open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Martenzit

**Martenzit** (ime je dobio po nemačkom metalurgu Adolfu Martensu (1850-1914)) je svaka kristalna struktura koja se dobije substitutivnom transformacijom, u suprotnosti sa mnogo sporijom difuzivnom transformacijom. Kada se posmatra u poprečnom preseku, kristalna zrna, koja su oblika sočiva, vide se kao igle. Martenzit je vrlo čvrsti mikrokonstituent čelika (legura železa i ugljenika) koji se formira brzim hlađenjem austenita, toliko brzim da atomi ugljenika nemaju vremena za difuziju. Uopšteno gledano martenzit je superpresićeni tetragonalni “ferit” (kristalografska relacija između austenita martenzita i ferita).

1890-tih godina, Martens je izučavao uzorke različitih čelika pod mikroskopom, a otkrio je da su najčvršći čelici imali pravilnu kristalnu strukturu. On je bio prvi koji je objasnio uzrok velike različitosti u mehaničkim osobinama raznih vrsta čelika. Martenzitne strukture su od tada pronađene u mnogim drugim praktičnim materijalima.

Martenzit ima različitu kristalnu strukturu (tetragonalnu) od površinski centrirane kubne rešetke austenita, iz kojeg se i formira, ali ima identičan hemijski sastav. Prelaz iz jedne u drugu strukturu zahteva veoma malo energije termalne aktivacije. Martenzit ima manju gustinu od austenita, tako da martenzitne transformacije imaju za posledicu relativnu promijenu zapremine uzorka. Ova osobina se može najlaške primetiti na japanskim samurajskim mačevima, katanama. Hlađenje uzrokuje formiranje martenzita više po ivici oštrice, nego na tupom dijelu mača; kako se ivica širi, ostrica poprima blago zakrivljeni oblik.

Martenzit nije prikazan na faznom dijagramu željezo-ugljenik, jer je martenzit izrazito metastabilna faza. U tu svrhu se koriste izotermalni, odnosno TTT dijagrami (). Pošto se fizičko-hemijski procesi ubrzavaju na većim temperaturama (Arenijusov zakon - Svante Avgust Arenijus 19.02.1859. – 2.10.1927.), **martenzit** degradira pod uticajem toplote.

## Povezano
* Nauka o materijalima
* Čelik za opruge

## Literatura
* H. Schuman, H. Oettel, "Metallografie", WILEY-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA, Weinheim, 2005

## Vanjske veze

* Crystal Structure of Cementite, Cambridge University
Atlaški divlji magarac

**Atlaški divlji magarac** (*Equus africanus atlanticus*), također poznat i kao **alžirski divlji magarac**, je izumrla životinja.  Podvrsta afričkog divljeg magarca Equus asinus ili Equus africanus, podrod Asinus. Posljednji njegov trag predstavlja prikaz na freski vile u Boni u Alžiru, koji datira od oko 300 godine. Vjeruje se da je izumro nakon što su ga Rimljani lovili iz sporta.

## Vanjske veze
* Algerian/Atlas Wild Ass (Asinus atlanticus)
Wootz

**Wootz** je naziv za vrstu čelika koji karakteriziraju naslage mikro-karbida unutar legure koja se sastoji i od martenzita i perlita. Prvi put se razvio u Indiji oko 300. pne.  Sama riječ *wootz* je vjerojatno nastala pogrešnom transkripcijom riječi *wook*, ili kao engleska verzija riječi *urukku* (koja znači "čelik" na tamilskom i malayamu, odnosno riječi *ukku* na Kannada, telugu i mnogim drugim južnim indijskim jezicima.

Postoje određeni arheološki dokaz o tehnikama proizvodnje wootz čelika u Južnoj Indiji početkom 1. milenijuma. Wootz se kasnije izvozio u antičku Evropu i arapski svijet, te postao poznat na Bliskom Istoku kao čelik iz Damaska, koga se kasnije povezivalo sa radionicama u zapadnoj Indiji.

