladavine porodice Radzwiłł rezultiralo je procvatom Białe, koja se tad i zvala *Radzivilovska Biała*. 
Za njihove vladavine podignut je zamak i osnovana je Akademija Biała, kao filijala Jagelonskog univeziteta iz Krakova, podignute su i brojne crkve i bolnica.

Grad je proživljavao teška vremena 1706. za Velikog sjevernog rata sa Švedskom 1706. kad je teško razoren. 
Nakon Prvog svjetskog rata za Druge Poljske Republike, Biała, koja je dotad bila poznata po proizvodnji tkanina, tepiha i porcelana, započela je svoj nagli ekonomski razvoj.
Osnovani su brojni proizvodni pogoni među njima i *Podlaska [[tvornica]] [[avion]]a*, pa se razvio u industrijski centar.
Razvoj grada narušen je izbijanjem Drugog svjetskog rata.

Za Njemačke okupacije Poljske u gradu je između 1941.-42. djelovao geto u kom je živjelo oko 7000 Židova, koji su sukcesivno deportirani u logore smrti u Sobiboru i Treblinki. Uz to su Nacisti u novembru 1942. 
pobili oko 3 500 stanovnika.
Između 1941.-44. u Biali je djelovao i zarobljenički logor za vojnike sovjetske Crvene armije.

Okolica grada je od 1943. bila teritorij u kom su djelovali partizani Armije Krajowe, Armije Ludowe, Gwardije Ludove i Seljaka.

Po završetku rata, Biała je višestruko narasla, kako površinom tako i brojem stanovnika.
Podignuta su novi pogoni drvne i tekstilne industrije. 
Skokovito se razvila nakon 1975. kad je postala administrativni centar Vojvodstva Biała Podlaska koje je ukinuto 1999. Tako da je od 1999. samo administrativni centar vlastitog povjata.

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti Biale su kasnorenesansna župna crkva podignuta između 1597.-1602. sa baroknim kapelama iz 17. vijeka i ostatci zamka Radziwiłł.

## Privreda

Biała Podlaska je značajno cestovno raskršće na trasi Varšava - Moskva. 
Ona je i grad  prehrambene, drvne, tekstilne i elektroindustrije.
Usto je i sajamski grad (Sajmovi; Istok-Zapad, Nadbużańskie, Poljoprivrede i industrije).

## Pobratimski gradovi

Biała Podlaska ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:
*  Brest, Belorusija
*  Baranaviči, Belorusija
*  Niort, Francuska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Biała Podlaska'' (službene stranice)
José Rizal

**José Protasio Rizal Mercado y Alonso Realonda** (19. jun 1861. - 30. decembar 1896.) bio je filipinski revolucionar i polihistor. Bio je jedan od glavnih nacionalista tokom Španskog kolonijalnog perioda na Filipinima. Smatra se jednim od nacionalnih heroja i simbola Filipina.

## Izvori

## Vanjske veze

* José Rizal
* Filipiniana.NET Collections
* Talambuhay ni Dr. Jose Rizal
Logor smrti Chełmno

**Chelmno** (njemački: *Vernichtungslager Kulmhof*) bio je nacistički logor smrti smješten u selu Chełmno u današnjem 
poljskom Velikopoljskom vojvodstvu.

## Historija i karakteristike
Chelmno je bio prvi logor smrti u poljskim zemljama koje je okupirao Treći Reich, a započeo je sa radom 8. decembra 1941, 
samo nekoliko sati nakon Napada na Pearl Harbor.  

Njegov glavni zadatak bila je eliminacija poljskih Židova, ali su u njemu pobijeni i neki sovjetski ratni zarobljenici i 
nešto više od 4 000 Roma (Cigana). 
Njegove žrtve ponajviše su bile su iz Geta u Lodzu i ostalih 36 geta iz zapadnih krajeva Okupirane Poljske. 
U Chelmnu je završilo i 88 djece iz češkog grada Lidice, čije je stanovništvo desetkovano kao kolektivna osveta zbog atentata na Reinharda Heydricha u 
maju 1942.

