open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
721.

__NOTOC__
Godina **721.** (**[[rimske brojke|DCCXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. Oznaka 721. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Umro je bugarski kan Tervel, nasleđuje ga Kormesij (do 738, hronologije se ne slažu).
* 13. 2. - Umire kralj Franaka Hilperik II, nasleđuje ga mladi Teuderik IV (do 737), sin Dagoberta III. Stvarni vladar je majordom Karlo Martel.
* 9. 6. &ndash; Omejadska invazija Galije: Bitka kod Toulousea u kojoj vojvoda Odo od Akvitanije u posljednjem trenutku razbija arapsku opsadu koju je vodio Al-Samh ibn Malik al-Khawlani, guverner Muslimanske Španije (al-Andalus), te tako sprečava dalji prodor Arapa u Galiju.
* Anbasa ibn Suhaim Al Kalbi imenovan za guvernera Al-Andalusa (do 726).
* jul (sporna hronologija) - Omajadski kalif Jezid II je izdao ikonoklastični edikt, po kome su uništavane hrišćanske ikone i antičke statue (opozvao sledeći kalif, mogući uticaj na Vizantijsko ikonoborstvo od 726).
* Bertrada i njen sin Charibert od Laona osnivaju opatiju Prüm, omiljeni manastir Karolinga.
* Obilne kiše i snažne oluje pogađaju južnu kinesku luku Yangzhou gdje je uništeno preko 1.000 plovila.
* Princeza Libuše i njen muž Přemysl po predaji osnivaju grad Prag i istoimenu dinastiju Pšemislovića.
* jesen - Turski kagan Bilge je preduhitrio napad tangovskih Kineza i njihovih saveznika: gen. Tonyukuk je razbio Basmilije, Bilge je opljačkao Gansu, poraženi su Kidani.
* 721 ili 722. - Bitka kod Hehila je pobeda Brita nad Saksoncima, produžetak veka Kraljevine Cornwall.
* zima 721/22 - Arapsko-hazarski ratovi - eskalacija: Hazari napali Jermeniju.
* 721/22 - Povratak džizije u Horasanu izaziva pobunu.
* 30. 12. - K'inich Ahkal Mo' Naab' III je novi kralj, *ajaw*, majanskog grada Palenque (do oko 736).


## Rođenja

* Al-Saffah, prvi abasidski kalif (u. 754)
* Abu Musa Jabir Ibn Hayyan (alias Geber), arapski alkemičar (približni datum)

## Smrti

* Eadfrith, biskup Lindisfarnea (698–721) za koga se pretpostavlja da je izradio Lindisfarneska evanđelja
* Yao Chong, kineski kancelar dinastije Tang (r. 650)
* Liu Zhiji, kineski historičar (r. 661)
* Al-Samh ibn Malik al-Khawlani, arapski guverner Muslimanske Španije.

## Reference
Al-Sam ibn Malik al-Havlani

**Al-Sam ibn Malik al-Havlani** (*Al-Samh ibn Malik al-Khawlani*; ? - 721; ) bio je arapski generalni guverner Iberijskog poluotoka (Al-Andalus) pod vlašću Omejada od 718. do smrti 721.

Poznat je po tome što je vodio pohode na sjever sa ciljem da Kalifatu, odnosno nedavno osvojenim područjima Iberijskog poluotoka pripoji područje današnje Francuske. Napao je i pod opsadu stavio gradove kao što su Narbonne, Béziers, Agde, Lodève, Maguelonne (Montpellier) i Nîmes, prije nego što se vratio na jug kako bi prikupio pojačanja i pokušao zauzeti veliki grad Toulouse. Rezultat je bila dugotrajna opsada koja se otegla sve do kasnog proljeća 721. Upravo u trenutku kada je grad bio pred padom al-Havlanijevu vojsku je iznenada napala akvitanska vojska vojvode Oda Velikog. Iznenađeni Arapi su u bitci kod Toulousea potpuno razbijeni; al-Havlani je uspio pobjeći, ali je u borbi ranjen te je nedugo nakon toga podlegao ranama. Dio historičara taj neuspjeh smatra događajem zaslužnim za zaustavljanje muslimanskih osvajanja u Zapadnoj Evropi, iako će njegov nasljednik Abdul Rahman Al Ghafiqi deceniju kasnije pokrenuti još veći pohod koji će dovesti do mnogo poznatije bitke kod Poitiersa. 

## Fusnote
Anbasa ibn Suhajm al-Kalbi

**Anbasa ibn Suhajm al-Kalbi** (? - 726; *Anbasa ibn Suhaym al-Kalbi*; arapski: عنبسة بن سحيم الكلبي) bio je muslimanski valija (guverner) al-Andalusa (Iberijski poluotok) pod omejadskom vlašću od 721. do smrti 726.

Na mjesto guvernera je imenovan kako bi zamijenio Abdul Rahman Al Ghafiqija, koji je nekoliko mjeseci držao položaj ispražnjen smrću Al-Sam ibn Malik al-Havlanija, koji je podlegao ranama zadobivenim u bitci kod Toulousea. Nastavio je agresivnu politiku svog prethodnika, odnosno pokušaje da se Kalifatu pripoje područja današnje Francuske, ali u tome nije imao uspjeha. Suvremenici su to tumačili nevoljkošću njegovog ljudstva da prilikom pohoda u Septimaniju troši vrijeme na dugotrajne opsade, odnosno sklonošću nekontroliranoj pljački. 

Mnogo važnije posljedice je, pak, imala Anbasina unutrašnja politika, odnosno odluka da, neposredno nakon stupanja na mjesto guvernera, udvostruči poreze svojim kršćanskim podanicima te konfiscira jevrejsku imovinu. Time je stvorio duboko nezadovoljstvo i veliki broj kršćanskih, ali i prema muslimanskoj vlasti dotle blagonaklonih jevrejskih, podanika okrenuo prema bivšem vizigotskom princu Pelagiju koji je u nepristupačnim planinama na sjeveru bio 718. proglasio kršćansku Kraljevinu Asturiju. Vojska koju je Anbasa poslao sa ciljem da pohvata planinske odmetnike je 722. uništena u bitci kod Covadonge. Taj događaj, koji se tradicionalno smatra početkom Reconquiste je, potakao da se 723. protiv Arapa pobune Baski, a godine 724. i Aragon. Anbasa, čiju su vlast potkopavali i unutrašnji sukobi vezani uz nasljeđivanje omejadskihj kalifa, koliko-toliko je konsolidirao situaciju tek 725. Godine 726. je pokrenuo pohod na Franačku, ali je u njemu ubijen. Jahja ben Salama al-Kalbi, jedan od njegovih nasljednika, je revidirao njegovu politiku te restituirao konfisciranu jevrejsku i kršćansku imovinu, nastojeći spriječiti slične ustanke u budućnosti.
As-Safah

**Abu al-`Abbās `Abdu'llāh ibn Muhammad as-Saffāh** ili **Abul `Abbas al-Saffah** (arapski: **أبو العباس عبد الله بن محمد السفاح**, *As-Saffah السفّاح* doslovno *Prolivač krvi*), (721 - 754) bio je prvi abasidski kalif, koji je vladao od 750. do smrti 754.

