open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Robert Napier

**Robert Cornelis Napier, 1. Barun Napier od Magdale** (Colombo, Šri Lanka 6. decembar 1810. – London, 14. januar 1890) bio je britanski feldmaršal, za vrijeme britanskih kolonijalnih ratova u 19. vijeku.

## Biografija
Robert Napier rođen je obitelji artiljerijskog majora u tadašnjem Cejlonu. Njegov otac je poginuo uprvo te godine kad se Robert rodio na Javi. Mali Napier je već 1824 poslan u vojnu školu *[[Britanska istočnoindijska kompanija|Britanske istočnoindijske kompanije]]* u Englesku (Addiscome / Surrey). Sa 18 godina, 1828 se pridružio Bengalskim inžinjercima Britanske Indijske vojske. Između 1845 i 1846 borio se protiv Sika za takozvanog Prvog rata sa sikima. Sudionik je bitaka kod Mudkija, Ferozeshaha, Sobraonaja i Gujarata. Za vrijeme Drugog rata sa sikima, zapovjedao je opsadom Multana i borio se u Bitci kod Gujrata.

Godine 1852 je komandirao je jedinicama u pohodu na sjeverozapadne indijske odmetnute provincije. Nakon tog je kao komandant štaba Jamesa Outrama, sudjelovao u gušenju Sipajskog ustanka (Indijski narodni ustanak 1857–58). Tijekom tih borbi je ranjen, nakon tog je unaprijeđen je u čin brigadira.

Napier je 1860 kao komandant divizije pod komandomm Sir Jamesa Hope Granta vodio anglo-francusku vojnu ekspediciju za vrijeme Drugog opijumskog rata u Kini.

Nakon smrti Lord Elgina 1863 Napier je vršio funkciju potkralja Indije. Tad je unaprijeđen za komandanta *Britanske indijske vojske* sa sjedištem u Bombaju.

U augustu 1867 Napier je kao general pukovnik, određen za komandanta tajne vojne ekspedicije na Abesiniju. Ona je poduzeta nakon Etiopskog diplomatskog sukoba s Britanijom, kad je car Tevodros II Etiopski zatvorio kao taoce veći broj britanskih diplomata i građana u svojoj planinskoj utvrdi Magdala. Ekspedicijske snage koje je vodio Napier uspjele su se probiti od crvenomorske obale preko planinskih puteva Etiopske visoravni (644 km) do Magdale i nakon bitke sa snagama odanim caru Tevodrosu osloboditi sve zarobljenike 1868 Za uspjeh u ovoj misiji, nagrađen je plemićkom titulom *[[Barun]] Napier od Magdale* i ordenom *Reda od Batha*.

Od 1870. do 1876. Napier je bio na dužnosti vrhovnog komandanta britanskih snaga u Indiji od 1876 je guverner Gibraltara. Godine 1882 vraća se u Britaniju, tad je unaprijeđen u čin feldmaršala. Od 1886. do 1890. vršio je počasnu dužnost komandanta straže (Constable od Tower of London) u londonskom Toweru.

Robert Napier Cornelis umro je 14. januara 1890 u Londonu, pokopan je u kripti Katedrale sv. Pavla u Londonu. Za svog života dobio je najviša britanska odlikovanja Orden reda Bath, Orden Indijske zvijezde, Orden Indijskog carstva.

## Bibliografija

* Duncan, John: *Heroes for Victoria, 1837-1901: Queen Victoria's Fighting Forces*. 
* Robert Cornelis Napier, Classic Encyclopedia
Prokopije (uzurpator)

**Prokopije** ( 326. - 27 svibanj 366. ) je bio de facto rimski regent 363 godine i potom car uzurpator 365 - 366 godine.

## General

Po rimskom povjesničaru Amijanu Marcelinu **Prokopije** je bio po majčinoj strani rođak cara Julijana Apostate zahvaljujući čemu sa samo 35 godina postaje general. 

Kako car u doba vojne kampanje protiv Perzije 363. godine nije više imao niti jednog bližeg rođaka, Prokopije kao politički siguran čovjek i vjerojatni prijestolonasljednik ostaje u Armeniji s 30 tisuća vojnika. Njegov tadašnji zadatak je bio kontrola događaja u Carstvu i u točno dogovoreno vrijeme trebao se s vojskom pridružiti caru u Perziji. Dobivši moć u ruke Prokopije se polakomio za vlašću i odbio krenuti u Perziju s nadom da će Julijan Apostata pretrpjeti poraz, a on postati novi car. 

## Izdajnik

Na kraju Julijan Apostata je poginuo, ali njegova vojska tada minimalno duplo veća od **Prokopijeve** nije bila uništena i ona ubrzo bira za svog cara Jovijana. Ta tako očekivana kruna sada postaje smrtna presuda za njega. Novi car ga je htio ubiti jer je Prokopije u neku ruku bio posljednji muški član Konstantinove dinastije, a rimska vojska ga je htjela ubiti jer ju je izdao ne došavši s pojačanjem u Perziju. Nemajući drugog izbora on sada bježi i prekida sve veze sa svijetom.

## Pobunjenik

U javnost **Prokopije** opet izlazi 28. rujna 365. godine kada potkupljuje vojsku na području Carigrada da se pobune protiv Valensa i njega proglase carom. Taj njegov pokušaj ubrzo završava uspjehom i on odmah potom velika većina stanovnika glavnog grada ga razdragano dočekuje kao posljednjeg živog rođaka cara Konstantina Velikog. Koristeći svojih 5 minuta slave odmah, istoga dana se dao okruniti za cara. Tijekom te 365 godine na stranu Prokopija su još u cijelosti prešle rimske provincije Tracija i Azija, dok su potpuno lojalne njegovom protivniku ostali Egipat, Sirija i Judeja. Na vijest o tim događajima Valens koji se nalazio u Siriji zbog rata s Perzijom kreće sa svojom vojskom prema pobunjenom glavnom gradu. Konačna odluka pada u proljeće 366 godine kada je Valens počeo napredovati iz smjera današnje Ankare, a pobunjenik iz Carigrada. U bitci na području današnje zapadne Male Azije Prokopijeve čete su pretrpjele konačni poraz. Ovaj put on nije uspio pobjeći pošto ga nedugo potom zarobljavaju protivnički vojnici.

**Prokopije** je potom pogubljen 27. svibnja 366. godine, a njegov san će na kraju ostavariti njegovi potomci pošto mu unuk Prokopije postaje kratkotrajni vrhovni vojni zapovjednik Bizanta,a praunuk Antemije car Zapadno Rimskog Carstva.
Niška Banja topla voda

„**Niška Banja topla voda**“ je jedna od srpskih izvornih i starogradskih pesama, raspostranjena u niškom kraju, romskog porekla.

Pesma govori o blagodetima banjske vode koje pruža Niška Banja. Omiljena je širom niškog kraja, te je uobičajeno čuti je na proslavama.

Nezvanična je himna festivala vina — „Dana vina i meraka“ — koji se održava svake godine u Banji na dan svetog Trifuna, zaštitnika vinograda i vinara.

Pesma ima više verzija, od kojih su dve najpoznatije. Jedna od te dve verzije je delom na srpskohrvatskom, a delom na romskom jeziku.
  
Po novim saznanjima Niška Banja nije narodna pesma kako se do sada verovalo.Naime, napisao ju je niški glumac Dušan Cvetković - Čika Duca još davne 1927 godine. 
Poznati izvođač ove pesme je Olivera Katarina.

