open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Milan Grlović

**Milan Grlović**, (Križevci, 10. listopada 1852. - Zagreb, 9. lipnja 1915.) hrvatski novinar, publicist, prevoditelj, kritičar i književnik. U Križevcima je pohađao pučku školu, u Varaždinu gimnaziju. U Pragu i Beču studirao je pravo. Za studija u Beču uređivao je zabavnik hrvatske omladine *[[Velebit (almanah)|Velebit]]*. U Zagrebu je vlastitim sredstvima izdavao i uređivao prvi hrvatski informativni list *[[Hrvatski svjetozor]]* (1877.g.-1878.g.) u kojem je iznio potrebu osnivanja profesionalnog društva radi poboljšanja socijalnog položaja i neovisnosti novinara. Pisao je za listove *[[Vijenac (časopis)|Vienac]]*, *[[Obzor (novine)|Obzor]]*, *Hrvatski svjetozor*, *[[Smotra (časopis)|Smotra]]*, *[[Prijatelj naroda]]*, *[[Agramer Tagblatt]]*, *[[Ljetopis (časopis)|Ljetopis]]*, *[[Prosvjeta (časopis)|Prosvjeta]]*, *[[Nada (časopis)|Nada]]*, *[[Hrvatsko pravo]]*, *Hrvatska*, *[[Savremenik]]*, *[[Ustavnost (novine)|Ustavnost]]*, *[[Narodne novine]]*, a osim *Velebita* i *Hrvatskog svjetozora* uređivao je *[[Pozor (Zagreb, 1860.)|Pozor]]*, *[[Smotra|Smotru]]*, *Prijatelj naroda*, *Ljetopis*, *Narodne novine*. Pripada među utemeljitelje Društva hrvatskih književnika. Osnovao je i bio prvi predsjednik Hrvatskog novinarskog društva. Osnovao je i prvu hrvatsku informativnu agenciju. Njegovo ime nosi priznanje koje Hrvatsko novinarsko društvo dodjeljuje zaslužnim novinarima.
Pisao je kazališne, glazbene i književne kritike, pjesme, feljtone, novele, putopise; napisao je roman Prometej te vodio dnevnik. Objavio je *Album zaslužnih Hrvata 19. stoljeća*. Sastavio je pregled tiska za 1894.g. Bavio se prevođenjem s njemačkog, talijanskog i engleskog jezika.

## Izvori
#Milan Grlović. //Proleksis enciklopedija : prva hrvatska opća i nacionalna online enciklopedija. URL:  https://enciklopedija.carnet.hr/natuknica.aspx?ID=29687&upit=grlović&tip= (20. svibnja 2012.), http://proleksis.lzmk.hr/24595/ (9. lipnja 2014.)
#Horvat, J. Povijest novinstva Hrvatske 1771-1939. Zagreb: Golden marketing ; Tehnička knjiga, 2003.
#Novak, B. Hrvatsko novinarstvo u 20.stoljeću . Zagreb: Golden marketing ; Tehnička knjiga, 2005.
#Novak, B. O ulozi važnosti Hine u hrvatskome medijskom prostoru.//Medijska istraživanja. 12,.1( 2006), str.  117-121. URL: http://www.mediaresearch.cro.net/clanak.aspx?l=hr&id=280  (20.5.12.)
#Katalog Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu. URL: http://katalog.nsk.hr/   (2.6.12.)
#Novosel, S. 153. Rođendan Milana Grlovića. Dostupno na URL: http://www.krizevci.info/index.php?option=com_content&task=view&id=666 (2.6.12.) 
#Petešić, Ć. Milan Grlović : prvi predsjednik hrvatskog novinarskog društva. Zagreb : Hrvatsko novinarsko društvo ; Križevci : Ogranak Matice hrvatske, 1992.
#Pravilnik o dodjeli priznanja zaslužnim novinarima *Milan Grlović*. Dostupno na URL: http://www.hnd.hr/hr/dokumenti/  (20.5.12.)

## Vanjske veze
* Križevci.info Sergej Novosel: 153. rođendan Milana Grlovića 
* Matica hrvatska  Žiril Petešić: Milan Grlović - prvi predsjednik Hrvatskoga novinarskog društva, izdavač: Matica hrvatska Križevci i Hrvatsko novinarsko društvo Zagreb, Križevci i Zagreb, 1992.
Beketinec

**Beketinec** je naselje u sastavu Grada Križevaca, u Koprivničko-križevačkoj županiji.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 38 stanovnika.


:

## Reference
Željeznička pruga Varaždin–Dalj

|}
**Željeznička pruga Varaždin–Dalj** (poznata i kao **Podravska magistrala**), jednokolosječna neelektrificirana regionala pruga duljine 250 km. Veći dio pruge prolazi kroz Podravinu, izravno povezujući dva najveća podravska grada Varaždin i Osijek. Pruga je od velikog značaja za putnički ali i za teretni promet (drvo, poljoprivredno - prehrambeni proizvodi, luka Osijek). Dionica Koprivnica - Varaždin je puštena u promet 16. prosinca 1937.

## Dionice

## Galerija

Datoteka:Railway Station in Koprivnica.jpg|Kolodvor Koprivnica
Datoteka:Osijek Train Station.JPG|Kolodvor Osijek
Datoteka:Osijek, nádraží, prosklený nadchod II.jpg|Nadhodnik u Osijeku
Datoteka:Zeljeznicka postaja u Slatini.JPG|Kolodvor Slatina


## Reference
Vilko Filipašić

**Vilko Filipašić** (Beketinec kod Križevaca, 22. lipnja 1874. - Zagreb, 1942. ), hrvatski pjesnik

Zaslužan željeznički djelatnik i pjesnik, bio je u Zagrebu nadzornik Državnih željeznica te pisac mnogobrojnih članaka i knjiga iz željezničarske problematike. Javlja se u periodici kao pjesnik pod pseudonimom **Milivoj Podravski**.

## Djela
Objavio je zbirku "Pjesme" (1900.) u kojoj je opisao potok Gliboki, Drnje kraj Koprivnice i okolicu. Razlog pisanja ove zbirke pjesama je bio taj što je odrastao i školovao se u Drnju gdje mu je otac bio učiteljem.
Nikola Zdenčaj

**Nikola Zdenčaj Zahromićgradski** (Veliki Raven pokraj Križevaca, 6. prosinca 1775. - Veliki Raven, 28. travnja 1854.), hrvatski političar.

## Biografija

Završio je studij prava u Zagrebu, te je od 1794. bio veliki odvjetnik i bilježnik križevačke županije. Obavljao je i dužnost dvorskog kaptola zagrebačkog 1808.-1816. godine. Poslije se povukao na svoje imanje u Veliki Raven, a 1827. bio je izabran za križevačkog podžupana, da bi 1830. bio hrvatski poslanik na Ugarskom saboru. Godine 1836. imenovan je upraviteljem kraljevske komore u Zagrebu, a 1838. velikim županom Zagrebačke županije. Kao veliki župan zagrebački pridonio je izbornoj pobjedi iliraca nad mađaronima.

Godine 1841. jedan je od osnivača i potpredsjednik *Hrvatsko-slavonskoga gospodarskog društva* (do 1847.).

Na zamolbu Frana Gundruma da ovjekovječi izgled i stanje grobova bračnog para Zdenčaja, a da se ne zaboravi značajnik i zaslužnik Nikola Zdenčaj, Dragutin Renarić naslikao je njihove grobove.