As-Safah je poticao od arapskog plemena Banu Hashim - istog onog iz koga je poticao prorok Muhamed. Jedan od njegovih predaka je bio Muhamedov stric i ashabi Abas ibn Abd al-Mutalib. U vrijeme njegove mladosti su, pak, Kalifatom, odnosno islamskim svijetom, vladali Omejadi, čija je vladavina izazivala sve više nezadovoljstva, pogotovo među šijitima, ali i potakla glasine i proročanstva o *[[mahdi]]ju*, odnosno velikom spasitelju koji će obnoviti islam u ratu između Dobra i Zla. Godine 747. je As-Safahov brat Imam Ibrahim to iskoristio kako bi podigao veliki ustanak u Horasanu u današnjoj Centralnoj Aziji. Iako je Ibrahim uhvaćen, As-Safah je nastavio borbu. Početkom iste godine je vojska omejadskog kalifa Marvana II, koja je pokušala ugušiti ustanak, razbijena u na Zabu u današnjem Iraku. As-Safah se potom proglasio kalifom i zauzeo prijestolnicu Damask.

Nastojeći konsolidirati svoju vlast, As-Safah je sve preživjele članove omejadskog klana pozvao na gozbu gdje su svi pretučeni na smrt. Jedini preživjeli član bio je Abd al-Rahman I koji je uspio pobjeći u al-Andalus i tamo stvoriti novu omejadsku državu. Time je prvi put došlo do trajne političke podjele islamskog svijeta. As-Safah je, međutim, imao daleko više uspjeha u konsolidaciji svoje vlasti te je pod svoju vlast stavio sve ostale omejadske teritorije. Na samom početku vladavine se uspješno obračunao i sa vanjskom prijetnjom koju je činila kineska dinastija Tang, čiji je prodor na zapad razbijena u odlučujućoj bitci za Talas, koja je, pak, udarila temelje daljoj islamizaciji Centralne Azije.

As-Safahova pobjeda kod Talasa je imala i druge dalekosežne posljedice, s obzirom da se među kineskim zarobljenicima našao i veliki broj onih upoznatih s tehnologijom proizvodnje papira. As-Safah je iskoristio tako stečeno znanje kako bi podigao prvu tvornicu papira u islamskom svijetu, te tako stvorio materijal daleko pogodniji za širenje znanja i kulture. As-Safah je za vrijeme svoje kratke vladavine bio poznat i po tome što je, za razliku od Omejada, otvorio najviše državne i vojne funkcije ne-Arapima i ne-muslimanima. Šijiti, koji su ga podržavali, bili su međutim razočarani zbog odluke da mjesto kalifa preuzme za sebe umjesto da ga prepusti šijitskom imamu.

As-Safah je umro od velikih boginja 10. juna 754. Prije toga je za nasljednika odredio svog brata Al-Mansura.

Njegova kratka vladavina se često navodi kao početak Zlatnog doba islama.

## Reference

## Literatura
* Muhammad ibn Jarir al-Tabari, *History* v. 27, "The Abbasid Revolution," transl. John Alden Williams, SUNY, Albany, 1985.
722.

__NOTOC__
Godina **722.** (**[[rimske brojke|DCCXXII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 722. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* 721/22 - Vizantijski car Lav III naređuje krštavanje Jevreja i montanista, izgleda bez efekta u slučaju Jevreja.
* 3. 1. &ndash; K'inich Ahkal Mo' Naab III preuzima prijestolje majanskog grada Palenque.
* februar/mart - Arapsko-hazarski ratovi: Hazari su porazili sirijsku vojsku u Jermeniji, kalif Jezid II šalje još jednu vojsku.
* U današnjoj Engleskoj izbija rat između Wessexa i Sussexa: Ine od Wessexa napada pošto je tamo pobegao izvesni princ Ealdbert. U vezi s ovim, kraljica Æthelburg je naredila da se poruši Taunton.
* Bitka kod Hehilla u kojoj kornvolska vojska tuče Zapadne Saksonce.
* 21. 8. (ili 723?) - Arapska vojska na čelu sa Al-Džarah ibn Abdulahom zauzima hazarski glavni grad Balandžar.
* 721/22 - Povratak džizije u Horasanu izaziva pobunu.
* Franački majordom Karlo Martel je u vojnom pohodu, nije jasno da li protiv Saksonaca ili Frizijaca (dubiozno, → de Wiki).
* 30. 11. &ndash; Bonifacije od strane pape postavljen za prvog biskupa Njemačke - misionarski je biskup, djeluje u Hesenu i Tiringiji.
* ljeto - Bitka kod Covadonge u kojoj pobunjeni kršćani pod vizigotsko-asturijskim princom Pelagijem (Pelayo) nanose prvi značajniji poraz muslimansko-arapskoj vojsci, što se tradicionalno smatra početkom Reconquiste (vjerojatni datum, možda i 718).
* 11. 12. &ndash; Kod Hill of Allena u Irskoj vođena bitka između Laigina pod Murchad mac Brain Mutom i vojske Fergal mac Máele Dúina.


## Rođenja

## Smrti

* Carica Gemmei od Japana (r. 661)

## Reference
Giovanni van Bronckhorst

**Giovanni Christiaan van Bronckhorst** (Rotterdam, 5. veljače 1975), je umirovljeni nizozemski igrač i bivši reprezenativac. Igrao je u srednjem redu, no mogao je igrati i kao branič i kao krilo.

Roditelji su mu rodom s Molučkih otoka. Iako su neki zbog imena mislili da ima nekih talijanskih korijena, on je to negirao. Nadimak mu je **Gio** (skraćenica imena), a dobio ga je tijekom igranja u Barceloni. 

U velikim klubovima za koje je igrao (Rangers, Barcelona, Arsenal) imao je problema sa ustaljivanjem u početnoj postavi zbog velike konkurencije. Kada je u 2007. prešao u Feyenoord postao je kapetan. Tamo je igrao do 2010. kada je, nakon SP-a 2010. (gdje je osvojio drugo mjesto), otišao u mirovinu. Kratko je bio pomoćni trener mlade reprezentacije, da bi 2011. postao pomoćni trener Feyenoorda.
Laigin

**Laigin**, u moderno vrijeme **Laighin** (fonetski:ˈl̪ˠaːjɪnʲ), je naziv za narod, odnosno istoimenu vladarsku kuću drevne Irske koja je dala ime provinciji Leinster (irski *Cúige Laighean*, doslovno "petina Laigina"; engleski naziv "Leinster" potiče od irske *Laigin* i staronordijske *staðr*, mjesto, teritorija). Laigin je množina, što označava etnonim prije nego geografski pojam.

Uporaba riječi *cuige*, od starijeg oblika *cóiced*, doslovno "peti", u značenju "provincija" implicira da je do neke točke u prethistorije postojala pentarhija, koju su činile skupine stanovništva Laighin, Ulaid (Ulster) i Connachta (Connacht), regija Mumu (Munster) te središnje Kraljevstvo Mide. Starinske poeme u srednjovjekovnim rodoslovnim tekstovima razlikuju tri skupine koje su tvorile Laigin: sami Laigin, zatim Gáilióin te Domnainn koji su vjerojatno bili britanski Dumnonii.

Irci, a posebice Laighini naseljavali su i/ili osvojili veći dio sjevernog Walesa sredinom 4. pa sve do ranog 5. vijeka, tvoreći temelj budućoj Kraljevini Gwyneddu.

