open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ružičastokljuna patka

**Ružičastokljuna patka** (lat. *Netta peposaca*) je vrsta patke ronilice koja ima ružičast kljun i rasprostranjena je u Južnoj Americi, gdje je jedna od najčešćih vrsta pataka. Najbrojnija je na području ravnica Pampe i na argentinskim poljoprivrednim površinama. 

## Opis
Ova ptica duga je 53-57 cm, a teška je oko 1 kg. Spolni dimorfizam dosta je izražen.

### Odrasli mužjak
Cijela glava i gornji dio vrata su crne boje, ali jedna strana glave ima tamnoljubičasti sjaj. Perje je crno, s nijansama zelene. Leđa su crna, na njima se nalaze bijele pjegice. Prsa su crna. Rep je crne boje, a dio tijela ispod repa je bijele boje. Pokrov krila je maslinastozelene boje. Očna šarenica je žute, narančaste ili crvene boje, ovisi o godišnjem dobu. Kljun je boje jorgovana, vrh mu je crn. Boja nogu i stopala varira od žute do narančaste. Raspon krila je 228-245 mm, a duljina kljuna je 61-66 mm.  

### Odrasla ženka
Ženka je smeđe boje, leđa su tamnosmeđa. Gornji dio glave jako je taman, što se nijansira u svjetlije tonove, pa je tako brada bijele boje. Prsa su dosta tamnija od trbuha. Dio tijela ispod repa je bijele boje, kao i kod mužjaka. Šarenica je boje lješnjaka. Noge i stopala su blijedonarančaste do sivkaste boje. Raspon krila je 220-240 mm, a kljun je dug 54-59 mm.

## Ponašanje
Ružičastokljuna patka jako je društvena ptica. Nalazi se u jatu čak i za vrijeme sezone gniježdenja. Djelomična je selica. Rijetko roni. Od svih ronilica najviše vremena provodi na kopnu. Teško polijeće, ali kad poleti može jako brzo letjeti. Prirodni neprijatelji su joj ptice grabljivice i zvijeri. U divljini hrani se biljnim organima, sjemenkama i travama, a u zoološkom vrtu trgovačkim žitaricama. 

## Razmnožavanje
Udvaranje počinje prije gniježdenja i sastoji se od izražajnih pokreta mužjaka i ženke. 

Gnijezdo je napravljeno u području vegetacije i sastavljeno je od biljnih dijelova. Gniježdenje se događa sredinom svibnja. U gnijezdu nalazi se 10-14 jaja koja inkubiraju 27-29 dana od strane majke. Pačić opernati sa 7-10 tjedana starosti. 

## Izvori
*John Charles  Phillips: *A Natural History of the Ducks* http://books.google.hr/books?id=8mP16bsYCJEC&pg=PA114&lpg=PA114&dq=rosy-billed+duck&source=bl&ots=sRDKdqTrKC&sig=ZYTsM0LmtDXPGZ29ptIpwJGFmFo&hl=hr&ei=Kt0pTInWEY6kONGz5LID&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=9&ved=0CEEQ6AEwCA#v=onepage&q=rosy-billed%20duck&f=false
*www.saczoo.com
Tvrdoglavka

**Tvrdoglavka** ili **bjelooka patka** (lat. *Aythya australis*) je jedina prava patka ronilica koja živi u Australiji. 

## Rasprostranjenost i stanište

Najrasprostranjenija je u jugoistočnoj Australiji. Također obitava i u Novoj Gvineji i Novom Zelandu, te još nekim pacifičkim otocima, gdje nekad ostanu na dulje vrijeme, čak i dvije sezone gniježdenja. Živi u slatkovodnim močvarama ili zaklonjenim estuarijima. Opće pravilo je da izbjegava obalne vode. Rijetko se viđa na kopnu.

## Opis
Tvrdoglavka je patka srednje veličine, 45-60 cm. Teška je 850 grama. Čokoladnosmeđe je boje. Donji dio krila je bijel, obrubljen smeđom bojom. Prsa su bijela. Kljun ima blijedoplavi vrh. Mužjaci imaju izrazito bijelu šarenicu, dok je ženkama smeđa.

## Životne navike
Ova patka hranu traži ronjenjem. Uskače u vodu prema naprijed, jednostavno spušta glavu i potiska isprepletene noge prema dolje. Bez problema roni i do dubine od 40 metara ispod vode. U vodi često ostane i dulje od minute. Hrani se vodenim biljkama i životinjama, osobito dagnjama i kamenicama.

Gnijezdi se u niskoj, bujnoj vegetaciji, unutar ili u blizini vode. Gnijezdo je napravljeno od trstike, štapića i vegetacije. Gnijezdo pravi ženka koja polaže 9-13 jaja. Inkubacija traje 32 dana. Za vrijeme inkubacije mužjak se sklanja od gnijezda i mitari se. Nakon što se izlegne, pačić teži 29.5 grama. 

## Izvori
Patka crnika

**Patka crnika** (lat. *Aythya marila*) je mala patka iz potporodice ronilica.

## Rasprostranjenost
Gnijezdi se na tlu pokraj jezera i močvara na tundri i na sjevernoj granici tajga preko Arktika i subarktičkih regija sjevera Sjeverne Amerike, Europe i Azije.

## Opis
Duga je 42-51 cm, s rasponom krila 71-80 cm. Veća je od male crnike. Ima plav kljun i žute oči. Odrasli mužjak ima tamnu glavu sa zelenkastim sjajem, crna prsa, svjetla leđa, crni rep s bijelim donjim dijelom. Ženka ima bijeli prostor oko kljuna i smeđu glavu i tijelo.

Hranu traži ronjenjem i podvodnim plivanjem. Hrani se mekušcima i vodenim biljkama.

## Izvori
Patka gogoljica

**Patka gogoljica** (lat. *Netta rufina*) je patka ronilica koja živi u slatkim vodama zapadnog Mediterana i središnje Azije.

## Opis
Patka gogoljica duga je 45-55 cm, a teška je od 800 do 1500 grama. Ima raspon krila 90 cm. Perje kod mužjaka je vrlo karakteristično, crvenkastosmeđe je boje, guste glave i jarkocrvenog kljuna. Oči su crvene. Prsa i trbuh su crni, dok su bokovi bijele boje. Leđa i krila su smeđe boje. 

Ženka ima smeđe perje. Bokovi i vrat nešto su svjetliji od leđa. Gornji dio glave je tamnosmeđ. Obrazi su svjetlosivi. Kljun je tamnosmeđ i prekriven crvenom prugom. Svjetlosivi obrazi i crvena pruga na kljunu glavne su značajke za razlikovanje ženki patke gogoljice od ženki drugih vrsta pataka. 

Životni vijek patke gogoljice je oko sedam godina. Mužjaci se najviše mogu čuti za vrijeme sezone parenja. 

## Prehrana
Ova patka hrani se uglavnom morskim biljem i algama. Također, u prehrani se mogu naći i puževi, ličinke vodenih kukaca i drugi beskralježnjaci, ali njihov udio u prehrani vrlo je malen. 

Hranu uglavnom traži u plitkoj vodi, koja je do dubine od četiri metra. 

## Razmnožavanje
Patka gogoljica spolno je zrela nakon godinu dana starosti. Udvaranje počinje ujesen i najviše se odvija u zimskim mjesecima. Udvaranje se najčešće odvija u popodnevnim satima.

