open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SMS Admiral Spaun

**SMS ''Admiral Spaun*** bio je jedinstvena [[laka krstarica]] [[Austro-ugarska ratna mornarica|Austro-ugarske ratne mornarice]]. Tri druga broda izgrađena su prema sličnim specifikacijama kao *Admiral Spaun*, ali s različitim pogonom i ojačanim naoružanjem.

== Pregled ==
Oko prijelaza s 19. na 20. stoljeće velike ratne mornarice započele su graditi brze izviđačke krstarice (poput [[krstarice klase Pelorusa|britanskih krstarica klase *Pelorusa*]] ili talijanskoga *Quarta*, 1909.-1911.)

Dizajn novog austrougarskog broda započet je 1906. godine, a u službu je stavljen 1910. godine. Brod je bio brzi izviđač lakoga bočnog oklopa pogonjen 3500-tonskom turbinom.

Iskustvo iz ratnog vremena pokazalo je da su topovi od 100&nbsp;mm inferiorniji, no planovi za preopremu broda odloženi su zbog ratnih problema. Godine 1915. broj cijevi za ispaljivanje torpeda povećan je na 8.

*Admiral Spaun* aktivno je služio tijekom [[Prvi svjetski rat|Prvoga svjetskog rata]]. Nakon rata Italija je prebacila brod u Veneciju gdje je sudjelovao u paradi flote u povodu talijanskoga Dana pobjede 25. ožujka 1919. godine. Poslije je predan [[Velika Britanija|Velikoj Britaniji]] kao dio reparacija i prodan talijanskoj kompaniji radi rezanja (1922.).

== Ime ==
Brod je imenovan po [[Hermann von Spaun|Hermannu von Spaunu]] (1833.-1919.) koji je od 1897. bio zapovjednik [[Austrougarska ratna mornarica|Austrougarske ratne mornarice]] i Mornaričke sekcije [[k.u.k.]] Ministarstva rata. Spaun je odstupio s položaja 1904. godine radi protesta protiv preusmjeravanja velikoga dijela mornaričkih proračunskih sredstava kopnenoj vojsci, a položaj je preuzeo [[Rudolf Montecuccoli]]. To je bio prvi put da je neki brod Austrougarske ratne mornarice imenovan po živućoj osobi izvan obitelji [[Habsburg]]a. Spaun je prisustvovao ceremoniji krštenja broda.

== Povezano ==
Modificirani brodovi klase *Admirala Spauna*:
* [[SMS Saida|SMS *Saida*]]
* [[SMS Helgoland (Austro-Ugarska)|SMS *Helgoland*]] 
* [[SMS Novara (1912.)|SMS *Novara*]]

== Izvori ==
* 

== Vanjske veze ==

* [http://www.kuk-kriegsmarine.at/adspaun.htm Fotografije i detalji *Admirala Spauna'']  (tekst na njemačkom)
* Opis na engleskom 
* Tehnički detalji na engleskom
Egidije Bulešić

**Egidije Bulešić** (Pula, 24. kolovoza 1905. - Pula, 25. travnja 1929. ), kandidat za sveca, časni sluga Božji, humanitarni djelatnik, mornar, brodski tehnički crtač, tesar i bravar.

Rođen je u Puli u obitelji devetero djece. Kršten je u katedrali u Puli, započeo je školovanje u pulskoj osnovnoj školi “Tone Peruško”,  (prije se zvala “Sveti Martin”). Srednju školu pohađao je u Grazu i Puli. Slučajna ga je svibanjska pobožnost vratila vjeri. Postao je vrlo aktivan član franjevačkoga trećeg reda, vođa Katoličke akcije i Kluba sv. Franje. 

Za vrijeme I.svjetskog rata, obitelj je iseljena iz Pule s više od 60 000 drugih ljudi. Morali su otići u iseljeničke logore u Mađarskoj i Austriji. U Grazu je Egidije prosio sa sestrom da bi preživjeli. 

Nakon rata, vratio se u Pulu i postao tesar u brodogradilištu “Uljanik”, a kasnije brodski tehnički crtač, nakon što je završio večernju školu. Svako jutro išao je na svetu misu, a nakon toga na posao. Osnovao je u Puli Katoličku akciju, upisao se u treći red sv. Franje. Pohodio je starce i bolesne, pomagao je napuštenoj djeci. Često je hodočastio u svetište Majke Božje od milosti u Šijani. 

Na odsluženju  vojnog roka na brodu s 2000 mornara, postao je apostol među mornarima. Na brodu je osnovao brodsku knjižnicu i podigao oltar. Okupljao je mornare i časnike te promicao vjeru i moral. 

Nakon vojske ostao je bez posla, jer nije htio biti fašist. Otišao je u Monfalcone u Italiju, stanovao je kod župnika i djelovao humanitarno. Obolio je od tuberkuloze i vratio se u Pulu. Liječio se bez uspjeha. Umro je u 24. godini života na glasu svetosti  kao trećoredac sv. Franje obučen u redovničke haljine. Njegovi posmrtni ostaci čuvaju se u Franjevačkom samostanu Majke Božje na otočiću Barbanu kraj Venecije, gdje ih je njegov brat Eugen, svećenik prenio 4. svibnja 1973.

Papa Ivan Pavao II. proglasio ga je 1988. časnim slugom Božjim- lat. venerabilis.
U Italiji se vodi  postupak za njegovo proglašenje blaženim i svetim. Tamo postoji “Odbor franjevačkog reda za promicanje života i djela sluge Božjeg Egidija Bulešića”. Poznat je i pod imenom **Egidio Bullesi**. Objavljeno je više njegovih životopisa u preko 150.000 primjeraka na hrvatskom i na više drugih jezika.
Hrvački klub Istarski borac

**Hrvački klub Istarski borac** je hrvački klub iz Pule.

Klupsko sjedište je na adresi *Matija Divkovića 4*, dvorana Mate Parlovi, Pula.

Treneri su  Miloš Delić i Danijel Bošković.

## Klupski uspjesi

## Izvor
Vaterpolski klub Pula

**Vaterpolski klub Pula** je vaterpolski klub iz Pule.

Klupsko sjedište je na adresi Valsaline 31, Pula.

## Klupski uspjesi

## Vanjske veze
*http://www.vk-pula.hr
RK Arena

**Muški rukometni klub "Arena"** je rukometni klub iz Pule.

Godina osnivanja:

Klupsko sjedište je na adresi *Galiotova 3*, Pula.

## Klupski uspjesi
* (kadeti) 2.mjesto u županijskoj lizi 2008 / 2009
* (minici) 3.mjesto na danu Rudara u Labinu 2009
* (seniori) 2.mjesto u 1.b Dukat HRL 2009/2010,te ulazak u hrvatsku Premier ligu
* (juniori) osvajanje Druge Hrvatske Juniorske Lige (1992/1993 godiste)
* (minići)  98/99 godiste prvaci zupanije

## Vanjske veze
SMS Kaiserin Elisabeth

**SMS ''Kaiserin Elisabeth*** bio je [[zaštićena krstarica]] [[krstarice klase Kaiser Franz Joseph I|klase *Kaiser Franz Joseph I*]] [[Austro-ugarska ratna mornarica|Austro-ugarske ratne mornarice]]. Imenovana u čast [[Elizabeta Austrijska|carice Elizabete]], supruge [[Franjo Josip I.|cara Franje Josipa]], krstarica je bila oblikovana za prekomorsku službu i zapravo je bila stacionirana u [[Kina|Kini]] pri izbijanju [[Prvi svjetski rat|Prvoga svjetskog rata]] 1914. godine.

== Specifikacije ==
Porinut u [[Pomorski arsenal u Puli|Pomorskom arsenalu]] u [[Pula|Puli]] 25. rujna 1890. godine, *Kaiserin Elisabeth* bio je plovilo s čeličnim trupom i deplasmanom od 3967 tona. Mjerio je 98 m duljine vodne linije i 15 m širine, dok je srednji gaz iznosio 5,8 m. Posadu je činilo 450 časnika i mornara.