## Napomene


## Vanjske veze

* Nikola Zdenčaj
Marcel Kiepach

**Marcel pl. Kiepach** (Križevci, 12. veljače 1894. - ruska fronta, 12. kolovoza 1915.) bio je izumitelj, čudo od djeteta. Njegovi radovi pokrivaju područja elektronike, magnetizma, akustike, prijenosa zvučnih signala i transformatora.

Potomak je vlastelinske obitelji Kiepach, koja je došla u Križevce početkom 19. stoljeća i općenito utjecala na povijest grada. Studirao je gospodarske znanosti u Berlinu i elektrotehniku u Charlottenburgu.

U Berlinu je kao šesnaestogodišnjak 16. ožujka 1910. patentirao brodski kompas koji pokazuje sjever bez obzira na blizinu željeza ili magnetskih sila, a usavršio ga je i patentirao u Londonu 20. prosinca 1911. kao uređaj za daljinsko pokazivanje brodskog kompasa, koji se sastoji od ampermetara kao pokaznih instrumenata smještenih u raznim dijelovima broda, na čiji rad ne mogu utjecati magnetske sile niti magnetske mase u njihovoj blizini.

U Francuskoj je patentirao dinamo za rasvjetu vozila. Bio je to električni generator s mehaničkim pogonom samoga vozila. Njegov "mali transformator" za niski napon široko se primjenjivao po sustavu "Kiepach-Weiland", a patentirao je i strujni prekidač na principu strujnog tlaka za rendgen. Radio je i na raznim drugim područjima mehanike i elektronike. Dopisivao se s uglednim svjetskim znanstvenicima i izumiteljima.

Kad je izbio Prvi svjetski rat, javio se u dragovoljce i poginuo na ruskoj fronti u 21. godini. Njegovi su posmrtni ostaci 1917. doneseni u Križevce, gdje su položeni u obiteljsku grobnicu na Gradskom groblju.

Njegova dva patenta su uključena u veliku izložbu "Znanost u Hrvata: prirodoslovlje i njegova primjena" (lipanj-listopad 1996., Klovićevi dvori). Prof. Vladimir Muljević je govorio o njegovu radu na IV. međunarodnom simpoziju o novim tehnologijama 1993. U Križevcima djeluje Inovatorsko društvo "Marcel Kiepach". Gradski muzej Križevci posjeduje njegovu opsežnu dokumentaciju te brojne obiteljske fotografije i dokumente, a 2004. priređena je izložba o obitelji Kiepach u Križevcima.

## Vanjske veze
* Marcel Kiepach u Gradskom muzeju Križevci 
* Kiepachov život i rad
* Križevci.eu: Marcel pl. Kiepach
Ljudevit Vukotinović

**Ljudevit Farkaš Vukotinović** (pravo ime **Ljudevit Farkaš**; Zagreb, 13. siječnja 1813. – Zagreb, 17. ožujka 1893.), hrvatski književnik, političar, državni činovnik, znanstvenik i gospodarstvenik. Veliki župan križevački od 1861. do 1867.

## Biografija

Rođen je u Mletačkoj ulici br. 10 u Zagrebu. Jedan je od hrvatskih preporoditelja. Okušao se kao pjesnik, novelist i dramatičar, a bavio se i botanikom i mineralogijom. Zajedno s Josipom Kalasancijem Schlosserom objavljuje 1869. godine grandiozno djelo Flora Croatica, svojevrsni kompendij biljnih vrsta u Hrvatskoj. Zalagao se za otkup i objavljivanje radova Stjepana Schulzera Miggenburškog, tada najboljeg hrvatskog mikologa.

Također, bio je istaknuti istraživač na području prirodoslovlja. Pisao je o geološkim odnosima u Lici, Samoboru, Zagrebu i Moslavačkoj gori. Autor je prve hrvatske geološke karte. Bio je jasno oprijedjeljeni evolucionist.

Dana 1. siječnja 1867. izabran je među prvima za pravog člana JAZU.

O njegovim životnim postulatima govori misao koju je zabilježio u svojim memoarskim zapisima Mađaronstvo u Hrvatskoj:

## Djela

### Lirika i drame
* Golub: igrokaz vu chetireh zpeljavanjih, Zagreb, 1832.
* Pervi i zadnji kip: turobna igra v jednom zpelaju, Požun (Bratislava), 1833.
* Pěsme i pripovědka, Zagreb, 1840.
* Ruže i tarnje: pěsme, Zagreb, 1841.
* Pěsme domorodne (Pěsmarica), Sbirka 1, Zagreb, 1842.

## Izvori
Sveti Marko Križevčanin

**Sveti Marko Križevčanin** (Križevci, 1589.-Košice, 7. rujna 1619.) je bio katolički svećenik, misionar i teolog rodom iz današnje Hrvatske, koji je smrtno stradao za vrijeme vjerskih sukoba koji su koincidirali sa početkom Tridesetogodišnjeg rata, te naknadno stekao status mučenika, sveca i zaštitnika Bjelovarsko-križevačke biskupije.

## Biografija

Punim imenom zvao se **Marko Stjepan Krizin**. Rodio se u Križevcima, u biskupiji zagrebačkoj. Studirao je najprije u isusovačkom kolegiju u Grazu, gdje je stupio i u Marijinu kongregaciju. Kao kandidat zagrebačke biskupije bio je primljen u glasoviti rimski kolegij Germanicum et Hungaricum. Svojom je rukom ondje zapisao da je Hrvat, kako se to do danas sačuvalo u arhivu zavoda. Kao student odlikovao se bistrinom uma i krepošću. U Rimu se nalazio od 1611. do 1615. godine.

Postavši svećenik, vratio se u svoju zavičajnu biskupiju u kojoj je djelovao kratko vrijeme. Kardinal Petar Pázmány pozvao ga je u Ugarsku, učinio ga ravnateljem sjemeništa u Trnavi i ostrogonskim kanonikom. Kasnije mu je povjerio i upravu benediktinske opatije Széplak, kod Košica, koja je tada bila vlasništvo ostrogonskoga kaptola.

Košice su u ono doba bile utvrda ugarskoga kalvinizma. Da bi ojačao položaj malobrojnih katolika, gradski je upravitelj, namjesnik kralja Matije II., Andrija Dóczi pozvao u Košice dva isusovca: Stjepana Pongrácza i Melkiora Grodzieckoga. Njihov je dolazak izazvao nezadovoljstvo lokalnih kalvinista.

Oni su 13. srpnja 1619. godine optužili kalviniste da su izazvali požar u gradu. Kada je zapovjednik kalvinističke vojske Juraj Rákóczi, 3. rujna 1619. sa svojim trupama ušao u Košice, trojica katoličkih svećenika, među kojima se našao i Marko Krizin, su uhićeni. Kalvinistički svećenik Alvinczi je Rakoczyju predložio da se svi katolici u gradu pobiju; lokalno stanovništvo se, međutim, tome usprotivilo, smatrajući da se trebaju pogubiti samo katolički svećenici, a što je na kraju i učinjeno.

Tri svećenika, među kojima i Krizin, su tri dana izloženi mučenju, ne dobivši ni hrane ni vode. Rakoczy je Krizinu ponudio ne samo život, nego i crkveno imanje ako se odrekne katoličanstva i preobrati na kalvinizam. Krizin je to odbio te je zajedno sa druga dva svećenika pogubljen odrubljivanjem glave.

