Crno more

**Crno more** (u starom vijeku poznato kao *Pontus Exinus*) je najistočniji dio Sredozemnog mora. Pruža se između Evrope i Azije. S Mramornim morem veže ga prolaz Bospor, a s Azovskim morem Kerčki prolaz.

Ukupni dotok morske vode kroz Bospor je oko 200 km&sup3; godišnje. Dotok slatke vode rijeka crnomorskog sliva (uglavnom s područja srednje i južne Europe) iznosi oko 320 km³ godišnje. Daleko najveća rijeka crnomorskog sliva je Dunav.

Površina Crnog mora je oko 422,000 km&sup2;, a najveća dubina mora je 2210 m.

Države na obalama Crnog mora su Turska, Bugarska, Rumunjska, Ukrajina, Rusija i Gruzija. Autonomna Republika Krim je sve donedavno bila sastavni dio Ukrajine.

## Etimologija
Naziv Μαύρη Θάλασσα, ekvivalentan nazivu *Crno more*, ne može se pratiti ranije od 13. stoljeća. Prema Strabu, Crno more se u antičko doba nazivalo jednostavno **more** (*pontos*). Grčko-rimska tradicija more naziva Εύξεινος Πόντος (*Euxeinos Pontos*), *gostoljubivo more*. Ovaj je nazvi zamijenio raniji Pindarov naziv *Pontos Axeinos* (*negostoljubivo more*) (zvano tako zbog teške navigacije i negostoljubivih divljih plemena na obalama. Promjena naziva došla je sa stvaranjem kolonija Milećana, čime je more postalo dijelom Grčke civilizacije.

No, moguće je i da je naziv *Axeinos* došlo od iranskog *axaina* ("tamno")  Porijeklo naziva "crno" možda potjeće od nazivanju strana svijeta po bojama u antičko doba, pri čemu je crna označavala sjever, a crvena jug. Herodot jednom prilikom naizmjence koristi nazive Crveno more i "Južno more".

Moderni nazivi za Crno more su redom prijevod od Μαύρη Θάλασσα ("Crno more") - Turski Kara Deniz, Ruski Chernoye More, Bugarski Cherno More, Черно Море, Ukrajinski Chorne More, Rumunjski Marea Neagră, Laz Ucha Zuğa (ili jednostavnije Zuğa, "more").

## Geologija
Crno je more najveći anoksični morski sustav. Ovo je rezultat velike dubine i relativno malog saliniteta (a stoga i gustoće vode na većim dubinama. Slatka voda i morska voda miješaju se samo u gornjih 100 do 150 metara, dok se voda ispod te granice (nazvane pinoklina) miješa tek jednom u tisuću godina. Stoga ne dolazi do značajnije razmjene plinova s površinom, pa organska tvar u procesu truljenja troši sav kisik. U ovim uvjetima, ekstremofilni mikroorganizmi koriste sulfat (SO42−) za oksidaciju organske tvari, pri čemu proizvode vodikov sulfid (H2S) i ugljik dioksid. Ova je mješavina iznimno toksična (duža ekspozicija može biti smrtonosna za ljude), pa se cijeli život u moru nalazi u sloju od oko 180 m ispod površine. Nedostatak mikroorganizama i kisika pogodovao je očuvanju tisuće godina starih ljudskih artefakata kao što su korita brodova i ostaci naselja.

Velike količine organske tvari padaju na dno mora te se akumuliraju u sedimentima s koncentracijom i do 20%. Ova se vrsta sedimenata naziva sapropel.

Postoji konsenzus među znanstvenicima oko teorije da je Crno more prije posljednjeg ledenog doba bilo slatkovodno jezero (barem u gornjim slojevima), te da je tijekom ledenog doba bilo znatno pliće. No, razvoj Crnog mora iz jezera u more je još uvijek predmet mnogih znanstvenih rasprava.

Postoje razni scenariji plavljenje Crnog mora i preobrazbu iz slatkovodne u morsku vodenu masu. William Ryan i Walter Pitman predlažu katastrofični model, dok neki drugi modeli predviđaju postepenu preobrazbu.

Modeli se razlikuju po različitim teorijama oko razine vode u slatkovodnom jezeru u trenutku kada je sredozemno more doesglo visinu pri kojoj se moglo preliti preko Dardanela i Bospora.

S druge stranem istraživanje morskog dna Egejskog mora pokazuje da je u 8. tisućljeću pne. postojao jak priliv slatke vode iz smjera Crnog mora. (New Scientist, 4 svibnja 2002, str. 13).

## Ryan-Pitmanova teorija o potopu
*Glavni članak: [[Ryan-Pitmanova teorija o potopu]]* 

Godine 1977., William Ryan i Walter Pitman sa sveučilišta **Columbia** (Columbia University) objavili su teoriju o velikom prodoru vode kroz Bospor u dalekoj prošlosti.

## Obalni gradovi
Važniji gradovi na obali Crnog mora su: 
* **Turska**: Istanbul, Trabzon, Samsun
* **Bugarska**:Burgas, Varna
* **Rumunjska**: Constanţa
* **Ukrajina**: Jalta, Odesa, Sevastopolj, Kerč
* **Rusija**: Novorosijsk, Soči
* **Gruzija**: Suhumi, Batumi

## Turizam

**[[Bugarska]]**:
: Ahtopol, Balčik, Emona, Zlatni pijesci, Nesebar, Pomorje, Rusalka, Sozopol, Sunčana Plaža, Sveti Vlas

**[[Rusija]]**:
: Anapa, Soči, Tuapse

**Ukrajina, [[Krim]]**:
: : Alupka, Feodosija, Alušta, Jevpatorija, Gurzuf, Koktebel, Sudak, Jalta

**[[Turska]]**:
: Giresun, Rize, Trabzon

**[[Gruzija]]**:
: Gagra, Pitsunda (pokrajina Abhazija)

**[[Rumunjska]]**:
: Jupiter, Mamaia, Mangalia, Neptun, Olimp, Saturn, Vama Veche, Venus

## Poveznice

* Bospor
* Dardaneli
* Kerčka vrata
* Azovsko more
* Mramorno more
* Ancomah

## Literatura
* Charles King, *The Black Sea: A History*, 2004, 
* William Ryan and Walter Pitman, *Noah's Flood*, 1999, 
* Neal Ascherson, *Black Sea* (Vintage 1996), 
* Özhan Öztürk, Karadeniz: Ansiklopedik Sözlük (Black Sea: Encyclopedic Dictionary). 2 Cilt (2 Volumes). Heyamola Publishing. Istanbul. 2005 .

## Vanjske veze
*  The Center for Black Sea Archaeology 
*  Black Sea Region  
;Ostali projekti