Nakon što je zapadni svijet intenzivirao kontakte sa Indijom u Novom vijeku, tehnike kojima se proizvodi wootz su zaintrigirale njegove naučnike, te je to značajno doprinijelo razvoju metalurgije od 17. do 19. vijeka.

## Izvori

## Vanjske veze
* The key role of impurities in ancient damascus steel blades 
* Wootz steel: an advanced material of the ancient world 
* Indian heritage in metallurgy 
* Nanotubes present in Damascus Blades
Pančatantra

**Pančatantra** (Panchatantra, IAST: Pañcatantra, , 'Pet principa') je zbirka indijskih basnih u stihu i prozi. Originalni tekst na sanskritu, za koji neki učenjaci vjeruju da je sastavljen u 3. vijeku pne., se pripisuje Višnu Šarmi. Međutim, dio učenjaka vjeruje da se temelji na starijoj usmenoj predaji, uključujući "basne stare koliko se može zamisliti".
Smatra se "najčešće prevođenim književnim djelom Indije", te su neke od tih priča najpoznatije u svijetu.

## Izvori

## Vanjske veze

* History of the Migration of ''Panchatantra''
* Video of London 2009 ICR Illustrated Lecture on the Westward Migration of ''Panchatantra'' from India 
* Excerpt from Wood's 2008 update of ''Kalila and Dimna - Fables of Friendship and Betrayal'' 
* Panchatantra Stories in English 
* Stories from Panchatantra 
* Tales from the Panchatantra 
* Panchatantra Stories for Kids 
* History of the Migration of ''Panchatantra''
* Video of London 2009 ICR Illustrated Lecture on the Westward Migration of ''Panchatantra'' from India 
* Excerpt from Wood's 2008 update of ''Kalila and Dimna - Fables of Friendship and Betrayal'' 
* Panchatantra Stories in English 
* Stories from Panchatantra 
* Tales from the Panchatantra 
* Panchatantra Stories for Kids
Anderitum

**Anderitum** je danas uobičajeni naziv za *Anderidos*, rimsku tvrđavu koja je pripadala sistemu utvrđenja Saksonske obale. Bila je sagrađena krajem 3. vijeka u blizini današnjeg naselja Pevensey na obali Istočnog Sussexa. Nakon rimskog napuštanja su je koristili post-rimski Briti. Korištena je u 11. vijeku, a početkom 12. vijeka dograđena u Zamak Pevensey.

## Reference
* 
* Richard Stillwell, ed. ''Princeton Encyclopedia of Classical Sites'', 1976: "Anderida (Pevensey), Sussex, England"
Muzej rimske civilizacije

**Muzej rimske civilizacije** () je arheološki muzej u Rimu, smješten u distriktu Espozicione Universale Roma (EUR) i posvećen raznim artefaktima rimske civilizacije. Izgradnja je započela godine 1939. u doba fašizma, ali je zbog drugog svjetskog rata muzej otvoren tek 1955. godine. Muzej je 2014. zatvoren zbog obnove.

## Vanjske veze

* Službeni website
* stranica na engleskom
Sinajski rukopis

**Sinajski rukopis** (), označavan sa \aleph ili *01* (*Gregory-Aland*), je rukopis Starog zaveta i Novog zaveta. Jedna od najstarijih i najznačajnijih rukopisa je Novi Zavet, napisan je na grčkom jeziku, u obliku kodeksa, koja datira sa početka 4. veka. Sinajski rukopis napisan je na tankom pergamentu, dimenzija 37×34&nbsp;cm.

## Opis

Rukopis sadrži Varnavinu poslanicu i Jermin Pastir.

Novi Zavet sačuvan u celini, u Starom Zavetu nedostaje: 
* 1 Mojs 23,19 – 1 Mojs 24,46 – fragmenti
* 4 Mojs 5,26–4 Mojs 7,20 – fragmenti
* Prva dnevnika 9,27–1 Prva dnevnika 19,17

Grčki tekst rukopisa odražava aleksandrijski tip teksta.