=== Pogon ===
Pogon su činila dva skupa vodoravnih [[trostruki ekspanzijski motor|trostrukih ekspanzijskih motora]] s četirima cilindričnim dvokrajnim [[kotao|kotlovima]]. Naznačena performansa izosila je 6 400 [[konjska snaga|konjskih snaga]] za 18 [[čvor (jedinica)|čvorova]] i 8 000 konjskih snaga (6,000 kW) za 19 čvorova (35 km/h). Na pokusima je postigao brzinu od 20 čvorova (37 km/h).

=== Naoružanje ===
Originalno je *Kaiserin Elisabeth* bio naoružan dvama topovima od po 24 cm i šest [[top]]ova od po 15 cm, obaju tipa Model 1886. Godine 1905.-1906. brod je rekonstruiran s dvama dugocijevnim topovima od po 15 cm i šest kratkocijevnim topovima od po 15 cm, obaju tipa Model 1901. Zaokružujući, njegovo naoružanje činilo je 16 [[brzopotezni top|brzopoteznih topova]] od po 4,7 cm, jedna [[strojnica]] i četiri [[torpedna cijev|torpedne cijevi]] od po 360 mm smještene iznad vodne razine od čega po dvije na svakome boku.

== Služba ==

Iako je *Kaiserin Elisabeth* sagorijevao enormne količine [[ugljen]]a, on je 1914. godine još uvijek mogao ploviti pri vrlo povoljnoj brzini te je bio stacioniran u Kini. Pri izbijanju Prvoga svjetskog rata *Kaiserin Elisabeth* sudjelovao je u obrani [[Njemačka|njemačke]] mornaričke baze u [[Tsingtao|Tsingtau]] koju su [[Opsada Tsingtaa|opsjedali]] [[Japan]]ci 25. kolovoza 1914. godine. U Tsingtau su bili uz *Kaiserin Elisabeth* njemačka [[laka krstarica]] [[SMS Cormoran (1892.)|*Cormoran*]], [[topovnjača|topovnjače]] *Iltis*, *Jaguar*, *Tiger* i *Luchs* te [[torpiljarka]] [[SMS S90|*S90*]].

Rano u opsadi *Kaiserin Elisabeth* i *Jaguar* postavili su se protiv Japanaca. Poslije su topovi od 15 cm i 4,7 cm s *Kaiserin Elisabeth* skinuti i postavljeni na bitnicu Elisabeth. Kako je opsada napredovala, morska plovila zarobljena u luci su [[samopotapanje|samopotopljena]] -- *Cormoran*, *Iltis* i *Luchs* 28. rujna, *S90* 17. listopada i *Tiger* 29. listopada. Konačno, *Kaiserin Elisabeth* je samopotopljen 2. studenoga nakon čega je isto učinjeno s *Jaguarom'' 7. studenoga kada se tvrđava predala Japancima.

## Bibliografija
* 
* Gogg, Karl. Österreichische Kriegsmarine 1848-1918, Salzburg, 1967, 
* Barovič, Jože. Mornarica dvojne monarhije v I. svetovni vojni, Maribor 2005, COBISS 2022207

## Vanjske veze

* k.u.k. Kriegsmarine
* Flickr SMS Kaiserin Elisabeth
Damir Bužleta

**Damir Bužleta** (Pula, 2. lipnja 1958.), hrvatski glazbeni pedagog.

Rođen 1958. godine u Puli gdje na Pedagoškom fakultetu završava studij glazbene kulture. Zaposlen u OKUD Istra kao nastavnik harmonike i organizator kulturno-umjetničkih programa. Njegovi učenici na državnim i međunarodnim natjecanjima ostvaruju zapažena priznanja i nagrade.

Dirigent je harmonikaškog orkestra "Stanko Mihovilić" od 1989 do 2009. koji pod njegovim vodstvom koncertira diljem Europe i Amerike te osvaja prve nagrade na međunarodnim natjecanjima u Hrvatskoj, Italiji, Češkoj Republici, Njemačkoj i Francuskoj. Kao gost dirigent u više je navrata gostovao u Italiji. Članom je ocjenjivačkih orkestara i solista. Obnaša funkciju tajnika stručnog odbora Međunarodnog susreta harmonikaša, po mnogo čemu jedinstvene i međunarodno poznate i ugledne manifestacije i voditelj Međunarodne ljetne škole u Puli koju osniva 1992. koja svake godine okuplja najznačajnije svjetske pedagoge i koncertne umjetnike te veliki broj domaćih i stranih polaznika.

Uz pedagoški rad i organizacijske poslove bavi se i skladanjem za harmonikaške orkestre i pjevačke zborove. Njegova djela izvode se kako u Hrvatskoj tako i u inozemstvu. Član je Hrvatskog društva skladatelja. Dirigent je mješovitog pjevačkog zbora "Matko Brajša-Rašan" od 1995. s kojim nastupa na domaćim i stranim, međunarodnim smotrama i festivalima.

## Vanjske veze
* OKUD "Istra"
Nada Galant

**Nada Galant** (Pula, 1. septembar, 1961.), pjesnikinja.

Hrvatski jezik i književnost, smjer Organizacija kulturnih djelatnosti, diplomirala na Pedagoškom fakultetu u Rijeci.

Radila u Općini Rovinj; sada je voditeljica Gradske knjižnice i čitaonice u Žminju.

Stihove je objavljivala je u časopisima “Istra” (Pula) i “Nova Istra” (Pula). Uvrštena je u pjesnički zbornik “Verši na šterni”, u antologijama “Hrvatsko pjesništvo Istre 19. i 20. stoljeća - Istarska pjesmarica”  Mirjane Strčić (“Istra kroz stoljeća”, Čakavski sabor, Pula 1989.), '“I ča i što i kaj”  Borisa Biletića (Sveučilišna knjižnica u Puli / Istarski ogranak Društva hrvatskih književnika, Pula, 1997.) i grafičko-pjesničkoj mapi “Istarski rukopisi”.

Nagrađena je prvom nagradom na Međunarodnom natjecanju dijalektalnih pjesnika “Histria” 2000.

## Objavljene knjige

* “Uroki ruok” (pod autorskim imenom Nada Peteh; OK SSOH Rovinj i Čakavski sabor, Žminj, 1988.), pjesme,
* “Hćeri Evine” (pod autorskim imenom Nada Galant; Naklada MD, Zagreb i Katedra Čakavskog sabora Žminj, 2003.), pjesme, 
* “Neka buo” (pod autorskim imenom Nada Galant; Knjižnica Nova Istra, Istarski ogranak DHK, Pula, 2007.), pjesme,
Francesco Godigna

**Francesco Godigna** (Godina) (Pula, Hrvatska, ondašnja Austro-Ugarska 12. veljače 1908. - ?) je bio talijanski nogometaš hrvatskog podrijetla.

Igrao je na sredini terena.

## Igračka karijera
Igrao u prvoj polovici '30-ih, i to za "Ternanu", "Perugiu" i "Genou".

## Trenerska karijera
Bio je trenerom Venezuele.
Antoine De Ville

**Antoine De Ville** (Toulouse, Francuska, 1596. - ?, 1657.), galski vitez, vojni inženjer, strateg i matematičar. Plemićku titulu, čime je prezime *Ville* postalo *De Ville*, dobio je od kardinala Richelieua.

Između 1631. i 1633. godine je za Mletačku Republiku projektirao i vodio izgradnju utvrde u Puli. Odluka Venecije o gradnji kaštela u Puli donesena je 1630., a kamen temeljac postavljen je 1. svibnja 1630. godine. Kaštel je građen na mjestu utvrde stare pulske obitelji Castropola, koja je time potpuno srušena. Na gradnji su radili galijoti, niz majstora iz Venecije, ali i niz istarskih majstora, najvećim dijelom iz Rovinja, što klesara što zidara. Dijelom se koristio kamen Velikog rimskog kazališta koje je bilo u ruševnom stanju, već odavna razoreno požarom i potpuno napušteno. Kaštel je građen u vrlo tužnom razdoblju za Pulu. Naime, ove godine bile su u znaku kuge, gladi i sveopćeg jada.

