open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mertojak

**Mertojak** je gradski kotar na istočnom dijelu Splita, smješten južno od gradskog kotara Visoka, a istočno od gradskog kotara Trstenik. Gradski kotar Mertojak nalazi se između mora na jugu i *Poljičke ulice* i *Ulice kralja Stjepana Držislava* na sjeveru, te od *Žnjanske ulice* na istoku do *Velebitske* i *Puta Žnjana* na zapadu.

## Etimologija

Već u srednjem vijeku navodi se kao "Martonijak", "Mertevlak" i "Metenijak" (lat. *Martongliach*, *Mertevlach*, i *Metengliach*), a ime mu potječe od biljke mirte ili mrče koja je rasla na ovom području.

## Historija
Još do kraja 70-ih godina 20. stoljeća na području današnjeg kvarta nalazili su se staklenici s cvijećem, a ranije je bilo i vinograda koje su zasadili splitski težaci.

Mertojak je jedan od novijih kvartova u gradu (izgrađen 1979.-1984.) i većinom se sastoji od modernih i višekatnih zgrada i nebodera. Ima površinu od 40 ha, a na tom području živi 7.503 stanovnika. Velike i moderne ulice unutar ovog gradskog kvarta imaju imena gradova prijatelja Splita. Imena tih ulica su: Odeska, Doverska, Ostravska i Trondheimska.
Mertojak ima osnovnu školu, ambulantu, dječje vrtiće, sportski centar (kuglana i teretana), a osnovana je i župa sv. Josipa te izgrađena nova crkva 1997. godine. Jedini perivoj na Mertojaku naziva se *Perivoj Majke Terezije*.

## Napomene


## Literatura
* *Kečkemet, Duško, Stari Split, od kantuna do kantuna, Zagreb, 2009.*
Grad (Split)

**Grad** je ime za najuži dio grada Splita.

Nastao je unutar Dioklecijanove palače, u kasnom antičkom razdoblju, u 6. stoljeću, te postupnim širenjem prema zapadu u razvijenom i kasnom srednjem vijeku. Granice Grada omeđili su tadašnji bedemi koji su okružili i same bedeme Palače, a u 17. st. njih su okružili širi i veći, novi bedemi, u dijelovima i danas očuvani.

Po predaji, prvi stanovnici Splita bili su izbjeglice iz Salone - rimskog grada na mjestu današnjeg Solina - kojeg su u 6. st. uništili Avari.

Dijeli se na Stari grad (lokalno: *Get*) - unutar nekadašnje Dioklecijanove palače, i Novi grad - zapadno od Starog grada, s Narodnim trgom (*Pjacom*), do današnje Marmontove ulice.

Okružen je svojim povijesnim predgrađima (*varošima*) (Veli) Varoš, Dobri, Manuš, Lučac.

Ime Grad očuvano je i u današnjem govoru pa Splićani - kada bilo kojom namjerom trebaju poći u staru gradsku jezgru kažu - "Iden u Grad", bez obzira gdje se nalazili na području Splita. Također, u današnjoj upravnoj podjeli, njegovo područje čini istoimeni gradski kotar, u koji je uklopljen Dobri i dio Manuša.
Blatine-Škrape

**Blatine-Škrape** su jedan od kotareva grada Splita. Omeđen je ulicama Brune Bušića sa istoka, Matice Hrvatske sa sjevera, Poljičkom cestom s juga i Dubrovačkom sa zapada. Ovaj kvart je u potpunosti stambeni, sa visokim zgradama na području Blatina i obiteljskim kućama na području Škrapa.
Split 3

**Split 3** je jedan od mlađih kotara u gradu Splitu. Smješten je istočno od Dioklecijanove palače, a omeđen je ulicama Bruna Bušića sa zapada, Vukovarskom sa sjevera, Velebitskom s istoka i Poljičkom cestom s juga. Ulica Matice Hrvatske dijeli Split 3 na Smrdečac na jugu odnosno Pisano Kame na sjeveru.

U ovom kotaru danas živi oko 13 000 stanovnika. Sam kotar je započet kao isključivo stambeno naselje da bi se izgradnjom Sveučilišnog kampusa (koja još traje) postupno pretvorio u znanstveno središte grada Splita. Osim Sveučilišnog kampusa, ovaj kotar je postao i trgovačko središte s brojnim trgovinama i poslovnim zgradama (Prima 3, Euroherc osiguranje, Brodomerkur, itd.).

## Obrazovne ustanove
* Ekonomski fakultet
* Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje (FESB)
* Građevinsko-arhitektonski fakultet
Lovret

**Lovret** je gradska četvrt u Splitu, a ujedno i jedan od kotareva grada Splita. kao i kod mnogih drugih kotareva u Splitu, granice kotara se ne podudaraju s granicama četvrti. Gradski kotar je omeđen:

:sa sjevera: morskom obalom od istočne ograde brodogradilišta "Brodosplit" do istočne ograde vojne luke "Lora"
:s istoka: Ulicom Domovinskog rata od njenog spajanja s Putem Stinica do ograde "Brodosplita" te dalje do mora
:s juga: Gundulićevom ulicom od križanja sa Zrinsko-Frankopanskom ulicom do spajanja s Ulicom Domovinskog rata
:sa zapada: Zrinsko-Frankopanskom ulicom do vojne luke "Lora" te dalje ogradom koju dijele "Lora" i "Brodosplit" do mora.

Unutar ovog gradskog kotara smještene su gradske četvrti "Lovret", "Skalice" i "Brodarica", a tu je smješteno i brodogradilište "Brodosplit". Gradnjom centra "Joker" i otvaranjem većeg broja trgovina na tom prostoru ovaj kotar je dobio i trgovački predznak.
Neslanovac

**Neslanovac** je gradski kotar na istočnom dijelu Splita, smješten sjeverno od gradskog kotara Pujanke, a istočno od gradskog kotara Brda. 

Nastao je 1988. godine dijeljenjem nekadašnje mjesne zajednice Brda na sadašnje kotareve Neslanovac, Ravne njive i Brda. Danas ima oko 7500 stanovnika. Kvart je većinom stambeni, s velikim brojem malih obiteljskih kuća. Predsjednik vijeća kotara je Mirko Prančević (HDZ).

Neslanovac ima i nekoliko parkova, trgovačke centre Bauhaus i Opel te Crkvu sv. Marka kao i kavez za mali nogomet nasuprot crkve.

Omeđen je sa sjevera Solinskom cestom od koje koja spaja istočnu točku Sjeverne luke i Solinske ceste do granice s Gradom Solinom, s istoka ulicom Zbora narodne garde od granice Grada Solina do spajanja s ulicom Domovinskog rata, s juga ulicom Domovinskog rata, sa zapada Sarajevskom ulicom od spajanja s ulicom Domovinskog rata do Solinske ceste te s juga ulicom Domovinskog rata od spajanja sa Sarajevskom ulicom do Solinske ceste. 

## Obrazovanje
Gradski kotar Neslanovac ima dva dječja vrtića (DV Nešpulica i DV Veseli patuljci) i  te jednu osnovnu školu (Osnovna škola Ravne njive) koju pohađaju stanovnici dvaju kotara, Neslanovca i Ravnih njiva.

