open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Atlantic City (film, 1980)

***Atlantic City*** je francusko-kanadski igrani film snimljen u režiji Louisa Mallea i premijerno prikazan 1980. godine. Po žanru je mješavina drame i gangsterskog filma. Radnja se događa u Atlantic Cityju, a protagonisti, koje tumače Burt Lancaster i Susan Sarandon su Lou Pascal, ostarjeli sitni gangster, i Sally Matthews, konobarica u kazinu koji se sticajem okolnosti udruže nakon što Sally dođe u posjed pošiljke kokaina koji je bio ukrao njen muž. Film je snimljen na autentičnim lokacijama u vrijeme kada je Atlantic City nakon nedavne legalizacije kockanja prolazio kroz burnu trasnformaciju, a koja se odrazila kroz intenzivno rušenje i novu gradnju kazina i ugostiteljskih objekata, koje samom filmu daje specifičnu atmosferu. *Atlantic City*, koji je Malle režirao velikim dijelom za svoju tadašnju djevojku Susan Sarandon, je prikazan na Venecijanskom festivalu gdje je osvojio Zlatni lav.

## Uloge
* Burt Lancaster ... Lou Pascal
* Susan Sarandon ... Sally Matthews
* Kate Reid ... Grace Pinza
* Robert Joy ... Dave Matthews
* Hollis McLaren ... Chrissie
* Michel Piccoli ... Joseph
* Al Waxman ... Alfie
* Sean Sullivan ... Buddy
* Robert Goulet ... sam sebe

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
*
Siete días de enero

***Siete días de enero*** () je španski igrani film snimljen 1979. godine u režiji Juana Antonija Bardema. Po žanru je mješavina drame i kriminalističkog filma, a u njemu se prikazuju stvarni događaji koji su se zbili u Španiji dvije godine ranije, za vrijeme tranzicije u demokraciju, odnosno masakr koji su simpatizeri franksitičke radikalne desnice počinili nad nekoliko advokata i sindikalnih aktivista povezanih sa ljevicom. *Siete dias de enero*, koji je imao snažan politički naboj, je prikazan na Moskovskom filmskom festivalu gdje je osvojio glavnu nagradu.

## Uloge
* Manuel Ángel Egea ... Luis Maria Hernando de Cabral
* Madeleine Robinson ... Adelaïda
* Virginia Mataix ... Pilar
* Jacques François ... Don Tomás
* Alberto Alonso as Cisko Kid

## Vanjske veze
*
Amator

***Amator*** () je poljski igrani film snimljen 1979. godine u režiji Krzystofa Kieslowskog. Po žanru je mješavina drame i crne komedije. Protagonist, čiji lik tumači Jerzy Stuhr, je tvornički radnik koji nakon rođenja prvog djeteta sebi kupuje filmsku kameru kako bi njegovo odrastanje zabilježio u kućnim filmovima. Radnja prikazuje kako nakon toga otkriva strast prema snimanju te pravi amaterske dokumentarne filmove koji će privući pažnju javnosti, ali i neprijateljstvo pretpostavljenih u tvornici i vlastite porodice.

*Amator*, djelomično inspiriran autorovim iskustvima na početku karijere, kada je pretežno snimao dokumentarce, je kasnije izazvao veliku pažnju zbog neuobičajeno realističkog prikaza prilika u tadašnjoj Poljskoj, a što je uključivalo kako klasne razlike u nominalno socijalističkom društvu, tako i široko rasprostranjenu korupciju i cenzuru. Usprkos svega toga, *Amator* je imao slabije kritike na tadašnjem Zapadu nego komunističkom Istoku, gdje je osvojio nekoliko prestižnih nagrada i od Kieslowskog učinio jedno od najpoznatijih imena poljskog filma.

## Uloge
* Jerzy Stuhr − Filip Mosz
* Małgorzata Ząbkowska − Irka, żona Filipa
* Ewa Pokas − Anna Włodarczyk
* Stefan Czyżewski − Halski, dyrektor fabryki
* Jerzy Nowak − Stanisław Osuch, kierownik Filipa
* Tadeusz Bradecki − Witek Jachowicz, przyjaciel Filipa
* Marek Litewka − Piotrek Krawczyk, sąsiad Filipa
* Bogusław Sobczuk − Kędzierski, redaktor w telewizji
* Krzysztof Zanussi − w roli samego siebie
* Andrzej Jurga – w roli samego siebie
* Tadeusz Rzepka – Wawrzyniec, pracownik-inwalida
* Aleksandra Kisielewska − sekretarka Hania

## Vanjske veze
* Academic study on Camera Buff
* 
*
Die Verlobte

***Die Verlobte*** () je istočnonjemački igrani film snimljen 1980. godine u režiji Günthera Rückera i Güntera Reischa. Predstavlja adaptaciju poluautobiografskih romana Eve Lippold, inspiriranih njenim iskustvima komunističke ilegalne aktivistice u nacističkoj Njemačkoj. Protagonistica, čiji lik tumači Jutta Wachowiak je komunistička aktivistica koja 1934. godine bude uhapšena od Gestapa i osuđena na deset godin zatvora. Radnja prikazuje kako joj tokom zatočeništva pokušava pomoći njen zaručnik (koga tumači Regimantas Adomaitis). *Die Verlobte* je prikazan na Festivalu u Karlovym Varyma gdje je osvojio Kristalni globus.

## Uloge
* Jutta Wachowiak ... Hella Lindau
* Regimantas Adomaitis ... Reimers
* Slávka Budínová ... Lola
* Christine Gloger ... Frenzel
* Inge Keller ... Irene
* Käthe Reichel ... Olser
* Hans-Joachim Hegewald ... Hensch
* Barbara Zinn ... Elsie
* Katrin Saß ... Barbara
* Ewa Zietek ... Hilde
* Ursula Braun ... Naudorf

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Die Verlobte'' auf progress-film.de
* ''Die Verlobte'' auf defa.de
Antonio Gramsci: i giorni del carcere

***Antonio Gramsci - I giorni del carcere*** () je italijanski crno-bijeli biografski film snimljen 1977. godine u režiji Lina Del Fre. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Riccardo Cucciolla, je italijanski komunistički aktivist i marksistički teoretičar Antonio Gramsci. Radnja prikazuje kako je bio uhapšen i osuđen na višegodišnju zatvorsku kaznu od fašističkog režima, te kako se za vrijeme zatočeništva prisjeća svog života, ali i razvija vlastitu doktrinu koja će predstavljati otklon od marksističko-lenjinističke dogme. Cucciolli se uloga Gramscija smatra jednom od najboljih u karijeri.

## Uloge
*Riccardo Cucciolla ... Antonio Gramsci
*Lea Massari ...  Tania
*Mimsy Farmer ... Giulia
*Jacques Herlin ...  Lo Santo
*Franco Graziosi ... Dmitrij Manuilski
*Luigi Pistilli ...  Gennaro Gramsci
*John Steiner ...  Laurin
*Biagio Pelligra ... Bruno
*Paolo Bonacelli ...  Bocchini 
*Gianfranco Bullo ... Palmiro Togliatti 
*Pier Paolo Capponi ...  Enrico

## Izvori

## Vanjske veze
*
Lenjivci plodne doline

***Lenjivci plodne doline*** (, translit. I tembelides tis eforis kiladas) je grčki igrani film snimljen 1978. godine u režiji Nikosa Panjotopulosa. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana francuskog pisca Albera Koserija. Radnja se događa u velikoj kući u koju se otac doselio sa tri sina i lijepom sluškinjom, a gdje će ih sve obuzeti neobična kombinacija apatije i divlje strasti.

