open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Weaver (rijeka)

**Weaver** je rijeka na sjeverozapadu Engleske duga 88 km pritoka Rijeke Mersey.

## Karakteristike

Rijeka Weaver izvire u vapnenačkim brdima istočno od Peckfortona, na zapadu Cheshirske ravnice. 
U početku rijeka teče u smjeru jugoistoka sve do uvira pritoke Duckow, nakon tog mjenja smjer i teče prema sjeveru do Northwicha, a nakon što primi najveću pritoku Dane teče pravolinijski prema zapadu. Nešto sjevernije od Frodshama ima ušća u Rijeku Mersey i Manchesterski kanal.

Weaver se vijekovima koristio za transport soli, kako je za veću proizvodnju soli bio potreban ugljen kao gorivo, to su trgovci još u 17. vijeku predlagali produbljenje rijeke, kako bi mogli ploviti što više uzvodno.
Prva poboljšanja napravljena su 1732. pa su tadašnji jedrenjaci mogli doploviti do Winsforda iz Merseya.
Tokom 19. vijeka izvršena su brojna poboljšanja, na njegovoj plovnosti.

Vlasnici plovnog puta Weaver odlučili su ga povezati sa Kanalom Trent - Mersey, jedini (i najveći) problem je bio što se on nalazio 15 metara iznad razine rijeke. Izgradnja brodskih prevodnica bila je skupa i nepraktična, pa su umjesto tog 1875. podigli lift za brodove - Anderton.

Ta viktorijanska građevina je unatoč brojnim obnovama konačno podlegla koroziji pa je zatvorena 1983.
Nakon tog je gotovo dvije dekade stajala napuštena, ali je danas potpuno obnovljena i ponovno u funkciji, podizanja i spuštanja brodova između kanala i rijeke u dva kesona.

Nakon 1880. Weaver je nizvodno od Winsforda do Frodshama kanaliziran, a na pojedinim dionicama prokopani su paralelni kanali, kako bi se osigurala odgovarajuća dubina za brodove i šlepove, uz to je izgrađeno i 11 brodskih prevodnica.

Sliv rijeke velik je 417 km², i prostire se po unitarnim jedinicama Cheshire East, Cheshire West and Chester i Halton Grofovije Cheshire.

Danas je dolina rijeke Weaver postala poznata po proizvodnji kemikalija, pa se na rijeci često mogu brodovi od 500 tona i više kako plove po njoj.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Weaver Navigation''
Poppy (pjevačica)

**Moriah Rose Pereira** (1. januar 1995), profesionalno poznata kao **Poppy** ili **That Poppy**, američka je pjevačica, tekstopisac i jutjuber. Godine 2014. postala je popularna zahvaljujući učešću u performansima na YouTubeu kao android sličan dolini sablasnosti, koji komentariše i satiriše internet kulturu i moderno društvo. Godine 2015. potpisala je ugovor o snimanju sa **Island Records** i objavila svoj prvi EP *Bubblebath* 2016. godine.

2017. godine Poppy je potpisala ugovor sa izdavačkom kućom Mad Decent i objavila svoj prvi studijski album *"Poppy.Computer"*, koji se sastoji od art pop i bubblegum pop pesama. Da bi promovisala album, otputovala je na turneju *"Poppy.Computer Tour"*. 2018. godine objavila je pilot epizodu za predloženi nadrealistički komični online serijal *"I'm Poppy"* na YouTube Premium. Takođe je objavila svoj drugi studijski album *"Am I A Girl?"*. U jakom kontrastu sa prethodnim stilom, druga polovina albuma *"Am I A Girl?"* počela je da pokazuje jak uticaj nu metala.

2020. godine Poppy je potpisala ugovor sa izdavačkom kućom Sumerian Records i objavila svoj treći studijski album *"I Disagree"*, uključujući hevi metal i industrijski rok. Nastavljajući stilsku promenu koja je počela sa njenim prethodnim albumom, *"I Disagree"* je imao teme i muzičke spotove koji su kritičari opisali kao "zbunjujuće" i "nasilne". 2021. godine, kao deo dugotrajne saradnje sa profesionalnom rvačkom organizacijom WWE, objavila je metalcore EP *"Eat (NXT Soundtrack)"*. Njen četvrti studijski album *"Flux"* objavljen je tri meseca kasnije i dobio je kritičarsko priznanje, i sadržao je lakše zvuke od prethodnih radova.

Pesma *"BLOODMONEY"* dobila je nominaciju za Grammy nagradu za najbolju metal izvedbu 2021. godine.
## Diskografija
### Albumi
* *3:36 (Music to Sleep To)* (2016)
* *Poppy.Computer* (2017)
* *Am I A Girl?* (2018)
* *I C U (Music To Read To)* (2019)
* *I Disagree* (2020)
* *Music To Scream To* (2020)
* *Flux* (2021)

### EP-ovi
* *Bubblebath* (2016)
* *Choke* (2019)
* *A Very Poppy Christmas* (2020)
* *EAT (NXT Soundtrack)* (2021)
* *Stagger* (2022)

### Singlovi
* *Everybody Wants to Be Poppy* (2015)
* *Adored* (2016)
* *Metal* (2018)
* *Immature Couture* (2018)
* *All The Things She Said* (2020)
* *Fear Of Dying* (2021)

## Vanjske veze

* Službeni kanal na YouTubeu

__INDEKSIRAJ__
__BEZNOVEVEZEODELJKA__
Joanikije II Carigradski

**Joanikije II od Lindosa** (; ? - 1659/1660) bio je grčki pravoslavni svećenik, koji je u periodu od 1648. do 1656. u četiri navrata služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada.

## Život
Joanikije je bio rodom iz mjesta Lindos na otoku Rodos. Godine 1624. ga je patrijarh Kiril Lukaris imenovao mitropolitom Ganosa i Kore, a 1636. je postao mitropolitom Herakleje. Političkim pokroviteljem mu je postao moldavski knez Vasile Lupu,  te je 16. novembra 1646. prvi put izabran za patrijarha. 

Joanikije je patrijarhom postao u 17. vijeku, koji je u Patrijaršiji obilježila izuzetna nestabilnost izazvana razmiricama unutar grčke zajednice u Carigradu , ali i sukobom katolika i protestanata u Evropi koji je preko ambasadora suparničkih zapadnih država uticao i na osmanski dvor. Običaj da se prilikom svakog imenovanja plaća poseban danak sultanu je poticao česte smjene, te je Joanikije bio među patrijarsima koji su iz financijskih razloga svrgavani i ponovno izabirani. Joanikije je prvi put bio svrgnut 28. oktobra 1648. godine, a potom ponovno ustoličen u junu 1651. godine; ponovno je svrgnut u junu 1652, godine, da bi ponovno stolovao od aprila 1653. do marta 1654. Godine 1654. je nakon svrgavanja neko vrijeme proveo u zatvoru pod optužbom da je namjerno akumulirao dugove za Osmansku Portu. Konačno je za patrijarha postavljen u martu 1655. a smijenjen u julu 1656.