## Prometna povezanost
Kotar je izvrsno povezan s gradom, a lako je doći iz pravca Grada Solina i autoceste A1. Postoje određeni problemi oko dovršetka izgradnje Zagorskog puta koji povezuje trgovački centar Bauhaus, ali i sami Grad Solin. 

## Vanjske veze
* Službena stranica GK Neslanovac  
* Osnovna škola Ravne njive 
* DV Nešpulica 
* DV Veseli patuljci
Ravne njive

**Ravne Njive** su gradski kotar u sjeveroistočnom dijelu Splita, smješten južno od gradskog kotara Brda, sjeverno od Kocunara, a sjeverozapadno od gradskog kotara Pujanke. Gradski kotar Ravne Njive nalazi se između ulice Domovinskog rata s juga i Hercegovačke ulice sa sjevera, te od Solinske ulice na zapadu do Zagorskog puta na istoku (po drugoj verziji do Avenije ZNG).

Ravne Njive su najvećim dijelom izgrađene od 1974. do 1976. Odnosi se to na 6-katne zgrade (s detaljima u raznim bojama, po kojima su zgrade, najviše među djecom, i nazivane - zelena, siva...). Najzapadniji dio se sastoji od nebodera visine do 15 katova, izgrađenih 80-tih godina 20. st, u čijem se sastavu nalaze i banka, samoposluga, župni ured i dr, a pored njih je veliki dječji vrtić i sa istočne strane ambulanta.
Ravne Njive imaju površinu od 39 ha, a na tom području živi 5812 stanovnika. 

Ravne Njive imaju istoimenu osnovnu školu (2009/10. slavi 30 godina postojanja), knjižnicu, ambulantu, dječje vrtiće, sportske terene, poštu, tri banke (od kojih je jedna u sastavu trgovačkog centra), novouređene parkove, a osnovana je i župa sv. Mateja te je izgrađena nova crkva.

U novije vrijeme uređen je u potpunosti i rubni južni dio kotara, u kojem su izgrađeni veliki trgovački centri (Tommy, Kaufland), a između njih je tvornica DES (za osobe sa invaliditetom) i poslovni centar (SEM i Split Ship Management), u kojem je i medicinski laboratorij, teretana, konzulat, Splitska televizija (STV), salon namještaja i mnoštvo drugih sadržaja. 
U središtu kotara je veliki hotel/prenoćište "Željezničar", u čijem je sastavu i druga ambulanta u kotaru sa ordinacijom medicine rada.

Komercijalni sadržaji u kotaru su još i prodajni salon i servis Peugeot, brojni kafići, autoškola, ljekarna, trafike, kladionica i dr.
Općenito gledavši, u kotaru Ravne Njive, za razliku od stanja od prije pet ili 10 godina, postoje svi sadržaji koje stanovnici mogu zatrebati, uz izuzetak kulturnih ustanova tipa kino ili kazalište, pa je i kvaliteta življenja u zadnjih desetak godina uvelike unaprijeđena, te je sada vrlo dobra.

## Prometna povezanost
Uz sve nabrojeno, Ravne Njive su i izvrsno prometno povezane s ostatkom grada, a izuzetno lako je i doći iz pravca Solina i autoceste A1. Gradskim autobusima 3, 9, 11, 14 i 20 izravno je moguće doći u bilo koji dio grada, jer su im polazne postaje upravo u ovom kotaru, a osim njih na obodnim ulicama kotara smještene su i postaje autobusa koji ovuda prolaze u smjeru centra i iz njega (kao npr br. 1, 2, 10, 16, 35, 37 i drugi).
Velebit (dnevni list, Split)

**Velebit** je bio hrvatski dnevnik. Bio je prvim dnevnim novinama u Splitu.

Pokrenio ih je hrvatski političar Ante Trumbić. Pokrenio ih je uoči izbora za Dalmatinski sabor 1908., kad je osnovao vlastitu tiskaru, a svoje dnevne novine je prvi put objavio 1. veljače 1908. godine.

List se na uvodnom dijelu izjašnjavao "*da će se zalagati za jedinstvo i samostalnost hrvatskog naroda*" i da će biti sljedbenikom programa Hrvatske stranke, iako nije bio službenim glasilom te stranke.

Velebit je imao dopisnika u Zagrebu, pisao je o gospodarskim temama, pitanju hrvatske prometne povezanosti (povezivanje željezničkom prugom), radu Hrvatskog sabora i političkom stanju u prekovelebitskoj Hrvatskoj. 

Prestao je izlaziti 30. rujna 1908..

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Jadranska pošta

**Jadranska pošta** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. Izašle su prvi put 1925., a prestale su izlaziti 1934. godine. Uređivao ih je Manfred Makale.

Izlazile su svakodnevno osim nedjeljom i praznikom.

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Jadranski dnevnik

**Jadranski dnevnik** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. Izašle su prvi put 21. ožujka 1934., a prestale su izlaziti 13. prosinca 1938. godine. Uređivao ih je Franjo Pavešić.

Izlazile su svakodnevno.

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Hrvatski glasnik (Split)

**Hrvatski glasnik** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. Bile su glasilom Hrvatske seljačke stranke.

Izašle su prvi put koncem 1938., a prestale su izlaziti krajem 1940. godine. Osnovali su ih Paško Kaliterna i dr Josip Berković.
Urednikom je jedno vrijeme bio Vicko Maslov.

Izlazile su svakodnevno. Za razliku od nekih drugih splitskih tiskovina, pa čak i onih sklonih HSS-u, Hrvatski glasnik je bio kvalitetnijeg hrvatskog jezika u svojim tekstovima.

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Novo doba (Split)

**Novo doba** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. 

Izašle su prvi put 1918., a prestale su izlaziti proljeća 1941., nedugo nakon što je Split okupirala fašistička Italija. Uređivao ih je Vinko Kisić. Nakon Kisićeve smrti 1928. novine je uređivao Vinko Brajević.

Padom Italije i dolaskom pod vlast NDH, Novo doba obnavlja rad. Prvi obnovljeni broj je od 3. listopada 1943., a izlazile su do pred partizansko preuzimanje Splita, 22. listopada 1944..

Izlazile su svakodnevno (od ponovnog izlaska 1943. svaki dan osim ponedjeljka).

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Trstenik (Split)

**Trstenik** je jedan od kotareva i gradskih četvrti u gradu Splitu. Smješten je na jugoistočnom dijelu grada a omeđen je sa sjevera Poljičkom cestom, s istoka Velebitskom ulicom a sa zapada ulicom Bruna Bušića, zatim Zajčevom ulicom i zapadnom ogradom autokampa. Ime je dobio po istoimenom potoku i uvali u koju se potok ulijeva.

U ovom kvartu se nalazi hotel *Radisson blu* (nekadašnji hotel *Split*) i bolnica Križine, kao i novoizgrađena zgrada Medicinskog fakulteta.

## Vanjske veze
* Gradski kotar Trstenik
Slobodna BiH

**Slobodna BiH** je bio hrvatski dnevni list iz Hrvatske i Bosne i Hercegovine.

Izdavala ih je hrvatska novinska kuća Slobodna Dalmacija. Bile su svojevrsnim izdanjem *Slobodne Dalmacije* za bosanskohercegovačko tržište i građane BiH u Hrvatskoj.