## Vanjske veze
*
Villa Serego

**Villa Serego** je renesansna vila u sjevernotalijanskom naselju San Pietro in Cariano (Provincija Verona), koju je projektirao Andrea Palladio.

## Historija i karakteristike
Naručilac vile bio je veronski aristokrat Marcantonio Serego koji je 1552. od oca naslijedio veliko feudalno imanje Santa Sofija, ali je tek 1565. odlučio radikalno obnoviti kompleks građevina na imanju. Villa Serego bila je jedna od posljednjih vila koju je projektirao Palladio i po mnogočemu drugačija od njegovih dotadašnjih projekata. On je sve prostorije slova rasporedio oko velikih unutrašnjih dvorišta, vjerojatno inspiriran tipičnom rimskom vilom. Umjesto cigle i maltera, ovaj put je gradio od kamena jer je naručilac Serego nedaleko imao veliki kamenolom. Od tog istog vapnenca i to od grubo isklesanih blokova, podigao je niz monumentalnih jonskih stupova i tako stvorio osjećaj snage i moći koji dotad nije imala nijedna njegova vila.

Sredinom 19. vijeka vila je doživjela radikalnu rekonstrukciju koju je obavio arhitekt Luigi Trezza koji je na zapadnom boku dogradio nove prostorije Villa Serego je 1996. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedan od objekata lokaliteta Historijski centar Vicenze i Palladijeve vile.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Villa Sarego a Santa Sofia, San Pietro in Cariano (VR)'' (na portalu Palladio museum)
Lođa

**Lođa** (talijanski: *loggia*, od starofrancuskog: *loge*, srednjovjekovni latinski: *laubia* = odrina, sjenica /od loze/) je prostorija, hodnik, galerija ili trijem bez zida (otvoren) sa jedne ili više strana.

U stambenoj arhitekturi XX-XXI stoljeća, naziv "lođa" približava se konceptu modificiranog balkona zakopanog u zid i otvoren samo s jedne strane, ponekad ostakljen. Takva identifikacija loggie i balkona je pogrešna u smislu povijesti i teorije arhitekture, budući da su povijesno loggie nastale kao galerije na prvom katu talijanskih palača otvorenih u ulični prostor ili gradski trg.

## Historija i karakteristike
 
Lođe su produkt naroda mediteranskog bazena, kraja u kom je ljeti suviše vruće pa treba imati neki prostor zaštićen od Sunca. Za lođe su znali još antički Egipćani, oni su ih gradili na krovovima ili oko unutrašnjeg dvorišta.

U srednjovjekovnoj i renesansnoj Italiji, lože su se često podizale uz trgove kao mjesta za sastanke. Takva je fiorentinska Loggia dei Lanzi, koju su 1376. započeli graditi Benci di Cione i Simone di Francesco. Lođe su se gradile i po vilama, naročito kao uzdužne galerije na katu zgrade. Često su i bogato dekorirane, takva je naprimjer rimska Villa Farnesina koju je Rafael oslikao freskama.

## Povezano
* Trijem
* Portik
* Peristil

## Reference

## Vanjske veze

* ''Lođa''
Jesenji maraton

***Jesenji maraton*** () je sovjetski igrani film snimljen 1979. godine u režiji Georgija Danelije. Po žanru predstavlja kombinaciju drame i romantične komedije. Protagonist, čiji lik tumači Oleg Basilašvili, je lenjingradski profesor engleskog jezika koji se nađe rastrzan između supruge (čiji lik tumači Natalija Gundareva) i ljubavnice (čiji lik tumači Marina Nejolova). Film je prikazan na Filmskom festivalu u San Sebastianu gdje je osvojio Zlatnu školjku.

## Uloge
* Oleg Basilašvili ... Andrej Pavlovič Buzikin
* Natalija Gundareva ... Nina Jevlamplejevna Buzikina
* Marina Nejolova ... Ala Mihajlovna Jermakova – Buzikonova ljubavnica
* Jevgenij Leonov ... Vasilij Ingnajtijevič Haritonov – Buzikinov susjed
* Norbert Kuchinke ... Bill Hansen, danski profesor
* Nikolaj Krjučkov ... Ujak Kolja, Alin susjed
* Galina Volček ... Varvara Nikitična
* Olga Bogdanova ... Jelena - Buzikinova kćer (kao O.Bogdanova)

## Reference

## Vanjske veze

*
Stado (film)

***Sürü*** () je turski igrani film snimljen 1978. godine u režiji Yilmaza Güneya i Zekija Öktena. Po žanru je drama, a radnja prikazuje kako porodica seljaka iz zabačenih krajeva istočne Turske pokušava riješiti svoje egzistencijalne probleme tako što stado ovaca dotjera na tržnicu u Ankaru te kako ih pri tome čekaju svakakva iskušenja. *Sürü* je jedan od nekoliko filmova koje je Güney posredno režirao dajući instrukcije iz zatvora gdje je izdržavao kaznu. Postigao je veliki uspjeh na domaćim i stranim festivalima.

## Uloge

## Vanjske veze
*
*TurkishFilmChannel  Distributor page for the film
Vrata raja (film, 1968)

***Vrata raja*** () je britansko-jugoslavenski igrani film snimljen 1968. godine u režiji Andrzeja Wajde. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana poljskog pisca Jerzyja Andrzejewskog. Radnja se događa 1212. godine i prikazuje kako mladić po imenu Jacques (čiji lik tumači John Fordyce) tvrdi da je dobio viziju kako će pod njegovim vodstvom nedužna djeca osloboditi Jeruzalem od muslimanske vlasti, dok redovnik (čiji lik tumači Lionel Stander) ispovijeda njegove sljedbenike koji će krenuti u Dječji križarski rat, postepeno shvaćajući kako motiv za pohod nije Božja volja nego neuzvraćena ljubav.

## Uloge
* Lionel Stander – Redovnik
* Ferdy Mayne – Grof Ludovic de Vendôme
* Mathieu Carrière – Alexis Melissen
* Pauline Challoner – Blanche
* John Fordyce – Jacques de Cloyes
* Jenny Agutter – Maud de Cloyes
* Dragomir Felba – Križar 1
* Denis Gilmore – Robert (kao Dennis Gilmore)
* Gojko Kovačević – Križar 2
* Ljabomir Radavic – Križar 3
* Kynaston Reeves – Opat
* Janez Vrhovec – François

## Reference

## Vanjske veze
*
The Comic

***The Comic*** () je američki igrani film snimljen 1969. godine u režiji Carla Reinera. Po žanru je mješavina drame i komedije, a inspiriran je životom i djelom znamenitog hollywoodskog komičara Bustera Keatona. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Dick Van Dyke, je Billy Bright, vodviljski klaun koji na samim počecima Hollywooda postaje velika zvijezda nijemih komedija. Radnja započinje protagonistovim pogrebom u kojem on kroz flashbackove iz mrtvačkog sanduka autoironično komentira kako je stekao slavu, novac i porodicu, ali kako je sve to uništio ego, sklonost piću i nesposobnost da se prilagodi zvučnim filmovima. Reiner, koji je također bio ko-scenarist, je film namijenio Van Dykeu, koji je tada bio uživao vrhunac zahvaljujući popularnim humorističkim TV-serijama, i koji je često navodio komičare nijeme ere poput Stana Laurela kao svoje velike uzore. Film nije imao uspjeha u kino-dvoranama, a što je Van Dyke kasnije tumačio lošom distribucijom.