Joanikije je podršku tražio među katoličkim vladarima, što je uključivalo kako rimsko-njemačkog (austrijskog) cara Ferdinanda III, tako i Svetu Stolicu. Potonjoj je izašao u susret, dozvolivši katoličkim misijama djelatnost na obalama Crnog mora i Cikladima. Zahtjev da službeno prihvati katolički simbol vjere, koji je bila Propaganda fide je odbio, navodeći delikatnost svog položaja.

Nakon silaska s mjesta patrijarha je imenovan za episkopa  Kee i Termije, gdje je ostao do smrti 1659. ili 1660.

## Izvori
Kiril III Carigradski

**Kiril III** (), poznat i po nadimku/prezimenu **Spanos** (Σπανός) bio je grčki pravoslavni svećenik, koji je u dva navrata - 1652. i 1654. godine - nakratko služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada. Bio je rodom iz mjesta Xanthi. Nakon stolovanja na mjestu patriajrha je služio kao episkop Korinta (1655-75), Plovdiva i Tarnova.
Pajsije I Carigradski

**Pajsije I** (; ? - 1688) je bio grčki pravoslavni svećenik, koji je u dva navrata - od 1652. do 1653. te od 1654. do 1655. služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada.

Bio je rodom sa otoka Lezbos, a prije imenovanja je služio kao episkop Efeza i Larise.

Prvi put je izabran za patrijarha u augustu 1652. godine, nakon povlačenja njegovog prethodnika Atanasija III. U martu 1653. je smijenjen i nakratko prognan na otok Halki kraj Carigrada. Drugi put je izabran u martu 1654. godine uz podršku Ruske pravoslavne crkve. 

Nakon što je u martu 1655. smijenjen, služio je kao episkop Kizika, a potom Efeza. Umro je 1688. na otoku Halki.

## Reference

## Bibliografija
* Venance Grumel, *Traité d'études byzantines*, «I. La Chronologie», Presses universitaires de France, Paris, 1958.
Partenije III Carigradski

**Partenije III** () je bio grčki pravoslavni svećenik koji je od 1656. do 1657. služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada. Njegovo kratko stolovanje je okončano mučeničkom smrću zbog koje se u pravoslavnim crkvama slavi kao **[[Novomučenik|Novi]] [[Velikomučenik]] Partenije III.** 

## Život
Partenije je rođen na otoku Lezbos. Godine 1639. je izabran za mitropolita Hiosa. 26. jula 1656. je postao vaseljenski patrijarh, naslijedivši Joanikija II II.

Njegovo stolovanje je koincidiralo sa sporom koji je izazvalo nastojanje Ruskog Carstva da preuzme kontrolu nad pravoslavnom crkvom u Ukrajini. Partenije je stao na stranu Rusa, prihvativši njihov stav da je simbol vjere kijevskog mitropolita Petra Mogile iz 1643. previše blizak katoličkom *credu*. Partenije je također organizirao svečani pogreb svog prethodnika Kirila Lukarisa, ubijenog 1638. godine po nalogu osmanskih vlasti.

Partenije je, u nastojanju da prikupi sredstva za Crkvu, poslao pisma grčkim episkopima u Ruskom Carstvu. Prepiske se dočepao osmanski veliki vezir Mehmed Köprülü, koji je zaključio da se na temelju njih Parteniju može suditi za izdaju. Na samom suđenju optužbe nizu dokazane, ali je sultan Mehmed IV svejedno naredio da se Partenije objesi i tako "pruži primjer svima onima koji bi pokušali izdaju u budućnosti". Parteniju je ponuđeno da spasi život i bude pušten na slobodu preobraćenjem na islam, ali je on to odbio.

Partenije je bio pogubljen vješanjem kraj "Kukine kapije" (*Parmak Kapi*) u Carigradu, a njegovo truplo ostalo obješeno tri dana. Kasnije je bačeno u more, ali su ga lokalni kršćani pronašli i sahranili u manastiru  Kamariotissa na otoku Chalki.

## Izvori
Winsford

**Winsford** je grad od 30,560 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire West and Chester.

## Geografija

Winsford leži na rijeci Weaver, udaljen 27 km od Chestera, 45 km od Manchestera i 48 km od Liverpoola.

Poznat je po proizvodnji soli koja se iskapa u relativno lako dostupnim rudnicima.

## Historija

Winsford je dobio status grada - 1894. nakon ujedinjenja Overa i Whartona, naselja koja je razdvajala Rijeka Weaver. Oba naselja su dokumentirana u Domesday Booku 1086. Over je starije naselje koji nosi ime iz predrimskih vremena a znači *naselje na [[brdo|brdu]]*.

Razvoj Winsforda započeo je nakon 1721. kad je u parlamentu donešen zakon o kanaliziranju Rijeke Weaver kako bi omogućilo brodovima da doplove do Winsforda.

Tokom 19. vijeka proizvodnja soli doživjela je vrhunac, ali kako su uvjeti rada bili loši, a zbog konkurencije brojnih vlasnika oscilacije u cijenama velike, to je često dolazilo do velikih problema i nereda. Nakon što je tadašnji njemački vlasnik *Herman Faulk* uvezao radnike iz Poljske da slomi štrajk izbio je generalni štrajk 1892.

## Pobratimski gradovi

* Deuil-la-Barre, Francuska
* Frankfurt-Nieder-Eschbach, Njemačka

## Reference

## Vanjske veze

* Winsford Town Council
Talat Džaferi

**Talal Dzaferi** [ˈtalal dʒaˈfɛɾi] (Forino kraj Gostivara, 15. aprila 1962.), severnomakedonski političar i bivši oficir albanske nacionalnosti, poznat po sudjelovanju u sukobu 2001. na strani albanskih pobunjenika, ali i po tome što je od 2013. do 2014. služio kao ministar obrane u vladi Nikole Gruevskog.

Njegov izbor za predsjednika Sobranja je bio povod za upad makedonskih nacionalističkih demonstranata u zgradu Sobranja prilikom koga je ozlijeđeno nekoliko desetaka ljudi, uključujući brojne zastupnike.
Zoran Zaev

**Zoran Zaev** (Strumica, 8. oktobar 1974) makedonski je političar i premijer Severne Makedonije. Predsednik je Socijaldemokratskog saveza Makedonije i bivši gradonačelnik opštine Strumica.

## Biografija
Osnovnu i srednju školu je završio u Strumici. Diplomirao je na Ekonomskom fakultetu u Skoplju 1997. godine.

Zoran Zaev je član partije SDSM od 1996. godine. Od 2003. je bio poslanik u Sobranju. Godine 2005. je izabran za gradonačelnika Strumice. Na osmom kongresu SDSM, 18. septembra 2008. izabran je za predsednika stranke, na čijem je čelu bio do 2009. godine. Po drugi put je maja 2013. izabran za predsednika stranke.

Kao glavni opozicioni lider učestvovao je na sastanku 2. juna 2015. godine sa tadašnjim premijerom Severne Makedonije Nikolom Gruevskim i komesarom za proširenje EU Johanesom Hanom, u cilju prevazilaženja duboke političke krize od januara 2015. Sastanak je rezultirao sporazumom u Pržinu. U decembru 2016. godine su održani vanredni parlamentarni izbori, a Zaev je sa partijom SDSM osvojio 49 mandata.