Izlazile su u Splitu i u Mostaru.

Izlazile su od 9. kolovoza 1998. do 10. siječnja 2000..

Uređivao ih je hrvatski novinar Josip Jović.
Dan (dnevnik i tjednik, Split)

**Dan** je bio hrvatski dvotjednik, tjednik i dnevnik iz Splita. 

Pokrenio ih je splitski biskup Filip Frano Nakić. Prvi broj ovog lista je izašao 10. lipnja 1903.. Izlaženje ovih novina je sukladno Rezoluciji Prvog katoličkog kongresa iz 1900., održanog u Zagrebu. Tad se naglasilo da su vjernici obvezni širiti i pomagati katolički tisak radi preprječavanja širenja "bezvjersko liberalno-naprednjačkog tiska" te radi širenja kršćanskih načela u zajednici, a usklađeno s enciklikom pape Leona XIII. Rerum novarum, u kojoj se papa založio za razvitak katoličkih socijalnih nauka (za zaštitu privatne imovine, ali i za pravedne plaće radnika), za radnička prava i socijalnu pravdu.

Ciljno čitateljstvo su mu bili, od nižih slojeva, težaci i radnici iz primorskih mjesta. Naglasak je bio na one na koje su mogli utjecati socijalisti. 

Od nešto obrazovanijih slojeva, ciljno čitateljstvo su bili učitelji i svećenstvo, jer su oni bili ti koji poučavaju narod i imaju mogućnost širiti kršćanske vrijednosti.

List je u početku bio dvotjednik. Od 1905. je tjednik, a u 1914. je postao dnevnim listom, što je bio sve do 1916. godine, nakon čega se vratio na tjedni ritam izlaženja. Prestao je izlaziti 24. prosinca 1918..

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Hrvatska riječ (Split)

**Hrvatska riječ** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. U impresumu su se deklarirale kao *glasilo dalmatinskih Hrvata*. Bile su glasilom Hrvatske seljačke stranke. Pokrenuo ih je Kerubin Šegvić.

Izašle su prvi put 10. travnja 1924., a prestale su izlaziti krajem te iste godine, jer su ih vlasti zabranile. Uređivao ih je Vlaho Raić.

Izlazile su svakodnevno.

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 131
Jedinstvo (dnevni list, Split)

**Jedinstvo** je bio hrvatski dnevnik iz Splita. Jedno vrijeme je izlazio kao trodnevnik odnosno dvaput tjedno.

Bile su organ Hrvatske narodne stranke. Tradicionalno su bile protutalijanski postavljene.
Izašle su prvi put srpnja 1895., a prestale su izlaziti lipnja 1905.. Uređivao ih je Antun Stražičić.

## Izvori
*100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu  Zbornik, str. 11
DAN (novine)

**DAN** (Dalmatinske Novine) je bio hrvatski dnevna novina iz Splita. Prvi broj tiskan je 14. svibnja 1995. godine.  a posljednji 19. veljače 1998. godine. Vlasnik, te glavni i odgovorni urednik bio je glasoviti hrvatski novinar Joško Kulušić, a novina je prestala izlaziti nakon njegove smrti. Dalmatinske novine je bio prvi hrvatski dnevni list koji se prodavao po cijeni od 3 kune, što je uvjetovalo i koncept same novine, koji su kasnije preuzeli i drugi nakladnici.

DAN je izlazio svakodnevno, a bio je dnevna novina s najbrže rastućom nakladom u zemlji. Iako je na samom početku distribucija bila ograničena na područje Dalmacije, ubrzo se širi na cijelu hrvatsku obalu. Kada je novina, radi iznenadne smrti glavnog urednika, koji je umro za radnim stolom u redakciji, prestala izlaziti završavale su se pripreme za širenje na cijelo hrvatsko tržište.

Za pokretanje DAN-a  najzaslužnija je t.zv. "Afera mali dioničari" Slobodne Dalmacije, kada su, nakon tajkunske privatizacije lista, uposlenici i dotadašnji suvlasnici obespravljeni. Nezadovoljstvo i sukob s tadašnjim rukovodstvom i većinskim vlasnikom Miroslavom Kutlom, urodio je odlaskom glavnog urednika Joška Kulušića i skupine istaknutih novinara i urednika iz Slobodne Dalmacije,. Oni će uskoro postati osnivačka jezgra "Dalmatinskih novina".

## Izvori
Dalmatinska Hrvatska (tjednik, Split)

**Dalmatinska Hrvatska** je bila hrvatski tjednik iz Splita. Bile su list iza kojih je stajala Hrvatska seljačka stranka.

Izašle su prvi put početkom ožujka 1941., a prestale su izlaziti iste godine. Uređivao ih je V. Poduje. List je objavljivao teme iz područja povijesti, zemljopisa, povijesti umjetnosti iz pera poznatih splitskih prosvjetnih i znanstvenih imena.

## Izvori
*Slobodna Dalmacija Željko Čulić (3): HSS u Splitu između dvaju svjetskih ratova - Afirmacija hrvatskih kadrova, 12. siječnja 2001.
Hrvatski pomorski muzej u Splitu

**Hrvatski pomorski muzej u Splitu** (**HPMS**) osnovan je 1997. godine; sljednik je *Pomorskog muzeja* utemeljenog 1925. godine. Nalazi se u tvrđavi Gripe, fortifikacijskom objektu izgrađenom u 17. stoljeću.

Muzej istražuje, prikuplja, čuva i prezentira materijalnu i nematerijalnu pomorsku baštinu hrvatske obale Jadrana, od prapovijesti do danas.
Kinoteka Zlatna vrata

**Kinoteka Zlatna vrata**, kulturna ustanova u Splitu specijalizirana za prikazivanje filmskih klasika i umjetničkih filmova. Nalazi se u okviru *Centra za kulturu i cjeloživotno obrazovanje Zlatna vrata* u Dioklecijanovoj palači, nedaleko Zlatnih vrata. Splitska Kinoteka postaje od 1. siječnja 2013. godine punopravna članica europske asocijacije *Europa Cinemas*, najznačajnije europske udruge kina.

## Historija
Kino-dvorana u Zlatnim vratima otvorena je 1964. godine. Premda je program klasike od početka imao zaslužan tretman u dvorani Zlatnih vrata, tek se koncem 60-tih, na inicijaztivu Centra za kulturu kojeg tada vodi Milka Barač, krenulo u osnivanje Filmskih klubova po školama i fakultetima, nastojeći se profiliranim programom izdvojiti od repertoarne politike koju vodeostala splitska kina.

Dvije godine kasnije cijelu ideju kvalitetno zaokružuje redatelj Ivan Martinac i formalizira je programu filmske klasike. Veliki poznavatelj filma, pokretanjem programa Filmske klasike omogućio je generacijama splitske mladeži druženje s filmom kao umjetnosti. Ivan Martinac pri tome je imao pomoć zaposlenika ustanove prevođenih već spomenutom M. Barač, te svojim vanjskim suradnicima, Vedranu Gligi i Svemiru Paviću.