Ne zna se kada je De Ville prvi put došao u Pulu, u koliko je navrata još dolazio i gdje je točno boravio. No njegov je boravak u Puli vezan i uz Mutvoran i jednu Mutvoranku imenom Fumija. U knjizi krštenih nađen je zapis: "*Dana [[5. studenog]] [[1632]]. ja, [[svećenik]] Alberto del Becho, krstio sam Lorenza, sinčića mnogoštovanog gospodina [[vitez (titula)|kavaljer]]a Antoinea De Villa i gospe Fumije iz Mutvorana, rođena u preljubništvu...*" No, maleni Lorenzo na žalost nije poživio. Već tjedan dana kasnije, 12. studenog 1632., spominje se njegovo ime, ali u knjizi umrlih.

Antoine De Ville djelovao je i u službi kralja Luja XIII. koji mu je, uvidjevši njegov talent, povjerio vojnu obranu u Picardyju protiv španjolskog neprijatelja.

Kao talentirani pisac ostavio je mnoga djela, pa se i danas u trezoru Sveučilišne knjižnice u Puli mogu pronaći dva izdanja njegovih djela o utvrdama. 

## Djela
* "*Portus et urbis Polae antiquitatum, ut et Thynnorum piscationis descriptio curiosa*"
*Antoine De Ville, vitez galski: “Portus et urbis Polae antiquitatum, ut et Thynnorum piscationis descriptio curiosa” (“Nadasve pomnim bakropisima pojašnjeni, zanimljivi opis starina u luci i gradu Puli kao i lova na tune”, fototipsko izdanje izvornika i prijevod na hrvatski; preveo i komentarima popratio Mate Križman), “Istra”, Pula, n.s., br. 119, 1991., st. 1-10.
Zelg Galešić

** Zelg "Benkei" Galešić** (Pula, 16. veljače 1979.) je hrvatski borac mješovitih borilačkih vještina (engl. Mixed Martial Arts, MMA). Trenutno se bori u organizaciji **DREAM**. Prije se borio za **Cage Rage**, **[[PRIDE]]** i **HERO'S**.

## MMA karijera
Zelg Galešić je svoj prvi profesionalni nastup imao 12. rujna 2004. u *Ultimate Combat 11: Wrath of the Beast*, gdje je već nakon 16 sekundi pobijedio Jima Bentleya. 

Zelga često zovu *Hrvatski wunderkid* ili *Mali [[Cro Cop]]*, međutim najpoznatiji je po nadimku *[[Benkei]]* prema legendarnom japanskom samuraju. Poput drugih hrvatskih boraca, Mirka Filipovića i Branka Cikatića, jednako dobro se snalazi na parteru kao i u *stand up* borbi.

## MMA profesionalne borbe

## MMA amaterske borbe

## Vanjske veze
* Zelg Galešić na MMAUniverse.com
Gabriele Emo

**Gabriele Emo** (? - Mleci, ožujak 1585.), mletački senator.

Gabriele je pripadao plemićkoj obitelji koja je obnašala važne funkcije u Mletačkoj Republici. Zaslužan je što se, u vrijeme dok je bio mletački senator, usprotivio naumu Velikog senata Mletačke Republike iz 1583. da se demontira pulski Amfiteatar i kamen po kamen preveze u Veneciju gdje bi se iznova podignuo u slavu *[[Serenissima|Serenissime]]*. Otklonivši ovo najteže iskušenje koje se nadvilo nad Arenom, zahvalni Puljani su na sjeverozapadnoj kuli Arene postavili ploču s obiteljskim grbom i zahvalnicom Gabrielu Emu.

U listopadu 1584. zbio se ozbiljni incident koji je prekinuo otomansko-mletačke odnose. Mletački kapetan Gabriele Emo napao je brod udovice i sina alžirskog beglerbega Ramazana Paşe koji se vraćao u Konstantinopol sa svom svojom imovinom. Svi na otomanskom brodu brutalno su ubijeni, a njihova je imovina ukradena. Kada su vijesti o incidentu stigle u prosincu u Konstantinopol Murat III. je pobjesnio. Sultan je poslao çavuşa u Mletke s porukom kojom je protestirao protiv okrutnog kršenja sporazuma, te je zahtjevao kompenzaciju. Novcem i ostalim darovima mletački bailo u Konstantinopolu uspio je umiriti visoke otomanske dužnosnike. U ožujku 1585. Mlečani su osudili i pogubili Ema. Mlečani su također obeštetili Otomane plativši im visoku naknadu i vrativši im svu ukradenu imovinu, uključujući i brod. Mir je sačuvan ali uz ogroman trošak.

## Vanjske veze
* [Gabriele di Pietro Emo, portret, ulje na platnu, rad Jacopa Tintoretta](http://www.kressfoundation.org/cgi-bin/kressorg/2templateb.cgi?17&Jacopo+Tintoretto+(Jacopo+Robusti)&works&1)
Pietro Ciscutti

**Pietro Ciscutti** (Maniago kraj Udina, 18. veljače 1822. – Pula, 17. siječnja 1890.), pulski graditelj, poduzetnik, dobrotvor.

Rođen je 1822. godine, a s dvadeset godina dolazi u Pulu gdje u početku radi kao kovač. Ubrzo širi područje svoga rada te otvara privatnu ljevaonicu i dobiva posao izrade metalnih konstrukcija za hale ratne luke u Puli. Bavio se obnavljanjem i izgradnjom novih kuća koje je prodavao ili iznajmljivao. Dio novca koji je zaradio uložio je u Pulu, grad u kojem je živio.

Kupivši skoro ruševnu kuću kraj crkve Gospe od Milosrđa (*Chiesa di Madonna della Misericordia*), napravio je u njoj prvo pulsko kazalište *[[Teatro Nuovo]]* (Novo kazalište). Porastom broja stanovnika Teatro Nuovo postaje premalo kazalište za Pulu pa odlučuje graditi potpuno novu zgradu. Ovo novo kazalište zvalo se *[[Politeama Ciscutti]]*, a danas se u njemu nalazi Istarsko narodno kazalište. Politeama Ciscutti izgrađena je 1871. godine što je dvadesetak godina prije kazališta u Rijeci, Splitu i Zagrebu. Primalo je 800 gledatelja.

Danas u Puli jedna ulica koja vodi prema kazalištu koje je svojim novcem izgradio Ciscutti nosi naziv njemu u čast.

## Povezano
* Istarsko narodno kazalište
Aldo Drosina

**Aldo Drosina** [ˈaldo droˈzina] (Pula, 28. siječnja 1932. – Pula, 17. veljače 2000.), jugoslavenski nogometaš i trener.

Nogometnu karijeru je započeo u pulskom klubu *Proleter* (kasnije prozvan *NK Pula*), a igrao je i za Uljanik, te zagrebačku Lokomotivu s kojom je izborio nastup u Prvoj Jugoslavenskoj nogometnoj ligi. Pred kraj karijere vraća se u Pulu, te igra za nogometni klub NK Istra, koji je nastao spajanjem *NK Pule* i *Uljanika*.

Nakon bogate nogometne karijere posvetio se trenerskom poslu, te je u više navrata bio trener NK Istre, te pomoćnik Sergiju Scoriji kad je Istra 1992. prvi put zaigrala u Prvoj HNL, a radio je i u Rovinju, Poreču i Bujama. Također je bio i izbornik Hrvatske lige-jug. Za višegodišnje uspjehe u radu odlikovan je Zlatnom plaketom Hrvatskog nogometnog saveza.