## Uloge

* Dick Van Dyke ... Billy Bright / Billy Bright, Jr. 
* Michele Lee ... Mary Gibson
* Mickey Rooney ... Martin "Cockeye" Van Buren
* Cornel Wilde ... Frank Powers
* Nina Wayne ... Sybil
* Pert Kelton ... Mama
* Steve Allen ... sam sebe
* Barbara Heller ... Ginger

* Ed Peck ... Edwin G. Englehardt
* Jeannine Riley ... Lorraine
* Gavin MacLeod ... Prvi režiser
* Jay Novello ... Miguel
* Craig Huebing ... Doctor
* Paulene Myers ... Phoebe
* Fritz Feld ... Armand
* Isabel Sanford ... Žena u reklami za deterdžent

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Alambrista!

***Alambrista!*** () je američki igrani film snimljen 1977. godine u režiji Roberta M. Younga. Po žanru je drama, a protagonist, koga tumači Domingo Ambriz, je mladi Meksikanac koji, suočen sa siromaštvom, iz rodnog Michoacana ilegalno prelazi američku granicu kako bi pokušao pronaći posao dovoljno plaćen da može prehraniti porodicu. Radnja prati njegov život obilježen naporima da izbjegne imigrantsku službu. *Alambrista!*, napravljen sa niskim budžetom u nezavisnoj produkciji je prikazan na Kanskom festivalu gdje je osvojio Nagradu za najbolju fotografiju. Usprkos toga, kao i još nekoliko prestižnih nagrada, relativno brzo je pao u zaborav.

## Uloge
*Domingo Ambriz ... Roberto
*Trinidad Silva ... Joe
*Linda Gillen ... Sharon
*Ned Beatty ... Angelo Coyote
*Jerry Hardin ... Čovjek u kavani

## Reference

## Vanjske veze
*
*
Przekładaniec (TV film)

***Przekładaniec*** je poljski crno-bijeli kratki televizijski film snimljen 1968. godine u režiji Andrzeja Wajde. Po žanru je science fiction komedija, a temelji se na radio-drami *Czy pan istnieje Mr Jones?* Stanislawa Lema. Radnja prikazuje kako je vozač auto-utrka u bliskoj budućnosti zbog čestih nesreća ugrađivao umjetne nadomjestke za organe, ali ih više ne može isplaćivati, te ga proizvođač tuži nastojeći povratak isporučene robe.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* „Przekładaniec” na stronach reżysera 
* ''Filmowe światy Stanisława Lema'', Jerzy Koralewski, 13 lutego 2003, stopklatka.pl 
* 
*
Polowanie na muchy

***Polowanie na muchy*** () je poljska filmska komedija snimljena 1969. godine u režiji Andrzeja Wajde. Protagonist, čiji lik tumači Zygmunt Malanowicz, je mladi bibliotekar koji živi u malom stanu sa ženom, sinom i ženinim roditeljima. Radnja prikazuje kako mu odušak od frustrirajuće svakodnevnice pruži lijepa i mlada djevojka (čiji lik tumači Malgorzata Braunek) koja posjećuje njegovu biblioteku. *Polowanie na muchy* je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je izazvao pažnju zbog atipičnog žanra i stila za Wajdu, ali i kritike zbog navodne mizoginije.

## Uloge
* Zygmunt Malanowicz - Wlodek
* Malgorzata Braunek - Irena
* Ewa Skarzanka - Hanka, Wlodekova supruga
* Hanna Skarzanka - Hankina majka
* Józef Pieracki - Hankin otac
* Daniel Olbrychski - Kipar
* Irena Dziedzic - Novinar
* Leszek Drogosz - Milicajac
* Jacek Fedorowicz - Direktor
* Marek Grechuta - Sin VIP-a
* Irena Laskowska - Urednikova supruga
* Julia Bratna - Djevojčica
* M. Ziólkowski - Dječak
* Leon Bukowiecki - Urednik
* Krzysztof Burnatowicz

## Reference

## Vanjske veze
*
Villa Piovene

**Villa Piovene** je renesansna vila u naselju Lugo di Vicenza kod sjevernotalijanskog grada Vicenze, koju je projektirao Andrea Palladio.

## Historija i karakteristike
Oko Palladijevog autorstva u realizaciji ove vile ima jako puno sumnji, prije svega jer je nije uvrstio u svoj traktat *[[I quattro libri dell'architettura|I quattro libri]]*, dok je Villa Godi koja se nalazi nekoliko stotina metara dalje uvrštena u isti. Ipak, ono što je najvažnije i što pobuđuje najveću sumnju su karakteristike vile jer su prozori izbijeni po fasadi bez posebnog reda, a portik je nasilno nabijen na korpus građevine.

Ono što je sigurno je to da je vila rezultat najmanje tri intervencije. Iz dokumenata se vidi da je na mjestu današnje postojala manja kuća koja je najvjerovatnije izgrađena prije 1541. godine. Ona je 1587. proširena dogradnjom portika, i konačno treći put u prvoj polovici 18. vijeka kada je arhitekt Francesco Muttoni dogradio bočno krilo i uredio park te najvjerovatnije sagradio dvostruko stepenište koje vodi do portika. Monumentalno prilazno stepenište sa skulpturama izgrađeno je nešto ranije, odnosno 1703. godine.

Villa Piovene je 1996. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedan od objekata lokaliteta Historijski centar Vicenze i Palladijeve vile.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Villa Piovene, Lugo Vicentino (VI)'' (na portalu Palladio museum)
Hodnik

**Hodnik** ili **koridor** (francuski: *corridor*, talijanski: *corridore*) je dugačka, najčešće i uska prostorija koja se koristi kao unutrašnja veza (put) do ostalih prostorija duž njega.

Ali *koridor* u Međunarodnom pravu znači i uski pojas državnog teritorija - kojim se daje pravo prolaza nekoj drugoj privilegiranoj državi ili izlaz na more. 
U historiji je bilo više takvih koridora (Bolivija - Čile) ali je vjerojatno najpoznatiji onaj iz Međuratnog perioda kad je Weimarska Republika na osnovu Versajskog mirovnog sporazuma morala Poljskoj osigurati prolaz do Baltičkog mora.

Termin *koridor* postoji i u transportu - *Transportni koridor*, a misli se na neki magistralni pravac.