Pronađen u 1844. godine u manastiru Sv. Katarine na Sinaju Konstantinom Tišendorfom. Prvo celovito fototipsko izdanje je objavljeno 1911. godine.

Do 1933. godine, 2/3 kodeksa se nalazio u Petrogradu, kad je prodat Britanskom muzeju za 100.000 funti.

Danas se čuva u Britanskoj biblioteci (British Library), biblioteci Univerziteta u Lajpcigu, na Sinaju i u Ruskoj nacionalnoj biblioteci.

## Povezano
* Vatikanski rukopis
* Aleksandrijski rukopis
* Palimpsest Jefrema

## Napomene

## Literatura
* Tischendorf, Constantin von, *Fragmentum Codicis Friderico-Augustani ex Iesaia et Ieremia* in: ''Monumenta sacra inedita'' (Leipzig 1855), vol. I, pp.&nbsp;211 ff.
* Tischendorf, Constantin von (1866), *When Were Our Gospels Written?, An Argument by Constantine Tischendorf. With a Narrative of the Discovery of the Sinaitic Manuscript*, New York: American Tract Society.
* Schneider, Ulrich Johannes (ed.) (2007). *Codex Sinaiticus. Geschichte und Erschließung der «Sinai-Bibel»*. Leipzig: Universitätsbibliothek Leipzig.
* Christian–B. Amphoux, ''Codex Vaticanus B: Les points diacritiques des marges de Marc'', *Journal of Theological Studies* vol. 58 (2007), pp.&nbsp;440–466.

## Vanjske veze

* Codex Sinaiticus Project
* Center for the Study of NT Manuscripts. Codex Sinaiticus  (JPG)
* 1911 Facsimile of Codex Sinaiticus (PDF)
Vatikanski kodeks

**
**Vatikanski rukopis*', označavan sa *B* ili *03* (Gregory-Aland), je rukopis [[Stari zavjet|Starog zaveta]] i [[Novi zavjet|Novog zaveta]]. Jedan od najstarijih i najznačajnijih rukopisa je Novi Zavet, napisan na [[Grčki jezik|grčkom jeziku]], i datira sa početka 4. veka. Vatikanski rukopis je napisan na tankom [[pergament]]u, dimenzija 27×27&nbsp;cm.

== Opis ==

Nedostaje: 1 Moj 1,1-46,28; Ps 105,27-137; Jev 9,14-fin.

Grčki tekst rukopisa odražava [[aleksandrijski tip teksta]].

Rukopis je napisan u Aleksandriji.

Prvo celovito fototipsko izdanje je objavljeno [[1889]]. godine.

Od 1475. čuva se u Vatikanskoj biblioteci.


== Povezano ==
* [[Sinajski rukopis]]
* [[Aleksandrijski rukopis]]
* [[Palimpsest Jefrema]]

== Napomene ==



== Literatura ==
# Constantin von Tischendorf, *Novum Testamentum Vaticanum*. Lipsiae 1867. 
# Frederic G. Kenyon, *Our Bible and the Ancient Manuscripts *(4th ed.), London 1939.
# Bruce M. Metzger, *Manuscripts of the Greek Bible: An Introduction to Palaeography*, Oxford University Press, Oxford 1981.
# Ph. B. Payne – P. Canart, *The Originality of Text-Critical Symbols in Codex Vaticanus*, Novum Testamentum, Vol. 42, Fasc. 2 (Apr., 2000), ss. 105-113.
# T. C. Skeat, *The Codex Vaticanus in the 15th Century'', JTS 35 (1984), 454-465.