Drosina je umro 17. veljače 2000. u Puli, u dobi od 68 godina. Tri godine kasnije, 2003. gradski stadion u Puli nazvan je po njemu, te je njemu u čast, 5. prosinca 2008. odigrano prvo izdanje turnira "Memorijala Rinaldo Aldo Drosina" na kojem su nastupili najmlađi nogometaši do 11 godina bivših Drosininih klubova Istre 1961, Istre, Rovinja, te fažanske Mladosti.

## Povezano

* stadion Aldo Drosina

## Izvori
NK Pula ICI

**NK Pula ICI** je hrvatski nogometni klub iz Pule.

Osnovan je kao klub radnika pulske cementare *Istra cement*. ICI u imenu je skraćeno od **I**stra **C**ement **I**nternational. Svoje domaće utakmice igraju na stadionu SRC Valkane, a tradicionalne boje kluba su zelena i bijela. Najveći uspjeh im je igranje u Drugoj HNL sezone 1996./97., koja je tada predstavljala treći stupanj natjecanja. U svojoj debitantskoj sezoni, u konkurenciji od šesnaest klubova, završili su na desetom mjestu. Međutim, klub se iduće sezone povukao iz natjecanja, te se Pula ICI trenutačno natječe u 1. županijskoj nogometnoj ligi Istarske županije.

## Vanjske veze
*Savez sportova Grada Pule
Wolf von Aichelburg

**Wolf von Aichelburg** (Pula, 3. siječnja 1912. - blizu Mallorce, 24. kolovoza 1994.), transilvansko-njemački pisac i pjesnik.

## Život
Aichelburg je rođen 1912. u Puli (Istra). Godine 1918. odlazi s obitelji u Herrmannstadt (Sibiu) u južnoj Transilvaniji. Od 1928. do 1934. studira u Klausenburgu i Dijonu germanistiku i romanistiku. Nakon nekoliko godina boravka u zapadnoj Europi vraća se 1939. ponovo u transilvansku domovinu. Nakon sudskog procesa protiv *njemačke skupine pisaca* godine 1959. osuđen je na 25-godišnju kaznu zatvora. Tek je 1964. nakon opće amnestije političkih zatvorenika oslobođen, pa je nastavio slobodno pisati na njemačkom. Godine 1980. Aichelburg je napustio Rumunjsku i krenuo za Freiburg u Breisgauu. Dana 24. kolovoza 1994. utopio se blizu obale Mallorce.

## Djela
* *Herbergen im Wind* : pjesme. - Bukarest : Literaturverl., 1969
* *Ratten von Hameln* pjesme. - Bukarest: Literaturverl., 1969
* *Lyrik, Dramen, Prosa*. - Bukarest : Kriterion-Verl., 1971
* *Vergessener Gast* : pjesme. - Cluj : Dacia-Verl., 1973
* *Fingerzeige* : eseji. - Cluj : Dacia-Verl., 1974
* *Aller Ufer Widerschein* : pjesme. - Innsbruck : Wort-und-Welt-Verl., 1984. - 
* *Anhalter Bahnhof* : pjesme. - Innsbruck : Wort-und-Welt-Verl., 1985. - 
* *Corrida* : pjesme. - Innsbruck : Wort-und-Welt-Verl., 1987. - 
* *Tuskische Gärten: Gesammelte Gedichte. - München : Ed. Arnshaugk, 1993. - 
* *Der Brand des Tempels* : zbirka drama. - München : Ed. Arnshaugk, 1993. - 
* *Gedichte / Poezii - Ed. Hermann, 1996 

## Vanjske veze

* Georg Herbstritt: Der Kronstädter Schriftstellerprozess 1959 in den Akten der DDR-Staatssicherheit, in: Halbjahresschrift für südosteuropäische Geschichte, Literatur und Politik, 23. Jg., Heft 1-2, 2011, S. 204-208
* Michaela Nowotnick: „95 Jahre Haft“. Kronstädter Schriftstellerprozess 1959: Darstellungsformen und Deutungsmuster der Aufarbeitung, in: Halbjahresschrift für südosteuropäische Geschichte, Literatur und Politik, 24. Jg., Heft 1-2, 2012, S. 173-181
* William Totok: Empathie für alle Opfer. Eginald Schlattner, ein Leben in Zeiten diktatorischer Herrschaft, in: Halbjahresschrift für südosteuropäische Geschichte, Literatur und Politik, 24. Jg., Heft 1-2, 2012, S. 181-198
* Literatura Wolfa von Aichelburga  u katalogu Njemačke nacionalne biblioteke
* Primjer teksta  (izabrane pjesme)
Franz Karl Ginzkey

**Franz Karl Ginzkey** (Pola, Austrijsko primorje, Austro-Ugarska (sada Pula, Hrvatska), 8. rujna 1871. - Seewalchen am Attersee, Gornja Austrija, Austrija, 11. travnja 1963.) bio je austrijski pisac.

## Književna djela (izbor)

* *Hatschi Bratschis Luftballon*, 1904.
* *Der von der Vogelweide*, 1912.
* *Der Wiesenzaun. Erzählung*, 1913.
* *Aus der Werkstatt des Lyrikers. Vortrag*, 1913.
* *Den Herren Feinden! Ein Trutz- und Mahnlied*, 1914.
* *Die Front in Tirol*, 1916.
* *Der Gaukler von Bologna*, roman, 1916.
* *Befreite Stunde. Neue Gedichte*, 1917.
* *Der Doppelspiegel. Betrachtungen und Erzählungen*, 1920.
* *Rositta*, 1921.
* *Der Prinz von Capestrano*, 1921.
* *Von wunderlichen Wegen. 7 Erzählungen*, 1922.
* *Brigitte und Regine*, novela, 1923.
* *Die Reise nach Komakuku. Geschichten aus seltsamer Jugend*, 1923.
* *Der Weg zu Oswalda. Erählung*, 1924.
* *Der seltsame Soldat*, 1925.
* *Der Kater Ypsilon. Novellen*, 1926.
* *Der Gott und die Schauspielerin*, 1928.
* *Florians wundersame Reise über die Tapete*, 1931.
* *Drei Frauen. Rosita - Agnete - Oswalda*, 1931.
* *Gespenster auf Hirschberg. Aus der hinterlassenen Handschrift des Majors von Baltram*, 1931.
* *Das verlorene Herz. Ein Märchenspiel*, 1931.
* *Magie des Schicksals. Novelle*, 1932.
* *Das Antlitz Salzburgs*, 1933.
* *Prinz Tunora*, roman, 1934.
* *Salzburg und das Salzkammergut*, 1934.
* *Salzburg, sein Volk und seine Trachten*, 1934.
* *Liselotte und ihr Ritter oder Warum nicht Romantik?*, roman, 1936.
* *Sternengast. Neue Gedichte*, 1937.
* *Der selige Brunnen. Eine Raphael Donner-Novelle*, 1940.
* *Meistererzählungen*, 1940.
* *Erschaffung der Eva. Ein epischer Gesang*, 1941.
* *Zeit und Menschen meiner Jugend*, 1942.
* *Taniwani. Ein fröhliches Fischbuch*, 1947.
* *Der Heimatsucher. Ein Leben und eine Sehnsucht*, 1948.
* *Genius Mozart*, 1949.
* *Die Geschichte einer stillen Frau*, roman, 1951.
* *Der Träumerhansl*, 1952.
* *Altwiener Balladen*, 1955.
* *Der Tanz auf einem Bein. Ein Seitensprung ins Wunderliche*, 1956.
* *Franz Karl Ginzkey. Ausgewählte Werke in vier Bänden*, 1960.

