open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vivacious Lady

***Vivacious Lady*** () je američka crno-bijela filmska komedija snimljena 1938. u režiji Georgea Stevensa. Protagonisti - koje tumače James Stewart i Gingers Rogers - su "uštogljeni" profesor botanike i "slobodoumna" pjevačica u noćnom baru koji se slučajno upoznaju, zaljube i vjenčaju. Radnja pokazuje kako sticajem okolnosti nikako ne mogu ostati nasamo, a što ima posljedice na njihov brak. Stewart, kome je *Vivacious Lady* bila jedna od prvih uloga, angažiran je na inzistiranje Rogers koja je tada s njime bila u ljubavnoj vezi; producente je na kraju uspjela čak nagovoriti da odgode snimanje kada je Stewart dobio drugi angažman. Na kraju je film postigao veliki komercijalni uspjeh, a pohvaljen je i od žirija na venecijanskoj Mostri-

## Uloge
* Ginger Rogers ... Francey
* James Stewart ... Prof. Peter Morgan Jr.
* James Ellison ... Keith Morgan
* Beulah Bondi ... Mrs. Martha Morgan
* Charles Coburn ... Peter Morgan, Sr.
* Frances Mercer ... Helen
* Phyllis Kennedy ... Jenny
* Franklin Pangborn ... Upravnik stana
* Grady Sutton ... Culpepper, asistent
* Jack Carson ... Charlie, glavni konobar
* Alec Craig ... Joseph, vozač
* Willie Best ... Kondukter
* Hattie McDaniel ... Sobarica

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
The Rage of Paris

***The Rage of Paris*** () je američka crno-bijela filmska komedija snimljena 1938. u režiji Henryja Kostera. Predstavljala je hollywoodski debi poznate francuske glumice Danielle Darrieux. Ona u ovom filmu tumači ulogu francuske manekenke koja dolazi u New York gdje zbog nepoznavanja jezika i običaja upada u niz komičnih pustolovina. *The Rage of Paris* je dobio specijalnu preporuku žirija na venecijanskoj Mostri.

## Uloge
* Danielle Darrieux ... Nicole de Cortillon 
* Douglas Fairbanks Jr. ... James 'Jim' Trevor 
* Mischa Auer ... Mike Lebedovich 
* Louis Hayward ... Bill (Jerome) Duncan 
* Helen Broderick ... Gloria Patterson 
* Charles Coleman ... Wrigley Trevorov batler
* Samuel S. Hinds ... Mr. Duncan 
* Nella Walker ... Mrs. Duncan 
* Harry Davenport ... Pops, kućepazitelj

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
*
Der Bienenstaat

***Der Bienenstaat*** () je njemački kratki dokumentarni film snimljen 1938. u režiji Wolframa Junghansa i Ulricha K. T. Schultza. Na venecijanskoj Mostri je dobio nagradu za najbolji obrazovni ili naučni film.

## Vanjske veze
*
Armonie pucciniane

***Armonie pucciniane*** () je italijanski kratki film snimljen 1938. u režiji Giorgia Ferronija. Inspiriran je muzikom Giacoma Puccinija. Dobio je nagradu za kratki film na venecijanskoj Mostri.

## Vanjske veze
*
Prijevor (Dubrovnik)

**Prijevor** je malo naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

## Geografija
Prijevor je smješten iznad Jadranske turističke ceste, između naselja Rožat i dubrovačkog gradskog kotara Mokošica. Iznad Prijevora, na padinama okolnih brda se nalazi Dračevo selo. Prijevor je 5,5&nbsp;km sjeverozapadno od Dubrovnika.

Naselje Prijevor se dijeli na tri dijela:

*Gornji Prijevor*, koji je smješten na padinama brda, sastoji se od obnovljenih kuća i nekih trošnih kuća te stanovnika kojih ima 51.
 
*Donji Prijevor* se nalazi iznad Jadranske turističke ceste, a sastoji se od modernih novih obiteljskih kuća i stambenih zgrada. Tu se nalazi i prodavaonica automobilskih dijelova.

*Prijevor na rivi* se nalazi na sjevernoj obali zaljeva Rijeke Dubrovačke, a sastoji se od mnoštva modernih obiteljskih kuća te je pripojen naseljima Rožat i Mokošica.

## Historija
Gornji Prijevor je teško nastradao tijekom potresa 1979. godine, pa su mještani bili prisiljeni graditi nove kuće u Donjem Prijevoru.

Prijevor je teško nastradao i tijekom rata u Hrvatskoj kad je bio pod okupacijom JNA. Spaljena je i opljačkana većina kuća, koje su nakon rata u potpunosti obnovljene.

## Gospodarstvo
Mještani Prijevora se bave turizmom, poljodjelstvom i ribarstvom.

## Stanovništvo
Prijevor prema popisu stanovništva iz 2011. godine nastanjuju 453 stanovnika, većinom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

**Napomena**: U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik. Od 1857. do 1931. iskazivano kao naselje. U 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za naselje Čajkovići. U 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Dubrovnik.

## Reference
Luciano Serra pilota

***Luciano Serra pilota*** () je italijanski crno-bijeli film snimljen 1938. u režiji Goffreda Alessandrinija. Po žanru predstavlja kombinaciju drame, pustolovnog i ratnog filma, sa snažnom propagandnim nabojem vezaju uz imperijalističku i ekspanzionističku politiku tadašnjeg fašističkog režima Naslovni protagonist, koga tumači Amedeo Nazzari, je bivši vojni pilot koji nakon prvog svjetskog rata nije mogao naći posao, te je otišao u Južnu Ameriku raditi kao dostavljač zračne pošte, a potom nestao u bezuspješnom pokušaju da preleti Atlantik. Radnja prikazuje kako se iznenada pojavljuje kada dozna da mu je sin (koga glumi Roberto Villa) također postao vojni pilot, ali i došao u nevolju prilikom kolonijalnih borbi u Italijanskoj Istočnoj Africi. *Luciano Serra* pilota je snimljen s velikim budžetom, ali i na autentičnim afričkim lokacijama, gdje su članovi ekipe na raspolaganju imali vojsku, ali i imali niz logističkih i tehničkih problema. Premijerno je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je osvojio Mussolinijev kup za najbolji italijanski film. Doživio je i komercijalni uspjeh.

## Vanjske veze
*
Rijeka dubrovačka

**Rijeka dubrovačka** obuhvaća šire područje toka rijeke Omble, te je najveće prigradsko naseljeno područje grada Dubrovnika. Rijeka dubrovačka obuhvaća dva gradska kotara: Komolac i Mokošica. Čine ju naseljena mjesta Čajkovići, Čajkovica, Knežica, Donje Obuljeno, Gornje Obuljeno, Komolac, Mokošica, Nova Mokošica, Petrovo Selo, Pobrežje, Prijevor, Rožat, Sustjepan i Šumet.

Obale zaljeva Rijeke dubrovačke povezuje Most dr. Franja Tuđmana. Ovo područje grada Dubrovnika prema popisu stanovništva iz 2001. godine broji 8&nbsp;475 stanovnika.

## Historija
S izvora na području Šumeta grad Dubrovnik se još u vrijeme Dubrovačke Republike, napajao vodom za piće. 
Prvi dubrovački vodovod, projektirao je i izgradio Onofrio della Cava iz Napulja, u razdoblju od 1435. do 1442. godine.