## Reference

## Vanjske veze

* ''koridor''
A Boy Named Charlie Brown

***A Boy Named Charlie Brown*** () je američki cjelovečernji animirani film snimljen 1969. godine u režiji Bila Melendeza. Scenario je napisao Charles M. Schultz prema vlastitom stripu *[[Peanuts]]*. Naslovni protagonist je dječak koji odlazi na natjecanje u slovkanju. *A Boy Named Charlie Brown* je imao dobru gledanost i tadašnji američki kritičari su smatrali da je njime razbijen dotadašnji monopol studija Walt Disney Pictures na cjelovečernje animirane filmove.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Peanuts Pictures at DVD Active
Northern Lights (film, 1978)

***Northern Lights*** () je američki igrani film snimljen 1978. godine u režiji Johna Hansona. Po žanru je historijska drama, a radnja se događa u Sjevernoj Dakoti početkom 20. vijeka i prikazuje kako su se tamošnji farmeri, ogorčeni iskorištavanjem od strane banaka ili velikih korporacija udružili u populistički pokret poznat pod imenom Nestranačka liga. *Northern Lights* je napravljen s niskim budžetom u nezavisnoj produkciji na autentičnim lokacijama, pri čemu se sa izuzetkom troje glavnih glumaca, koristili naturščici. Samo snimanje su obilježile nepovoljne vremenske prilike, prije svega neuobičajena hladnoća zbog čega su filmaši morali pojedine scene snimati u izuzetno kratkim intervalima. Prikazan je Kanskom festivalu gdje je osvojio nagradu Camera d'Or.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Cannes Film Festival at IMDb .
Histoire d'Adrien

***Histoire d'Adrien*** () je francuski igrani film snimljen 1980. godine na okcitanskom jeziku u režiji i po scenariju Jean-Pierrea Denisa. Po žanru je drama, a naslovni protagonist je nezakonito dijete koje odrasta u prvim decenijama 20. vijeka. Radnja prikazuje njegovu službu u Prvom svjetskom ratu, kao i sudjelovanje u željezničkim štrajkovima 1920-ih. Premijerno je prikazan na Kanskom filmskom festivalu gdje je osvojio nagradu Caméra d'Or.

## Uloge
* Bernard Sautereau ... Mladi Adrien 
* Serge Dominique ... Odrasli Adrien 
* Marcelle Dessalles ... Otac 
* Pierre Dienade ... Majka
* Jean-Paul Geneste ... Roger 
* Marie-Claude Kergoat ... Pastirica
* Christian Murat ... Brat
* Odette Peytoureau ... Baka
* Nadine Reynaud ... Marguerite

## Reference

## Vanjske veze
*
Deprisa, deprisa

***Deprisa, deprisa*** () je špansko-francuski igrani film snimljen u režiji Carlosa Saure i premijerno prikazan početkom 1981. godine. Po žanru je drama, a radnja se događa u "problematičnoj" četvrti Madrida. Protagonisti su članovi maloljetničke bande koja se bavi sitnim pljačkama, odnosno djevojka koja se sa njima druži. *Deprisa, deprisa* je premijerno prikazana na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojila Zlatni medvjed, a tokom redovne kino-distribucije u Španiji je doživjela izuzetan uspjeh. Sa druge strane Saura, koji je u filmu radi autentičnosti koristio naturščike odnosno prave maloljetne kriminalce, je bio optuživan za to da je glumce umjesto novcem plaćao drogom, a sam film da promovira drogu i nasilje. *Deprisa, deprisa* je kasnije od dijela kritičara bio opisivan kao film koji u kontekstu 20. vijeka nastoji svoje protagoniste prikazati kao romantične buntovnike protiv društvenog poretka.

## Uloge
* Berta Socuéllamos Zarco (*Ángela*)
* José Antonio Valdelomar (*Pablo*)
* Jesús Arias Aranzueque (*Meca*)
* José María Hervás Roldán (*Sebas*)
* María del Mar Serrano (*María*)
* Consuelo Pascual (*abuela de Pablo*)
* Lucio Fernández Felipe (*Julio*)

## Izvori

## Literatura
*D'Lugo, Marvin, *The Films of Carlos Saura*, Princeton University Press, 1991, 
*Stone, Robe,* Spanish Cinema*, Pearson Education, 2002, 
* Strictly Film School 

## Vanjske veze
* 
* Strictly Film School
Brzezina (film)

***Brzezina***  je poljski igrani film snimljen 1970. godine u režiji Andrzeja Wajde. Po žanru je drama, a temelji se na istoimenoj pripovjetci Jarosława Iwaszkiewicza. Radnja se događa u međuratnoj Poljskoj, a protagonist, čiji lik tumači Daniel Olbrychski je mladić smrtno obolio od tuberkuloze koji se sa liječenja u inozemstvu vraća na porodično imanje gdje će nastojati posljednje dane života provesti nastojeći što više uživati, ali koji pri tome otkrije neke mračne porodične tajne.

## Uloge
* Daniel Olbrychski – Bolesław
* Emilia Krakowska – Malina
* Olgierd Łukaszewicz – Stanisław
* Marek Perepeczko – Michał
* Jan Domański – Janek
* Danuta Wodyńska – Katarzyna
* Elżbieta Żołek – Ola

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* "Brzezina" na stronach reżysera 
* 
* *[http://www.akademiapolskiegofilmu.pl/pl/historia-polskiego-filmu/filmy/brzezina/9 Brzezina]  *w bazie Akademia Polskiego Filmu
Villa Godi

**Villa Godi** je renesansna vila u naselju Lugo di Vicenza pokraj sjevernotalijanskog grada Vicenze, koju je projektirao Andrea Palladio.

## Historija i karakteristike
Palladio je započeo projektirati ovu vilu 1537. za braću Girolama, Pietra i Marcantonia Godija, a završio je 1542. godine. U to vrijeme najvjerojatnije je bio početnik-suradnik za arhitekturu u radionici Gerolama Pittonija i Giacoma Da Porlezza. Zapravo je rekonstrukciju tog porodičnog poljoprivrednog imanja započeo još njihov otac Enrico Antonio Godi koji je 1533. sagradio duguljastu štalu u dvorištu na lijevoj strani. Kako je to bio prvi Palladijev projekt, on ga je i objavio u svom traktatu *[[I quattro libri dell'architettura|I quattro libri]]*.

Villa Godi označava početnu fazu njegovih napora da osmisli novi tip ruralne vile i očigledne želje da poveže lokalnu tradiciju s novim tendencijama i metodama u arhitekturi. Palladio je u to vrijeme još uvijek puno učio i skupljao iskustva uz pomoć svog velikog mecene Gian Giorgia Trissina. Rezultat njegova rada je masivna asketska građevina lišena bilo kakve dekoracije, što je bilo tipično za tradiciju 15. vijeka. To je strogo simetrična zgrada s blago uvučenim centralnim dijelom fasade, koji ima lođu s tri luk na prvom katu. Simetričan je i tlocrt, jer se iz centralnog dijela gdje se nalazi lođa i salon ulazi u dva stana sa po četiri prostorije.