## Vanjske veze

* Franz Karl Ginzkey u katalogu Njemačke nacionalne biblioteke
*  Kurzbiografie zu Franz Karl Ginzkey
*  Franz Karl Ginzkey  In: Projekt Historischer Roman. Datenbank. Universität Innsbruck.
* Nachlass von Franz Karl Ginzkey in der Wiener Stadt- und Landesbibliothek 
* Franz-Karl-Ginzkey-Denkmal in Seewalchen am Attersee
NK Veli Vrh

**NK Veli Vrh** je hrvatski nogometni klub iz Pule.

Svoje domaće utakmice igraju na stadionu Tivoli, koji se nalazi u mjesnom odboru Veli Vrh. Nastupaju u narančastim dresovima i trenutačno se natječu u 1. županijskoj nogometnoj ligi Istarske županije u kojoj su se u sezoni 2013/14 plasirali na 10. mjesto.

## Vanjske veze
*Savez sportova Grada Pule
NK Štinjan Pula

**NK Štinjan Pula** je hrvatski nogometni klub iz pulskog prigradskog naselja, Štinjana.

Kao godina osnutka kluba smatra se 1933. kad je Štinjan odigrao svoju prvu utakmicu. Klub je na proslavi 50. godišnjice Istarskog nogometnog saveza nagrađen plaketom kao jedan od dvadesetak najstarijih istarskih klubova, te kao najstariji aktivni pulski klub. U klubu se, uz seniore još natječu pioniri, juniori, prednatjecatelji i veterani. Nastupaju u crveno-bijelim dresovima, te se trenutačno natječu u 1. županijskoj nogometnoj ligi Istarske županije.

## Vanjske veze
*Službene stranice
Moja ulica, moja ekipa

**Moja ulica, moja ekipa** je tradiconalni malonogometni turnir koji se igra krajem prosinca u Puli, u Domu sportova "Mate Parlov".

Od početka održavanja, na turniru sudjeluju ekipe iz cijele Istre i okolice, a prvenstvo u prosjeku prati oko 2.000 gledatelja. Najviše ekipa, čak 117, natjecalo se 1980. godine. Mnoge momčadi koje su nastupale na turniru su ubrzo prerasle u malonogometne klubove. Od 1992., zbog rata u Hrvatskoj natjecanje je privremeno obustavljeno do 2004., od kada se ponovno počinje igrati. Od 2007. se igra i *Mini ulica*, turnir za najmlađe nogometaše do 11 godina.

## Moja ulica, moja ekipa 2008.

Godine 2008. odigrano je jubilarno, 20. izdanje ovog turnira. Na turniru se natjecalo 105 ekipa, većina iz Istre i istarskih otoka, no bilo je ekipa i iz Rijeke te dvije iz BiH. Turnir je osvojila porečka momčad *Vita Leva Elektrometal*, koja je 28. XII. 2008. pred oko 2.000 gledatelja u Domu sportova "Mate Parlov" svladala pulsku momčad *MNK [[Šijana]]*. *Mini ulicu* je osvojila kombinirana ekipa porečkog *[[NK Jadran Poreč|Jadrana]]* i *[[Vrsar]]a*, koja je u finalu svladala vršnjake iz fažanske *[[NK Mladost Fažana|Mladosti]]*.

## Vanjske veze

* Službena stranica
Nogometni savez Istarske županije

**Nogometni savez Istarske županije** je županijska nogometna udruga koja djeluje pod okriljem Hrvatskog nogometnog saveza. Sjedište mu je u Puli. Pod kontrolom saveza su Prva, Druga i Treća županijska nogometna liga.

Savez je osnovan 1953. kao *Nogometni podsavez Pula*. Od godine 1971. nosi ime *Nogometni savez Istre*, od 1977. *Nogometni savez područja Istre*, a sadašnje ime nosi od 1994. Unutar saveza djeluju 63 nogometna kluba, te oko 6,000 nogometaša. Najvažniji klubovi koji djelovali unutar saveza su Istra 1961, koja se trenutačno natječe u Drugoj HNL, Istra Pula, Jadran Poreč, Medulin 1921, Rovinj i Rudar Labin koji se trenutačno natječu u Trećoj HNL, te Buje, Jedinstvo Omladinac Nedešćina, Mladost Fažana, Pazinka, Umag i Žminj koji se trenutačno natječu u Četvrtoj HNL.

## Vanjske veze
*Službena stranica
Dalibor Božac

**Dalibor Božac** ( Pula, 3. lipnja 1976. ) je hrvatski nogometaš. Trentačno nastupa za pulsku Istru 1961.

## Vanjske veze

* Dalibor Božac - profil
Plinio Cuccurin

**Plinio Cuccurin** hrvatski je političar i menadžer iz Istre.

## Biografija

Rođen je u Puli 1959. godine. Nakon osnovne škole u Balama i gimnazije u Rovinju, diplomirao je pravo u Rijeci, 1984. godine položio pravosudni ispit, 1994. položio javnobilježnički ispit.
Poslovnu karijeru, što je zanimljivo, Plinio Cuccurin počeo je s 15 godina – kao berač bresaka, potom je radio kao konobar, a za vrijeme studija tri je godine vodio turističku zajednicu u Balama. Budući da je bio i stipendist Tvornice duhana Rovinj (TDR), nakon studija zaposlio se u tvornici cigareta kao pravni referent. Poslije je napredovao do voditelja pravnih i kadrovskih poslova i pravnog savjetnika, a od pretvorbe i privatizacije TDR-a (Adris grupa) član je uprave.

## Politički angažman

Od osnutka do rasformiranja političke udruge "Ladonja" 2008. godine aktivno se bavio politikom kao njezin predsjednik. Sudjelovao je kao kandidat za istarskoga župana na izborima 2009. te je ušao u drugi krug, u kojemu je poražen od Ivana Jakovčića (IDS).

## Izvor
*Životopis na stranici „Ladonje“
Mate Mezulić

**Mate Mezulić** (Pula, 15. srpnja 1981.) je član hrvatske bob-posade.

## Sportski rezultati

### Zimske olimpijske igre
* **[[XXI. Zimske olimpijske igre - Vancouver 2010.|Vancouver 2010.]]**
** x. bob četverosjed
Alois Beer

**Alois Beer** (Budimpešta, 4. lipnja 1840. - Klagenfurt, 19. prosinca 1916.), austrijski c. i k. dvorski i mornarički fotograf.

## Znamenitosti
*U periodu 1885.-1890. izdao niz razglednica Praga.
*U svom studiju u Klagenfurtu poučavao je u periodu 1892.-1896. svojega nećaka koji je kasnije postao poznati karikaturist i ilustrator Alfred Kubin.

## Djelo

File:Beer(1840)revers.jpg|Revers atelijerske fotografije.
File:Trabantenleibgarde 1900.jpg|Cesarska garda 1900. godine.
File:Gun turret on SMS Tegetthoff.JPG|Na palubi SMS Tegetthoffa.
File:Villach um 1898.jpg|Villach 1898. godine.
File:Kinematograph prater 1900.jpg|Kinematograf u Prateru 1900. godine.


## Izvori


## Povezano

*Austrougarska ratna mornarica

## Vanjske veze
*''Istarska enciklopedija'': Beer, Alois
Dragomir Benčić

**Dragomir Benčić** (partizansko ime **Brkin**; Pula, 30. listopada 1911. - Zagreb, 23. lipnja 1967.), hrvatski inženjer građevinarstva, partizan, politički komesar, general i narodni heroj.
Laura Antonelli

**Laura Antonelli** (Pula, 28. prosinca 1941. - Rim, 22. lipnja 2015.), bila je talijanska glumica s ulogama u 45 filmova između 1965. i 1991.

## Rane godine
Antonelli je rođena kao **Laura Antonaz** u Puli, tada prijestolnici talijanske pokrajine Istre (danas Pula, Hrvatska).