Program filmske klasike temeljni je program Kinoteke, ali nije jedini. Svjesni odgojne i obrazovne uloge Kinoteke, posebno činjenice da novim generacijama treba približiti filmsku umjetnost, Kinoteka je svoju temeljnu djelatnost proširila brojnim izvanrednim programima. Osim suradnje s veleposlanstvima i kulturnim centrima europskih zemalja u RH, program Kinoteke posljednjeg desetljeća obogaćen je dokumentarnim programima, te snažnijom suradnjom s domaćim filmskim festivalima, ali i distributerima koji promoviraju evropski film, američki nezavisni film te manje zastupljene kinematografije.

Programe hrvatske filmske klasike te suvremene hrvatske produkcije ostvaruje zahvaljujući suradnji s Hrvatskom kinotekom i Hrvatskim filmskim savezom. Usljed velike tradicije filma u Splitu, posebice doprinosa splitskih autora hrvatskom filmu, organizira retrospektive filmova te promovira ostvarenja mladih redatelja.

## Napomene

## Vanjske veze
* Kinoteka Zlatna vrata 
* Splitska Kinoteka ‘Zlatna vrata’ primljena u ‘Europa Cinemas’ na stranicama Slobodne Dalmacije
Mejaši (Split)

**Mejaši** su kvart u istočnome dijelu Splita, smješten istočno od gradskih kotara Pujanka, Visoke, te sjeverno do gradskog kotara Sirobuje.

Mejaši su relativno mlad kvart (s ostatkom grada zgradama su spojeni 2000-ih, a većina kuća privatne su kuće sagrađene poslije 1970-ih), sa sve više i više novih stambenih zgrada. Kroz kotar prolazi jedna od najdužih ulica u gradu, 'Vukovarska ulica', što pospješuje brz dolazak do središta grada.

U samom središtu kotara je i istoimena škola, a stotinjak metara sjeverno je i novoizgrađena župa sv. Spasa.
Iako su donedavno Mejaši bili sinonim za komunalnu neopremljenost i zapuštenost, danas su prepoznati kao perspektivno područje zanimljivo brojnim investitorima. U kotaru je također i gradsko groblje Lovrinac.
U posljednjih par godina Mejaši su se razvili, gotovo kao grad za sebe, uz popratne sadržaje, ljekarnu, dječje parkove i igrališta, a prije 4 godine izgrađena je i školska dvorana u sklpou osnovne škole.
Na samom rubu nalazi se veliki trgovački centar City Center One koji zapošljava ljude s Mejaša, ali i iz drugih gradskih kotareva, pa i iz okolnih gradova.

## Prometna povezanost
Kao što je gore navedeno kroz samo središte kotara prolazi Vukovarska ulica, koja se planira izgraditi skroz do izlaza iz Splita, spaja ovaj kotar sa samim centrom Splita, pa i sa trajektnom lukom, te željezničkim i autobusnim kolodvorom.
Gradskim autobusima broj 3, 6 i 18 moguće je izravno doći do ostalih dijelova grada, na zapadnome rubu kotara nalazi se *Splitska zaobilaznica* koja se spaja sa autocestom A1 u Dugopolju.

## Izvori
* http://clgis.split.hr/gis_splita/geo_data/pdf/GradskiKotari.pdf
Pujanke

**Pujanke** su jedan od kotareva i gradskih četvrti u gradu Splitu. Smještene su na istočnom dijelu grada a omeđene su sa sjevera Ulicom Domovinskog rata, s istoka Ulicom zbora narodne garde, s juga Vukovarskom ulicom a sa zapada Velebitskom ulicom. 

Gradski kotar Pujanke koji je okružen susjednim gradskim kotarima Neslanovcem te Ravnim njivama nalazi se na istočnom dijelu Splita. Iako se gradska četvrt Pujanke smatra jednom od najvećih četvrti u Splitu, gradski kotar Pujanke ipak je manji. Razlog ovome je to što se granice ove četvrti ne podudaraju s granicama gradskog kotara, što je slučaj s većinom ostalih kotareva u Splitu. S preko 10.000 stanovnika ovaj dio grada može se smatrati gradom samim za sebe jer se stanovnicima ovog kotara sve nalazi na dohvat ruke. 

Na području kotara pronaći ćete poštu, ljekarnu, osnovnu školu koja se nadograđuje da bi mogla primiti više učenika te čak i pazar.
Sućidar

**Sućidar** je gradska četvrt na istočnom dijelu grada Splita. Sa sjevera i istoka omeđen je *Velebitskom ulicom*, s juga *Vukovarskom*, a sa zapada *Ulicom [[Bruno Bušić|Brune Bušića]]*. Ime kotara potječe iz srednjeg vijeka, a nastalo je prema predromaničkoj crkvici *Sv. Izidora* iz 9. stoljeća od koje je sačuvan nadvratnik s tri križa i ulomak zabata oltarne ograde koji se čuvaju u *[[Muzej grada Splita|Muzeju grada Splita]]*.

## Napomene

## Literatura
* *Marasović, Tomislav, Split u starohrvatsko doba, Muzej hrvatskih arheoloških spomenika - Split, Split, 1996.*

## Vanjske veze
* Gradski kotar Sućidar
Kman

**Kman** je splitski gradski kotar.

## Znamenitosti
* Crkva Marije Pomoćnice Kršćana

## Obrazovanje
* Osnovna škola Kman-Kocunar
Lokve (Split)

**Lokve** su splitski gradski kotar.

## Znamenitosti
* Konkatedrala svetog Petra

## Vanjske veze
* Gradski kotar Lokve
Meje

**Meje** su splitski gradski kotar smješten uz more od Matejuške na zapad, podno južne padine brda Marjan. Na području kotara, koji ima reputaciju elitne četvrti, živi oko 4.000 stanovnika.

Područje kotara pokriva i poluotok Sustipan na kojem se nekoć nalazio drevni samostan sv. Stjepana pod borovima, a kasnije staro gradsko groblje. Uz more nalazi se park Zvončac, te slikovite plaže Kaštelet, Kašjuni i Ježinac.

Od kulturnih i znanstvenih ustanova ističu se Muzej hrvatskih arheoloških spomenika, Galerija Ivana Meštrovića, Institut za oceanografiju i ribarstvo i Mediteranski institut za istraživanje života.

## Obrazovanje
* Osnovna škola Meje
Plokite

**Plokite** su splitski gradski kotar u istočnom dijelu grada, omeđen sa sjevera Velebitskom ulicom, od spajanja s Dubrovačkom ulicom do spajanja s Ulicom Brune Bušića, s istoka Ulicom Brune Bušića od Velebitske ulice do križanja s Vukovarskm ulicom, s juga Vukovarskom ulicom od križanja s Dubrovačkom do križanja s Ulicom Brune Bušića i sa zapada Dubrovačkom ulicom od križanja s Vukovarskom ulicom do križanja s Velebitskom ulicom.

Kotar je dobio ime od grčke riječi *ploka*, koja je označavala obli kamen koji se nekada nalazio na tom području.

## Obrazovanje
* Osnovna škola Plokite

## Napomene

## Vanjske veze

* Karta Plokite - Karta Splita 
* Plokite - Grad Split
Špinut

**Spinut** ili **Špinut** je gradska četvrt u Splitu, a ujedno i jedan od kotareva grada Splita. Na području Spinuta živi gotovo 9 tisuća stanovnika. Dobio je ime po "spini" ili drači.