Dana 27. aprila 2017. demonstranti su upali u zgradu Sobranja Republike Severne Makedonije i tom prilikom Zaev je zadobio povrede glave. Dan nakon incidenta Zaev je poručio da očekuje da se smiri situacija u zemlji i pozvao predsednika Ivanova da mu dodeli mandat za sastavljanje Vlade Severne Makedonije.

Dana 17. maja 2017. predsednik Ivanov je dodelio mandat Zaevu za sastavljanje nove Vlade Severne Makedonije. Nakon dve nedelje, Zaev je izabran za premijera Republike Severne Makedonije.

## Privatni život
Tečno govori engleski i srpski jezik. Njegova supruga je Zorica Zaeva sa kojom ima dvoje dece, kćerku Aleksandru i sina Duška.

## Reference

## Vanjske veze
* Zvaničan sajt SDSM
Nantwich

**Nantwich** je grad od 17,724 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire East.

## Geografija

Winsford leži u Cheshirskoj ravnici duž rijeke Weaver, nedaleko velške granice.

## Historija

Nantwich je drevni gradić, osnovan prije više od 1000 godina, poznat pod imenom *Wich Malbanc*, a od 18. vijeka kao *Namptwych*. Njegovo staro velško ime bilo je *Hellath Wen*.

Nantwich je bio važna utvrda pored granice sa Walesom, sa zamkom pored Rijeke Weaver. I Rimljani su ga koristili kao utvrdu, a dokaz za to je nedavno iskopan fragment ceste pored Weavera. Tokom 19. vijeka Nantwich je bio važna međustanica za kočije iz Londona na putu za Wales i Irsku.

Ipak je proizvodnja soli bila najvažnija za historiju grada. Dugi niz godina posao sa solju je napredovao, tako da je u 19. vijeku Nantwich je bio jedan od najvećih proizvođača soli u zemlji. Ipak konkurencija je učinila svoje pa je taj posao zamro 1850-ih.

Druga važna industrija grada bilo je štavljenje kože i izrada predmeta od nje.

Za vrijeme Engleskog građanskog rata Nantwich je bio jedini grad Cheshira koji je otvoreno stao na stranu Olivera Cromwella i parlamenta, zbog tog su ga bezuspješno opsjedale rojalističke trupe.

Današnji Nantwich je živahno trgovište, poznat po  Međunarodnom sajmu sira i Festivalu hrane i fino očuvanoj jezgri sa brojnim fahverk kućama.

## Privreda

Za privredu grada su pored turizma i poljoprivrede, važni proizvodnja sira i informacijska tehnologija.

## Reference

## Vanjske veze

* Visiting Nantwich
Upad u Sobranje 2017.

**Upad u Sobranje Makedonije** () je incident do koga je 27. aprila 2017. godine došlo u Skoplju tokom sjednice na kojoj su zastupnici Sobranja Republike Makedonije za novog predsjednika izabrali Talata Džaferija. Do njega je došlo tokom demonstracija koja je organizirala makedonska nacionalistička organizacija Za zajedničku Makedoniju, nezadovoljna sporazumom dotada opozicijske pro-zapadne stranke Socijaldemokratski savez Makedonije sa strankama koje, kao i Džaferijeva DUI okupljaju etničke Albance temelje koje bi se trebala stvoriti nova većina i uspostaviti nova pro-zapadna vlada umjesto dosadašnje koju je vodila desničarska nacionalistička stranka VMRO-DMPNE uz pomoć manjih albanskih stranaka. Demonstranti su se uspjeli probiti u zgradu, savladali parlamentarno obezbjeđenje te fizički napali zastupnike i novinare. Prije nego što su izbačeni intervencijom policije, ozlijeđeno je preko 70 ljudi, od čega 22 policajca i 3 zastupnika, pri čemu je teško stradao Zijadin Sela, zastupnik albanske nacionalnosti.
Crewe

**Crewe** je grad od 73,094 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire East.

## Geografija

Crewe leži udaljen 56 km južno od Manchestera.

## Historija

Crewe je nastao 1843. kad je željeznička kompanija Grand Junction, nakon izgradnje željezničke pruge Liverpool - Birmingham 1837. odlučila tamo preseliti svoje pogone za održavanje. Nakon tog je brzo rastao tako da je već 1877. dobio status grada.

U ranim danima njegova postojanja Kompanija Grand Junction bila je praktički vlasnik grada i imala monopol na sve što se odvija u Crewu, to je trajalo sve do 1938. kad je kompaniji istekla koncesija.

Željeznica je i danas najveći poslodavac u gradu, ali pored nje danas Crewe ima tvornicu automobila i dosta pogona tekstilne industrije.

Tvornica automobila Pyms Lane proizvodila je između 1837. - 1837. Rolls-Royce a danas Bentley.

## Pobratimski gradovi

* Mâcon, Francuska
* Bischofsheim, Njemačka
* Dzierżoniów, Poljska

## Reference

## Vanjske veze

* Crewe Town Council
Cheshirska ravnica

**Cheshirska ravnica** (engleski: *Cheshire Plain*) je velika ravnica na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

## Karakteristika

Cheshirska ravnica se prostire od široke doline rijeke Mersey na sjeveru, do brda Grofovije Staffordshire na jugu. Sa zapada je okružena brdima Walesa, a sa sjeveroistoka  Masivom Pennines.

Sjeverozapadno od ravnice leži Poluotok Wirral, a dalje od njega ravnica južnog Lancashira sa kojom se Cheshirska ravnica pretapa. Na sjeveru leži grad Manchester.

Cheshirska ravnica se fizički da podjeliti na dva različita dijela, - manji koji se prostire zapadno od Srednječeširskog grebena, i veći istočno od grebena.

Geološki gledano ravnica je duboki sedimentni bazen koji se proteže na sjever do Grofovije Lancashire a na jug do Grofovije Shropshire. Današnji izgled je rezultat klizanja golemih glečera za posljednjeg ledenog doba. Kad su se oni rastopili prije nekih 20.000 - 15.000 godina, ostavili su iza sebe debeli sloj glacijalnog tla sa velikim naslagama pijeska i šljunka.

Danas je Cheshirska ravnica uglavnom ruralni kraj, poznat po proizvodnji velike količine mlijeka.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Cheshire Plain, Cheshire''
Vesna Pisarović

**Vesna Pisarović** (Brčko, 9. travnja 1978.), hrvatska pop i džez pjevačica.

## Biografija
Rođena je 9. travnja 1978. u Brčkom. Vesna Pisarović djetinjstvo je provela u Slavonskoj Požegi, gdje je pohađala muzičku školu u kojoj je učila flautu. Istovremeno je bila članica nekoliko zborova i učestvovala je na raznim muzičkim natjecanjima. Sredinom 1990-ih preselila se u Zagreb radi studija fonetike i kroatistike na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. U to vrijeme počela je pjevati u klubovima i pisati tekstove pjesama. Prilikom gostovanja na Zadarfestu 1997. upoznala je Milanu Vlaović, koja je počela pisati tekstove za nju. Godine 2002. Pisarović je pobijedila na Dori, što joj je osiguralo odlazak na natjecanje Eurosong. Pjesmom *Everything I Want* (dosl. sve što želim) zauzela je 11. mjesto 2002. Za predstavnika Bosne i Hercegovine na Eurosongu 2004 napisala je tekst *In the Disco* (dosl. u disku). Od 2009. živi i radi u Berlinu. U listopadu 2009. udala se za Ozrena Pupovca, sina Milorada Pupovca. Završivši 2000-ih školu za pjevanje u Hagu i magistriravši džez pjevanje na Muzičkoj i dramskoj školi Guildhall u Londonu, Pisarović je karijeru pop pjevačice preusmjerila u onu džez pjevačice. 
Krajem 2016. godine za njemačku diskografsku kuću Jazzwerkstatt objavila je album jazz obrada starih jugoslavenskih hitova ’50-ih i ’60-ih pod nazivom „The Great Yugoslav Songbook”. Sredinom travnja 2017. album u formatu dvostrukog vinilnog izdanja „Naša velika pjesmarica” objavila je hrvatska diskografska kuća PDV Records. Za Jazzwerkstatt je u ožujku 2019. objavila osmi studijski i treći džez album, *Petit Standard*; bila je na istoimenoj turneji kasnije u julu.

