open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pero (strojni dio)

**Pero** i **spoj s perima** najčešće je korišten spoj vratila i glavine, prvenstveno primjeren za mirna opterećenja. Pera, slično kao i klinovi, imaju pravokutan poprečan presjek, ali su im donja i gornja ploha paralelne. Prilikom ugradnje, najprije se umeće pero u žlijeb vratila, a zatim se namješta glavina na željeno mjesto na vratilu. Obzirom da između gornje plohe pera i žlijeba glavine postoji zračnost, to omogućuje centriranje položaja elemenata na vratilu.  

Spojevi s perima zbog toga su, u usporedbi s klinovima, primjereni za veće brzine vrtnje. Okretni moment kod pera se pre nosi samo oblikom preko površinskog pritiska na bočne dodirne površine između pera i žlijeba glavine. Pera se izrađuju od istih materijala kao i klinovi. 

## Vrste pera
Standardne izvedbe pera mogu pri jednakoj širini *b* imati različitu visinu *h*. Prema tome se razlikuju (HRN M.C2.060 do 062): 
* **visoka pera**, standardizirana prema DIN 6885 (ISO 773),
* **niska pera**, koja su standardizirana prema DIN 6885 (ISO 2491), a koriste se kod tankih glavina koje bi se upotrebom visokog pera previše oslabila.

Visoka i niska pera izrađuju se u dvije osnovne izvedbe:
* **tip A** sa zaokruženom čeonom plohom, gdje je žlijeb u vratilu izrađen prstastim glodalom, a dužina žlijeba jednaka je dužini pera,
* **tip B** s ravnom čeonom plohom, gdje je žlijeb u vratilu izrađen obodnim glodalom, a dužina žlijeba je duža od dužine pera.

## Tolerancije pera
Pera su izrađena s tolerancijom širine h9, dok je tolerancija širine žlijeba b i glavine ovisna o zahtijevanoj aksijalnoj pokretljivosti strojnih elemenata namještenih na vratilu. Tako se razlikuju spojevi vratila i glavine s:
* aksijalno nepokretnom glavinom, gdje je između pera i žlijeba glavine čvrsti dosjed
* aksijalno pokretnom glavinom, gdje je između pera i žlijeba glavine labav dosjed.

## Izvori
Spoj (strojarstvo)

*Spoj* u strojarstvu može biti rastavljivi spoj ili nerastavljivi spoj. **Rastavljivi spoj** je takav spoj koji se može rastaviti bez razaranja ili oštećenja, a zatim ponovo sastaviti. **Nerastavljiv spoj** je takav spoj gdje se sastavljeni dijelovi ne mogu rastaviti bez razaranja ili oštećenja.

## Rastavljivi spojevi
U rastavljive spojeve spadaju:
* Vijčani spoj
:* Vijak 
:* Matica 
:* Podloška
* Svornjak
* Zatik
* Uskočnik
* Rascjepka
* Osigurač
* Klin
* Pero
* Žlijebljeni spoj
* Zupčasti spoj
* Rastavljivi stezni spoj
* Stezni prstenovi
* Spojka (tarna spojka)
* Kardanski prijenos
* Homokinetički zglob
* Spoj s oprugama

## Nerastavljivi spoj
U nerastavljive spojeve spadaju:
* Zavar ili zavareni spoj
* Stezni spoj
* Stezne trake
* Zakovični spoj (zakovica)
* Lemljeni spoj (tvrdo lemljenje, meko lemljenje)
* Ljepljeni spoj (ljepilo)
* Spoj s plastičnom deformacijom
* Čavao

## Reference
Rascjepka

**Rascjepka** je jednostavni i jeftini strojni dio, koji se upotrebljava prvenstveno kao osigurač od ispadanja svornjaka i osigurači od odvijanja matice u vijčanim spojevima (obično s krunastom maticom). Standardizirane su prema DIN 94 (ISO 1234). Rascjepke se izrađuju prvenstveno od mekih konstrukcijskih čelika, a rjeđe od bakra, bronci i legura aluminija. Rascjepka ima manji promjer od promjera rupe u svornjaku ili vijku, što osigurava jednostavnu ugradnju. S obzirom da materijal rascjepke ima nisku granicu tečenja, oba njezina kraka mogu se nakon namještanja u svornjak ili vijak lako plastično deformirati i time spriječiti ispad rascjepke. Prilikom slidanja krakovi rascjepke ponovno se izravnaju i rascjepka se izvuče. U pravilu se pojedina rascjepka upotrebljava samo jednom.  

## Veličine rascjepke

## Izvori
Svornjak

**Svornjak** se upotrebljava za zglobno spajanje strojnih dijelova. Pri tome jedan dio može biti pokretljiv oko svornjaka, dok drugi miruje ili su oba dijela pokretljiva. Pokretljivi dio svornjaka mora biti uvijek podmazivan. Promjer svornjaka obično je izrađen s mjernom tolerancijom h11, dok je tolerancija provrta, s obzirom na propisanu zračnost, D9, D11, C11, B12 ili A11. Svornjaci za opću upotrebu prvenstveno se izrađuju od čelika za automate s tvrdoćom 125 do 245 HV, a za velika opterećenja upotrebljavaju se čelici za poboljšanje, te čelici za cementiranje i kaljenje.

## Vrste svornjaka
Oblici i dimenzije svornjaka su standardizirani. Glatki svornjaci standardizirani su prema DIN 1433, jeftini su i najviše se upotrebljavaju. Od ispadanja svornjaka osigurani su rascjepkom ili uskočnikom. Svornjaci s glavom standardizirani su prema DIN 1434, a
upotrebljavaju se kada to zahtjeva dostupnost montaže. S jedne strane su od osnog pomaka osigurani glavom svornjaka, a s druge strane uskočnikom ili rascjepkom. Svornjaci s navojem standardizirani su prema DIN 1445, a upotrebljavaju se uglavnom kao osovine trkaćih bicikla i kolotura. S jedne strane su od osnog pomaka osigurani glavom svornjaka, a s druge strane maticom i podloškom.

## Reference
Tarna spojka

**Tarna spojka** (***kvačilo***)  je spojka koja služi za povremeno uključivanje u rad radnog (gonjenog) stroja pri neprekidnom radu pogonskog stroja. Kod ukapčanja (pokretanja) dolazi do klizanja pri čemu se gubi snaga, koja se pretvara u toplinu, a pokazuje se kao veće ili manje trošenje ploha. U normalnom pogonu brzine se moraju izjednačiti i spojke rade bez klizanja. Vrlo slične po konstrukciji (a često identične) su tarne kočnice. 

Tarne spojke mogu biti: 
* Kandžasta tarna spojka
* Pločasta tarna spojka
* Radijalna tarna spojka
* Tarne spojke s jednom lamelom
* Tarne spojke s više lamela

## Način rada
Bez obzira na konstrukciju, moment vrtnje, odnosno snaga koju prenose ove spojke zavisna je od tlačne sile usmjerene okomito na tarnu površinu spojke i od koeficijenta trenja. Pri tome su mjerodavni koeficijenti trenja gibanja, a ne mirovanja, jer se te spojke uključuju uz međusobno klizanje tarnih površina, sve dok se ne spoje, to jest do prestanka klizanja. Osim toga, treba još razlikovati koeficijente trenja pri gibanju po suhim i po podmazanim, odnosno po vlažnim tarnim površinama, a to znači da je bitno da li se površine spojke podmazuju ili ne. Koeficijenti trenja “na suho” su uvijek veći od onih “na vlažno”. 