Četvrt se nalazi na sjeverozapadnom dijelu grada. Sa zapada je omeđen brdom Marjan, a sa sjeverozapada mu se pruža Kaštelanski zaljev, sa brojnim lučicama, sportskim objektima i klubovima. Omeđen je gradskim četvrtima Skalice, Dobri i Varoš.

## Etimologija
Ovaj predio Splita dobio je naziv po *spini* (drača), a to ime potječe vjerojatno još iz ranog srednjeg vijeka. Prvi put se spominje daleke 1096. godine kao "a Spinuti agrum", a dijelovi zemljišta samostana sv. Benedikta u Splitu locirani su na području "in Spinuti" u 12. stoljeću. To ime nalazimo i u gradskim kupoprodajnim ugovorima u 14. stoljeću i nadalje.

## Javne ustanove
Na predjelu gradskog kotara Špinut nalaze se brojna sportska društva. Poznati su sportski klubovi *[[Vaterpolski klub Mornar|VK Mornar]]*, veslački klub *[[HVK Gusar|Gusar]]*, jedriličarski klub *[[JK Špinut]]*, nogometni klub *[[NK Dalmatinac Split|Dalmatinac]]*, *[[Ronilački klub Špinut]]* koji djeluju u ovom dijelu grada. Osim toga, budući da predio Poljud smješten sjeverno od Spinuta, pripada gradskom kotaru Špinut, unutar njegovih granica nalaze se i nogometni stadion na Poljudu, dom nogometnog kluba *[[HNK Hajduk Split|Hajduk Split]]*, kao i gradski bazeni. Osim toga, i Lora, glavna luka Hrvatske ratne mornarice smještena je također unutar ovog gradskog kotara.

Unutar gradske četvrti Spinut smješten je velik broj škola i fakulteta, te je svakako uz Split 3 učeničko i studentsko središte Splita.

## Napomene

## Literatura
* *Novak, Grga, Povijest Splita, knjiga prva, Škuna, Split, 2005.* 

## Vanjske veze
* Grad Split - Gradski kotarevi 
* Karta Špinuta
Crkva u svijetu

***Crkva u svijetu*** (kratica: CuS) je hrvatski teološki časopis i znanstvena revija iz Splita.

Prvi broj je izašao 1966. godine. Izdavanje su pokrenuli nadbiskup splitsko-makarske nadbiskupije Frane Franić i suradnici. U početku je list izlazio dvomjesečno, a poslije je prešao na tromjesečno izlaženje.

Stalne rubrike u *Crkvi u svijetu* su rasprave, prinosi, pogledi, prikazi i osvrti. Tematski se ovaj list bavi vjerskom problematikom, crkvenim događajima, odnosom Crkve i svijeta i sl..

Od 1999. mu je izdavač Katolički bogoslovni fakultet Sveučilišta u Splitu.

ISSN mu je 0352-4000.

## Urednici
(popis nepotpun)
* Nediljko Ante Ančić

## Poznati suradnici
Juraj Lončarević, don Živan Bezić, Branimir Lukšić

## Vanjske veze
*KBF  Crkva u svijetu
*Hrčak - Portal znanstvenih časopisa Republike Hrvatske Crkva u svijetu
Alberti

**Alberti** (*de Albertis*, *degli Alberti*), splitska patricijska obitelj.
Prema Francescu Carrari podrijetlom su iz Firence odakle su kao pristaše gibelina u sukobima s gvelfima morali pobjeći, pa se jedan ogranak doselio u Split. Od 14. stoljeća nastavali su četvrt Sv. Petra zajedno s obiteljima Cindro, Grisogono i Marulić. Austrijsku potvrdu plemstva dobili su 1822. godine.

## Historija

Prvi članovi obitelji u Splitu spominju se od 13. stoljeća, ali se sa sigurnošću mogu pratiti od kraja 14. stoljeća. Tako se prvom osobom iz obitelji može smatrati Teodozija, unuka Dujmovog koji je 1243. godine poginuo u sukobu s Ugrima i Hrvatima iz Klisa.

U 14. stoljeću istaknuo se Janko Alberti, čija se nadgrobna ploča s ugraviranim likom viteza može vidjeti u splitskoj katedrali. Godine 1553. obitelj Alberti navodi se u popisu splitskog plemstva.

Za vrijeme kratkotrajnog oslobođenja Klisa 1596. godine istaknuo se kao junak Ivan Alberti.

Austrijsko plemstvo potvrđeno im je 1822. godine, a titula *conte* 1907. godine. U 19. stoljeću djeluju splitski načelnik Petar i autonomaš Ivan Lovro. U 20. stoljeću obitelj se odselila u Italiju.

## Napomene


## Literatura
* *Hrvatski biografski leksikon, LZMK, Zagreb, 1983.*
* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.* 
* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. I, Pro Lexis, Zagreb, 2005.* 

## Vanjske veze

* Obitelj Alberti 1603.-1927.
Tartaglia

**Tartaglia** (također i **Jakovlić**), stara splitska patricijska obitelj koja je imala značajnu ulogu u političkoj, vojnoj i kulturnoj povijesti Splita. Prezime obitelji (u prijevodu *mucavac*) čuva uspomenu na *Andriju Nikole* koji zbog svoje govorne mane nije mogao obavljati javne gradske dužnosti.

Palača Tartaglia nalazi se u južnom dijelu predgrađa u četrvti *Sv. Klara*.

## Historija

Obitelj Tartaglia pripada među najstarije splitske plemićke obitelji. U izvorima se može pratiti od 12. stoljeća, ali je nesumnjivo starijeg postanka. U splitskom Statutu iz 1312. godine spominje se njihovo salonitansko podrijetlo što je teško utvrditi.

Rodonačelnik obitelji bio je plemić **Mihacije** koji se kao odvjetnik spominje 1201. godine. Njegov unuk **Andrija Mihacijev** spomenut je kao sudac prilikom sklapanja mira između Splita i Trogira 1239. godine.

Za vrijeme splitskog pučkog ustanka 1398.-1402. godine, Tartaglie se nalaze u izgnanstvu u Trogiru. Naslov **Conte Veneto** obitelji je dodjelio 1444. godine mletački dužd Francesco Foscari. Od 16. stoljeća članovi obitelji ističu se kao vojni zapovjednici u ratovima protiv Turaka.
U 19. stoljeću istaknuo se narodnjak i splitski načelnik (do 1848.)** Mihovil** koji se često suprostavljao načelniku Bajamontiju, dok u prvoj polovini 20. stoljeća istaknuto mjesto u splitskoj i hrvatskoj povijesti ima Ivo Tartaglia.

## Napomene


## Literatura
* *Kuzmanić, Mario Nepo, Splićani - obitelji i prezimena, Split, 2008.*
* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.* 

## Vanjske veze

* Hrvatski plemićki zbor - Tartaglia
Cambi

**Cambi** (*Cambio*, *Cambj*, *Kambi*), splitska patricijska obitelj podrijetlom iz Italije, odakle se početkom 15. stoljeća doseljavaju u Split.

Godine 1517. grade utvrdu Kaštel Kambelovac oko koje se formira naselje. Plemstvo stječu 1671. godine.