U 2018. je nominirana za glazbenu nagradu Porin u kategoriji Najbolji album zabavne glazbe za uradak Naša velika pjesmarica / The Great Yugoslav Songbook.

## Diskografija
* *Da znaš* (2000)
* *Za tebe stvorena* (2001)
* *Everything I Want* (2002)
* *Kao da je vrijeme...* (2002)
* *Pjesma mi je sve* (2003)
* *Peti* (2005)
* *With Suspicious Minds* (2012)
* *Petit Standard* (2019)

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* discogs.com
* allmusic.com
Univerzitet škotskih gora i otoka

**Univerzitet škotskih gora i otoka** (; gelski: *Oilthigh na Gàidhealtachd agus nan Eilean*) je decentralizirani javni škotski univerzitet koji sačinjava 13 partnerskih koledža i istraživačkih instituta rasprostranjenih širom Škotskog gorja i otoka Orkney, Shetland i Vanjskih Hebrida. Univerzitetski središnji izvršni ured smješten je u gradu Inverness na sjeveru Škotske. Institucija je stekla univerzitetski status 2011. godine, a kao visokoobrazovna institucija sa pravom dodjele diploma djeluje još od 2001. godine. Univerzitet je nastao spajanjem već postojećih institucija od kojih najstarija potiče iz 1884. godine. Suradnja iz koje je nastao univerzitet započela je 1992. godine.

## Povezano
*Lista univerziteta u Škotskoj

## Izvori

## Vanjske veze
*www.uhi.ac.uk
Gavrilo II Carigradski

**Gavrilo II** () je grčki pravoslavni svećenik, koji je nakratko 1657. godine služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada, poznatiji po mučeničkoj smrti zbog koje se u Pravoslavnoj crkvi slavi kao **[[Novomučenik|Novi]] [[Velikomučenik]] Gavrilo, mitropolit Pruse** na dan 3. decembra.

## Život
Gavrilo je prije izbora za patrijarha u dva navrata služio kao mitropolit Ganosa i Hore - od 23. marta 1648. do 26. novembra 1651. godine, te ponovno 1654. Patrijarhom je postao nakon što su njegovog prethodnika Partenija III pogubile osmanske vlasti. Na mjesto patrijarha je postavljen 23. aprila 1657. godine  uz podršku grčkog plemstva. Međutim, Sveti sinod ga je smatrao nedovoljno obrazovanim i neadekvatnim za mjesto patrijarha, te je samo nekoliko dana kasnije - 30. aprila 1657. godine - smijenjen.

Nakon smjene mu je uz nekadašnju episkopiju Ganos pridodano i mjesto administratora (*[[proedros]]*) ispražnjene  mitropolije Prousa (današnja Bursa). Tamo su ga pripadnici lokalne jevrejske zajednive optužili da je pokrstio lokalnog muslimana, iako je pokrštena osoba u stvari bila Jevrej. Optužbama su se pridodale i dobre veze sa Rusima, koji su u to vrijeme bili u ratu sa Osmanskim Carstvom. 

U tom trenutku je sultan Mehmed IV bio u Bursi, te je njegov veliki vezir Mehmed Koprulu dao Gavrila zatvoriti. Potom mu je, slično kao u slučaju Partenija III, ponudio slobodu u zamjenu za preobraćenje na islam. Gavrilo je odbio, te je podvrgnut mučenju, a potom obješen 3. decembra 1659.

## Izvori
Northwich

**Northwich** je grad od 45,827 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire West and Chester.

## Geografija

Northwich leži u srcu Cheshirske ravnice na ušću Rijeke Dane u Rijeku Weaver udaljen 29 km istočno od Chestera i oko 24 km južno od Warringtona.

Grad je dobro povezan magistralnimželjezničkim prugama i cestama sa Londonom i Liverpoolom, pored grada prolazi autoput M6, a i Rijeka Weaver je odličan plovni put.

## Historija

Za rimskih vremena mjesto se zvalo **Condate**, a to je bilo latinizirani oblik od britske riječi koja je značila - ušće.

Northwich je uz Middlewich i Nantwich bio jedan od gradova koji je svoj prosperitet izgradio na eksploataciji soli, kojom se trgovalo još od rimskih vremena.

Ispod grada ležala su čitava jezera slane vode, ali je njeno ispumpavanje izazvalo urušavanje brojnih kuća, zbog slijeganja tla pa je nakon 1930-ih to bitno pooštreno i svedeno na najmanju mjeru.

Na bazi soli se tokom  19. vijeka razvila kemijska industrija, pored tog Northwich ima i nešto metalurgije i  tvornice koje proizode tepihe, odjeću i predmete od kože.

## Pobratimski gradovi

* Dole, Francuska
* Carlow, Irska

## Reference

## Vanjske veze

* Northwich Town Council
Partenije IV Carigradski

**Partenije IV** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada u pet navrata od 1657. do 1685.

## Život

U njegovom porijeklu i ranom životu imalo malo podataka, na temelju kojih historičari špekuliraju da je bio rodom iz Adrijanopolja (današnje Jedrene). U januaru 1655. je imenovan za mitropolita Pruse (današnja Bursa). Tamo je radio na nadogradnji crkve sv. Đorđa, koja je postala saborna crkva.

Partenije je prvi put za patrijarha izabran 1657. godine, i na tom je mjestu ostalo sljedećih pet godina. Kada je 1662. godine svrgnut, vratio se u Prusu, ali se odatle ubrzo nakon toga zaputio u Vlašku.

Nakon povratka iz Vlaške u Carigrad je 21. oktobra 1665. ponovno izabran za patrijarha. Na tom je mjestu ostao sljedeće dvije godine, sve dok u septembru 1667. nije svrgnut, a nakon toga prognan na otok Tenedos. Odatle je oslobođen i imenovan mitropolitom Prialobosa, a potom i episkopom Trnova.

U martu 1671. je, nakon što je isplatio 20.000 florina osmanskom sultanu, ponovno postao patrijarh, i na tom se mjestu zadržao pola godine. U oktobru 1671. je prognan na Cipar.

Sa Cipra se ponovno vratio u Adrianopolj. U januaru 1675. je po četvrti put postao partrijarh, i na tom mjestu ostao do 24. oktobra 1676.