## Vanjske veze

* Images - CSNTM. 
* Recensio Codice Vaticano
* Codex Vaticanus B/03  
* Vatikansьkiй kodeks Encyclopedia of Textual Criticism 
* Kodeks Watykański Bible Research 
* Facsimile Vatikansьkogo kodeksa — 7740$
* Der "Codex Vaticanus" – ("B") EFG Berlin Hohenstaufenstr (2006)
Papa Petar od Aleksandrije

**Papa Petar od Aleksandrije** bio je aleksandrijski papa, odnosno episkop Aleksandrije i poglavar crkve od koje potiču Koptska i Aleksandrijska pravoslavna crkva (300–311). Slavi se kao svetac u Koptskoj, Rimokatoličkoj i u pravoslavnim crkvama.

Po predaji je kao dijete od roditelja predan na čuvanje i odgoj patrijarhu Teoni, koji je poslije aleksandrijske kršćane potakao da ga izaberu za njegovog nasljednika. Pogubljen je za vrijeme Dioklecijanovih progona.

## Vanjske veze
* Hieromartyr Peter the Archbishop of Alexandria
Elvirski sinod

**Sinod u Elviri** (, ) je bio rano ranokršćanski sinod održanu u Elviri, odnosno tadašnjoj rimskoj provinciji Hispania Baetica, a koji historičari kršćanstva smatraju jednim od važnijih provincijskih sinoda, prije svega zbog ustanovljenih kanona. Kada je zapravo održan se ne može precizno utvrditi, ali se najčešće spominje prva četvrtina 4. vijeka, odnosno godine 305-306. Predstavljao je jedna od tri sinoda, uz Sinod u Arlesu i Sinod u Ankiri, koji su svojim metodama rada pripremili teren za prvi ekumenski sabor. U njemu je učestvovalo devetnaest biskupa u dvadesetšest porezbitera, uglavnom iz Hispanije Betike. Tamo su bili prisutni i đakoni i laici.

Sinod je donio 81 kanon ili pravilo ponašanja za kršćanske vjernike. U većini slučajeva su uvedeni ekskomunikacija ili javne pokora za vjernike koje počinje razna zlodjela (pljačke, iznude, lažni svjedok, krivokletstvo). Ublažavanje kazni je dopušteno samo za jako bolesne i za žene.
 
Iz drugih kanona se može zaključiti da je javni moral kršćana u Hispaniji bio prilično nizak, pa su, u svrhju jačanja vjere, uvedene brojne mjere kojima se kršćanima strogo zabranjivalo druženje sa Jevrejima i paganima. Također su prvi put uvedena pravila o svećeničkom celibatu, ali i zabrana idolatrije, odnosno korištenja slika u crkvi, što predstavlja prvi primjer kršćanskog ikonoklazma. 
 
Sinod je zanimljiv i zbog toga što se u njemu prvi put koristi izraz "anatema".

## Reference

## Vanjske veze
* The 81 Canons in Latin with English translation at www.earlychurchtexts.com, with Hefele's background notes.
* ''Catholic Encyclopedia'': Council of Elvira
* CUA.EDU: Council of Elvira : text of 81 canons in English
* Philip Schaff, ''History of the Christian Church'', vol. II "Ante-Nicene Christianity AD 100-325" Section 55. The Councils of Elvira, Arles, and Ancyra.
Navigacija

**Navigacija** je znanost i vještina vođenja broda, zrakoplova i drugih objekata s jedne na drugu točku na Zemlji vodenim i zračnim putem, te svemirske letjelice kroz svemir.

Osnovni zadaci navigacije su određivanje kursa, udaljenosti između dva mjesta i određivanje pozicije broda (zrakoplova, svemirskog broda) zbog provjere stvarno prevaljenog puta. Sredstva i načini za rješavanje tih zadataka ovise od stupnja razvoja znanosti i tehnike, pa je razvoj navigacije usko povezan s dostignućima astronomije, matematike, hidrografije i tehnike.