## Reference

## Literatura
* O'Rahilly, T. F., *Early Irish History and Mythology*. Dublin Institute for Advanced Studies. 1946.

## Vanjske veze
* Ancient Laigin
Hill of Allen

**The Hill of Allen** (*Cnoc Alúine* u suvremenom irskom, ranije *Cnoc Almaine*; također **Hill of Almu** ) je vulkansko brdo smješteno na zapadu grofovije Kildare u današnjoj Irskoj u blizini sela po imenu Allen. Prema irskoj mitologiji je bilo sjedište lovca-ratnika Fionn mac Cumhailla i Fianne. Danas nad njime vlasništvo ima Roadstone Dublin Ltd. Dugo korištenje brda kao izvora građevinskog materijala je značajno promijenilo njegov izgled kroz historiju.

## Literatura

## Vanjske veze
* Hill of Allen Action Group
Fergal mac Máele Dúin

**Fergal mac Máele Dúin** (? - 11. decembar 722) bio je veliki kralj Irske od 710. do smrti. Fergal je pripadao Cenél nEógain, ogranku sjevernog klana/dinastije Uí Néill. Bio je sin Máel Dúin mac Máele Fithricha (? - 681), kralja Ailecha, te praunuk velikog kralja Áed Uaridnacha (? - 612). Pripadao je Cenél maic Ercae, podogranku klana Cenél nEógain te vladao kao kralj Ailecha od 700. do 722.

Kao kralj Ailecha Fergal je sudjelovao u pobjedi nad narodom Connachta godine 707. pri čemu je ubijen tadašnji kralj Indrechtach mac Dúnchado. Bitka je nastala kao odmazda za smrt velikog kralja Loingsech mac Óengussoa 703, u bitci kod Coranna, a kralju Fergalu je tada pomogao Loingsechov sin Fergal mac Loingsig.

Fergal je postao velikim kraljem 710. nakon smrti Congal Cendmagair iz klčana Cenél Conaill. Vladao je od 710. do 722.

Godine 719. Fergal je počeo svoju vlast nametati Leinsteru preko pljačkaških pohoda. In 721 Cathal mac Finguine, kralj Munstera (? - 742) i Murchad mac Brain Mut (? -727), kralj Leinstera su napali zemlje južnog Uí Néilla i opustošili ravnicu Brega. Kasnije iste godine Fergal je osvetio Leinsteru; napao je i pustošio zemlju sve dok mu nije predan danak u stoci i taoci Laigina. Sa Cathalom je sklopio primirje. Narod Leinstera je prekršio primrije, te je Fergal napao sa velikom vojskom sjevernih i južnih Uí Néilla i njihovim Airgíalla saveznicima. 11. decembra 722. Fergal i brojni Uí Néill plemići su poginuli u bitci kod Hill of Allena (današnji County Kildare) gdje su ih porazili Laigini.

Prema sagi *Fáistine Fergaile meic Máele Dúin* ("Fergal mac Máele Dúinovo proročanstvo") njegov sin Áed Allán je bio istovremeno unuk Congal Cendmagaira, rođem u vanbračnoj vezi. Njegov sin Niall Frossach je bio rodom Ciannachta. Oba sina su kasnije postala veliki kraljevi. Fergala je na mjestu velikog kralja naslijedio Fogartach mac Néill iz ogranka Síl nÁedo Sláine južnog Uí Néilla. Njegov sin Áed Allán naslijedio ga je kao kralj Ailecha i poglavica Cenél nEógaina.

## Izvori

## Literatura
* *Annals of Ulster* at http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/index.html at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at http://www.ucc.ie/celt/published/G100002/index.html at University College Cork
* Byrne, Francis J., *Irish Kings and High-Kings.* B.T. Batsford, London, 1973. 
* Charles-Edwards, T.M., *Early Christian Ireland.* Cambridge University Press, Cambridge, 2000. 
* Mac Niocaill, Gearoid (1972), *Ireland before the Vikings*, Dublin: Gill and Macmillan
*
Wesley Sneijder

**Wesley Sneijder** (Utrecht, 9. lipnja 1984.), nizozemski nogometaš i reprezentativac koji trenutno igra za OGC Nice . Igra na poziciji igrača srednjeg reda ( polušpica ) i slovi za jednog od najperspektivnijih igrača na ovoj poziciji.

U kolovozu 2007. otkupio ga je Real iz Madrida za 27 milijuna eura (iz Ajaxa). U Realu ima ugovor do 2012. godine, a u svoja prva tri nastupa za Real postigao je 4 gola i stekao stalno mjesto u prvoj postavi. Ipak, 2009. je za 15 milijuna eura prešao i milanski Inter zbog slabe minutaže u Madridu.

## Karijera
### Početak
Sneijder je rođen 9. lipnja 1984. u Utrechtu. Potjeće iz nogometne obitelji - otac mu je bio igrač, njegov stariji brat Jeffrey igrao za Stormvogels Telstar, a i mlađi brat mu je nogometaš.
Iako nije rođen u Amsterdamu, karijeru je započeu u Ajaxu. Debitirao je za Ajax u pobjedi od 2:0 protiv SBV Excelsiora, 22. prosinca 2002.

### Real Madrid
Dana 12. kolovoza 2007. Ajax je pristao prodati Sneijdera Real Madridu, i to za 27 milijuna eura što je drugi najskuplji transfer nizozemskog nogometaša. U Madridu je dobio dres sa brojem 23 koji je prije njega nosio David Beckham. U prvoj utakmici za Real postigao je zgoditak i to protiv gradskog rivala Atlético Madrida. Već u drugom kolu, protiv Villarreala, postigao je još dva pogotka. Prva sezona u Madridu je bila iznad svih očekivanja i Sneijder se pokazao kao dobra investicija.
2. rujna 2008. Sneijder dobiva dres sa brojem 10 i preuzima ulogu playmakera odnosno razigravača i kreatora igre te postaje jedan od najvažnijih igrača u Realu. Sneijdera su krasile karakteristike kao što su brzina, kontrola lopte, preglednost, precizni pasevi, a posebno je opasan bio iz slobodnih udaraca. U jednoj anketi nizozemskog nogometnog časopisa proglašen je za najboljeg izvođača slobodnih udaraca u nizozemskoj reprezentaciji.

### Internazionale
Iako je bio jedan od najvažnijih i najboljih igrača u klubu, odjednom se sve promjenilo. Real Madrid je dobio novog predsjednika koji je uveo novu politiku u klubu i doveo brojna zvučna pojačanja. Između ostalih dovedeni su Cristiano Ronaldo, Kaká, Xabi Alonso i mnogi drugi. Sve su to igrači koji igraju u veznom redu gdje igra i Sneijder. Doveden je i novi trener koji na Sneijdera više nije računao. Tada se pojavio novi klub u Sneijderovom životu. Bio je to Inter iz Milana koji je očajnički tražio baš igrača u veznom redu i to polušpicu. Trener Intera odmah je zatražio od vodstva kluba da mu dovedu Sneijdera jer je kao veliki stručnjak vidio sve kvalitete Sneijdera. Iako Sneijder u početku nije htio napustiti Madrid na kraju je ipak došao u Milano za 15 milijuna eura. U Interu je naravno kao pravi playmaker dobio dres s brojem 10. Već sljedeći dan nakon što je potpisao ugovor imao je svoj debi u dresu Intera i to u velikom derbiju Serie A između Intera i Milana. Bilo je to pravo vatreno krštenje za Sneijdera. Odigrao je jako dobru utakmicu uz nekoliko izglednih prigoda. Na kraju je završilo 4:0 za Sneijderov Inter.