Za rad tarnih spojki vrlo je bitna količina topline koja se razvija u spojci, a ona je obično vrlo velika. Trošenje tarnih spojki i zagrijavanje su glavni nedostaci tarnih spojki, jer se često uključuju za vrijeme rada. Uslijed vibracija, potisnih i centrifugalnih sila, te zbog zagrijavanja uslijed trenja, tarne spojke se ubrajaju strojne dijelove u pogonskom sklopu koje su izložene najvećim opterećenjima.

### Podjela tarnih spojki po načinu uključivanja
Po načinu uključivanja razlikujemo više vrsti tarnih spojki:
* tarne spojke s ručnim uključivanjem
* elektromagnetske tarne spojke s elektromagnetskim uključivanjem
* hidrauličke tarne spojke s hidrauličkim uključivanjem
* pneumatske tarne spojke s pneumatskim uključivanjem

## Automobilske tarne spojke
Automobilske tarne spojke su uglavnom tarne spojke s više lamela ili s jednom lamelom. Standardne lamele imaju obično ugrađene opruge, pa je spojka ujedno i elastična. Susjedne lamele tvore **tarni par**. Neki tarni parovi rade isključivo u ulju, kao što je kaljeni čelik/ kaljeni čelik, gdje ulje pospješuje odvođenje topline trenja. Drugi tarni parovi rade isključivo bez ikakvog maziva, kao što je organska obloga/sivi lijev. Ima tarnih parova koji rade i u prisustvu maziva i bez njega, kao što je sinter bronca/ čelik. 

Razlikujemo dva slučaja kod automobilskih tarnih spojki: kad je uključni moment spojke manji od najvećeg momenta sile pogonskog stroja i drugi kad je uključni moment spojke veći od najvećeg momenta sile pogonskog stroja. U drugom slučaju se dodaje zamašnjak na strani pogonskog sloja, da ne bi došlo do neželjenog smanjenja brzine pogonskog stroja. Kod višelamelnih spojki prva je lamela odrivna i deblja od drugih lamela, da bi prvi tarni par pri jednakom porastu temperature mogao akumulirati više topline od drugog tarnog para.

## Reference
Tolerancija oblika i položaja

**Tolerancija oblika i položaja** se uvodi jer pored odstupanja dužinskih mjera strojnih dijelova dolazi, u većoj ili manjoj mjeri, i do odstupanja njihovih konturnih linija i površina od idealnih geometrijskih oblika. Zbog toga nije moguće postići točno nalijeganje površina i podudaranje osi. Uzroci odstupanja oblika i položaja su u osnovi isti kao i uzroci odstupanja dužinskih mjera.  

## Vrste tolerancija oblika i položaja

### Tolerancija oblika
Kod tolerancija oblika toleriraju se sljedeća svojstva:
* pravocrtnost
* ravnost
* kružnost (ili ovalnost) 
* cilindričnost
* oblik crte 
* oblik plohe

### Tolerancija položaja
Kod tolerancija položaja razlikuju se :
* odstupanja po pravcu
::* odstupanje paralelnosti (neparalelnost) osi i površina
::* odstupanje okomitosti
::* odstupanje kuta nagiba
* odstupanja po mjestu:
::* odstupanja od lokacije (npr. os provrta mora ležati unutar valjak promjera t)
(vrijednost tolerancije), čija se os nalazi na idealnom mjestu 
::* odstupanje od koaksijalnosti (koncentričnosti)
::* odstupanje simetričnosti
* odstupanja rotacijskih površina:
::* radijalno bacanje (radijalna ispupčenost) pri rotaciji 
::* aksijalno kružno gibanje (aksijalna ispupčenost) pri rotaciji

Obzirom na zahtijevanu točnost izrade strojnih dijelova, odstupanja oblika i položaja je potrebno omeđiti i propisivanjem potrebnih mjernim tolerancija. Ako na radioničkom nacrtu nije posebno propisana tolerancija oblika i položaja, moraju se dati potrebna odstupanja u sklopu tolerancija dužinskih mjera. U slučajevima kada funkcionalnost zahtijeva veću točnost oblika i položaja strojnih dijelova, potrebno je tolerancije oblika i položaja posebno propisati.

## Simboli

Napomene:
:1. Kada se primjenjuje svojstvo veličine.
:2. Može se koristiti za kontrolu i bez referentne vrijednosti.
:3. Kada je referentna vrijednost veličine s obzirom na najveći uvjeti materijala.
:4. Kada je  najveći uvjet materijala korišten.
:5. Automatski prema napomeni 3.
:6. U nekim prijašnjim verzijama standarda, simetričnost nije bila uključena.

Referentna vrijednost može biti površina, linija ili točka: 

:{\displaystyle\Box}\!\!\!\!{\scriptstyle\mathsf{A}}\!-\!\!\!-\!\!\!\blacktriangleleft\!\!\!|

## Izvori
Uskočnik

**Uskočnik** ili **sigurnosni prsten** (stariji naziv: **Seegerov prsten**) služi kao osigurač od osnog pomaka osovine ili vratila, odnosno dijelova koji leže na osovini ili vratilu, ili su umetnuti u odgovarajuće kućište. Najčešće se upotrebljavaju kao osigurači od ispada svornjaka, za pozicioniranje valjnih ležajeva na vratilu i u kućištu, te za osno pozicioniranje raznih strojnih dijelova (kolotura, ramenica, zupčanik) na osovine ili vratila. Vanjski i unutarnji uskočnici navlače se specijalnim kliještima za uskočnike na svornjake, osovine i vratila ili uvlače u provrte.  

## Vrste uskočnika
Uskočnici se dijele na:
* **vanjske uskočnike** koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb na osovini ili vratilu; mjere vanjskih uskočnika i žljebova u osovini ili vratilu standardizirane su prema DIN 471.
* **unutarnje uskočnike** koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb u kućištu; dimenzije unutarnjih uskočnika i žljebova u kućištu standardizirane su prema DIN 472.

## Materijal uskočnika
Uskočnici se izrađuju od čelika za opruge (npr. C55E, C60E prema EN 10027-1) s vlačnom čvrstoćom Rm ≈ 1200 N/mm<sup>2</sup>, koja osigurava potrebna svojstva elastičnosti uskočnika. Naime, prilikom ugradnje uskočnike je potrebno posebnim kliještima primjereno elastično deformirati (vanjske uskočnike rastegnuti, a unutarnje suziti), kako bi ih se moglo umetnuti u žlijeb na osovini ili vratilu, odnosno u kućištu. U smjeru prema slobodnim krajevima uskočnici imaju nešto smanjen poprečan presjek, čime je osigurana jednakomjerna elastičnost uskočnika po čitavom obodu, te time jednakomjeran površinski pritisak na stjenke žljebova u radijalnom smjeru. 