## Tekst
### Prva verzija

Niška Banja topla voda,
za nišlije živa zgoda. x2
Em ka lavlam, em kamaravla,
And'o Niši na mekav la. x2

Mi Cigani meraklije,
ne možemo bez rakije. x2
bez rakije šljivovice,
i bez mlade Cigančice. x2

Jedan, dva, tri, četir, pet, šest
Sedam, osam, devet, deset. x2
Deset, devet, osam, sedam,
šest, pet, četir‘, tri, dva, jedan. x2

Duj duj duj duj dešuduj duj
čumidav le and'o muj.
Em ka lavlam, em kamavla,
And'o Niši ka mekav la.


### Druga verzija

Niška Banja, topla voda
za Nišlije živa zgoda. x2
Nišku Banju sijalice krase
danju gore, a noću se gase. x2

Mi Nišlije, meraklije
ne možemo bez rakije. x2
bez rakije sljivovice
i bez mlade devojčice. x2

Niška Banja, voda mlaka
leči žene od stomaka. x2
A kod kuće muža laže
da joj voda ne pomaže. x2

Jedan, dva, tri, četir, pet, šest,
sedam, osam, devet, deset. x2
Deset, devet, osam, sedam,
šest, pet, četir‘, tri, dva, jedan. x2

Duj, duj, duj, duj, ti ne luduj
tebe dragi pamet muci.
Ostavila, ti si kriva
što me žena ostavila.
Koketa

Koketa je izraz kojim se označava žena koja je sklona "neobaveznim" flertom prikupljati naklonost muškaraca.

Također može značiti:
* The Coquette, epistolarni roman Hannah Webber Foster
* Coquette (film), igrani film iz 1929. sa Mary Pickford u naslovnoj ulozi
* Koketa (pjesma)
Zaljev Kavala

**Zaljev Kavala** (grčki: Κόλπος Καβάλας, Kolpos Kavalas) je zaljev u sjeveroistočnom Egeju u Grčkoj. Zaljev je dobio ime po najvećoj luci u zaljevu, gradu Kavali.

## Geografija

Zaljev Kavala se nalazi kod kordinata , istočno od poluotoka Halkidiki. Zaljev je izdužena oblika u smjeru istok - zapad, dug je oko 40&nbsp;km, a širok oko 15&nbsp;km. Sa zapada zaljev zatvara poluotok Vrasidas, kod naselja Nea Peramos (Νέα Πέραμος), a sa istoka zaljev zatvara poluotok Keramoti (Κεραμωτή) kod istoimenog turističkog gradića i otočić Tasopula udaljen oko 3&nbsp;km od Keramotija. Sa jugoistoka zaljev zatvara otok Tasos, tako da je sa te strane dobro zaštićen, dok je sa jugozapada otvoren.
Oko 5&nbsp;km istočno od poluotoka Keramoti rijeka Mesta (grčki: Nestos, Νέστος) tvori veliku deltu površine 440&nbsp;km², koja je danas nacionalni park. Tako da je istočna obala koja je niska i pješčana, močvarna sa nekoliko povezanih laguna. Zapadne obale zaljeva su brdovite sa brežuljcima od 500 do 800 m., dok je sjeverna obala pjeskovita i niska, ali se odmah iza toga uzdižu visoke planine, poput gorja Pangeon sa vrhom Koutra 1.956 m.

Grad Kavala smjestio se točno u sredini zaljeva na sjevernoj obali, kao i predgrađe Nea Karvali, koje se nalazi 12&nbsp;km istočno od Kavale. Međunarodni aerodrom "Aleksandar" nalazi se na istočnoj obali zaljeva, udaljen oko 30&nbsp;km od centra grada.
Unutar zaljeva uz zapadnu obalu nalazi se mali stjenoviti otočić Fidonisi.

## Vanjske veze
* Karta Zaljeva Kavala na portalu wikimapia
* Kolpos kavalas na portalu Marine World Database
121.

__NOTOC__
Godina **121. ** (**[[rimske brojke|CXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Vera i Augura** (ili, rjeđe, **godina 874. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 121. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Hadrijan]] odlučuje da linija od [[River Tyne|rijeke Tyne]] do [[Solway Firth]]a postane trajna granica između [[Rimska Britanija|Britanije]] pod rimskom vlašću i [[Kaledonija|Kaledonije]], gradnja [[Hadrijanov zid|Hadrijanovog zida]] počinje naredne godine. U provinciji Britaniji je nakon dvije godine ugušena neka pobuna.
* U [[Drevni Rim|Rimu]] počinje izgradnja [[Hram Venere i Rima|Hrama Venere i Rima]] (inauguriran 135, završen 141, najveći hram u gradu).
* Hadrijanova putovanja: započinje četvorogodišnje putovanje, ove godine obilazi istok Galije, gornju Germaniju, Retiju, Norik i sjever Panonije.
* Prvo spominjanje rimskog naselja na području današnjeg [[Wiesbaden]]a u [[Njemačka|Njemačkoj]].
* Kineska Istočna [[dinastija Han]]:
** Umrla je udova [[carica Deng Sui]], regentkinja [[Car An od Hana|cara Ana]] koji tako konačno uzima vlast (do 125). Njegov dvor je obilježen korupcijom i sukobima za utjecaj. Narodi [[Qiang (narod)|Qiang]], u Sečuanu, i [[Xianbei]], u Mongoliji, bune se protiv Hana.
** mijenja ime ere *Yongning* (2. godina) u *Jianguang''.

## Rođenja
* 26.4.— Marko Anije Ver, kasnije poznat kao rimski car Marko Aurelije (u. 180)

## Smrti
* Cai Lun, kineski pronalazač papira i procesa njegove izrade (r. 50)
* Carica Deng Sui (r. 81)
Hram Venere i Rome

**Hram Venere i Rome** (, ) je bio hram u Rimu posvećen boginjama Veneri Felix i Romi Eterni (oličenju Rima). Nalazio se na Velijanskom brežuljku, između Forum Romanuma i Koloseuma, te je, prema nekim tumačenjima, predstavljao najveći hram u cijeloj rimskoj historiji. Njegovu je izgradnju po vlastitom projektu započeo car Hadrijan godine 121. koji ga je svečano inaugurirao godine 135. iako je potpuno dovršen tek 141. pod vlašću njegova nasljednika Antonina Pija.

Godine 307. hram je oštećen u požaru, ali ga je obnovio Maksencije, a novu nadogradnju 390-ih izveo kratkotrajni poganski car Eugenije. Početkom 9. vijeka je srušen u potresu, te je oko 850. papa Leon IV naredio da se na njegovim ruševinama sagradi crkva Santa Maria Nova, koja je 1612. preimenovana u crkvu Santa Francesca Romana.

