open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Obavještajstvo

**Obavještajstvo** (ijek.) ili **obaveštajstvo** (ek.) (, ), u najširem smislu predstavlja prikupljanje  i analizu podataka o stvarnom ili potencijalnom neprijatelju i/li konkurentu koji služe očuvanju nacionalne bezbjednosti, odnosno sticanju prednosti u vojnom, političkom ili ekonomskom nadmetanju. 

Obavještajna djelatnost se može sastojati od legalnih metoda prikupljanja informacija (koje su mogu biti javno dostupne, npr. medijski članci), ali i ilegalnih metoda kao što su krađa povjerljivih informacija odnosno špijunaža ili pritisci na nosioce i izvore informacija, kao i druge nelegalne aktivnosti u tu svrhu.

Obavještajnu djelatnost mogu sami ili preko posrednika obavljati razne organizacije kao što su političke stranke ili poduzeća, ali se pod izrazom obavještajstvo obično podrazumijeva djelatnost koju provodi država. Organizacije posvećene obavještajnom radu se nazivaju obavještajna služba. Napori da se neprijatelj ili konkurent spriječi u dobavljanju obavještajnih podataka se nazivaju kontraobavještajstvo. 

## Povezano
* Kontraobavještajstvo
* Nacionalna sigurnost
* Poslovno obavještajstvo
* Vojno obavještajstvo
Bitka kod Mardije

**Bitka kod Mardije**, također poznata i kao **bitka na Mardijanskom polju** ili **bitka na Ardijanskom polju**, se odigrala krajem 316. u Trakiji između rimskih snaga pod carem Konstantinom na jednoj, i rimskih snaga pod njegovim suparnikom Licinijem na drugoj strani. Predstavljala je kulminaciju borbe za vlast dvojice bivših rimskih suvladara i saveznika. U njoj je Konstantin pokušao dokrajčiti Licinija, koga je ranije bio porazio u bitci kod Cibale u oktobru 314. ili 316. Precizna lokacija bitke nije poznata. Historijski izvori navode da se vodila cijeli dan i da je prekinuta tek kada je pala noć; Licinije je to iskoristio da svoju vojsku povuče sa bojišta. Konstantin je, uvjeren da je Licinijeva vojska potpuno razbijena, nakon bitke krenuo marširati za Bizantij, ali je time omogućio Liciniju da se pregrupira i ugrozi njegovu pozadinu. Kada je Licinije uspio osvojiti Konstantinov logor i prtljagu, Konstantin je započeo pregovore koji su početkom 317. doveli do mirovnog sporazuma. Licinije je, priznavši poraz, Konstantinu prepustio cijeli Balkan izuzev Trakije.

## Literatura
* Anonymus Valesianus. ''Origo Constantini Imperatoris'' at The Latin Library
* Eusebius. *Life of Constantine*, transl. and commentary by Averil Cameron, Stuart George Hall, Oxford University Press, 1999. .
* Lieu, Samuel N. C., Montserrat, Dominic. *From Constantine to Julian: A Source History*, Routledge, 1996. 
* Lenski, N. E. *The Cambridge Companion to the Age of Constantine,* Cambridge University Press, 2006. 
* Odahl, Charles M. *Constantine and the Christian Empire*, Routledge, 2004. 
* Potter, David S. *The Roman Empire at Bay AD 180–395*, Routledge, 2004. 
* Treadgold, Warren. *A history of the Byzantine State and Society*, Stanford University Press 1997. 
* Zosimus, *Historia Nova* (grčki *Νέα Ιστορία*), book 1, in *Corpus Scriptorum Historiae Byzantinae*, ed. Bekker, Weber, Bonn, 1837
Bezbožnik

**Bezbožnik** je bio ateistički časopis koji su štampali aktivisti iz Novog Sada, okupljeni u Društvo za borbu protiv društva (DBPD). U podnaslovu časopisa je stajalo da je protiv svih oblika dominacije, manipulacije i organizovane religije.

Bezbožnik je tokom 2000-ih imao samo dva broja u skromnom tiražu (oko 500 primeraka), ali je ostavio relativno velik odjek u javnosti pa je časopis 2006. čak i javno spaljen u vestima TV Apolo. Urednik informativnog programa novosadske televizije „Apolo“ Željko Rakičević, u programu te televizije, zapalio je časopis „Bezbožnik“, ocenjujući da je reč o listu koji propagira govor mržnje protiv Srpske pravoslavne crkve (SPC).

Uredništvo Bezbožnika je izjavio da to predstavlja "prvo javno spaljivanje nekog časopisa posle Drugog svetskog rata" i upozorila da te „inkvizitorsko-fašističke metode“ pokazuju kako se branioci religije na ovim prostorima obračunavaju sa političkim neistomišljenicima. Oni su naveli da izdavanjem „Bezbožnika“ žele da propagiraju slobodu izbora, kritičko mišljenje i borbu protiv svih pokušaja da se ljudski um zatvori u bilo koji oblik dogme.

Udruženje novinara Srbije i Nezavisno društvo novinara Vojvodine su tada osudili postupak novosadske televizije "Apolo", u čijem je informativnom programu javno zapaljen časopis "Bezbožnik".

Verski analitičar Mirko Đorđević je časopis Bezbožnik ocenio kao "ponavljanje klišea iz dvadesetih godina 20. veka kada je u sovjetskoj Rusiji organizovano bio forsiran ateizam militantnog tipa, što nije imalo osnova ni u Marksovoj kritici religije, ni u nauci koja širi horizonte čovekovih saznanja."

## Reference

## Povezano
* Ateizam
Kontraobavještajstvo

**Kontraobavještajstvo** (ijek.) ili **kontraobaveštajstvo** (ek.) (; ) u najširem smislu označava sve aktivnosti koje za cilj imaju spriječavanje ili suzbijanje tuđih obavještajnih aktivnosti, a u novije vrijeme i terorizma. U užem smislu se pod time podrazumijevaju aktivnosti usmjerene protiv nelegalnih ili tajnih obavještajnih operacija, odnosno špijunaže; tada se koristi izraz kontrašpijunaža. Kontraobavještajnom aktivnošću se gotovo u pravilu bave sve države, a neke od njih u tu svrhu koriste i posebne organizacije poznate pod nazivom kontraobavještajna služba (odnosno "protuobavještajna služba"). Pored unutarnjih protuobavještajnih službi (koje su po pravilu u ministarstvima unutarnjih djela ili su neovisne agencije, poput MI5), postoje i vanjske protuobavještajne službe (što je historijski novijeg datuma, u svrhu suzbijanja špijunaže i terorizma van granica zemlje).