Gniježdenje počinje sredinom travnja. Izgradnja gnijezda može potrajati nekoliko tjedana. Gnijezdo se gradi u blizini obale na području vegetacije. Sastavljeno je od suhih biljnih dijelova. Ženka polaže šest do dvanaest kremastobijelih do blijedozelenih jaja. Jednom prilikom, u gnijezdu je pronađeno čak 21 jaje. Ali, najvjerojatnije su tu položena i jaja nekih drugih pataka. Često se događa da ove patke nemaju gdje smjestiti svoja jaja, pa ih smjeste u gnijezda drugih pataka. Inkubacija započinje polaganjem pretposljednjeg ili posljednjeg jajeta. U inkubaciji mužjak nema nikakvu ulogu. Ženka inkubira jaja 26 dana. Mužjak stoji u blizini gnijezda, ali preuzima brigu za gnijezdo izvan inkubacije. Takvo ponašanje nije često kod pataka. Pačići opernate za 45-50 dana. 

## Status zaštite
Populacija ove ptice je 420.000-440.000 jedinki. Prema IUCN-u status joj je smanjen rizik (LC). 

Glavne prijetnje su joj degradacija staništa i lov (u Francuskoj, Portugalu i Španjolskoj). Također pati i od trovanja pucanjem olovnih metaka, a ponekad se i utope u ribarskim mrežama većim od 5 cm. Pogoršanje kvalitete močvara može uzrokovati nestanak alge *[[Nitellopsis obtusa]]*, koja čini važan dio prehrane ovoj ptici. Patka gogoljica osjetljiva je i na virus gripe. U Iranu korištena je za rekreativni lov i komercijalne svrhe.

## Izvori
*birdlife.org
Rukometna reprezentacija Islanda

**Rukometna reprezentacija Islanda** predstavlja Island na međunarodnim rukometnim natjecanjima, a koja se nalazi pod ingerencijom Rukometnog saveza Islanda. Rukomet je na Islandu drugi najpopularniji sport nakon nogometa, a islandska reprezentacija od 80-ih godina spada među najbolje svjetske reprezentacije. Ipak, unatoč seriji dobrih rezultata, nikada nisu bili prvaci. Najviše uspjeha imali su na Olimpijskim igrama, gdje su 2008. godine osvojili srebro (poraz od Francuske), a 1992. godine su bili četvrti. Na europskom prvenstvu su osvojili broncu 2010. godine, što je njihov najbolji rezultat, a imaju i jedno četvrto mjesto (2002.) godine. Najlošiju statistiku imaju na svjetskim prvenstvima, gdje im je najbolji plasman peto mjesto ostvareno u Japanu 1997. godine. Island je 1995. godine bio domaćin prvenstva, no završili su tek na 14. mjestu (prvak je bila Francuska). Ipak, Island je redoviti gost međunarodnih natjecanjima i uživaju velik ugled među svjetskim reprezentacijama.

Među najpoznatijim islandskim igračima su dugogodišnji reprezentativni kapetan i nacionalna rukometna legenda, Ólafur Stefánsson, te Guðjón Valur Sigurðsson, jedno od najboljih lijevih krila u historiji sporta.

## Nastupi na međunarodnim natjecanjima

### Olimpijada

### Svjetsko prvenstvo

### Europsko prvenstvo

## Aktualni sastav

Izbornik:  Aron Kristjánsson

Ažurirano: 19. siječnja 2015. (HSÍ)

## Igrački rekordi

### Najviše utakmica

Ažurirano: 19. siječnja 2015.Izvor: Icelandic Handball Association (hsi.is) 

### Najviše golova

Ažurirano: 19. siječnja 2015.Izvor: Icelandic Handball Association (hsi.is) 

## Omjeri s ostalim skandinavskim ekipama

Ažurirano: 18. siječnja 2015.

## Reference

## Vanjske veze
*
*IHF profile
Stictonetta naevosa

***Stictonetta naevosa*** je vrsta ptica iz porodice pataka, reda patkarica. Jedina je vrsta u zasebnom rodu *Stictonetta* kao i u potporodici *Stictonettinae*. U srpskohrvatskom jeziku nema ime, no u drugim jezicima zovu ju, prevedeno, **pjegavom patkom**.

Stanište joj je na jugu Australije, gdje je zaštićena zakonom. Tamne je boje, s bijelim pjegicama po čitavom tijelu.

## Izvori

## Vanjske veze
Thalassorninae

**Thalassorninae**, podporodica ptica koja se ponekad smatra i rodom podporodice *[[Dendrocygninae]]*, porodica *[[Anatidae]].* Raširena je po nekim krajevima Afrike, i to između Čada i Senegala na zaopadu i JAR-a i Etiopije na istoku. Obuhvaća jednu jedinu vrstu *Thalassornis leuconotus*, sa dvije podvrste, *Thalassornis leuconotus leuconotus* i  *Thalassornis leuconotus insularis*.

## Izvori
Jakov Epstein

**Jakov Epstein** (rođen: *Jacques Epstein*) (Zagreb, 1822 &ndash; Baden kraj Beča, Austrijsko Carstvo, 26. 10. 1859), zagrebački trgovac, poduzetnik, dobrotvor i utemeljitelj "Društva čovječnosti".

## Biografija
Jakov Epstein je rođen 1822 godine u Zagrebu u židovskoj porodici Samuela i Nanete Epstein. Odrastao je u Zagrebu sa trojicu braće; Vatroslavom, Juliusom i Žigom. Trgovačku školu je završio u Zagrebu i Beču. Nakon školovanja bavio se trgovačkim i poduzetničkim radom, a istodobno je sudjelovao u javnom i kulturnom životu na prostoru Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije unutar Austrijskog Carstva. Aktivno je sudjelovao u Ilirskom preporodu, a od 1838 je i član Ilirske čitaonice. 1846 godine, Jakov je u Zagrebu sa svojom braćom utemeljio "Društvo čovječnosti" (*prije znano kao "Humanitaetsverein"*), koje je pomagalo potrebite diljem Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije. Društvo čovječnosti je bilo prva dobrotvorna organizacija u Zagrebu, kojoj je Jakov u duhu ilirskog, ali i reformističkog pokreta, namjenio i prosvjetnu funkciju. Članovi Društva čovjećnosti su bili mnogi ugledni građani, među njima i ban Josip Jelačić. Jakov je obnašao dužnost predsjednika Društva od 1846 do 1856, a od 1856 do 1858, bio je i njegov glavni ravnatelj. Bio je član novoosnovanog upravnog odbora društva "Slavenske lipe" koje je djelovalo 1848 i 1849 pod geslom francuske revolucije o slobodi, jednakosti i bratstvu podržavajući ideju preuređenja Habsburške Monarhije na federalnom principu. Jakov se zalagao se za unapređenje trgovine i obrta, prometa i gospodarstva. 1849 je predložio osnutak trgovačko-obrtničke komore, što je ostvareno 1852 godine. Stanovao je u Vlaškoj ulici 17 u kući grofa Janka Draškovića. Za predsjednika zagrebačke Bogoštovne izraelske općine izabran je 19. 6. 1853 i tom se prigodom u velikom programatskom govoru zalagao za konsolidaciju i razvoj općinskih institucija. U njegovo doba zagrebačka općina je molila bečku općinu za pomoć u izgradnji sinagoge (21. 9. 1854), obrazlažući to rečenicom: "*Bogomolje povezuju raspršeni [[Izrael]] i karika su onog snažnog lanca koji obuhvaća Izrael.*". Iste je godine odstupio s predsjedničke dužnosti zbog spora sa zagrebačkom ortodoksnom zajednicom. Zbog nastojanja da pomogne svim onima kojima je pomoć bila potrebna, i nemogućnost da to učini, Jakov je bio doveden u tešku materijalnu situaciju. Da bi se riješio nagomilanih dugova započeo je nove poslove s osiguranjem i reosiguranjem, ali je upao u nove financijske poteškoće. Pritisnut zahtjevima vjerovnika, Jakov je na putu za Beč pokuša samoubojstvo skačući pod vlak koji mu je smrvio nogu i ruku. Pružena liječnička pomoć amputacijom oba uda nije mu pomogla. Dobrotovor Jakov Epstein je umro 26. 10. 1859 u badenskoj bolnici. U zagrebačkom židovskom hramu održana je komemoracija za Jakova Epsteina, a podrabin i vjeroučitelj Jakob Eisner je održao sadržajan govor u kojem je istaknuo da je Epstein uživao poštovanje ne samo Židova već i Kršćana.