## Vanjske veze
122.

__NOTOC__
Godina **122. ** (**[[rimske brojke|CXXII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Aviole i Neracija** (ili, rjeđe, **godina 875. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 122. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Hadrijan]] naređuje da se izgradi 117&nbsp;km dug zid koji će označavati sjevernu granicu Carstva u Britaniji, odnosno braniti [[rimska Britanija|rimsku provinciju]] od upada [[Kaledonci|Kaledonaca]], [[Pikti|Pikta]] i drugih plemena. Tom odlukom se Hadrijan odriče svih ranije osvojenih rimskih područja u današnjoj [[Škotska|Škotskoj]].
* U [[Vindolanda|Vindolandi]], rimskoj tvrđavi *castrum* na sjeveru današnje [[Engleska|Engleske]] kao garnizon služi VIII [[kohorta]] *Batavorum*. 
* [[13. 9.]] – Izgradnja [[Hadrijanov zid|Hadrijanovog zida]] službeno započinje.
* Hadrijanova putovanja: na proljeće se preko Norika i Retije vraća u Gornju Germaniju i spušta niz Rajnu do Donje Germanije. U junu prelazi u Britaniju, odlazi najesen i preko [[Nîmes|Nemausa]] u južnoj Galiji odlazi u Hispaniju, gdje zimuje u [[Tarragona|Tarraconu]]. Negdje u ovo vrijeme otpušta kancelara [[Svetonije|Svetonija]] i pretorijanskog prefekta [[Gaj Septicije Klar|Gaja Septicija Klara]] zbog "prevelike bliskosti carici".
* [[Kina|Kineska]] Istočna [[dinastija Han]] naređuje da se era *Jianguang* (2. godina) zamijeni s erom *Yanguang''. Car je An.

## Rođenja
*

## Smrti
*
Vindolanda

**Vindolanda** je bila rimska tvrđava (*[[kastrum|castrum]]*) na sjeveru današnje Engleske u kojoj su kao garnizon služile pomoćne trupe . Bila je smještena u Chesterholm, južno od Hadrijanovog zida, kraj današnje granice sa Škotskom; čuvala je Stanegate, rimski put koji je spajao rijeku Tyne sa Solway Firthom. Poznata je po Vindolandskim pločicama, najvažnijoj zbirci vojne i privatne korespondencije iz doba Rimskog Carstva.

Vjeruje se da je tvrđava bila napuštena oko 410. Arheološka istraživanja su započela u 20. vijeku, te se na današnjoj lokaciji nalazi muzej.

## Izvori

## Vanjske veze

* Vindolanda Trust
* BBC page on Vindolanda
* Directions and further details about Vindolanda and the remaining sections of Hadrian's Wall 
* Hadrian's Wall Discussion Forum
123.

__NOTOC__
Godina **123.** (**[[rimske brojke|CXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Petina i Apronijana** (ili, rjeđe, **godina 876. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 123. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji
* Rimski car Hadrijan organizira osobni susret sa partskim kraljem Hosrojem I te tako spriječava ponovno izbijanje rata između dva carstva.
* Kineski vojskovođa Ban Yong, sin znamenitog Ban Chaoa, ponovno uspostavlja kinesku vlast nad Tarimskom zavalom. 
* Rimska tvrđava Verkovicijum (današnji Housesteads Fort) je sagrađena na Hadrijanovom zidu, sjeverno od Bardon Milla.
* Kineska vlada ustanovljava položaj Pomoćnika Zapadnih oblasti, zaduženog za Tarimsku zavalu.
* U Tivoliju sagrađena Hadrijanova vila.
* Kineski naučnik Zhang Heng ispravlja kalendar kako bi ga uskladio sa godišnjim dobima.
* Mug Nuadat nanosi poraz Velikom kralju Irske, Connu od Sto bitaka.

## Rođenja
* Anija Kornificija Faustina, sestra Marka Aurelija (u. 158)

## Smrti
* Kaniška I (prema ostalim izvorima)
Veliki kralj Irske

**Veliki kralj Irske** (, ) je titula koju su nosili historijski i legendarni vladari koji su vladali ili tvrdili da vladaju cijelom Irskom. Ta se titula koristila u irskoj srednjovjekovnoj i ranoj novovjekovnoj književnosti, koja je predstavljala gotovo neprekinutu lozu Velikih kraljeva, koji su vladali od Tare preko hijerarhije nižih kraljeva, u periodu od nekoliko hiljada godina. Većina historičara vjeruje da je ova shema umjetna, odnosno stvorena u 8. vijeku na temelju genealoških tradicija raznih političkih grupa i klanova, a kako bi se njihov tadašnji status opravdao navodnim porijeklom iz daleke prošlosti. Koncept nacionalnog kraljevstva se u Irskoj prvi put artikulirao u 7. vijeku, ali je političkom realnošću postao tek u Vikinškom dobu, iako se nikada nije temeljito provodio.

Sve donedavno se koncept irske monarhije prije normanske invazije prikazivao na pojednostavljen način, čemu su svoj doprinos dali i unionistički i nacionalistički historičari. Unionisti su pred-normansku Irsku prikazivali kao "plemenski kaos" u koji su tek Normani uspjeli dovesti "red i zakon", odnosno civilizaciju; nacionalisti su je, pak, prikazivali kao harmonijsku zajednicu koja je uništena od strane zavojevača. Većina modernih historičara, pak, drži da su irski kraljevi, slično kao i u ostatku Evrope, predstavljali dio složenog sistema koja se, na primjer, može usporediti sa njemačkim Svetim Rimskim Carstvom.

## Povezano
* Maharadža, slična institucija u Indiji
* Aodh Mór Ó Néill
* Bretwalda
* Kralj Irske
* Kralj Škota
* Malcolm II od Škotske
* Popis velikih kraljeva Irske

## Reference

## Vanjske veze
* Nationality and Kingship in Pre-Norman Ireland by Prof. Donnchadh Ó Corráin, University College Cork
Mug Nuadat

**Mug Nuadat** (što bi se moglo grubo prevesti kao "Rob Nuade") je bio legendarni kralj Munstera u 2. vijeku. Prema srednjovjekovnoj irskoj tradiciji, predstavljao je glavnog suparnika Connu od Sto bitaka, isto tako legendarnom visokom kralju Irske. Godine 123. je Conna porazio i nakratko postao de facto vladar svih područja Irske južno od linije između zaliva Galway i današnjeg Dublina. Za to se područje koristio izraz *Leth Moga* ("Mugova polovica"), a sjeverni dio Irske *[[Leth Cuinn]]* (Connova polovica).

Conn je, međutim, pregrupirao svoje snage i napao jug, protjeravši Muga iz njegove polovice i ponovno postavši vladar cijelog otoka. Mug je, po predaji, utočište našao u Španiji odakle se vratio s velikom vojskom. Mug je poginuo u sukobu sa Connom, a prema nekim predajama je mučki ubijen na spavanju.

Njegov unuk Éogan Mór je bio osnivač dinastije Eóganachta.

## Izvori
Conn od Sto bitaka

**Conn od Sto bitaka** , ) je, prema irskim legendama i srednjovjekovnoj tradiciji, bio Visoki kralj Irske u 2. vijeku. Od njega potiču irske dinastije Connachta i škotsko-irske dinastije Uí Néill, među kojima se nalazi i suvermeni škotski klan Donald.

Bio je sin kralja Fedlimida Rechtmara. Prema legendi, u trenutku rođenja su se tajanstveno stvorili putevi oko kraljevskog središta Tara. Nakon očeve smrti, mjesto velikog kralja je preuzeo Cathair Mór. Protiv njega je Conn digao ustanak u kome je Cathair ubijen. Conn je poslije toga preuzeo prijestolje, a prema legendi, prilikom krunidbe je prvi put nakon nekoliko vijekova zapjevao Lia Fáil, znameniti krundibeni kamen na Tari. Conn se potom oženio za Cathairovu kćer Eithne Táebfada, sa kojom je imao dva sina - Connlu i Arta.