Krajem 1540-ih padovanski slikar Gualtiero Padovano počeo je oslikavati enterijer (lođa i desno krilo), nakon njega posao je početkom 1560-ih nastavio mantovanski slikar Giovanni Battista Zelotti koji je oslikao salon i lijevo krilo. Posljednju prostoriju ispred lođe oslikao je veronski slikar Battista del Moro. Istovremeno s radovima na dekoraciji, Palladio je ponovno intervenirao na korpusu vile i to tako što je probio stražni zid salona, i tako ga otvorio prema stražnjem vrtu kog je povezao velikim polukružnim stepeništem.

Villa Godi je 1996. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedan od objekata lokaliteta Historijski centar Vicenze i Palladijeve vile.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Villa Godi, Lugo Vicentino (VI)'' (na portalu Palladio museum)
Krajobraz po bitwie

***Krajobraz po bitwie*** () je poljski igrani film snimljen 1970. godine u režiji Andrzeja Wajde. Po žanru je drama, a temelji se na priči *Bitwa pod Grunwaldem* Tadeusza Borowskog, inspiriranoj autorovim iskustvima za vrijeme Holokausta. Protagonist, čiji lik tumači Daniel Olbrychski je mladi poljski pjesnik koji 1945. godine bude oslobođen iz nacističkog koncentracionog logora, te na nagovor bivše jevrejske zatvorenice (čiji lik tumači Stanisława Celińska) odlazi u logor za raseljene osobe u američkoj okupacijskoj zoni. Radnja prikazuje kako je ona zaljubljena u njega, ali kako se on zbog iskustava u logoru suspregao emocije i ne može sa njom vezati sve dok mu emocije ne vrati tragična igra slučaja.

## Uloget
* Daniel Olbrychski - Tadeusz
* Stanisława Celińska - Nina
* Aleksander Bardini - Profesor
* Tadeusz Janczar - Karol
* Zygmunt Malanowicz - Svećenik
* Mieczysław Stoor - Zastavnik
* Leszek Drogosz - Tolek
* Stefan Friedmann - Ciganin
* Jerzy Oblamski - Zatvorenik
* Jerzy Zelnik - Američki zapovjednik
* Malgorzata Braunek - Njemica
* Anna German - Amerikanka
* Agnieszka Perepeczko - Ninina prijateljica
* Alina Szpak - Njemica
* Józef Pieracki - Kuhar

## Izvori

## Vanjske veze
*  Krajobraz po bitwie (Landscape After The Battle) at www.wajda.pl 
*
Wesele (drama)

***Wesele*** () je drama poljskog književnika Stanisława Wyspiańskog objavljena 1901. godine. Inspirirana je stvarnim događajima, odnosno vjenčanjem Wyspianskovog kolege i prijatelja Lucjana Rydela za seljanku. Radnja prikazuje kako se pjesnik iz dobre porodice ženi za seljanku te iz grada odlazi vjenčanje proslaviti na selu, gdje će se sretati sa neobičnim likovima koji simboliziraju ličnosti iz poljske historije, odnosno različite političke stavove u tada podijeljenoj Poljskoj. *Wesele* se smatra jednim od najvažnijih dramskih djela književno-umjetničkog pokreta Mlada Poljska.

Godine 1972. je ekranizirana kao istoimeni igrani film u režiji Andrzeja Wajde.
Wesele (film, 1973)

***Wesele*** () je poljski igrani film snimljen u režiji Andrzeja Wajde i premijerno prikazan početkom 1973. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene drame Stanisława Wyspiańskog. Radnja se događa sredinom 19. vijeka i prikazuje vjenčanje mladog pjesnika za seljanku, te proslave tokom koje učesnici sreću likove koji simboliziraju poljsku historiju odnosno različite ideologije u tada podijeljenoj Poljskoj.

## Uloge
*Izvor: FilmPolski.pl*

* Daniel Olbrychski – Pan Młody
* Ewa Ziętek – Panna Młoda
* Andrzej Łapicki – Poeta
* Wojciech Pszoniak – Dziennikarz/Stańczyk
* Franciszek Pieczka – Czepiec
* Marek Walczewski – Gospodarz
* Izabella Olszewska – Gospodyni
* Maja Komorowska – Rachela
* Marek Perepeczko – Jasiek
* Gabriela Kownacka – Zosia
* Olgierd Łukaszewicz – Widmo
* Bożena Dykiel – Kasia
* Janusz Bukowski – Kasper
* Artur Młodnicki – Wernyhora
* Wirgiliusz Gryń – Upiór (Jakub Szela)
* Leszek Piskorz – Staszek
* Czesław Wołłejko – Hetman
* Mieczysław Voit – Żyd, ojciec Racheli
* Hanna Skarżanka – Klimina
* Małgorzata Lorentowicz – Radczyni
* Andrzej Szczepkowski – Nos
* Emilia Krakowska – Marysia, siostra Panny Młodej
* Mieczysław Stoor – Wojtek
* Barbara Wrzesińska – Maryna
* Henryk Borowski – Dziad
* Kazimierz Opaliński – Ojciec
* Maria Konwicka – Haneczka
* Anna Góralska – Isia
* Mieczysław Czechowicz – Ksiądz
* Wiktor Grotowicz – Widmo przy Hetmanie
* Czesław Niemen – Chochoł (głos)

oraz

* „Kamionka” (Zespół Ludowy z Łysej Góry)
* „Koronka” (Zespół Ludowy z Bobowej)
* „Opocznianka” (Zespół Ludowy z Opoczna)

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''Wesele'' na stronach reżysera 
* Realizacja "Wesela" według Stanisława Wyspiańskiego w reżyserii Andrzeja Wajdy w PKF na stronie KronikaRP
*
Człowiek z marmuru

***Człowiek z marmuru*** () je poljski igrani film snimljen u režiji Andrzeja Wajde i premijerno prikazan početkom 1977. godine, poznat kao jedno od najboljih ostvarenja njegove filmografije i jedno od najznačajnijih politički angažiranih ostvarenja poljske i evropske kinematografije 1970-ih.

Po žanru je drama, a radnja paralelno prati dvije međusobno povezane priče u dva vremenska perioda. Godine 1976. studentica filmske režije Agnieszka (čiji lik tumači Krystyna Janda) za svoj diplomski rad odluči snimiti dokumentarni film o Macieju Birkutu (čiji lik tumači Jerzy Radziwiłowicz), mladom radniku koji je krajem 1940-ih i početkom 1950-ih bio slavljen kao udarnički heroj od strane tada staljinističkih vlasti da bi iznenada pao u nemilost i nestao.

*Człowiek z marmuru* je snimljen u vrijeme kada je tadašnji komunistički režim malo olabavio svoju čvrstu kontrolu nad sadržajem filmova, te su nakon međunarodne premijere brojni kritičari i strani gledatelji bili iznenađeni eksplicitnošću s kojom je Wajda u svom filmu prikazivao tamne strane poratne Poljske, bilo da je riječ o staljinističkoj propagandni i represiji, bilo načinima na koji su tadašnje vlasti to nastojale zataškati. Originalni scenarij je, međutim, bio napisan još 1962. godine i trebale su proći godine prije nego što su vlasti odobrile njegovo snimanje; čak i tada je bio cenzuriran, te je Wajda završetak filma namjerno ostavio ambivalentnim, ne objašnjavajući okolnosti Birkutove smrti, koja je u originalnom scenariju bila posljedica krvavih nereda 1970. godine.