Peti i posljednji put je služio kao kao patrijarh od 1685. do 1686. godine, a nakon čega se povukao na mjesto episkipa Anhijhalosa.

Mjesto i datum smrti nisu poznati, ali se pretpostavlja da je umro u Adrianopolju pred kraj 17. vijeka.

## Izvori
*
Dionisije III Carigradski

**Dionisije III Carigradski**, također poznat i kao **Dionisije III Vardalos** (; ? - 14. oktobar 1696) bio je grčki pravoslavni svećenik koji je od 1662. do 1665. služio kao vaseljenski patrijarh.

## Život
Roden je na otoku Andros u porodici koja se prezivala **Vardalis**, **Pardalis** ili **Spanos** (Βαρδαλής, Παρδαλίς, Σπανός). Od 1652. do 1662 služio je kao laripki mitropolit. Godine 1659. je preuzeo i Prusku (Bursansku) eparhiju koju je do 30. aprila 1657. vodio Gavrilo Burseaski

Godine 1662. je izabran za vaseljenskog patrijarha. Istakao se poticanjem Velike škole naroda, koja je kasnije proglašena Patrijaršijskom akademijom. Uključio se i u crkvene sporove u Rusiji vezane uz patrijarha Nikona.

21. oktobra 1665. se povukao sa prijestolja, a 1666. godine preuzeo Solunsku eparhiju. 1669. godine je otputovao u Jeruzalem, a potom se smjestio na Svetoj gori. Tamu je obnovio Veliku Lavru i potom živio u manastiru Svete Ane. Tamo je umro i bio pokopan 14. oktobra 16967

## Reference

## Literatura
* Venance Grumel, *Traité d'études byzantines*,  «I. La Chronologie», Presses universitaires de France, Paris, 1958.
Kliment Carigradski

**Kliment** () je bio kratkotrajni vaseljenski patrijarh Carigrada 1667. godine.

Prije imenovanja za patrijarha je služio kao episkop Ikonije. Za patrijarha je izabran 9. septembra 1667. godine. Sveti sinod je zaključio da je "neobrazovan", a zbog karaktera i neadekvatan za patrijarha, te je poslao zahtjev osmanskom sultanu Mehmedu IV da ga smijeni. Sultan je tom zahtjevu udovoljio 21. oktobra 1667.  

## Izvori
*Ecumenical Patriarchate
Metodije III Carigradski

**Metodije III**, također poznat i kao **Moronis** ili **Maronis** (), bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1668. do 1671. godine.

Porijeklom sa Krete, služio je u crkvi Theotokos Chrysopigi u Galati. Godine 1646. je izabran za mitropolitaHerakleje. Za patrijarha je izabran 5. januara 1668. godine, naslijedivši kratkotrajnog patrijarha Klimenta. 

Tokom stolovanja je navukao neprijateljstvo bivšeg, ali još uvijek uticajnog patrijarha Partenija IV. Zbog toga je u martu 1671. prisiljen na ostavku, te je postao monah u manastiru Nea Moni na otoku Hios, a potom manastiru Strofades na Zakintosu. Godine 1677. je otputovao u Veneciju gdje je upravljao tamošnjom pravoslavnom crkvom crkvom sv. Đorđa; u Veneciji je umro dvije godine kasnije.

## Izvori
*Ecumenical Patriarchate 
**Νεώτερον Εγκυκλοπαιδικόν Λεξικόν Ηλίου* Vol. 13, p.&nbsp;172.
Univerzitet zapadne Škotske

**Univerzitet zapadne Škotske** (; gelski: *Oilthigh na h-Alba an Iar*) je javni škotski univerzitet sa četiri kampusa u malim škotskim gradovima Paisley, Hamilton, Dumfries i Ayr i u novimm petim kampusom u Londonu u Engleskoj. Današnja institucija nastala je spajanjem više lokalnih obrazovnih institucija 2007. godine, od kojih neke vode porijeklo još iz XIX vijeka. Univerzitet je specijaliziran u pružanju stručnog obrazovanja za tržište rada. 2009. *Complete Universities Guide* stavio je ovaj univerzitet na 62. među 113. britanskih univerziteta. 2016. na istoj je listi institucija bila na 110. mjestu među 127. akreditiranih univerziteta. Univerzitet ima uspostavljenu suradnju sa više drugih institucija uključujući i suradnju sa obližnjim Univerzitetom u Glasgowu. 2016. godine univerzitet je otvorio i preti kampus u Londonu sa namjerom da približi više razine obrazovanja zainteresiranim stranim studentima u gradu. Učiteljska škola na univerzitetu jedna je od najboljih u zemlji i *Complete Universities Guide* ju je 2016. rangirao na 6. mjestu u zemlji.

## Povezano
*Lista univerziteta u Škotskoj

## Izvori

## Vanjske veze
*www.uws.ac.uk
Župna crkva Svetog Križa Začretje

**Crkva svetog Križa** je barokna župna crkva u Svetom Križu Začretje u Hrvatskom zagorju, smještena na južnoj strani Trga kraljice Jelene.

## Historija

Crkva je prvi put dokumentirana 1334. u popisu župa Zagrebačke biskupije 1334. pod imenom: *Item ecclesiae sancte crucis petri nuzlini*.

Pretpostavlja se da je podignuta već krajem 12. vijeka, u gotičkom stilu, Od te prvobitne malene crkve nije ostalo gotovo ništa, osim nekoliko kamena u zidovima jednog dijela današnjeg broda. Tokom slijedećih vijekova doživjela je višestruke promjene i dogradnje, koje su slabo dokumentirane. Tokom 17. vijeka popločen joj je dotad zemljani pod
a ispred fasade sa zapadne strane podignut je novi drveni zvonik sa dva zvona.

Kad je zbog porasta stanovništva crkva postala premala, između 1707. - 1708. probijen je sjeverni zid broda i dozidana kapela sv. Josipa. Iz istih razloga probijen je 1729. i južni zid broda i dozidana kapela sv. Marije (kasnije kapela Franje Ksaverskog), današnja kapela Presvetog Srca Isusova.

Nova sakristija podignuta je 1708.

Od 1734.-1738. podignut je novi zvonik, umjesto dotrajalog starog.

Između 1767. - 1778. crkva je doživljela temeljnu restauraciju u stilu baroka. Tih godina je sagrađen novi kor na četiri stupa, u koji su postavljene malene orgulje. Dotadašnji kor je srušen, a ulaz u crkvu, koji je bio ispod njega, je zazidan. Glavni oltar je premješten na mjesto dotadašnjeg ulaza i kora. Glavni portal je probijen ispod novog kora.

Crkva je posvećena 14. juna 1779., a fasada je dovršena 1796.

Nakon tih najkrupnijih zahvata, crkva je manje više samo popravljana i dotjerivana.

## Orgulje

Ferdo Heferer je izgradio orgulje crkve (op. 147) 1894. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju:

Spojevi: I-P, II-P, II-I.
Kolektivi: P, MF, FF.
Trakture su mehaničke, zračnice su s kliznicama.