Na području Rijeke dubrovačke nalazi se veći broj ljetnikovaca iz vremena Dubrovačke Republike.
Najpoznatiji od njih - Ljetnikovac Sorkočević nalazi se u Komolcu, u sklopu marine.

## Zaštićeno područje

**Rijeka dubrovačka** (ili Ombla) nalazi se u Dubrovačkoj županiji, (Hrvatska). Duga je oko 5&nbsp;km duga i najvećim dijelom u obliku zaljeva potopljena riječna dolina sa strmim i do 600 m visokim stranama. Ovo je tipični estuarij obalnog dijela Hrvatske, dužine 5&nbsp;km, a širine 200 – 300 m, sa specifičnim biološkim i ekološkim osobitostima. Zbog malih kolebanja plime i oseke pripada skupini stratificiranih estuarija i jedan je od rijetkih koji su direktno povezani s otvorenim morem.

U neposrednoj blizini samog izvora Omble nalazi se posebno vrijedan otočić obrastao trskom i šašem. Močvarno područje uz izvor Omble stanište je riječne kornjače (*Mauremys rivulata*), koja u ovim krajevima ima krajnju zapadnu granicu rasprostranjenosti. Također, ovo je područje i stanište velike štipavice (*Belostoma niloticum*), najvećeg kukca naše faune. Zbog neposredne blizine otvorenog mora, područje je mrijesta značajnih vrsta riba (lubin, ovčica, nekoliko vrsta cipola). Ovaj prostor, stavljen pod zaštitu od 19. prosinca 1964. godine, danas je znatno izmijenjen i devastiran pod utjecajem čovjeka.

Prirodnim karakteristikama pridružuje se iznimno bogat kulturno – istorijski inventar starih dubrovačkih ljetnikovaca i parkova, manje ili više očuvanih spomenika kulture ladanjske tradicije što ih je dubrovačka vlastela podizala od 15. do kraja 18. stoljeća. Riječ je o izuzetnom, ali nažalost, isto tako drastično zapuštenom nasljeđu. Dubrovački ljetnikovci, kao najpoznatiji, ali i najugroženiji korpus ladanjske arhitekture samo su dio humanističkog nasljeđa, čiji korijeni leže u istorijskoj tradiciji istočnojadranske obale još od vremena Grka i Rimljana. Ljetnikovci su bili mjesta na kojima su se duboko prožimali ekonomija i kultura. U takvoj tradiciji su podizani u Rijeci Dubrovačkoj (Kaboga, Sorkočević, Restić, Gučetić..., ukupno ih ima 24!). Oni su bili ne samo arhitektonski spomenici hrvatske baštine, već i spomenici duha opšte hrvatske kulture. Njihovo današnje stanje je izuzetno loše.
## Sadržaji
Pet kilometara uzvodno od ušća u Jadransko more smještena je ACI Marina Dubrovnik.
## Reference
ACI Marina Dubrovnik

**ACI Marina Dubrovnik** jedna je od najljepših i najsigurnijih marina za privez, čuvanje i održavanje jahti na Jadranu.

## Ime
ACI Marina Dubrovnik je u sastavu Adriatic Croatia International Club pa otud i potiče kratica ACI.

## Geografija

**42°40,3’ N - 18°07,6’ E**

ACI marina Dubrovnik smještena je nedaleko od izvora rijeke Omble u dubrovačkom gradskom kotaru Komolac. Nalazi se uz Jadransku turističku cestu, u zaljevu Rijeke dubrovačke, a udaljena je 5 kilometara od Dubrovnika u pravcu Splita te 2 nautičke milje od dubrovačke luke Gruž.

## Vezovi i smještajni kapaciteti
ACI Marina Dubrovnik raspolaže sa nešto više od 400 vezova u moru te oko 150 mjesta na suhom doku. Svi vezovi u moru imaju priključak na pitku vodu i električnu energiju.

## Ostali sadržaji
Marina raspolaže sa svim sadržajima potrebitim za potpunu uslugu. Tu su recepcija, mjenjačnica, aperitiv bar, caffe bar, restoran sa gotovim i jelima po izboru, pivnica, igrališta za tenis, otvoreni bazen, sanitarni čvor (WC i tuševi), praonica rublja, mini trgovački centar, prodavaonica nautičke opreme, radionica za servis i održavanje plovila, velika pokretna dizalica nosivosti 60 t, parkiralište za osobna vozila. U samoj Marini, na jednom od dokova, nalazi se crpka za gorivo za plovila, a u neposrednoj blizini Marine, oko 500 m daleko, nalaze se crpke za gorivo i plin za osobne automobile. Granični prijelaz sa carinskom službom radi cijelu godinu a nalazi se u dubrovačkoj luci Gruž.
ACI marina Dubrovnik jedna je od 10 marina iz sustava ACI-a, koje zadovoljavaju stroga ekološka mjerila glede sigurnosti, čistoće vode i okoliša, te joj je kao takvoj dodijeljeno visoko priznanje Europska plava zastava.

## Promet
ACI Marina Dubrovnik je sa Dubrovnikom povezana Jadranskom turističkom cestom te redovnim i čestim autobusnim linijama 1, 1A, 1B i 1C prometnog poduzeća Libertas, kao i taksi službom grada Dubrovnika.

Preko dubrovačke luke Gruž, Marina Dubrovnik je povezana brodskim linijama sa svim većim i značajnijim hrvatskim lukama te lukama u Anconi, Bariju i Pescari u Italiji.

Blizina Zračne luke Dubrovnik omogućava putnicima iz svih krajeva svijeta brzu i sigurnu vezu s ACI Marinom Dubrovnik.

## Vanjske veze
* Adriatic Croatia International Club
The River (film, 1938)

***The River*** () je američki crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1938. u režiji Parea Lorentza. U njemu se prikazuje rijeka Mississsippi, odnosno kako su pretjerano iskorištavanje zemlje i šuma izazvali eroziju tla i katastrofalne poplave, odnosno kako njihove posljedice nastoje sanirati programi federalne Uprave doline Tennesseja (TVA). Film je nastao po narudžbi i produkciji administracije američkog predsjednika Roosevelta čiji je Lorentz bio vatreni pristaša. *The River* je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu za najbolji dokumentarni film.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*  (part 2) (missing part 3)
* Pare Lorentz 
* The River 
* The River review
* ''The River'', on YouTube posted by the FDR Presidential Library and Pare Lorentz center
* ''The River'', on YouTube, a better copy, posted by PublicResourceOrg
Rožat

**Rožat** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji i dio je dubrovačkog gradskog kotara Komolac.

## Geografija
Rožat se nalazi tik uz Jadransku turističku cestu između naselja Komolac i Prijevor. Smješten je na sjevernoj obali zaljeva Rijeke dubrovačke, oko 5 kilometara sjeverozapadno od grada Dubrovnika.

Rožat se dijeli na dva dijela:

*Gornji Rožat* je smješten iznad Jadranske turističke ceste i sastoji se od starijih kuća te broji malo stanovnika.

*Donji Rožat* je smješten uz Jadransku turističku cestu i obalu zaljeva Rijeke dubrovačke, a sastoji se uglavnom od novijih, nedavno obnovljenih i novoizgrađenih obiteljskih kuća.