## Vanjske veze
Nacionalna sigurnost

**Nacionalna sigurnost** ili **nacionalna bezbjednost** () rjeđe **državna sigurnost**, je izraz koji u najširem smislu označava aktivnosti koje za cilj imaju zaštitu određene države od svega što može ugrožiti njen opstanak, suverenitet, temeljne institucije (društveno-političko uređenje) ili vitalne interese. Ovisno o tome dolaze li eventualne prijetnje izvan ili unutar granica neke države nacionalna sigurnost se ponekad dijeli na vanjsku i unutrašnju bezbjednost. Održavanje nacionalne sigurnosti je u načelu u djelokrugu cjelokupnog državnog aparata, a u nekad i dužnost svih njenih građana; u širem smislu također podrazumijeva upotrebu ili demonstriranje ekonomske, vojne i političke moći, odnosno diplomacije. U užem smislu se pod "nacionalnom bezbjednošću" podrazumijevaju prije svega djelatnosti specijaliziranih državnih organa kao što su vojska, policija i sigurnosne agencije odnosno (protu)obavještajne službe. 

## Veze

* Policijska država
* Vladavina prava
* Javna sigurnost
Sigurnosna agencija

**Sigurnosna** ili **bezbjedonosna agencija**, vladina agencija koja provodi obavještajnu aktivnost radi unutarnje sigurnosti države. U užem i daleko češćem smislu se pod time podrazumijeva organ države koja obavlja obavještajnu djelatnost u svrhu očuvanja nacionalne sigurnosti, a u još užem smislu obavještajna služba koja je specijalizirana za unutrašnju sigurnost, tj. djeluje isključivo unutar državnih granica. U prošlosti se za takve organizacije koristio izraz politička ili tajna policija, ali je on zbog povezanosti za praksu policijskih država dobio pežorativno značenje te se obično izbjegava.

Neke od najpoznatijih bezbjedonosnih službi u današnjem svijetu su NSA u SAD, MI5 u Ujedinjenom Kraljevstvu, Shin Beth u Izraelu i FSB u Rusiji.

## Sigurnosne agencije

Tekuće sigurnosne agencije po državama u svijetu.

## Povezano

* lista obavještajnih službi
* tajna policija
* tajna služba
Obavještajna služba

**Obavještajna služba** ili **tajna služba** jest organizacija za potajno prikupljanje informacija koje su potrebne za sigurnost države. Djelatnost obuhvaća vidove specijalnog rata, pored drugog i prikrivene operacije, razne vrste korištenje medija sa svrhom utjecaja na javno mnijenje, atentate, sabotaže, gospodarski rat itd.
Ponekad se skupljaju i informacije o poslovnim subjektima, ili podaci o tehnologiji proizvodnje (tzv. industrijska špijunaža).

Za prikupljanje informacija obavještajne službe koriste se i informacijama doušnika, te prisluškuju telekomunikacijski promet.

Najveće su tajne službe MI6, CIA, MSS i FSB.

## Vrste tajnih službi
Tajne službe postojale su od nastanka civilizacije. Nastankom industrijske civilizacije ove službe su doživjele nagli razvoj, te su poslove počele dijeliti na vojne, industrijske i političke, odnosno na uhođenje protivnika, otkrivanje neprijateljskih uhoda i na zaštitu tajnosti važnih informacija vojne, industrijske i političke prirode. Za razliku od javnih sigurnosnih službi kojima je zadatak štititi zakon i opsluživati pravosudna tijela, tajne obavještajno sigurnosne službe štite državu, te nisu dužni pomagati rad sudskih vlasti osim kad je to u interesu države.

### Podjela tajnih službi prema djelatnosti
Tajne službe se mogu podijeliti na obavještajne koje prikupljaju informacije, te na sigurnosne koje poduzimaju tajne akcije protiv protivnika. Većina ovih službi imaju i jednu i drugu komponentu. 

### Podjela prema području rada
* vojne obavještajne službe
* civilne obavještajne službe

### Prema namjeni
* Obavještajna služba (koja također provodi aktivnosti u inozemstvu)
* Protuobavještajna služba ili kontraobavještajna služba (obavještajna služba koja nadzire i sprječava djelovanje obavještajnih službi na području vlastite zemlje).

## Povezano
* Tajna policija

## Vanjske veze

* Obavještajno sigurnosne službe, autor Tihomir Čuljak
Ivica Bednjanec

**Ivica Bednjanec** (Zagreb, 1. lipnja 1934. g. - Zagreb, 15. veljače 2011. g.) je bio hrvatski crtač stripa, pjesnik, humorist i scenarist, najpoznatiji po stripovima koji su izlazili u školskom časopisu *[[Modra lasta]]*.

## Nagrade
* 1984. "Pulcinella" u Napulju, "Andrija" u Ljubljani
* 1988. Grand Prix u Vinkovcima
* 1997. Nagrada za životno djelo na Salonu stripa u Vinkovcima. 
* 2006. Nagrada za životno djelo ULUPUH-a

Odlikovan je redom Danice hrvatske

## Objavljeni strip albumi
* "Nježni sport" Mladost, Zagreb 1980.
* "Osmoškolci" Privlačica, Vinkovci 1987.
* "Jasna i osmoškolci" Bubigraf, Zagreb 1994.
* "Durica" Školska knjiga, Zagreb 2003. 
* "Genije" CRŠ, Zagreb 2008. 

## Izvori
* http://www.stripovi.com/index.asp?RedirURL=http%3A%2F%2Fwww.stripovi.com%2Fbednjanec.asp

## Vanjske veze
* Interview s Ivicom Bednjancem na stranicama vjesnik.com 
* Interview s Ivicom Bednjancem na stranicama nacional.hr
* Ulupuh, sekcije članova, Ivica Bednjanec (životopis i bibliografija)
Liu Cong

**Liu Cong** (劉聰) (? -318), kurtoazno ime **Xuanmen** (玄門), nadimak **Zai** (載), formalno **Car Zhaowu od Han (Zhaoa)** (漢(趙)昭武帝), bio je car kineske/Xiongnu države Han Zhao.

Bio je četvrti sin Xiongnu poglavice Liu Yana, a u mladosti se obrazovao u kineskoj carskoj prijestolnici Luoyang, a za vrijeme Rata osam prinčeva služio kao oficir princa Sima Yinga. Kada mu se otac 304. pobunio protiv carske vlasti i osnovao državu Han Zhao, Liu Cong je bio jedan od istaknutih generala. Kada mu je otac u ljeto 310. umro, prijestolje je zauzeo njegov stariji brat Liu He. Međutim, nakon sedam dana Liu Cong je izveo uspješni puč, ubio brata i zasjeo na carsko prijestolje. Sljedeće je godine, koristeći se uslugama Jie vojskovođe Shi Lea Kinezima nanio katastofalni poraz, te zauzeo Luoyang i zarobio cara Huaia koga je kasnije dao pogubiti. Godine 316. je zauzeta sljedeća kineska prijestolnica Chang'an te zarobljen novi car Min. Liu Cong se tada našao na vrhuncu moći, ali nije mogao obuzdati dvorske intrige. Godine 318. je umro, a naslijedio ga je sin Liu Can, ubrzo ubijen u dvorskom puču koga je organizirao premijer Jin Zhun.