## Historija

Rodonačelnik obitelji je firentinski trgovac *Francesco de Cambis* koji se 1412. godine doselio u grad Split. Obitelj je uskoro postala jedna od najbogatijih u gradu. Imali su velike posjede u splitskom dijelu Kaštelanskog polja gdje su dozvolom mletačkih vlasti izgradili kaštel za obranu svojih imanja.

Godine 1671. primljeni su u splitsko plemićko vijeće. U 17. i 18. stoljeću članovi obitelji sudjeluju u protuturskim ratovima, a u 19. stoljeću aktivni su u radu gradske uprave.
## Grb obitelji Cambi

Grb se sastoji od dva polja, bijelo i crveno.Crna kolona preko polja prelazi dijagonalno. Postoji i druga varijanta: u gornjem desnom uglu se nalazi dvoglavi orao.

## Povezano

* Nenad Cambi

## Napomene
Grisogono

**Grisogono** (lat. *Chrysogonus)*, splitska patricijska (plemićka) obitelj koja se u dokumentima učestalije spominje od 15. stoljeća. Moguća je rodbinska povezanost sa istoimenom zadarskom plemićkom obitelji s pridjevkom Bortolazzi.

Godine 1822. dobili su austrijsku potvrdu plemstva.

## Etimologija prezimena

Podrijetlo prezimena je grčko (Χρυσόγονος) što je rjetkost među dalmatinskim plemićkim obiteljima. Riječ *chrysos* znači zlato, a dodatak *gonos* označava rod, pleme ili koljeno. Sukladno tome neki su autori tumačili značenje prezimena Grisogono kao "zlatni rod", "zlatno pleme" ili "u zlatu rođen". Latinski oblik prezimena *de Grisogonis* s vremenom je istisnut sadašnjim oblikom – Grisogono.

## Historija

Još je Ciceron, u svom djelu ***Pro Roscio Amerino iz  godine 80 BC, pominjao jednog Chrysogonusa.*** Obitelj Grisogono smatra se najstarijom živućom obitelji u Dalmaciji i vjeruje se da tamo potjeće još iz ranog srednjeg vijeka. Prema nekim izvorima kontinuitet članova obitelji može se pratiti od rodonačelnika obitelji *Grisogona*, kojeg je, prema kazivanju kronika Tome Arhiđakona (0.1200.-1268.), kliški knez Domald Snačić zarobio s mnogim splitskim plemićima 1225. godine i oslobođa ga godinu kasnije. Najstariji pouzdani član ove obitelji je *Prvoslav Franjin* (*Perve de Francisco*, *Pervoslavo di Francisco*), koji se u ispravama javlja 1325. i 1327. te 1341. kao egzaminator i sudac.

Članovi obitelji počinju učestalije koristiti prezime od početka 15. stoljeća, a kontinuirano tek od kraja istog stoljeća. Potomci obitelji i danas žive u Splitu te i dalje posjeduju palaču Grisogono na splitskom Peristilu.

## Grb obitelji Grisogono

Na crvenom polju tri vodoravne zlatne kolone (ešarpe). Postoji i druga varijanta: Zlatni lav na crvenom polju.

## Napomene


## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.* 

## Vanjske veze

* Obitelj Grisogono - plemstvo.hr  
* Grisogono - Hrvatska opća enciklopedija
Cipci

**Cipci**, splitska plemićka obitelj koja pripada najstarijim plemićkim obiteljima u gradu. Početkom 14. stoljeća nastanjeni su u četvrti *Sv. Dujma*, gdje se i danas nalazi njihova palača. Plemićki kontinuitet gube 1698. godine.

## Historija

Obitelj Cipci se prema dosadašnjim istraživanjima može smatrati ogrankom splitske plemićke obitelji de Madijs, što potvrđuje gotovo jednak grb. Rodonačelnik obitelji je *Albert Madija Mihina* koji se pojavljuje u dokumentima 1300. godine kao pomirdbeni sudac.

Od članova obitelji, koja je dala značajan doprinos povijesti grada, posebno se ističe učeni plemić i kanonik **Jeronim de Cipcis** kojem je Marko Marulić posvetio svoje teološko-filozofsko djelo *De institutione bene beatque vivendi*, kao svojem najboljem prijatelju. Jeronim je bio izabran 1492. godine za splitskog arhiđakona, koju čast obnaša do svoje smrti 1502. godine.

Među suvremenim članovina obitelji ističu se Ivo Cipci, sportski djelatnik te Kruno Cipci (1930.-2002), skladatelj i dirigent.

## Napomene


## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.*
Ivellio

**Ivellio**, **Degl'Ivellio** (hrv. **Iveljić**), splitska patricijska obitelj podrijetlom s otoka Brača gdje se u izvorima spominje još od 13. stoljeća. U pučiškim župnim knjigama zapisani su kao *Iveljići*, ali od 1626. godine latiniziraju prezime u Ivellio. Obitelj se nalazi u Splitu od sredine 17. stoljeća, a trajno se nastanjuje 1718. godine, nakon čega su uskoro primljeni u splitsko plemićko vijeće, a Mlečani su im dodijelili naslov grofova (*conte*).

## Historija

Obitelj Ivellio je podrijetlom iz Pučišća na otoku Braču gdje su posjedovali dvorac i velike posjede koji su kasnije ženidbom prešli u vlasništvo obitelji Dešković. Od početka 18. stoljeća trajno se naseljavaju u Splitu gdje su postali članovi gradskog plemstva.

*Ivan Krstitelj* (1774.-1843.) dobio je 29. ožujka 1822. godine potvrdu plemstva od Austrije. Odvjetnik *Nikola* (1767.-1831.) bio je jedan od osnivača masonske lože za vrijeme francuske uprave i načelnik Splita.

Danas pojedini članovi obitelji žive u Dubrovniku, Zagrebu i Beču.

## Napomene


## Vanjske veze

* Hrvatski plemićki zbor - Ivellio
Capogrosso

**Capogrosso**, splitska plemićka obitelj koja se doselila iz Italije u 15. stoljeću. Članovi obitelji isticali su se u kulturnom i društvenom životu Splita i Dalmacije.

Obitelj je 1593. godine stekla hrvatsko-ugarsko plemstvo, a od 1709. izdvaja se ogranak *Capogrosso-Kavanjin*. Posljednji muški potomak *Janko* poginuo je u Prvom svjetskom ratu.

## Napomene


## Literatura

* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. III, Zagreb, 2005.*
Geremia

**Geremia** (*Hieremia*, *Jeremija*), splitska plemićka obitelj koja se u izvorima pojavljuje od 12. stoljeća. Obitelj je vjerojatno bila hrvatskog podrijetla što svjedoči o integracije slavenskog stanovništva s romanskom sredinom.

## Historija

Rodonačelnik obitelji je *Vučina Pilosus* koji se spominje kao tribun u jednoj ispravi iz o. 1150. godine. Njegov unuk *Caceta* obnašao je čast vikara, zamjenika kneza. Godine 1413. Pavao Vučina je lišen plemstva zbog pristajanja uz vojvodu Hrvoja Vukčića, ali je nakon pada Splita pod mletačku vlast 1420. godine ta odluka odbačena. Obitelj je izumrla 1888. smrću posljednjeg muškog potomka *Girolama de Geremije*.