Uskočnicima se ne provjerava posebno čvrstoća, nego se samo provjerava moguća aksijalna sila (npr. iz djelovanja cilindričnih zupčanika s kosim zubima, stožastih zupčanika, itd) koja opterećuje uskočnik na površinski pritisak, savijanje i smik. Ta sila mora biti manja od dopuštenog osnog opterećenja uskočnika. Za velike osne sile umjesto uskočnika radije se upotrebljavaju odstojni tuljci, matice, poklopci ležajeva i druga konstrukcijska rješenja koja osiguravaju snažnije osiguranje osnog položaja strojnih dijelova. 

## Izvori
Trapezni navoj

**Trapezni navoj** je navoj koji ima osnovicu jednakokračan trokut s kutom profila 2β = 30°, a teorijski profil mu je trapez. Trapezni navoj zamjenjuje nekada često korišten **kvadratni navoj**, jer se zbog automatskog centriranja vijak s trapeznim navojem lakše pomiče nego vijak s kvadratnim navojem. Najviše se koristi za pokretne navojne spojeve, npr. vretena u dizalima, škripcima, prešama i sl. Oblik trapeznog navoja standardiziran je prema ISO 2901, a osnovne dimenzije prema ISO 2902 i DIN 103. Standardi razvrstavaju navoje prema nominalnom promjeru navoja *d* u tri reda prioriteta, pri čemu navode za svaki nominalan slučaj preporučene i moguće korake navoja *P*. Trapezni navoj označava se slovima Tr, te nominalnim promjerom navoja *d* i korakom navoja *P* u mm, npr., **Tr 20 × 4**. 

Za pričvršćivanje upotrebljava se samo na onim vijcima koji služe za naročito opterećene vijčane spojeve, ili one koji se često rastavljaju (trapezni navoji se manje troše). Trapezni navoj može biti i viševojni. Oni se izraduju u tri izvedbe, i to u normalnoj, sitnoj i krupnoj, pa imamo na primjer navoje: Tr 48 × 8, Tr 48 × 3 i Tr 48 × 12.  

## Izvori
Zatezni vijak

**Zatezni vijak** ili **zatezna spojka** je vijak koji služi za spajanje i podešavanje dužine i napetosti zateznih štapova ili užeta. Za tu svrhu ima na jednom kraju desni, a na drugom lijevi navoj.  

## Izvori
Žlijebljeni spoj

**Žlijebljeni spoj** je spoj koji služi za prijenos većih okretnih momenata, te izmjeničnih i udarnih opterećenja. U takvom spoju vratilo ima u uzdužnom smjeru simetrično raspoređene grebene (“klinove”), a provrt u glavini ima profil koji odgovara profilu vratila, tj. žljebove u koje dosjedaju grebeni vratila. Profil glavine i vratila izrađuje se s odgovarajućim vlačnim trnovima, odnosno vlačnim glavinama koja na rubovima svojih grebena i žljebova imaju oštrice za rezanje. U općoj strojogradnji najviše se upotrebljavaju žlijebljeni spojevi s unutarnjim centriranjem prema ISO 14, u kojima uvrt u glavini naliježe na unutrašnji promjer vratila. Prema veličini žljebova ovi spojevi se izrađuju u lakoj i srednjoj izvedbi (teža izvedba, koja se koristi za posebne namjene standardizirana je prema DIN 5464).  

Odgovarajućom tolerancijom glavine i vratila može se osigurati da glavina na vratilu bude aksijalno pokretna ili nepokretna. Za velika izmjenična i udarna opterećenja koriste se žlijebljeni spojevi s bočnim centriranjem, kojeg je u usporedbi s unutarnjim centriranjem teže izraditi. U strojevima za obradu u praksi su poznate i posebne namjenske izvedbe žlijebljenih spojeva, koje su standardizirane prema DIN 5471 i DIN 5472.

Žlijebljeni spojevi proračunavaju se slično kao i pera obzirom na površinski pritisak *p* na bočnim dodirnim površinama među grebenima vratila i žljebovima glavine. Obzirom da se zbog postupaka izrade ukupno opterećenje nejednakomjerno raspoređuje na pojedine dodirne površine, prilikom proračuna potrebno je uzimati u obzir i koeficijent nošenja *k*. 

Tradicionalno se koristi pogrešan naziv "klinasto vratilo". 

## Zupčasti spoj
Zupčasti spojevi slični su žlijebljenim spojevima, pri čemu vratilo i glavina umjesto žljebova po obodu imaju primjereno oblikovane zupce s trokutastim ili evolventnim profilom. Razmjerno velik broj zubaca osigurava prijenos velikih okretnih momenata i udarnih opterećenja. U usporedbi sa žlijebljenim spojevima zupci su manji, pa su zupčasti spojevi primjereniji za tanja vratila, a omogućuju i pozicioniranje glavine u obodnom smjeru. 

Zupčasti spojevi s trokutastim profilom obično su izrađeni s bočnim centriranjem, a koriste se prvenstveno za aksijalno nepokretne glavine. Kod zupčastih spojeva s evolventnim profilom moguće je također i unutarnje ili vanjsko centriranje, a koriste se za aksijalno pokretne ili nepokretne glavine. Zupčasti spojevi proračunavaju se na površinski pritisak.

## Izvori
Les Noyers de l'Altenburg

***Les Noyers de l'Altenburg*** (srpskohrvatski: *Altenburški orasi*) je posljednji roman Andréa Malrauxa. Roman je izvorno napisan još 1943. godine pod naslovom ***La Lutte avec l’ange*** (srpskohrvatski: *Borba s anđelom*) te je izdan u Lausannei od strane izdavačke kuće Haut-Pays. Međutim, Gestapo je tokom rata pronašao i spalio izvorni tekst tako da je Malraux 1948. godine, kod Gallimarda, izdao isti roman samo pod drugim nazivom i s 40-ak stranica više (izvorno izdanje imalo je 245, a novo izdanje 299 stranica). Kako se s vremenom ispostavilo, *Altenburški orasi* će biti Malrauxovo posljednje fikcionalno djelo.

Izvorni roman, *Borba s anđelom*, a kasnije i *Altenburški orasi*, zapravo je bio prvi dio Malrauxovog zamišljenog ciklusa romana koji, ipak, nikada nije dovršen te je ostao na samo jednom dijelu. Isti je trebao nositi naziv kao izvorni roman - *Bitka s anđelom*.

*Altenburški orasi* su, strukturalno gledajući, strogo formalan roman, a zapravo serija izoliranih scena iz različitih vremenskih perioda i s različitim protagonistima, među kojima postoji tek nejasna povezanost koja se, u konačnici, može opisati kao kronika triju generacija jedne obitelji iz Alsacea. Danas se to djelo mahom definira kao granično između čiste fikcije i eseja (zanimljivo je kako je upravo taj esejistički dio, "altenburški kolokvij", zauzeo središnji dio romana) te ima vrlo značajnu ulogu u kontekstu Malrauxova opusa. Naime, radi se o prvom njegovom djelu koje izravno ne tematizira njegove pustolovine, odnosno njegove klasične teme revolucije i pobune te o djelu koje daje zaključni obol njegovom prvom autorskom periodu, odnosno koje najavljuje njegov zreli period obilježen primarno filozofskim i estetičkim temama, odnosno nefikcionalnom ili esejističkom formom.
Whithworthov navoj

**Whithworthov navoj** ili **Whithworthov normalni navoj** je navoj koji ima teorijski profil jednak jednakokračnom trokutu s kutom profila navoja 2β = 55°. Osnovna jedinica dimenzija vijaka je u inčima, pa na primjer Whithworthov navoj od 15/8“ ima vanjski promjer 41,277 mm. Međutim, u zemljama koje se služe metričkim sustavom samo se vanjski promjer tih vijaka zadaje u inčima, a sve ostale dimenzije u milimetrima. Profil navoja zaobljen je na tjemenu i u korijenu navoja.   