## Literatura
* Armano, Emin: Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana, ITG, Zagreb 2006.

## Napomene

## Vanjske veze

* Župa Uzvišenja Svetog Križa
Dionisije IV Carigradski

**Dionsije IV Muselim** (; rođen kao Dionisije Komninos; ? - 23. septembar 1696) bio je vaseljenski patrijarh Carigrada u pet navrata od 1671. do 1694. godine.

## Život

Rodio se u Carigradu, gdje se i obrazovao u Velikoj školi naroda, a potom radio u upravi Patrijaršije. 9. augusta 1662. je izabran za episkopa Larise gdje je ostao do svog prvog izbora za patrijarha 1671. godine.

Njegov prvi mandat je potrajao dvije godine. Nakon toga je za patrijarha ponovno izabran 1676. i na tom se mjestu održao do 1679. godine. Poslije je otišao u Vlašku, a po povratku u Carigrad u žestok sukob sa patrijarhom Jakovom u čijem je zbacivanju sudjelovao 1682. godine, te postao patrijarh po treći put. Njegovo treće stolovanje je okončano 1684. godine. Ponovno se sukobio sa Jakovom, koga je zbacio 1686. godine, ali je i sam zbačen, zahvaljujući novcu koji je Jakov ponudio osmanskom velikom veziru 1687. godine, a kraće vrijeme i zatvoren. Posljednji put je kao patrijarh služio od 1693. do 1694. godine.

Poslije toga je otišao u Bukurešt gdje je radio na jačanju Rumunjske pravoslavne crkve. Tamo je i umro.

Tokom života se bavio i publicističkim radom, te je 1672. objavio teološki traktat u kome polemizira sa kalvinistima.

## Reference
Gerasim II Carigradski

**Gerasim II** ( ? - 6. februar 1689) je bio grčki pravoslavni svećenik koji je od 1673. do 1674. služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada.

Bio je rodom sa otoka Hiosa. Svećenikom je postao u mladosti, a potom služio kao mitropolit velikotrnovskate i brailske eparhije u današnjoj Bugarskoj i Rumunjskoj, tada pod nadležnošću Carigradske patrijaršije. Za patrijarha je izabran 11. augusta 1673. n inicijativu Panajota Nikozija na Visokoj porti.

Smijenjen je 1674. i imenovan mitropolitom hiosa. Godine 1677. se bez uspjeha pokušao vratiti na mjesto patrijarha. Potom je služio kao mitropolit Androsa, ali mu je služba 1678. oduzeta. Potom je služio kao mitropolit parosko-naksosski sve do 1683  kada ga je odatle dao smijeniti patrijarh Dionisije IV.

Poslije toga je zatražio zaštitu od Mlećana na njihovim posjedima u Egejskom moru. Arhiepiskop Josif, koji ga je naslijedio kao parosko-naksoski mitropolit, mu je na otoku Naksos dao na upravu manastir Svete nedjelje, gdje je umro.

## Reference
Atanasije IV Carigradski

**Atanasije IV** () bio je kratkotrajni vaseljenski patrijarh Carigrada 1679. godine.

Izabran je 2. augusta 1679. godine nakon smjene Dionisija IV. Na mjestu patrijarha se zadržao osam dana, jer je izazvao nezadovoljstvo navodno lošim postupanjem prema vjernicima. Smijenio ga je patrijarh Jakov.

## Izvori
* Εγκυκλοπαίδεια Πάπυρος-Larousse-Britannica, 2007, τόμ. 2, σελ. 651-652

## Navodi
Jakov Carigradski

**Jakov** (  ? - 1700) bio je grčki pravoslavni svećenik koji je od 1679. do 1688. u tri navrata služio kao vaseljenski patrijarh Carigrada

Prije nego što je izabran za patrijarha, služio je kao lariski mitropolit. Na mjesto patriajrha je prvi put izabran 1679. godine i na tom se mjestu zadržao sve do 1682. godine, kada ga je bio prisiljen prepustiti svom suparniku Dionisiju IV. Godine 1685. je odlukom sinoda ponovno izabran za patrijarha, i na tom se mjestu zadržao  godinu dana, prije nego što je 1686. ponovno natjeran na odstupanje. Godine 1687. je po treći put izabran za patrijarha, a potom konačno smijenjen 1688.

Naon smjene je pobjegao u Moldaviju, gdje je umro 1700.

## Reference
Kalinik II Carigradski

**Kalinik II** (; 1630 - 8. august 1702) bio je vaseljenski patrijarh Carigrada u tri navrata od 1688. do smrti.

## Život
Bio je rodom iz Agrafe, a prije izbora za patrijarha je služio kao mitropolit Pruse (današnja Bursa). Za patrijarha je prvi put izabran 3. marta 1688. Na tom mjestu je ostao nekoliko mjeseci, sve dok ga 27. novembra nije uspio zbaciti adrijanopoljski mitropolit koji je postao patrijarh Neofit IV.

Na mjesto patrijarha se vratio već nekoliko mjeseci kasnije, u proljeće 1689. i tamo ostao sve do 1693. godine kada je zbačen manipulacijama vlaških knezova koji su na mjesto patrijarha postavili Dionisija IV.

Treći put je za patrijarha postavljen 1694. godine. Njegovo treće stolovanje je označilo početak stabilizacije prilika u Patrijaršiji, s obzirom da je potrajalo gotovo osam godina - neuobičajeno dugo za tadašnje standarde, a sam Kalinik II nakon dugo vremena postao prvi patrijarh koji je umro na dužnosti. 

## Vanjske veze
*Οικουμενικό Πατριαρχείο 
*Εγκυκλοπαίδεια Μείζονος Ελληνισμού
*Konstantinos Sathas, Βιογραφίαι των εν τοις γράμμασι διαλαμψάντων Ελλήνων από της καταλύσεως της Βυζαντινής Αυτοκρατορίας μέχρι της Ελληνικής Εθνεγερσίας 1453–1821, εκδ. Κουλτούρα,1990, pp.&nbsp;352–356
Gewehr 88

**Gewehr 88** je bila nemačka puška repetirka koju je nemačka carska armija uvela u naoružanje 1888. godine. Puška M1888 je poznata po nazivu „komisijska puška” jer su njen dizajn i konstrukcija bila poverena vojnoj komisiji koja je ovu pušku napravila kombinacijom magacina puške Manliher M1888 i uvođenjem novog obrtno čepnog zatvarača. Komisijska puška je prvobitno koristila metak M/88.
Pored Nemačke, ovu pušku je u naoružanje uvela i Kineska carevina koja je proizvodila svoju verziju poznatu kao „Hanyang 88”.

Od 1905. puške M1888 u nemačkoj armiji su prepravljene kako bi koristile novi metak šiljatog vrha 8x57IS.

## Povezano
* Mauzer 98
* Mosin Nagant
* Lebel 1886
* M1891 Karkano
* Bertje (oružje)
* K98 Mauzer
* M1 Garand
Neofit IV Carigradski

**Neofit IV** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1688. do 1689.  

Prije postavljanja na mjesto patrijarha je služio kao mitropolit Adrijanopolja. Na mjesto patrijarha je došao krajem 1688. svrgnuvši svog prethodnika Kalinika. Već nakon pet mjeseci je i sam svrgnut, a na mjesto patrijarha se vratio Kalinik II.

