Velika Njemačka

**Velika Njemačka**, isto tako poznata po originalnom njemačkom nazivu **Grossdeutschland** predstavlja naziv za politički projekt kome je cilj ujedinjenje svih zemalja, država i regija u kojima Nijemci predstavljaju većinu u jednu veliku jedinstvenu državu.

Velika Njemačka svoj korijen ima u procvatu njemačkog nacionalizma za vrijeme napoleonskih ratova, odnosno nastojanjima da se nakon formalnog nestanka Svetog rimskog carstva sve njemačke zemlje ponovno ujedine u jednu državu. Kada se taj proces zahuktao u 19. vijeku stvorile su se dvije alternative.

Prva je bila ujedinjenje pod patronatom dinastije Habsburg, odnosno uključivanje teritorija Austrije. Ta je ideja dobila naziv *Grossdeutschland*.

Kao alternativa Velikoj Njemačkoj, pruska vlada na čelu Ottom von Bismarckom je promovirala projekt Male Njemačke (*Kleindeustchland*) koji bi isključivao Austriju. Argumenti su dijelom bili unutrašnjopolitički - bez Austrije bi Prusija lakše dominirala Njemačkom - a dijelom vanjskopolitički - uključivanjem habsburške Austrije, nova država bi došla u sukob s mađarskim, italijanskim i slavenskim nacionalizmima, a time posredno i sa Rusijom te drugim silama koje bi te pokrete podržavale.

Ideja Male Njemačke je svoju prevagu odnijela u prusko-austrijskom ratu 1866. godine, a godine 1871. je formalizirana stvaranjem Drugog Reicha za vrijeme francusko-pruskog rata. Jedini ustupak velikonjemačkoj ideji - kome se Bismarck bez uspjeha opirao - bilo je uključivanje Alsacea i Lorrainea, pokrajina poražene Francuske s velikom njemačkom manjinom, u novu državu. 

U kasnijim razdobljima, pogotovo pod Bismarckovom vladom, velikonjemačka ideja je bila u drugom planu, da bi dobila zamah tek nakon završetka prvog svjetskog rata zbog koga su dijelovi Njemačke završili pod vlašću drugih država. Velikonjemačka ideja se manifestirala dijelom kao iredentizam, a dijelom kao nastojanje da se Njemačkoj pripoji Austrija, što je bilo izričito zabranjeno mirovnim ugovorima. Velikonjemačkoj ideji je zamah dalo i od strane saveznika javno proklamirano pravo na samoodređenje koje je, po mnogima, bilo prekršeno upravo u slučaju Austrije, a mnogi Nijemci su u njoj vidjeli svojevrsnu kompenzaciju za teritorijalne i druge gubitke u ratu.

To se manifestiralo u programu njemačke Nacionalsocijalističke stranke, koja je nakon Hitlerovog dolaska na vlast postala službenom politikom Trećeg Reicha. Djelomično ostvarenje tog projekta se očitovalo u aneksiji (Anschluss) Austrije te naknadnoj aneksiji Sudeta i Memela. Pokušaj da se anektira sporni grad Danzig doveo je do sukoba s Poljskom i izbijanja drugog svjetskog rata. 

Tokom samog rata ideja Velike Njemačke je postepeno srastala s rasističkim idejama o Nijemcima kao gospodarima Evrope te prodoru na istok i širenju životnog prostora. Treći Reich, prozvan Velikim Njemačkim Reichom, će s vremenom formalno sadržavati Češku i Moravsku (1939. anektiranu kao poseban protektorat), Poljsku (Generalni guvernman), Alsace i Lorraine (anektiran nakon poraza Francuske 1940.), Štajersku i Korušku (nakon pada Jugoslavije 1941. godine), odnosno Južni Tirol (anektiran nakon kapitulacije Italije 1943. godine). No, i na vrhuncu moći Veliki Njemački Reich nije sadržavao sve teritorije na kome su živjeli stanovnici kojima je njemački jezik maternji - Švicarskoj je iz političkih i drugih praktičnih razloga poštovana neutralnost, mada su neki nacistički ideolozi, poput Kurta Waldheima aneksiju njemačkih dijelova Švicarske promovirali u svojim službenim dokumentima. 

S porazom Njemačke u drugom svjetskom ratu propala je i velikonjemačka ideja, koju su sile pobjednice držale potencijalnim izvorom njemačkog revanšizma. U tu je svrhu tolerirano veliko poratno etničko čišćenje Nijemaca iz velikog dijela Istočne Evrope, a mirovni ugovori utvrdili nove granice. Ustavi Njemačke i Austrije su također izričito zabranili svaki budući anschluss, a ideja je, s obzirom na niz novih ekonomskih, političkih i kulturnih okolnosti izgubila popularnost u dotičnim zemljama. 

Neki, s druge strane, drže da će projekt evropskog ujedinjenja te stvaranje supranacionalne EU i faktičko brisanje granica između država-članica predstavljati ostvarenje velikonjemačkog projekta, ovaj put bez ikakvih negativnih konotacija. 

## Povezano
* Drang Nach Osten
* Pangermanizam