## Reference

* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 102.
* *[[Anali Proljeća i jeseni Šesnaest kraljevstava]]*, vol. 1.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 85, 86, 87, 88, 89, 90.
Liu Cong (razvrstavanje)

**Liu Cong** se može odnositi na:
* Liu Cong (Han Zhao) (劉聰), car države Han Zhao, jednog od Šesnaest kraljestava
* Liu Cong (dinastija Han) (劉琮), mlađi sin Liu Biaoa, jednog od gospodara rata iz doba kraja dinastije Han
Liu Can

**Liu Can** (劉粲) (? -318), kurtoazno ime **Shiguang** (士光), posthumno ime (koje mu je dao Jin Zhun) **Car Yin od Hana (Zhaoa)** (漢(趙)隱帝), bio je kratkotrajni car kineske/Xiongnu države Han Zhao, koji je vladao godine 318. Bio je sin cara Liu Conga i njegove prve supruge carice Huyan; mjesto krunskog princa je preuzeo njegov mlađi brat Liu Ai, dok se Liu Can morao zadovoljiti mjestom premijera. U proljeće 317. je vještom spletkom oca uvjerio da ga Liu Ai namjerava svrgnuti, te je stariji brat likvidiran. Kada je godine 318. Liu Cong umro, Liu Can je postao car. Međutim, njegov tast Jin Zhun je nedugo potom izveo puč i ubio ga. Prijestolje je na kraju preuzeo očev rođak Liu Yao.

## Reference
Jin Zhun

**Jin Zhun** (靳準) (? -318) je bio službenik na dvoru kineske/Xiongnu države Han Zhao, poznat po tome što je 318. izveo puč protiv cara i vlastitog zeta Liu Cana, te potom masakrirao carsku porodicu. Njegove snage su, međutim, odmah došle pod udar Jie vojskovođe Shi Lea, kao i Liu Canovog rođaka Liu Yaoa. Prije same bitke, uvjereni u poraz, ubili su ga vlastiti vojnici, a Liu Yao je tako preuzeo prijestolje.

## Reference

* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 102.
* *[[Anali Proljeća i jeseni Šesnaest kraljevstava]]*, vol. 1.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 89, 90.
Fan Changsheng

**Fan Changsheng** (范長生 fàn chángshēng) (? -318) bio je kineski taoistički pustinjak koji je postao državnik u službi države Cheng Han, jednog od Šesnaest kraljevstava. Živio je na planini Qingcheng zajedno sa još hiljadu taoista; oni su Li Xiongu, osnivaču buduće države dali hranu s kojom je nahranio vojsku. Li Xiong je bio toliko impresioniran daje Fanu ponudio prijestolje nove države; Fan je to odbio i zadovoljio se mjestom kancelara, koje je nakon njegove smrti preuzeo sin Fan Ben. Fan Changsheng je napisao opsežni komentar I Chinga, ali je ta knjiga izgubljena. Smatra se jednim od Osam besmrtnika Sečuana.

## Izvori
* Kleeman, Terry F., *Great Perfection: Religion and Ethnicity in a Chinese Millennial Kingdom*,
Carica Liu (Wu)

**Carica Liu** (劉皇后, osobno ime nepoznato, 318–349) bila je carica kineske/jie države Kasniji Zhao, odnosno treća i posljednja supruga cara Shi Hua (cara Wua).

Rodila se kao kćer Liu Yaoa, posljednjeg cara države Han Zhao. Kada je godine 329. Shi Hu porazio i zarobio njenog oca, bježala je iz prijestolnice Chang'an, ali je poslije zarobljena i predana Shi Huu, postavši njegovom konkubinom u dobi od 11 godina. Sljedeće godine je Shi Huu rodila sina po imenu Shi Shi. Godine 348. je Shi Shi imenovan krunskim princom, a sljedeće je godine postao car. Liu je postala carica majka, ali je ubrzo Shi Huov sin Shi Jian izveo puč, svrgnuo mladog cara, a potom ga pogubio zajedno s majkom.
318.

__NOTOC__
Godina **318.** (**[[rimske brojke|CCCXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Licinijana i Krispa** (ili, rjeđe, **godina 1071. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 318. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* U sjevernoj Kini proglašena država Raniji Zhao .
* Nakon što su Xiongnu i Xianbei zauzeli Kinu sjeverno od Yangtzea, novom carskom prijestolnicom postaje Nanking (Nanjin) . 
* Grigorije Prosvjetitelj imenuje svog sina Aristaksa kao nasljednika na mjestu patrijarha Armenije.


## Rođenja
* Carica Liu, carica države Kasniji Zhao

## Smrti
* Jin Mindi, bivši kineski car iz dinastije Jin (pogubljen)
* Fan Changsheng, taoistički učenjak
* Jin Zhun, službenik države Han Zhao
* Liu Can, car države Han Zhao
* Liu Cong (Han Zhao), vladar države Han Zhao

## Reference
Podolsk

**Podolsk**, (ruski:: *Подольск*) je grad u Moskovskoj oblasti u Rusiji na obalama rijeke Pahre pritoke rijeke Moskve. Udaljen je samo15 km od centra Moskve, sa svojih 183.095 stanovnika (popisu iz 2010. godine) je najveći satelitski grad Moskve.

## Historija
Podolsk se prvi put spominje 1627. godine, kao selo u posjedu *[[manastir]]a Danilov*. Carica Katarina Velika mu je 1791 dodijelila status grada, ona je u to vrijeme provodila veliku upravnu reformu po Rusiji, osnivajući nove gubernije i gradove.

Prije izbijanja Ruske revolucije 1917, Podolsk je bio jedan od industrijski najrazvijenijih gradova u Rusiji. U njemu je tad slavna američka kompanija šivaćih mašina *[[Singer Corporation|Singer]]* imala veliki pogon.

Porodica vođe Oktobarske revolucije Vladimira Iljiča Lenjina živjela je u Podolsku, on sam imao je komad zemlje i malu kućicu. U njoj je 1900. održao sastanak sa ruskim socijal demokratima iz Moskve i ostalih gradova, da podrže i pomognu izlaženje novina *[[Iskra]]*, koje je on već pokrenuo.
Grad je 1971 za sovjetske vlasti dobio *Orden crvene radničke zastave*, u to vrijeme bio je industrijski gigant u moskovskoj oblasti, sa preko sedamdeset tvornica, u kojima je radila većina stanovnika.

U Podolsku je smješten Centralni arhiv Ruskog ministarstva odbrane i od 2000 godine velika vojna baza na kilometar od centra.