Vijest o pogubljenju se munjevito proširila tadašnjom Ugarskom, izazvavši zgražanje ne samo među katolicima, nego i protestantima. Usprkos toga, tadašnji samozvani ugarski protestantski kralj Gabor Bethlen nije dozvolio da mučenici budu dostojno i s počastima sahranjeni. To je dozvolio tek palatinove žene Kataline Pálffy.

Relikvije košičkih mučenika, dakle, i našega svetoga Marka, nalaze se u uršulinskoj crkvi u Trnavi.

Kanonizacija ili proglašenje svetima trojice košičkih mučenika: dogodila se 2. srpnja 1995. u Košicama, u Slovačkoj.

Spomendan sv.Marka Križevčanina je 7. rujna.

## Vanjske veze
* Križevci.eu: Sv. Marko Križevčanin
Sveta Helena (Križevci)

**Sveta Helena** je gradsko naselje Križevaca. Selo je smješteno podno Kalnika i udaljeno je 7 kilometara od grada Križevaca.

Selo ima oko 70 kuća. Ima i područnu školu Ljudevita Modeca, koju pohađa oko 30 djece koju vode 2 učiteljice.
Stjepan II. Lacković

**Stjepan II. Lacković** (mađarski **Lackfi II. István**; ? – Križevci, 27. veljače 1397.), Ugarski Palatin i hrvatsko-dalmatinski ban.

## Biografija

Stjepan Lacković, u historiografiji poznat i kao Stjepan Lacković Čakovečki, potomak je obitelji Lacković, koja vuče porijeklo od obitelji Herman, a vladala je u 14. stoljeću ondašnjom mađarskom pokrajinom Erdelj (danas Transilvanija u  Rumunjskoj). Njegovo prezime dolazi od osobnog imena osnivača obitelji, koji se zvao Ladislav (mađarski: László), skraćeno Lack, Laczk ili Lacko, a njegovi su potomci uzeli prezime Lacković.

Stjepan je bio sin Stjepana I. Lackovića, hrvatsko-slavonsko-dalmatinskog bana u razdoblju 1350-1352. godine, a unuk osnivača obiteljske loze Ladislava. Imao je niz titula, odnosno obnašao mnoge dužnosti, među kojima su, uz naslov bana Hrvatske i Dalmacije, bile: erdeljski (transilvanski) vojvoda (1372-1376.), ugarski palatin (1387-1397.), knez Zadra (1383, 1387-88., 1391-92.), gospodar Međimurja i Čakovca, Zagorja, Lendave (Slovenija), Keszthelyja (Mađarska), zatim župan mađarskih županija Zala, Veszprém i Győr, te južnoslovačke pokrajine Komarno uz rijeku Dunav.

Hrvatskim banom bio je u dva navrata, i to u razdoblju 1371-1372. godine, te 1383-1384.

27. kolovoza 1376. godine Stjepan II. Lacković, tadašnji vlasnik Međimurja, zajedno sa svojim bratom Dionizijem (mađ. Dénes) osniva poznati pavlinski samostan u Svetoj Jeleni (današnji Šenkovec kod Čakovca), posvećen Uznesenju blažene djevice Marije i Svim svetima. U sklopu tog samostana nalazili su se, između ostalog, i grobovi u koje su sljedećih stoljeća sahranjivani mnogi članovi velikaške obitelji Zrinski.
  
U političkim previranjima toga doba, Lacković je bio pristaša kralja Karla Dračkoga, i stao uz nezadovoljnike koji su bili protiv Nikole Gorjanskog i kraljice Elizabete. Podržavao je bosanskog kralja Tvrtka I, a poslije njegove smrti jedan je od vođa pristaša Ladislava Napuljskoga. Kralj Žigmund Luksemburški postavio ga je za jednog od vojskovođa svoje vojske 1396. godine u bitki s Turcima kod Nikopolja. Poslije tog poraza postaje veliki protivnik kralja Žigmunda. Međutim, nakon što mu je kralj poslao salvum conductum (pismeno jamstvo) te ga taktički pozvao, Lacković je došao na zasjedanje Hrvatskog sabora u Križevce, na kojemu je predsjedao sam kralj. Nakon žestoke svađe o krivnji oko Nikopolja, kraljevi pristaše su mačevima sasjekli Stjepana i njegova sinovca Andriju. U povijesti je taj događaj zabilježen kao Krvavi križevački sabor.

## Izvori

* Lackovići iz plemićkog roda Herman 
* Obitelj Lacković s češko-mađarskom varijantom imena
* Uzroci i posljedice Krvavog sabora u Križevcima

## Vanjske veze

* [Spomenik Stjepanu II. Lackoviću Čakovečkom u središtu grada Keszthelyja, Mađarska](http://www.szoborlap.hu/szobrok/fotok_30/6080_(3197)_lackfi_istvan_nador_lovas_szobra_keszthely_kalmar_katalin_2000_2.jpg)
* [Natpis na postolju spomenika (u prijevodu): ''Stjepan II. Lacković Čakovečki, (ugarski) palatin, osnivač grada''](http://www.szoborlap.hu/szobrok/fotok_30/6080_(5280)_lackfi_istvan_nador_lovas_szobra_keszthely_kalmar_katalin_2000_2.jpg)
Stanislav Stražnicki

**Stanislav Stražnicki** (Križevci, 22. srpnja 1883. - Zagreb, 22. srpnja 1945.), hrvatski pisac i kritičar.

Studirao je pravo u Zagrebu, a kompoziciju i muzikologiju studirao je u Leipzigu. Vodio je studentske pjevačke zborove, bio korepetitor zagrebačke opere, tajnik Gewandhausa u Leipzigu te profesor u srednjoj školi Muzičke akademije u Zagebu. Redovito je pisao za dnevnik "Novosti". Jedan je od prvih glazbenih komentatora Radio Zagreba.
Ivan Zakmardi Dijankovečki

**Ivan Zakmardi Dijankovečki** (Križevci, o. 1600. - Banska Bistrica, Slovačka 20. travnja 1667.), hrvatski humanist, pravnik, protonotar Kraljevstva (1644.), zamjenik bana i kralja u sudbenim poslovima.

Rođen je u uglednoj obitelji, koja je imala imanje Dijankovec i još neka druga imanja u tadašnjoj Križevačkoj županiji. Završio je isusovačku gimnaziju u Zagrebu i filozofiju u Olomoucu u Češkoj . Doveo je pavline u Križevce, koji su u gradu osnovali samostan, osnovnu i srednju školu. Utemeljio je Hrvatski zemaljski arhiv (1643). Sakupio je državne isprave i dao na čuvanje Zagrebačkomu kaptolu u Škrinji privilegija (*Cista privilegiorum Regni*), danas u Hrvatskom državnom arhivu. Po njemu je nazvana gimnazija u Križevcima te mu je podignut spomenik 1923. godine.

## Reference
Dubravko Detoni

**Dubravko Detoni** (Križevci, 22. veljače 1937.), hrvatski je glazbenik, skladatelj i pisac.

Tvorac je 130 komornih, simfonijskih, solističkih i elektroničkih skladbi, te niza projekata. Utemeljitelj je i umjetnički predvodnik (od 1970.) Ansambla Centra za nove tendencije (ACEZANTEZ), s kojima je izvodio i snimio mnoga djela. Izvođena su na svim kontinentima, na najvažnijim svjetskim festivalima, snimljena su u domovini i inozemstvu te izdana na 46 diskografskih izdanja.

Objavio je osam vrlo zapaženih knjiga glazbenih eseja i poezije. Dugogodišnji je glazbeni urednik HRT-a (od 1964.), i u tom je vremenu kreirao brojne serije radijskih i televizijskih emisija koje su često obrađivale dostignuća hrvatske glazbe.