Procjene o broju žrtava Logora Chełmno kreće su od 170 000 do 360 000 ljudi.

Pored baraka za smještaj logoraša Chelmno je imao tri mobilne plinske komore. To su bili preuređeni kamioni koji su 
plinove iz motora ispuštali u lažnu kupaonu.

Najveći problem Nacista i SS-ovskog personala u logoru bio je premalo mobilnih komora, njihov ograničeni kapacitet, i sporost 
usmrćivanja.

Neopisive muke žrtava, koje su umirale zbog gušenja ugljičnim monoksidom, SS-ovce nisu toliko brinule, koliko mukotrpan i neugodan posao 
istovarivanja leševa i čišćenja nakon svakog lažnog tuširanja. Jer su žrtve umirale sporo u velikim mukama, pa su im se pritom nekontrolirano praznila crijeva.
Zbog tog su svi drugi naknadno izgrađeni logori smrti koristili stacionarne plinske komore koje je bilo lakše čistiti.

Paradoksalno je da je i Chelmno stekao dobru reputaciju zbog svoje efikasne mašine za drobljenje kostiju (Knochenmühle).

Ispočetka su žrtve pokopane u šumi Rzuchowski, približno 4 km od logora, ali je to prekinuto u ljeto 1942. zbog nesnosnog smrada iz masovnih grobnica. 
Nakon tog su leševi spaljivani u dva izgrađena krematorija široka 10 metara i duga 5-6 m.

Logor je prekinuo rad u aprilu 1943. i privremeno je zatvoren, aktivnosti su nastavljene tokom juna 1944.  
SS-ovci su posljednje pogubljenje 47 logoraša izvršili 17. januara 1945., svega par dana uoči dolaska Crvene armije u Chełmno. Nacisti su spalili i uništili sve što su zatekli u logoru i pokušali tako izbrisati sve tragove njegova postojanja.

Za Logor u Chelmnu se saznalo relativno rano, jedan od prvih bjegunaca iz logora izvestio je o tom već u junu 1942. Poljsku vladu u egzilu u Londonu i lidera Geta u Lodzu Chaima Rumkowskog.

Strahote Chelmna preživjela dva logoraša koji su pronađeni nakon Drugog svjetskog rata.

### Logor nakon [[Drugi svjetski rat|rata]]

Komandanti logora Herbert Lange i Hans Bothmann izbjegli su suđenje, Lange je poginuo u obrani Berlina 1945., dok je Bothmann izvršio samoubistvo u britanskom zatvoru. 
Jedini koji odgovarao bio je Bothmannov zamjenik - Walter Piller koji je osuđen na smrt na sudu u Łódźu 1949.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Chelmno, concentration camp, Poland'' (na portalu Encyclopædia Britannica)
Chełmno nad Nerem

**Chełmno nad Nerem** (njemački: *Kulmhof am Nehr*) je selo od 342 stanovnika u sredini Poljske u Velikopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Chełmno se prostire duž desne obale rijeke Ner, nedaleko od njena ušća u Wartu udaljen sedamdesetak km jugozapadno od Łódźa.
## Historija

Selo je poznato po Logor smrti Chelmno koji se nekad nalazio na imanju Kulmhof.

Nacisti su u tom logoru pobili oko 310 000 Židova iz Geta u Lodzu i ostalih geta po Okupiranoj Poljskoj.

Na mjestu nekadašnjeg logora, kog su Nacisti spalili da zametnu sve tragove podignut je spomenik, a 17. juna 1990. otvoren je i prvi muzej, kao filijala Regionalnog muzeja iz Konina.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Chełmno nad Nerem'' (Muzeum Historii Żydów Polskich)
Ner

**Ner** je rijeka u sredini Poljske duga 126 km, desna pritoka rijeke Warte.

## Hidrologija

Ner izvire na jugoistočnoj periferiji Łódźa, od tamo teče prema zapadu do Rzgówa. Zatim skreće na sjever protiče kroz Łódź pa skreće prema zapadu i protiče po jugozapadnoj periferiji Konstantynów Łódzkija. Zatim teče prema sjeverozapadu uz velike meandre do ušća u Wartu kod sela Majdany u granici u Velikopoljskom vojvodstvu.