## Vanjske veze

* Službena stranica 
* Službeni 2009./10. Profil  na Inter.it
Murchad mac Brain Mut

**Murchad mac Brain Mut** (? - 727) je bio kralj Leinstera iz ogranka Uí Dúnlainge naroda/dinastije Laigin. Bio je sin prethodnog kralja Bran Mut mac Conailla (? -696). Vladao je od 715. do 727.

Poznat je prije svega po tome što je 722. pobijedio kod Hill of Allena porazio Fergal mac Máele Dúina, tadašnjeg velikog kralja Irske, koji je pri tome poginuo. Četiri njegova sina Fáelán mac Murchado (? - 738), Muiredach mac Murchado (? - 760), Dúnchad mac Murchado (? - 728) i Bran Becc mac Murchado (? - 738) su bili kraljevi Leinstera.

## Reference

## Reference

* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 
* *Book of Leinster*,*Rig Laigin* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Wiley,Dan M., Battle of Allen , *The Cycle of the Kings*

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
Kornvolci

**Kornvolci** (; ) je naziv za stanovništvo Cornwalla, grofoviju na jugozapadu Ujedinjenog Kraljevstva koja se u određenim specifičnostima razlikuje od Engleske, odnosno ima više zajedničkih značajki s današnjim keltskim dijelovima Ujedinjenog Kraljevstva kao što je Wales, odnosno drugim keltskim narodima Evrope. Za neke izraz "Kornvolci" predstavlja specifičnu etničku grupu u UK, koja svoje porijeklo vodi od Brita koji su živjeli na zapadu i jugu Britanije prije rimskog osvajanja, a mnogi u današnjoj grofoviji nastavljaju izražavazo zasebni identitet, bilo odvojen bio kao dio šireg engleskog ili britanskog nacionalnog određenja. Kornvolski identitet su prihvatili doseljenici u Cornwall, ali i iseljenici i potomci iseljenika iz Cornwalla, za koje se ponekad koristi izraz kornvolska dijaspora.

## Izvori

## Vanjske veze

* www.cornwall.gov.uk, the website of Cornwall Council
* www.cornishculture.co.uk , an online guide to Cornish Celtic culture
Kora (statua)

**Kora** () je statua devojke u arhajskoj grčkoj umetnosti. Kore su predstavljane kao obučene devojke koje stoje i sa karakterističnim osmehom. Veći broj kora je otkriven u grčkim svetilištima, gde su verovatno postavljane kao votivni darovi. Na atinskom akropolju su nađene u persijskom šutu. Moguće je razlikovati jonski i atički tip kore prema odeći i uopšte stilskim odlikama.

Grčki vajari su inspiraciju nalazili u mitovima, pa su bogove i heroje predstavljali kao uspravne mladiće i devojke. Statue mladića zvale su se kurosi a devojaka kore. I kurosi i kore su izrađivane u prirodnoj veličini. Bile su veoma ukočene i pravih linija. Ruke su bile pripijene uz telo ili savijene kao da prinose žrtvu. Pošto se grčko vajarstvo brzo razvijalo, ove ukočene statue su brzo zamenjene statuama koje su dočaravale svu lepotu ljudskog tela.

## Literatura
* Srejović, D. 1997. Arheološki leksikon. Savremena administracija. Beograd.

## Vanjske veze

* Korai - Ancient-Greece.org
* Gallery  - Mlahanas.de
Bitka kod Hehilla

**Bitka kod Hehila** se odigrala 721. ili 722. na zapadu Britanije između Brita na jednoj, i Anglosaksonaca na drugoj strani. O njoj postoji samo jedan izvor - *[[Annales Cambriae]]* - koja navodi tek da su u njoj Briti izvojevali pobjedu. Lokacija, pa ni identitet anglosaksonske vojske (za koju se pretpostavljala da je pripadala državi Wessex), nije navedena. Kasniji historičari su joj dali važnost, jer je po njihovom tumačenju, osigurala nezavisnost keltske države Dumnonija na jugozapadu Britanije, odnosno kasnije stvaranje Kraljevine Cornwall zahvaljujući kojoj je nakon engleskog osvajanja današnji Cornwall ipak uspio očuvati zasebni identitet.

## Reference
Bitka kod Covadonge

**Bitka kod Kovadonge** bila je prva bitka u kojoj su hrišćani pobedili Mavare posle Mavarske invazije Španije (711—718). Bitka se odigrala leta 722. i osigurala je opstanak hrišćanskog uporišta na severu Španije. Danas se ta bitka smatra početkom Rekonkiste.

### Pelajo osniva Kraljevinu Asturija
Vizigotski plemić Pelajo je proterao mavarskog vladara Asturije Munuza. Držao je teritoriju tokom brojnih pokušaja ponovnog uspostavljanja mavarske vlasti, a onda osniva Kraljevinu Asturiju, koja je postala hrišćansko uporište protiv islamske ekspanzije. Njegovo kraljevstvo je delovalo nestvarno, jer Pelajo nije uspevao u mnoštvu slučajeva da zadrži muslimansko vraćanje delova njegove oblasti, ali ni Mavari nisu uspevali da ga pobede. Čim bi oni napustili Asturiju, Pelajo bi ponovo uspostavljao svoju vlast.

### Posle poraza kod Tuluza Mavari napadaju Asturiju
Muslimanske snage su prešle Pirineje i napale su Franačku, gde su bili poraženi u bici kod Tuluza 9. jula 721. Mavari su se vratili na Pirinejsko poluostrvo, pa su odlučili da pre ponovnog obračuna sa Francima konsoliduju svoje teritorije u Španiji. Ključni zadatak je bio da unište Pelaja i njegovo pobunjeničko uporište.

Pri kraju leta 722. mavarski general Alkama je krenuo na Asturiju i osvojio je veliki deo, a Pelajo se povukao duboko u planine Asturije.

### Pelajo sa 300 boraca pobeđuje veliku mavarsku vojsku
Pelajo se povukao u jednu usku dolinu blizu Kovadonge okruženu planinama odakle je odbrana bila relativno laka. Pelajo je imao ukupno 300 ljudi.

Alkama je stigao do doline i poslao je izaslanika da pozove Pelaja da se preda. Kad je Pelajo to odbio, Akama je poslao najbolji deo vojske u dolinu protiv Pelaja. Asturijanci su se sakrivali po pećinama. Napali sa Mavre sa obronaka planine, a Pelajo je lično predvodio neke od svojih vojnika. Hrišćani tvrde da je stradao ogroman broj Mavara, a mavarski izvori tvrde da nije bilo velikih gubitaka.
Alkama je stradao u toj bici, a Mavari su se razbežali.