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Ekshumacija

**Ekshumacija** (od latinske sintagme *ex* = izvan + *humus* = zemlja, dakle vađenje iz zemlje) je postupak vađenja posmrtnih ostataka iz groba.

Ekshumacije se rade: radi sahrane novog umrlog u isti grob, radi premještanja groblja, radi prijenosa posmrtnih ostataka na drugo mjesto ili njihovog kremiranja,  
radi naknadnog utvrđivanja pravog uzroka smrti, naknadnih sudsko-medicinskih istraga, ali i slučajevima - kad više nema nikog tko plaća grob. 
U tom slučaju poduzeće koje upravlja grobljem - iskapa grob, posmrtne ostatke iz njega baca u smeće (nakon izvjesnog vremena - potrebnog za žalbeni rok) i ponovno prodaje isto grobno mjesto

Neke kulture, kao islam smatraju ekshumaciju krajnjim svetogrđem i načelno je zabranjuju, pa je po njihovim gradovima i selima još uvijek moguće vidjeti mezare - kojekuda, čak i vrlo stare koje nitko ne dira. Ali i tamo se stvari mjenjaju zbog eksplozije stanovništva i naraslih gradova.

Evropski kulturni krug je također smatrao ekshumaciju nehumanim činom, ali zbog prirode svoje kulture koja se bazira na ekonomičnosti - još od kraja srednjeg vijeka postoji praksa ekshumacije, što zbog širenja naselja, pregradnje crkava i groblja, ali i zbog komercijalnih razloga - naime relikvije (leševi svetaca) mogle su se prodati za veliki novac, a grad ili crkva koji su držali do sebe i željeli unaprijediti svoj položaj nisu žalili sredstava da se dokopaju nekog zvučnog imena, tada još malobrojnih svetaca.

Od kraja 19. vijeka počinje proces pravne regulacije postupka ekshumacije, koji kako vrijeme prolazi bubri kao germa i postaje sve skuplji i kompliciraniji, i tako koincidira sa preorjentacijom tih društava u potrazi za novim oblikom ekonomije - a to bi trebale biti usluge.

Neke ekshumacije su zbog političkih razloga doživjele svjetsku slavu kao ona provedena od strane nacista i 
Komisije Međunarodnog odbora Crvenog križa - 1943. u Katinskoj šumi.

Slična stvar se dogodila sa Kočevskim Rogom (normalno u manjim razmjerima) u tadašnjoj Jugoslaviji početkom 1990-ih, ali i nakon ratova tih istih godina i otkrića masovnih grobnica i naknadnih ekshumacija; Ovčara, Srebrenica.

Sve su ekshumacije, su načelno vrlo osjetljiva i bogohulna stvar, pa je pravo čudo još uvijek vidjeti  - stećke koji su inspirirali Maka Dizdara da napiše **Gorčina**

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ekshumacije'' na portalu Beogradska groblja  
* ''Što je ekshumacija?'' na portalu Gradska groblja
Kirkcudbrightshire

**Kirkcudbrightshire** zvan i **County of Kirkcudbright** bio je jedan od tradicionalnih historijskih škotskih countya nastao oko grada Kirkcudbrighta.

Kirkcudbrightshire je kao county postojao od srednjeg vijeka do 1970-ih kad je ukinut. On danas služi samo u statističke i ceremonijalne svrhe kao Namjesništvo (lieutenancy area) 
i nema nikakvu administrativnu funkciju.
## Geografija
Kirkcudbrightshire je nekad formirao istočni dio historijske regije Galloway. 
Prostirao se duž obale Irskog mora između rijeka Nith i Cree, uključivo i Solway Firth i prema valovitoj brdovitoj unutrašnjosti sve do planine Merrick, visoke 843 metara na sjeverozapadu.

Danas se teritorij Kirkcudbrightshira, nalazi u potpunosti unutar Područnog vijeća Dumfries i Galloway.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Kirkcudbrightshire'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kirkcudbright

**Kirkcudbright** (škotsko-gelski: *Cille Chuithbeirt*) je drevni 
kraljevski grad na jugozapadu Škotske od 3,352 stanovnika.

Kirkcudbright administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) - Dumfries i Galloway, a nekada je bio administrativni centar historijskog countya Kirkcudbrightshire.

## Geografija
Kirkcudbright leži duž obala rijeke Dee, udaljen 40 km jugozapadno od Dumfriesa i svega 10 km od Irskog mora. Iako ima odličnu prirodnu luku, od nje nije imao puno koristi jer je nekad bila previše udaljena od mora.
Grad je neobičan i zbog izduljenog poluotoka St. Mary (kog zovu otok)- u estuariju Dee, koji njegovu luku dijeli na dva dijela.
## Historija
Kirkcudbright se razvio oko gaza na rijeci Dee kao trgovački centar. Njegovo neobično ime izvedeno je 
od gelskog - *Cil Cudbert* a to znači 
Kapela Cuthberta jer su njegove relikvije jedno kratko vrijeme bile u gradu, za sedmogodišnjeg lutanja od ekshumacije njegova leša na svetom otoku Lindisfarne do konačnog pronalaska u gradu Chester-le-Street.
Status kraljevskog grada dobio je - 1455.
## Znamenitosti
Najveća znamenitost grada je Stara sudnica (ili Tolbooth), poznata po tome jer je u njoj bio zatvoren zbog ubojstva - John Paul Jones, junak Američke revolucije i njene prve ratne mornarice, koji je bio 
porijeklom Škot.
Lokalni Muzej Hornel ima izvrsnu kolekciju galovejske literature, brojne rukopise i umjetnička djela. 
Znamenitost je i Palača MacLellan, zvana i Dvorac Kirkcudbright podignuta 1582., čiji ostatci na kraju High Streeta i danas dominiraju 
nad lukom. To je bio treći i posljednji dvorac podignut u gradu.

Atrakcija je i Opatija Dundrennan koja leži 7 km jugoistočno od centra. 
Ona je bila kulminacija napora Fergusa, lorda od Gallowaya, čuvenog po izgradnji velikog broja crkava u 12. vijeku. 
To je bio cistercitski samostan kog su osnovali redovnici pridošli iz Opatije Rievaulx - 1142. Od njega su danas vidljivi samo transept i apsida, jedinstven primjer rane gotike.
## Privreda
Današnji Kirkcudbright je kao i nekad trgovački centar, kraja poznatog po proizvodnji mlijeka. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Kirkcudbright'' na portalu Encyclopædia Britannica
Prvi ešalon

***Prvi ešelon*** () je sovjetski igrani film snimljen 1956. u režiji Mihaila Kalatozova. Protagonisti su komsomolski omladinski aktivisti, koji su okviru programa Djevičanskih polja poslani u zabačene stepe Kazahstana kako bi od njih načinili obradivu zemlju. Radnja prati kako se prilikom obavljanja zadatka suočavaju s brojnim poteškoćama vezanim uz sušu i mraz, ali i kako se razvija ljubav između komsomolskog sekretara i mlade traktoristice. Prvi ešalon je važan za historiju sovjetske kinematografije prije svega zato što je prilikom snimanja direktor fotografije Jurij Jekeljčik eksperimentirao sa widescreen formatom.