## Karijera
Izvorno uvježbavana u Napulju za poučavanje tjelesne kulture, Antonelli se prvi put pojavila u talijanskim reklamama za Coca Colu, a prvi film *[[Le sedicenni]]* snimila je 1965. godine nakon čega je slijedio njezin američki debi *[[Dr. Goldfoot and the Girl Bombs]]* (1966.). Uslijedile su druge uloge, a prva istaknuta uloga bila je u filmu *[[Malizia]]* 1973. godine. Pojavljivala se u nekoliko seksualnih farsi kao što su *Till Marriage Do Us Part*/*Mio Dio come sono caduta in basso!*.

## Filmografija
* *Malizia 2000* (1991.), Angela
* *L'Avaro* (1989.), Frosina
* *Rimini Rimini* (1987.), Noce Bove
* *Roba da ricchi* (1987.), Mapi Petruzzelli
* *Grandi magazzini* (1986.), Elèna Anzellotti
* *La Venexiana* (1986.), Angela
* *La Gabbia* (1986.), Marie Colbert
* *Tranches de vie* (1985.), Monica Belli, la star
* *Sesso e volentieri* (1982.), Carla De Dominicis / mušterija u supermarketu / princeza
* *Porca vacca* (1982.), Mariana
* *Viuuulentemente mia* (1982.), Anna Tassotti
* *[[Passion of Love]]* (1981.), Clara
* *Casta e pura* (1981.), Rosa
* *Il Turno* (1981.), Stellina
* *Mi faccio la barca* (1980.), Roberta
* *Inside Laura Antonelli* (1979.)
* *[[Tigers in Lipstick]]* (1979.), poslovna žena
* *Il Malato immaginario* (1979.), Tonina
* *Gran bollito* (1977.), Sandra
* *[[Wifemistress]]* (1977.), Antonia De Angelis
* *[[L'Innocente|The Innocent]]* (1976.), Giuliana Hermil
* *[[The Divine Nymph]]* (1975.), Manoela Roderighi
* *Simona* (1974.), Simone
* *Till Marriage Do Us Part* (1974.), Eugenia di Maqueda
* *Sessomatto* (1973.), razne uloge
* *[[Malicious (1973.)|Malicious]]* (alias *Malizia*), Angela
* *Peccato veniale* (1973.), Laura
* *All'onorevole piacciono le donne* (1972.), sestra Hildegarde
* *[[Dr. Popaul]]* (1972.), Martine Dupont
* *[[The Married Couple of the Year Two]]* (1971.), Pauline
* *[[Il merlo maschio]]* (1971.), Costanza Vivaldi
* *Sans mobile apparent* (1971.), Juliette Vaudreuil
* *Incontro d'amore a Bali* (1970.), Daria
* *Gradiva* (1970.)
* *A Man Called Sledge* (1970.), Ria
* *[[The Archangel]]* (1969.)
* *Le Malizie di Venere* (1969.), Wanda
* *Un Detective* (1969.), Franca
* *[[Satyricon (film)|Satyricon]]* (1968)
* *La Rivoluzione sessuale* (1968.), Liliana
* *Scusi, lei è favorevole o contrario?* (1967.)
* *[[Dr. Goldfoot and the Girl Bombs]]* (1966.), Rosanna
* *[[Le sedicenni|Šesnaestogodišnjakinje]]* (1965.)

## TV uloge

* *Disperatamente Giulia* (1989.) (miniserija), Carmen Milkovich
* *Indifferenti, Gli* (1988.) (miniserija), Lisa

## Vanjske veze
* Laura Antonelli na Internet Movie Databaseu
* MySpace Tribute Page 
* "Divina Creatura"&nbsp;– Tribute to Laura Antonelli
Giovanni Arpino

**Giovanni Arpino** (Pula, 27. siječnja 1927. – Torino, 10. prosinca 1987.), talijanski pisac i novinar.

## Život
Rođen u Puli u Istri, tada dijelu Italije, kao dijete pijemontskih roditelja, Arpino se preselio u Brau u pokrajini Cuneo.

Diplomirao je 1951. s temom o ruskom pjesniku Sergeju Jesenjinu, a sljedeće godine debitirao je u književnosti sa svojim romanom *Sei stato felice, Giovanni* u izdanju Einaudija. Bavio se također sportskim novinarstvom, pišući za dnevnike *[[La Stampa|La Stampu]]* i *[[Il Giornale]]*, a zajedno s Giannijem Brerom u *[[La Gazzetta dello Sport]]* pridonio je novoj književnoj kvaliteti u talijanskom pisanju u sportu. Njegovo najznačajnije djelo u tom području bio je nogometni roman *Azzurro tenebra* iz 1977. godine. Arpino također piše drame, kratke priče, epigrame i priče za djecu.

## Djela
**Sei stato felice, Giovanni* (1952.)
**Gli anni del giudizio* (1958.)
**[[La suora giovane]]* (1959.)
**Un delitto d'onore* (1960.)
**Una nuvola d'ira* (1962.)
**L'ombra delle colline* (1962.)
**Un'anima persa* (1966.)
**La babbuina* (1967.)
**Il buio e il miele* (1969.)
**Randagio è l'eroe* (1972.)
**Racconti di vent’anni* (1974.)
**L'assalto al treno ed altre storie* (1974.)
**Rafé e Micropiede* (1974.)
**Domingo il favoloso* (1975.)
**Il primo quarto di luna* (1976.)
**Azzurro tenebra* (1977.)
**Il fratello italiano* (1980.)
**Le mille e una Italia* (1980.)
**Un gran mare di gente* (1981.)
**Bocce ferme* (1982.)
**La sposa segreta* (1983.)
**Il contadino Genè* (1985.)
**Passo d'addio* (1986.)
**La trappola amorosa* (postumno, 1988.)
Mondadori je 2005. objavio svezak izabranih djela koji je uredio književni kritičar Giorgio Bàrberi Squarotti.
Demoni Pula

**Demoni Pula** je navijačka skupina nogometnog kluba NK Istra 1961. 

Osnovana je 28. ožujka 1992. pred utakmicu hrvatskih prvoligaša Istre i Rijeke. Prije toga, navijački pokret u Puli započinje još 1989. godine kada je grupica navijača pod nazivom "Dangerous Devils" stvarala atmosfere u dvoranama, koji su bili redovni pratioci pulskih "Gradina". U sezoni 1996./1997. izabrani su za šestu navijačku skupinu u Hrvatskoj. U početku su to bili navijači NK Istre koja je tada igrala u Prvoj HNL. Vremenom, Istra je ispala u Treću HNL i ugasila se, a drugi pulski klub, koji se tada zvao Pula 1856 probio se do prve lige, Demoni su izjavili da će podržat Pulu, koja do tada nije imala organiziranu grupu navijača, ukoliko promijene ime u *NK Istra 1961*, te klupske boje. To se i dogodilo, te su od tada njeni navijači. Boje navijačke skupine su zelena i žuta, a kratica njihovog imena i godine osnutka je *DP92*. 

## Povezano
* NK Istra 1961
* NK Istra

## Vanjske veze
* Službena stranica
Gruppo Sportivo Fascio Giovanni Grion Pola

**Gruppo Sportivo Fascio Giovanni Grion Pola** (tal. *Sportska grupa fašio Giovannija Griona u Puli*), nogometni klub iz Pule koji je djelovao za vrijeme talijanske uprave.

Klub je osnovan 1918., te je za razliku od rivala Edere, bio klub građanskog i bogatijeg sloja Puležana. Nazvan je po istarskom vojniku koji je poginuo za vrijeme Prvog svjetskog rata. Najpoznatiji igrač koji je igrao za Grion bio je Antonio Vojak, koji je kasnije igrao za Lazio, Juventus i Napoli, te za talijansku nogometnu reprezentaciju. Godine 1924. klub se fuzionirao sa U.S. Poleseom, te nastaje sportsko društvo U.S.G. Grion, sa sekcijama za nogomet, laku atletiku, gimnastiku i hokej. Nakon toga, u klub stižu najbolji igrači Edere, te Grion 1928. prelazi u viši rang natjecanja I Divisione Venezia-Giulia, ili Girone C. Istovremeno su bili započeti radovi na novom igralištu nazvanom Gambal, čiji su temelji zapadne tribine i danas vidljivi. Klub je, budući da je bio profašistički, ugasila angloamerička uprava koja je uvedena u Puli sredinom lipnja 1945.