### Asturija je oslobođena
Odmah posle bitke Asturijanci u okupiranim selima napali su i ubili stotine Mavara koji su se vraćali dezorijentisani nakon bitke. Mavarski guverner Asturije Munuz organizovao je novu vojsku od preživelih iz bitke kod Kovadonge. Sukobio se ponovo sa Pelajom, koji je sada imao daleko više boraca u svojim redovima. Pelajo je ponovo pobedio, a Munuz je poginuo u toj bici. Mavari nikad više posle toga nisu ozbiljnije ugrozili kraljevinu Asturiju.

## Vanjske veze
* Istorijska biblioteka:Bitka kod Kovadonge
Roman Pavljučenko

**Roman Anatoljevič Pavljučenko** (rus. **Роман Анатольевич Павлюченко**; Mostovskoj, 15. prosinca 1981.) je ruski nogometaš. Pavljučenko igra na poziciji srednjeg napadača za rusku reprezentaciju.

Pavljučenko je svoj debi imao 1999. u klubu Dinamo Stavropol. Već sljedeće godine prelazi u Rotor Volgograd gdje ostaje do 2002. Tada prelazi u Spartak Moskvu i postaje najprofilniji strijelac u klupskoj povijesti. 

Za reprezentaciju je debitirao 2005. godine. Od tada je sakupio 17 nastupa i postigao je 7 golova. Najbolji nastup, prema mnogima, bio mu je onaj protiv Engleske 2007. u kojem je postigao oba pogotka za važnu pobjedu Rusije nad Engleskom 2 - 1. Izbornik Guus Hiddink pozvao ga je na EURO 2008 u Austriji i Švicarskoj. Pavljučenko je u prvoj utakmici protiv Španjolske postigao pogodak za 3 - 1, no Španjolska je porazila Rusiju 4 - 1 hat-trickom Davida Ville i pogotkom Cesca Fàbregasa.
Konstantin Zirjanov

**Konstantin Georgijevič Zirjanov** (rus. **Константин Георгиевич Зырянов**; Perm, 5. listopada 1977.) je umirovljeni ruski nogometaš i reprezentativac, aktualni trener omladinskog pogona kluba Zenit Sankt Peterburg.

Karijeru je započeo u rodnom Permu, u klubu Amkar Perm, a nakon 6 godina prelazi u Torpedo Moskvu gdje provodi 7 godina. Godine 2007. prelazi Zenit Sankt Petersburg. Iste te godine proglašen je za ruskog igrača godine.

U polufinalu Kupa UEFA-e, Zirjanov je postigao pogodak protiv Bayern Münchena, kojeg je Zenit prošao i otišao u finale. U finalu protiv Glasgow Rangersa, Zirjanov je opet postigao pogodak, a Zenit Sankt petersburg je osvojio Kup UEFA. Aktivno je igrao do 2017. godine, nakon čega se posvetio trenerskom poslu u Zenitu.

Za reprezentaciju igra od 2006. godine i do sada je sakupio 14 nastupa i postigao je 3 gola. Izbornik Guus Hiddink pozvao ga je da nastupa za Rusiju na EURO-u 2008. U drugoj utakmici protiv Grčke, Zirjanov je postigao pobjedonosni pogodak za Ruse koji ih je ostavio u igri za četvrtfinale.

Godine 2002., Zirjanov je pretrpio osobnu tragediju kada mu se supruga Olga, narkomanka, bacila osmog kata zgrade, držeći njihovu četverogodišnju kćerku u naručju. Kći je umrla tijekom dana, a majka mjesec dana kasnije. Njegov otac i brat preminuli su dvije godine ranije. Ubrzo je pronašao novu partnericu, Natašu, koja mu je u rujnu 2008. rodila sina, Lava. Vjenčali su se 9. lipnja 2010. godine. Kći Polina rođena im je 2012. godine.
Dmitrij Torbinski

**Dmitri Evgenijevič Torbinski** (ruski **Дмитрий Евгеньевич Торбинский**; Norilsk, 28. travnja 1984.), ruski nogometaš i reprezentativac koji trenutno igra kao vezni igrač za klub Lokomotiv Moskva.

Karijeru je započeo kao igrač futsala, no kao mladić je ušao u omladinsku akademiju Spartak Moskve te se odlučio baviti velikim nogometom. Nekoliko godina bio je na klupi, no 2002. je imao debi u prvoj postavi. Tijekom 2003. bio je na sustavu rotacije (neke utakmice je igrao neke nije), no 2004. je odigrao samo jednu utakmicu zbog ozbiljne ozljede. 

Godine 2005. poslan je na posudbu u Spartak Čeljabinsk kako bi ušao u formu, a već sljedeće sezone se vraća u Moskvu u punoj formi. Godine 2007. prelazi u Lokomitiv Moskvu kao dio slobodnog transfera.

Debi za reprezentaciju imao je 2007. protiv Estonije i izbornik Guus Hiddink pozvao ga je da igra na EURO-u 2008.

Najbolji nastup na EURO-u imao je u četvrtfinalu protiv Nizozemske gdje je u produžecima postigao pogodak za vodstvo Rusije 2 - 1, no dobio je i žuti karton tako da nije mogao igrati u sljedećem kolu, protiv Španjolske. Četvrtfinalnu utakmicu Rusija je pobijedila s 3 - 1.
Andrej Aršavin

**Andrej Sergejevič Aršavin** (ruski: **Андрей Сергеевич Аршавин**; Sankt Peterburg, 29. svibnja 1981.) je umirovljeni ruski nogometaš i reprezentativac koji je posjednje igrao za FK Kaijrat. Aršavin je igrao na poziciji veznog napadača, no mogao je igrati i kao čisti napadač. Aršavin je najpoznatiji po svojoj tehnici, kontroli i viziji tijekom igre, te zbog toga jako često preuzima ulogu play-makera.

Od 2000. godine nastupa za Peterburški Zenit u kojem je uspješno osvajao prvo, druga i treća mjesta u Ruskoj ligi. Zenit je prvak bio 2007. godine, prvi put nakon 1984. (kada je još bila Sovjetska liga), a Aršavin je igrao u svih 30 utakmica, postigao 10 pogodaka i imao 11 aistencija tijekom te sezone. Kao profesionalac debitira na meču protiv Bredforda u polufinalu Intertoto kupa. U veljači 2009. prelazi u engleski Arsenal. Godine 2012. otišao je na polusezonsku posudbu u matični Zenit. Naredne godine vraća se trajno u Zenit, odakle 2015. odlazi u Kuban Krasnodar; nakon jedne odigrane sezone i samo osam nastupa, Aršavin odlazi u kazahstanski FK Kaijrat, s kojim je 2017. godine osvojio nacionalni kup i superkup. Umirovio se 2018. godine.

Za reprezentaciju je debitirao 17. svibnja 2002. protiv Bjelorusije, a već je 24. ožujka 2007. bio kapetan ruske momčadi protiv Estonije.

Izbornik Guus Hiddink pozvao ga je na EURO 2008. iako nije mogao igrati prve dvije utakmice zbog crvenog kartona. No, u trećem kolu, protiv Švedske, Aršavin je igrao i postigao drugi pogodak za Rusiju u 50. minuti, te je tako osigurao prolaz Rusiji u četvrtfinale. Na toj utakmici izabran je i za igrača utakmice. No, i u četvrtfinalnoj utakmici, u kojoj je Rusija porazila Nizozemsku s 3:1 nakon produžetaka, Aršavin je odigrao odličnu utakmicu, potigao pogodak i izabran je ponovo za igrača utakmice.