## Vanjske veze
*
* Фильм «Первый эшелон»  в онлайн-кинотеатре «Мосфильма»
* http://www.kinox.ru/index.asp?comm=4&num=4366
Gaz

**Gaz** se može odnositi na:

* Gaz (prelaz) - mjesto na kom se može pregaziti rijeka, potok, jezero ili more
* Gaz (brodski)  - razina do koje je plovilo uronjeno u vodu
* Gaz (kompanija) ruski proizvođač kamiona i automobila
* Gaz (otok), jedan od nenastanjenih otočića Brijuna
Devičanska polja

**Devičanska polja** () je bio naziv za privredni projekat koji je 1953. godine pokrenuo sovjetski vođa Nikita Hruščov s ciljem povećanja poljoprivredne proizvodnje u Sovjetskom Savezu kako bi se smanjio nedostatak hrane na određenim područjima Sovjetskog Saveza.

Septembra 1953. godine, Hruščov, dva ađutanta, dva urednika „Pravde“ i jedan stručnjak za agronomiju, sastali su se kako bi procenili ozbiljnost poljoprivredne krize u Sovjetskom Savezu tih godina. Georgij Maljenkov je ranije iste godine primio priznanje za predstavljanje reformi koje su trebale da reše poljoprivedni problem u državi, uključujući povećanje isplate koju je država davala kolhozima za isporuke hrane, smanjenje poreza i ostalo. Hruščov je proširio Maljenkovljeve reforme i zaključio da bi prema njegovom planu 130.000&nbsp;km neobrađene zemlje trebalo biti kultivisano do 1956. godine. To područje je obuhvatalo prostor desne obale reke Volge, severni Kavkaz, zapadni Sibir i severni Kazahstan.

Hruščov je prioritet u obradi zemlje tokom kampanje dao sovjetskoj omladini, odnosno članovima omladinske organizacije Komsomol, koja je na ovom projektu imala priliku da iskaže svoj udarnički potencijal. Tokom leta 1954. godine, oko 300.000 sovjetskih omladinaca i omladinki uputilo se na obrađivanje zemlje zahvaćene projektom. Nakon uspešne prve godine i izvanrednih rezultata žetve 1954. godine, Hruščov je originalni plan od planiranih 130.000&nbsp;km teritorije predviđenih za kultivisanje zemlje, povisio na 300.000&nbsp;km.

Između 1954. i 1958. godine, država je utrošila 30,.7 miliona rubalja na projekt Devičanskih polja i u istom periodu proizvela poljoprivredne proizvode u vrednosti 48,8 milijardi rubalja. Između 1954. i 1960. godine, površina kultivisane zemlje u Sovjetskom Savezu povećana je za 46 miliona hektara, od čega je 90 % otpadalo na Devičanska polja.

Iako su se početni uspesi Devičanskih polja pokazali izvanrednima, projekat se pokazao isplativ samo u kratkom vremenskom periodu. Proizvodnja poljoprivrednih proizvoda je nakon 1956. počela da opada. Hruščov je označio kraj projekta do 1959, ne uspevši da nadmaši američku godišnju poljoprivrednu proizvodnju do 1960. godine.

## Reference

## Literatura
* 
*
Brod (prijelaz)

**Gaz** plitko mjesto na kom se može pregaziti (ili prevesti) rijeka, potok, jezero ili more.

Stariji naziv za istu stvar je **brod** (od indoevropskog - *bhredh*, preko staroslavenske *bresti*, *bredo*) tako imamo u toponimima mnogih mjesta - brod; 
Bosanski Brod, Slavonski Brod, Brod na Kupi, Český Brod, Makedonski Brod...

Slična je stvar i kod drugih naroda, u engleskom je riječ za to **ford**, pa tako u toponimima mnogih mjesta postoji - ford, kao kod Oxforda koji doslovno znači mjesto koje mogu volovi (ox) pregaziti, to je uostalom vidljivo na grbu grada, ili kod brojnih Stafforda.

U njemačkom je riječ za to **furt**, pa tako ima mnogo mjesta koje imaju to furt u svojim imenima: Frankfurt, Erfurt, Klagenfurt...
## Reference

## Vanjske veze

* ''Fords'' na portalu wetroads
17. dodjela Zlatnog globusa

**17. dodjela "Zlatnog globusa"**

održana 10. marta 1960.


Najbolji film: Drama 
 *Ben Hur*

Najbolji film: Komedija ili mjuzikl 
*Neki to vole vruće**Porgy and Bess* 


**17. dodjela "Zlatnog globusa"**, za filmska ostvarenja u 1959. godini, održana je 10. marta 1960. godine u organizaciji Udruženja holivudskih stranih novinara u Los Angelesu.

## Dobitnici
### Filmske kategorije

### Televizijske kategorije

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica HFPA 
* Zlatni globus 1959.
Kanski filmski festival 1960.

Trinaesti po redu **[[Kanski filmski festival|Kanski festival]]** () je bio održan od 4. aprila do 20. maja 1960. godine u Cannesu. 

Zlatnu palmu je osvojio *[[La dolce vita]]*, italijansko-francuski film režiji Federica Fellinija. 

Nagradu za najbolju glumicu su podijelili Jeanne Moreau za nastup u američkom filmu *[[Moderato Cantabile (film)|Moderato Cantabile]]* i Melina Mercouri za nastup u filmu *[[Nikad nedjeljom]]*. 

Tadašnju Jugoslaviju je na programu festivala predstavljao *[[Deveti krug]]* u režiji Franceta Štiglica. Poznati hrvatski animator Dušan Vukotić je bio među članovima žirija.

## Nagrade
*Palme d'Or: *[[La Dolce Vita]]*, rež. Federico Fellini
*Nagrada žirija:
***[[L'avventura]]*, rež. Michelangelo Antonioni
***[[Odd Obsession|Kagi]]*, rež. Kon Ichikawa
*Najbolja glumica:
**Jeanne Moreau u *[[Seven Days... Seven Nights|Moderato Cantabile]]*
**Melina Mercouri u *[[Never on Sunday|Pote tin Kyriaki]]*
*Poseban spomen:
***[[The Virgin Spring|Jungfrukällan]]*, rež. Ingmar Bergman
***[[The Young One|La joven]]*, rež. Luis Buñuel 
*Palme d'Or za kratki film: *[[Le Sourire]]*, rež. Serge Bourguignon
*Poseban spomen za kratki film: *[[Paris la belle]]*, rež. Pierre Prévert
*Nagrada OCIC: *[[Paw (film)|Paw]]*, rež. Astrid Henning-Jensen

## Vanjske veze
*1960 Cannes Film Festival 
*Cannes Film Festival 1960
*Cannes Film Festival:1960  at Internet Movie Database
*13ème Festival International du Film - Cannes
Vjerni prijatelji