Za razliku od Whithworthovog navoja, treba razlikovati Whithworthov cijevni navoj. Whithworthov cijevi navoj ima navoj malih dimenzija. Tako na primjer, pri nazivnom promjeru cijevi od R 2”, korak navoja Whithworthovog  normalnog navoja je 5,645 mm, dok je kod Whithworthovog cijevnog navoja korak navoja samo 2,309 mm; dubina navoja kod  Whithworthovog  normalnog navoja je 3,614 mm, dok je kod Whithworthovog cijevnog navoja dubina navoja 1,479 mm. Whithworthov  normalni navoj se ne koristi za cijevi, jer bi takav navoj jednostavno prerezao cijev, zato što je predubok. Whithworthov  normalni navoj se ne koristi prema hrvatskim standardima. 

## Izvori
Dardi

**Dardski narodi** /ime dolazi od sanskrtske riječi *darada* kojim se označavaju narodi na sjeverozapadu Indije, skupina naroda u planinskim prostorima Afganistana, Pakistana i Indije, lingvistički slabo izučenih. Dardski narodi pripadaju indoiranskoj jezičnoj skupini, unutar koje se klasificiraju ili kao posebna grana, ili kao grana indoarijskih naroda. Njihove glavne grupe su Kašmirci, Kohistanci, Šina, Čitralci s Kho (govore khowar) i Kalasha; Kunar-govornici. Ponekad im se pripisuju i Nuristanci ili Kafiri. 

## Vanjske veze
* 
* Dardic & Nuristani languages
Opsada Sevastopolja (1854–1855)

**Opsada Sevastopolja (1854–1855)** je trajala od septembra 1854. do septembra 1855., u sklopu krimskog rata. Saveznici (Drugo Francusko Carstvo, Osmansko Carstvo, Ujedinjeno Kraljevstvo) su se iskrcali kod Jevpatorije 14.9. 1854., te namjeravali napraviti trijumfalni marš do Sevastopolja, glavnog grada Krima, sa 50.000 vojnika. Put dug 56&nbsp;km trajao je godinu dana zbog borbi sa ruskim vojnicima. Veće bitke bile su ona kod Alme (Septembar 1854), Balaklave (Oktobar 1854), Inkermana (Novembar 1854), Černe (August 1855), Redana (Septembar 1855), i, napokon, Sevastopolj (Septembar 1855). Tijekom opsade, saveznička pomorska sila poduzela je šest bombardiranja tog grada: 17.10. 1854; te 9.4., 6.6., 17.6., 17.8. i 5.9. 1855.

Sevastopolj je jedan od klasičnih primjera opsade u historiji. Bio je sjedište careve crnomorske flote, koja je prijetila Sredozemlju. Ruska terenska armija se povukla prije nego su ju mogli okružiti saveznici. Opsada je bila kulminacije borbe za stratešku rusku luku te je bila posljednja epizoda krimskog rata.

Viktorijansko doba je često pravilo spomen ovoj bitki, te je bila predmetom *[[Sevastopoljske skice|Sevastopoljskih skica]]* Lava Tolstoja, koji se tada borio tamo, te prvog dugometražnog ruskog filma, *[[Obrana Sevastopolja (film)|Obrana Sevastopolja]]* 1911. Bitku za Balaklavu je ovjekovječio Alfred Tennyson u pjesmi "The Charge of the Light Brigade" i Robert Gibb u slici ''The Thin Red Line'', kao i panoramu opsade koju je napravio Franz Roubaud. Njega ranjenih vojnika proslavilo je engleske medicinske sestre Mary Seacole i Florence Nightingale.

## Izvori

## Vanjske veze
* Opsada Sevastopolja na britanske bitke
* Opsada Sevastopolja na Encyclopædia Britannica
Koloturnik

**Koloturnik** se sastoji od više kolotura, obično od kombinacije nepomičnih i pomičnih kolotura, a koristi se za podizanje teških tereta. Koloturnici se dosta primjenjuju na brodovima.

## Arhimedov koloturnik
**Arhimedov** ili **obični koloturnik** se sastoji od nekoliko pomičnih i nekoliko nepomičnih kolotura koje su smještene u dva kućišta. Gornje kućište je učvršćeno, a donje je pomično. Preko kolotura prolazi uže, pa na jednom kraju djeluje sila *F*, dok je drugi kraj pričvršćen na gornje nepomično kućište. Donje se kućište giba zajedno s teretom. Ako je *n* broj svih kolotura, broj nosećih užeta je isto *n*. Budući da svako uže nosi dio tereta *G/n*, to je za dizanje tereta potrebna sila ne uzevši u obzir trenje: 

:F_{\rm} = \frac{G}{n} 

## Potencijalni koloturnik
Potencijalni koloturnik sastoji se od jedne nepomične i nekoliko (*n*) pomičnih kolotura. Svaka pomična kolotura ovijena je posebnim užetom. Kod potencijalnog koloturnika vrijedi:

:F_{\rm} = \frac{G}{2^n} 

## Diferencijalni koloturnik
Iz praktičnih razloga broj kolotura ne smije prijeći određenu granicu jer bi se trenje znatno povećalo i užeta bi se dodirivala. To je uzeto u obzir kod diferencijalnog koloturnika. Diferencijalni koloturnik se sastoji od nepomične dvostruke koloture, nasađene na istoj osovini, i od pomične koloture preko kojih ide beskrajno uže. Mjesto kolotura mogu biti lančanici s lancem. Kod njega vrijedi:

:F = G \frac{R - r}{2R}\ 

gdje je : *R* – promjer veće koloture, a *r* – promjer manje koloture.

## Trenje kod koloturnika
Trenje se javlja u ležajevima koloturnika i pri namatanju konopa. Zbog toga je potrebna sila od 4 do 6% veća od proračunate sile *F*. Trenje je to veće što ima više kolotura. Zbog toga se obično ne rade koloturnici s više od tri pomične koloture. Kod diferencijalnog koloturnika s lancem trenje je naročito veliko što ustvari ima izvjesnu prednost. Zbog velikog trenja diferencijalni koloturnik može biti samokočan (teret se ne spušta kada se lanac ne nateže). 

## Izvori
Ljubljanski drveni kotač

**Ljubljanski drveni kotač** je najstariji drveni kotač s osovinom na svijetu. Otkriven je 2002. prilikom provedbe projekta uzorkovanja drveta na lokaciji Stare gmajne pri Vrhniki, koji je vodio dr. Anton Veluščak (Slovenska akademija znanosti i umjetnosti). U jednom od drenažnih jarkova nalazila su se, uz brojne nalaze, dva drvena čamca i ostaci drvenog kotača, koji je bio zbog prethodnog produbljivanja jarka vrlo oštećen. Na mjestu nalaza jarak je proširen te je otkrivena i osovina, zbog koje se smatra da je kotač pripadao kolicima na dva kotača. Kotač je sastavljen od dvije jasenove ploče spojene hrastovim klinovima, a na sredini se nalazi pravokutno otvorenje (što pokazuje da se kotač okretao zajedno s osovinom). Promjer kotača iznosi 72 cm, a debljina 5 cm, dok je osovina bila duljine 124 cm. Kotač je datiran pomoću stratigrafskih podataka, dendrokronoloških istraživanja i ugljikom-14 (laboratorij VERA u Beču). Dobivena starost iznosi 5150 godina. Krajem 2008. kotač je odnesen u konzervatorsku radionicu Römisch-Germanisches Zentralmuseuma u Mainzu, gdje je provedena konzervacija melaminskom metodom. Po završetku konzervacije, 18. prosinca 2012., kotač je vraćen u Mestni muzej u Ljubljani. . 