## Vanjske veze

* Povijest nogometa u Puli
Lidia Bastianich

**Lidia Giuliana Matticchio Bastianich** [ˈliːdja dʒuˈlja:na matˈtikkjo baˈstjaːnitʃ] (djevojačko ime **Lidia Giuliana Matticchio**; Busoler kraj Pule, 21. veljače 1947.), američka kuharica, autorica i restoraterica.

Specijaliziravši se u talijanskoj kuhinji, redovito je gostovala u javnoj televizijskoj kulinarskoj emisiji od 1998. godine. Godine 2007. pokrenula je svoju treću TV seriju *[[Lidia's Italy]]* (*Lidijina Italija*). Također posjeduje nekoliko talijanskih restorana u SAD-u zajedno sa svojom kćeri Tanyom Bastianich Manuali i sinom Joeom Bastianichom uključujući Felidiju (osnovala sa svojim bivšem mužem, Felice), Del Posto, Escu i Becco na Manhattanu, Lidia's Pittsburgh u Pittsburghu i Lidia's Kansas City u Kansas Cityju.

## Vanjske veze
* ''Lidia's Italy'' Lidia Bastianich's official Web site.
* ''Lidia's Italy'' na Internet Movie Databaseu
* ''Celebrity Judges''  2000 MasterChef USA official web site
Wilhelm Ehm

**Wilhelm Ehm** (Pula, 30. kolovoza 1918. - Rostock, 9. kolovoza 2009.), veteran Wehrmachta iz 2. svjetskog rata i istočnonjemački admiral, zamjenik ministra narodne obrane Njemačke Demokratske Republike i načelnik Narodne mornarice (Volksmarine).
Alen Floričić

**Alen Floričić** (Pula, 1968.), hrvatski umjetnik na području ambijentalne i instalacijske umjetnosti.

Floričić je započeo svoju umjetnički karijeru nakon završetka kiparske škole u Rijeci 1993. godine. Trenutačno živi i stvara u Rapcu.

Radio je s individualnim slikama i skulpturama tijekom 1990-ih. Nedavno je napravio nekoliko urbanim instalacija, ambijentalnih umjetničkih radova i umjetničkih filmova.

## Izvori

* Popis nedavnih izložaba 
* Profil na the-artists.org
Veslački klub Istra

**Veslački klub Istra** utemeljen je pod imenom *Società Nautica Pietas Iulia* 19. rujna 1886. u Puli. Član je Hrvatskoga veslačkog saveza.

## Historija

## Povezano
*Nautičko društvo Pietas Julia

## Vanjske veze
*Službene stranice Veslačkoga kluba Istre
Nadvojvotkinja Eleonora Austrijska

**Nadvojvotkinja Eleonora Austrijska** (njem. *Erzherzogin Eleonora von Österreich*; Pula, 28. studenoga 1886. - ?, 26. svibnja 1974.), najstarija kći nadvojvode Karla Stjepana i nadvojvotkinje Marije Terezije, princeze Toskane. Udala se za Alfonsa von Klossa 9. siječnja 1913. u Saybuschu u Poljskoj.

Pripadala je Habsburško-lorenskoj kući. Krštena je kao Eleonora Marija Imakulata Kristina Josipa Sostenezija (njem. *Eleonora Maria Immakulata Christina Josepha Sosthenesia*). Nosila je titulu vojvotkinje Austrije (njem. *Erzherzogin von Österreich*), odnosno u razgovornom stilu, NJ. Ces. i Kr. Vis. vojvotkinje Austrije. Udajom je promijenila prezime u von Kloss.
Albino Crnobori

**Albino Crnobori** (Premantura, 1. ožujka 1941.) je hrvatski političar, pravnik, novinar i esejist. Živi u Stubičkim Toplicama, jedno je vrijeme bio direktor Radija Pule.

Godine 1970. bio je u glavnom odboru čakavskog sabora.

Bio je među prvim organizatorima (Martin Bizjak, Krsto Skazlić, Života Pajić, Jovica Todorović, Josip Kralj, Mario Rubbi, Dušan Ćurić, Boško Obradović, Armando Debeljuh, Miro Ploj, Alfio Klarić, Ivica Percan i dr.) Međuklupskog autorskog festivala amaterskog filma

Obnašao je dužnost savjetnika potpredsjednika Vlade RH od 1993. do 1994. godine. Bio je saborski zastupnik.

Ljerka Car Matutinović ga je opisala kao "*pozitivno opsjednuta svojim istarskim kantunom, osebujnošću zavičajnih prostora koji su dali smisao njegovu životu i po kojima je opstao kao – Istranin i Hrvat!*".

Odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Antuna Radića (1995.).

## Djela

* "Losture", 1957. (pogovor Ljubica Filipić-Ivezić)
* "Protiv kulturnih feuda", 1981.
* "Istarski razgovori Prilog viziji razvitka modernoga hrvatskog društva u Istri", (autor Nevio Šetić, urednik Albino Crnobori), 2003.
* "Pedeset pulastri", 2006.
* "Fildešpanja ili mladost", zrela dob i zalaz mnogih Premanturskih izraza i fraza, 2017.
* "U snu", 2019.
* "Znakovi posred puta", 2024.

## Izvori
* Ljerka Car Matutinović: Hrvatska proza. Za književne sladokusce. Albino Crnobori, Pedeset pulastri. O naravi i sudbinama Istrana, Profil, Zagreb, 2006. , Vijenac, br. 359 - 6. prosinca 2007.
* M. Ćurić: Međuklupski autorski festival amaterskog filma, Istrapedija
* Katalog HAZU 
* Najavljeni 8. dani eseja u Puli, Glas Istre, 15. listopada 2010.
* Imehrvatsko.net
Johann Palisa

**Johann Palisa** [ˈjoːhan paːˈliza] (Troppau, 6. prosinca 1848. – Beč, 2. svibnja 1925.), austrijski astronom.

Jedan od najpoznatijih otkrivača malih planeta u povijesti astronomije te najveći otkrivač asteroida vizualnom metodom. U Beču je studirao matematiku i astronomiju, ali prekida studij da bi se posvetio praktičnim opažanjima i 1872. godine prihvaća službu predstojnika Mornaričke zvjezdarnice u Puli. Refraktorskim teleskopom 1874. godine otkriva svoj prvi asteroid koji imenuje (136) Austrija. Tim otkrićem i Austro-Ugarska ulazi u krug država koje sudjeluju u otkrivanju asteroida te mu za to postignuće Car osobno dodjeljuje orden. Do 1880. godine otkriva iz Pule sveukupno 28 malih planeta (asteroida) od kojih neki nose imena vezana s Istrom i Hrvatskom: (142) Puljanka, (143) Jadran, (183) Istra. Ponudu da u Beču radi s novopostavljenim, tada najvećim teleskopom na svijetu Palisa prihvaća i 1890. godine rad nastavlja na bečkoj zvjezdarnici. Ondje u rad uvodi i astrofotografiju te do kraja života otkriva još 94 novih asteroida. Sa sveukupno otkrivena 122 mala planeta postaje jedan od njihovih najvećih otkrivača, a uz nekoliko skandala koje je priredio krutoj znanstvenoj zajednici, ostaje poznat i kao anegdotska ličnost. Ostat će zapamćen i po prvom spominjanju svjetlosnog onečišćenja koje umanjuje kvalitetu bečkog neba. Njemu je u čast asteroid otkriven s hajdelberške zvjezdarnice dobio ime (914) Palisana, a na Mjesecu je jedan krater nazvan Palisa. Komet koji je 1879. godine otkrio iz Pule, C/1879 Q1 (Palisa), nosi njegovo prezime.