Porječje rijeke veliko je 1,900 km² i prostire se po Lodzkom i Velikopoljskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 10 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Ner''
Łuków

**Łuków** je grad od 29,441 stanovnika na istoku Poljske u Lublinskom vojvodstvu.

## Geografija

Grad se prostire duž rijeke Krzna, udaljen stotinjak km istočno od Varšave.

## Historija

Łuków je niknuo za srednjeg vijeka kao utvrda koja je čuvala granicu od 12. do 14. vijeka od napada jatvjagških i litvanskih plemena.
Gradska prava dobio je 1403. kao značajni zanatsko-trgovački centar, poznat po velikim sajmovima.

U periodu od 15. do 18. vijeka bio je jedan od administrativnih centara Lublinskog vojvodstva,
Još od 15. vijeka u Łukówu živi velika židovska zajednica. 
Znatno oštećen u drugoj polovici 17. vijeka u ratovima vođenim sa Kozacima i Šveđanima.
Između 1733.-1852. Łuków je bio dom poznate pijarističke škole.

Nakon Treća Podjele Poljske - Łuków je 1795. podpao pod Austrijsku Monarhiju.
Od 1807. je dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske.

Łuków je još od 1809. za Varšavskog vojvodstva postao regionalni administrativni centar, ali se počeo značajnije razvijati od druge polovice 19. vijeka kad je do njega došla željeznica i postao raskršće željezničkih pruga.

Za Njemačke okupacije Poljske u gradu je između 1941. do novembra 1942. djelovao radni logor i geto do novembra 1942. u koji je nagurano oko 10 000 Židova (uključujući oko 2 000 Slovačke) koji su sukcesivno deportirani u Logor smrti Treblinka.

Oko 70% grada je razoreno u borbama za oslobođenje posljednih mjeseci Drugog svjetskog rata. 
Nakon rata je obnovljen a od 1999. je administrativni centar vlastitog povjata.

## Znamenitosti

Nekadašnji franjevački barokni samostan podignut krajem 18. vijeka, danas potpuno preuređen i pretvoren u muzej i barokna župna crkva.

## Privreda

Łuków je i danas značajno željezničko raskršće i industrijski grad sa tvornicama odjeće, obuće, mašinske, prehrambene i drvne industrije.
U Poljskoj je znan po tvornici igračaka.

## Pobratimski gradovi

Łuków ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:
*  Tõrva, Estonija
*  Voisins-le-Bretonneux, Francuska
*  Lazdijai, Litvanija
*  Baranivka, Ukrajina
*  Sykkylven, Norveška

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Łuków'' (službene stranice)
Logor smrti Sobibor

**Sobibor** (njemački: *SS-Sonderkommando Sobibor*) bio je nacistički logor smrti smješten u šumi pored sela Sobibór u današnjem poljskom Lublinskom vojvodstvu.

## Historija i karakteristike
Logor je podignut u martu 1942., i djelovao je od maja 1942. do oktobra 1943.
U plinskim komorama Sobibora pobijeno je ukupno oko 250.000 Židova, uglavnom iz Poljske i okupiranih teritorija Sovjetskog Saveza. 

Sobibor je bio jedan od tri logora Operacije Reinhard osnovanih nakon Konferencije u Wannseeu radi istrebljenja židovskog stanovništva 
sa tla okupirane Poljske, ostala dva bili su Belzec i Treblinka.

Prvi komandant logora bio je Franz Stangl, koji je zajedno sa svojih 30 pripadnika SS-a (nacističke paravojne formacije), bio bio veteran Akcije T4 za egzekuciju nemoćnih i invalida.