Conn je, ovisno o izvoru, vladao sljedećih dvadeset, dvadesetpet, trideset ili pedeset godina. Najveći dio vladavine je zauzimao sukob sa munsterskim kraljem Mug Nuadatom. U jednom trenutku ga je Mug prisilio na mirovni sporazum prilikom koga je Irska podijeljena na dva dijela; nešto kasnije je Mug prekršio sporazum, te ga je Conn porazio i preuzeo vlast nad cijelim otokom.

Conn je na kraju poginuo u bitci protiv ulaidskog kralja Tipraite Tirecha. Naslijedio ga je njegov zet Conaire Coem, a na kraju je i njegov sin Art postao veliki kralj.

*Lebor Gabála* navodi da je Conn vladao u doba rimskog cara Marka Aurelija (161-180). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu datira u period 116-136, a *Annals of the Four Masters* u 122-157.

## Porodično stablo

## Reference
Bardon Mill

&nbsp;
**Bardon Mill** je selo u engleskoj grofoviji Northumberland. Nalazi se zapadno od Haydon Bridgea i Hexhama, na obali rijeke South Tyne.

U blizini sela se nalazi ostaci Verkovicijuma, nekadašnje rimske tvrđave koja je branila Hadrijanov zid.

## Izvori
Verkovicijum

**Verkovicijum** (), danas poznat i kao **Rimska tvrđava u Housesteadsu** () je bila rimska tvrđava čiji se ostaci danas nalaze u Housesteadsu, imanju u civilnoj parohiji Bardon Mill na sjeveroistoku današnje Engleske. Sagrađena je 120-ih godina kao jedno od utvrđenja koje je čuvalo Hadrijanov zid. Posadu su mu činile pomoćne trupe, koje je u 2. vijeku podržavao odred legionara iz Legio II Augusta. U 3. vijeku je, pak, garnizon činio kontingent Tungra. Kao i kod drugih rimskih tvrđava, u blizini se nalazilo i civilno naselje (*vicus*). Napuštena je. zajedno sa ostalim rimskim tvrđavama u Britaniji, godine 409. ili 410.

## Vanjske veze

* Hadrian's Wall and Housesteads Fort - National Trust
Shibtu

**Shibtu** je bila princeza Yakhmada. Udala se za kralja grada-države Mari Zimrilima s kojim je imala najmanje osam kćeri. Bila je jedna od nekoliko žena Zimrilina. Neke od njih je dala da se udaju za poglavare lokalnih gradova, a dve su postale sveštenice. Korespondencija kraljice, kralja i njegovih kćerki pokazuje da je Shibtu ubedila Zimrilima da ceni njihove upravne sposobnosti. Kći Kiru je postala i očevom zaslugom gradonačelnicom obližnjeg grada.
Ban Yong

**Ban Yong** (; Wade-Giles: **Pan Yung**, kurtoazno ime **Yiliao** (宜 僚) (? - cca. 128) bio je kineski diplomat, vojskovođa i istraživač u službi dinastije Han. Bio je sin znamenitog vojskovođe Ban Chaoa (班超), odnosno nećak znamenitog historičara Ban Gua (班固).

Godine 123. je car Ban Yongu povjerio misiju ponovnog uspostavljanja kinekse vlasti nad Zapadnim oblastima, odnosno ponovnog otvaranja trgovačkih ruta prema Zapadu. Koristeći kombinaciju vojne sile i diplomacije, Ban Yong je u tome uspio, natjeravši većinu lokalnih vladara, država i plemena da se pokore Kinezima. Međutim, njegovo kašnjenje prilikom opsade Karasahra ga je dovelo u carsku nemilost, te je 127. zatvoren. Pušten je sljedeće godine, nakon čega je umro.

## Literatura
* Chavannes, Édouard (1906). "Trois Généraux Chinois de la dynastie des Han Orientaux. Pan Tch’ao (32-102 p.C.); – son fils Pan Yong; – Leang K’in (112 p.C.). Chapitre LXXVII du *Heou Han chou*." *T’oung pao* 7, pp.&nbsp;210–269.
*
Anija Kornificija Faustina

**Anija Kornificija Faustina** (*Annia Cornificia Faustina*, 122/123 - 152/158) bila je rimska plemkinja iz doba Carstva, poznata kao sestra cara Marka Aurelija. Rodila se kao kćer pretora Marka Anija Vera i Domicije Lucile. Otac joj je umro 124. te je zajedno s bratom otišla živjeti kod djeda, senatora Marka Anija Vera.

Udala se za Gaja Umidija Kvadrata Amijana Vera, kome je rodila dvoje djece: sina Marka Umidija Kvadrata Anijana i kćer Umidiju Kornificiju Faustinu.

## Vanjske veze
* Statue Bust of Annia Cornificia Faustina from a Portuguese Historical Site
Kiru

**Kiru** je bila marijska princeza. Kći kralja Zimrilima i Yamhadske princeze Shibtu. Imala je 7 sestara. Dve su sestre postale sveštenice, ostale su se udale za poglavare lokalnih gradova. Otac ju je imenovao na mjesto gradonačelnika obližnjeg grada. Pretpostavlja se da se radilo o gradu imena Yarim-i-Adad, no klinasti zapisi su oštećeni i ne daju nedvosmislene podatke.
Mesta

**Mesta** (u Bugarskoj) ili **Nestos** (u Grčkoj) (grčki: Νέστος, bugarski: Места, turski: Mesta Karasu) je rijeka u jugoistočnoj Bugarskoj i sjeveroistočnoj Grčkoj. U antici rijeka Nestos bila je granica između Makedonije 
koja se prostirala zapadno od rijeke i Trakije koja je bila istočno od rijeke. To je peta po veličini rijeka u Bugarskoj i Grčkoj.

## Geografija
### Tok rijeke kroz Bugarsku
Rijeka Mesta formira se nakon spoja dviju rijeka koje izviru na obroncima Planine Rila, od rijeke *Černa Mesta* i Rijeke *Bjala Mesta* kod kordinata . 
Dužina rijeke kroz Bugarsku iznosi 110&nbsp;km, Mesta ima 25 pritoka, od toga 13 prvoga reda. Tok rijeke u Bugarskoj je većim dijelom planinski, rijeka ima veliku visinsku razliku, a na pojedinim dijelovima teče kroz uske klisure. Rijeka ima prosječni istjek od 1,462 m³/s kod izvora (Černa Mesta) do 29,850 m³/s kod Hadžidimova kad napušta Bugarsku.

### Tok rijeke kroz Grčku

Dužina rijeke **Nestos**, kako se rijeka zove u Grčkoj je 120&nbsp;km, u ovom dijelu rijeka ima 18 pritoka od kojih je najveći rijeka Dospat koja dolazi iz Bugarske. Nakon prolaza kroz sutjeske i klisure Rodapskog masiva, gdje teče kao brzica, rijeka u svom donjem dijelu teče kroz nizinu kao mirna ravničarska rijeka.

Ušće rijeke u Egejsko more nalazi se istočno od grada Kavala kod kordinata  nasuprot otoku Tasos (kod gradića Krisopoli). Tu rijeka tvori veliku deltu (440&nbsp;km²), koja je danas nacionalni park.

U sjevernom planinskom dijelu rijeke izgrađene su dvije hidroelektrane, sa 3 velike brane i akomulaciona jezera; Tisavros, Platanovrisi i Temenos, koje proizvode ukupno 665 GWh električne struje.