***Vjernji prijatelji*** () je sovjetska filmska komedija snimljena 1954. u režiji Mihaila Kalatozova. Naslovni protagonisti - koje tumače Vasilij Merkurjev, Boris Čirkov i Aleksandar Borisov - su trojica prijatelja koji su kao dječaci maštali o tome da na splavi zajedno plove rijekom. Radnja prikazuje kako se sreću nakon trideset godina te sticajem okolnosti dobiju priliku ostvariti svoj dječački san, pri čemu upadaju u razne komične pustolovine ali i odlučuju napraviti promjene u svom privatnom i profesionalnom životu. *Vjerni prijatelji* se ponekad tumače kao jedan od prvih primjera Hruščovljevog otapanja u sovjetskoj kinematografiji; scenario je originalno bio dostavljen Mosfiljmu 1952. godine, ali je za snimanje odobren tek nakon Staljinove smrti. Dio kritičara, pogotovo na Zapadu, je bio sklon scenario tumačiti kao svojevrsnu alegoriju na "otpuštanje kočnica" koje se u sovjetskom društvu počelo osjećati u to vrijeme. Vjerni prijatelji su, sa druge strane, postigli izuzetnu gledanost, a naslovna pjesma je postala veliki hit. Na festivalu u Karlovym Varyma su Vjerni prijatelji osvojili Kristalni globus. Popularnost filma se održala i u sljedećim decenijama; od 1970-ih je, međutim, sa špice filma izbrisano ime scenarista Aleksandra Galiča koji je kao disident prebjegao na Zapad.

## Uloge
*Vasilij Merkurjev ... Vasilij Nestratov
*Boris Čirkov ... Boris Čižov
*Aleksandar Fjodorovič Borisov ... Aleksandar Lapin
*Alexej Gribov ... Nehoda
*Mihail Pugovkin ... klupski zabavljač

## Izvori

## Vanjske veze
**[http://www.imdb.com/title/tt0047650/ True Friends]* on the IMDb.
**[http://www.kino-teatr.ru/kino/movie/sov/875/annot/ True Friends]* on kino-teatr.ru.
**[http://kinoros.ru/db/movies/1002/index.html True Friends]* on kinoros.ru.
Mit mir will keiner spielen

***Mit mir will keiner spielen*** () je zapadnonemački kratki film snimljen 1976. u režiji Vernera Hercoga. Film govori o dečaku Martinu koji je otpadnik od ostale dece u njegovoj školi. Snimljen je sa predškolskom decom u Minhenu, a radnja je zasnovana na istinitim pričama koje je Hercog čuo od same dece.

## Radnja

Snimljen je u obrazovne svrhe s namerom da skrene pažnju na vršnjačku agresiju i emocionalno maltretiranje i motiviše decu da nauče pravila socijalnih igara iz sveta odraslih i kompromisu u njihovom mini kolektivu.

Zapostavljen i zlostavljan i od roditelja, Martin ima jedinog druga i prijatelja, vranu koja se zove Maks i zna da priča. Maks živi sa Martinom, dele istu hranu, kokice za ručak, i razgovaraju. Martin provodi veći deo vremena u školi u ćošku, odvojen od grupe zabarikadiran dok se ostala deca druže i igraju.

Svaki njegov pokušaj da se približi i bude prihvaćen je odbačen i pojačava ogovaranja o njemu. I deca ogovaraju. Ponašaju se po modelu svojih roditelja i svoju moć demonstriraju nad slabijima od sebe.

## Vanjske veze
*
Kagi (roman)

***Ključ*** (Kagi, 鍵) je roman japanskog književnika Junichira Tanizakija objavljen 1956. Protagonisti su ostarjeli profesor i njegova daleko mlađa supruga. Radnja, prikazana kroz njihove dnevnike, prikazuje kako starac raznim spletkama nastoji natjerati vlastitu suprugu da započne preljubničku aferu sa potencijalnim zaručnikom vlastite kćeri, i to samo zato da bi "začinio" vlastiti seksualni život. Tanizakijev roman je, s obzirom na svoj prikaz neortodoksnih oblika seksualnosti, izazvao veliko zanimanje. Godine 1959. je u Japanu snimljen istoimeni igrani film u režiji Kona Ichikawe, a 1983. je u Italiji snimljen  istoimeni remake u režiji Tinta Brassa.

## Literatura
* Hibbett, Howard, trans. "The Key". Tanizaki Junichiro. New York: Vintage, 2004
* "Visions of Desire: Tanizaki's Fictional Worlds". Ito, Ken. Stanford University Press, 1991
Jun'ichirō Tanizaki

bio je japanski književnik, koji se smatra jednim od najvažnijih autora 20. vijeka. Poznat je po za tadašnje standarde šokatnim prikazom neuobičajenih oblika seksualnosti i erotske opsesije, ali isto tako mu je čest motiv djela bio život japanske porodice kroz burne historijske događaje, ali i nastojanje da se pronađe kulturni identitet između zapadnjačke modernosti i japanske tradicije.

Po Tanizakiju je godine 1965. dobila ime Tanizakijeva nagrada, jedno od najprestižnijih japanskih književnih priznanja.

## Vanjske veze
*Junichiro Tanizaki's grave
*
Gaz (brodski)

**Gaz** (britanski: *draught*, američki: *draft*) je dubina do koje je uronjeno plovilo 
(trup broda), najčešće označena iscrtanim linijama (zagaznice) na boku broda.

Stručno rečeno to je vertikalna udaljenost mjerena na boku broda od donjeg ruba kobilice do vodene linije.

Najveći dopušteni gaz (uranjanje), odnosno najmanje dopušteno nadvođe, označava se kod trgovačkih brodova 
Plimsollovom oznakom. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Stabilitet broda'' na portalu Pomorci
Kagi (film)

je japanski igrani film snimljen 1959. u režiji Kona Ichikawe. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Junichira Tanazakija. Protagonist, koga tumači Ganjirō Nakamura, je ostarjeli muškarac koji sumnja da ga mlada supruga (koju tumači Machiko Kyō), vara. Radnja prikazuje kako je raznim manipulacijama i spletkama dovodi u bizarne situacije, i to kako bi zadovoljio vlastite voajerske nagone i dobio poticaj za vlastiti seksualni život. Ključ je godine 1960. prikazan na Kanskom festivalu gdje je podijelio Nagradu žirija sa Antonionijevom *[[L'avventura|Avanturom]]*.

Godine 1983. je u Italiji Tinto Brass snimio istoimeni remake, poznat po eksplicitnim erotskim scenama.

## Uloge
* Machiko Kyō ... Ikuko Kenmochi
* Ganjirō Nakamura ... Kenji Kenmochi
* Junko Kano ... Toshiko Kenmochi
* Tatsuya Nakadai ... Kimura
* Jun Hamamura ... Dr. Sōma
* Tanie Kitabayashi ... Hana
* Mayumi Kurata ... Koike
* Kyū Sazanka ... Trgovac kuriozitetima
* Ichirō Sugai ... Maser
* Mantarō Ushio ... Dr. Kodama

## Reference

## Vanjske veze
*
Paris la belle

***Paris la belle*** () je francuski kratki dokumentarni film snimljen 1960. u režiji Pierrea Préverta. Originalno je nastao 1928. godine kao crno-bijeli nijemi film pod naslovom *Souvenir de Paris*; napravili su ga Pierre Prevert, njegov brat Jacques i Marcel Duhamel, a sastojao se od kadrova koji su prikazivali život i prizore na tadašnjim pariškim ulicama. Bio je zaboravljen nekoliko decenija, prije nego što je Prevert došao na zamisao da mu doda muziku, naraciju, ali i nove kadrove u boji koji prikazuju kako se Pariz promijenio do 1959.. godine. *Paris la belle* je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio posebno priznanje.

