Čehovljev pištolj

**Čehovljev pištolj**, izvorno **Čehovljeva puška** (ruski: Чеховское ружьё, *Čehovskoje ružje*) narativno je načelo u književnosti i drami prema kojem svaki element što ga je autor uveo u priču mora imati svoj značaj, dok sve irelevantne elemente treba izbaciti. Primjerice, ako autor u priču uvede napunjeni pištolj, onda mora za to postojati razlog, primjerice da se iz tog pištolja puca u nekom kasnijem trenutku. Suština leži u tome da svi elementi priče u nekom trenutku njezina razvoja moraju igrati određenu ulogu.

Prema nekim suvremenim tumačenjima, Čehovljev pištolj odnosi se na onaj narativni element koji je uveden rano u priču, a čije se značenje otkriva tek na samome kraju. Međutim, ovo je značenje suprotno Čehovljevoj izvornoj ideji koja stoji iza ovog načela, a koja se odnosila na nužnost i očuvanje priče, a ne na važnost elemenata za samu radnju.

Ne postoji jedinstvena verzija načela; Čehov je u nekoliko svojih pisama koristio različite oblike ovog načela, mada je osnovna ideja koja stoji iza njega uvijek bila ista. Ernest J. Simmons identificirao je nekoliko varijanti ovog načela u Čehovljevim spisima:

# "*Nikada ne smijete staviti napunjenu pušku na pozornicu ako se iz nje neće pucati. Pogrešno je davati obećanja koja ne namjeravate ispuniti.*"
# "*Izbacite sve što nema značaj za priču. Ako u prvom činu kažete da se na zidu nalazi puška, u drugom ili trećem činu iz nje se apsolutno mora pucati. Ako se iz nje neće pucati, ona nema tu što tražiti.*"
# "*Ako ste u prvom činu objesili pištolj na zid, onda se u sljedećem iz njega treba pucati. U suprotnome, nemojte ga tu uopće stavljati.*"

Ovo je načelo izvorno oblikovano kao savjet mladim dramskim piscima kako oblikovati svoje tekstove.

## Primjeri korištenja

Često se kao primjer Čehovljevog pištolja navode filmovi iz serijala o Jamesu Bondu. Naime, svaki od tih filmova ima barem jednu scenu u kojoj Q daje nove uređaje Bondu te mu objašnjava kako i što rade. Načelo korišteno u filmovima jest da Q smije predstaviti samo one uređaje koji će tijekom filma biti i iskorišteni, dok su ostali uređaji, kojih ima mnogo, zanemareni. U pravilu uloga tih uređaja bude prilično važna, kao u filmu *[[Moonraker (film)|Moonraker]]*, međutim moguće je da oni budu iskorišteni i u humorističnom smislu, kao u filmu *[[Licence to Kill]]*. U romanu *[[1Q84]]*, japanski pisac Haruki Murakami spominje Čehovljev pištolj kada Tamaru daje pištolj Aomame kako bi se mogla braniti u slučaju potrebe, spominjući pritom Čehovljevo narativno načelo. U romanu, pištolj nikada ne bude iskorišten u smislu da se iz njega puca, međutim i dalje ima vrlo važnu ulogu u priči.

## Kritike

Neki autori nisu se složili s ovim narativinim načelom. Primjerice, u svom eseju "Umjetnost kratke priče", američki pisac Ernest Hemingway izruguje se ovom načelu, navodeći primjer svoje priče "Fifty Grand", u kojoj na samom početku uvodi dva lika koja se kasnije više nikada ne spominju. Hemingway je obožavao takve nevažne detalje, međutim i sam je priznao da će čitatelj i u tim elementima neupitno tražiti simboliku i smisao. Autorica Andrea Phillips istaknula je kako pridavanje značaja svakom narativnom elementu čini priču predvidljivom i "bezbojnom". Godine 1999., Donald Rayfield istaknuo je kako je Čehov naizgled prekršio vlastito načelo u svojoj drami *[[Višnjik (drama)|Višnjik]]*, u kojoj postoje dvije napunjene puške, ali se puca samo iz jedne, međutim druga, nekorištena puška nadovezuje se na temu nečinjenja koja je važna za tu dramu.

## Napomene

## Reference