## Bibliografija
* Andreas Schulze: *Lagunen, Dünen, Urwälder: Nestos-Delta*, .

## Vanjske veze

* Fotografije rijeke 
* Bazen rijeke Meste
Uprava dinastije Han

**Politički sistem [[Narodna Republika Kina|Kine]] u doba [[dinastija Han|dinastije Han]]** je nastao svojevrsnom evolucijom od ranije dinastije Qin, odnosno tokom 400 godina predstavljaop model koji će, u većem ili manjem obliku, slijediti sve carske dinastije do uspostave Republike u 20. vijeku. Dinastija Han je na vlast došla 206. pne. te se, s prekidom koji je predstavljao uzurpator Wang Mang i kratkotrajna njegova dinastija Xin (9 - 23), održala do 220. Sjedište dinastije, odnosno glavni grad kineske države, je u doba Zapadnog Hana predstavljao Chang'an, a u doba Istočnog Hana Luoyang.

Na čelu države se nalazio car, koji je imao ovlasti promulgacije svih pisanih zakona, služio kao vrhovni komandant kineske vojske te mu je neposredno bila podređena sva izvršna vlast. Car je imao izričitu ovlast imenovati sve državne službenike čija je plaća iznosila više od 600 bušela žita (iako se u praksi uvijek isplaćivala kovanicama), a pomoć su mu u tome pružali savjetnici koji bi prethodno ispitali svakog kandidata. Na samom početku dinastije su uz cara kao monarsi postojali i kraljevi, koji su upravljali pojedinim oblastima Carstva i prema caru imali vazalni odnos; njihova autonomija je, međutim, značajno umanjena poslije pobune Sedam država. Kasnije se kao protuteža caru ustanovila institucija carice majke, koja je predstavljala simboličku ili biološku majku cara te u pojedinim slučajevima imala ovlasti poništiti njegove odluke. Car je simbolički u pojedinim slučajevima mogao svoje ovlasti predati nižem službeniku.

Ispod cara se, pak, nalazio centralizirani državni aparat, odnosno državna uprava koja je osim izvršnih imala i sudska vlast|pravosudne funkcije. Na samom vrhu se nalazio carski kabinet od Tri ekscelencije, odnosno tri službenika koji su nadgledali rad Devet ministara, zaduženih za različite državne poslove. Državni službenici su, pak, bili strogo hijerarhijski rangirani, slično kao i članovi carske porodice, konkubine u carskom haremu i oficiri u carskoj vojsci.

Kina je bila podijeljena i na neko teritorijalnih razina državne uprave. Najveća cjelina je bila provincija (*zhou*), ispod nje kapetanija (prefektura), potom okrug i distrikt. Poluautonomne, odnosno feudalne teritorije su obično bile u razini okruga, a na njihovom čelu su bili plemići u rangu markiza. 

Iako su pokušaji centralne vlasti da monopolizira proizvodnju soli, željeza i alkoholnih pića propali, dinastija Han je imala daleko više uspjeha u stvaranju jedinstvene valute, odnosno od 133. pne. je jedino centralna vlast kovala novac.

Dinastija Han je za oružane snage odabrale model relativno male profesionalne stajaće vojske, koju se u slučaju rata popunjavalo regrutacijom, kao i korištenjem dopunskih milicijskih snaga.
Zapadne oblasti (Kina)

**Zapadne oblasti** ili **Xiyu** () je izraz koji se tokom kineske historije, odnosno od 3. vijeka pne. do oko 8. vijeka n.e. u ljetopisima i službenim dokumentima koristio za područja zapadno od Vrata žada. Pod tim se obično podrazumijevala Centralna Azija, ali se ponekad u taj pojam ubrajao i Indijski podkontinent te Bliski Istok.

Ta su područja imala izuzetnu važnost za kinesku državu, jer su njime prolazile važne trgovačke rute koje su kasnije postale poznate kao Put svile. Od 2. vijeka pne. i 2. vijeka su Kinezi radi kontrole nad tim područjima vodile duge ratove sa narodom Xiongnu. Kasnije je to područje postalo važno i zbog ukrštanja različitih kulturnih uticaja, odnosno u njemu su se spajale muslimanska, indijska i istočnoazijska civilizacija; upravo preko tog područja je u Kinu u 1. milenijumu došao budizam.

## Povezano
* Koridor Hexi
* Dinastija Han
* Turkestan
* Protektorat Zapadnih oblasti

## Literatura
* Joseph P. Yap ``Wars With The Xiongnu - A translation From Zizhi Tongjian`` Chapters 4-17. AuthorHouse (2009)
Rila

**Rila** (bugarski: *Рила*) je planina na jugozapadu Bugarske. Najviši vrh planine Musala sa visinom od 2.925 m. je najviši vrh Balkanskog poluotoka. 
 
## Geološke i geografske karakteristike planine
Rilska planina leži udaljena oko 100&nbsp;km od Sofije u jugozapadnoj Bugarskoj. Najviši vrh planine je 2925 m. visoka Musala, ostali veći vrhovi su: Dimitrov (2902 m), Malovica (2730 m), Rilec (2715 m) i Belmeken (2627 m). Planina Rila prostire se na površini od 2,629&nbsp;km², od toga se na površini od 81 000 hektara prostire Nacionalni park Rila.

Rilska planina je geološki sastavljena od granitnih i gnajsnih metamorfnih stijena i paleozoiskih škriljaca prije 250,000,000 godina. Njen alpski reljef formiran je za pleistocentske glacijacije, tako da Rila ima preko 150 ledenjačkih jezera. Ona leže na visini od 2.100 do 2.500 m., najviše jezero leži na 2.709 m. ispod vrha Musala.

Padine Rile su izvor najvećih bugarskih rijeka: Marice, Iskara, Strume, Meste i Rilske reke. Rilska planina ima bogat šumski pokrov, koji se prostire do nadmorske visine od 2100 m. Doline su plodne i obrađene poljoprivrednim usjevima. Planina je stanište brojnnih divljih životinja; medveda, divljih svinja, risova, koza, vukova, jelena, sokola i orlova.

Planina je bogata Minerali|mineralima i termalnim izvorima, vadi se olovo i cink. Najtopliji termalni izvor od 102&nbsp;°C koristi se za termalno kupalište Sapareva Banja (blizu Ćustendila).

Na zapadnim obroncima planine nalazi se poznati Rilski manastir iz 10. vijeka. Rila je popularna turistička destinacija, posijana brojnim planinskim domovima i hotelima. Na južnim padinama planine leže poznati bugarski skijaški centri Bansko i Razlog.


datoteka:Blick_auf_das_Kloster_Rila_vom_Goljam_Mramorec.jpg|Pogled na vrh Goljam Mramorec (2602m) iz Rilskog manastira 
datoteka:Selo_Kostenets_003.jpg|Pogled na Rilsku planinu iz gradića Kostenec 
datoteka:Rila 7 lakes circus panorama edit2.jpg|"Sedam rilskih jezera" na zapadu Rile
datoteka:Maritsaorigin.JPG|Izvor rijeke Marice
datoteka:Bulgarien 0905.JPG|Rilski manastir 
datoteka:Rots met kruis bij Rila klooster.jpeg|Staza do Rilskog manastira
datoteka:Bulgaria - Rila - Musala april 2006.jpg|Planinari na usponu na najviši vrh Musala
datoteka:Malyovitsa.JPG|Vrh Malovica (2730 m)


## Vanjske veze

* Rilski Nacionalni park Rila
* Panoramske fotografije sedam rilskih jezera 
* Fotografije planine Rila
Penutian

**Penutian**.- /Ime Penuti nastalo je po nazivu za brojku 2, na prijednog Roland B. Dixona i Alfred L. Kroebera, i to od *pen* (Maidu), *pan-* (Wintun); *ōtta*, *ōtī* (Miwok), *uti-s* (Costanoan), etc./ Velika porodica indijanskih jezika u zapadnim predjelima Sjeverne Amerike koju obuhvaća porodice: Chimmesyan, Copehan, Costanoan, Kalapooian, Kusan, Lutuamian, Mariposan, Moquelumnan, Pujunan, Shahaptian, Takilman, Waiilatpuan, Yakonan. -Jezici ove porodice govore se po državama Kalifornija, Oregon, Washington, otoku Annette u Aljaski i susjednom dijelu Britanske kolumbije u Kanadi.