Ljubljanski drveni kotač je prkosio tisućljećima, jer je ležao u mokrom dnu Ljubljanskog barja, gdje su još 1875. otkrivene sojenice, koje su danas dio UNESCO-ove Svjetske baštine, kao dio prapovijesnog naselja sojenica oko Alpa. Arheolozi su na tom mjestu pronašli preko 1000 sojenica, koje su se nalazile u koritu rijeke Ig, blizu mjesta Ig. Sojenice su otprilike bile veličine 3.5 x 7 metara, a međusobno su bile odvojene od 2 do 3 metra. Istraživanja su pokazala da su se sojenice popravljale svake godine, a gradnja novih sojenica je bila svakih 10 do 20 godina. .

Slična kolica na dva drvena kotača s osovinom su pronađena u Švicarskoj i jugozapadnoj Njemačkoj, a Ljubljanski drveni kotač je najveći i najstariji. Slična vrsta kolica su se skoro istovremeno pojavila i u Mezopotamiji. 

## Izvori
Statička neodređenost

**Statička neodređenost** je pojam koji se koristi u statici kod rješavanja zadataka o ravnoteži tijela ili neke neslobodne čestice. Reakcije oslonaca (veza) s kojima se radi u statici su u većini slučajeva nepoznate, bilo po pravcu bilo po iznosu (intenzitetu). Broj nepoznanica od broja i svojstava oslonaca. Ako taj broj nije veći od broja jednadžbi ravnoteže koje sadrže reakcije oslonaca, zadatak je **statički određen**, a pripadni sustav tijela (ili čestica) zove se statički određeni sustav. U protivnom se govori o statički neodređenim zadacima, odnosno sustavima. 

## Primjer statički neodređenog sustava
Primjer statički neodređenog sustava je na primjer kada neka sila \scriptstyle\vec F djeluje na gredu, koja ima tri oslonca koji leže u istoj ravnini. Tada postoje četiri nepoznanice (iznos sila \scriptstyle\vec HA, \scriptstyle\vec VA, \scriptstyle\vec VB i \scriptstyle\vec VC), a samo su tri jednadžbe ravnoteže (Σ\scriptstyle\vec V = 0, Σ\scriptstyle\vec H = 0 I Σ\scriptstyle\vec MA = 0). Prema tome, zadatak je jedanput statički neodređen. Statička neodređenost je posljedica prekobrojnog oslonca. Da bi sila \scriptstyle\vec F bila u ravnoteži, dovoljna su samo dva oslonca u gredi. Za rješavanje statički neodređenih zadataka mora se odbaciti pretpostavka o krutosti tijela i uzeti u obzir njegova deformacija. Takvi se zadaci razmatraju u statici deformabilnih tijela. 

Za gredu na slici desno su četiri nepoznate reakcije oslonaca (veza) \scriptstyle\vec VA, \scriptstyle\vec VB, \scriptstyle\vec VC) i \scriptstyle\vec HA. Jednadžbe ravnoteže su:

Σ *V* = **0**:
:*V**A* &minus; *F**v* + *V**B* + *V**C* = 0

Σ *H* = **0**:
:*H**A* &minus; *F**h* = 0

Σ *M**A* = 0:
:*F**v* &middot; *a* &minus; *V**B* &middot; (*a* + *b*) - *V**C* &middot; (*a* + *b* + *c*) = 0.

## Primjer statički određenog sustava
Statički određen sustav s ljestvama se može riješiti grafički (na lijevoj strani slike dolje) i analitički (s jednadžbama ravnoteže). Sustav postaje statički neodređen (nestabilan) ukoliko je podloga skliska pa se ne može stvoriti sila trenja \scriptstyle\vec Ft, i zato je uvijek poželjno da netko zadrži ljestve dolje umjesto sile trenja.

Za ljestve na slici su četiri nepoznate reakcije oslonaca (veza) \scriptstyle\vec F2V, \scriptstyle\vec F2H, \scriptstyle\vec Fp i \scriptstyle\vec Ft (težina radnika na ljestvama \scriptstyle\vec T je poznata). Jednadžbe ravnoteže su:

Σ *V* = **0**:
:*F**2V* &minus; *T* + *F**p* = 0  

Σ *H* = **0**:
:*F**2H* &minus; *F**t* = 0   

Σ *M**A* = 0:
:*T* &middot; *a* &minus; *F**p* &middot; (*a* + *b*) - *F**t* &middot; (*c* + *d*) = 0

Σ *M**B* = 0:
:*T* &middot; *b* &minus; *F**2H* &middot; (*c* + *d*) - *F**2V* &middot; (*a* + *b*) = 0. 

Kako imamo 4 nepoznanice i 4 jednadžbe ravnoteže, dobivamo **statički određen sustav**.

## Izvori
Oslonac

**Oslonac**  ili **veza** u statici (mehanici) je mehanički ili fizički dio (uređaj) koji ograničava ili spriječava gibanje nekog tijela. Ako se tijelo ili čestica ne može od oslonca odvojiti, oslonac se naziva **postojanim** (na primjer prsten na užetu), u protivnom oslonac  je **nepostojan**. Na primjer uteg na stolu može se premještati po stolu i pri tome se oslonac  ne prekida, ali se može i podići, a time je oslonac prekinut. Oslonci  koje ne zavise od vremena zovu se **stacionarni** oslonci, a one koje zavise od vremena su **nestacionarni** oslonci .

Razlikuju se **unutarnji** i **vanjski** oslonci sustava. Unutarnji oslonci spriječavaju relativni pomak pojedinih tijela unutar sustava. Prema tome, ako su oslonci ona tijela koja pripadaju promatranom sustavu, onda su to unutarnje oslonci  i obratno. Materijalni sustav koji ima samo unutarnje oslonce  zove se **slobodni sustav**. Djelovanje oslonaca  na materijalni sustav očituje se u tome što oslonci spriječavaju, odnosno mijenjaju gibanje sustava koje bi priložene vanjske sile pobudile kad bi sustav bio slobodan. Zbog toga se može smatrati da oslonci stvaraju isto djelovanje kao i sile, pa se u statici djelovanje oslonaca, prema četvrtom pravilu statike, zamjenjuje silama koje se zovu **reakcije oslonaca**  ili samo **reakcije**.

Sile koje ne zavise od oslonaca zovu se **zadane** (**aktivne**), a reakcije oslonaca **zavisne** (**pasivne**) sile. Reakcije oslonaca razlikuju se od zadanih sila koje djeluju na tijelo u tome što njihovi iznosi uvijek zavise od zadanih sila i nisu unaprijed poznate. Na primjer, pri krutom štapu reakcija oslonca ima pravac djelovanja uzdužne osi, a takva veza može prenositi vlačne i tlačne sile.