## Napomene


## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.*
Marulići

**Marulići** (lat. *Maruli*, *de Marulis* tal. *Maroli*), splitska patricijska obitelj koja se spominje u povijesnim izvorima još od 12. stoljeća. Živjeli su u gradskoj četvrti sv. Petra (sv. Martina) u sjevernom dijelu Dioklecijanove palače. Najistaknutiji odvjetak obitelji je hrvatski književnik i humanist Marko Marulić (1450.-1524.), *otac hrvatske književnosti*.

## Historija

Jedan od prvih zabilježenih članova obitelji je svećenik *Rade*, sin Marulov, koji se javlja u dokumentima 1180. i 1184. godine. U razdoblju 13. i 14. stoljeća, članovi obitelji obnašaju gradske dužnosti sudaca, egzaminatora i vijećnika. *Damjan Nikole Marulova* (1284.-1327.) obnaša čast egzaminatora 1284. i 1289., suca 1292., 1295, 1298, 1304., 1315. i 1321., zapisan je kao svjedok 1311., te kao vijećnik 1327. godine.

*Franjo Damjanov* je 1336. jedan od plemića koji je nadzirao kupovinu krupne stoke od stranaca, 1341. je egzaminator, 1341., 1344., 1353., 1358., 1359., 1361., 1362., 1363., 1367., 1368., 1369. je gradski sudac, a 1357. član je Malog vijeća. S njegovim sinom *Nikolicom Franje Damjanova* izumrla je ova grana obitelji Marulić, a lozu je nastavio *Nikola Petra Nikole*, koji je 1358. godine izabran zajedno s Jancijem Leonovim za poslanika hrvatsko-ugarskom kralju Ludoviku I. Anžuvincu (1342.-1382.), a nešto kasnije zajedno sa Zaninom Ciprijanovim za poslanka hrvatskomu banu.

Nikola Petra Nikole je obnašao brojne gradske dužnosti. Imao je tri sina: *Dujma Nikole*, *Marina Gavosolića* i *Petra Nikole*. Pradjed Marka Marulića, Petar Nikolin bio je 1402. godine na čelu "unutrašnjih plemića", dok njegova sina *Marka Petrova* nalazimo među "vanjskima".

Prezime *de Marulis* spominje se prvi put 1462. godine kod *Nikole de Marulisa* i njegov žene Frančice, a potom i 1475. u spomenu *Marina de Marulisa pok. ser Balcija*. Kasnije, pod utjecajem talijanskog jezika mijenjaju prezime u *Maroli*.

Najznačajniji član obitelji bio je sin *Nikole Pecenića de Marulisa*, književnik Marko Marulić (1450.-1524.). Obitelj je plemićki kontinuitet izgubila početkom 18. stoljeća kada je zabilježen *Marko*, sin *Ivana* i *Jakice Orsillo* koji nije imao plemićki status. Od njega i njegove žene *Francheschine Mazzarelli* potječu svi kasniji Marulići.

Članovi obitelji iselili su se iz Splita u 20. stoljeću i nije poznato postoji li još živih potomaka.

## Napomene


## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Književni krug, Split, 1998.*
Sveti Anastazije

**Sveti Anastazije** (**Staš**) (Akvileja, 2. pol. 3. st. - Salona, 308.), kršćanski svetac i mučenik, suzaštitnik grada Splita.

Po zanimanju tkalac i stupar, podrijetlom iz Akvileje. Mučen je zbog kršćanske vjere u vrijeme Dioklecijanova progona u Saloni i s mlinskim kamenom bačen u more. Matrona Asklepija izvadila je njegovo tijelo i sahranila u mauzoleju u Marusincu kraj Manastirina.

## Napomene

## Literatura

* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. I, Zagreb, 2005.*
Papalić

**Papalić** (lat. *Papali*, *de Papalis*), splitska patricijska obitelj koja je početkom 14. stoljeća doselila iz Poljica. Pripadnici obitelji su od sredine 14. stoljeća živjeli u četvrti *Sv. Marije* (*Sv. Duha*).

Krajem 15. ili početkom 16. stoljeća izgradili su dvokatnu gotičko-renesansnu palaču u staroj jezgri Splita koja je postala sastajalište splitskih humanista (zgrada je danas prenamijenjena u Muzej grada Splita).

## Historija

Rodonačelnik obitelji je *Krstul Petrov*, koji se spominje u dokumentima 1327. kao viječnik i 1344. kao sudac, te u zapisnicima Velikog vijeća od 1352.-1359.

Najpoznatiji odvjetak obitelji bio je *Dmine* (Dominik), koji je početkom 16. stoljeća pronašao hrvatsku redakciju Ljetopisa popa Dukljanina koju je na latinski preveo Marko Marulić.

Obitelj izumire u muškoj lozi 1739. godine smrću *Tome Papalija*, sina Alberta i Pelegrine Cipci, koji je sa suprugom Elizabetom Alberti imao četiri kćeri, od kojih najmlađa *Angiola*, kao opatica Delizia umire 1803. godine i pokopana je u crkvi sv. Marije de Taurello.

## Napomene


## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.*
Ivan Ravenjanin

**Ivan Ravenjanin** (lat. *Johannes de Ravenna*) (Ravenna, prva pol. 7. stoljeća – Split, o. 680.), splitski nadbiskup.

Prema kazivanju Tome Arhiđakona, došao je u Dalmaciju i Hrvatsku kako bi obnovio i organizirao crkveni život koji je nestao nakon pada Salone 614. godine. Po dolasku je obnovio Salonitansku nadbiskupiju, a kler ga je izabrao za nadbiskupa što je potvrdio papa u Rimu. U splitu je dao ukloniti poganske idole iz Jupiterova hrama i pretvorio ga u crkvu *[[Splitska katedrala|Uznesenja Djevice Marije]]*, u koju je dao prenijeti kosti kršćanskih mučenika sv. Dujma i sv. Anastazija iz Salone.

## Napomene


## Vanjske veze

* Hrvatski biografski leksikon - Ivan Ravenjanin
Filip Frano Nakić

**Filip Frano Nakić** (Silba, 3. listopada 1837. – Split, 19. prosinca 1910.), hrvatski svećenik i splitski biskup. Zaređen je za biskupa 1889. godine.

## Biografija

Osnovao je u Splitu katoličku tiskaru (*Leonova tiskara*), knjižaru i pokrenuo katoličke novine *[[Dan (dnevnik i tjednik, Split)|Dan]]*. Podignuo je i novi Biskupski dvor.

## Napomene

## Literatura

* *[[Slavko Kovačić|Kovačić, Slavko]], Salonitansko-splitska Crkva, povijesni pregled, Split, 1999.*
Rogerije iz Apulije

**Rogerije iz Apulije** (tal. *Ruggero di Puglia*) (Torremaggiore, o. 1200. - Split, 1266.), talijanski srednjovjekovni redovnik, kroničar i splitski nadbiskup, najpoznatiji po opisu tatarske invazije na Ugarsko-Hrvatsko Kraljevstvo sredinom 13. stoljeća.

## Biografija

Rodio se u Apuliji u mjestu *Turis Cepia* (danas Torre Maggiore). Pravničku službu stekao je u Bologni postavši *magister*. Oko 1231. godine postaje kapelan u službi Jakova di Pecorara, koji je u rujnu iste godine imenovan kardinalom biskupom Palestrine. Godine 1232. odlazi kao njegov poslanik u Ugarsku, gdje uskoro postaje kapelan, a potom i arhiđakon u Velikom Varadinu (današnji rumunjski grad Oradea).