Wajda je četiri godine kasnije snimio nastavak pod naslovom  *[[Człowiek z żelaza]]* koji se bavio tada aktualnim sindikalnim pokretom Solidarnost.

## Uloge
* Jerzy Radziwiłowicz – Mateusz Birkut / Maciej Tomczyk
* Krystyna Janda – Agnieszka
* Tadeusz Łomnicki – Jerzy Burski
* Jacek Łomnicki – Mladi Burski
* Michał Tarkowski – Wincenty Witek
* Piotr Cieślak – Michalak
* Wiesław Wójcik – Jodła
* Krystyna Zachwatowicz – Hanka
* Magda Teresa Wójcik – Montažer
* Bogusław Sobczuk – TV producent
* Leonard Zajączkowski – Leonard Zajączkowski, kamerman
* Jacek Domański – Snimatelj zvuka
* Irena Laskowska – Radnik u muzeju
* Zdzisław Kozień – Agnieszkin otac
* Wiesław Drzewicz – Hankin muž
* Saskia Taylor – Hankina kćer
 
## Vanjske veze
* 
* 
* 
* *[http://www.akademiapolskiegofilmu.pl/pl/historia-polskiego-filmu/filmy/czlowiek-z-marmuru/14 Człowiek z marmuru] * w bazie Akademii Polskiego Filmu
Smuga cienia

***Smuga cienia*** () je poljsko-britanski igrani film snimljen 1976. godine. Po žanru je derama, a predstavlja adaptaciju pripovjetke *[[The Shadow Line]]* poljsko-britanskog pisca Josepha Conrada. Radnja se događa u Aziji krajem 19. vijeka i prikazuje kako mladi pomorac nakon smrti kapetana pokušava preuzeti zapovijedanje barkom koji plovi od Bangkoka prema Singapuru.

## Uloge
* Marek Kondrat ... kapitan Joseph Conrad-Korzeniowski
* Graham Lines ... pierwszy oficer Burns
* Tom Wilkinson ... kucharz Ransome
* Berhard Archard ... kapitan Elis
* Martin Wyldeck ... kapitan Giles
* Piotr Cieślak ... drugi oficer Miles

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Apostolski oci

Izraz **Apostolski oci** (; ) označava grupu ranokršćanskih pisaca koji su bili neposredni učenici apostola, ili se pretpostavlja da su to mogli biti. Oni spadaju među najranije kršćanske pisce, čija su djela sačuvana u cijelosti ili fragmentarno, a napisana su u razdoblju od konca 1. pa do polovice 2. stoljeća. 

Naziv "Apostolski otac", nastao je u 17. stoljeću, prvi ga je koristio patrolog J. B. Cotelier, koji je g. 1672. u Parizu objavio knjigu: "Patres aevi apostolici",  u kojoj govori  petorici otaca: Barnabi, Klementu Rimskom, Ignaciju Antiohijskom, Polikarpu i Hermi. Njima su kasnije pridodani: Papija Hijerapolski, te nepoznati pisac "Poslanice Diognetu". U prošlom stoljeću (19.), pronađen je drevni spis Didahe, te je pribrojen spisima Apostolskih otaca.

Djela Apostolskih otaca pokazuju usku vezu sa svetim Pismom, (osobito s poslanicama i usmenom predajom), kako po svom sadržaju tako u načinu izražavanja. U vrijeme nastajanja tih spisa, još ne bijaše kompletiran Novi Zavjet. Didahe je napisan prije Apokalipse i Ivanova Evanđelja. Barnabina, te Klementova poslanica, su nastali u isto vrijeme kad Apokalipsa i četvrto Evanđelje.

Spisi Apostskih otaca su više pastoralnog karaktera. Pisani su uglavnom jednostavnim i lako razumljivim jezikom. Budući da nisu imali apologetskih ciljeva (obraćaju se kršćanima), ti spisi jednostavno slijede vjernicima dobro poznatu Božju riječ i na njoj grade svoj govor. Stoga u tim drevnim spisima nećemo naći metodičkog, organičkog i iscrpnog izlaganja kršćanskog nauka.
    
Djela tih ranokršćanskih pisaca su nastala u raznim krajevima: Rimu, Antiohiji, Smirni..., i premda su plod raznih okolnosti, autora i mjesta nastanka, ipak jasno izražavaju jedinstvo vjere u Krista, koji sve povezuje u svojoj Crkvi. Apostolski oci iznose svoja osobna iskustva vjere i povijesne stvarnosti svoga vremena. U njihovim se djelima osjeća velika ljubav prema Kristu, što je izraženo osobito u njihovoj želji da ga nasljeduju. To nasljedovanje ide sve do čežnje za mučeništvom, kao najizvrsnijem sudjelovanju u Kristovim patnjama.

Spisi Apostolskih otaca, premda nemaju duboke i razrađene teologije, vrlo su važni za kasnije teološko umovanju. U njima nalazimo, najneposrednija svjedočanstva prve i druge kršćanske generacije. Iz tih djela može se vidjeti kako su prve generacije doživjele i shvatile Krista i njegovo propovijedanje, te djelovanje i ulogu apostola. 

Spisi Apostolskih otaca donose i važne podatke o organizaciji prvih kršćanskih zajednica. Povod njihovom nastajanju uglavnom bijahu neposredna potreba ili događaj u pojedinim mjesnim crkvama. 

Pokazatelj velikog ugleda tih drevnih spisa, jest činjenica da su neki od njih smatrani kanonskim, tj. inspiriranim poput knjiga Svetog pisma."

## Izvori

## Vanjske veze
*Patres Apostolici lingua Theodisca 
*Patres Apostolici lingua Francogallica 
*''Apostolic Fathers'', Encyclopædia Britannica, 1911 .
Villa Pisani (Bagnolo)

**Villa Pisani** je renesansna vila u naselju Lonigo kod sjevernotalijanskog grada Vicenze, koju je projektirao Andrea Palladio.

## Historija i karakteristike
Gradnja Ville Pisani je počela 1542. i predstavlja pravu prekretnicu u karijeri mladog Palladija jer su braća Pisani bili dio mletačke aristokracije, pa je preko njih Palladio došao do bogate klijentele i to prije svega u Vicenzi. Pisani su postali vlasnici velikog poljoprivrednog imanja od preko 1200 oranica, kupivši ga 1523. od porodice Nogarola. Na imanju je dakle već bila njihova kuća koju je Palladio uklopio u svoj projekt, tako da je već 1545. nova Villa Pisani u osnovi bila podignuta. Na jednoj karti iz 1562. na stražnjem dijelu dvorišta vidljiva je velika štala s dva golubarnika, kojoj se divio Vasari. Ona je kasnije srušena i zamijenjena sadašnjom građevinom iz 19. vijeka.

Palladio se prihvatio kompleksnog zadatka jer s jedne strane trebao je kreirati vilu koja bi odgovarala profinjenom ukusu braće Pisani, ali istovremeno uz nju podići funkcionalne objekte za ozbiljan poljoprivredni pogon, sa štalama, ambarima, sjenicima i kokošinjcima. Palladio je inspiraciju potražio u klasičnoj arhitekturi, tako da njegova vila leži kao i rimski hram na visokoj bazi.