## Biografija
Dubravko Detoni rođen je 22. veljače 1937. godine u Križevcima. U Zagrebu na Muzičkoj akademiji diplomirao je glasovir kod Svetislava Stančića i kompoziciju kod Stjepana Šuleka. Usavršavao se u Sieni kod Guida Agostia i Alfreda Cortota, u Varšavi kod Witolda Lutosławskia, Graźyna Bacewicza, u Darmstadtu kod Györgya Ligetia i Karlheinza Stockhausena, te u Parizu kod Johna Cagea.

Autor je velikog broja multimedijalnih projekata i eksperimenata, radijskih i televizijskih emisija, devet knjiga poezije i eseja, mnogobrojnih koncertnih i diskografskih komentara, te 130 opusa orkestralne, komorne, solističke, vokalne i elektroničke glazbe. U proteklih nekoliko desetljeća njegova su djela objavljena na 42 diskografska izdanja, koja su tiskana u Hrvatskoj i u svijetu, te su s velikim uspjehom izvođena na koncertima i uglednim festivalima. Za ova djela dobio je tri ugledne europske skladateljske nagrade, "Pariški biennale", "Međunarodna skladateljska tribina UNESCO-a" i "Premio Italia". Također je dobio i niz domaćih priznanja od koji su neka; godišnja nagrada Vladimir Nazor, nagrada Josip Štolcer Slavenski, nagrada zagrebačke glazbene kritike Zvono Lotršćaka, nagrada Matice hrvatske, višekratne nagrade Ministarstva kulture RH za najbolje djelo godine i mnoge druge.

Utemeljitelj je i umjetnički ravnatelj sastava za novi zvuk ACEZANTEZ (Ansambl Centra za nove tendencije Zagreb), s kojim je od 1970. godine obišao mnoge europske zemalje kao i dio Amerike i Azije. Sastav 1975. godine dobiva nagradu "Orfej", za najuspješniji ansambl godine. Dubravko Detoni svojim komentarima (koje objavljuje od 1963.), kao glazbeni pisac popratio je veliki broj domaćih (pra)izvedbi.

Od 1964. godine glazbeni je urednik HRT-a. Autor je mnogobrojnih serija radijskih i televizijskih emisija, koja su se najčešće bavile dostignućima hrvatske glazbe. Kao umjetnički producent Glazbene proizvodnje HRT-a pratio je snimanja i montirao veliki broj trajnih snimki, koja su većinom bila djela hrvatskih skladatelja, a mnoga su kasnije objavljena u Hrvatskoj i inozemstvu.

## Nagrade
* Pariški biennale
* Međunarodna skladateljska tribina UNESCO-a
* Premio Italia
* Godišnja nagrada Vladimir Nazor
* Nagrada Josip Štolcer Slavenski
* Nagrada zagrebačke glazbene kritike Zvono Lotršćaka
* Nagrada Matice hrvatske
* Višekratne nagrade Ministarstva kulture RH za najbolje djelo godine
* 2007. - Dobitnik Porina za životno djelo

## Reference
Ivan Lepušić

**Ivan Lepušić** (Zagreb, 10. ožujka 1855. - Apatovac kod Križevaca, 25. kolovoza 1906.), hrvatski je pjesnik i književnik.

Po završetku učiteljske škole službuje najprije u Bosni i Hercegovini, a zatim u Hrvatskoj: Virje, Glogovnica i Apatovec, gdje ostaje do kraja života. Pisao je basne, crtice, pripovijetke, drame. Objavio je četrnaest knjiga proze i zbirku pjesama "Pjesnička povijest".

## Poznatija djela
* *Pjesnička povijest* - zbirka pjesama
* *Sto izvrsnih basana*
* *Majčin amanet*
* *Slike iz Bosne*
* *Propast bosanskog kraljevstva*
* *Bosanke*

Godine 1909. u Apatovcu Braća Hrvatskog zmaja postavljaju mu spomen-ploču. Kulturno-umjetničko društvo toga sela nosi njegovo ime.
Vanessa Radman

**Vanessa Radman** (Križevci, 1974.), hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Zora dubrovačka" kao Maris Menčetić - Knego (2013.)
* "Pod sretnom zvijezdom" kao Sibila Vidić (2011.)
* "Der letzte Bulle" kao Irina Nazaref (2010.)
* "Šesto čulo" kao Lucija Skoko (2010.)
* "Ples sa zvijezdama" kao natjecateljica (2009.)
* "Zakon ljubavi" kao Maja Lena Nardelli (2008.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Elisabeth "Lisa" Cohen (2007.-2008.)
* "Obični ljudi" kao Vanja Kincl (2006.-2007.)
* "SOKO Köln" kao Kerstin Reuter (2006.)
* "Ein Fall für zwei" kao Boljana (2005.)
* "SOKO Leipzig" kao Martina Scholz (2005.)
* "Cobra 11, specijalci s autoputa" kao Geliebte (2001.)
* "Der Fahnder" kao Elena (2001.)

### Filmske uloge
* "Die Liebe der Kinder" kao dobavljačica (2009.)
* "Absolution" kao Lena (2007.)
* "Gegenüber" kao Jessy (2007.)

## Vanjske veze
*
Pavlinski samostan i crkva sv. Ane u Križevcima

**Pavlinski samostan i crkva sv. Ane u Križevcima** su nekadašnji pavlinski samostan, a danas župni dvor i župna crkva u središtu Križevaca.

Pavlinski samostan je građen od 1699. do 1741. godine, a ideja je postojala i prije, u vrijeme povlačenja Turaka. Nastao je na posjedu Ivana Zakmardija, koji ga je darovao. Pavlini su bili nositelji obrazovanja u Križevcima preko 120 godina poučavajući u osnovnoj školi, njemačkoj školi i gimnaziji. Car Josip II. 1786. godine, ukida pavllinski red, samostan postaje župni dvor, a crkva župnom crkvom.

Samostan je hodnikom spojen s crkvom sv. Ane. Zgrada samostana ima jedan kat i klaustar, gdje su se nalazile školske prostorije. Na katu je bila knjižnica.

Crkva sv. Ane je jednobrodna ranobarokna s pravokutnim svetištem. Obnovljena je prema nacrtima Hermanna Bolléa. U crkvi se nalaze vrijedni predmeti i slike od gotike do rokokoa.  Neke od slika pripadaju među najranije slike pavlinskog slikarskog kruga.

Prilikom obnove tornja crkve 2004. godine građevinski radnici pronašli su u "jabuci" kupole zanimljive poruke iz prošlosti nekadašnjih križevačkih gradonačelnika.

## Orgulje
Ferdo Heferer je izgradio orgulje crkve 1891. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju:

Spojevi: I-P, II-I. 
Trakture su mehaničke s registarskim kancelama.

## Reference

## Literatura
* Armano, Emin: *Orgulje hrvatskih graditelja. Tragom Ladislava Šabana*, ITG, Zagreb 2006.

## Vanjske veze
* Župa Sv.Ane Križevci
Branko Hrg

**Branko Hrg** (Kalnički Potok, 26. rujna 1961.), hrvatski političar. Bivši je predsjednik Hrvatske seljačke stranke (HSS) i gradonačelnik Grada Križevaca.