## Historija
U Rožatu postoji jedna katolička crkva i Franjevački samostan Pohoda Blažene Djevice Marije (Pohođenja Marijina). Samostan je sagrađen 1393. godine, a sagradila ga je Bosanska vikarija. Nakon pada Bosne pod osmansku vlast, Dubrovačka Republika se oslobađa izravnih veza s Bosanskom vikarijom i 1468. godine, kad su u Dalmaciji osnovane dvije nove vikarije, samostane na svom području stavlja pod svoju upravu, pa tako i ovaj u Rožatu. Redovnici su vršili pastoralnu službu do 1472. godine po povlasticama pape Grgura IX. i pape Ivana XXI. U potresu koji je zadesio dubrovački kraj 6. travnja 1667. godine potpuno su uništeni: crkva i zapadni dio klaustra. Crkva je obnavljana dvije godine, od 1702. do 1704. uz veliku pomoć Dubrovačke Republike, a klaustar je nanovo uređen 1986. godine.

U mjestu na samoj obali postoji ljetnikovac Rastić koji je pripadao toj vlastelinskoj obitelji za vrijeme Dubrovačke Republike. Bio je odmaralište poznatog dubrovačkog vlastelina, povijesničara i kneza Džona Restića.

Tijekom rata u Hrvatskoj Rožat je bio popljačkan a mnoge kuće su popaljene i teško nastradale od strane JNA, no poslije rata mjesto je gotovo u potpunosti obnovljeno.

## Gospodarstvo
Mještani Rožata većinom se bave turizmom, a u manjoj mjeri ribarstvom i poljodjelstvom.

## Stanovništvo
Rožat nastanjuju uglavnom Hrvati katoličke vjeroispovijesti, a prema popisu stanovništva iz 2011. godine mjesto broji 340 stanovnika.

**Napomena**: U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik. Od 1857. do 1931. iskazivano kao naselje. U 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Dubrovnik.

## Reference

## Vanjske veze
* Franjevačka provincija Svetog Jeronima u Dalmaciji i Istri
Most dr. Franja Tuđmana (Dubrovnik)

**Most dr. Franja Tuđmana** ili **Most Dubrovnik** povezuje dvije obale zaljeva Rijeke dubrovačke. 

## Povijest izgradnje
Ideja o izgradnji mosta preko Rijeke dubrovačke stara je oko 30 godina, a sama realizacija je počela 1989. godine izgradnjom prilaznih cesta od naselja Lozica sa zapadne te dubrovačkog gradskog predjela Nuncijata s istočne strane.
Domovinski rat je spriječio daljnju gradnju. S gradnjom se nastavilo 1998., a most je završen i pušten u promet u svibnju 2002. godine.

## Naziv

Ime mosta je dugo vremena bilo neizvjesno, ali je na kraju sa jedne strane mosta postavljena ploča sa natpisom „*Most dr. Franja Tuđmana*“, a sa druge „*Most Dubrovnik*“. 2005. je dilema riješena te je službeno ime mosta postalo "Most dr. Franja Tuđmana".

## Tehnički podaci
Most je ovješenog tipa i sastoji se od dva dijela prednapetog grednog sklopa sa zapadne strane i glavnog nesimetričnog sklopa s ovješenom spregnutom gredom na istočnoj strani. Na zapadnoj strani, na prilaznoj cesti izgrađen je vijadukt dužine 66 metara. Dužina samog mosta je 518 metara. Slobodna visina mosta iznosi 50 m.

Do izgradnje mosta promet prema zapadnom ulazu u grad Dubrovnik se odvijao Jadranskom magistralom kroz područje Rijeke dubrovačke, a gradnjom mosta taj put se skratio za oko 9 kilometara te na taj način pridonio bržem razvoju dubrovačkih prigradskih naselja Lozica, Štikovica, Vrbica, Zaton i Orašac te naselja općine Dubrovačko primorje.

## Ostali mostovi istog imena
* Most dr. Franje Tuđmana (Čapljina)
* Most dr. Franje Tuđmana (Osijek)

## Izvori

## Vanjske veze
* O mostu na stranicama izvođača radova - Konstruktor Split 
;Ostali projekti
Cividale del Friuli

**Cividale del Friuli** [tʃiviˈdaːle del friˈuːli] (uvriježeno **Cividale**; hist. shrv. i slov. **Čedad**, furl. **Cividât**), grad u Sjevernoj Italiji. Grad broji 11.378 stanovnika. Najpoznatiji stanovnici Cividalea bili su Paulus Diaconus koji je tu živio u 9. vijeku i glumica Adelaide Ristori iz 19. vijeka.

## Geografija
Cividale del Friuli leži u pitoresknoj kotlini rijeke Natisone. Udaljen je 15 km sjeveroistočno od Udina i nalazi se na raskrsnici Alpa i Jadrana, nedaleko od slovenske granice.

## Historija
Grad je osnovan za rimskih vremena pod imenom Forum Julii, najvjerojatnije po Juliju Cezaru. Za ranog srednjog vijeka bio je prijestolnica prvog langobardskog vojvodstva na Apeninskom poluotoku. Između 730. i 1238. bio je sjedište akvilejskih patrijarha. Između 1419. i 1420. potpao je pod Mletačku Republiku, kao i ostala Furlanija, a od tada mu je značaj potpuno opao.

## Znamenitosti

Cividale ima brojne ranokršćanske spomenike koji sežu do početka 8. vijeka, kao što su oktogonalni baptisterij i kapela samostana Santa Maria in Valle i oltar crkve San Martino. Ostale znamenitosti grada su katedrala Santa Maria Assunta (temeljno restaurirana 1458. i 1502), Đavolji most iz 1442. te nekoliko srednjovijekovnih crkava i palača. Lokalni arheološki muzej čuva puno langobardskih i gotičkih artefakata.

## Privreda
Cividale je prije svega trgovački centar svoga kraja, sa nešto malih industrijskih pogona, a za ekonomiju grada važan je i turizam.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Cividale del Friuli'' na portalu Encyclopædia Britannica
Marcantonio Trevisan

**Marcantonio Trevisan** (Venecija, 1475. - Venecija, 31. maj 1554.) bio je 80 mletački dužd koji je vladao od 4. juna 1553. do 23. maja - 1545.
## Biografija
*Marcantonio* je bio iz poznate aristokratske venecijanske porodice *Trevisan* , predisponiran za velike položaje, kog baš Venecijanci i nisu previše volili.

Njegova kratkotrajna vladavina protekla je u njegovim neuspjelim pokušajima da spriječi sve rašireniju modu zabave i plesova, i vrati ljude u okrilje crkve i duhovnosti. Tako da kad je umro, nitko nije baš previše žalio za njim.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Trevisan'' na portalu Treccani
Francesco Venier

**Francesco Venier** (Venecija, 1490. - Venecija, 2. jun 1556.) bio je 81 mletački dužd koji je vladao od 11. juna 1554. do svoje smrti. 
## Biografija
*Francesco* je bio iz poznate aristokratske venecijanske porodice *Venier* , iz koje je već ponikao jedan dužd Antonio Venier.

Njegova vladavina protekla je u miru, u to vrijeme Mletačka Republika držala se po strani od evropskih sukoba. 
Jedino po čime je ostala zapamćena bio je veličanstveni prijem kojim je ugostio poljsku kraljicu Bonu Sforzu kad je posjetila Veneciju.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Venièr, Francesco'' na portalu Treccani
Sisačka sinagoga

**Sisačka sinagoga** je bivša sinagoga židovske zajednice u Sisku. Sisačka sinagoga je izgrađena 1880. godine. Tijekom Drugog svjetskog rata je bila opljačkana i devastirana. Rabin sinagoge Beno Heisz je ubijen 1943. godine tijekom Holokausta. U sinagogi je danas smještena glazbena škola Fran Lhotka.