## Vanjske veze
* 
* Images de Paris la Belle
Never on Sunday

***Nikad nedjeljom*** (; ) je grčko-američka filmska komedija snimljena 1960. u režiji Julesa Dassina, danas poznata kao najpopularnije ostvarenje grčke kinematografije i jedno od najpopularnijih ostvarenja svjetske kinematografije sa početka 1960-ih.

Glavni lik, koga tumači Melina Mercouri, je Ilya, prostitutka iz grčke luke Pirej, koja je zbog šarma, ljepote, ali i slobodoumnosti postala svojevrsna lokalna znamenitost. Radnja prikazuje kako se sreće sa američkim turistom i klasičnim učenjakom Homerom Thraceom (koga tumači Dassin), koji postaje uvjeren kako Ilya predstavlja sve što je loše i iskvareno u suvremenoj Grčkoj, te je nastoji po svaku cijenu "izvesti na pravi put" i uskladiti sa vlastitim idealima antičke Grčke.

Dassin je u film unio dosta autobiografskih elemenata, s obzirom da je kao i protagonist, bio veliki poklonik grčke kulture. Sam je film, za razliku do njega, nastojao dati što pozitivniji prikaz suvremene Grčke, odnosno stranim gledateljima približiti njenu kulturu, jezik i običaje. U tome je imao dosta uspjeha, a čemu je značajno pridonijela pjesma *[[Djeca Pireja]]* Manosa Hatzidakisa koju u filmu izvodi Mercouri. Ona je postala veliki hit, te kasnije osvojila Oscar za najbolju pjesmu. Sam film je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je Mercouri dobila nagradu za najbolju glumicu. Dassin i Mercouri su nekoliko godina kasnije postali supružnici u stvarnom životu.

## Uloge
* Melina Mercouri ... Ilya
* Jules Dassin ... Homer Thrace
* Giorgos Fountas ... Tonio
* Titos Vandis ... Jorgo
* Mitsos Ligizos ... Kapetan (pod imenom Mitsos Lygizos)
* Despo Diamantidou ... Despo
* Dimos Starenios ... Poubelle
* Dimitris Papamichael ... Mornar (kao Dimitri Papamichael)
* Alexis Solomos ... Noface
* Thanassis Veggos ... (kao Thanassis Veggos)
* Faidon Georgitsis ... Mornar
* Nikos Fermas ... Konobar

## Reference

## Vanjske veze
*
Paw (film)

***Paw*** je danski igrani film snimljen 1959. u režiji Astrid Henning-Jensen. Po žanru je mješavina drame i filma za djecu, a predstavlja adaptaciju istoimenog romana Torryja Gredsteda. Protagonist, koga tumači Jimmy Sterman, je dječak odrastao u porodici koju su činili otac Danac i majka rodom sa tropa. Radnja prikazuje kako nakon očeve smrti dolazi u Dansku gdje se suočava sa rasističkim predrasudama, te ih nastoji prebroditi bijegom u šumu. *Paw*, koji se često navodi kao prvi film koji je načeo temu rasizma u danskoj kinematografiji, je sljedeće godine prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio nagradu OCIC.

*
La dolorosa (film)

***La Dolorosa*** je španski crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1934. u režiji francuskog sineasta Jeana Grémillona. Predstavlja adaptaciju istoimene zarzuele (opereta) Josea Serrana. Radnja prati ljubavne peripetije nekoliko likova, uključujući mladića (čiji lik tumači Agustín Godoy), koji se zbog nesretne ljubavi zaredio. La Dolorosa je predstavljala jedan od najambicioznijih španskih filmskih produkcija; sniman je na lokacijama u Aragonu sa preko 1500 statista. Predstavljala je hit. Smatra se dijelom trenda operetnih filmova koji su bili popularni u Evropi u prvim godinama zvučne ere.

## Uloge
* Rosita Díaz Gimeno ... Dolores 
* Agustín Godoy ... Rafael 
* Mary Amparo Bosch ... Nicasia 
* Pilar Garcia ... Madre de Dolores 
* Eva López ... Juanica 
* María De Araya ... Sirvienta 
* Maruja Berges ... Inés 
* Ramón Cebrián ... Perico 
* José María Linares-Rivas ... Natalio 
* Anselmo Fernandez ... Tío José 
* Alberto López ... Tío Bienvenido 
* Luis Llaneza ... Don Serafín 
* Luis Moreno ... Prior

## Izvori

 
## Literatura
* Bentley, Bernard. *A Companion to Spanish Cinema*. Boydell & Brewer 2008.

## Vanjske veze
*
Snježnoplaninska fazanka

**Snježnoplaninska fazanka** (*Anurophasis monorthonyx*), jedina vrsta roda *Anurophasis* iz porodice fazanki, koja živi u jugoistočnoj Aziji. Slično kao i kratkokljuna trčka, jedna je od najmanje poznatih ptica iz reda kokoški. Živi u snježnim planinama Nove Gvineje i Jave. Staništa su joj alpski travnjaci na sjevernim padinama i visoravnima nadmorske visine 3100-4200 metara.

## Izgled
Duga je 25-28 centimetara, a teška oko 400 grama. Mužjaci su crvenkasto-kestenjaste boje, sa širokim crnim prugama na ušima, prsima i bokovima. Ženka je, međutim mnogo svjetlija i vodoravne pruge na perju nešto su manje izraženije nego kod mužjaka. Pilići imaju nepravilne, izlomljene pruge.

## Životne navike
O životnim navikama ove ptice jako je malo poznato. Viđana je isključivo pojedinačno ili u paru. Međutim, samo jednom su viđene tri jedinke zajedno. Do sad je pronađeno samo jedno gnijezdo skriveno u travi, koje je sadržavalo tri blijedosmeđa jaja s tamnim pjegama. Ishrana joj se sastoji od sjemenki, lišća, cvijeća, gusjenica i drugih beskralježnjaka.

## Izvori
* Steve Madge, Phil McGowan und Guy M. Kirwan: ''Pheasants, Partridges and Grouse – A Guide to the Pheasants, Partridges, Quails, Grouse, Guineafowl, Buttonquails and Sandgrouse of the world’’, Christopher Helm, London 2002,
Jungfrukällan

***Jungfrukällan*** () je švedski crno-bijeli film snimljen 1960. u režiji Ingmara Bergmana. Predstavlja adaptaciju švedske srednjovjekovne narodne balade *[[Töres döttrar i Wänge]]* (Töreova kćer u Wängi). Radnja je smještena u srednjovjekovnu Švedsku i pokazuje kako 15-godišnju djevojku Karin (čiji lik tumači Birgitta Pettersson) na putu u crkvu u šumi brutalno siluju i ubije grupa pastira, ali i kako sticajem okolnosti prenoće kroz žrtvinog oca (čiji lik tumači Max von Sydow) koji shvati što se dogodilo i tko su krivci, te im se osveti.