## Vanjske veze
Volkan Demirel

**Volkan Demirel** (Istanbul, 27. listopada 1981.), je bivši vratar Fenerbahçea i turski reprezentativac.

Karijeru je započeo u klubu Kartalspor u kojem je skupio 51 nastup. Godine 2002. prešao je u Fenerbahçe gdje igra i danas, a do sada je skupio 368 nastupa. Debi u novom klubu imao je protiv Samsunspora, a odigrao je i jednu utakmicu za omladinsku momčad Fenerbahçea.

Uvelike je doprinio uspjehu kluba, kako u domaćoj ligi, tako i u Europi. U četvrtfinalnoj utakmici Lige prvaka 2007/08 protiv Seville, Volkan je obranio čak 3 jedanaesterca tijekom izvođenja istih. Upravo zbog toga ga je UEFA proglasila herojem utakmice, unatoč lošem startu utakmice tijekom kojeg je primio 2 gola u 9 minuta igre.

## Međunarodna karijera

U reprezentaciju je prvi put pozvan 2004., a sada redovito igra kao prvi vratar reprezentacije. Na tom mjestu je naslijedio legendarnog Rüştüa Reçbera. Izbornik Fatih Terim pozvao ga je na EURO 2008. gdje je u 3 utakmice primio čak 5 pogodaka, no njegova momčad je prošla u četvrtfinale. U trećem kolu faze po skupinama, protiv Češke, Volkan je u 92. minuti dobio crveni karton zbog guranja Jana Kollera. Tu utakmicu Turska je dobila 3 - 2. Kažnjen je sa jednom utakmicom neigranja, pa ga je u utakmici protiv Hrvatske (koju je Turska pobijedila 3 - 1 nakon izvođenja jedanaesteraca) zamijenio Rüştü Reçber koji je imao nekoliko izvrsnih obrana. No, UEFA je objavila povećanje kazne neigranja na dvije utakmice tako da će Rüştü braniti gol reprezentacije i u polufinalu protiv Njemačke.

## Vanjske veze
* Profil fenerbahce.org
Uğur Boral

**Uğur Boral** () (İstanbul, 14. travnja 1982.), turski branič i reprezentativac koji trenutno igra za Fenerbahçe. Boral je jako dobar *play-maker*, a osim u obrani, može igrati i kao vezni igrač. 

Karijeru je započeo 1995. godine u klubu Gaziosmanpaşa Karadenizspor, koji je tada bio amaterski klub iz Istanbula. Godine 1998. prelazi u Alibeyköyspor, a profesionalni ugovor dobiva 2000. kada prelazi u Gençlerbirliği. Sljedeću sezonu provodi na posudbi u Kocaelisporu. Godine 2006. potpisuje za Fenerbahçe gdje dobiva dres s brojem 25. Za taj klub je dosada postigao samo 2 podotka, no oba u svom debiju u Ligi prvaka protiv CSKA Moskve. 

Izbornik Fatih Terim pozvao ga je na EURO 2008. gdje je debitirao u polufinalnoj utakmici protiv Njemačke i tu je postigao svoj prvi pogodak za reprezentaciju (nakon 9 nastupa) koji je doveo Tursku u vodstvo od 0:1. Utakmica je, nakon velikih uzbuđenja i Lahmovog pogodka u 90. minuti, ipak završila pobjedom Nijemaca 3:2.
Đerdap

**Đerdap** može da se odnosi na:

* Đerdapska klisura, klisura na granici Srbije i Rumunije, najveća u Evropi
* Đerdapsko jezero, veštačko jezero u Đerdapskoj klisuri
* Nacionalni park Đerdap, nacionalni park na teritoriji Đerdapske klisure
* Hidroelektrana Đerdap, hidroelektrana na Đerdapskoj klisuri
* Đerdapska ulica, ulica u Beogradu.
* Đerdap (lokalitet), arheološki lokalitet u oblasti Đerdapske klisure.
Hamit Altıntop

**Hamit Altıntop** () (Gelsenkirchen, 8. prosinca 1982.), turski nogometaš i reprezenativac. Hamit igra na poziciji veznog igrača, no može igrati i kao napadač.

Hamit ima jednojajčanog blizanca Halila koji je rođen 10 minuta nakon Hamita.

Profesionalnu karijeru započinje 2000. u klubu Wattenscheid 09, no već 2003. prelazi u Schalke 04 zbog dobrih nastupa u Wattenscheidu. Tu je igrao na poziciji defenzivnog veznog. Godine 2006., Schalke je doveo i Hamitovog brata iz FC Kaiserslauterna i tu je sezonu završio na drugom mjestu, sa samo 2 boda manje od prvaka Stuttgarta.

Godine 2007. Hamit prelazi u Bayern München. Svoj prvi gol za novi klub postigao je u utakmici protiv brazilskog prvaka São Paula. Kako je od tada postao redivit član prve postave, Hamit je svoj drugi pogodak postigao s 30 metara protiv Werdera u njemačkom kupu. Svoj treći, do sada i jedini, pogodak za Bayern postigao je u Kupu UEFA-e protiv Aberdeena.

Za reprezentaciju je nastupio 42 puta i za sada je postigao 2 pogotka, oba u utakmici protiv Norveške koju je Turska odigrala 2:2.
Josip Boljkovac

**Josip Boljkovac** (Vukova Gorica, 12. 11. 1920. – Karlovac, 10. 11. 2014) je bivši hrvatski političar, obavještajac i policajac, najpoznatiji kao prvi post-komunistički ministar unutrašnjih poslova Hrvatske, odnosno jedan od najbližih suradnika predsjednika Franje Tuđmana i ključnih ličnosti u događajima neposredno pred eskalaciju rata u Hrvatskoj. Boljkovac, koji je kao i Tuđman, u mladosti bio partizan, se početkom 1990-ih profilirao u istaknutog pripadnika umjerene frakcije HDZ-a, a 1994. iz te stranke izašao i postao žestoki kritičar Tuđmanove politike. Posljednjih godina postao poznat i zbog kontroverzi vezanih za njegovu ulogu u likvidacijama neprijatelja jugoslavenskog komunističkog režima na kraju drugog svjetskog rata; zbog sumnje za počinjenje ratnih zločina je uhapšen u jesen 2011. Nakon suđenja pred Županijskim sudom, Boljkovac je 22. svibnja 2014. oslobođen sumnje za počinjenje zločina.
Semih Şentürk

**Semih Şentürk** () (İzmir, 29. travnja 1983.), bivši turski nogometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji napadača.

Svoju nogometnu karijeru započeo je u Fenerbahçe PAF-u, omladinskoj momčadi Fenerbahçea i rano je pokazao svoj talent. Kada se priključio prvoj momčadi Fenerbahçea, nije igrao cijele utakmice, no kada bi ušao, postizao bi, često jako važne, pogotke pri samom kraju utakmice. Ta sposobnost ubrzo mu je donijela status prvotimca. Kada su Ümit Özat i Tuncay Şanlı napustili Fenerbahçe, Semih je postao novi dokapetan momčadi. U sezoni 2007/08, Semih je igrao kao regularni prvotimac i postigao je 17 golova u sezoni čime je izborio poziciju najboljeg strijelca te sezone.