## Vanjske veze
* Penutian Language Family
* Language Family Trees: Penutian
Chimmesyan

**Chimmesyan** je porodica sjevernoameričkih indijanskih jezika koji su se govorili, a i danas se govore u područjima oko rijeka Skeena i Nass u Britanskoj Kolumbiji, te (danas) i na otoku Annette u Aljaski. Porodica je dobila ime po Indijancima Chimmesyan ili Tsimshian, ostali članovi su Niska i Gitksan ili Kitksan. -Prodica Chimmesyan obuhvaćena je Velikom porodicom Penutian.

## Vanjske veze
* Chimmesyan Family
Kalapooian

**Kalapooian** je porodica sjevernoameričkih indijanskih jezika koji su bili rašireni oko rijeke Willamette u Oregonu. Porodica Kalapooian dobila je ime po glavnom plemenu Kalapooia ili Calapooya, a svrstava se u Veliku porodicu Penutian. Jezici su nestali, a nešto preživjelih pripadnika služi se engleskim jezikom. Članovi su: Ahantchuyuk, Atfalati, Calapooya, Chelamela, Chepenafa, Luckiamute, Santiam, Yamel, Yoncalla. Spominje se i nekoliko neidentificiranih skupina: Chemapho, Chemeketas, Chillychandize, Laptambif, Leelahs, Leeshtelosh, Peeyou, Shehees, Shookany, Winnefelly.

## Vanjske veze
* Kalapooian Indian Tribes 
* Kalapooian Family
* Kalapuyan
Calapooya

**Calapooya** (Kalapuya, Kalapooia, Calapooia), glavno pleme porodice Kalapooian sa rijeka Willamette u Oregonu. Od Umpqua oni su nazivani Kait-ka, dok su ih Luckiamute nazivali *Tsänh-alokual amím*. Calapooye su se dijelili na nekoliko bandi, to su: *[[Ampishtna]]*, istočno od gornje Willamette; *[[Tsanchifin]]*, *[[Tsankupi]]*, *[[Tsawokot]]* i *[[Tsanklightemifa]]*, sa područja grada Eugene City; i *Tsankupi* u Brownsvilleu, okrug Lynn. Negdje 1824. Calaspooye pogađaju epidemije koje su ih uveliko oslabile. Ugovorom u Daytonu 22, siječnja 1855, oni odlaze na rezervat Grand Ronde gdje ih je 1910. popisano tek 5; tek 106. u cijeloj obitelji. 

Calapooye i srodnici im, nisu bili ovisni o lososu. Glavno zanimanje bilo im je lov i kopanje korijenja. Od ranih autora opisani su kao najindolentniji domoroci ovoga kraja. Oni su ipak bili konstantno u ratu sa pacifičkim plemenima. Poznavali su neku vrstu modificiranog ropstva i deformaciju lubanje (fronto-oksipitalna spljoštenost; vidi oksipitalna lubanja). 

## Vanjske veze
* The Kalapuyans
* The Kalapuya & the U.S. Government
Chelamela

**Chelamela** (Long Tom Creek Indijanci).- Malena banda Kalapooian Indijanaca sa Long Tom Creeka, pritoka Willamette u Oregonu, zvana po lokaciji i Long Tom Creek Indians. O njihovim običajima nije ništa poznato, isto vrijedi i za imena bandi ako ih je bilo. Zna se da su 1855. bili potpisnici u 'Dayton'skom ugovoru, a ostaci su im se najvjerojatnije otopili na rezervatu Grand Ronde. Vode se kao nestali. 

## Izvori
Chepenafa

**Chepenafa** (Marys River Indians).- Pleme Kalapooian Indijanaca sa Mary's Creeka, kod Corvalisa u Oregonu. Chepenafe je Gatschet svojevremeno klasificirao kao bandu Luckiamuta, a u popisu njihovih bandi prati ga i Hodge. Swanton međutim Chepenafe vodi kao posebno pleme. Oni su prema lokaciji nazivani i Marys River Indians, dok su ih ostali Kalapooiani nazivali Api'nefu ili Pineifu. Po popisu ih 1924. na Grand Ronde preostalo ih je tek 24. Oni su zasigurno pratili sudbinu njima srodnih plemena koja su završila na navedenom rezervatu pod imenom The Confederated Tribes of the Grand Ronde. --Imena lokalnih bandi, ako ih je bilo, nisu poznata. 

## Vanjske veze
Costanoan

**Costanoan**, jezična porodica, u novije vrijeme često se vodio kao dio veće porodice Miwok-Costanoan, i kolektivno klasificirani Velikoj porodici Penutian. Obuhvaća jezike Indijanaca sa obale Kalifornije:
* Awaswas (Santa Cruz Costanoans), između rijeka Pescadero i Pajaro.
* Chalon (Soledad Costanoans), sredni tok rijeke Salinas.
* Chocheño (Chochenyo, East Bay Costanoans), East Bay, u okruzima Alameda i Contra Costa.
* Karkin (Carquin), Carquinez Strait.
* Ramaytush (San Francisco Costanoans), između zaljeva San Francisco Bay i pacifičke obale.
* Tamyen (Santa Clara Costanoans), na Coyote Creek i Calaveras Creek.
* Huchiun (Huichun, Juichun), od Temescal Creeka do Rodeo Creeka.
* Mutsun (San Juan Bautista Costanoans), duž San Benito Rivera i San Felipe Creeka.
* Rumsen (Monterey Costanoans), od rijeke Pajaro do Point Sura.

Hodge na svome popisu navodi njihove skupine ili sela, viz.: Ahwaste, Altahmo, Ansaime, Aulintac, Chalone, Costanos, Juichun, Kalindaruk, Karkin, Mutsun, Olhon, Romonan, Rumsen, Saclan, Thamien, Tulomo i s rezervom Wacharon.

## Kultura
Costanoan plemena živjela su poglavito od žira i sjemenaka koje su sakupljali, nadalje od ribolova i školjaka koje su tražili uz obalu, te od lova na jelene i manju divljač. Odjeća im je bila oskudna, a muškarci su hodali goli. Tule-trska (Schoenoplectus acutus) bila je osnovna sirovina za gradnju kuća, balsi i splavova. Košaraštvo su poznavali, ali ne i lončariju. Mrtve su palili. Među Rumsen Indijancima sa zaljeva Monterey poznato je obožavanje sekvoje (redwood).