Zadatke je izvršavao uz pomoć 90 do 120 bivših ukrajinskih ratnih zarobljenika koje su Nacisti istrenirali za novi posao. Žrtve plinskih komora u Sobiboru usmrćivane su ugljičnim monoksidom.

Od maja do jula 1942. Nacisti su dovozili u Sobibor Židove iz Poljske, Njemačke, Austrije i Slovačke.

U jednom trenutku deportacije su zaustavljene kako bi se popravila željeznička pruga i proširio kapacitet plinskih komora na 1 200 usmrćenih logoraša dnevno.  
U tom času točno 14. oktobra 1943. izbila je pobuna koju je poveo ratni zarobljenik, oficir sovjetske Crvene armije Aleksanar Pečerski. 
Pobunjenici njih oko 300 ubili su dvanaestak stražara i pobjegli, u potjeri koja je usljedila dobar dio je poginuo.

Svi koji su živi pohapšeni pogubljeni su sljedećeg dana. Nakon tog incidenta Nacisti su demontirali logorske instalacije i zasadili šumu.

Samo je nekih pedesetak logoraša iza Sobibora na kraju preživjelo rat.

### Sobibor danas

Spomenik (djelo skulptora Mieczysława Weltera) u znak sjećanja na žrtve podignut je na mjestu bivšeg logora 1965., zajedno sa malim mauzolejom arhitekta Romualda Dylewskog.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sobibor, Nazi extermination camp, Poland'' (na portalu Encyclopædia Britannica) 
* ''Muzeum i Miejsce Pamięci w Sobiborze'' (službeni portal muzeja)
Sobibór (selo)

**Sobibór** je selo od 434 stanovnika na istoku Poljske u Lublinskom vojvodstvu.

## Geografija

Sobibór se prostire duž lijeve obale rijeke Zapadni Bug, pored beloruske granice udaljen osamdesetak km istočno od Lublina.
## Historija

Sobibór je poznat po Logoru smrti Sobibor koji se nalazio 4 km jugoistočno od sela, u šumi pored željezničke stanice. 
On je osnovan u u okviru Operacije Reinhard za Istrebljenje Židova.

Nacisti su u Sobiroru pobili oko 250.000 Židova.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost tog sela je muzej osnovan 1993. u povodu pedesetgodišnjice pobune u Logoru smrti Sobibor. 
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Muzeum i Miejsce Pamięci w Sobiborze'' (službeni portal muzeja)
Nur, Poljska

**Nur** je selo od 662 stanovnika i seoska općina od 3,058 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

## Geografija
Nur leži na desnoj obali rijeke Zapadni Bug, udaljen 74 km južno od Łomże.

## Historija
Nur je niknuo kao utvrda na gazu preko Zapadnog Buga, od 13. do 15. vijeka služio je kao pogranična utvrda od upada Jatvjaga, Litvanaca i Teutonskih vitezova.

Uz utvrdu je izraslo naselje koje je gradska prava dobilo najvjerovatnije 1410., jer je 1416. Nur dokumentiran kao grad. Taj status mu je potvrđen poveljom mazovjeckog vojvode Boleslava IV 1434. 
Pored tog što se razvio kao zanatsko-trgovački centar historijskog Mazovjeckog vojvodstva dobio je i administrativnu funkciju kao prijestolnica administrativne jedinice *Ziemia Nur*.

Kad je 1526. postao dio Poljsko-Litvanske Unije izgubio je značaj kao utvrda, ali je i nadalje bio prijestolnica ovaj put u novom Mazovjeckom vojvodstvu. 
U to vrijeme imao je 1500 stanovnika koji su živjeli u 263 kuća.

Nur je svoj zenit imao sredinom 17. vijeka kad je održavao četiri velika godišnja sajma. Urušio se nakon invazije švedske vojske krajem 17. vijeka.
Zbog tog je izgubio gradska prava 1775. i administrativnu funkciju, koja je preseljena u Ostrów, tako da je 1777. imao samo 378 stanovnika koja su živjela u 63 kuće.