## Izvori
Karlovačka sinagoga

**Velika Karlovačka sinagoga** je bila glavna sinagoga židovske zajednice u Karlovcu.

Prva sinagoga u Karlovcu nalazila se u privatnoj kući u Florijanskoj ulici br. 220, danas Draškovićeva 8. židovska zajednica je tu kuću iznajmila od Josipa Smenderovca, jer židovi do carskog patenta 1859. godine nisu smjeli posjedovati nekretnine. Nakon što je karlovačka židovska bogoštovna općina u drugoj polovini 19. st. ekonomski ojačala, te pošto su carskim patentom iz 1859. židovi dobili mogućnost kupnje nekretnina, židovska je zajednica odlučila izgraditi vlastitu sinagogu. Zemljište je kupljeno 1870. godine u današnjoj Šebetićevoj ulici od posjednika Vidalia i Kostića za 2000 forinti. Te je godine predsjednik židovske bogoštovne općine bio Filip Reiner, a općinski odbornici: Makso Blauhorn, Makso Heinrich, Josip Weiss, Ignjat Hafner i Samuel Fröhlich. Gradnja hrama povjerena je Ljudevitu Kappneru i Ernestu Mühlbaueru. Zidao se prinosima općinara. Veće svote poklonili su u tu svrhu: Njegovo kraljevsko apoštolsko Veličanstvo Franjo Josip I., gradsko karlovačko poglavarstvo, barun Rotschild, Filip Reiner, Bernhard i Jakov Lederer, te Samuel Weiss iz Zagreba.

Sinagoga je izgrađena u stilu historicizma, sa obilježjima neogotike i neorenesanse. Sinagoga je otvorena i posvećena 6. rujna 1871. godine. Događaj je uveličala vojna glazba, uz prisustvo gradskih vlasti i izaslanstva drugih židovskih bogoštovnih općina. O sinagogi je sačuvano vrlo malo dokumenata. U Državnom arhivu grada Karlovca, u zbirci građevinske dokumentacije postoji samo jedan dokument o karlovačkoj sinagogi. To je građevinska dozvola od 11. veljače 1936. u kojoj Židovska bogoštovna općina prijavljuje popravak i bojanje pročelja sinagoge. U sinagogi su bile orgulje.

Tijekom Drugog svjetskog rata sinagoga je bila skladište, te su uklonnjeni svi rekviziti, sinagogalni i drugi židovski simboli. Prema svjedočanstvu Slavka Goldsteina karlovačka sinagoga devastirana je 1941. i 1942. godine. Predratne fotografije unutrašnjosti nisu sačuvane. Poslije Drugog svjetskog rata sinagoga nije obnavljana. Nakon rata Savez Jevrejskih opština Jugoslavije (Savez židovskih općina Jugoslavije) raspolagao je sa zgradom, ali je s tadašnjom komunističkom vladom SFR Jugoslavije sklopio sporazum po kojem su gradovi postali vlasnici neobnovljenih sinagoga. Za uzvrat "Savez Jevrejske opštine Jugoslavije" dobio je prostor i sredstva za izgradnju domova za stare i nemoćne. Prema tom dogovoru karlovačke gradske vlasti su zgradu devastirane sinagoge srušile zajedno sa uglovnicom trgovca Petra Sljepčevića 1960. godine. Rušenjem sinagoge grad Karlovac je ostao bez jednog vrijednog sakralnog spomenika koji je svjedočio o njegovoj bogatoj duhovnoj povijesti.

## Izvori
Križevačka sinagoga

**Križevačka sinagoga** je bivša sinagoga židovske zajednice u Križevcima, a koja danas služi kao centar za mladež.

Salamon Lipmann je prvi židov koji se doselio u Križevce oko 1780. godine. 1844. Adam Breyer je osnovao "Židovsku općinu Križevci". U svojoj kući je organizirao prvi molitveni prostor za članove židovske zajednice u Križevcima i okolici. 15. studenoga 1844., uz prisustvo križevačkog gradnačelnika Ferde Vukića, skupština "Židovske općine Križevci" je predložila, raspravljala i usvojila prijedlog gradnje sinagoge u Križevcima. Arhitektonskom atelijer Hönigsberg i Deutsch je odabran za gradnju, a opremanje unutrašnjosti je prepušteno zagrebačkoj tvornicie namještaja Bothe i Ehrmann. Izgradnja sinagoge je započeta 14. svibnja 1895., a završena je četiri mjeseca kasnije, tj. 15. rujna 1895. godine. Križevačka sinagoga je izgrađena u samom centru Križevaca, na trgu Josipa Juraja Strossmayera. 16. rujna 1895. godine se odvijalo posvećenje novoizgrađene sinagoge, te svečani prijenos tore iz stare kuće za molitvu u novu sinagogu. Tom prilikom sinagoga je bila ispunjena do zadnjeg mjesta, uz veliku gomilu znatiželjnika koji su se okupili ispred sinagoge.

1941., tijekom Drugog svjetskog rata, sinagoga je opljačkana i devastirana. Dvije tore koje je spasila židovka Adele Weisz, i njezini prijatelji ne-židovi, su danas izložene u Beogradskom muzeju. Nakon rata 1945., križevačku sinagogu je preuzeo nacionalni komitet grada Križevaca. U dogovoru sa "Savez židovskih zajednica Jugoslavije", sinagoga je pretvorena u centar za održavanje kulturnih događaja.

Danas sinagoga služi kao centar za mlade. U studenom 2012., objavljeno je da će sinagoga dobiti sredstva iz fondova Europske Unije, kako bi se temeljito obnovila izvana i iznutra. Nakon obnove sinagoga bi trebala služiti kao sjedište "Križevačke turističke zajednice" i lokalnih sportskih saveza.

## Izvori
Koprivnička sinagoga

**Koprivnička sinagoga** je bila sinagoga židovske zajednice u Koprivnici, a danas zaštićeni spomenik kulture.

1869. godine u Koprivnici je živjelo stotinjak židova. Iako relativno mala, židovska zajednica Koprivnice je sama financirala izgradnju sinagoge. Sinagoga je dizajnirana u arhitektonskom atelijeru Hönigsberg i Deutsch, a izgrađena je 1875. zajedno sa židovskom školom pored nje. Njezina lokacija, u samom centru Koprivnice, je u to vrijeme bila više nego prestižna. 1937. godine, sinagogu je temeljito renovirao arhitekt Slavko Löwy. Tijekom Drugog svjetskog rata sinagoga je bila devastirana i pretvorena u zatvor. Orgulje i još neke stvari su uspješno spašene iz sinagoge, te su danas izložene u Muzeju grada Koprivnice. Židovska zajednica Koprivnice je pretrpjela strahovito uništenje, tj. velika većina židova Koprivnice i susjednih sela je stradala na stratištima koncentracijskih logora. Zadnji rabin židovske zajednice Koprivnice je bio Izrael Kohn, također ubijen u koncentracijskom logoru. Koprivnička sinagoga je jedna od rijetkih sinagoga u Hrvatskoj koja je ostala stajati nakon svršetka rata. Za vrijeme SFR Jugoslavije sinagoga je uglavnom bila korištena kao poslovni prostor i skladište za krojačku tvrtku. Iako jako mala, židovska zajednica Koprivnice je još uvijek aktivna. 2011. godine je započela obnova sinagoge u Koprivnici kao zaštićenog spomenika kulture.