### Legenda o imenu

Prema lokalnoj legendi, grad je navodno dobio svoje ime zbog tog što je carica Katarina Velika, kad je prolazila kroz tadašnje selo, slučajno smočila porub svoje haljine - *подол*, i tako je mjesto dobilo ime *Podol*, iz kojeg je vremenom došlo do Podolsk. Ali to je samo legenda, jer je taj toponim nastao davno prije i odnosio se na položaj mjesta. To je tipični slavenski toponim, za mjesta na rubu, (obronku) planine, visoravni ili rijeke.

## Rast stanovništva grada od kraja [[19. vijek]]a

## Gradovi prijatelji
Podolsk je službeno sklopio prijateljstva sa slijedećim gradovima
is twinned with the following sister cities:
*  Amstetten
*  Belci
*  Bar
*  Borisov
*  Černivci
*  Henan
*  Kavarna
*  Kladno
*  Ohrid
*  Saint-Ouen
*  Šumen
*  Suhumi
*  Trier-Land
*  Vanadzor, Armenija
*  Varminsko-mazursko vojvodstvo
U pripremi je sklapanje prijateljstva sa slijedeća tri grada;
*  Beni-Mellal
*  Koper
*  Petrozavodsk

## Izvori

## Vanjske veze

* Подольск - Online информационно-развлекательный портал города Подольска  
* Podolsk-life.ru
Ponte di Rialto

**Ponte di Rialto** (hrvatskosrpski jezik: **Most Rialto**) je najstariji i najpoznatiji od četiri mosta koji premošćuju Canal Grande u Veneciji (Italija).

## Historija
Prvi prijelaz preko Canal Grandea u Veneciji bio je pontonski most kojeg je još 1181. sagradio Nicolò Barattieri. Taj most Venecijanci su zvali Ponte della Moneta, zbog tog jer je s njegove istočne strane stajala prva kovnica novca Zecca.

Vremenom je promet preko pontonskog mosta zbog tržnice na istočnom dijelu toliko narastao da je 1255. napravljen drveni most. To je bila građevina s dvije simetrične pokretne rampe koje su se mogle podići da omoguće prolaz visokim brodovima. Tokom prve polovice 15. vijeka, uzduž mosta podignuti su dućani na obje strane. Prihodi od najma pomogli su održabvanju mosta. Most od drvenih greda je djelomično izgorio za pobune koju je vodio Bajamonte Tiepolo 1310. godine, zatim se 1444. srušio pod težinom gledatelja koji su pratili procesiju brodova, a ponovno je pao 1524. godine.

Ideja da se umjesto drvenog izgradi kameni most prvi put se pojavila 1503. godine i potom su se par decenija redale kojekakve ideje. Venecijanski senat je 1551. raspisao natječaj za novi most. Svoje prijedloge dali su najveći arhitekti onog doba kao što su Jacopo Sansovino, Palladio i Vignola i Michelangelo, ali svi oni držali su se starih prokušanih statičkih zakona i ponudili nacrt mosta s nekoliko lukova manjeg raspona na stupovima u kanalu, što senatori nikako nisu htjeli. Pobijedilo je rješenje Antonia da Ponta u vidu jednolučnog kamenog mosta smiono velikog raspona za ono vrijeme. Vincenzo Scamozzi, jedan od konkurenata, čak je predviđao da će se vrlo brzo srušiti zbog toga. Osim smiono velikog luka, most je umnogočemu ličio na stari drveni. Isto kao i stariji, također je imao dućane sa svake strane i na sredini portik. Gradnja je otpočela 1588. i most je dovršen 1591. godine. Do danas je u funkciji i ne samo da služi svrsi, već je jedna od najvećih atrakcija Venecije.

## Reference

## Vanjske veze

* Background Information  
* Interactive Panorama: Rialto Bridge 
* Rialto Bridge Photo Gallery
319.

__NOTOC__
Godina **319.** (**[[rimske brojke|CCCXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstantina i Licinija** (ili, rjeđe, **godina 1072. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 319. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Konstantin zabranjuju da se kod promjene vlasništva robova dijele porodice. 
* Arije putuje u Nikomediju na poziv Euzebija, nakon što je optužen za herezu i osuđen od strane Aleksandra, patrijarha Aleksandrije. To dovodi do arijanskog spora.
* Chandragupta I nasljeđuje svog oca Ghatotkachu kao vladar Gupta Carstva.
* Kršćanstvo se uvodi u Kolhidu u suvremenoj Gruziji.


## Rođenja
* Sveti Basijan, prvi biskup Lodija u Italiji
* Murong Jun

## Smrti
* Ghatotkacha, vladar Gupta Carstva

## Reference
Rimokatolička biskupija Lodija

Italijanska katolička **biskupija [[Lodi (Italija)|Lodija]]** postoji od 4. vijeka, te predstavlja sufragansku biskupiju Milanske nadbiskupije.

## Historij

Prema lokalnoj legendi je za vrijeme Dioklecijanovih progona u lokalnoj crkvi živo spaljeno 4000 kršćana zajedno sa njihovih biskupom, čije ime nije poznato. Sv. Basijan, zaštitnik Lodija, je međutim atestiran kao biskup 378.

Ostali biskupi su: 

* Ticijan (474), čije su relikvije otkrivene 1640; 
* Venancijan, suvremenik Grgura Velikog; 
* Olderico (1024); 
* Alberico di Merlino (1160); 
* Alberto Quadrelli (1168); 
* Leone Palatini (1318), posrednik između Gvelfa i Gibelina; 
* Paolo Cadamosto (1354), legat pape Urbana VI u Mađarskoj; 
* Kardinal Gerardo di Landriana (1419), koji je otkrio Ciceronov tekst *[[De Oratore]]*; 
* Kardinal Lodovico Simonetta (1537), koji je predsjedao Trentskim koncilom;
* Antonio Scarampi (1568), osnivač sjemeništa i prijatelj Carla Borromea; 
* Carlo Ambrogio Mezzabarba (1725), apostolski posjetilac Kine i Indije;
* Gian Antonio della Beretta (1758), koji je prognan zbog otpora zakletvi Cisalpinskom ustavu;
* Tarcisio Vincenzo Benedetti (1952 - 1972);
* Giacomo Capuzzi (1989–2005);
* Giuseppe Merisi (2005–2014).
* Maurizio Malvestiti (2014-).

## Župe
Biskupija ima 406 župa, od kojih su sve u regiji Lombardija: 386 u provinciji Lodi, 12 u provinciji Milano, 6 u provinciji Cremona i 2 u provinciji Pavi.

## Napomene

## Vanjske veze

* Source
Lodi (provincija)

**Provincija Lodi** () je provincija u regiji Lombardija u Sjevernoj Italiji. Glavni grad provincije i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Lodi od 43 332 stanovnika.

## Geografija
Provicija Lodi ima površinu od 782 km² i 223 755 stanovnika (2011.) 

Provincija se prostire u Padskoj nizini, pa je potpuno ravničarska. rijeke provincije su istovremeno i njene granice, južna granica provincije je rijeka Po, a istočna rijeka Ada.