*Jungfrukällan*, koji je, slično kao i *[[Sedmi pečat]]*, bio radnjom smješten u Srednji vijek, je Bergmanu pružio priliku da kroz film iznosi vlastito shvaćanje kršćanstva, poganstva, seksualnosti, prirode zla i iskupljenja. Nakon premijere je predstavljao veliki uspjeh za Bergmana; tako je osvojio Oscar i Zlatni globus za najbolji strani film. Scena silovanja je, međutim, bila izuzetno brutalna i realistična za tadašnje standarde, te je *Jungfrukällan* bio predmetom cenzure i zabrane u nekim državama i zajednicama, uključujući grad For Worth u Teksasu.

Godine 1972. je američki sineast Wes Craven snimio svojevrsni moderni remake pod naslovom *[[The Last House on the Left (1972 film)|The Last House on the Left]]* koji je postao uzor za brojne eksploatacijske filmove vigilantističkog i *[[rape and revenge]]* žanra.

## Uloge
* Max von Sydow – Töre
* Birgitta Valberg – Märeta
* Gunnel Lindblom – Ingeri
* Birgitta Pettersson – Karin
* Axel Düberg – Mršavi pastir
* Tor Isedal – Nijemi pastir
* Allan Edwall – Prosjak
* Ove Porath – Dječak
* Axel Slangus – Čuvar mosta* Gudrun Brost – Frida
* Oscar Ljung – Simon

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Criterion Collection essay by Peter Cowie
* Criterion Collection DVD description
* Per Tyrssons döttrar  , also known as  *Herr Töres' döttrar* – a version of the old ballad, in Swedish
Bambusicola

**Bambusicola** je rod ptica unutar porodice fazanki. Rod obuhvaća dvije vrste: 
* *[[Bambusicola fytchii]]*
* *[[Bambusicola thoracicus]]*

Fosilni ostaci jedinki ovog roda pronađeni su u stijenama kasnog miocena u Kini. Ovaj se rod, kao i ostali rodovi porodice fazanki, stoga pojavio prije oko 5 milijuna godina.

## Izvori
* Steve Madge, Phil McGowan: *Pheasants, Partridges & Grouse*, Helm Identification Guides, London 2002, 

## Vanjske veze
* ''Bambusicola'' na Animal Diversity Web, pristupljeno 21. januara 2015.
* ''Bambusicola'' na Birding.in, pristupljeno 21. januara 2015.

## Ostali projekti
Coturnix

***Coturnix*** je rod prepelica iz porodice fazanki. Sve su vrste malih dimenzija i imaju tijelo okruglog oblika. Kljunovi su im maleni i kratki.

Ovaj rod ima osam živućih vrsta. U 19. stoljeću vrsta *[[Coturnix novaezelandiae]]* je iskorijenjena. Fosilna vrsta iz kasnog oligocena i kasnog miocena jugozapadne i središnje Europe opisana je kao *Coturnix gallica*. Također, postoji još jedna vrsta, *Coturnix donnezani*, koja je živjela u Europi tijekom ranog pliocena i ranog pleistocena.

## Vrste
*Kineska prepelica, *Coturnix chinensis*
*Kišna prepelica, *Coturnix coromandelica*
*Prepelica, *Coturnix coturnix*
*†*[[Coturnix gomerae]]* (fosil)
* Japanska prepelica, *Coturnix japonica*
*†*[[Coturnix novaezelandiae]]* (izumrla)
**[[Coturnix pectoralis]]*
**[[Coturnix ypsilophora]]*
**[[Coturnix adansonii]] *
**[[Coturnix delegorguei]]*

## Izvori
*Early Pleistocene birds of Stránská skála, Czech Republic: 2. Absolon's cave. *Sylvia* **38**: 19-28 [English with Czech abstract]. PDF fulltext
Coturnix adansonii

***Coturnix adansonii*** je vrsta ptice iz roda prepelica, porodice fazanki.

Rasprostranjena je od Sierra Leonea do Etiopije, na jugu do Zambije i istočno do Kenije. Selica je. Stanovnica je travnjaka i polja, obično živi blizu rijeka ili drugih voda u tropskim regijama. 

## Izgled
Duga je 14-16.5 centimetara. Raspon krila kod mužjaka je 78-82 milimetra, a kod ženki 80-84 milimetra. Mužjacima je rep dug 26-32 milimetra, a ženkama 29-31 milimetar. Teška je 43-44 grama. Dosta nalikuje kineskoj prepelici. Mužjak ima smeđu glavu, obraze i rubove glave. 

## Ponašanje
Ima brz i direktan let. Nije teritorijalna i smatra se djelomično selicom. Ova prepelica hrani se brojnim vrstama trava i sjemenkama, orašastim plodovima, zelenom vegetacijom, kukcima i malim kopnenim mekušcima. Česta joj je navika debljanje nakon obilnih obroka u pripremama za selidbu.

Sezona parenja pojavljuje se tijekom duljeg vremenskog perioda, ovisno o temperaturi i količini padalina. Na primjer, u Južnoj Africi sezona parenja traje od prosinca do travnja, dok je u Ugandi od svibnja do srpnja. Gnijezdo je načinjeno od trave i nalazi se u udubinama u tlu. Broj jaja u gnijezdu varira od šest do devet. Jaja su maslinasto-zelene ili blijedo žućkasto-smeđe boje i nemaju nikakvih pjegica na sebi. Duga su 24-9 milimetara, a široka 19-21 milimetar, dok su teška 4.5 grama. Inkubacija traje najčešće 16 dana.

## Izvori
*animaldiversity
*avibase
*zipcodezoo.com
Night and the City

***Night and the City*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1950. u režiji Julesa Dassina. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Geralda Kersha. Protagonist, čiji lik tumači Richard Widmark, je sitni, ali ambiciozni američki varalica koji pokušava steći bogatstvo na ulicama Londona. Radnja prikazuje kako mu priliku za to pruža susret sa timom profesionalnih hrvača, ali kako će njegov plan propasti i dovesti do krvoprolića. *Night and the City* je Dassin snimio nakon što je optužbi za pripadnost komunistima bio prognan iz Hollywooda. Film je u mnogo čemu predstavljao nastojanje da se u britansku kinematografiju uvedu stil i motivi film noira. Tadašnjim kritičarima je, pak, u oči zapao nedostatak protagonista sa kojima bi se publika mogla identificirati, te izuzetno mračan kraj. Film je snimljen u dvije verzije - za britansko i američko tržište; potonja je imala nešto drukčiju završnicu i drugu muziku, a Dassin je kasnije izjavio da mu je ona bliža originalnoj viziji. *Night and the City* nije imao uspjeha kod publike i kritike, ali je kasnije priznat kao jedan od klasika žanra.

## Uloge
* Richard Widmark ... Harry Fabian
* Gene Tierney ... Mary Bristol (glas za pjevanje sinkronizirala Maudie Edwards)
* Googie Withers ... Helen Nosseross
* Hugh Marlowe ... Adam Dunne
* Francis L. Sullivan ... Phil Nosseross, Silver Fox Club
* Herbert Lom ... Kristo
* Stanislaus Zbyszko ... Gregorius the Great
* Mike Mazurki ... The Strangler
* Ada Reeve ... Molly
* Charles Farrell ... Mickey Beer
* Ken Richmond ... Nikolas od Atene
* Edward Chapman ... Hoskins

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* ''Night and the City'' essay at The Criterion Collection by Paul Arthur
* ''Night and the City''  essay by author Geoff Mayer at Film Noir of the Week.
*  (the wrestling scene)
Coturnix delegorguei

***Coturnix delegorguei*** je vrsta prepelice iz porodice fazanki koja živi u tropskoj subsaharskoj Africi. Staništa su joj otvoreni travnjaci i poljoprivredne površine s niskim raslinjem.