## Izvori
Dom kulture u Bjelovaru

**Dom kulture** (nekada **bjelovarska sinagoga**) je secesijska građevina u kojoj se održavaju kulturna događanja u Bjelovaru.

Prvotno je izgrađena kao židovska sinagoga. Ideja o gradnji potječe iz 1913. godine. U to vrijeme u Bjelovaru je bilo oko 500 Židova. Lokalni tjednik "Nezavisnost" objavio je vijest o ideji projekta 25. srpnja 1913. godine: "...služiti će na ures našem gradu jer će svojom vanjštinom i untrašnjim uređenjem pa i veličinom spadati među veće moderne hramove u Hrvatskoj". Izgradnja je povjerena zagrebačkim arhitektima Deutschu i Hönigsbergu no ipak je prepuštena arhitektu Ottu Goldscheideru. Stil je secesijski. 

U Drugom svjetskom ratu, tragično su stradali gotovi svi bjelovarski Židovi pa je sinagoga preinačena 1951. godine za potrebe kazališta, tako da su uklonjene kupole i vjerska obilježja. Ostala je samo velika Davidova zvijezda u unutrašnjosti na katu. Još jedna obnova bila je 1989. godine. 

Danas se zove "Dom kulture" i u njemu se održavaju razne kulturne manifestacije poput DOKUarta – festivala dokumentarnih filmova i IPEW-a (Međunarodni tjedan udaraljkaša) te raznih koncerata, kazališnih predstava, filmskih projekcija, društvenih događanja, tribina i sl. Zgradu koristi i glazbena škola "Vatroslav Lisinski" iz Bjelovara.
Dubrovačka sinagoga

**Dubrovačka sinagoga** je židovski vjerski objekt i muzej u gradu Dubrovniku. Najstarija je sefardska sinagoga u svijetu, od onih koje su još aktivne. Druga je najstarija sinagoga u Europi.

Potječe iz 1408. godine. Podigli su je Židovi, koji su u Dubrovnik došli iz Španjolske. Jako je oštećena u velikom potresu 1667. godine. U njoj se čuvaju obredni predmeti iz 16. do 18. stoljeća. Dio tih predmeta bio je izložen na izložbi u New Yorku 1993. godine. Tamo su ostali pet godina, jer ih izlagači nisu htjeli vratiti. Nakon sudske presude, vratili su se u Dubrovnik. Za vrijeme Drugog svjetskog rata, Tore i vrijedni predmeti sakriveni su na nepoznato mjesto i kasnije vraćeni. Krov sinagoge je oštećen za vrijeme granatiranja Dubrovnika 1991. godine. Kasnije je popravljen.

## Vanjske veze

* Museum of Jewish People Online 
* Jewish Heritage Online Magazine: Dubrovnik
Slavonskobrodska sinagoga

**Brodska sinagoga** je bila sinagoga židovske zajednice u Slavonskom Brodu. 

Brodska sinagoga je izgrađena 1896. za vrijeme Jakoba Kohna, predsjednika "Židovske općine Slavonski Brod". Sinagogu je dizajnirao arhitektonski atelijer Hönigsberg i Deutsch. U vrijeme izgradnje sinagoge, "Židovska općina Slavonski Brod" je brojala preko 110 članova. Brodsku sinagogu su 1941. spalile nacističke trupe koje su okupirale grad. Ruševine sinagoge su 1944., prilikom zračnih napada na Slavonski Brod, bombardirale savezničke snage. Leib Weissberg, rabin brodske sinagoge, je 1942. deportiran u Sabirni logor Jasenovac gdje je iste godine i ubijen. 3. studenoga 1994. otkrivena je spomen ploča na mjestu gdje je stajala brodska sinagoga.

## Izvori
* Lavoslav Špicer (''Autor i trenutni predsjednik Židovske općine Slavonski Brod''), Slavonski Brod Sinagoga, 19. siječnja 2013, pristupljeno: 17. studenoga 2013.
Hrvatska enciklopedija (HIBZ)

***Hrvatska enciklopedija,*** enciklopedija u izdanju Hrvatskog izdavačkog bibliografskog zavoda (HIBZ) u Zagrebu objavljena u pet svezaka 1941–45. Glavni urednik i pokretač enciklopedije je Mate Ujević. Iako nazivan "megalomanskim", projekt je nakon stvaranja Banovine Hrvatske dobio potporu vlasti i Katoličke crkve, a članke su pisali mnogi znanstvenici sa Zagrebačkoga sveučilišta i drugih znanstvenih središta Kraljevine Jugoslavije. Enciklopedija je bila zamišljena u 12 svezaka, a tiskanje prvog završeno je 10. veljače 1941., nešto manje od dva mjeseca prije napada Sila osovine na Jugoslaviju.

Izdavanje enciklopedije nastavljeno je i u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Peti svezak, zaključno s pojmom "Elektrika", izdan je početkom 1945. Nakon ulaska partizanskih postrojbi u Zagreb gotovo je cjelokupna njegova naklada uništena i danas je, za razliku od prva četiri, teže dostupan.

Poslije petoga sveska projekt je prekinut, ali su mnogi suradnici, među njima i glavni urednik Mate Ujević, sudjelovali u izradi ''Opće enciklopedije'' JLZ i drugih izdanja Jugoslavenskog leksikografskog zavoda koji je osnovan 1950. na poticaj Miroslava Krleže. Danas nosi naziv Leksikografski zavod »Miroslav Krleža« i uz ostala izdanja od 1999. izdaje i novu *[[Hrvatska enciklopedija (LZMK)|Hrvatsku enciklopediju]]*.

## Svesci

## Povezano

* Mate Ujević
* Julije Meissner
* *[[Leksikon Minerva]]*

## Vanjske veze

* ''Hrvatska enciklopedija'' (1941–45), digitalno izdanje
* Herceg, R. i Ujević, M. ''Velika i mala Hrvatska Enciklopedija'', Zagreb, 1941.
* Mate Ujević (1901.-1967.) utemeljitelj i glavni urednik Hrvatske Enciklopedije
Izidor Gross

**Izidor Gross** (rođen: *Isidor*) ( Kislőd, Austrijsko Carstvo, 25. 6. 1860 - Koncentracijski logor Jasenovac, 1942), jugoslavenski šahovski velemajstor i kantor Židovske općine Karlovac.

## Biografija
Izidor Gross je rođen 25. 6. 1960 u mađarskom Kislődu za vrijeme Austrijskog Carstva. 1891 godine Izidor se preselio u Karlovac. U Karlovcu je služio kao kantor u Karlovačkoj sinagogi. Osim rada u Židovskoj općini Karlovac, Izidor je bio vrhunski šahist i ugledan autor knjiga o šahu i problemskom šahu. Izidor je 1908 suosnivao i bio predsjednik Karlovačkog šahovskog kluba. 1912 godine suosnovao je Hrvatski šahovski savez. Objavio je članke o problemskom šahu u raznim inozemnim i domaćim časopisima-novinama. 1909 godine objavio je prvu hrvatska šahovsku knjigu "Šahovska abeceda". 1912 godine Izidor je uspješno organizirao prvi međunarodni šahovski turnir na Balkanu. Izidor Gross je u vrijeme Holokausta, kao Židov, uhićen i deportiran u Koncentracijski logor Jasenovac. Ubijen je u Jasenovcu 1942 godine, zajedno sa sinom Hermanom i snahom Julijom.