Ako se kruto tijelo oslanja na idealno glatku površinu (bez trenja), onda dodirna točka s površinom može slobodno po njoj kliziti, ali se ne može pomicati u pravcu normale na površinu. Prema tome, reakcija *N* idealno glatke površine usmjerena je u pravcu normale na tangencijalnu ravninu kroz dodirnu točku. Kad je veza s trenjem, pojavljuje se u dodirnoj točki još i tangencijalna reakcija *F<sub>T</sub>*. Ukupna ili totalna reakcija takvog oslonca nagnuta je od normalne reakcije za neki kut φ. 

Savitljivo uže bez težine može prenositi samo vlačne sile u pravcu svoje uzdužne osi. Ako je uže prebačeno preko koloture ili remenice (bez trenja), mijenja se samo pravac sile u užetu, dok iznos sile ostaje isti. Iz toga slijedi da je reakcija oslonca  uvijek usmjerena suprotno pravcu i smjeru u kojem veza spriječava gibanje tijela.

## Označavanje različitih vrsta oslonaca

## Izvori
Krutost

**Krutost** možemo definirati kao otpornost na deformaciju i matematički ju definiramo kao odnos sile \mathbf{}F koja uzrokuje deformaciju i same deformacije \mathbf{}x.

::::k={F \over x}

Iz definicijske je jednadžbe jasno da je mjerna jedinica za krutost njutn po metru [**N/m**] što znači da je to veličina koja govori kolika je sila potrebna da bi se postigla jedinična deformacija. Ova je veličina od velike važnosti u primjenjenim znanostima strojarstvu, brodogradnji i građevinarstvu te je jedan od temeljnih pojmova u fizici čvrstog tijela.

O krutosti ima smisla govoriti samo kod čvrstih tvari s obzirom da tekućine i plinovi nemaju stalan oblik zbog slabijih međumolekularnih sila. Važno je shvatiti da krutost ovisi o nekoliko faktora: materijal tijela, geometrija tijela ili sustava (oblik i dimenzije) te vrsta opterećenja. Uzmimo za jednostavan primjer jedan štap učvršćen na svom kraju i opterećen tlačnom silom na svom drugom kraju, koja se poklapa s uzdužnom osi štapa. Svakome je jasno da će se uslijed takvog opterećenja štap sabiti, tj. javit će se deformacija. Kolika će ta deformacija biti ovisi o tome koliko je štap aksijalno krut. Tako će se za istu silu i iste dimenzije čelični štap manje sabiti nego drveni štap, s obzirom da je čelik čvršći od drveta. Uzmemo li istu silu i dva čelična štapa različitih dimenzija, manje će se sabiti štap koji ima veću površinu poprečnog presjeka. Uzmemo li isti štap i opteretimo li ga silom istog intenziteta, ali okomitom na njegovu uzdužu os, iznos deformacije će biti drugačiji jer je i fleksijska krutost (krutost na savijanje) drugačija od aksijalne krutosti.

Općenito, mogu se definirati tri vrste krutosti
* aksijalna [**N/m**]
* fleksijska (krutost na savijanje) [**N/m**]
* torzijska (krutost na uvijanje) [**Nm/rad**]

U slučaju torzije (uvijanja), štap je opterećen momentom čiji se vektor poklapa s uzdužnom osi štapa, tj. opterećen je momentom koji djeluje u ravnini okomitoj na uzdužnu os štapa. 

Iz izloženog je vidljivo da krutost nije jednostavno i jednoznačno svojstvo te da izračun krutosti za složenije strukture može biti vrlo zahtijevan posao. 

Veličina recipročna krutosti je **podatljivost** i računa se kao

::::\mathbf{}s={1 \over k}={x \over F}

Mjerna jedinica je [**m/N**] i ta nam veličina govori kolika će se deformacija javiti pri opterećenju jediničnom silom. Analogno torzijskoj krutosti, torzijska podatljivost se izražava u radijanima po njutnmetru [**rad/Nm**].

## Povezani pojmovi
* Deformacija
* Naprezanje
Porast razine mora

**Porast razine mora** ima trenutno vrijednost 1.8&nbsp;mm na godinu, u zadnjih 100 godina ili 3.1&nbsp;mm na godinu, u zadnjih 7 godina. Uzrok trenutnog porasta mora je globalno zatopljenje, koje će se nastaviti i u budućnosti. Povećanje temperature dovodi do toplinskog istezanja vode i topljenje ledenjaka, koji imaju otprilike jednak doprinos porastu razine mora.

Najnovija predviđanja govore da bi razina mora mogla porasti do kraja 21. stoljeća, od 90 do 880 mm, sa srednjom vrijednosti 480&nbsp;mm.

## Pregled promjena razina mora
Lokalna srednja razina mora se određuje kao srednja visina mora, s obzirom na referentnu točku na kopnu, kao prosječna vrijednost u nekom dužem vremenskom periodu (mjeseci ili godine), dovoljno dugom da se kolebanja uzrokovana valovima i morskim mijenama poravnaju. Treba uzeti u obzir i kolebanje kopna zbog raznih geoloških utjecaja.

### Kratkotrajne i periodičke promjene
Postoje mnogi čimbenici koji stvaraju kraktotrajne promjene (od nekoliko minuta do 18.6 godina) u nivou mora:

### Dugotrajne promjene
Različiti utjecaji mijenjaju volumen i masu oceana, vodeći do promjena nivoa mora. Dva najveća utjecaja su temperatura (gustoća mora ovisi o temperaturi) i masa svježe vode koja pritječe u more (rijeke, jezera, ledenjaci, polarni ledeni pokrivač, morski led). 

Promatranja su pokazala porast razine mora od 1.8&nbsp;mm na godinu, u zadnjih 100 godina ili 3.1&nbsp;mm na godinu, u zadnjih 7 godina.

### Promjene razina mora u prošlosti
Za vrijeme maksimuma posljednjeg ledenog doba, prije oko 18 000 godina, razina mora je bila niza oko 120 metara. Ipak, prije otprilike 6 000 godina, razine mora su otprilike jednake današnjim.

## Procjene razina mora za budućnost
*Međuvladin panel o klimatskim promjenama, 2007. procjenjuje da će porast razine mora do kraja 21. stoljeća, mogla biti od 90 do 880&nbsp;mm, sa srednjom vrijednosti 480&nbsp;mm.
*Satelitsko mjerenje sa laserskim visinomjerom, od 1993. govori da je trenutni porast razine mora između 2.9 do 3.4&nbsp;mm na godinu 
*Na osnovu mjerenja sa mareografom, prosječni porast razine mora u 20. stoljeću je bio između 0.8 do 3.3&nbsp;mm godišnje, ili srednja porast razine mora je bio 1.8&nbsp;mm godišnje 

### Mjerenje razine mora u Amsterdamu
Najduže stalno mjerenje razine mora se vrši u Amsterdamu, i od 1850. do danas, mjerenja pokazuje da razina mora raste 1.5&nbsp;mm godišnje.