## Općine (comuni) i naselja
U Provinciji Lodi ima 61 općina (tal. *Comuni*).
## Reference

## Vanjske veze

* www.provincia.lodi.it Službene stranice Provincije Lodi
Milano (provincija)

**Okrug Milano** () je okrug u okviru pokrajine Lombardije u severnoj Italiji. Okrug Milano je istovremeno i jedan od populaciono najvećih i privredno najvažnijih okruga u celoj državi. Sedište okruga pokrajine i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Milano.

Površina okruga je 1.620 km², a broj stanovnika 3.170.273 (2008. godine).

## Prirodne odlike
Okrug Milano se nalazi u severnom delu države, bez izlaza na more. Položaj okruga je u Padskoj niziji. Okrug je većim delom ravničarski osim krajnje severnog dela koji zahvata brda u podnožju Alpa. Rečni sistem u okrugu čine dve granične reke - reka Tićino kao zapadna granica okruga i reka Ada kao istočna.

## Stanovništvo
Po poslednjim procenama iz 2008. godine u okrugu Milano živi više više od tri miliona stanovnika (jedan od populaciono najvećij u Italiji) i okrug se približno poklapa za gradskim područje grada Milana. U skladu sa tim i gustina naseljenosti je izuzetno velika, blizu 2.000 st/km². 

Pored pretežnog italijanskog stanovništva u okrugu žive i veliki broj doseljenika iz svih delova sveta.

## Opštine i naselja
U okrugu Milano postoji 139 opština (ital. *Comuni*).

Najvažnije gradsko naselje i sedište okruga je grad Milano (1.300.000 stanovnika), a većina drugih naselja su njegova predgrađa. Jedino na krajnjem zapadu okruga postoje par opština ruralnog karaktera.

## Vanjske veze

* www.provincia.milano.it Zvanična stranica okruga Milano
Agrigento (provincija)

**Provincija Agrigento** (talijanski: *Provincia di Agrigento*, sicilijanski: *Pruvincia di Girgenti*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u Regiji Sicilija.

Glavni grad provincije je istoimeni grad Agrigento od 58 063 stanovnika 

## Geografija
*Provincija Agrigento* sa sjevera graniči sa Provincijom Palermo, sa istoka sa Provincijom Caltanissetta, sa zapada sa Provincijom Trapani i sa juga sa Sredozemnim morem.

Površina provincije iznosi 3 042 km², a broj stanovnika 446 081 (2012. godine).

*Provincija Agrigento* prostire se od obala Sredozemnog mora na jugu, sve do planinske unutrašnjosti na sjeveru gdje se prostire planinski masiv Monti Sicani u kom se nalazi planina Monte delle Rose, visoka 1 436 m.

Provinciji Agrigento pripada i mali arhipelag Pelagijski otoci, koji leži južno od Sicilije prema Libiji.

## Općine i naselja
*Provincija Agrigento* ima 43 općina (talijanski: *Comuni*), ispod je lista 7 najvećih (31. januar. 2012. Istituto Nazionale di Statistica Italia);

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Agrigento
Caltanissetta (provincija)

**Provincija Caltanissetta** (talijanski: *Provincia di Caltanissetta*, sicilijanski: *Pruvincia Riggiunali di Nissa*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u Regiji Sicilija.

Glavni grad provincije (iako ne i najveći jer je to Gela) je Caltanissetta od 61 711 stanovnika 

## Geografija
*Provincija Caltanissetta* sa sjevera graniči sa Provincijom Palermo, sa istoka sa provincijama Enna, Catania i Ragusa i sa zapada sa Provincijom Agrigento.

Površina provincije iznosi 2 124 km², a broj stanovnika 272 458 (2011. godine).

*Provincija Caltanissetta* prostire se od obala Sredozemnog mora na jugu, sve do planinske unutrašnjosti na sjeveru gdje se prostire planinski masiv Madonie u kom izvire rijeka Salso, najveći vodotok u provinciji, koja ju fizički dijeli na dva dijela, zapadni i istočni.

## Općine i naselja
*Provincija Caltanissetta* ima 22 općina (talijanski: *Comuni*), ispod je lista 4 najvećih (31. januar. 2012. Istituto Nazionale di Statistica Italia);

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Caltanissetta
Enna (provincija)

**Provincija Enna** (talijanski: *Provincia di Enna*, sicilijanski: *Pruvincia di Enna*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u Regiji Sicilija.

Glavni grad provincije je istoimeni grad Enna od 27 876 stanovnika 
## Geografija
*Provincija Enna* je jedina sicilijanska provincija koja nema izlaz na more, već se sva prostire po planinskoj unutrašnjosti. Na sjeveru se prostire planinski masiv Nebrodi, na zapadu Madonie, a na jugu Ibleji. Između tih masiva leže visoravni i visoko položene doline.

*Provincija Enna* na sjeveru graniči s Provincijom Messinom, na istoku i jugoistoku s Provincijom Catanijom, na jugu i jugozapadu s Provincijom Caltanissettom i na sjeverozapadu s Provincijom Palermo.

Površina provincije iznosi 2 561 km², a broj stanovnika 172 413 (2012. godine).

Blizu Piazze Armerine, drugog po veličini grada provincije, nalazi se Villa Romana del Casale iz rimskog razdoblja, koja je stavljena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

## Općine i naselja
*Provincija Enna* ima 20 općina (talijanski: *Comuni*), ispod je njihova lista;

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Enna
Ragusa (provincija)

**Provincija Ragusa** (talijanski: *Provincia di Ragusa*, sicilijanski: *Pruvincia di Rausa*) jedna je od devet talijanskih provincija u regiji Siciliji.

Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je grad Ragusa od 69 794 stanovnika.

*Provincija* se nalazi na jugoistoku Sicilije. Na sjeveru graniči s provincijama Caltanissetta i Catania, a na istoku s Prvincijom Sirakuza.

*Provincija* se sastoji od 12 općina (comuni). Gradovi Ragusa, Modica i Scicli sa ostalim baroknim gradovima Val di Nota uvršteni su 2002. na UNESCOvu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi, kao izvrstan primjer dobro očuvanih kasnobarkonih gradova iz 18. vijeka.
## Geografija
Površina provincije iznosi 1 614 km², a broj stanovnika 307 492 (2011. godine).
*Provincija Ragusa* smještena je po jugoistoku otoka Sicilija, sa juga izlazi na Sredozemno more. Tu se nalazi uski gusto naseljeni primorski dio provincije. Sjeverna polovica provincije je planinska (masiv Monti Iblei), sa brojnim plodnim dolinama, gde živi većina stanovništva.

## Općine i naselja
U *Provinciji Ragusa* ima 12 općina (talijanski: *Comuni*).

Pored Raguse druge veće komune su; Vittoria u zapadnom dijelu provincije, i Modica na istoku.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Ragusa
Siracusa (provincija)

**Provincija Sirakuza** (talijanski: *Provincia di Siracusa*, sicilijanski: *Pruvincia di Sarausa*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugoistoku Regije Sicilija u Italiji.

Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je grad Sirakuza od 118 385 stanovnika.

U provinciji su gradovi Noto i Palazzolo Acreide, koji su sa još 6 gradova iz regije Val di Noto uvršteni 2002. na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi, kao izvrstan primjer dobro očuvanih kasnobarkonih gradova iz 18. vijeka.

Glavni grad Sirakuza ima brojne arheološke nalaze iz razdoblja antičke Magne Graecie - *[[Nekropola]] Pantalice*.

## Geografija
*Provincija Siracusa* sa istoka i juga izlazi na Jonsko i Sredozemno more, sa sjevera i sjeveroazapada graniči s Provincijom Catania, a sa zapada s Provincijom Ragusa.

Površina provincije iznosi 2 108 km², a broj stanovnika 399 933 (2011. godine).

*Provincija Siracusa* prostire se dijelom duž uske primorske ravnice Jonskog i Sredozemnog mora, ali najvećim dijelom po zapadnoj planinskoj unutrašnjosti gdje se prostire masiv Monti Iblei. 
## Općine i naselja
*Provincija Sirakuza* ima 21 općina (talijanski: *Comuni*), ispod je lista najvećih;

## Reference

## Vanjske veze

* Provincije Siracusa  
* Lokalne informacije o provinciji
Cremona (provincija)

**Provincija Cremona** () je provincija u okviru regije Lombardije u Sjevernoj Italiji. administrativni centar provincije i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Cremona.

Površina provincije je 1.772&nbsp;km², a broj stanovnika 358.074 (2008. godine).
## Geografija
*Provincija Cremona* leži u Dolini rijeke Po u sjevernom dijelu države, bez izlaza na more. rijeke u provinciji su istovremeno i njezine granice. Južna granica provincije je rijeka Po, zapadna Adda, a istočna Oglio.

## Stanovništvo
Po poslednjim procenama iz 2008. godine u Provinciji Cremona živi više više od 350.000 stanovnika. Gustina naseljenosti je velika, oko 200 st/km². Posebno je gusto naseljeno područje oko grada Cremone. 

Pored pretežnog italijanskog stanovništva u provinciji žive i veliki broj doseljenika iz svih delova svijeta.

## Opštine i naselja
U *Provinciji Cremona* postoji 115 opština (ital. *Communi*).

Najvažnije gradsko naselje i centar provincije je grad Cremona (72.000 stanovnika), koji sa predgrađima ima znatno više stanovništva. Drugi po veličini grad je Crema (34.000 st.) na zapadu provincije.
## Vanjske veze

* www.provincia.cremona.it Zvanična stranica okruga Kremona
Pavia (provincija)

**Okrug Pavija** () je okrug u okviru pokrajine Lombardije u severnoj Italiji. Sedište okruga pokrajine i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Pavija.

Površina okruga je 2.965&nbsp;km², a broj stanovnika 526.663 (2008. godine).

## Prirodne odlike
Okrug Pavija se nalazi u severnom delu države, bez izlaza na more. Položaj okruga je u Padskoj niziji, tj. okrug je u većim delom ravničarski. Jedino je krajnje južni deo u planinskom sistemu Apenina. Kroz središnji deo okruga protiče reka Po, koja okrug deli na severni i južni deo. Druga važna reka je Tičino, koja se uliva u Po blizu grada Pavija.

## Stanovništvo
Po poslednjim procenama iz 2008. godine u okrugu Pavija živi više više od 520.000 stanovnika. Gustina naseljenosti je velika, oko 170 st/km². Posebno je gusto naseljeno područje oko grada Pavije.

Pored pretežnog italijanskog stanovništva u okrugu žive i veliki broj doseljenika iz svih delova sveta.

## Opštine i naselja
U okrugu Pavija postoji 70 opština (ital. *Comuni*).

Najvažnije gradsko naselje i sedište okruga je grad Pavija (70.000 stanovnika), koji sa predgrađima ima znatno više stanovništva. Važni gradovi su i Viđevano (63.000 stanovnika) u zapadnom delu okruga i Vogera (39.000 stanovnika) u južnom.

## Vanjske veze

* www.provincia.pv.it Zvanična stranica okruga Pavija
Predrag Vušović

**Predrag Vušović** (Kotor, NR Crna Gora, FNRJ, 29. kolovoza 1960. - Zagreb, 17. veljače 2011.) je bio hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Biografija
Odrastao je u Dubrovniku gdje je zavšio osnovnu i srednju školu. Glumačku karijeru započeo u dubrovačkom pozorištu "Mali Marin Držić" 1970 godine s ulogom Tom Sawyer-a u istoimenoj predstavi. 1979. godine odlazi u Zagreb gdje pohađa Akademiju scenskih umjetnosti.Radi u pozorištu "Marin Držić" u Dubrovniku do 1996. godine kada prelazi u pozorište Gavella u Zagrebu. Igrao je i u mnogobrojnim predstavama Dubrovačkih ljetnih igara.

## Uloge u predstavama (nepotpuna lista)
				
* Kralj Ubu, uloga u istomenoj predstavi
* Uloga Rosante, u predstavi "Mušica"
* Uloga u predstavi Milana Milišića"Lov na blijedolikoga"
* Uloga Dunda Maroja, u istoimenoj predstavi

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Periferija city" kao Pumpa (2010.)
* "Tito" (2010.)
* "Stipe u gostima" kao Pero Šoštarić (2008.-2010.)
* "Tužni bogataš" kao Božo (2008.)
* "Naša mala klinika" kao gospodin Menta (2008.)
* "Naša mala klinika" kao otmičar #2 (2007.)
* "Luda kuća" kao ravnatelj Mišković (2006.-2007.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao Dida (2006.-2010.)
* "Cimmer fraj" kao Lujo (2006.)
* "Bumerang" kao Mate (2006.)
* "Bitange i princeze" kao Gazda (2005.-2010.)
* "Novo doba" (2002.)
* "Putovanje u Vučjak" kao Škrinjar (1986.)