Kad je 1993. godine svemirska sonda Galileo snimila iz blizine asteroid Idu koji je J. Palisa otkrio s bečke zvjezdarnice, Međunarodna astronomska unija odlučila je da će se neke od reljefnih struktura nazvati po otkrivaču i mjestima vezanima s njegovim djelovanjem, pa sad na Idi postoji *Palisa regio* (lat.: regija Palisa), kao i *Pola regio* (lat.: regija Pula).
Elvis Scoria

**Elvis Scoria** (Pula, 5. srpnja 1971.), je bivši hrvatski nogometaš i nogometni trener koji trenutačno vodi Slaven Belupo.

Igrao za klubove HNK Rijeka, NK Croatia (Zagreb), NK Istra (Pula), NK Zagreb, Lleida.

Trenersku karijeru je započeo u Puli u klubu *Uljanik* (sadašnja NK Istra 1961). Sezone 2002./2003., je sa *Uljanikom*, tada drugoligašem stigao do finala kupa, što je još uvijek najveći klupski uspjeh. Sezone 2004/2005.,  uspio je sa Rijekom otići stepenicu više te osvojiti kup pobjedom protiv Hajduka u finalu. HNK Rijeka je te sezone pod Scorijinim vodstvom igrala odličan nogomet, te se je borila i za naslov prvaka države. Scoria je postao milljenik riječkih navijača, koji su mu skandirali i u vremenima kada je bio trener drugih klubova. Sezone 2006/2007. opet je, ovaj put s Slaven Belupom, igrao u finalu kupa. Iste je sezone u tom klubu ostvario 5. mjesto u hrvatskom prvenstvu. U sezoni 2007./08. vraća se u Istru 1961 te nakon sezone i pol uspijeva klub uvesti u Prvu ligu. Zbog niza nelakotnih okolnosti i loših rezultata u Prvoj HNL, Elvis sporazumno raskida ugovor sa NK Istrom 1961 02.11.2009. Da se očekuje neka nova suradnja sa Elvisom u budućnosti potvrđuje i komentar izvršnog dopredsjednika NK Istre 1961 Ivana Heraka nakon sporazumnog raskida ugovora: "Sve je ispalo više nego korektno, i s naše i s njegove strane. U prvom planu bili su interesi kluba i upravo će zbog toga, koliko god to danas zvučalo nestvarno, vrata našeg kluba Elvisu Scoriji, kada je u pitanju buduća suradnja, uvijek biti otvorena." Elvis Scoria sada ponovno trenira Rijeku. Zbog neslaganja s upravom, pred početak sezone 2011./2012., Scoria sporazumno raskida ugovor. Na novi angažman ne čeka dugo, u kolovozu 2011. potpisuje dvogodišnji ugovor s grčkim prvoligašem FC Kavala. Međutim, tri dana prije početka prvenstva Kavalu zbog namještanja utakmica grčki nogometni savez izbacuje u četvrtu ligu iako je već bila kažnjena sa minus osam bodova u prvoj ligi, te Scoria napušta klub.

Elvis Scoria preuzeo je 2. svibnja 2012. trenersku palicu u Rijeci, koja je u trenutku preuzimanja bila u lošoj situaciji i prijetilo joj je ispadanje iz prve lige.

Njegov otac Sergio Scoria je također trener, te je u više navrata bio na klupi NK Istre, a trenutačno radi kao skaut za omladinsku školu Istre 1961.

## Izvori
Vladimir Barović

**Vladimir Barović** (Banja Luka, 7. novembra 1939. – Vis, 29. septembra 1991.) bio je jugoslavenski admiral.

## Biografija

Vladimir Barović rođen je 7. novembra 1939. u Banjoj Luci od oca Petra Barovića i majke Nade Benigar. Godine 1960. stekao je čin pomorskog potporučnika, a 1982. čin kapetana bojnog broda. Nakon što je 1991. razriješen službe komandanta 9. vojno-pomorskog sektora (Boka), sa sjedištem u Kumboru, postavljen je za komandanta 5. vojno-pomorskog sektora (Pula), zamijenivši na toj funkciji kontraadmirala Marjana Pogačnika. U službi komandanta puljskog garnizona sudjelovao je u pregovorima oko povlačenja JNA iz Pule, gdje je ostao upamćen po izjavi: "Ovdje neće biti razaranja dok sam ja komandant, a ako ipak budem prisiljen narediti razaranje Pule i Istre, mene tada više neće biti."

Na mjesto pomoćnika komandanta Vojno-pomorske oblasti JRM-a, koje je do tada obnašao admiral Fridrih Moretti, upućen je u septembru 1991. Po dolasku u Vis, gdje se nalazilo komandno mjesto JRM-a, preuzeo je novu dužnost i iste večeri u zgradi ambulante Vojno-pomorskog uporišta Vis izvršio samoubojstvo pucnjem u sljepoočnicu. U oproštajnom pismu napisao je, između ostalog, da se odlučio na samoubojstvo jer nije htio ratovati protiv hrvatskog naroda. Izrazio je neslaganje s vrhovnom komandom JNA navodeći je da je napad JNA na Hrvatsku "suprotan crnogorskoj časti". Posmrtni ostaci preneseni su mu s Visa i pokopan je na groblju u Herceg Novom.

## Odlikovanja

Na prijedlog nevladine organizacije Građanska alijansa, SUBNOR-a i antifašista Crne Gore Vladimir Barović je postumno odlikovan Ordenom za hrabrost koji mu je 12. jula 2016. dodijelio crnogorski predsjednik Filip Vujanović.

## Činovi
*  pomorski potporučnik (1960.)
*  kapetan bojnog broda (1982.)
*  kontraadmiral (1990.)

## Povezano

* Krsto Đurović

## Reference

## Literatura
*
Nataša Dragun

**Nataša Dragun** (Zadar, 18. siječnja 1966.) samostalna glazbena umjetnica. Uz flautu, svira i blok flaute, okarinu, saksofon i kaval.

## Biografija
Nataša Dragun osnovno je i srednje obrazovanje završila u Puli. Diplomirala je hrvatski jezik i književnost i organizaciju kulturnih djelatnosti na Pedagoškom fakultetu u Rijeci. Počela je svirati s osam godina, kada se sama upoznala s blok flautom.

## Glazbene aktivnosti
Od 1998. svake godine u Puli organizira koncerte “Flauta, sax i prijatelji”. Nastupa solistički, te u brojnim komornim sastavima: “Evergrin kvartet”, kvartet “Pro et contra”, duo “Magic Flutes”, “Swinging Flutes”, trio “NaSaSa”, ansambl “5/8”. Članica je pulskih orkestara, surađuje sa suvremenim skladateljima. Članica je strukovnih udruga HDGU, HUOKU i HGU.

U Puhačkom orkestru grada Pule i njegovim sekcijama (Big Band Pula, Salonski orkestar) svira od osnutka. U razdoblju od 1995. do 1998. bila je članica Simfonijskog orkestra INK Pula. Solistički nastupa uz Istarski simfonijski i Europski komorni orkestar, Simfonijski orkestar INK Pula te Puhački orkestar grada Pule.

Nataša Dragun bilježi brojne nastupe u zemlji i inozemstvu (Slovenija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Italija, Austrija, Češka, Njemačka), snimanja za radio i TV postaje. Sudjeluje na snimanju više nosača zvuka (Frottole, Musica Histriae Rediviva, Istarski puhači, Plavetnilo duše, Meduline selo moje). Suradnica je Pula Film Festivala. Svira i u orkestru DKUS-a Mendula iz Medulina te u ansamblu “Despina” Makedonskog kulturnog foruma iz Pule.

Organizacijom koncerata bavi se kao dio tima Puhačkog orkestra grada Pule i Istarskog pododbora HDGU-a te samostalno.

## Nagrade
Za knjigu stihova i za najboljeg studenta.