## Izvori

## Vanjske veze
*NASA—Cartwheel CME  NASA May 27, 2008
The Pit and the Pendulum

***The Pit and the Pendulum*** () je horor priča američkog pisca Edgara Allana Poea originalno objavljena 1842. godine. Neimenovani protagonist i narator je zatvorenik Španske inkvizicije koji opisuje svoja iskustva u zatvoru, prije svega mučenje, ali i stalni strah od bizarnih i opasnih naprava namijenjenih mučenju i likvidaciji. *The Pit and the Pendulum* je jedna od rijetkih Poeovih horor-priča koja nema natprirodne elemente, iako u njoj Poe nije previše uzimao u obzir historijske činjenice o Inkviziciji. Priča je postala predmetom nekoliko ekranizacija, od kojih se možda najviše ističe američki igrani film iz 1961. godine u režiji Rogera Cormana.

## Vanjske veze

* The Pit and the Pendulum Animated short film 
* The Pit and the Pendulum Interactive Online Comic adaptation with Hidden Hyperlinks 
* Full text on PoeStories.com with hyperlinked vocabulary words.
* Free audio recording of "The Pit and the Pendulum" from Librivox
* Pit and the Pendulum - Fully searchable text of Edgar Allan Poe's story.
* 
* Apocalyptic Imagery and the Fragmentation of the Psyche: "The Pit and the Pendulum" 
* The Sources of Poe's the Pit and the Pendulum 
*  An Additional Source for Poe's the Pit and the Pendulum
Twice Upon a Time (film, 1953)

***Twice Upon a Time*** () je britanska crno-bijela filmska komedija za djecu snimljena 1953. u režiji Emerica Pressburgera. Predstavlja drugu po redu adaptaciju romana *[[Das doppelte Lottchen]]* njemačkog književnika Ericha Kästnera. Protagonistice, koje tumače sestre blizanke Yolande i Charmaine Larthe, su dvije djevojčice koje se slučajno upoznaju u ljetnom kampu i doznaju ne samo da su sestre blizanke, nego da su im roditelji razvedeni. Radnja prikazuje kako preuzimaju identitet jedna druge i nastoje svoje roditelje ponovno spojiti.

## Uloge
* Hugh Williams...James Turner
* Elizabeth Allan...Carol-Anne Bailey
* Jack Hawkins...Dr. Mathews
* Yolande Larthe...Carol Bailey
* Charmaine Larthe...Anne Bailey
* Violette Elvin...Florence la Riche
* Isabel Dean...Miss Burke
* Michael Gough...Mr. Lloyd
* Walter Fitzgerald...Profesor Reynolds
* Jeanne Stuart...Mrs. Jamieson

## Vanjske veze
*
The Pit and the Pendulum (film, 1961)

***The Pit and the Pendulum***   () je američki horor film snimljen 1961. godine u režiji i produkciji Rogera Cormana, poznat kao jedno od komercijalno najuspješnijih i najuticajnijih ostvarenja žanra sa početka 1960-ih.

Predstavlja adaptaciju istoimene priče Edgara Allana Poea, iako ju je scenarist Richard Matheson iskoristio tek u završnim sekvencama filma. Radnja je smještena u Španiju u 16. vijeku, gdje, protagonist, čiji lik tumači John Kerr, dolazi kako bi istražio tajanstvenu smrt svoje sestre (čiji lik tumači Barbara Steele) te se pri tome suočava sa duhovima, strašnim otkrićima, ali i time da mu šurjak (čiji lik tumači Vincent Price) postepeno gubi razum.

Cormana je na snimanje potakao uspjeh ranijeg filma *[[House of Usher (film)|House of Usher]]*, također adaptacije Poeove priče gdje je Price također tumačio glavnu ulogu. Za glavnu žensku ulogu je, pak, angažirana britanska glumica Barbara Steele, koja je nedugo prije toga imala zapažen nastup u italijanskom gotskom hororu *[[La maschera del demonio]]*; nastup u *The Pit and the Pendulum* ju je, pak, učinio svojevrsnom ikonom žanra. Film je snimljen uz relativno nizak budžet, ali je Corman, koristeći fotografiju u boji Floyda Crosbyja, scenografiju Daniela Hallera i muziku Lesa Baxtera stvorio niz upečatljivih prizora koji su impresionirali i publiku i kritiku. Corman je nakon toga sljedećih nekoliko godina snimio još šest filmova temeljenih na Poeovim pričama koje tvore poseban ciklus.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*
Contessa di Parma

***Contessa di Parma*** () je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1937. u režiji Alessandra Blasettija. Protagonistica, čiji lik tumači Elisa Cegani, je manekenka koja radi u torinskoj modnoj kući i koja se zaljubi u italijanskog fudbalskog reprezentativca. Radnja prikazuje probleme koji nastanu kada se ispostavi da je fudbalerova tetka otkupila modnu kuću sa ciljem da francuske dizajne zamijeni italijanskim Blasetti je kasnije izjavio da Contessa di Parma predstavlja jedini film "bijelih telefona" u njegovoj karijeri.

## Uloge
* Elisa Cegani ... Marcella 
* Antonio Centa ... Gino Vanni 
* María Denis ... Adriana 
* Umberto Melnati ... Carrani 
* Osvaldo Valenti ... Duca di Fadda 
* Nunzio Filogamo ... Conte di Sebasta
* Ugo Ceseri ... Marco 
* Pina Gallini ... Marta Rossi 
* Marichetta Stoppa ... Una Guardarobiera 
* Giannina Chiantoni ... La sarta della casa di mode 
* Mario Lembo ... Il tassista 
* Pina Valli ... Un'indossatrice 
* Mirica Albis ... Un'altra indossatrice

## Izvori


## Literatura
* Liehm, Mira. *Passion and Defiance: Film in Italy from 1942 to the Present*. University of California Press, 1984.
* Moliterno, Gino. *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Scarecrow Press, 2008.
* Paulicelli, Eugenia. *Fashion Under Fascism: Beyond the Black Shirt*. Berg, 2004.

## Vanjske veze
*
Ettore Fieramosca (film, 1938)

***Ettore Fieramosca*** je italijanski crno-bijeli historijski film snimljen 1938. u režiji Alessandra Blasettija. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Massima D'Azeglia. Naslovni lik, koga tumači Gino Cervi, je Ettore Fieramosca, znameniti kondotjer sa prijelaza iz 15. u 16. vijek, koji se na početku Italijanskih ratova suprotstavljao francuskim i španskim vojskama. Film je snimljen u doba kada se fašistička Italija spremala za predstojeći rat te je imao snažan propagandni naboj, odnosno u njemu su se slavile ratničke vrline Fieramosce koji je prikazan kao nacionalni junak.