### Filmske uloge
* "Koko i duhovi" kao Vincek (2011.)
* "Bella Biondina" kao Kaja Batal (2011.)
* "72 dana" kao Mile Rupić (2010.)
* "Čovjek ispod stola" kao Pascal (2009.)
* "U zemlji čudesa" kao prosjak (2009.)
* "Metastaze" kao Dejin otac (2009.)
* "Nije kraj" kao Đuro (2008.)
* "Crveno i crno" kao kopač grobova (2006.)
* "Libertas" kao grbavac (2006.)
* "Duh u močvari" kao lovac (2006.)
* "Lopovi prve klase" kao plaćenik (2005.)
* "Pušća Bistra" kao Zvonarić (2005.)
* "Duga mračna noć" kao podnarednik (2004.)
* "Doktor ludosti" kao general (2003.)
* "Infekcija" kao govornik na grobu (2003.)
* "Svjedoci" kao Ljubo (2003.)
* "Mišolovka Walta Disneya" (2003.)
* "Ne dao Bog većeg zla" kao pokeraš (2002.)
* "Enklava" (2002.)
* "Kraljica noći" kao Jole (2001.)
* "Posljednja volja" kao Lou (2001.)
* "Ante se vraća kući" kao radnik (2001.)
* "Je li jasno, prijatelju?" kao Cigo (2000.)
* "Nebo, sateliti" (2000.)
* "Srce nije u modi" (2000.)
* "Četverored" kao Gaconja (1999.)
* "Maršal" kao Toni (1999.)
* "Bogorodica" kao Stojan Peleš (1999.)
* "Kad mrtvi zapjevaju" kao pogrebnik (1998.)
* "Tri muškarca Melite Žganjer" kao TV snimatelj (1998.)
* "Božić u Beču" kao konobar (1997.)
* "Kako je počeo rat na mom otoku" (1996.)
* "Nitko se neće smijati" kao Riba (1985.)
* "Dvije karte za grad" kao mladić (1984.)

### Sinkronizacija
* "Pobuna na farmi" kao Stari Mato (2004.)
* "Aladin" kao preprodavač (2004.)

## Nagrade
* Nagrada *Orlando*, Dubrovačke ljetne igre

## Reference

## Vanjske veze
*
Messina (provincija)

**Provincija Messina** (talijanski: *Provincia di Messina*, sicilijanski: *Pruvincia di Missina*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u Regiji Sicilija.

Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je istoimeni grad Messina od 243 262 stanovnika.

## Geografija
*Provincija Messina* prostire se po sjeveroistoku otoka. Na jugu graniči s Provincijom Catanijom i Provincijom Ennom, na zapadu s Provincijom Palermo, na sjeveru s Tirenskim morem, a na istoku s Jonskim morem i Mesinskim tjesnacem koji razdvaja Siciliju od kontinenta.

Zbog planinskih masiva Peloritani i Nebrodi je to prilično brdovita provincija, pa je većina stanovništva živi duž obale.

Turistička središta provincije su Tindari, Taormina, Capo d'Orlando, Milazzo i Liparski otoci s glavnim otokom Lipari.

Površina provincije iznosi 3 247 km², a broj stanovnika 649 824 (2011. godine).

## Komune i naselja
*Provincija Messina* se sastoji od 108 komuna, uključujući i one na Liparskim otocima koji se nalaze nedaleko od sjeverne obale, ispod je lista najvećih (stanje: 30. jun 2005.);

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Messina
Carbonia-Iglesias (provincija)

**Carbonia-Iglesias** (talijanski: *Provincia di Carbonia-Iglesias*, sardinski: *Provìntzia de Carbònia-Igrèsias*) je bila jedna od osam talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni gradovi provincije i ujedno dva najveća naselja bili su Carbonia (28.882 stanovnika) i Iglesias (27.674 stanovnika). Provincija Carbonia-Iglesias je ukinuta 2016. godine.

## Geografija

Provincija Carbonia-Iglesias na sjeveru je graničila s provincijom Medio Campidanom, na istoku i jugu s Cagliarijem, dok je na zapadu izlazila na Sredozemno more. Uz obalu provincije nalazili su se otoci Sant'Antioco i San Pietro. Površina provincije iznosila je 1495 km², a broj stanovnika 128.540 (2011. godine). Provincija Carbonia-Iglesias prostirala se na krajnjem jugozapadu Sardinije. Teren provincije blago se uzdizao od obale na zapadu do pravih planina na istoku.

## Ukidanje provincije
Provincija Carbonia-Iglesias ukinuta je 2016. godine, a njene općine priključene su Južnosardinskoj provinciji.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije Carbonia-Iglesiasa
Medio Campidano (provincija)

**Medio Campidano** (talijanski: *Provincia di Medio Campidano*, sardinski: *Provìncia de su Campidanu de Mesu*) je bila jedna od osam talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni gradovi provincije i najveća urbana naselja bili su gradovi Sanluri (8460 stanovnika) i Villacidro (14.281 stanovnika). Provincija Medio Campidano je ukinuta 2016. godine.

## Geografija

Provincija Medio Campidano na zapadu je izlazila na Sredozemno more, na sjeveru je graničila s provincijom Oristanom, na istoku i jugoistoku s Cagliarijem, a na jugu s Carbonia-Iglesiasom. Površina provincije iznosila je 1516 km², a broj stanovnika 101.256 (2011. godine). Provincija Medio Campidano prostirala se po sredini i zapadu Sardinije. Teren je na zapadnom i centralnom dijelu bio ravničarski, gdje se prostirala i najveća otočka dolina Campidano, dok je istočni dio provincije bio brdovit. Na krajnjem istoku uzdizao se planinski masiv Gennargentu.

## Stanovništvo
Provincija Medio Campidano po talijanskim mjerilima nije bila gusto naseljena, prosjek je iznosio svega 67,2 st/km².

## Općine i naselja
Provincija Medio Campidano imala je 28 općina (talijanski: *comuni*). Pored Sanlurija i Villacidra, druge veće komune bile su Arbus (6626 stanovnika), Gonnosfanadiga (6927), Guspini (12.457), Samassi (5342), San Gavino Monreale (8976), Serramanna (9315) i Serrenti (5073).

## Ukidanje provincije
Provincija Medio Campidano ukinuta je 2016. godine, a njene općine priključene su Južnosardinskoj provinciji.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Medio Campidano
Catania (provincija)

**Provincija Catania** (talijanski: *Provincia di Catania*, sicilijanski: *Pruvincia di Catania*) je jedna od 9 sicilijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u Regiji Sicilija.

Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je grad Catania od 293 902 stanovnika.

Catania je zajedno s gradovima Caltagirone i Militello in Val di Catania sa još 5 gradova iz doline Val di Noto uvrštena 2002. na UNESCO- vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi, kao izvrstan primjer dobro očuvanih kasnobarkonih gradova iz 18. vijeka.

## Geografija
*Provincija Catania* sa istoka izlazi na Jonsko more, sa sjevera graniči s Provincijom Messina, sa zapada s Provincijom Enna, sa jugozapada s Provincijom Caltanissetta, sa juga s Provincijom Ragusa i sa jugozapada s Provincijom Sirakusa. Sjeverno od Catanije prostire se vulkan Etna.