## Biografija
Branko Hrg rodio se 1961. godine u Kalničkom Potoku. Osnovnu školu završio je u Kalniku, a Srednju školu u Križevcima te Višu pedagošku školu u Zagrebu. Od 1982. do 1992. godine radio je u O.Š. sv. Petar Orehovec. Od 1993. do 1997. godine bavi se i poljoprivredom, bio je direktor privatnog poduzeća i rukovoditelj komercijale u ugostiteljsko-turističkom poduzeću u Križevcima.

## Politička karijera
Branko Hrg je od 1992. godine član Hrvatske seljačke stranke. Nakon 1993. obnaša dužnost tajnika GO HSS Križevci, predsjednika Podžupanijske organizacije HSS Križevci, člana Predsjedništva Županijske organizacije i Predsjedništva HSS-a, a od 1999. godine obnaša dužnost predsjednika GO HSS Križevci.
Za gradonačelnika Križevaca izabran je 2001., nakon prijevremenih izbora za Gradsko vijeće Grada Križevaca. Na redovitim izborima za Gradsko vijeće HSS ponovno osvaja mandat te je ponovno izabran za gradonačelnika. Po treći put izabran je za gradonačelnika Križevaca nakon izbora 2005. godine, gdje HSS osvaja apsolutnu vijećničku većinu, a na neposrednim lokalnim izborima za gradonačelnika u svibnju 2009. godine s 54,79 % glasova birača i po četvrti put postaje gradonačelnikom Grada Križevaca.

### Predsjednik HSS-a
Pobijedio je Damira Bajsa na Izbornoj skupštini u Zagrebu 28. siječnja 2012. godine a izabran je većinom glasova. Naslijedio je Josipa Friščića, a dužnost predsjednika obnašao je od siječnja 2012. godine do 19. ožujka 2016. godine kada ga je naslijedio Krešo Beljak. Stranku je preuzeo u najtežem trenutku, kada je HSS u Hrvatskome saboru imao tek jednoga zastupnika, što je bio uvjerljivo najlošiji rezultat u povijesti stranke.

Iz stranke je izašao nakon što je novoizabrani predsjednik Krešo Beljak, poznat po svojim ljevičarskim uvjerenjima, potpisao koalicijski sportazum sa SDP-om.

### Izbori za Hrvatski sabor 2016.
Na izborima za Hrvatski sabor 11. rujna 2016. godine bio je izabran kao nestranački kandidat na listi Hrvatske demokratske zajednice (HDZ) i Hrvatske socijalno-liberalne stranke (HSLS).

### Hrvatska demokršćanska stranka
U studenome 2016. godine pristupio je Hrvatskoj demokršćanskoj stranci. U 9. sazivu Hrvatskoga sabora obnaša dužnosti člana Odbora za poljoprivredu i Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu i predsjednik je Kluba zastupnika Hrvatske demokršćanske stranke (HDS) i Hrvatske socijalno-liberalne stranke (HSLS).

## Izvori
Petar Babić (književnik)

**Petar Babić** (Križevci, 10. travnja 1974.) je hrvatski književnik.

## Biografija

Osnovnu i srednju školu završio je u Križevcima, diplomirao je kroatistiku na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Objavio je roman Abecedarij (Naklada MD, biblioteka Quorum, Zagreb, 1997.) i roman-novine Babylondon (Matica hrvatska – Ogranak Križevci, 2001.). Uvršten je u antologiju nove hrvatske proze devedesetih Igora Štiksa i Dalibora Šimprage 22 u hladu (Celeber, Zagreb, 1999.). Suautor je u zajedničkoj zbirci proze Pet autora traži naslov (KVARK&Dataart+, Čakovec, 2005.). Dobitnik je više nagrada za kratku priču: Zlatne bravure Pričigina 2009. za priču Era vodennarodnjaka, Brončane bravure Pričigina 2008. za priču Ljubav jednog klona, Druge nagrade Galovićevih jeseni 2011. za kratku priču Pijetlovo oko, 3. nagrade Karlovačkog književnog kruga 2002. za priču Svinje predosjete klanje, 1. nagrade Stjepan Kranjčić 2009. za priču Ispovjedaonica, 3. nagrade Stjepan Kranjčić 2010. za priču Ja, Marko Krizin, Hrvat iz zagrebačke dijaceze. Prozu je objavljivao u brojnim časopisima i novinama: Republici, Vijencu, Večernjem listu, Karlovačkom listu, SamoTresu, Nagnućima te po internetskim portalima.

Živi i radi u Križevcima kao profesor hrvatskog jezika gdje moderira književne večeri Poluvrijeme poezije.
Predrag Heruc

**Predrag Heruc – Braco** (Križevci, 3. srpnja 1926. – Kupčina, 7. ožujka 1945.), športaš i sudionik Narodnooslobodilačke borbe.

## Biografija
Rođen je 1926. godine u Križevcima. Pohađao je gimnaziju u Zagrebu. Već kao učenik, isticao se kao športaš rukometaš i skijaš. Bio je reprezentativac Jugoslavije u tim športovima kao junior.

Na Petoj realnoj gimnaziji u Zagrebu, nakon proglašenja NDH, ilegalno je bio povezan s profesorom Bogdanom Ogrizovićem. U studenom 1943. godine, zbog opasnosti da njegovo ilegalno djelovanje otkriju ustaše, morao je prijeći u partizanski odred. Od 1944., bio je član komisije za razmjenu zarobljenika, jer je dobro znao njemački jezik. Te je godine prešao u borbenu jedinicu. Iste je godine postao poručnik-komesar bataljuna Prve karlovačke udarne brigade NOVJ. Na toj dužnosti poginuo je 7. ožujka 1945. godine u Kupčini, u borbi s ostatcima fašističkih postrojbi.

## Nasljeđe
Njegovim imenom nazvana je industrija tekstilne konfekcije, športskih potrepština „Sport-Heruc“ u Zagrebu 1947. godine. Tvrtka je 1990-ih promijenila ime u „Heruc galerija“.

Nekad su se svake godine pod imenom „Heruc memorijal“ priređivala skijaška natjecanja u spustu i slalomu.

## Literatura
*Stipe Ugarković, dr. Ivan Očak, *Zagreb grad heroj: spomen-obilježja revoluciji*. „August Cesarec“, Zagreb 1979. godina.
Fran Gundrum Oriovčanin

Dr **Fran S. Gundrum - Oriovčanin** je bio hrvatski pisac i prevoditelj. Živio je u Križevcima u drugoj polovici 19. i početkom 20. stoljeća. Napisao je mnoštvo manjih djela različitog sadržaja te mnoštvo knjiga poučnog sadržaja, osobito iz područja narodnog zdravlja i osobne higijene.
Knjige su dobile preporuku visoke kraljevske zemaljske vlade u Zagrebu za nabavu knjižnicama srednjih i pučkih učiona u Kraljevini Hrvatskoj i Slavoniji.
Prevodio je djela s bugarskog jezika.

Dragutin Renarić je preko Frana Gundruma Hrvatskom povijesnom muzeju darovao dekoriranu bocu za rakiju.

Radio je na tome da se ne zaboravi ime zaslužnika Nikole Zdenčaja.

## Djela
*Alkohol - otrov
*O vožnji na biciklu
*Nešto o obrtničko-radničkom zdravstvu
*Alkohol i djeca
*Doček bana Jellačića u Križevcu
*Zdravstvo spolnog života
*Njega zubi
*Tobožnja hrvatska kruna
*Iz križevačkog kraja
*Njega kose
*O produljenju života
*Kapavac
*Plivanje

Prijevodi:
*Kazalarska carica (autor Ivan Vazov)
*Baj Ganjo (autor Alek Konstantinov)

## Izvori
*Neven, rubrika Književnost. 15. svibnja 1910., str. 38
Đurđic (Križevci)

**Đurđic** je naselje u sastavu Grada Križevaca, u Koprivničko-križevačkoj županiji.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 267 stanovnika.