Kada su 1241. godine Tatari napali i osvojili Veliki Varadin, Rogerije je pobjegao u Thomasbruck, no krajem svibnja 1241. ipak je pao u tatarsko zarobljeništvo. Sljedeće godine uspio je pobjeći iz zarobljeništva i vjerojatno se vratio u Italiju.

Godine 1243. dodijeljena mu je čast arhiđakona u Sopronu, a otprilike u to vrijeme piše pismo i *[[Carmen miserabile]]* koje upućuje kardinalu Jakovu di Pecarori. Krajem 1244. godine našao se na koncilu u Lyonu koji je sazvao papa Inocent IV., a na kojem se raspravljalo o tatarskoj okrutnosti u Ugarskoj. U Lyonu se kao kapelan Ivana iz Toleda zadržao do 1249. kada je postavljen za kanonika u Zagrebu. Dana 30. travnja iste godine papa ga je izabrao i posvetio za splitskog nadbiskupa, premda je splitsko građanstvo i kler predložilo da im novi nadbiskup bude Ivan, skradinski biskup. Međutim, papa je u Lyonu odbio prijedlog splitskog poslanstva i postavio Rogerija na nadbiskupsku stolicu.

Dana 20. veljače 1250. godine, Rogerije je svečano ušao u grad u pratnji dvadesetorice konjanika, s kapelanima i služinčadi. Dvije godine kasnije, tijekom gostovanja sicilskog kralja Konrada u Splitu, dao je zatvoriti sve crkve i obustaviti svako bogoslužje poštujući papinu odluku iz 1245. o ekskomunikaciji cara Fridrika II. i njegovih potomaka. U nadbiskupskoj službi ostao je sve do svoje smrti 1266. godine.

## Napomene

## Vanjske veze

* Rogerije iz Apulije - matica.hr
Andrija I. Gualdo

**Andrija I. Gualdo**, pravim imenom **Andrija Benzi** (tal. *Andrea Benzi de Gualdo*) (Gualdo Tadino, o. 1350. - Siona, Švicarska, 17. travnja 1437.), talijanski svećenik, splitski nadbiskup (1388.-1402.) i sionski biskup (1418.-1437.).

Diplomirao je pravo i teologiju, te djelovao kao vrstan diplomat. Godine 1388. papa Urban VI. postavio ga je za splitskog nadbiskupa. Godine 1392. osnovao je Sućurac kako bi obranio crkvene posjede. Poslije ulazi u službu kralja Žigmunda koji ga je postavio za sionskog biskupa.

## Vanjske veze
* Andreas Benzi (Gualdo) 
* [Andrea Benzi - Dizionario Biografico](http://www.treccani.it/enciclopedia/andrea-benzi_res-c800733c-87e7-11dc-8e9d-0016357eee51_(Dizionario-Biografico)/)
Hezihij

**Hezihij** ili **Esihij** (lat. *Hesychius*) († o.426.), salonitanski nadbiskup. Bio je veoma poznat u ondašnjem kršćanskom svijetu. Dopisivao se sa sv. Augustinom i sv. Ivanom Zlatoustim, a iz pisama što mu ga je uputio papa Zosim može se zaključiti da je *de facto* vršio službu dalmatinskog metropolita.

Dovršio je gradnju velike gradske bazilike čiju je gradnju započeo njegov prethodnik Simferij.

## Napomene

## Literatura

* *Kovačić, Slavko, Salonitansko-splitska Crkva, povijesni pregled, Crkva u svijetu, Split, 1999,*
Hugrin

**Hugrin** (?, Split, 1248.), ugarski plemić, čazmanski prepošt,  (1245.-1248.) i metropolit te gradski knez (*comes*).

Splitsko plemstvo izabralo ga je za novog splitskog nadbiskupa u vrijeme sukoba s Trogirom, kako bi udobrovoljili kralja Belu IV. koji je zamjerio Splitu politiku njihova kneza, bosanskog bana Mateja Ninoslava. Između novoizabranog nadbiskupa i klera pod vodstvom Tome Arhiđakona († 1268.) izbio je sukob, no nadbiskupov položaj u gradu dodatno je ojačao Bela IV. imenujući ga i gradskim knezom, čime je definitivno propala Tomina ideja o splitskoj komunalnoj autonomiji.

Hugrin je došao u Dalmaciju 1245. godine u pratnji kralja Bele IV. i kada se kralj vratio u Ugarsku, došao je u Split. Dana 5. lipnja iste godine sklopio je mir s Trogiranima.

## Napomene

## Literatura

* *Novak, Grga, Povijest Splita I, Čakavski sabor, Spit, 1978.*
Milesi

**Milesi**, splitska plemićka obitelj doseljena iz Italije, koja se u dokumentima prvi put spominje 1687. godine prilikom vjenčanja Elisabete Milesi sa Antoniom-Bernardom Bareza iz Bassana. Obitelj je već početkom 18. stoljeća primljena u plemićko vijeće. Živjeli su u središtu grada, u palači na voćnom trgu koja i danas nosi njihovo ime. Pripadnici obitelji posljednji put se spominju 1877. godine, no nije sigurno je li obitelj izumrla ili su se članovi iselili.

## Vanjske veze

* Kuzmanić, Nepo: Spli u zemljišniku iz 1832. godine
Lucari

**Lucari** (*Luccari*, *de Lukaris*, *de Lucaris*), splitska plemićka obitelj koja je imala sjedište u gradskoj četvrti sv. Dujma u južnom dijelu Dioklecijanove palače.

Rodonačelnik obitelji je Lukar Andrijin koji se spominje 1312. godine. Najpoznatiji član obitelji je njegov sin Dominik Lukarev Stariji († 1348.), kanonik, arhiđakon i splitski nadbiskup (1328.-1348.), koji je dao prepisati sve stare listine koje su splitskoj Crkvi izdali hrvatski narodni vladari te ugarski kraljevi. Njegov nećak, Dominik Lukarev Mlađi bio je izabran za kninskog biskupa.

Obitelj se spominje u Splitu do 1645. godine, a nije jasno jesu li izumrli ili su se iselili.

## Napomene

## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Književni krug, Split, 1998.*
Karepić

**Karepić** (*Caripeo*), splitska plemićka obitelj koja se doselila iz Trogira krajem 13. ili početkom 14. stoljeća. Živjeli su u gradskoj četvrti sv. Dujma u južnom dijelu Dioklecijanove palače.

Rodonačelnik obitelji je *Dujam Bertanov* koji je u razdoblju od 1323. do 1361. trinaest puta obnašao čast splitskog suca. Nikola Karepić pridružio se ustanku splitskih pučana, krajem 14. stoljeća. Kontinuitet obitelji nastavlja Nikolin nezakoniti sin *Mihovil*, s kojim se prekida plemićki kontinuitet, ali obitelj zadržava materijalni status.

Godine 1673. umro je *Ivan Petrov Caripeo*, posljednji član obitelji. Uspomena na ovu obitelj sačuvana je u toponimu Karepovac.

## Napomene

## Literatura

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Književni krug, Split, 1998.*