Veliki centralni salon tlocrta u obliku slova *T* pokrio je bačvastim svodom, tako da liči na rimske terme, osvijetlio ga je velikim prozorima i bogato dekorirao. Tako je stvorio radikalno drugačiji prostor, veći i kvalitetniji od tradicionalno manjih predpaladijskih vila, prekrivenih ravnim stropom s drvenim gredama. Vilu je freskama oslikao Francesco Torbido (1482/1484–1561), sa scenama iz Ovidijevih Metamorfoza.

Velika londonska kolekcija paladijevih crteža jasno dokumentira evoluciju njegovog projekta, od prvih skica do putovanja u Rim i utjecaja koji je izazvao. Tamo je pored objekata klasične arhitekture vidio i djela svojih suvremenika, kao što je Rafaelova Villa Madama i Bramanteov Belvedere, što je jako utjecalo na njega. Pored toga, u svom nacrtu zadržao je i neke
venecijanske elemente, od rasporeda prostorija do lođe zatvorene sa dva tornjića, što je već realizirao na Villi Trissino.

Villa Pisani je 1996. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedan od objekata lokaliteta Historijski centar Vicenze i Palladijeve vile.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Villa Pisani, Lonigo (VI)'' (na portalu Palladio museum)
Villa Pojana

**Villa Pojana** je renesansna vila u naselju Poiana Maggiore kod sjevernotalijanskog grada Vicenze, koju je projektirao Andrea Palladio.

## Historija i karakteristike
Vilu je od Palladija naručio Bonifacio Poiana, aristokrat iz Vicenze i član vrlo moćne porodice u Mletačkoj Republici, koja je još od srednjeg vijeka imala feude u tom kraju. Na terenu gdje se trebala izgraditi vila već se nalazio manji dvorac s tornjem iz 15. vijeka. Palladio je vjerojatno projektirao vilu krajem 1540-ih, a građevinski radovi dovršeni su 1563. godine. Tada je dovršena i njena dekoracija koju su obavili slikari Bernardino India i Anselmo Canera te skulptor Bartolomeo Ridolfi.

U traktatu *[[I quattro libri dell'architettura]]*, kao i u londonskoj kolekciji Palladijevih crteža, Villa Pojana je prikazana kao puno kompleksniji projekt s puno više zgrada oko velikih dvorišta, ali u realnosti je od tog projekta podignuta samo jedna duga štala s dorskim kapitelima na lijevoj strani vile. Izgleda da je Palladio u ovom projektu pokušao slijediti logiku funkcionalizma tipičnu za rimske terme. Ona je i prilično skromna jer osim portala i lođe na njoj nema kamene plastike.

Villa Pojana je 1996. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedan od objekata lokaliteta Historijski centar Vicenze i Palladijeve vile.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Villa Poiana'' (na portalu Villa Poiana)  
* ''Villa Poiana, Poiana Maggiore (VI)'' (na portalu Palladio museum)
Cactus Flower (film)

***Cactus Flower*** () je američka filmska komedija snimljena 1969. godine u režiji Genea Saksa. Predstavlja adaptaciju istoimenog teatarskog komada Abea Burrowsa koji se, pak, temeljio na komadu *Fleur de cactus* francuskih autora Pierra Barilleta i Jean-Pierrea Gredyja. Protagonist, čiji lik tumači Walter Matthau, je dr. Julian Winston, zubar čija je mlada ljubavnica Toni (koju tumači Goldie Hawn) pokušala samoubistvo te joj on nakon toga obeća da će radi nje napustiti suprugu. Radnja prikazuje probleme koji nastaju zbog toga što dr. Winston uopće nema suprugu, odnosno što je to laž koju je izmislio kako bi bio razdvojen od Toni, a zbog čega hitno mora pronaći ženu koja će glumiti tu ulogu. *Cactus Flower* je postigao komercijalni uspjeh, a Goldie Hawn je za svoj nastup osvojila Oscar za najbolju sporednu ulogu što joj je omogućilo da se 1970-ih i 1980-ih nametne kao jedna od vodećih komičarki u Hollywoodu.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
*
*
Bez narkoze

***Bez znieczulenia*** () je poljsko-francuski igrani film snimljen 1978. godine u režiji Andrzeja Wajde. Po žanru je drama, dijelom inspirirana životom popularnog poljskog novinara Ryszarda Kapuścińskog.. Protagonist, čiji lik tumači Zbigniew Zapasiewicz je novinar koji je stekao slavu putujući Trećim svijetom i izvještavajući o pučevima, ratovima i revolucijama. Radnja prikazuje kako mu se život počinje raspadati kada ga sa porodicom napusti supruga (čiji lik tumači Ewa Dalkowski), a njegovi pokušaji da je vrati ili barem dozna razloge za to ostaju bez uspjeha.

## Uloge
* Zbigniew Zapasiewicz - Jerzy Michalowski
* Ewa Dalkowska - Ewa Michalowska
* Andrzej Seweryn - Jerzy Rosciszewski
* Krystyna Janda - Agata
* Emilia Krakowska - Wanda Jakowicz
* Roman Wilhelmi - Bronski
* Kazimierz Kaczor - Glavni urednik
* Iga Mayr - Ewina majka
* Aleksandra Jasienska - Olenka
* Maria Salinger - Gabcia
* Stefania Iwinska - Józefa
* Halina Golanko - Halina Lukasik
* Jerzy Stuhr - Jerzy Porebowicz
* Magda Teresa Wójcik - Joanna Cichon
* Danuta Balicka-Satanowska - Sudac

## Reference

## Vanjske veze
*
* 
* 
*
Gospođice iz Wilka

***Panny z Wilka*** () je poljsko-francuski igrani film snimljen u režiji Andrzeja Wajde i premijerno prikazan 1979. godine. Predstavlja adaptaciju istoimen pripovjetke Jarosława Iwaszkiewicza koji se u filmu u nekoliko scena pojavljuje tumačeći samog sebe, i čiji je rođak Karol Szymanowski napisao soundtrack. Protagonist, čiji lik tumači Daniel Olbrychski je 40-godišnji muškarac koji krajem 1920-ih nakon petnaest godina dolazi u malo mjesto gdje je kao mladić služio kao učitelj petero sestara. Radnja prikazuje kako pokušava sa njima obnoviti prijateljstvo, ali se suočava spoznajom da je vrijeme učinilo svoje, da su neke od njih umrle, neke se udale, a neke potpuno promijenile karakter.

## Uloge
* Daniel Olbrychski ... Wiktor Ruben
* Anna Seniuk ... Julcia
* Maja Komorowska ... Jola
* Stanislawa Celinska ... Zosia
* Krystyna Zachwatowicz ... Kazia
* Christine Pascal ... Tunia
* Zbigniew Zapasiewicz ... Julcia's Husband
* Zofia Jaroszewska ... Wiktorova ujna
* Tadeusz Bialoszczynski ... Wiktorov ujak
* Paul Guers ... Jolin suprug (kao Paul Dutron)

## Vanjske veze
* ''Panny z Wilka'' na oficjalnej stronie Andrzeja Wajdy 
* 
* 
* 
*
Mučeništvo Polikarpovo

***Mučeništvo Polikarpovo*** () je tekst koji opisuje smrt ranog kršćanskog vođe i apostolskog oca Polikarpa iz Smirne u 2. vijeku, a koji se smatra najstarijim opisom kršćanskog mučeništva od strane očevica.

