Đuro Pucar

**Đurađ "Đuro" Pucar** (Kesići, kod B. Grahova, 13. decembar 1899 — Beograd, SR Srbija, 12. april 1979), poznati pod nadimkom **Stari**, učesnik Narodnooslobodilačke borbe, društveno-politički radnik FNRJ i NR BiH, dvostruki junak socijalističkog rada i narodni heroj Jugoslavije. U periodu od 1946. do 1948. godine obavljao je dužnost predsednika Prezidijuma Narodne skupštine NR Bosne i Hercegovine, a od 1948. do 1953.
godine funkciju predsednika Vlade Narodne Republike Bosne i Hercegovine.

## Biografija
Rođen je 13. decembra 1899. godine u selu Kesići, kod Bosanskog Grahova. Potiče iz siromašne seljačke porodice. Posle završene osnovne škole kao pitomac Srpskog privrednog društva Privrednik odlazi 1908. godine prvo kod Jozefa Patzla u Popovac kod koga je učio kovački zanat, a kasnije i u Pečuj. Za vreme učenja zanata počeo je da se druži sa radnicima i stupio je u vezu s radničkim pokretom.

### Partijski rad

Član Saveza komunističke omladine Jugoslavije postao je 1920, a Komunističke partije Jugoslavije 1922. godine. Naročito je bio aktivan u sindikalnim radničkim organizacijama, u kojima je dugo vremena bio sindikalni funkcioner.

Godine 1929. je zbog komunističko-revolucionarne delatnosti od Suda za zaštitu države osuđen na osam godina zatvora. Pošto je na robiji nastavio s partijskim radom među osuđenicima, osuđen je na još dve godine zatvora. Tako da je u zatvorima u Lepoglavi i Sremskoj Mitrovici proveo ukupno deset godina.

Posle izlaska iz zatvora, 1939. godine, Đuro je, po nalogu Partije, ilegalno živeo u Sarajevu i radio u Pokrajinskom komitetu KPJ za Bosnu i Hercegovinu. Policija ga je, ubrzo uhapsila i proterala u rodno mesto. Ali, Đuro se ponovo vratio u Sarajevo i nastavio da živi ilegalno.

Kao delegat partijske organizacije Bosne i Hercegovine, učestvovao je na Petoj zemaljskoj konferenciji KPJ u Zagrebu, oktobra 1940. godine. Tada je izabran za člana Centralnog komiteta Komunističke partije Jugoslavije.

Vrativši se sa partijske konferencije u Sarajevu, Đuro je sve do početka rata radio na omasovljenju i jačanju partijskih organizacija, kao i na sprovođenju nove politike unutar KPJ.

### Narodnooslobodilačka borba

Jedan je od glavnih organizatora narodnog ustanka u Bosni i Hercegovini. Kada je, 4. jula 1941. godine, CK KPJ, doneo odluku o podizanju ustanka, Đuro je, po nalogu PK KPJ za BiH, otišao u Banjaluku. Tamo je najpre u Oblasnom komitetu KPJ izvršio pripreme za ustanak u Bosanskoj Krajini, a odmah zatim, kada su počele prve organizovane akcije na terenu, otišao iz Banjaluke u partizane, gde je ostao do kraja rata, rukovodeći oružanom borbom naroda Bosanske krajine.

Kao sekretar Oblasnog komiteta KPJ za Bos. krajinu, neprestano je obilazio partijske organizacije i okupljao narod za borbu. Učestvovao je na partijskim savetovanjima na Šehitlucima, kod Banjaluke i na Orlovicama, kod Prijedora.

Tokom čitavog rata Đuro Pucar je bio jedna od najistaknutijih ličnosti u Bos. krajini. Organizovao je veliki broj političkih i vojnih savetovanja, stvarao organe narodnooslobodilačke vlasti i učestvovao u mnogim borbama s neprijateljem, tokom ofanzive na Kozaru i na Grmeču.

Bio je član Glavnog štaba NOP odreda Bosne i Hercegovine, potpredsednik ZAVNOBiH-a i član Predsedništva AVNOJ-a.

### Posleratna karijera

Posle oslobođenja, Đuro je, obavljao visoke državne i partijske funkcije u Bosni i Hercegovini:
* bio je ministar bez portfelja u prvoj Vladi BiH, 
* predsednik Prezidijuma Narodne skupštine NR BiH i potpredsednik Prezidijuma Narodne skupštine FNRJ od novembra 1946. do septembra 1948. godine,
* predsednik Vlade NR BiH i sekretar Centralnog komiteta Komunistčke partije BiH od septembra 1948. do decembra 1953. godine i 
* predsednik Skupštine NR BiH od decembra 1953. do juna 1963. godine.

Bio je član Izvršnog komiteta Centralnog komiteta Saveza komunista Jugoslavije i sekretar Izvršnog komiteta Saveza komunista BiH. Član predsedništva Saveznog odbora SSRN Jugoslavije i predsednik Glavnog odbora SSRN BiH.

Umro je 12. aprila 1979. godine u Beogradu, a sahranjen je na sarajevskom Novom groblju.

## Odlikovanja
Nosilac je Partizanske spomenice 1941. i mnogih drugih stranih i jugoslovenskih odlikovanja. Odlikovan je Ordenom jugoslovenske velike zvezde i dva puta Ordenom junaka socijalističkog rada. Ordenom narodnog heroja odlikovan je 11. marta 1953. godine.

## Reference

## Literatura
* *[[Vojna enciklopedija]]* (knjiga sedma). Beograd 1974. godina.
*