:

## Reference
Dragutin Renarić

**Dragutin Renarić** (Dugo Selo, 1872. - Križevci, 1944.) je bio hrvatski slikar i grafičar. Rođen u Zagrebu 1872. Bio učitelj u Križevcima, likovni pedagog u Osijeku i profesor na gimnaziji u Vukovaru. Zadnje godine života proveo je u Križevcima. Slikao je u tehnici ulja, akvarela i bakropisa. Slikao motive gradova u kojima je živio i radio. Na zamolbu Frana Gundruma da ovjekovječi izgled i stanje grobova bračnog para Zdenčaja, a da se ne zaboravi značajnik i zaslužnik Nikola Zdenčaj. Umro je u Križevcima 1944. Bio je sudionik hrvatskog narodnog preporoda. 

Dekorirao je interijer Freudenreichove dvorane u Hrvatskom domu u Vukovaru: njegova je vukovarska veduta krasila vrh scenskog okvira, a ista je uklonjena pri adaptacijama Doma za gradsko kazalište tijekom 1960-ih i ranih 1970-ih. 

Hrvatskom povijesnom muzeju je preko Frana Gundruma darovao dekoriranu bocu za rakiju.

## Izvori
* Terezija Horvat: Obljetnice u 2011. i 2012. godini, CrIs, g. XIII., br. 1/2011., str. 465.
* http://www.krizevci.info/forum/index.php?topic=10920.15 
* Muzej Grada Zagreba - izložbe

## Vanjske veze
*Dragutin Renarić, Kožarska ulica, 1936., kolorirani bakropis
Branko Zorko

**Branko Zorko** (Hodošan 1. srpnja 1967) hrvatski atletičar

Karijera kao atletičar (1985 - 2005). Branko Zorko najčešće je trčao utrku od 1500m. Živi u Križevcima, za čiji je atletski klub i trčao tijekom cijele karijere. Branko Zorko osvojio je prvu međunarodnu medalju za Republiku Hrvatsku, te je 5 puta sudjelovao na olimpijskim igrama.

1992. godine dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar".

**Važniji nastupi:**

Olimpijske igre u:

*Seoulu 1988.
*Barceloni 1992.
*Atlanti 1996.
*Sydneyu 2000.
*Ateni 2004.

**Osvojena mjesta**

Glasgow (1990.): Europsko dvoransko atletsko prvenstvo
3000 m, 3. mjesto - brončana medalja

Genova (1992.): Europsko dvoranska atletsko prvenstvo
1500 m, 3. mjesto - brončana medalja

Toronto (1993.): Svjetsko dvoransko atletsko prvenstvo
1500 m, 3. mjesto - brončana medalja

Pariz (1994.): Europsko dvoransko atletsko prvenstvo
1500 m, 2. mjesto - srebrna medalja

Helsinki (1994.): Europsko otvoreno atletsko prvenstvo
1500 m, 3. mjesto - brončana medalja

**Nositelj hrvatskih rekorda na:**
* 1500m (3:33,30)
* milju (3:52,64)
* 2000m (4:58,02) i
* 3000m (7:48,42).

Važniji rezultati:

* brončana medalja na dvoranskom Europskom prvenstvu 1992.
* brončana medalja na Europskom prvenstvu 1994.
* srebrna medalja na dvoranskom Europskom prvenstvu 1994.

## Vanjske veze
* Križevci.eu: Branko Zorko
Stari grad Đurđevac

**Stari grad [[Đurđevac]]** je dao izgraditi pečuški biskup Sigismund Ernušt najvjerojatnije oko 1488. godine. Grad, odnosno utvrda, sagrađen je na uzvisini usred močvare sjevernije od tadašnjeg mjesta Đurđevca (Sv. Jurja) zbog prijeteće turske opasnosti i stalnih sukoba među velikašima. 

Đurđevački kaštel građen je najvjerojatnije negdje u razdoblju od 1477., kada je Sigismund Ernušt, član plemićke obitelji Ernušt, nasljedio bogate đurđevačke posjede, do oko 1488. godine. Ove teze potvrđuje grb Sigismunda Ernušta, najljepši i najsjajniji spomenik renesanse u sjevernoj Hrvatskoj i jedan od najljepših primjeraka Korvinove renesanse. Grb se nalazio iznad glavnog ulaza na središnjoj kuli u obliku kvadrata, što povezuje tvrđavno zdanje u cjelinu. Danas se replika grba nalazi u unutrašnjem dvorištu renesansnog tipa (izvorni grb je konzerviran). Obiteljski grb Ernušta je središnja tvrđavna kula s dvjema šestokrakim zvijezdama. Iznad kule nalazi se biskupska mitra Sigismunda Ernušta. Središnje tijelo grba uokvireno je kitnjastim viticama, a cijeli grb uokviren je pleterom krušaka, trešanja, oraha, šljiva i lišća… prema ondašnjoj najnovijoj renesansnoj modi. I naravno, godina 1488. Sigismund Ernušt  bio je jedan od najbogatijih velikaša i pripadao je samom vrhu društvene elite pa su renesansni ukrasi dostigli stilski vrhunac. 

U vrijeme ratova s Osmanlijama Stari Grad je služio kao važno uporište Vojne krajine i sjedište kapetanije. Nakon što ga je napustila vojska, Stari grad postupno propada. Obnovljen je 1980.-ih i 1990.-ih godina 20. stoljeća. Jedan je od rijetkih primjera u Hrvatskoj, kako se čuva graditeljska baština. U prizemlju današnje utvrde nalaze se ugostiteljski objekti, a na katu i u potkrovlju muzejsko-galerijski prostor s vrijednom ostavštinom koju je darovao Ivan Lacković Croata. U središnjem dijelu unutrašnjeg tvrđavnog dvorišta nalazio se bunar koji je zbog uštede prostora i sigurnosti srušen. 

## Galerija Stari Grad

Galerija se nalazi u samoj utvrdi, spomeniku kulture I kategorije. Ona je središnji galerijski prostor sjeverozapadne Hrvatske. U tri velika salona redovno se izmjenjuju izložbe renomiranih slikara, a u četvrtom je zavičajna zbirka uradaka podravskih slikara. Donacija Ivana Lackovića Croate, s preko 2000 eksponata, slika, kipova, plakata iz čitavoga svijeta i tradicijskog ruha Hrvatske, koje je veliki slikar poklonio Đurđevcu, čuvaju se i izlažu u potkrovlju Staroga grada, koji radi toga s pravom nosi i ime "Hrvatskog Louvrea".

## Poveznice

* Đurđevac
* Picokijada - Legenda o picokima
* Crkva sv. Jurja
* Đurđevački peski
* Park-šuma "Borik"
Đurđevečki peski

**Đurđevečki pjesci
** su ostaci jedine hrvatske pustinje. 

Ta pustinja se nalazi na istočnom dijelu Grada Đurđevca. U narodu je poznata pod nazivom "Krvavi peski" i "Hrvatska Sahara".