## Vanjske veze

* Costanoan Family
* Costanoan Indian Tribe
Luckiamute

**Luckiamute** (Lakmiut). –Pleme Kalapooian Indijanaca sa istoimene rijeke u Oregonu. Srodni Atfalati nazivali su ih *Alakema'yuk*. Luckiamute su bili podijeljeni na više lokalnih bandi u području Luckiamute Rivera, to su: Ampalamuyu, Mohawk (na Mohawk Riveru, Tsalakmiut, Tsamiak, Tsantatawa i Tsantuisha. -Kroz povijest SAD-a oni nisu imali većeg utjecaja. Od 1805. pa do 1830. bili su izloženi trima epidemija boginja i malarije. Zajedno sa ostalim Kalapooianima 1855. odlaze na rezervat Grand Ronde u Oregonu gdje ulaze u konfederaciju sa ostalim plemenima, talozvanu ' 'Confederated Tribes of Grande Ronde' Reservation'. Prema popisu iz (1880.) svih skupa Kalapooiana je bilo svega 351. Godine 1905. izjasnilo se pod ovim imenom tek 28 Indijanaca, a pet godina kasnije (1910) svega 8.

Skupinu Chantkaip, koju Swanton ima na popisu Santiama, Hodge navodi među Lakmiute.

## Vanjske veze
* Historic Park Brochure
Santiam

**Santiam**.- Maleno, slabo poznato Kalapooian pleme nekad nastanjeno duž rijeke Santiam (http://www.sweet-home.or.us/rivers/images/santiam_river_at_cascadia.gif ) u Oregonu. Značenje imena je nepoznato. Njima srodni Atfalati nazivali su ih Aha'lpam.

Indijanci Santiam bili su polu-nomadi koji u živjeli od kopanja korijenja camas http://www.l3-lewisandclark.com/ShowOneObject.asp?SiteID=77&ObjectID=819  i lova. Njihovo lovište bilo je upravo istočno od današnjeg grada Albany prema planinama Cascade. Lov na jelene kod ovih Indijanaca bio je kolektivan, životinju koju bi hvatali okružili bi je i ubili strijelama. Ove strelice ponekada su imale vršak premazan otrovom zvečarke. Oni su kao i drugi Calapooya imali stalna zimska naselja, u toplijim mjesecima lutali bi dolinom rijeke Willamette.

Pleme je bilo podijeljeno na 4 bande, to su:
* Chamifu, na Yamhill Creeku.
* Chanchampenau, istočno od rijeke Willamette.
* Chanchantu.
* Chantkaip.

John Hudson, koji je živio na rezervatu Grand Ronde u Oregonu, bio je posljednji Santiam koji je govorio jezikom Calapooya. John je bio (1928) prevoditelj i informant lingvistu Melville Jacobsu koji je pisao o Calapooya Indijancima (http://www.usgennet.org/alhnorus/ahorclak/kalapuyas.html ) ,a umro je pedesetih godina 20. stoljeća . Potomaka Santiama možda se može naći na rezervatu Grand Ronde.

Populacija: 23 (1906); 5 (1909)

## Izvori

## Vanjske veze
* Indian Tribe History
Copehan

**Copehan** je porodica indijanskih jezika iz sjeverne Kalifornije koja se drži dijelom Velike porodice Penutian. Jezici koji joj pripadaju gotovo su nestali a njima su se služila plemena Indijanaca Wintu, Nomlaki i Patwin, koji se dalje dijele na manja plemena i bande sa vlastitim dijalektima. Kolektivno su sva pva plemena nazivana Wintun. 

## Vanjske veze
* Copehan Family
Yamel

**Yamel** (Yam Hill), leme Indijanaca porodice Kalapooian nekada nastanjeno duž Yamhill Creeka, pritoci Willamette, a danas na Rezervatu Siletz u Oregonu, gdje ih je 1910. preostalo svega 5. Prema Gatschetu (1877) ovo pleme sastojalo sa od 6 bandi: 
*[[Andshankualth]]*, na zapadnom pritoku Willamette.
*[[Andshimmampak]]*, Yamhill River.
*[[Chamifu]]*, Yamhill River.
*[[Chamiwi]]*, Yamhill River.
*[[Champikle]]*, Dallas (La Creole) Creek.
*[[Chinchal]]*, na Dallas Creeku.

## Vanjske veze
* Indian Tribal History: Yamel
Plovućac

**Plovućac** (, , , ) je laka, bela ili siva, izvanredno šupljikava i spužvasta stena, kiselog ili srednjekiselog sastava. Ova visoko mehurasta piroklastično ekstruzivna magmatska stena sadrži riolit, trahit i fonolit.

## Karakteristike
Plovćac je obično svetlih boja, uglavnom beo. Kao ekstruzivna stena nastao je pri erupciji vulkana. Prosečna poroznost je oko 90%. Piroklastični materijal je izbačen u vazduh kao pena, koja sadrži mehuriće gasa. Lava se brzo stvrdnjava, a mehurići ostaju zarobljeni unutar stene. Plovućac je zbog toga izuzetno lagan, pa pluta na vodi, a koristi se za proizvodnju laganih betona.

### Plovućac je lagan pa često pluta na vodi
Bazaltna verzija plovućca poznata je kao skorija i mnogo se razlikuje zbog mineralogije. Kada je prisutna veća količina gasa tada nastaje jedna sitnozrnasta verzija plovućca poznata kao pemzit. Plovućac se smatra staklom, jer nema kristalne strukture - amorfan je. Varira i u gustini, zavisno od odnosa mehurića i čvrstoga materijala. Mnogi primerci plovućca plutaju na vodi. Nakon eksplozije vulkana Krakatau na Pacifiku su i do dve godine nakon erupcije plivali splavovi plovućca dugački i do 25 metara. Na nekima su rasle palme i ostala vegetacija. Za vreme podzemnih vulkanskih erupcija blizu Tonge 1979, 1984. i 2006. stvoreni su veliki splavovi plovućca dugački i 30 kilometara, koji su plovili hiljadama kilometara do Fidžija.

Postoje dva glavna oblika mehurića. Neki sadrže tubaste i gotovo paralelne mehuriće, pa takav plovućac izgleda svilasto. Drugi oblik mehurića je sferičnog oblika i takav plovućac nastaje pri većim pritiscima tokom erupcije.

## Primena
Plovućac se mnogo koristi za pravljenje izuzetno laganog betona. Koristi se kao aditiv cementu i takav plovućac se naziva pocolan i meša se sa krečom da bi se stvorio lagani beton. Takav beton se koristi u doba starih Rimljana.

Plovućac se koristi i u kozmetici, da bi se odstranio višak kože sa stopala. Fino samleven plovućac dodaje se i u neke zubne paste i u neke kreme za ruke, zbog velikog abrazivnog svojstva. Takozvani lava sapun sadrži u sebi abrazivni plovućac, a koriste ga automehaničari i drugi, koji jako zaprljaju ruke .

## Reference

## Literatura
# Đorđević V., Đorđević P., Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka

## Vanjske veze
* NSW to become the pumiced land Retrieved 2007-01-28.
Vulkansko staklo

**Vulkansko staklo** stvara se pri vrlo brzom hlađenju lave, kada, usled naglog pada temperature, lavično-magmatski rastop ne može da kristališe, već očvrsne kao staklo. Vulkanska stakla mogu biti veoma raznovrsna, i prema hemizmu i prema strukturno-teksturnim karakteristikama, i, što je vrlo značajno, prema sadržaju vode. 

