Grimoar

**Grimorij**, također **grimoar**, (fr. *grimoire*) ili **Knjiga sjenki**, je tekstualni priručnik magije. Ovakvi priručnici poznati su širom Europe još od srednjeg vijeka.

Grimoriji sadrže upute kako napraviti magijske objekte, poput talismana i magičnog kruga, kako izvoditi magične čarolije, prizivati anđele i demone, daju njihova imena i karakteristike, nabrajaju čini za ljubav, ozdravljenje, uništenje neprijatelja, bogatstvo, bacanje uroka i slično. Za mnoge takve knjige i rukopise vjerovalo se kako i same imaju magijska svojstva.

Većina grimorija su apokrifni spisi koji su autorstvo atributirali znamenitim povijesnim osobama kako bi djelima dali autoritet i značaj.

## Etimologija

Riječ "grimorij" ili "grimoar" vuče podrijetlo od starofrancuske riječi *grammaire* koja proizlazi od grčkog "grammatikos" u značenju *pisana riječ*. Taj izraz se počeo rabiti u srednjem vijeku za sve necrkvene knjige, koje su kao takve bile sumnjičene kao knjige magije. S vremenom se izraz lokalizirao isključivo na ona djela koja su doista sadržavala tekstove magije i okultnog.

## Historija

### Stari vijek

Najstariji magijski tekstovi pronađeni su arheološkim iskapanjima u Egiptu i na glinenim pločicama iz Asurbanipalove knjižnice iz 7. stoljeća pr. Kr., te zapisi rituala i prizivanja iz sumerskog grada Uruka, datirani u 5. i 4. stoljeće pr. Kr.

Židovi su imali, također, razvijenu okultnu tradiciju. Prema biblijskoj tradiciji, autorstvo nad okultnim tekstovima pripisivano je još od antike židovskim patrijarsima i prorocima poput Henoka (*Knjiga Henokova*), Mojsija ( *Knjige Mojsijeve*) i Salomona (*Clavicula Salomonis*, *[[Testament kralja Salomona|Salomonov zavjet]]* iz 1.-3. stoljeća i dr.).

U vrijeme helenizma utjecaj židovske magije proširio se i na Egipat, gdje se isprepleo s egipatskom magijom. O tome svjedoče grčko-egipatski magijski papirusi pronađeni u 19. stoljeću na području nekadašnjeg helenističkog Egipta.

Priznavanje kršćanstva kao jedine službene religije u Rimskom Carstvu, potisnulo je stara vjerovanja koja su žigosana kao poganska i neprimjerena za kršćane.

### Srednji vijek

Prvi europski grimoriji nastajali su u srednjem vijeku, no u njima se očitava i starija hermetička tradicija, zasnovana na antičkim tradicijama i židovskom misticizmu. Širenje ezoterične misli na europski kontinent započelo je preko Iberijskog poluotoka pojavom arapskih i židovskih magijskih tekstova.

Najpoznatiji grimoriji u razdoblju srednjeg vijeka bili su:
* *[[Picatrix]]*, 12. stoljeće
* *[[Sefer Raziel]]*, 13. stoljeće
* *[[Honorijeva knjiga zakletvi]]* (*Liber Juratus*), 13. stoljeće
* *[[Mojsijev mač]]* (*Harba de-Mosha*), 14. stoljeće
* *[[Knjiga svete magije Abra-Melina maga]]*, 1458.
* *[[L’Heptaméron|Heptameron seu Elementa magica]]*, 1496.

### Renesansa i barok

Prodorom novoplatonističke ezoterije s Istoka, padom Carigrada 1453., nastaju brojni magijski rukopisi koji autorstvo uglavnom pripisuju kralju Salomonu. U razdoblju djelovanja inkvizicije i lova na vještice, mnogi su grimoriji završili na "Indeksu zabranjenih knjiga" (*Index Librorum Prohibitorum*).

Najvažniji magijski tekstovi razdoblja renesanse i baroka su:
* *[[Ključ kralja Solomona|Ključ kralja Salomona]]*, 15. stoljeće
* *[[Okultna filozofija u tri knjige]]* (*De occulta philosophia libri tres*), 1533.
* *[[Arbatel de magia veterum]]*, 1575.
* *[[Grand Albert]]*, 16. stoljeće
* *[[Lemegeton|Lemegeton Clavicula Salomonis]]*, 17. stoljeće

Početkom 17. stoljeća pojavljuju se prvi tiskani grimoriji, čime takva literature postaje dostupnija širem krugu obrazovanih ljudi.

### 18. i 19. stoljeće

Unatoč pojavi prosvjetiteljstva, razvoju znanosti i racionalizma, vjerovanja u magiju i vještičarstvo preživjela su u Europi. U ovom vremenu nastaju i neki novi magijski tekstovi koji većinom imaju pretenziju postaviti vrijeme svog postanka u dalju prošlost kako bi dobili na vjerodostojnosti i auru tajanstvenosti:
* *[[Petit Albert]]*, 18. stoljeće
* *Crno pile*, 18. stoljeće
* *[[Grimorium Verum]]*, navodno tiskana 1517., no zapravo potjeće iz 18. stoljeća
* *[[Enchiridion pape Lava III|Enchiridion Leonis Papae]]*, 1749.
* *[[Šesta i Sedma knjiga Mojsijeva]]*, 18. ili 19. stoljeće
* *[[Grimorij pape Honorija]]* (*Grimorium Honorii*), 18. ili 19. stoljeće
* *[[Magus]]*, autora Francisa Baretta iz 1801.
* *[[Grand Grimoire]]*, navodno izdan 1522., ali vjerojatno nije nastao prije 19. stoljeća
* *[[Knjiga svetog Ciprijana]]*, pretendira na 1510. kao godinu tiskanja, ali prvi spomen je tek iz 1802.

### 20. stoljeće

U 20. stoljeću je, također zabilježena pojava određenih magijskih priručnika, ali i prva navala brojnih modernih grimorija.

Neki od važnijih knjiga iz ovog razdoblja su:
* *Tajni Turielov grimorij*
* *[[Necronomicon]]*, grimorij iz novela H. P. Lovecrafta
* *Simonov necronomicon*, nastao po uzoru na onaj literarni
* *Knjiga sjenki*, wiccanski grimorij autora Geralda Gardnera

## Napomene


## Literatura
* *Davies, Owen, Grimoires, A History of Magic Books, Oxford University Press, New York, 2009.* 
* *Havens, Nigel, Tradicija čarobnjaštva, Nova Arka, Zagreb, 1996.* 
* *Knight, Thomas H., Magija, Zagrebačka naklada, Zagreb, 2001.* 

## Vanjske veze
* Internet Sacred Text Archives: Grimoires 
* Magical Athenaeum - zbirka magijskih rukopisa i knjiga u PDF formatu