Stella Skopal

**Stella Skopal** ( Zagreb, 18. 7. 1904 - Zagreb, 24. 12. 1992), hrvatska i jugoslavenska keramičarka, kiparica i srednjoškolska nastavnica.

## Biografija

Stella Skopal je rođena 18. 7. 1904 u imućnoj i uglednoj židovskoj porodici Slavoljuba i Helene Skopal iz Zagreba. Školovala se od 1924 do 1928 na Kraljevskoj akademiji za umjetnost i obrt u Zagrebu, na kojoj su joj predavali Rudolf Valdec, Hinko Juhn, Ivo Kerdić, Frano Kršinić i dr. Već u posljednjoj godini studija pokazivala je interes za keramiku. Keramičarsku vještinu specijalizirala je u Beču 1929 godine na Kunstgewerbe, te od 1933 do 1934 u privatnoj školi Herthe Bucher.

### Rani radovi

O likovnim početcima Stelle malo toga je poznato. Prema istraživanjima povjesničarke umjetnosti Marine Baričević, prvo značajnije djelo Stelle datira iz 1927 kada je za središnju nišu u tada glasovitoj zagrebačkoj kavani "Medulić", postavila svoju koliko kompozicijski originalnu, toliko i zanatski zahtjevnu keramičku skulpturu ljubavnog para u muziciranju visoku 165&nbsp;cm, oblikovanu na tragu likovnih iskustava njezina sveučilišnog profesora Hinka Juhna.

U razdoblju od 1927 do 1939 Stella je za stanove, palače i vile imućnijih Zagrepčana, većinom židovskog porijekla, u suradnji s arhitektima Mladenom Kauzlarićem, Zdenkom Strižićem i Stjepanom Gombošom izvela dvadesetak likovno vrlo zanimljivih kamina i peći oblikovanih pod uplivom Bauhausa i Art Decoa. Među njima se osobito ističe onaj s prikazom virtuozno modeliranih ženskih figura u plesu, u stanu Blühweiss u Domagojevoj ulici 2. Zanimljivo je naglasiti da je svaki od Stellinih kamina i peći posve različit, ni po čemu sličan ostalima.

Po mnogočemu pionirka, Stella Skopal je 1938 godine kreirala prvi keramički nakit u Savskoj i Primorskoj banovini za vrijeme Kraljevine Jugoslavije.

### Drugi svjetski rat

Početkom Drugog svjetskog rata Stella je zbog svojeg židovskog porijekla bila internirana u talijanski Treviso. Tu u tvornici Gabianelli je nastavila svoj keramičarski rad. Nakon kapitulacije Italije 1943 Stella je prebjegla u Bari, gdje je kao partizanka u savezničkoj vojnoj bolnici pomagala pri rehabilitaciji američkih ranjenika. Tu je sljedeće godine nastao njezin portret "*Glava crnca*". Iste 1944 priključila se skupini jugoslavenskih umjetnika partizana u Cozzanu gdje je radila u miru veći dio godine. Potkraj 1944 bila je u oblasnom Narodno-oslobodilačkom odboru za Dalmaciju. Tada su nastale njene male kompozicije patetične intonacije, tematski posvećene stradanjima koja je kiparica u velikoj mjeri osjetila i na vlastitoj koži. Ovi ratni radovi predstavljaju zasebnu cjelinu unutar umjetničina opusa.

Sudjelovala je na izložbama umjetnika-partizana Hrvatske u NOB-i.

### Period SFRJ
Po svršetku Drugog svjetskog rata Stella je puna dva desetljeća od 1945 do 1965 radila kao nastavnica na Školi primijenjene umjetnosti u Zagrebu, gdje je predavala modeliranje i kreiranje forme na lončarskome kolu. Stoga čitave generacije jugoslavenskih primijenjenih umjetnika svoje poznavanje keramičarske vještine zahvaljuju upravo Stelli, koja je mnogima od svojih učenika već za školovanja otvorila mogućnost suradnje i zaposlenja u domaćoj keramičkoj industriji. Stoga je njen doprinos našoj primijenjenoj umjetnosti doista neupitan i velik.