Prema sadržaju vode, vulkanska stakla se dele na: obsidijane, pehštajne i perlite.

**Obsidijan** je termin za stakla, sastava od riolita do andezita, sa sadržajem do 1% vode. Karakteriše se crnom bojom i glatkim školjkastim prelomom. Na tankim ivicama je prozračan. Od dispergovanog hematita može da ima crvenkastu boju. Katkad se u njemu zapaža i smer tečenja lave, naročito kada sadrži veoma retke fenokristale kvarca i feldspata.

**Pehštajn** je vulkansko staklo riolitskog sastava i smolastog sjaja. U pehštajnu može biti i do 10% vode. Boje su različite – tamnosive, mrke, crvene i zelene. U tankim presecima je prozračan.

**Perliti** su stakla koja pored ostalih komponenata sadrže i hidratacionu vodu, koja je sekundarna. U grupu perlita spadaju i plovućci, prirodno nabubrela vulkanska stakla. Ove šupljikave stene koje plivaju po vodi (po čemu su i dobile ime) nastale su hlađenjem lave koja je u završnoj fazi konsolidacije bila obogaćena lakoisparljivim komponentama. 

Ako vulkanska stakla sadrže i izesnu količinu fenokristala, tada čine prelaz prema normalnim lavama, i onda se nazivaju *vitrofirima*. Prema tehničkoj klasifikaciji, staklom se smatraju stene sa najviše 5% fenokristala.

## Literatura
* Đorđević V., Đorđević P., Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka
Finitizam

Pojam **Finitizam** sreće se u matematici (i filozofiji matematike) te u filozofiji
* Finitizam (matematika)
* Finitizam (filozofija)
Finitizam (filozofija)

Pojam **Finitizam** (od latinskog *finire*: ograničiti, omeđiti, odatle *finitus*: određen, ograničen) koristi se ponekad u filozofiji, odnosno filozofskoj antropologiji, za označavanje onih koncepcija koje ističu načelnu i neizbježnu **konačnost** ljudskog bića, kojem ono beskonačno (transcendentno, metafizičko, Bitak, ono što pripada Bogu ili bogovima isl.) uvijek izmiče. *(Drugačije značenje pojam [[Finitizam]] ima u [[Filozofija matematike|filozofiji matematike]]. Pogledajte članak [[Finitizam (u matematici)]].)*

Čovjeku su u njegovom osobitom načinu egzistencije, svojstvene granice, koje nikad ne može prekoračiti, koliko se god on trudio i koliko mu god težnja za tim bila urođena. U antičkoj filozofiji ta je misao samorazumljiva, iako ljudski um nužno teži ka bskonačnosti, kao kod Platona spoznaji čistih ideja. Beskonačnost koja je ljudskom biću dostupna uvijek je samo potencijalna: uvijek se mogu postavljati slijedeća pitanja, kao što se iza svakog prirodnog broja može postaviti slijedeći, ali nikada se ne može postići odgovore na beskonačan broj pitanja koje čovjek može postići (aktualna beskonačnost). Tako Sokrat (u Platonovim dijalozima) postavlja tezu da samo čovjek "teži ka mudrosti" (tj. ima potrebu za filozofijom jer bogovi mudrost posjeduju, a životinje i ne mogu postaviti pitanje koje prekoračuje njihovo neposredno postojanje.

Kršćanstvo zasniva vjeru da je dostignuće konačnog odgovora na beskonačan problem ipak moguće. Čovjek taj beskonačni ponor ne može preskočiti (pa su napori filozofa uzaludni), ali Bog to može, i on je to učinio utjelovljujući se kao Isus Krist.

Novovjekovna filozofija započinje međutim s vjerom u beskonačnu moć ljudskoga uma da iz sebe samog dostigne i utemelji se u onome beskonačnome. Od Descartesa, to izaziva napetost i borbu filozofskih škola, koja se može označiti oprekom između infinitizma (kao što je Hegelov i Marxov i finitizma (npr. kod Kanta i Heideggera). Tome je bliska i opreka između racionalizma i empirizma. Popperova kritika (u njegovom slavnom djelu *0tvoreno društvo i njegovi neprijatelji*) totalitarnih tendencija u filozofiji od Platona do Marxa, kritika je njihovog infinitizma. I unutar kršćastva, također, opreka nastavlja živjeti (npr. u stalnoj obnovi milenarističkih pokreta).

Ovu opreku koristi npr. suvremeni hrvatsko-brazilski filozof Željko Loparić u svojoj knjizi *Optuženik Heidegger. esej o opasnosti filozofije*. Ona ipak izaziva i neke nejasnoće oko toga koji je točno kriteriji svrstavanja, te zbog toga što radikalno različite koncepcije mogu biti svedene pod istu oznaku "finitizam" ili "infinitizam". Zato ova terminologija nije u filozofiji široko prihvaćena.
Finitizam (matematika)

U matematici i filozofiji matematike, pojam **Finitizam** označava koncepciju koja pooštrava konstruktivistički pristup (u diskusijama o osnovama matematike početkom 20. stoljeća, koristio se naziv intuicionizam). (Drugačije značenje pojam Finitizam ima u filozofiji općenito. Vidi članak Finitizam (filozofija).)

Kao i drugi oblici konstruktivizma, finitizam zastupa načelo da matematički predmeti (objekti, koncepti) trebaju biti dati tako, da postoji postupak konstrukcije koji može biti izvršen odnosno završen. Pri tome postoje razlike kako to "izvršiti" odnosno "završiti" treba shvatiti. Razni oblici konstruktivizma obično prihvaćaju potencijalnu beskonačnost: prihvaćaju se kao "konstruktivni" oni postupci ili algoritmi takvi da se svaki pojedini korak može načelno obaviti jednom u budućnosti, iako zahtijevaju beskonačni broj koraka da bi se dati predmet zaista konstruirao (što se naravno ne može obaviti u konačnom vremenu, čak i korištenjem svih računala koja na svijetu postoje ili će postojati).

Finitizam ide korak dalje i odbacuje takve konstrukcije. Osobitu primjenu ima u geometriji.

## Vanjske veze
Finitism in geometry . članak u Stanford Encyclopedia of Philosophy
Premisa

**Premisa** (lat. *praemissa*, *praemittere* - navesti prije nečeg) predstavlja propoziciju ili pretpostavku, nešto što je naprijed istaknuto, (lat. *praemittere* - naprijed poslati) tj. barem jedan od dvaju ili više sudova iz kojih se izvodi konačni zaključak. Može se reći da je premisa sud od kojeg polazi postupak zaključivanja, a više takvih sudova i onih do kojih se dolazi postupkom zaključivanja - konkluzija, sačinjavaju zaključak.

**Primjer:** 

:*[[Sokrat]] je smrtnik, jer svi [[Čovjek|ljudi]] su smrtnici.*

Ovdje dolazimo do opće shvaćene tvrdnje da je Sokrat čovjek. Potpuno izraženo mišljenje je sljedeće:
 
:Budući da "*svi ljudi su smrtnici*" i "*Sokrat je čovjek*", slijedi da "*Sokrat je smrtnik*".

U ovom primjeru prva dva nezavisna uvjeta ili odredbe; "*svi ljudi su smrtnici*" i "*Sokrat je čovjek*" predstavljaju premise, dok nastavak "*Sokrat je smrtnik*" predstavlja zaključak.