Mauzolej Zsolnay

**Mauzolej Zsolnay** je monumentalna neoromanička grobnica koju je za pečujsku obitelj Zsolnay projektirao arhitekt Tade Sikorsky. Podignuta je 1901. u gradskoj četvrti Ledina, no njezino je ukrašavanje potrajalo sve do 1913., od kada se koristi za svoju izvornu namjenu.

## Arhitektonske odlike i dekoracija

**Mauzolej Zsolnay** je monumentalna neoromanička grobnica koju je za pečujsku obitelj Zsolnay projektirao arhitekt Tade Sikorsky. Podignuta je 1901. u gradskoj četvrti Ledina, no njezino je ukrašavanje potrajalo sve do 1913., od kada se koristi za svoju izvornu namjenu.

## Arhitektonske odlike i dekoracija
Mauzolej je podignut na vrhu brežuljka s kojeg je osnivač glasovite obiteljske tvornice keramike Vilmos Zsolnay običavao počivati i meditirati, promatrajući svoje životno djelo: obližnju tvornicu koja je njemu, njegovoj obitelji i Pečuhu, koncem 19. i početkom 20. stoljeća donijela svjetsku slavu, postavši za njegova života najvećom tvornicom u cijeloj Austro-Ugarskoj Monarhiji.
Ideja o izgradnji mauzoleja potekla je od supruga Vilmoseve kćeri Julije, Tádé Sikorskog. U početku joj se dio obitelji opirao, smatrajući da tako reprezentativna grobnica nije potrebna, ali ih je činjenica da je i znatan dio Pečuha odobravao projekt, naveo da promijene mišljenje.

Grobnica je izgrađena u formi rotonde do koje s podnožja brežuljka vodi rampa omeđena stepeničastom ogradom koju ukrašava 21 par lavova od pirogranita.

Luneta ulaza ukrašena je grbom grada Pečuha i motivom akantovih vitica. 

Zdanje zapravo ima funkciju grobne kapele, ispod koje se nalazi kripta s keramičkim sarkofagom na podestu, vidljivim iz kapele kroz parapetom ograđeni kružni otvor poda u njezinu središtu, slijedeći time, u reduciranom obliku, koncepciju Napoleonove grobnicu u Parizu u kojoj gledatelj također gleda sarkofag odozgor, a sišavši u kriptu prema gore, jer se sarkofag nalazi na povišenoj bazi. 

Sarkofag u kojem su pokopani Vilmos i njegova supruga Teréz Bell, u osnovi slijedi rimske sarkofage 3. stoljeća, kakvi su nalaženi i na području Pečuha, te je sa svih strana je ukrašen reljefima. Oni predstavljaju Vilmosev lik u medaljonu, grb grada Pečuha kojeg je 1878. osmislila Vilmoseva kći Julia, te alegorijsku figuralnu scenu u kojoj Minerva članovima obitelji Zsolnay predaje znak svjetla u obliku svijeće, koja vjerojatno simbolizira svjetlost eozina, izuma koji je obitelji i njihovoj tvornici pribavio svjetsku slavu.

Kripta i kapela obložene su keramikom i pločicama, a krov zeleno glaziranim crijepom, proizvedenim u Tvornici Zsolnay. 

Kupola je oslikana likovima kerubina i prikazima zvijezda na plavom nebu, a unutrašnjost kapele osvjetljuju okulusi. Oltar je izrađen od keramike i glaziran eozinom, kao i sarkofag u kripti, a oblikovao ih je, kao i ostalu skulpturalnu dekoraciju Mauzoleja, vodeći kipar tvornice tog vremena Sándor Apáti Abt.

## Uništenje i obnova
Nakon 1945., Mauzolej je, sve do 1986. bio posve zapušten. Njegova je unutrašnjost bila gotovo u potpunosti vandalizirana i devastirana, a grobovi članova obitelji oskrnavljeni. Tada, na rubu uništenja, brigu za mauzolej preuzima László Lovas.

Danas se u sarkofagu nalaze posmrtni ostaci Vilmosa i njegove supruge Teréz Bell, a u kripti i oni njihova sina Miklósa, koji je, kao direktor tvornice i sin njezina osnivača, i bio glavni naručitelj čitavog zdanja. Posmrtni ostaci ostalih članova obitelji premješteni su na gradsko groblje.

Mauzolej je u potpunosti obnovljen 2010. u sklopu pečujskog domaćinstva europske prijestolnice kulture iste godine, i danas predstavlja jednu od najvažnijih turističkih i kulturnih znamenitosti Pečuha.

## Izvori
*Eo.Wikipedia 2023
*Hu.Wikipedia 2023
*Latinović 2012 - Vesna Latinović: Zsolnay je simbol i brend 
*Romváry 1989 - Ferenc Romváry: Keramika Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 21
*Zsolnaynegyed.hu 2023