## Izvori
* Ecumenical Patriarchate 
* Encyclopedia Hellenic
Paul Mauser

**Paul Mauzer** (; Oberndorf am Nekar, 27. jun 1838 — Oberndorf am Nekar, 28. maj 1914) je bio njemački konstruktor vatrenog oružja.

Zajedno sa bratom Vilhelmom je konstruisao 1865. godine jednometnu pušku kalibra 11&nbsp;mm sa punjenjem straga (ostraguša). Ova ulazi u naoružanje njemačke vojske 1871. pod oznakom Mauser-Infanteriegewehr.

U svojoj fabrici oružja pravi i pušku M.80 uz modifikacije koje je predložio srpski konstruktor M. Milovanović. One su uključivale izmjene na cijevi, nišanu i zatvaraču. Ovih pušaka je isporučeno oko 100 000 komada za srpsku vojsku pod nazivom Mauzer-Koka (isto zvane i Mauzer-Kokine puške, puška Kokinka).

Mauzer je bio konstruktor većeg broja modela pušaka i pištolja uvedenih u naoružanje mnogih zemalja.

## Povezano
* Puška
* Ferdinand Manliher
* Džon Brauning

## Literatura
* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973., knjiga peta, str. 349 i 350.

## Vanjske veze
* Paul Mauzer
John Browning

**John Moses Browning** (Ogden, Utah, SAD, 23. siječnja 1855. – Liège, Valonija, Belgija, 26. studenog, 1926.) je bio američki konstruktor oružja koji je izumio raznovrsna vojna i civilna oružja, metke i mehanizme koji su još u uporabi diljem svijeta. On je najvažnija i najznačajnija osoba zaslužna u razvoju i stvaranju suvremenih automatskih i poluautomatskih oružja, napravio je 128 patenata. John je napravio svoje prvo vatreno oružje u dobi od 13 godina u oćevoj radnji za oružje, također je bio nagrađen za svoj prvi patent 7. listopada 1879. kada je imao 24 godine. Browning je pod utjecajem gotovo svih kategorija i vrsta oružja. On je izumio revolucionarne pomake u djelovanju sačmarica, revolvera itd. Njegovi najveći doprinosi su bila oružja koja su se automatski punila, bila pouzdana u korištenje i koja su bila kompaktna za svoju veličinu. Njegov najuspješniji izum je pištolj Colt M1911.

## Povezano
* Paul Mauzer
* Ferdinand Manliher

## Vanjske veze

* Brauning muzej
Enfield (revolver)

**Enfieldov revolver** je bio poluatomatski revolver koji je od 1880. do 1889. služio kao standardni pištolj Britanske vojske i drugih oružanih formacija Britanskog Imperija. Ime je dobio po gradu Enfield gdje se proizvodio u državnoj tvornici RSAF. Koristio je metke kalibra .476 in (11.6&nbsp;mm)

Predstavljali su zamjenu za Beaumont-Adams koji se, iako popularna među ljudstvom, tada smatrao zastarjelim. Napravljen je u dvije verzije - **Enfield Mk I** i **Enfield Mk II**. Brzo se, međutim, iskazala njegova slabost u kompliciranom mehanizmu pražnjenja doboš, zamišljenom da omogući punjenje dok svi meci iz doboša nisu bili ispaljen. Zbog toga je relativno brzo zamijenjen mnogo poznatijim Webleyem.

U Kanadi je, pak, 1882. ušao u službenu upotrebu u redovima Sjeverozapadne konjičke policije, gdje je stekao dobru reputaciju te se kao standardno oružje zadržao sve do 1911. kada je zamijenjen sa revolverom Colt New Service. 

## Izvori

## Vanjske veze
* The Corps of the Royal Electrical and Mechanical Engineers Museum of Technology: Pistol Revolver .476 inch Enfield Model 1882
Lee-Metford

**Lee-Metford** ili **Magazin Lee Metford** (skrećeno MLM) bila je brzometna puška koja je od 1887. do 1895. predstavljala standardno oružje Britanske vojske. Predstavljala je prvu repetirku koja je bila službeno oružje britanskih oružanih snaga, a ime je dobila po svojim dizajnerima - Jamesu Parisu Leeju, koji je projektirao sistem punjenja i izbacivanja čahura; i Williamu Ellisu Metfordu koji je dizajnirao posebno užljebljenu cijev. Britanske vojne vlasti su odluku da trupe naoružaju repetirkama donijele još početkom 1880-ih, ali se dizajn nove puške odužio godinama, zbog stalnih nastojanja da se uklone nedostaci. Lee-Metford je prilikom uvođenja predstavljao izuzetno poboljšanje u odnosu na dotadašnje sporometne puške, ne samo zbog brzine paljbe nego i punjenja, koje je omogućio magacin od 8 ili 10 metaka; brtva na zatvaraču je također bila postavljena tako se prazne čahure brže izbacuju. Po tome je bila superiorna drugim tadašnjim brzometnim puškama, ali je odnosu na neke od njih - prije svega francuski Lebel - bila zastarjela, prije svega zbog korištenja municije sa crnim barutom. Lee-Metford je zbog toga već nakon nekoliko godina zamijenjena suvremenijom puškom Lee-Enfield koja je koristila bezdimni barut i koja će se u upotrebi zadržati nekoliko decenija.

Lee-Metford se zadržao u upotrebi rezervnih i pozadinskih trupa, a 1941. godine su na Novom Zelandu brojni primjerci korišteni u svrhu konverzije u Charltonovu automatsku pušku.

## Vanjske veze
Webley (revolver)

**Webley** je kolokvijalni naziv za **Webleyev revolver sa gornjim preklopom** ( ili **Webleyev samoprazneći revolver** (), odnosno revolver koji je od 1887. do 1963. bio službeni pištolj Britanske vojske i drugih oružanih formacija Britanskog Imperija i Commonwealtha. Ime je dobio po svom proizvođaču, tvrtki Webley & Scott, od koje je britanska vlada bila naručila zamjenu za Enfiled MKI i MkII, tadašnje stanardne revolvere kojima se zamjerala nepouzdanost i komplicirano pražnjenje doboša. Webley, uveden 1887. pod imenom **Webley MkI**, se odlikovao izuzetno kvalitetnim mehanizmom za pražnjenje doboša, kao i izuzetnom pouzdanošću. Kao municija je originalno korišten metak kalibra .455 in (11,6 mm). Brzo je stekao popularnost među trupama, posebno nakon što se koristio u Drugom burskom ratu, a u Prvom svjetskom ratu je stekao reputaciju oružja izuzetno pogodnog za uvjete rovovskog ratovanja.

Webley se nastavio koristiti i nakon rata, i Britanija je bila među rijetkim velesilama koje je još uvijek koristila revolvere kao standardno oružje. Jedina zamjerka oružju je bila njegova izuzetna težina, te je Webley Scott po narudžbi dizajnirao novi model koji bi koristio lakšu municiju kalibra .38 in (9,65 mm), poznat kao **Webley Mk IV .38/200**. Godine 1932. je britanska vlada, međutim, umjesto Webleyevog odlučila koristiti model Enfield No. 2, koji je doveo do tužbe.

Webley je konačno iz upotrebe izašao 1963. kada ga je zamijenio poluautomatski pištolj Browning Hi-Power.