U reprezentaciju je prvi put pozvan 2006. godine, a izbornik Fatih Terim pozvao ga je na EURO 2008., što se pokazalo kao izrazito dobar potez. Prvu utakmicu na EURO-u odigrao je protiv Švicarske, gdje je ušao kao zamjena u 46. minuti, i već 11 minuta poslije poravnao rezultat na 1:1. Kasnije je Turska još i pobijedila. Slično je ponovio i u 1/4 finalu kada u 122. minuti poravnava protiv Hrvatske na 1:1, te uvodi utakmicu u jedanaesterce nakon kojih prolaze u 1/2 finale. U polufinalnoj utakmici potiv Njemačke, gdje je Turska povela 1:0, pa su Nijemci došli na 2:1, Semih je nakon Sabrijeve asistencije lukavo prevario Lehmanna i u 86. minuti postigao pogodak za 2:2, no to nije bilo dovljno jer je Lahm u 90. minuti postigao pogodak za 3:2, koji je Nijemcima osigurao finale, a Turcima ispadanje. No, unatoč porazu, mnogi ovu utakmicu svrastavaju među najljepše na EURO-u.
Nihat Kahveci

**Nihat Kahveci** () (Istanbul, 23. studenog 1979.) je umirovljeni turski nogometaš i reprezentativac. Debi za reprezentaciju ostvario je 2000. godine protiv Švedske, a prvi gol za reprezentaciju postigao je 2001. protiv Moldavije. Nihatova primarna pozicija je napad, no može igrati i kao vezni napadač. 

Nihat dolazi iz omladinske škole Beşiktaşa, a otkrio ga je Hurser Tekinoktay kada je igrao protiv Dikilitaşa. Za prvu momčad Beşiktaşa počeo je igrati od 1998. Godine 2002., John Toschack prodaje ga u Real Sociedad. Tijekom boravka u San Sebastianu, Nihat je zabilježio 133 nastupa i postigao je 58 golova. Tijekom sezone 2002./03. postigao je 23 pogotka i podijelio je drugo mjesto s Ronaldom (prvi je bio Roy Makaay s 29). Tu sezonu, Sociedad je završio s drugim mjestom. Tijekom svog boravka imao je izuzetno dobru suradnju sa srpskim nogometašem Darkom Kovačevićem koji mu je bio kolega u napadu. Sljedeće sezone sa Sociedadom je nastupio i u Ligi prvaka. 

Godine 2002. nastupio je i za Tursku na SP-u 2002.

Dana 16. svibnja 2006. odlučio je potpisati za Villarreal CF, u kojem je igrao do 2009., kada se vraća u Beşiktaş. U matičnom klubu je igrao dvije godine, kada je raskinut njegov ugovor, nakon čega je postao slobodan igrač.

Na EURO-u 2008. postigao je 2 odlučujuća pogotka za Tursku u trećem kolu skupine A koji su Turskoj (koja je nakon 0-2, došla na 3-2), pobjedom nad Česima, osigurali prolaz u četvrtfinale natjecanja.
Jorgos Papandreu

**Jorgos Papandreu** (; Sent Pol, SAD, 16. jun 1952.) je grčki socijalistički političar koji je služio kao premijer Grčke od oktobra 2009 do novembra 2011. Nalazi se na čelu Panhelenskog Socijalističkog Pokreta - PASOK.

Sin je Andreasa Papandreua i unuk Jorgosa Papandreua, bivših premijera Grčke. Njegova majka, Margareta, je Amerikanka. Studirao je u Kanadi, SAD, Engleskoj.

Ranije je služio kao ministar obrazovanja i vera u vladi svoga oca kao i ministar spoljnih poslova u vladi Kostasa Simitisa. Danas pored funkcije premijera, uporedo obavlja i funkciju ministra spoljnih poslova.

Premijerom je postao posle izbijanja globalne krize i pobede njegove stranke na parlamentarnim izborima. Mandat mu je označila globalna finansijska kriza, koja je pokazala prezaduženost zemlje, ali i njenu nesposobnost da vraća spoljne dugove, delom zbog falsifikovanih javnih finansija, ali i vezanosti za evro. Papandreuovi pokušaji da je reši politikom rezova su ga učinili nepopularnim, a pokušaj da te mere stavi na referendum je doveo do žestokih kritika nemačke vlade i vodstva EU posle kojih je podnio ostavku u korist vlade nacionalnost jedinstva na čelu sa Lukasom Papademosom. 

Oženjen je i ima dvoje dece.

## Vanjske veze

* Lični sajt
* Zidar novog sveta - Jorgos Papandreu („Politika“, 9. maj 2010.)
Josip Manolić

**Josip (Joža) Manolić** (Kalinovac kraj Đurđevca, 22. ožujka 1920. – Zagreb, 15. travnja 2024.), bio je hrvatski političar, bivši komunist, drugi predsjednik Vlade Republike Hrvatske.

## Biografija
Politikom se počeo baviti 1937. godine. Već slijedeće godine postaje omladinskim i sindikalnim rukovoditeljem. Za vrijeme Drugog svjetskog rata (1941. - 1945.) postaje organizacijski sekretar PK SKOJ-a za Hrvatsku. Po ustroju OZN-e 1944. godine upućen je kao glavni zapovjednik u akciju oslobođenja Bjelovara i okolice. 1946. godine Manolić odlazi u Zagreb za načelnika odjela za izvršenje kaznenih sankcija u tadašnjem Sekretarijatu za unutrašnje poslove (između ostalog provodi utamničenje nadbiskupa Alojzija Stepinca). 1948. postaje načelnik u Sekretarijatu unutrašnjih poslova NR Hrvatske. U međuvremenu, 1960. diplomira na Pravnom fakultetu u Zagrebu. 1960. godine postaje šef SUP-a (Sekretarijata unutarnjih poslova ) u SFRJ.

1965. godine izabran je u Sabor SR Hrvatske i obnaša funkcije predsjednika organizaciono-političkog odbora, predsjednika zakonodavno-pravne komisije, te člana je Ustavne komisije. 1969. godine izabran je po drugi put u Sabor SR Hrvatske. Nakon Hrvatskog proljeća, postao je disident te upoznaje Tuđmana.

Jedan je od osnivača HDZ-a na zagrebačkom Jarunu (tzv. "barakaši") 1989. Godine 1990. postaje potpredsjednik Predsjedništva Republike Hrvatske. Početkom 1990-ih drugi je čovjek u novo nastaloj Republici Hrvatskoj, odmah je do Franje Tuđmana, kojemu je bliski suradnik. Od 24. kolovoza 1990. do 17. srpnja 1991. obnašao je dužnost predsjednika Vlade RH, nasljedivši Stipu Mesića na toj dužosti, jer je ovaj bio izabran za hrvatskog člana u Predsjedništvu SFRJ.

Od 1991. bio je šef Ureda za zaštitu ustavnoga poretka (tijelo koje je koordiniralo svim tajnim službama). Od 1993. do 1994. obnašao je dužnost predsjednika Županijskog doma Sabora Republike Hrvatske.