## Djela

### Stolovi
U razdoblju između početka 1940-ih i sredine 1950-ih Stella je oblikovala niz keramičkih stolova od kojih se do danas sačuvalo svega nekoliko. Grgo Gamulin je o tome zapisao: "*Bio je to nov i čist „dizajn“, pročišćenih oblika, nepoznat i danas našoj javnosti i, nažalost, ostavljen bez zaštite.*"

### Porculanske boce
Peto desetljeće 20. vijeka zacijelo je najvažnije razdoblje u razvoju primijenjene umjetnosti u NR Hrvatskoj, osobito porculana i keramike. Stvaralaštvo Stelle je najbolji primjer toga. U razdoblju između 1951 i 1956 uz stolove i druge uporabne predmete, ona je modelirala i svoje prve porculanske boce, koje se odlikuju osobitom profinjenošću i elegancijom minimalističkih konotacija. Godine 1956 Stella je započela suradnju s tadašnjom Jugokeramikom (*danas Inker*) izrađujući modele prvih porculanskih boca za Maraskina žestoka pića, a za koje je dobila niz pohvala, kako u zemlji, tako i u inozemstvu.

### Posude, zdjele, vaze, lampe i ostalo
Najveći dio svojeg umjetničkog opusa Stella je posvetila oblikovanju keramičkih predmeta za svakodnevnu uporabu: zdjela, ćupova, servisa, vrčeva, vaza, lampi, svijećnjaka, doza za duhan i sl. U kreiranju tih predmeta sretno i spretno je spajala keramičku tradiciju prapovijesnog i narodnog lončarstva s ukusom vremena, te zahtjevima i potrebama suvremenoga života, ali i vlastitim (ob)likovnim poimanjima. Stoga je Grgo Gamulin zaključio: "*Stella Skopal učinila je tako konačan pomak: od funkcije i funkcionalne simulacije do čistog ukrasa, do dekorativnog govora oblika i boje, makar oni nešto i „pripovijedali“. Samo, simulirajući funkciju ili ne, i čak ispunjavajući je, zar su ovi keramički predmeti ikad nešto drugo i bili nego djela sa svojom nad – uporabnom i ne – svakidašnjom funkcijom koja je svojstvena umjetničkom djelu?*".

### Dekorativna plastika
Balansirajući nerijetko tijekom svoje karijere između primijenjene i čiste umjetnosti, Stella je u nekoliko navrata tijekom svoje šezdesetogodišnje karijere dala prednost ovoj potonjoj. Najviše uspjeha u modeliranju dekorativne plastike malih dimenzija imala je u razdoblju između 1927 i 1937 godine. Iz tog perioda valja istaći figuru Don Kihota u kojoj je, kako zapaža Marina Baričević, Stella je pomirila Juhnovu ljupkost i Bezeredijevu grotesku, premda u minijaturnim omjerima. No zacijelo najvažnije do danas sačuvano djelo te faze Stellina umjetničkog razvoja su "*Djevojke koje sviraju*", minijatura u secesijskom stilu, koja pripada seriji radova za koje je umjetnica dobila pregršt pohvala i u međunarodnim umjetničkim krugovima.

## Ostavština
Mnogi radovi Stelle Skopal su netragom nestali još za njezina života. Ono što je ostalo, danas čuvaju najznačajnije hrvatske institucije: Muzej za umjetnost i obrt, Hrvatski povijesni muzej, Hrvatsko narodno kazalište, Židovska općina u Zagrebu, Galerija umjetnina u Splitu, te brojni privatni kolekcionari. Stella Skopal je umrla 24. 12. 1992 u Zagrebu i sahranjen je na židovskom dijelu zagrebačkog groblja Mirogoj.

## Nagrade
* 1937 – Pariz, Srebrna medalja na Svjetskoj izložbi
* 1959 – Faenza, Diploma na Međunarodnoj izložbi umjetničke keramike
* 1968 – Zagreb, Priznanje za stvaralaštvo Socijalističkog Saveza Konferencije za društvenu aktivnost žena
* 1970 – Zagreb, Spomen medalja Općeg Sabora grada Zagreba
* 1975 – Zagreb, Nagrada Vladimir Nazor za životno djelo
* 1975 – Zagreb, Priznanje za društveni rad i doprinos likovnim umjetnostima u povodu godišnjice ULUPUH-a
* - Valloris – priznanje za rad od Konferencije za društvenu aktivnost žena u Zagrebu

## Reference

## Literatura

* 
* 
*