Vladimir Nazor

**Vladimir Nazor** (30. svibnja 1876. u Postirima na Braču - 19. lipnja 1949.) je bio hrvatski pjesnik, pisac i političar. Bio je predsjednik ZAVNOH-a tokom narodnooslobodilačke borbe, a nakon rata prvi predsjednik Narodne Republike Hrvatske.

## Biografija

Pučku školu je završio na otoku Braču a gimnaziju u Splitu. Studirao je prirodne znanosti, matematiku i fiziku u Grazu i Zagrebu. Diplomirao je 1902. Predavao je hrvatskoj gimnaziji u Zadru, a od 1903. do 1918. godine u Istri gdje je ujedno i proveo najviše svog života. Umirovljen je 1933. godine u Zagrebu kao upravitelj dječijeg doma. Prvo djelo mu je bilo *[[Slavenske legende]]* (1900.)

Godine 1904. u Zadru je objavljeno njegovo djelo *[[Knjiga o hrvatskim kraljevima]]*, a u to vrijeme počinje pisati i *[[Istarske priče]]*. Koju godinu kasnije objavljuje *[[Veli Jože|Velog Jožu]]* (1908.) - djelo po kojemu će se prepoznati Nazorova proza, a koje je on sam smatrao neuspjelim. Godine 1916. objavio je nekoliko knjiga: *[[Utva zlatokrila]]*, *[[Medvjed Brundo]]*, *[[Stoimena]]*.

### Period Kraljevine

Na izborima 1934. godine, Nazor se izjasnio za takozvanu Jevtićevu listu, te su mu neko vrijeme zatvoreni stupci svih novina, časopisa i vrata svih izdavača. Nedugo poslije toga, 1939., objavljuje *[[Pastir Loda|Pastira Lodu]]* i *[[Dedek Kajbumščak|Dedeka Kajbumščaka]]*.

### U partizanima

Iako u godinama i narušenog zdravlja, Vladimir Nazor decembra godine 1942. je s pjesnikom Ivanom Goranom Kovačićem preko reke Kupe prešao na partizansku slobodnu teritoriju. Bekstvo iz Zagreba se odigralo tako što je Goran došao kod njega, preneo mu da ga partizane žele i upitao: "Biste li Vi k njima?" Nazor je pristao i istog dana su krenuli.

U čuvenoj *Poruci Dalmatincima* iz ožujka 1943, Nazor ovako opisuje svoje razloge:

Odlazak Vladimira Nazora u partizane je imao ogroman odjek, o tome je izvijestio čak i Radio London. Koča Popović o tome piše:

Nazor je počeo voditi dnevnik *[[S partizanima]]*, koji se smatra jednim od najupečatljivijih ratnih dnevnika pored dnevnika Vladimira Dedijera i Dragojla Dudića. Januara 1943. je u zapaljenom srpskom selu kraj Vrginmosta napisao jednu od najpotresnijih pesma o stradanjima Srba „Majka pravoslavna“.

Nazor je sa partizanima prošao teške periode borbe i gladi, uključujući bitke na Neretvi i Sutjeski.

U ratu Nazor je bio predsjednik Izvršnog odbora ZAVNOH-a. Poslije rata objavio je i zbirku *[[Pjesme partizanske]]*.

### Poslije rata

Nakon rata je bio prvi predsjednik hrvatskog Sabora.

Kao novoprimljeni akademik 1949. godine je imao i svoj posljednji javni nastup na kojem je čitao ulomke iz svoje nedovršene zbirke *[[U zavičaju]]*. U pedeset godina plodnog rada Nazor je pisao pjesme, pripovijetke, priče za djecu, putopise, romane, dnevnike, rasprave i prevodio talijanske i njemačke pjesnike.

## Djela

## Nasljeđe

Njegovim imenom je nazvana najveća nagrada u Republici Hrvatskoj "Nagrada Vladimir Nazor" koja se dodjeljuje za najbolja umjetnička ostvarenja na području književnosti, glazbe, filma, likovnih i primijenjenih umjetnosti, kazališne umjetnosti te arhitekture i urbanizma.

## Izvori

## Vanjske veze

* Vladimir Nazor 
* Vladimir Nazor (Biblioteka Znaci)
* Mit den Partisanen (ratna knjiga Vladimira Nazora zaplenjena od Nemaca)