## Izbor iz djela
* *Rochade und Notation bei Ibn Esra*, Druck von T. Schatzky, Breslau (1900)
* *Povijest šaha*, Knjigotiskara M. Fogina, Karlovac (1912)
* *Problemi Karlovačkog medunarodnog šahovskog turnira*, Knjigotiskara Dragutina Hauptfelda, Karlovac (1913)
* *Šahovska abeceda*, Knjižara St. Kugli, Zagreb (1923)
* *150 izabranih problema*, Knjigotiskara M. Fogina, Karlovac (1936)
* *Humorističke crtice iz jevrejskog života*, Knjigotiskara M. Fogina, Karlovac (1938)

## Izvori

## Literatura
*
Imra Agotić

**Imra Agotić** (Gorjani, 12. 1. 1943 - Zagreb, 18. 3. 2012), hrvatski general i prvi zapovjednik Hrvatskoga ratnog zrakoplovstva.

## Biografija
General zbora Imra Agotić je rođen 12. 1. 1943 u Gorjanima. Završio je "Vojnu akademiju Jugoslavenske narodne armije" (JNA) i "Školu narodne obrane", te magistrirao na Fakultet prometnih znanosti u Zagrebu. Bio najvažniji kontraobavještajac 5. banjalučkog korpusa JNA. 2. 7. 1991 godine, tada s činom pukovnika, general Agotić odlazi iz JNA i stavlja se na raspolaganje Predsjedniku Republike Hrvatske dr. Franji Tuđmanu, koji ga svojom Odlukom od 10. 8. 1991 godine postavlja za v.d. načelnika stožera Zbora narodne garde (ZNG) i vršitelja dužnosti zapovjednika ZNG-a.

U oktobru 1991 godine Tuđman je imenovao generala Agotića glavnim pregovaračem s predstavnicima JNA, čiji je predstavnik bio general Andrija Rašeta, o njihovom napuštanju državnog područja republike Hrvatske. Pregovori su se vodili pod pokroviteljstvom "Promatračke misije Europske zajednice" u zagrebačkom hotelu "I" od 8. 10. 1991 do konca te godine. Mjesec dana kasnije promaknut je u čin general-bojnika. Odlukom Predsjednika RH u januaru 1992 godine general Agotić je imenovan za prvog zapovjednika Hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane. Na Dan državnosti 1995. godine promaknut je u čin general-pukovnika Oružanih snaga Republike Hrvatske (HV).

U martu 1996 godine general Agotić je imenovan pomoćnikom načelnika Glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske za Hrvatsko ratno zrakoplovstvo. Ovu dužnost je obnaša do 21. 2. 2000 godine kada ga je Predsjednik RH Stjepan Mesić imenovao svojim pomoćnikom za obranu i vojna pitanja.

31. 12. 2002. godine general Agotić je umirovljen kao djelatna vojna osoba, prije čega je promaknut u čin generala zbora. 1. 2. 2003 godine predsjednik Stjepan Mesić ga je imenovao svojim savjetnikom za nacionalnu sigurnost. Dužnost je obnašao do 2005. godine. 2003 godine general Agotić je svjedočio je u procesu protiv Slobodana Miloševića u Haagu pred Međunarodnim sudom za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije.

General Agotić je iznenada umro 18. 3. 2012 godine. Pokopu generala Agotića na Mirogoju 22. 3. 2012 prisustvovali su predsjednik Ivo Josipović, predsjednik Hrvatskog sabora Boris Šprem, predsjednik vlade Zoran Milanović i bivši predsjednik Mesić.

## Odlikovanja
*  Red Nikole Šubića Zrinskog
*  Red bana Jelačića
*  Spomenica Domovinskog rata
*  Spomenica domovinske zahvalnosti
* Medalje - Bljesak, Ljeto '95. i Oluja

## Reference
Zlatna Obala (danska kolonija)

**Danska Zlatna Obala** (danski: *Danske Guldkyst* ili *Dansk Guinea*) je od 1658. do 1850. godine bila danska kolonija na teritoriju današnje Gane u Gvinejskom zaljevu. Zbog geografske lokacije, kolonija se često naziva i **Danska Gvineja**. Isprva je Zlatna Obala bila pod indirektnom upravom Danske zapadnoindijske kompanije, a tek je kasnije postala krunska kolonija.

Potpunu kontrolu nad Zlatnom Obalom, Danska je stekla 20. travnja 1663., nakon što je od Švedske anektirala posljednje utvrede u Gani - Fort Christiansborg i Fort Carlsborg. Kolonijom je od 1674. do 1755. upravljala Zapadnoindijska kompanija. U periodu od 1680. do 29. kolovoza 1682., Portugal je okupirao Fort Christiansborg.

Godine 1750., Zlatna Obala je i službeno postala krunska kolonija. Od 1782. do 1785. bila je pod britanskom okupacijom, a 30. ožujka 1850. godine, nakon što je danska sve svoje posjede prodala Britaniji, Zlatna Obala je postala dio britanskog kolonijalnog carstva.
Zlatna Obala (portugalska kolonija)

**Portugalska Zlatna Obala** (portugalski: *Costa do Ouro*) je bila portugalska kolonija na podrčju današnje Gane, na obalama Gvinejskog zaljeva. Počevši s 21. siječnjom 1482. godine, Portugalci su na području Gane uspostavili ukupno četiri kolonijalne utvrde. Utvrda São Jorge da Mina de Ouro postala je i središte nove kolonije.

Dana 29. kolovoza 1637., Nizozemska je okupirala utvrdu São Jorge da Mina. Tokom sljedećih pet godina, Portugal je Nizozemcima ustupio teritorij Zlatne Obale te je ova, 9. siječnja 1642., službeno postala nizozemska kolonija.
Zlatna Obala (švedska kolonija)

**Švedska Zlatna Obala** (švedski: *Svenska Guldkusten*) je bila švedska kolonija koju je 1650. godine osnovao Hendrik Carloff na području današnje Gane, na obalama Gvinejskog zaljeva. Kolonija je opstala do 1663. godine, kada je sav švedski teritorij pripao Danskoj, koja ga je također kolonizirala.

Nakon što je Louis de Geer 1649. godine osnovao Švedsku afričku kompaniju, Hendrik Carloff je 1650. godine poslan na ekspediciju u Afriku. Po dolasku, Carloff je sklopio ugovor s akanskim kraljem o prodaji dijela teritorija. Švedska Zlatna Obala uspostavljena je 22. travnja 1650. godine, a Carloff je postao prvi upravitelj. Dvije godine kasnije, postavljeni su temelji za utvrdu Carlsborg.

Godine 1656., za kolonijalnog upravitelja imenovan je Johan Filip von Krusenstierna, što je razbijesnilo Carloffa. Napustio je Zlatnu Obalu samo da bi se 27. siječnja 1658. vratio na danskom brodu *Glückstadt*. Carloff je okupirao Fort Carlsborg te ga pripojio Danskoj.