Kod Nura se za Novembarskog ustanka u Kongresnoj Poljskoj, između 17. -23. maja 1831. odvila bitka, u kojoj je ruska carska vojska potisnula poljske ustanike.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gmina Nur'' (službene stranice)
Hayâlî

**Hayali** (Janica, 1500 – Jedrene, 1557) je bio turski pjesnik za vrijeme sultana Sulejmana čije djelo nastavlja crtu pjesničke tradicije dīwāna.

## Život
Malo je preciznih podataka o njegovom životu. Poznato je da je rođen u mjestu Vardar Yenice u grčkoj Makedoniji. Zvao je se Mehmet a pretpostavlja se da je rođen negdje oko 1500. godine ili krajem 15. stoljeća odnosno za vrijeme sultana Bayezîda II. U turskoj povijesti je ostao zapamćen kao Hayali, što znači »Maštoviti«. Po turskom pravopisu se piše Hayâlî (خيالى), a također je poznat kao Hayâlî Bey. 
Pozanimao je se za poeziju u ranoj mladosti. Priča koju nam prenosi Aşık Çelebi govori da je kao mladić čitao *Bôstân* (Voćnjak) i *Gülistân* (Ružičnjak) perzijskog pjesnika Sa'dija. U svojim putovanjima sufijski derviš Baba 'Alî Mest-i' Ajem ("otac 'Alî, pijanac iz Perzije") je stigao u Janicu sa svojim učenicima, a Mehmeda je skup derviša dovoljno privukao da napusti kuću i da se pridruži grupi na putu prema Istanbulu, sultanove prijestolnice. To je ga zbližilo poeziji i sufiskoj misli.
U Istanbulu je ga zapazio jedan od glavnih gradskih sudaca, Sarı Gürz Nûreddîn Efendi. Procijenivši da neprikladno za mladića da se druži bezbrižnim dervišima, uklonio ga je od njih i povjerio ga jednom načelniku gradske milicije. Potom, Mehmed je nastavio školovanje u Istanbulu i vrlo rano počeo privlačiti pažnju kao pjesnik, pišući pod imenom *Hayâlî* (Maštoviti).
Preobrat u njegovoj sudbini dešava se kada je se za njega pozanimao sadrazam Ibrahim-paša a preko njega glas je stigao i do Sulejmana Veličanstvenog. Postao je jedan od sultanovih omiljenih pjesnika, Sulejman ga je podržavao dvorskim pokroviteljstvom. 
Mehmed je bio pratilac sultanovih snaga u opsadi Rodosa 1522. godine i osvajanju Bagdada od perzijskog Safavidskog carstva u decembru 1534. godine. Tijekom potonje kampanje, priča se da je Hayâlî upoznao velikog azerbajdžanskog pjesnika Fuzûlîja.
Zbog njegove pjesničke nadarenost Hayâlî je dobio niz neformalnih naslova: *Melik-üş-şuarâ* (Knez svih pjesnika), *Diyâr-ı Rûm'un Sultân-ı Şuarâsı* (Sultan pjesnika zapadnih zemalja) i *Hayâlî-i meşhûr* (Slavni Maštoviti). Hayâlîjeva popularnost kod velikog vezira i sultana također mu je donijela mnoge neprijatelje među drugim pjesnicima, a često je bio i predmet napada.
Hayâlîjev je život postao teži nakon pada i pogubljenja Ibrahim-paše  (1536.), njegovog glavnog zaštitnika, te usponom na mjesto velikog vezira Rustem-paše Opuković (novembar 1544.), koji je slabo podnosio dekadentni načinu života i navike na dvoru. Stoga je zatražio i dobio položaj sancakbeya – tj. upravitelja provincijskog okruga – izvan Istanbula, nebi li se udaljio od sve gušćih dvoračkih borbi. Kao sandžakbeg u okrugu Edirnea, dobio je naslov bega, po čemu je pamćen kao *Hayâlî bey*.
Umro je u svom sandžaku u Jedrenu 1557. godine.