To je zaštićeno botaničko područje, osebujnog staništa s velikim brojem endemičkih vrsta, jedinstvene flore i faune, te vidljivim oblicima pješčanih dina, odnosno ostacima "hrvatske Sahare". Površinom zauzima oko 20 hektara i dio toga je 1963. godine proglašeno posebnim geografsko-botaničkim rezervatom kao lako prepoznatljivim i jedinstvenim staništem u Hrvatskoj, a s namjerom očuvanja osebujnosti vegetacije, gdje su se u uvjetima života na pijesku mogle razviti i prilagoditi samo određene biljne vrste; među ostalima i preko 300 vrsta leptira. Uz endemske vrste su vidljivi i ostaci pješčanih dina. Na ostacima pustinje se nalazi đurđevačka gradska četvrt koja je po toj pustinji dobila ime. Četvrt se zove Peski. Ona je odvojena od ostatka Đurđevca potokom koji se naziva Čivićevec i površinom i brojem stanovnika (oko 2 200 stanovnika, što je trećina od ukupnog broja stanovnika sama grada) najveća je đurđevačka četvrt.

## Poveznice
* Đurđevac
* Đurđevački stari grad
* Crkva sv. Jurja
* Picokijada - Legenda o picokima
* Park-šuma "Borik"
Crkva sv. Jurja u Đurđevcu

**Crkva sv. Jurja** u Đurđevcu (Hrvatska), zaštitnika mjesta koji se slavi 23.4. na Đurđevo, najljepši je primjerak starohrvatske bazilike, građena 1928. zbog podvodnog terena na tri metra ukopanoj i metar debeloj betonskoj ploči, u koju je ugrađeno 230 vagona dravskog šljunka, a u kojoj je slika sv. Jurja iz 1824., nepoznatog autora.Crkva sv. Jurja u Đurđevcu prva je u Hrvatskoj dobila električna zvona, još 1967. godine. 

## Poveznice
* Đurđevac
* Đurđevački stari grad
* Picokijada - Legenda o picokima
* Đurđevečki peski
* Park-šuma "Borik"

## Izvori
Aleksinica

**Aleksinica** je naselje u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.

## Geografija
U sastavu je grada Gospića.

## Historija
Župna crkva Sveti Ivan Krstitelj, izgradio ju je 1695.g. pop Marko Mesić.

## Stanovništvo

* 2011. - 169
* 2001. - 220
* 1991. - 258 (Hrvati - 248, ostali - 10)
* 1981. - 272 (Hrvati - 270, Srbi - 1, ostali - 1)
* 1971. - 457 (Hrvati - 455, Srbi - 1, ostali - 1)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
Bilaj

**Bilaj** je naselje u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.

## Geografija
U sastavu je grada Gospića i nalazi se 6,5&nbsp;km jugoistočno od Gospića. Ovo hrvatsko naselje je poznato po jedinstvenoj rimokatoličkoj crkvi-špilji.

## Historija
Tomo Tvrtković predaje ga 1451. banu Petru Talovcu. A 1509. u vlasti je Ivana Karlovića. Pod osmanskom vlašću je grad od 1528. do 1689. godine.

## Stanovništvo

* 2011. - 162
* 2001. - 255
* 1991. - 330 (Hrvati - 318, Srbi - 1, Jugoslaveni - 1, ostali - 10)
* 1981. - 319 (Hrvati - 311, Jugoslaveni - 5, Srbi - 1, ostali - 2)
* 1971. - 432 (Hrvati - 427, Srbi - 4, ostali - 1)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
Barlete

**Barlete** su gradsko naselje Gospića, u u Ličko-senjskoj županiji, 8&nbsp;km udaljeno od Gospića.

## Historija
Pod Turcima su bile muslimansko naselje, koje se razvilo pod starom utvrdom. U turskom rasapu ono je napustilo svoje selo, a ostale su samo dvije kuće koje su primile katoličku vjeru.
 
## Domovinski rat
Za vrijeme Domovinskog rata, Barlete su jedno od prvih mjesta u županiji koja su bila napadnuta od četničke agresije. Dana 22. srpnja 1991. četničke snage su počele granatirati selo iz kojeg je većina stanovništva bila protjerana, a nekolicina starih i nemoćnih ljudi koji su ostali u svom domu su mučki ubijeni, a njihovi posmrtni ostatci nađeni i identificirani tek poslije vojno-redarstvene operacije Oluja, kad su Barlete konačno i oslobođene.

## Stanovništvo

* 2011. - 28
* 2001. - 36
* 1991. - 133 (Hrvati - 66, Srbi - 58, Jugoslaveni - 8, ostali - 1)
* 1981. - 202 (Srbi - 118, Hrvati - 78, Jugoslaveni - 6) 
* 1971. - 290 (Srbi - 177, Hrvati - 108, Jugoslaveni - 5)

## Izvori

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
Državni arhiv u Gospiću

**Državni arhiv u Gospiću** ustanova je kulture, osnovana u rujnu 1999. godine sa zadaćom da skrbi, prikuplja i čuva, stručno obrađuje i daje na korištenje arhivsko gradivo. Nadležan je na području Ličko-senjske županije, osim gradova Senja i Novalje, te na području Zadarske županije i to za Općinu Gračac i naselje Srb.

Osnutkom Arhiva Lika je prvi put u povijesti dobila arhivsku ustanovu na svom području što označava početak organizirane skrbi o arhivskom gradivu koje je, nažalost kao i najveći dio kulturne baštine izgubljeno i slabo proučeno.
Arhiv skrbi o gradivu iz područja uprave, pravosuđa, gospodarstva, prosvjete, kulture, o osobnim fondovima i zbirkama koje svjedoče povijest Like te o registraturnom i arhivskom gradivu koje se nalazi izvan arhiva u pismohranama stvaratelja i imatelja kojih na svom području nadležnosti ima 123.

Arhiv razvija i izdavačku i kulturno prosvjetnu djelatnost u okviru koje je do sad organizirao niz izložaba i predavanja posvećenih popularizaciji arhivske struke i povijesti Like. Pokrenuo je ediciju Prilozi za povijest Like u kojoj je do sad objavljena knjiga Ratni dnevnik Josipa Hubla iz 1943.godine.

Korisnicima je na raspolaganju stručna knjižnica i čitaonica Arhiva.

## Izvor
* Službene stranice Grada Gospića
NK Mičetinac

**NK Mičetinac** je nogometni klub iz Mičetinca, naselja u gradu Đurđevcu.

## Historija
Nogometni klub Mičetinac osnovan je 1976. godine.

Klub se trenutačno natječe u 2. ŽNL Koprivničko-križevačkoj.

## Uspjesi
* naslov prvaka 3. ŽNL Koprivničko-križevačke 2008. godine

## Izvori
* Sport Đurđevac: NK Mičetinac
Picokijada

**Picokijada** je tradicionalna kulturno-turistička manifestacija koja se održava od 1968. godine krajem lipnja u  podravskom mjestu Đurđevcu kao spomen na legendarnu obranu Đurđevčana od napada Turaka pod nazivom ***"Legenda o Picokima"***.

Scensko oživljavanje Legende o Picokima jedinstvena je scenska priredba i osobit vizualno-zvučni doživljaj.

U tri dana trajanja ovdje se tka vez izvorne narodne kulture i umijeća u likovnom izrazu, pisanoj riječi, podravskom melosu u zanatsko-obrtničkom iskazu, folkloristici i pučkim običajima.

Središnja priredba je jedinstveno scensko uprizorenje *Legende o picokima* kojom se i danas Đurđevčani prisjećaju svoje junačke slobodarske prošlosti.