## Uloge (dio postave)
* Gino Cervi ... Ettore Fieramosca 
* Mario Ferrari ... Graiano d'Asti 
* Elisa Cegani ... Giovanna di Morreale 
* Osvaldo Valenti ... Guy de la Motte 
* Lamberto Picasso ... Prospero Colonna 
* Corrado Racca ... Don Diego Garcia de Paredes 
* Clara Calamai ... Fulvia 
* Umberto Sacripante ... Franciotto 
* Gianni Pons ... Il duca di Nemours 
* Carlo Duse ... Jacopo, lo scudiero spia di Graiano 
* Mario Mazza ... Fanfulla 
* Andrea Checchi ... Gentilino

## Izvori


## Bibliography
* Bondanella, Peter E. *Italian Cinema: From Neorealism to the Present*. Bloomsbury Publishing, 2001.

## Vanjske veze
*
Boudouardova ravnoteža

**Boudouardova ravnoteža** ili **Boudouardova reakcija** je kemijska ravnoteža koja se uspostavlja kod reakcije ugljikova(IV) oksida (ugljikov dioksid) s ugljikom u visokoj peći. Zbog endotermnosti reakcije povećanje temperature pomiče reakciju udesno, a sniženje temperature ulijevo: 

::2CO  \rightleftharpoons  CO2 + C

Reakcija u smjeru s lijeva na desno se naziva **Bellova reakcija** (prema I. L. Bellu), dok s desna na lijevo se naziva Boudouardova reakcija (prema Octave Leopold Boudouardu (1872. — 1923.)). Što je veća temperatura to više prevladava Boudouardova reakcija. Tako na primjer na temperaturi od 825 ºC, prevladava Boudouardova reakcija s otprilike 90%. 

Boudouardova reakcija se u visokoj peći odvija u zoni redukcije, koja se nalazi iznad zone oksidacije. U zoni oksidacije gorivo potpuno sagorijeva s kisikom iz zraka, čime se oslobađa toplina sagorijevanja i postiže temperatura oko 1200 °C. Osnovna reakcija oksidacije prikazuje se jednadžbom:

::C + O2 = CO2

**Kemijska ravnoteža** je stupanj reverzibilne reakcije u zatvorenom sustavu kad se napredna i povratna reakcija događaju istom brzinom, a njihovi se učinci međusobno poništavaju, dok se koncentracije reaktanata i produkata ne mijenjaju.  

## Izvori
Crvićasti lijev

**Crvićasti lijev** ili *'vermikularni lijev* po sastavu je sličan sivom lijevu, uz dodatak magnezija. Prilikom lijevanja izvodi se cijepljenje titanijem, uslijed čega se grafit izlučuje u obliku crvića i čvorića. Zbog strukture izlučenog grafita, crvićasti lijev ima svojstva sivog i svojstva žilavog lijeva (nodularnog lijeva). Po odlijevnosti sličan je sivom lijevu, a po mehaničkim svojstvima žilavom lijevu. Dobro podnosi promjene temperatura. Uz to se dobro obrađuje rezanjem, a s obzirom da dobro prigušuje vibracije i da ima otpornost na trošenje, crvićasti lijev se često primjenjuje za izradu blokova motora i za izradu glava velikih brodskih motora. 

U procesu proizvodnje željezna bazna talina se legira sa magnezijem, uz mjerenje aktiviteta kisika u talini. Dodavanjem titanija povećava se područje crvićastog lijeva. Cijepljenje se vrši u mlazu. Pri tome se ugljik izlučuje u obliku grafitnih crvića i kuglica (nodula). To je lijevano željezo koje se ponaša slično sivom lijevu pri lijevanju, a po svojstvima bliže žilavom lijevu. Pogodno je za lijevanje odljevaka koje je teško dobro napojiti (hraniti), nisu potrebna velika pojila. Osim ljevarsko-tehničkih prednosti, lijevano željezo sa vermikularnim (crvičastim) grafitom pokazalo se korisnim za lijevanje odljevaka koji su temperaturno promjenljivo opterećeni. Prigušuje vibracije kao sivi lijev. Vrlo dobra zamjena je za dijelove koji su bili lijevani od kovkastog lijeva (temper lijeva). 

Veliko područje primjene je u proizvodnji cilindarskih glava za brodske dizelske motore. Komplicirani oblici odljevaka imaju manju opasnost od pucanja. Visoka je otpornost na trošenje. Vlačna čvrstoća je između vrijednosti sivog i žilavog lijeva (od 300 do 450 N/mm<sup>2</sup>). Veliki je Youngov modul elastičnosti. Struktura je vrlo bliska žilavom lijevu. Metalna osnova u lijevanom stanju je pretežno feritne ili feritno-perlitne strukture koja se dobiva bez naknadne toplinske obrade. Tvrdoća se kreće od 130 do 220 HB (tvrdoća po Brinellu). Istezljivost lijeva je od 2 do 5%. 

Oznake su:
* CGI (engl. *Compacted Graphite Iron*) – američka oznaka 
* GGV 30 i GGV 40 (DIN) – njemačka oznaka
* GJV 300 i GJV 400 (EN) – europska oznaka

## Izvori
Moldavska Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika

**Moldavska Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika** (moldavski: *Република Аутономэ Советикэ Сочиалистэ Молдовеняскэ*; 
ruski: *Молдавская Автономная Советская Социалистическая Республика*, akronim: **MASSR**) bila je autonomna republika 
Ukrajinske SSR koja je egzistirala od 12. oktobra 1924. do 2. augusta 1940.

Prostirala se na teritoriju koji odgovara današnjoj separatističkoj Pridnjestrovskoj Moldavskoj Republici.

## Historija
Historija te autonomne republike počela je 12. oktobra 1924. na trećem zasjedanju Sveukrajinskog centralnog izvršnog 
komiteta (ruski: ВУЦИК) na kojem je odlučeno da se osnuje Moldavska Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika, sa administrativnim centrom u Balti.
To je bio politički odgovor na aneksiju Besarabije koju je izvršila Kraljevina Rumunjska 
1918. s kojom se Sovjeti nikako nisu mogli pomiriti.

Prijestolnica je 1929. preseljena u Tiraspol.

Kad je Sovjetski Savez u julu 1940. ponovno zauzeo Besarabiju to je bio i kraj Moldavske Autonomne Sovjetske Socijalističke Republike, jer je već 2. augusta 1940. odlučeno da se osnuje Moldavska Sovjetska Socijalistička Republika, na netom oslobođenom teritoriju, u čiji 
je sastav ušao i sjeverni dio Moldavske Autonomne Sovjetske Socijalističke Republike, dok je južni dio (Odeška oblast) pripao 
Ukrajinskoj SSR.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Автономная Молдавия в составе Украинской ССР, 1924-1940'' (na portalu Tumblr)
Balta (Ukrajina)

**Balta**  (ruski i ukrajinski *Балта*) je grad na jugoistoku Ukrajine, i 
administrativni centar rajona u Odeškoj oblasti od 19,082 stanovnika.
## Geografija
Balta leži na obali rijeke Kodime (pritoke Južnog Buga) na jugoistoku zemlje, 
nedaleko od granice sa Moldavijom. 
## Historija
Balta kao naselje postoji od 16. vijeka, sve do 1791. pripadala je Osmanskom Carstvu, a nakon toga na osnovu 
Mirovnog ugovora iz Iaşia 1792. pripala je Ruskom Carstvu. Od 1797. 
postala je jedan od administrativnih centara u Podolskoj guberniji, u to vrijeme bila je poznata kao 
trgovački centar za pšenicu. Prva željeznička pruga iz Odese prema Dnjepru stigla je do Balte 
1865. U to vrijeme u gradu je živjelo puno Židova - 1880. čak 80 %.

Između 1924. -  1929. bio je prijestolnica Moldavske Autonomne Sovjetske Socijalističke Republike. 
## Privreda
Današnja Balta je industrijski grad, sa tvornicama, namještaja, opeke, odjeće i 
prehrambenih proizvoda.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Balte''  
* ''Balta'' na portalu Encyclopedia of Ukraine