## Reference
Sine Ergün

**Sine Ergün** (Biga, 1982) je turska spisateljica kratkih priča.

## Biografija
Rođena je 1982. u turskom gradu Bigi pokraj Çanakkala. U srednjoj školi je počela pisati prve poezije. Studirala je u Istanbulu (gimnazija Cağaloğlu) i u Ankari (Sveučilište Bilkent), gdje je diplomirala na Kreativnom kazalištu.
Radila je tri godine kao urednica književnog časopisa Notos, prije nego što je svoje kratke priče i pjesme objavila u časopisima (Notos, Özgür Edebiyat, Sözcükler). Od 2012. radi kao urednica umjetničke inicijative *Maumau*, koju je osnovala. Objavila je prijevode, eseje, intervjue, poezije i kratke priče. Bila je voditeljica jedne emisije te je sudjelovala na projektu antologije o Bartlebyjevom sindromu. 
Trenutno živi u Istanbulu, gdje je istraživačica na Sveučilištu Bilgi. Do sada je objavila tri knjige i dobitnica je nekoliko važnih književnih nagrada (2013, 2017).

## Djela
* *Burası Tekin Değil* (Yitik Ülke Yayınları, 2010; Can Yayınları, 2012)
* *Bazen Hayat* (Can Yayınları, 2012) u prijevodu: *Život, ponekad*
* *Baştankara* (Can Yayınları, 2016) u prijevodu: *Sjenica*

## Nagrade
* 2013 – Nagrada za kratku priču Sait Faik (Turska) za *Bazen Hayat* (2012)
* 2017 – Nagrada Europske unije za književnost za *Baştankara* (2016)

## Vanjske veze
* 
* 

## Reference

## Bibliografija
Ostrów Mazowiecka

**Ostrów Mazowiecka** je grad od 22,842 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjetckom vojvodstvu.

## Geografija
Ostrów  leži u dolini rijeke Zapadni Bug, udaljen devedesetak km jugoistočno od Varšave.
Kako se nalazi na trasi međunarnog autoputa 8 - *Via Baltica* prema Bjalistoku, on je značajno cestovno raskršće. 
## Historija

Ostrów je niknuo kao trgovište na lovištu  mazovjeckih vojvoda. Gradska prava dobio je 1434. pod imenom **Ostrowia**, to je ime nosio sve do Druge Poljske Republike - 1926.

Krajem 16. i početkom 17. vijeka izrastao je u jedan od najvećih gradova na istoku Mazovije, - velik zanatsko-trgovački centar.

Nakon Treća Podjele Poljske - Ostrów je 1795. podpao pod Kraljevinu Prusku.
Od 1807. je dio kratkotrajnog napoleonskog Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske.

Industrijski se počeo razvijati kad je 1893. do njega došla željeznica.

U vrijeme Ruske revolucije (1905.- 07.) i u Ostrowiji su održavane masovne demonstracije sa zahtjevima za nacionalno oslobođenje.

Za Njemačke okupacije Poljske na periferiji grada su od 1941. do 43. djelovala sva zarobljenička logora za sovjetske zarobljenike. U Logoru Grady pomrlo (i pobijeno) oko 41 000 zarobljenika a u manjem Komorówu oko 24 000.
U samom gradu je od nacističkog terora pomrlo i pobijeno oko 11 500 ljudi, mahom Židova.

Oko 60% grada je razoreno u borbama za oslobođenje posljednih mjeseci Drugog svjetskog rata. 
Ostrów je obnovljen nakon rata, a od 1999. je administrativni centar vlastitog povjata..

## Privreda

Ostrów je prvenstveno grad drvne industrije (tvornica namještaja Forte, građevinska stolarija), pored tog ima i tvornice koje proizvode kemikalije, mašine, elektroničke komponente, hranu, obuću i odjeću.

## Pobratimski gradovi

Ostrów ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:
*  Brembate di Sopra, Italija
*  Izjaslav, Ukrajina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ostrów Mazowiecka'' (službene stranice)