## Izgled
Duga je 16-19 centimetara. Mužjaci su teški 49-81 grama, a ženke 63-94 grama. Mužjaci na vratu imaju posebno izražen kontrast crne i bijele boje, na kojem je "crtež" u obliku sidra. Kokoš je neprimjetno smeđe boje.

## Razmnožavanje
Sezona parenja je tijekom kišne sezone, od listopada do ožujka. U sakrivenom gnijezdu nalazi se 4-8 jaja koja inkubira isključivo kokoš. Inkubacija traje 14-18 dana. Pilići brzo napuštaju gnijezdo. Mužjak stoji u blizini gnijezda u slučaju da gnijezdo napadnu prirodni neprijatelji.

## Podvrste
Postoje tri podvrste ove prepelice
* *Coturnix delegorguei arabica* koja živi u Jemenu.
* *Coturnix delegorguei delegorguei*, nominativna podvrsta koja živi u kopnenom dijelu tropiske Afrike.
* *Coturnix delegorguei histrionica*, koja živi na São Tomé.

## Izvori
* Josep del Hoyo et al.: *Handbook of the Birds of the World*, Band 2 (*New World Vultures to Guinea Fowl*). Lynx Edicions, 1994, 
* BirdLife International 2004.  Coturnix delegorguei.   2006 IUCN Red List of Threatened Species.   Abgerufen am 10 Juli 2007.
*coturnixcorner.com
Coturnix gomerae

***Coturnix gomerae*** je izumrla vrsta prepelice koja je živjela na Kanarskim otocima. Opisana je 1993. prema fosilnim nalazima kosti sa otoka Bujero del Silos i La Gomera.

Kasnije su nađeni i fosilni ostaci na otocima El Hierro, La Palma, Tenerife i Fuerteventura, što je dokaz da je i tamo obitavala. Također je moguće da je živjela i na otocima Gran Canaria i Lanzarote, ali tu nisu nađeni fosilni nalazi. I kad su ljudi naselili Kanarske otoke, još je uvijek bila prisutna tamo. Mogući uzrok izumiranja su mačke i štakori, koji su se tamo raširili u 15. stoljeću, kao i kod izumiranja nekih drugih manjih ptica.

Imala je manja krila i dulje noge od obične prepelice, pa najvjerojatnije je bila samo djelomično sposobna za let. Bila je teška oko 150 grama.

Pronađeni su zapisi iz prvih godina dolaska ljudi na ove otoke (15. stoljeće), koji govore o ptici čiji opis odgovara ovoj vrsti prepelice. To podržava ideju o njezinom, u to vrijeme, nedavnom izumiranju.

## Izvori
* Jaume, D.; McMinn, M. & Alcover, J. A. (1993): Fossil bird from the Bujero del Silo, La Gomera (Canary Islands), with a description of a new species of Quail (Galliformes; Phasianidae). *Boletin do Museu Municipal de Funchal* **2**: 147-165.
*http://www.tagaragunche.com/areas/2/index2.php?mod=doc&pag=51&iddoc=291&listD=5
Coturnix novaezelandiae

***Coturnix novaezelandiae*** je izumrla vrsta prepelice koja je bila endem Novog Zelanda.

## Historija
Izumrla je 1875. godine. Prvi znanstvenik koji ju je opisao je Sir Joseph Banks, kada je posjetio Novi Zeland na prvom putovanju Jamesa Cooka 1769. ili 1770. Prvi primjerak prikupili su Jean René Constant Quoy i Joseph Paul Gaimard 1827. na Jules Dumont d'Urville putovanju. Nekad je smatrana konspecifičnom vrstom sa australskom *[[Coturnix pectoralis]]*, pa bi drugoj vrsti tada ime bilo *Coturnix novaezelandiae pectoralis*.

## Izgled
Bila je duga 17,5 do 22 centimetra, dok je bila teška  200-220 grama. Mjerenja dva mužjaka pokazala su krila duljine od 118 i 122 milimetra, duljine repa od 45 i 47 milimetara i duljine zastopalja od 23 milimetra. Za jedan ženski primjerak, raspon krila je 119 milimetara, dok su za dva ženska uzorka duljine repa 42 i 43 milimetra, a dužine zastopalja  23 i 28 milimetara.

Gornja površina tijela bila joj je tamno-smeđe boje sa smećkasto-žutim do kremastim  oznakama na leđnom perju i gornjem dijelu krila. Prsa i trbuh bili su smećkasto-žuti sa snažnim tamno-smeđim do crnim prugama. Područje oko očiju kod mužjaka bilo je riđe-narančaste boje, dok je u ženke to područje bilo smećkasto-žuto.

## Razmnožavanje
Nema baš previše informacija o razmnožavanju ove prepelice. Ipak, nađena je obitelj od devet prepelica, gdje je bio jedan odrasli mužjak i jedna odrasla ženka i sedam pilića, tako da je najvjerojatnije bila monogamna. Gnijezda su se nalazila u plitkim udubinama u tlu i bila su obrubljena travom. Inkubacija je trajala oko 21 dan. Jaja su bila boje kože do smeđe, i imala su tamno-smeđe mrlje.

## Izvori
*www.nzbirds.com Coturnix novaezelandiae na Nzbirds.com, pristupljeno 21. januara 2015.
Coturnix pectoralis

***Coturnix pectoralis*** je vrsta prepelice koja živi u Australiji.

Ova prepelica stanovnik je većeg dijela istočne, južne, jugoistočne i jugozapadne Australije i Tasmanije. Tu obitava na poljoprivrednim površinama, vlažnim travnjacima, ivičnjacima i zanemarenim pašnjacima. Prema IUCN-u status zaštite joj je smanjen rizik (LC).

## Izgled
Duga je oko 18-18.5 centimetara. Oba spola su tamno-smeđe boje sa blijedim smećkasto-žutim prugama. U mužjaka strane lica i grlo su lagano kestenjasti, dok je u ženke grlo bijelo, a strane lica blijedo tamno-žute sa tamnim mjestima. Perje potiljka i glave je crno kod oba spola. Šarenica ove prepelice je crvenkasto-smeđa, kljun je crn, a noge i stopala su boje mesa.

## Razmnožavanje
Sezona gniježdenja  počinje najčešće u rujnu i traje sve do ožujka. Gnijezdo se nalazi u udubinama u tlu i obrubljeno je travom. U gnijezdu joj se nalazi 6-11 jaja, a u nekim slučajevima nađeno ih je i 14. Jaja su svjetlo-smeđe ili blijedo-žute boje, s tamno-smeđim pjegicama. Inkubacija traje 18-21 dana, a jaja inkubira isključivo ženka. Pilići su žućkasto-smeđe boje, s tamnim prugama koje se protežu sve do bokova i donjeg dijela leđa.

## Taksonomija
Prije bi nekad bila smatrana konspecifičnom s izumrlom novozelandskom prepelicom *[[Coturnix novaezelandiae]]*, pa bi joj u tom slučaju ime bilo *Coturnix novaezelandiae pectoralis*. Međutim, filogenetske analize iz 2009. godine pokazale su blizak filogenetski odnos između ove dvije prepelice, i dokazano je da su dvije zasebne vrste.

## Izvori
*Seabrook-Davison, M.; Huynen, L.; Lambert, D.M.; and Brunton D.H. (2009). Ancient DNA Resolves Identity and Phylogeny of New Zealand's Extinct and Living Quail (Coturnix sp.). *PLoS ONE* 4(7), e6400.