Površina provincije iznosi 3 553 km², a broj stanovnika 1 078 766 (2011. godine).
*Provincija Catania* prostire se dijelom duž obala Jonskog mora i po jugoistočnoj planinskoj unutrašnjosti. Uz more se nalazi plodan i gusto naseljen primorski deo, koji se u južnom dijelu provincije širi u Katanijsku ravnicu. Na sjeverozapadnoj polovici provincije prostire se najpoznatiji evropski vulkan Etna, koja je i najviša planina na otoku. Vjekovno taloženje lave duž njenih obronaka, pretvorilo je tlo tog kraja u izuzetno plodno, pa je to izuzetno gusto naseljen kraj, i pored opasnosti koje erupcije izazivaju.
## Stanovništvo
*Provincija Catania* je čak i po talijanskim mjerilima vrlo gusto naseljena, prosjek iznosi čak 310 st / km². 
## Općine i naselja
*Provincija Catania* ima 58 općina (talijanski: *Comuni*), ispod je lista najvećih (10. septembar. 2011. Istituto Nazionale di Statistica Italia);
 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Catania
Olbia-Tempio (provincija)

**Olbia-Tempio** (talijanski: *Provincia di Olbia-Tempio*, sardinski: *Pruìncia di Tarranóa-Tèmpiu*) je bila jedna od osam talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni gradovi provincije i najveća urbana naselja bili su Olbia i Tempio Pausania. Površina provincije iznosila je 3397 km², a broj stanovnika 154.319 (2008. godine). Olbia-Tempio je ukinuta 2016. godine.

## Geografija

Granica provincije na sjeveru je bila Bonifacijski prolaz (kanal koji dijeli Sardiniju od Korzike, na istoku Tirensko more, na zapadu je graničila s provincijom Sassarijem, a na jugu s Nuorom. Provincija Olbija-Tempio prostirala se po sjevernom dijelu otoka, po kraju znanom kao Gallura na čijem se južnom dijelu uzdiže masiv Limbara s vrhom Punta Balistreri (1362 m). Provinciji je pripadao i mali Maddalenski arhipelag koji se nalazio neposredno uz sjevernu obalu, kao i slavna rivijera Costa Smeralda.

## Općine i naselja
Provincija Olbia-Tempio imala je 26 općina (talijanski: *comuni*). Pored Olibe i Tempio Pausanije, druge veće komune bile su La Maddalena (14.800 stanovnika), Calangianus (7300), Arzachena (16.000), Santa Teresa Gallura (5400), San Teodoro (9800) i Buddusò (6400).

## Ukidanje provincije
Provincija Olbia-Tempio ukinuta je 2016. godine, a njene općine priključene su Sassarijskoj provinciji.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije Olbija-Tempio
Nuoro (provincija)

**Nuoro** (, sardinski: *Provìntzia de Nùgoro*) je jedna od pet talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je istoimeni grad Nuoro koji ima 36.154 stanovnika.

## Geografija

Površina provincije iznosi 5638,06 km², a broj stanovnika 208.550 (2019. godine).
Teren provincije je brdski, jer se prostire najvećim dijelom duž masiva Gennargentua koji je kralježnica unutrašnjosti Sardinije. To je posno kamenito tlo, pogodno jedino za stočarstvo, koje je i danas glavna privredna aktivnost provincije. Malim istočnim dijelom provincija izlazi na Tirensko more i u tom području ima nekoliko malih izoliranih kotlina pogodnih za ratarstvo.

## Stanovništvo
Provincija Nuoro je vrlo rijetko naseljena, ima samo 37 st/km². Primorski krajevi su gušće naseljeni, kao i kraj oko grada Nuora, dok je planinski dio provincije rijetko naseljen i vrlo siromašan.

## Općine i naselja
Provincija Nuoro do 2016. imala je 53 općina (talijanski: *comuni*), a nakon upravne reforme i priključenja općina ugašenih provincija, broj općina je porastao na 74. Pored Nuora, drugi značajni grad je Siniscola (11.000 stanovnika) na istoku provincije.

## Reference

## Vanjske veze

* www.provincia.nuoro.it Službene stranice provincije Nuora
Ogliastra (provincija)

**Ogliastra** (fon. Ogljastra, talijanski: *Provincia dell'Ogliastra*, sardinski: *Provìntzia de s'Ogiastra*) je bila jedna od osam talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni gradovi provincije i najveća urbana naselja bili su Lanusei (5492 stanovnika) i Tortolì (10.743 stanovnika). Ogliastra je ukinuta 2016. godine.

## Geografija

Provincija Ogliastra s istoka i juga izlazila je na Tirensko more, na sjeverozapadu je graničila s provincijom Nuoro, a na jugozapadu s provincijom Cagliari. Površina provincije iznosila je 1854 km², a broj stanovnika 57.329 (2011. godine). Ogliastra je ležala u sredini istočne obale Sardinije. Primorski dio je uski i kamenit, a veći dio je brdsko-planinski, posebno na sjeveru gdje se izdiže najviši planinski masiv Gennargentu.

## Općine i naselja
Provincija Ogliastra imala je 23 općina (talijanski: *comuni*). Pored Tortolìja i Lanuseija, druge veće komune bile su Bari Sardo (3983 stanovnika), Baunei (3736), Tertenia (3840) i Villagrande Strisaili (3421).

## Ukidanje provincije
Provincija Ogliastra ukinuta je 2016. godine. Od 23 općine, njih 22 priključeno je provinciji Nuoro, dok je općina Seui pripala novoosnovanoj Južnosardinskoj provinciji.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije Ogliastre
Cagliari (provincija)

**Cagliari** (talijanski: *Provincia di Cagliari*, sardinski: *Provìncia de Casteddu*) je bila jedna od osam talijanskih provincija otočke regije Sardinije. Glavni grad provincije i najveće urbano naselje bio je istoimeni grad Cagliari (149.883 stanovnika). Cagliarijska provincija je ukinuta 2016. godine.

## Geografija
Provincija Cagliari na jugu i istoku izlazila je na Sredozemno i Tirensko more, na sjeveru je graničila s provincijama Nuorom, Ogliastrom i Oristanom, a na zapadu s Carbonia-Iglesiasom i Medio Campidanom. Površina provincije iznosila je 4596 km², a broj stanovnika 550.580 (2011. godine).

Provincija Cagliari prostirala se po jugoistočnom dijelu Sardinije, dijelom u granicama nekadašnjeg Giudicata Cagliari, duž obala Sredozemnog i Tirenskog mora. Duž južne obale prostirao se plodni i gusto naseljen primorski dio, s ravnicom Campidanom na zapadu provincije. Sjeverni dio provincije bio je planinski i rijeđe naseljen.

## Općine i naselja
Provincija Cagliari imala je 71 općinu (talijanski: *comuni*). Pored Cagliarija, ostala veća naselja bila su Quartu Sant'Elena (71.535 stanovnika), Selargius (29.130), Assemini (26.882), Capoterra (23.892) i Monserrato (20.829).

## Ukidanje provincije
Cagliarijska provincija ukinuta je 2016. i približno četvrtina njenih općina oko grada Cagliarija priključena je novoosnovanom Cagliarijskom metropolitanskom području, dok je ostatak priključen novoosnovanoj Južnosardinskoj provinciji.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Cagliarijske provincije