Prema scenariju radnja je smještena u vrijeme napada turske vojske na đurđevačku utvrdu. Kako je Ulama-beg naišao na neočekivani otpor i vojnički nije uspio poraziti đurđevačke branitelje, odlučio se na dugotrajnu opsadu, s ciljem izgladnjivanja vojske i skonjenog pučanstva. Možda bi u tome i uspio da nije bilo mudrosti i lukavosti Đurđevčana.

Legenda kaže da je u okruženoj utvrdi hrane doista nestalo. Ostao je samo jedan mali pijetao (u đurđevačkom govoru pevčec, picek, picok). Ovaj preostali "zalogaj" nije dakako mogao nahraniti ljude. U takvoj gotovo bezizlaznoj situaciji, jedna starica predlaže kapetanu grada da se pjetlić stavi u top i ispali u turski tabor, što je i učinjeno.

Misleći da u utvrdi ima još toliko hrane da se njome oni iz grada mogu i razbacivati i na taj način izrugivati, Ulama-beg odustaje od opsade i napušta bojište. Kao neku vrstu kletve, Ulama-beg Đurđevčane naziva "Picokima". Tako i završava ova scenska igra:

***"A vi tamo, pernati junaci, što picekima bojeve bijete, ime PICOKA dovijeka nosili! PICOKIMA vas djeca zvala, a unuci vaši ostat će PICOKI!"***

Scenski prikaz Legende o Picokima, pučka lipanjska kazališna igra na otvorenom, na mjestu gdje se i stvarno dogodila legenda, sa stotinama statista, kulturnih amatera, konjanika, te raskošnom pirotehnikom, zvučnim i svjetlosnim efektima, pod preventivnom je zaštitom Ministarstva kulture RH kao prvo nematerijalno kulturno dobro RH i godinama je najveća turistička atrakcija Podravine.

Legenda govori o hrabrosti i domišljatosti Đurđevčana ponosnih na svoju povijest, na svoj nadimak i svojeg pijetla koji je danas najzastupljenije heraldičko obilježje ovog kraja.

## Poveznice
* Đurđevac
* Đurđevački stari grad
* Crkva sv. Jurja
* Đurđevečki peski
* Park-šuma "Borik"
Park-šuma Borik

**Park-šuma "Borik"** je stotinjak godina stara borova i bagremova šuma u Đurđevcu, Koprivničko-križevačka županija, Hrvatska. S uređenom trim-stazom, jedinstveno je sportsko-rekreativno područje za šetnje, trčanje, vožnju biciklom i terenske pripreme sportaša.

Županija je predložila proglašenje šume Borik kod Đurđevca zaštićenim područjem prirode u kategoriji park-šume, a Samostalni sektor za pravne poslove u okviru Ministarstva potvrdio je kako je na snazi Rješenje Županijske skupštine Koprivničko-križevačke županije od 29. marta 1995. godine, kojim je navedeno područje proglašeno park-šumom, na temelju tada važećeg Zakona o zaštiti prirode i po propisanoj proceduri uz potrebnu suglasnost tadašnje Državne uprave za zaštitu kulturne i prirodne baštine.

## Poveznice
* Đurđevac
* Đurđevački stari grad
* Crkva sv. Jurja
* Picokijada - Legenda o picokima
* Đurđevečki peski
## Reference
NK Vinogradar Čepelovac

**NK Vinogradar** je nogometni klub iz Čepelovca, naselja u gradu Đurđevcu.

## Historija
Nogometni klub Vinogradar Čepelovac osnovan je 15. lipnja 2005. godine.

Klub se trenutačno natječe u 4. ŽNL koprivničko-križevačkoj.
 
## Izvori
* Sport Đurđevac: NK Vinogradar
NK Graničar Đurđevac

**NK Graničar** je nogometni klub iz Đurđevca.

Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Koprivničko-križevačkoj

## Izvori

* NK Graničar
NK Zagorec Krapina

**NK Zagorec** je nogometni klub iz Krapine. Trenutačno se natječe u 3. HNL - Središte.

Klub sve svoje utakmice igra na stadionu ŠRC Podgora koji može primiti do 2000 gledatelja.
Zagorec proživljava svoje zlatne dane sredinom 90'ih kada u sezoni 97./98 osvaja odlično 3. mjesto izborivši tako kvalifikacije za 1. HNL. U kvalifikacijama za 1.HNL Zagorec je smješten u drugu skupinu zajedno s Nk Cibaliom iz Vinkovaca te s sa Splitom. U prvoj utakmici Zagorec pobjeđuje Split minimalnim rezultatom od 1:0 te odlučujuću utakmicu za prolaz igra protiv Cibalie. Utakmica koja je odigrana u Zagrebu na stadionu u Kranjčevićevoj završava 2:2, te s tim rezultatom Cibalia odlazi u 1.HNL. Utakmica je praćena mnogim kontroverzama koje su oštetile klub iz Krapine.

## Plasmani u 2. HNL

* Sezona 1995/1996. - 3. mjesto 
* Sezona 1997/1998. - 3. mjesto
* Sezona 1998/1999. - 9. mjesto 
* Sezona 1999/2000. - 16. mjesto

## Trofeji

Kup NSKZŽ 2011/2012.

Kup NSKZŽ 2012/2013.

1 ŽNL KRAPINSKO ZAGORSKA 2012/2013.
3 HNL 2013/2014.

## Navijači

2013. godine tijekom proljetnog dijela sezone skupina lokalnih entuzijasta opet je oformila navijački skupinu poznatu kao "Šumski Gujdeki". Navijačka skupina prati klub na domaćim ali i na gostujućim utakmicama.

## Vanjske veze
* Službena stranica
1. motorizirana bojna Vukovi

**1. motorizirana bojna ''Vukovi**'' je postrojba oružanih snaga Republike Hrvatske unutar Gardijske motorizirane brigade.

Bojna je osnovana 2007. u sklopu preustroja oružanih snaga, u njezin sastava je ušla 1. pješačka bojna te dijelovi Oklopne bojne i Izvidničke satnije ugašene 1. gardijske brigade, u koju je ranijim preustrojem već bila uklopljena 9. gbr, čija su sljednica. Vukovi su i dalje smješteni u Gospiću, u vojarni "Eugen Kvaternik", a uz ime i oznaku zadržali su i geslo nekadašnje ratne brigade - Primus inter pares (Prvi među jednakima).

## Vanjske veze

## Izvori
* GMTBR - 1. motorizirana bojna Vukovi, Hrvatski vojnik, br. 225/2009.
Ivan Fuček

**O. Ivan Fuček** (Đurđevac, 1. srpnja 1926. –  Zagreb, 12. siječnja 2020.) - hrvatski katolički svećenik, isusovac, teolog, vjerski pisac

Bio je predavač na Katoličkome bogoslovnom fakultetu u Zagrebu i na Filozofsko-teološkom institutu Družbe Isusove. Predavao je moralnu teologiju na Papinskom sveučilištu Gregorijani u Rimu od 1980. godine do umirovljenja. Nakon o. Ruđera Boškovića, bio je drugi Hrvat redovni profesor na Gregorijani. Teolog je Apostolske pokorničarnice u Rimu. 

Napisao je oko 20 djela, oko 100 znanstvenih radova na hrvatskom i drugim jezicima i više članaka u vjerskim časopisima. Posebno se ističe niz njegovih knjiga pod nazivom *Moralno-duhovni život*, u kojima je pregled katoličkoga moralnog i duhovnog nauka.
Brezik (Gospić)

**Brezik** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Gospića, Ličko-senjska županija. 

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 25 stanovnika. 

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 27 stanovnika te 14 obiteljskih kućanstava.


:

## Izvori