Kralj Karl X. Gustav iskoristio je tu situaciju za pokretanje rata protiv Danske. Nakon Sporazuma iz Kopenhagena 1660. godine, utvrde su vraćene u posjed Švedske. No, kasnije se ispostavilo kako je jedan Carloffov suradnik već 1659. godine te utvrde prodao Nizozemcima i pobjegao u Angolu sa zlatom.

Nedugo zatim, narod je podigao uspješan ustanak protiv novih upraviteljima te je Švedskoj ponovo ponudio upravu. Švedska je tako ponovo postala kolonijalni gospodar, a von Krusenstierna je nanovo imenovan upraviteljem. No, Danci su ponovo počeli napade te su 20. travnja 1663. godine osvojili utvrde Carlsborg i Christiansborg.

Dana 9. svibnja 1664., britanski admiral Robert Holmes osvojio je teritorij te ga pripojio Britanskom Imperiju.
Bolesti cirkulatornog sistema

Ovde je ukratko predstavljen pregled najčešćih bolesti cirkulatornog sistema.

Za detaljan popis vidi na MKB-10 Poglavlje IX: Bolesti cirkulatornog sistema.

### Oboljenja srca
U oboljenja srca spadaju i razne mane srca, koje mogu biti urođene ili nastati oštećenjem zalistaka u mladosti. Pri tome dolazi do smanjenja ili povećanja srčanih zalisaka, zbog čega oni ne obavljaju svoju funkciju u potpunosti pa se jedan dio krvi vraća suprotno normalnom smjeru kretanja krvi kroz srce. To ima za rezultat potrebu za većim radom srca. Srce taj problem u većini slučajeva rješava povećanjem unutrašnjeg obima, što rezultira većom masom srca. Najčešći uzroci takvog oboljenja srca su reumatizam zglobova, upala krajnika, šarlah, difterija i prekomjerno uživanje duhana i alkohola.

### Oboljenja krvnih sudova
Najčešće oboljenje koje zahvata krvne sudove je zakrčenje arterija ili ateroskleroza (grč. *skleros*-tvrd, krhak). Najčešće se javlja kod starijih osoba, ali moguće je i pojavljivanje kod mlađih osoba ukoliko su one izložene tjelesnom i umnom naporu, višestrukim psihičkim uzbuđenjima, stresnim situacijama ili pretjerano konzumiraju duhan. Pri arteriosklerozi na zidovima arterija dolazi do nakupljanja kalcijevih soli i masnih tvari, zbog čega arterije izgube na elastičnosti. One postanu krute i krhke, a protok krvi se smanjuje zbog sužene unutrašnjosti krvnog suda. Kada dođe do većeg tjelesnog naprezanja, zbog kojeg se krvni pritisak iznenada poveća, može doći do prskanja krvnog suda, što izaziva razlijevanje krvi. Ako se to desi u mozgu, to se naziva moždani udar. Kao posljedica često nastupa oduzetost jednog dijela tijela, a nerijetko i smrt. Od arterioskleroze obično obolijevaju srčane koronarne arterije. One se začepe i u srce se ne dovodi dovoljno krvi, zbog čega dolazi do angine pektoris (lat. *anger*-suziti i *pectus*-grudi) - bolnih napada stezanja srca. Moguća je iznenadna srčana smrt. 

Venski krvni sudovi također su izloženi oboljenjima i oštećenjima, kao što je proširenje vena. Ono se javlja kod ljudi koji veći dio dana stoje na nogama (npr. zbog posla), što otežava cirkulaciju krvi, a opterećene vene se šire i postaju vidljive ispod kože. Proširene vene mogu izazvati velike bolove, a nerijetko i prskaju. Naročito opasne mogu biti upale vena u kojima se stvaraju ugrušci krvi, jer tada može doći do tromboze.

### Poremećaji cirkulacije limfe
Bolest koja se vezuje za nenormalnu cirkulaciju limfe naziva se edem (grč. *iiodaema*-oteklina) ili vodeni otok. Tada se rad srca uspori i protok krvi kroz tijelo bude slabiji, a plazma izlazi iz krvi u većoj mjeri, pa dolazi do kvašenja tkiva vodenastom limfom. To se najčešće dešava sa nogama. Slična oboljenja javljaju se kod dužeg gladovanja (edem izgladnjelosti) i kod bolesti bubrega. 

Ukoliko se limfa nakuplja u tjelesnim šupljinama, onda se to naziva vodena bolest.

Kod nekih infekcija javlja se otok limfnih čvorova popraćen bolovima. U dječijoj dobi može doći i do tuberkuloznog oboljenja limfnih čvorova, naročito u predjelu grla i potiljka (skrofuloza).

## Reference
Bolesti krvi

Ovo je kratak prikaz nekih bolesti krvi. 

Za detaljan popis bolesti krvi vidi MKB-10 Poglavlje III: Bolesti krvi i krvotvornih organa i određeni poremećaji imunološkog sustava

Postoji veliki broj bolesti kojima je čovjekova krv podložna. 

Jedna od tih bolesti je hemofilija. Ona se ispoljava kao nemogućnost zgrušnjavanja krvi, zbog čega svaka, pa i najmanja rana može krvariti danima. Ta bolest je nasljedna i ispoljava se najviše kod muškaraca, a kod žena, koje su prenosioci, vrlo rijetko. 

Nakon operacije, upale krvnih sudova i sl. može doći do zgrušavanja krvi unutar samog krvnog suda. Tako dolazi do nastanka ugruška ili tromba (grč. *trombus*-gruda) koji začepi krvni sud pa dođe do tromboze. Može se desiti da se dio ugruška odlomi i krvotokom dođe do srca ili mozga, gdje zapne. Tada dolazi do embolije (grč. *emballo*-baciti unutra). Tako nerijetko dolazi do iznenadne smrti. 

Nakon dugotrajne bolesti ili velikog krvarenja može doći do jakog smanjenja broja eritrocita. To se naziva anemijom ili malokrvnošću. Rjeđe se javlja njezin opasniji oblik, teška ili perniciozna anemija. Kod toga oboljenja je sadržaj hemoglobina jako smanjen. Simptomi anemije su brz zamor, gubitak apetita, smanjene fizičke i psihičke sposobnosti itd. Boravak na zraku u prirodi, bavljenje lakšim sportovima i jednostavna hrana spadaju u prirodne lijekove protiv anemije. Kod perniciozne anemije potrebne su injekcije vitamina B12.

Povećanje broja leukocita uz opadanje broja eritrocita je rijetka pojava, a naziva se leukemija (grč. *leukos*-bijel i *haima*-krv). Ponekada uzrokuje i smrt. Ozdravljenje je moguće uz pravovremeno i dugotrajno liječenje.
Lorenzo Priuli

**Lorenzo Priuli** (Venecija, 1489. - Venecija, 17. august 1559.) bio je 82 mletački dužd koji je vladao od 14. juna 1556. do svoje smrti. 
## Biografija
*Lorenzo* je bio iz poznate aristokratske venecijanske porodice *Priuli* , iz koje je ponikao slavni admiral Francesco Priuli (oko 1430. - 1490.) osvajač Cipra. Nakon njega je i njegov stariji brat Girolamo izabran za dužda.

*Lorenzo* je prije nego što je izabran za dužda diskretno obavljao brojne dužnosti u mletačkoj administraciji bio je providur i ambasador.