Oblik spisa je epistolarni: to je pismo koje šalje »Crkva Božja koja boravi u Smirni Crkvi Božjoj koja boravi u Filomeliumu i svim zajednicama svete i katoličke Crkve koje su na svakom mjestu« (Mart. Pol., introd.), da Crkvu u Filomeliumu, na njezinu želju, s više potankosti izvijesti o mučeništvu svoga biskupa Polikarpa: ujedno se izražava molba, neka se poslanica pošalje dalje, u udaljenije Crkve (c. 20). Spis je napisao neki Marcion, član Crkve u Smirni, malo poslije smrti sv. Polikarpa, tj. ubrzo poslije 22. veljače 156. Euzebije Cezarejski u svojoj Hist. eccl. (4, 15) rezimira gl. 1—7, a u cjelini prenosi gl. 8—19. Tekst je sačuvan u šest grčkih kodeksa, ali koji nisu bez problema. Prema spisu, Polikarpa je sudio prokonzul Status Ouadratus. Polikarp se, kad je buknuo progon, bio sklonio u jedan zaselak kod Smirne. Mnoštvo je zahtijevalo njegovo suđenje. Njegovo je boravište izdao jedan rob, i policija ga je došla uhititi, te je doveden u Smirnu u stadion. Budući da je borba sa životinjama bila završena, osuđen je na lomaču. Kad ga vatra nije odmah spalila, poslan je confector da ga probode. Od krvi se vatra pogasila. Tijelo nije predano kršćanima, da »ne bi napustili raspetoga, pa počeli iskazivati kult ovome«, nego je spaljeno. Kršćani su ipak sabrali ostatke kostiju da ih sahrane na dostojnom mjestu kamo će dolaziti da slave njegovu obljetnicu. Iz formulacije toga mjesta o budućem proslavljivanju godišnjice zaključuje se, da je spis napisan prije prve godišnjice Polikarpove smrti. Martyrium Polycarpi svjedoči da su kišćani iskazivali štovanje mučenicima, a spis je važan i za teologiju mučeništva kao nasljedovanja Kristova. Kršćani se Kristu klanjaju kao Sinu  Božjem, a mučenicima iskazuju čast kao učenicima i nasljedovateljima Kristovima. U spisu nalazimo veoma lijepu molitvu, koju Polikarp moli prije smrti, a koja je veoma važna i za teologiju i za liturgiju.

U novije vrijeme je H. Grégoire pokušao dokazati, da se Polikarpovo mučeništvo dogodilo 23. veljače 177, pod carem Markom Aurelijem, iste godine kad i mučeništvo Lionskih mučenika, a u vrijeme kad se već pojavila montanistička sljedba. I Euzebije stavlja mučeništvo Polikarpovo u vrijeme Marka Aurelija, ali ranije."

## Povezano
* Djela mučenika

## Izvori
Polikarpovo pismo Filipljanima

**Polikarpovo pismo Filipljanima** () je tekst koji je ranokršćanski apostolski otac Polikarp oko godine 107. ili 108. poslao kršćanskoj zajednici u gradu Filipi. 

"Sv. Polikarp je napisao mnogo pisama, kako nam svjedoči Irenej, sačuvano je, međutim, samo jedno ono upućeno Filipljanima, iste godine (107-108) kad je sv. Ignacije Antiohijski prošao kroz Smirnu. Stanovnici Filipa su zatražili od Polikarpa pisma sv. Ignacija, koja im on šalje, dodavši i jedno svoje. Filipljani ga, ujedno, zamoliše da pokuša popraviti i skandal prouzročenom od svećenika Valenta, zbog njegove škrtosti. Pozivajući se na sv. Pavla, potiče Filipljane na vjeru, nadu i ljubav. U poslanici govori o načinima služenja Gospodinu i nužnosti uklanjanja od Doketa, heretika koji negiraju Isusovo čovjšetvo. Poput Ignacija, i on oštro osuđuje ovu sektu, osobito njezina predstavnika Marciona. Možda je na njega mislio kad je napisao: "Tko niječe uskrsnuće i sud, prvorođenac je Sotone".  
	
U poslanici Polikarp donosi i pravila o molitvi, strpljivosti, čistoći, te ističe opasnosti škrtosti i idolatrije. U pismu se navode i mnoge opomene muževima, ženama, udovicama, mladima i đakonima. 

NAUK - Utjelovljenje, muka i smrt na križu, osnovne su teološke teme u Polikarpovoj poslanici Filipljanima. Ako netko ne propovijeda da Krist nije došao u tijelu, taj je antikrist. Tko ne vjeruje u poruku križa pripada sotoni.

Zanimljivo je da Polikarp ne spominje prisutnost kojeg biskupa u Filipima, nego samo govori o potrebi poslušnosti prezbiterima i đakonima. Značajan je i opis uzornog prezbitera. Treba znati suosjećati i biti milosrdan sa svima, ne zapuštati udovice, bolesne, siromašne...

Polikarp jako preporučuje dijeljenje milostinje. 

Zanimljiv je i njegov stav prema državnoj vlasti: Molite također i za kralja, za suce i upravitelje, i za one koji nas progone i mrze i za protivnike križa; tako će plod koji donosite biti vidljiv svima, i vi ćete biti u tome savršeni"."

## Izvori

## Vanjske veze
*Tekst na grčkom
*Tekst na španskom na multimedios.org
Dyrygent

***Dyrygent*** () je poljski igrani film snimljen u režiji Andrzeja Wajde i premijerno prikazan 1980. godine. Po žanru je drama, a nominalni protagonist, čiji lik tumači John Gielgud je John Lasocki, proslavljeni poljski dirigent koji se nakon pedeset godina sprema posjetiti domovinu, odnosno nastupiti u rodnom gradu kako bi obilježio 50. obljetnicu karijere. Radnja prikazuje kako se prije toga u New Yorku sretne sa poljskom violinisticom Martom (čiji lik tumači Krystina Janda), za koju se ispostavi da je kćer žene u koju je Lasocki davno bio zaljubljen. *Dyrygent* je premijeru imao na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Srebrni medvjed, a također je prikazan na cijelom nizu festivala uključujući beogradski FEST gdje je 1981. godine osvojio glavnu nagradu.

## Uloge
* John Gielgud - John Lasocki
* Krystyna Janda - Marta
* Andrzej Seweryn - Adam Pietryk
* Jan Ciecierski - Martin otac
* Maria Seweryn - Marysia
* Józef Fryzlewicz - Guverner
* Janusz Gajos - Funkcionar
* Mary Ann Krasinski - Martina prijateljica
* Anna Lopatowska - Anna
* Mavis Walker - Lilian
* Tadeusz Czechowski - Tadzio
* Marek Dabrowski - Službenik
* Stanislaw Górka - Basist
* Jerzy Kleyn
* Elzbieta Strzalkowska
* Jerzy Szmidt
* Wojciech Wysocki - Kwiatkowski
* Stanislaw Zatloka - Rysio

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*