1994. godine sa Stjepanom Mesićem, Degoricijom, Jurićem i drugima, zbog neslaganja oko politike prema BiH, izazi iz HDZ-a. Godine 1995. osnivaju svoju stranku Hrvatskih nezavisnih demokrata (HND), čiji predsjednik postaje slijedeće godine.

## Vanjske veze

* Sastav Manolićeve vlade na www.vlada.hr
723.

__NOTOC__
Godina **723.** (**[[rimske brojke|DCCXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. Oznaka 723. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

* Sveti Bonifacije obara stablo Thorovog hrasta kraja Fritzlara, simbolički označivši početak pokršatavanja sjevernih Germana.
* U Kini, prema nekim tumačenjima, sagrađen prvi mehanički sat (na temelju nebeske sfere).


## Rođenja

## Smrti

## Reference
Fritzlar

**Friclar** () je opština u njemačkoj saveznoj državi Hesen. Jedno je od 27 opštinskih središta okruga Švalm-Eder. Posjeduje regionalnu šifru (*AGS*) 6634005.

## Geografski i demografski podaci
Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 170 metara. Površina opštine iznosi 88,8&nbsp;km². U samom mjestu živi 14.556 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 164 stanovnika/km².

## Međunarodna saradnja




## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanični sajt opštine 
* Njem. Savezni zavod za statistiku 
* Stalna konferencija gradova i opština 
* KommOn  - Informacioni sistem gradova, opština i okruga.
Donarov hrast

**Donarov hrast** ( je naziv za legendarno stablo hrasta koje je drevno germansko pleme Hata - koje se tradicionalno smatra precima današnjih Hessenaca - smatralo svetim, a koje je također služilo i kao svetište drugih germanskih pagana.

U historiji i legendi vezanoj za pagansku Germaniju, odnosno Njemačku, postoje brojna stabla koja su se nazivala "Donarovima" te imala sličnu funkciju. Hati su pod "Donarom" podrazumijevala boga groma (visokonjemački: *donner*), također poznatog kao Thunor među anglosaksonskim, odnosno Thor među nordijskim paganima.

Najpoznatije od svih Donarovih stabala je, prema tradiciji, stajalo kraj današnjeg grada Fritzlar. Kada je godine 723. na to područje došao kršćanski misionar Bonifacije, posjekao je Donarovo stablo kako bi tamošnjim stanovnicima dokazao superiornost kršćanstva nad njihovom dotadašnjom paganskom vjerom. Taj događaj, odnosno nedostatak reakcije od strane paganskih bogova na takvo skrnavljenje, prema predaji je uvjerio Germane da se ostave stare i prihvate novu vjeru; tako se tradicionalno uzima kao početak pokrštavanja sjevernih Germana.

## Povezano
* Yggdrasil
* Irminsul

## Vanjske veze

* http://www.britannica.com/eb/article-9027821/Crediton
* Website of Fulda Bishopric for the Year of Boniface 2004
Tonyukuk

**Tonyukuk** (staroturkijski:  , Bilge Tuňuquq, ? - cca. 724, (暾欲穀/暾欲谷, Pinyin: tūnyùgǔ, osobno ime: **Ashide Yuanzhen** 阿史德元珍, āshǐdé yuánzhēn, a-shih-te yüan-chen) bio je yabgu i vrhovni komandant vojske četiri istočna Gok (nebeskih) turskih kagana, od kojih je najpoznatiji Bilge Khan. Igrao je važnu ulogu u obnovi Istočnog Turkijskog Kaganata. Njegova biografija, zapisi o dostignućima i savjeti nasljednicima su 722. godine uklesani (na orhonsko-turskom pismu) na dvije stele kraj mjesta Tsagaan-Ovoo (Mongolija, Töv aimag, kraj Nalaikha).

Poginuo je u pohodu na Turgeše.

## Izvori


## Literatura
* Nathan Light. An 8th Century Turkic Narrative: Pragmatics, Reported Speech and Managing Information. Turkic languages. 10.2, 2006. pp 155–186.
Fogartach mac Néill

**Fogartach mac Néill** (? - 724), ponekad navođen kao **Fogartach ua Cernaich**, bio je drevni irski kralj koji se smatra velikim kraljem Irske. Pripadao je podogranku Uí Chernaig ogranka Síl nÁedo Sláine južnog klana/dinastije Uí Néill. Bio je kralj Brega i sin Niall mac Cernaig Sotala (? - 701) odnosno praunuk nekadašnjeg velikog kralja Diarmait mac Áedo Sláinea (? - 665).

Velikim kraljem je postao 722. odnosno nedugo nakon smrti Fergal mac Máele Dúina u bitci kod Hill of Allenaa. Ubio ga je vlastiti rođak Cináed mac Írgalaig koji je sam nakon toga postao veliki kralj.

## Reference

## Reference

* 
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Byrne, Francis John, *Irish Kings and High-Kings.* Batsford, London, 1973. 
* Charles-Edwards, T.M., *Early Christian Ireland.* Cambridge University Press, Cambridge, 2000. 
*
Hišam ibn Abd al-Malik

**Hišam ibn Abd al-Malik** (691 &ndash; 6. februar 743) () 10. omejadski kalif koji je vladao od 723. do smrti 743. 

Bio je jedan od sinova kalifa Abd al-Malik ibn Marvana. Naslijedio je svog brata Jezida II. Njegova unutrašnja politika je bila obilježena nastojanjima da se, sa jedne strane, strogo primjenjuje šerijatsko pravo, dok je s druge strane bio poklonik kulture i umjetnosti i poticao prijevod klasičnih grčkih, latinskih, perzijskih i drugih tekstova na arapski. U vanjskoj politici je nastavio agresivnu osvajačku politiku svojih prethodnika, pri čemu se najviše na udaru našlo Bizantsko Carstvo; dijelom zbog nastojanja da se kompenzira neuspjeh pokušaja osvajanja Carigrada, pokrenuo je niz pohoda u Maloj Aziji, pri čemu se pod komandom njegovog polubrata Maslame, kao i sina Muavije zauzeti Cezareja, odnosno zauzeti i opljačkani brojni gradovi u Kapadokiji i Kilikiji, odnosno granica Kalifata pomaknuta na zapad. Također je vodio ratove protiv Hazara na istoku. 

Njegov najambiciozniji vojni pothvat - invazija današnje Francuske koju je 732. iz al-Andalusa pokrenuo Abdul Rahman Al Ghafiqi, koja je, prema tumačenju kasnijih kršćanskih historičara - trebala predstavljati uvod u osvajanje cijele Evrope, doživjela je veliki neuspjeh u bitci kod Poitiersa, a koji se događaj smatra početkom kraja muslimanske ekspanzije.

Kasnije godine su mu obilježili unutrašnji sukobi, pri čemu je 740. došlo do velikog ustanka Berbera u Sjevernoj Africi, koji je potrajao sve do njegove smrti. Iste je godine došlo i do ustanka šijita pod Zejd bin Alijem u Iraku, koji je također ugušen. Pred kraj života je Kalifat pogodila epidemija difterije pred kojom je pobjegao u pustinju; usprkos toga se zarazio i umro.

Naslijedio ga je nećak Valid.

## Literatura
* *The End of Expansion: The Caliphate of Hisham A.D. 724-738/A.H. 105-120* by Jere L. Bacharach and Khalid Y. Blankinship, Albany, SUNY Press, 1989.