## Korisnici

 
* 
* : povučen
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* ：povučen

## Izvori

## Vanjske veze
* The Weapons Collection: Pistols Revolver , REME Museum of Technology.
* Historical Overview of the Webley Mk 4 Revolver from ''American Rifleman'' 
* (1947) E.B. 962 - Identification List for Pistol, Revolver, Webley, .38-Inch, Mark 4
* Webley revolver Model VI internal mechanism (technical drawing)
Webley Bull Dog

**British Bull Dog** () je revolver koga je dizajnirala i od 1872. godine proizvodila britanska tvrtka Webley & Scott, i koji je tokom sljedećih nekoliko decenija postao jednim od najpopularnijih modela i najčešće proizvođenih modela u svijetu. Predstavljao je modifikaciju ranijeg modela **Webley RIC** dizajniranog godine 1868. za tadašnju Kraljevsku irsku policiju, a specifičnost mu je bila u kompaktnom obliku, izuzetno kratkoj cijevi i dobošu od 5 metaka. Napravljen je kompaktnim prije svega zato da bi omogućio "diskretno" nošenje, odnosno zato što je mogao stati u džep kaputa. Zbog toga, a i relativno slabog dometa, je gotovo isključivo korišten za civilnu upotrebu, iako je znameniti američki general George Armstrong Custer posjedovao nekoliko komada i navodno ih koristio 1876. u bitci kod Little Big Horna. Webley & Scott je svoj model patentirao tek 1878. godine, prekasno da spriječi proizvodnju brojnih verzija od strane drugih proizvođača u svijetu.

Belgijski model kalibra .44 in je godine 1881. u Washingtonu kupio advokat Charles J. Guiteau te ga iskoristio da 2. jula 1881. izvrši atentat na predsjednika Jamesa A. Garfielda.

## Vanjske veze
Ferdinand Mannlicher

**Ferdinand Manliher** (; Majnc, 30. januar 1848 — Beč, 20. januar 1904) je bio austrijski inženjer, konstruktor streljačkog oružja.

Godine 1880. konstruisao je brzometnu pušku kalibra 11&nbsp;mm s magacinom metaka u kundaku puške, koja je poboljšana ušla u naoružanje austrougarske vojske 1886. Potom je 1888. konstruisao novu pušku kalibra 8&nbsp;mm, s magacinom ispod sanduka. Ovu pušku su uvele Njemačka (u kalibru 7,92&nbsp;mm), Rumunija (6,5&nbsp;mm), Holandija i druge države.

Uz ovo je konstruisao i brzometni karabin M.1890 kalibra 6&nbsp;mm, automatsku pušku i dva automatska pištolja, M.1894 i M.1900.

## Povezano
* Paul Mauzer
* Džon Brauning
* Puška
* Pištolj

## Literatura
* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973., knjiga peta, str. 274.

## Vanjske veze

* Biografija
Peabody (puška)

**Peabodyjeva puška** je sporometna puška ostraguša koju je 1862. u Bostonu izradio Henry O. Peabody, te koristila sistem zatvarača koji je po njemu dobio ime. Peabodyjeva puška je napravljena za vrijeme američkog građanskog rata, ali u njemu nije bila korištena. Umjesto toga je Peabody svoje modele prodavao u inozemstvu - Kanadi, Švicarskoj, Meksiku i Španiji - gdje su često kopirane i modificirane, a među kojima se najviše ističe norveško-švedski model Remington M 1867. Među državama koje su koristile kopije Peabodyjevih pušaka se našlo i Osmansko Carstvo čije su ih trupe, zahvaljujući superiornom dometu, sa velikim uspjehom koristile protiv Srba i Rusa u rusko-turskom ratu.

## Literatura
*
Histoire d'O

***Histoire d'O*** () je erotski roman francuske književnice Anne Desclos, objavljen 1954. pod pseudonimom Pauline Réage. Naslovna neimenovana protagonistica je lijepa francuska modna fotografkinja koja je u submisivnoj vezi sa muškarcem po imenu René koji je podaje drugim muškarcima, članovima tajnog društva koji prakticiraju sadomahozistički seks. Radnja detaljno prikazuje kako se zaljubi u jednog od njih te ispunjava svaku njegovu želju, ali kada otkrije da on u nju nije zaljubljen, odlučuje izvršiti samoubistvo.

Desclos je roman otpočela kao seriju pisama svom ljubavniku Jeanu Paulhanu, književniku koji je bio veliki poklonik Markiza de Sadea, ali je također zadirkivao sa time da žena nije u stanju napisati erotski roman. Objavljen je 1954. godine te je odmah zbog optužbi za opscenost doveo do suđenja i bio pod neslužbenom zabranom sve do kraja 1960-ih, kada je postao međunarodni bestseler. Emmanuelle Arsan je kasnije tvrdila da je njen poznati roman *[[Emmanuelle (roman)|Emmanuelle]]* napisala inspirirana upravo sa *Histoire d'O*. Desclos je, pak, priznala autorstvo romana tek 1994. godine, nedugo pred smrt.

*Histoire d'O* je postala predmetom nekoliko ekranizacija, od kojih su najpoznatije dvije iz 1975. godine - "meki" francuski erotski film *[[Histoire d'O (film)|Histoire d'O]]* u režiji Just Jaeckina sa Corinne Clery u glavnoj ulozi te američki tvrdi pornografski film  *[[The Story of Joanna]]* u režiji Gerarda Damiana.
MAS M1892

**Revolver d'ordonnance modèle 1892**, poznat kao i **MAS M1892** i **St. Etienne 8 mm**, kolokvijalno **Lebelov revolver**, bio je revolver koji je od 1893. do početka 1960-ih bio službeni pištolj francuskih oružanih snaga. Uveden je kao zamjena za MAS 1873 Chamelot-Delvigne i koristio je doboš sa 6 metaka od 8 mm, ispočetka sa crnim barutom, da bi se kasnije koristila municija sa bezdimnim barutom. M1892 se nazivao Lebelovim revolverom, iako konstruktor Nicolas Lebel nije sudjelovao u njegovoj konstrukciji. M1892 je bio solidne konstrukcije, relativno jednostavan za punjenje i održavanje; osnovni nedostatak, prije svega u odnosu na druge revolvere i pištolje njegovog vremena, bila je slaba snaga metka. Predstavljao je najrašineriji pištolj francuskih oružanih snaga u Prvom svjetskom ratu, ali ga je već 1915. počeo mijenjati španski poluatomatski pištolj Ruby kal. 7,5 mm. Od 1935. je francuska vojska počela koristi Modèle 1935, ali se revolver M1892 u redovima policije zadržao sve do početka 1960-ih.

## Korisnici
 

* 
* 
* 
*: *[[Compagnie des Carabiniers du Prince]]*
* 
* 

## Izvori

## Literatura

* Kinard, Jeff. *Pistols: an illustrated history of their impact*, ABC-CLIO, Inc. Santa Barbara, CA (USA) 2003. 
* McNab, Chris, *The Great Book of Guns*, Thunder Bay Press, San Diego, CA(USA), 2004. .
* Wood, J.B., *Book of Revolver Assembly and Disassembly*, Krause Publications, Iola, WI(USA), 2011. .