Njegova vladavina protekla je u miru, jer se u to vrijeme Mletačka Republika držala se po strani u sukobu između Francuske i Španjolska oko prevlasti nad Apeninskim poluotokom. Jedino značajno što se desilo bilo je par epidemija koje su ipak sanirane.


Monumente ai dogi Lorenzo e Gerolamo Priuli (Venezia).jpg|  


 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Priuli ‹-i-ù-›'' na portalu Treccani
Girolamo Priuli

**Girolamo Priuli** (Venecija, 1486. - Venecija, 4. novembar 1567.) bio je 83 mletački dužd koji je vladao od 1. septembra 1559. do svoje smrti. 
## Biografija
*Lorenzo* je bio iz poznate aristokratske venecijanske porodice *Priuli* , iz koje je već njegov mlađi brat - Lorenzo bio dužd od 1557. do 1559.

*Lorenzo* se prije nego što je izabran za dužda bavio uglavnom trgovinom, i nije obavljao gotovo nikakvi javni posao za Mletačku Republiku. On nije ni bio osobito obrazovan, ali je uz pomoć brata ipak izabran za Prokuratora Bazilike sv. Marka pa je kad mu je umro brat ipak izabran za dužda.

I njegovih devet godina vladavine protekle su u miru, jer se u to vrijeme Mletačka Republika držala se po strani od svih sukoba. To je bilo doba kad se izgradilo dosta građevina po Veneciji, i desilo par velikih epidemija. 

Monumente ai dogi Lorenzo e Gerolamo Priuli (Venezia).jpg|  


## Reference

## Vanjske veze

* ''Priuli ‹-i-ù-›'' na portalu Treccani
Dugi rat

**Dugi rat**, također poznat kao *Dugi turski rat*, odnosno **Trinaestogodišnji rat** ili **Petnaestogodišnji rat** bio je oružani sukob koji se od 1593. do 1606. vodio na području Balkana, Centralne i Istočne Evrope između Osmanskog Carstva na jednoj, te koalicije kršćanskih država na čelu sa Svetim Rimskim Carstvom i dinastijom Habsburg na drugoj strani. Započeo je 1591. godine kao serija manjih čarki na tadašnjoj granici Habsburškog i Osmanskog Carstva, da bi eskalirao u veći sukob tek nakon neuspjeha osmanskih snaga da zauzmu Sisak 1593. godine. Rat, u kome su obje strane koristile vazalne kršćanske feudalce u današnjoj Mađarskoj i Rumunjskoj se najvećim dijelom vodio oko manjeg broja graničnih uporišta, a značajno je ekonomski iscrpio obje strane. Konačno je dovršen Mirom u Zsitvatoroku koji je granice uredio po načelu *[[status quo ante bello]]*, ali koga su Habsburgovci, zbog prestanka obaveze da plaćaju tadašnji danak Turcima i priznanja Rudolfa II za cara tumačili kao svoju diplomatsku pobjedu. Njime je na granici dva carstva uspostavljen relativan mir koji će potrajati skoro šest decenija.

## Izvori

## Vanjske veze

* A timeline (approx. in the middle of the page)
Break the News (film)

***Break the News*** () je britanski crno-bijeli humoristički filmski mjuzikl snimljen 1938. u režiji Renéa Claira. Temelji se na romanu *Le Mort en fuite* Loïca Le Gouriadeca. Protagonisti - koje tumače Jack Buchanan i Maurice Chevalier - su dva siromašna muzičara koji za sebe nastoje na umjetni način stvoriti publicitet tako što fingiraju da je jedan ubio drugog.

## Izvori


## Vanjske veze
*
Zlatna Obala (nizozemska kolonija)

**Nizozemska Zlatna Obala** ili **Nizozemska Gvineja**, službeno **Nizozemski posjedi na obali Gvineje** (nizozemski: *Nederlandse Bezittingen ter Kuste van Guinea*) obuhvaćala je dijelove suvremene Gane koji su postepeno kolonizirani od strane Nizozemske počevši od 1598. godine. Zlatna Obala je postala najvažnija nizozemska kolonija u Zapadnoj Africi nakon što su Portugalci 1637. godine osvojili Elminu, ali je krahirala nakon što je u XIX. vijeku ukinuta trgovina robljem. Dana 6. travnja 1872. godine, sukladno Anglo-nizozemskim sporazumima, Nizozemska Zlatna Obala svečano je ustupljena Britanskom Imperiju.
Der Mustergatte

***Der Mustergatte*** je njemačka crno-bijela filmska komedija snimljena 1937. godine u režiji Wolfganga Liebeneinera. Naslovni protagonist, koga glumi Heinz Rühmann je pedantni britanski bankar pedantnost stvara probleme u odnosu sa suprugom (koju glumi Leny Marenbach). *Der Mustergatte* je sniman na lokacijama u Veneciji. Sljedeće godine je na venecijanskoj Mostri Rühmnann dobio priznanje za svoju ulogu.

## Vanjske veze
* 
* Der Mustergatte in filmportal.de
Dugi rat (razvrstavanje)

Izraz **Dugi rat** može označavati:

* Dugi rat, oružani sukob koji se od 1593. do 1606. vodio između Habsburške Monarhije i Osmanskog Carstva;
* Dugi rat (20. vijek), historiografski koncept koji sve važnije oružane sukobe od 1914. do 1990. godine smatra dijelom jednog te istog sukoba, odnosno historijskog procesa;
* Dugi rat, (), alternativni naziv za Rat protiv terorizma;
* Dugi rat, službeni naziv za strategiju Privremene Ire od 1976. do kraja sjevernoirskog sukoba

## Toponimi
* Dugi Rat, naselje u Hrvatskoj

## Povezano
* Permanentni rat
Karakoram (film)

***Karakoram*** je bio francuski crno-bijeli dokumentarni film snimljen u režiji Marcela Ischaca i Henryja de Ségognea te premijerno prikazan 1937. godine. U njemu je prikazana velika francuska planinarska ekspedicija na Himalaje 1936. godine pod vodstvom de Ségognea, odnosno pokušaj osvajanja vrha Karakorum od koga se moralo odustati zbog lošeg vremena. Godine 1938. je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu.

## Vanjske veze
*
Geniusz sceny

***Geniusz sceny*** () je poljski crno-bijeli igrano-dokumentarni film snimljen 1938. u režiji Romualda Gantkowskog. Posvećen je životu znamenitog kazališnog glumca Ludwika Solskog te sadrži scene u kojima on ponavlja neke od svojih najboljih uloga. Premijerno je prikazan na venecijanskog Mostri gdje su i Solski i scenarist Adam Grzymała-Siedlecki dobili priznanje. U redovnu distribuciju je pušten sljedeće godine.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Sebastian Kurz

**Sebastian Kurz** (27. august 1986 -) je austrijski demokršćanski političar, koji je od maja 2017. godine vodi Austrijsku narodnu stranku, a od 2017. do 2019. godine je služio kao kancelar Austrije. Kurz, koji se Narodnoj stranci priključio kao tinejdžer 2003. godine, je služio u nekoliko demokršćanskih vlada, a veliku je pažnju privukao kada je 2013. postao najmlađi šef diplomacije u Evropskoj uniji. Kurz je položaj morao napustiti kada mu je u maju 2019. godine, nedugo nakon izbijanja afere Ibiza parlament izglasao nepovjerenje.

## Reference

## Vanjske veze

* Personal Website