## Vanjske veze

* "Američki praktični navigator"  Nathaniela Bowditcha (.pdf)
Frumencije

**Sveti Frumencije** (Ge'ez ፍሬምናጦስ *frēmnāṭōs*, , ? - cca. 383) bio je prvi biskup Aksuma, kome se pripisuje dovođenje kršćanstva u Aksumsko Kraljevstvo. Bio je siro-fenicijski Grk rodom iz Tira.

Prema Rufinu je Frumencije oko godine 316. kao dječak ili mladić pratio svog strica Meropija na putovanju Crvenim morem. Kada su jednom brod napali i pobili posadu, samo Frumencije i njegov brat Edesije pošteđeni te prodani kao roblje aksumskom dvoru, gdje su pomagali obrazovanju mladog princa Ezane. Frumencije je to iskoristio kao priliku da širi kršćanstvo. Nakon povratka u Tir se zaredio, te potom od Atanazija Aleksandrijskog dobio zadatak da osnuje biskupiju u Aksumu. Oko godine 340. se vratio te pokrstio kralja Ezanu. Tradicionalno se smatra osnivačem Etiopske crkve.

## Reference

## Literatura
* Martyrologium Romanum, Editio Altera, (Citta del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2004), p.&nbsp;401
Yayoi period

je era japanske historije čiji se početak tradicionalno smješta u godinu 300. pne. a kraj u godinu 300. n.e. Ime je dobio po naselju Tokija gdje su arheolozi prvi put pronašli artefakte karakterističjne za tu eru. Karakteristike Yayoi perioda su pojava novih stilova keramike i početak intenzivnog uzgoja riže na rižinim poljima. Yayoi je slijedio Jomonski period (14.000-300. pne.) a kultura Yayoi je postojala u području od južnog Kyūshūa do sjevernog Honshūa.

## Reference

## Vanjske veze

* Yayoi Culture, Department of Asian Art, The Metropolitan Museum of Art
* Yayoi period  at Japanese History Online (under construction) 
* An article by Richard Hooker on the Yayoi and the Jōmon.
* Article "Japanese Roots Surprisingly Shallow" from Japan Times
Asanga

**Asaṅga** (također poznat i kao Āryāsaṅga), (cca. 300-370), bio je predstavnik Yogācāra tradicije u Indija, također poznate i kao Vijñānavāda. On i njegov polubrat Vasubandhu se tradicionalno smatraju osnivačima škole. Bili su također poznati i kao pristaše Abhidharma nauka.

## Reference

## Vanjske veze
* Digital Dictionary of Buddhism (type in "guest" as userID)
* Vasubandhu: Entry at the Internet Encyclopedia of Philosophy
* Distinguishing Dharma and Dharmata by Asanga and Maitreya By: Thrangu Rinpoche
Hadža

**Hadžah** (arapski: حجة), je grad na sjeverozapadu Jemena, udaljen oko 127&nbsp;km sjevernozapadno od glavnog grada Sane. Grad ima 35.180 stanovnika, leži na 1.800 metara nadmorske visine.

Hadžah je glavni grad jemenske Muhafaze Hadžah, koja ima 1.480.897 stanovnika.

## Geografija
Hadžah je grad utvrda, zbog svoje konfiguracije, smješten je u kotlini u teško prohodnom terenu planinskog masiva Hadžah. Kotlinu s juga zatvara planina Džibal aš Šaraki (2158 m), sa sjevero istoka Džibal Bani Majhab (2062) a sa zapada Džabal Šamsan (2001 m) iz masiva Mabjan. I sama kotlina puna je brežuljaka, na kojima se smjestio grad nad kojim dominiraju dvije utvrde; Noman i Al-Kahira.

## Historija grada
Najveći trag u Hadžahu ostavilo je Otomansko carstvo za vrijeme svoje prve vladavine od početka 16. do 18. st.. Oni su izgradili *[[Citadela|Citadelu]] Al-Kahira* u 16. st., pod čijim su uticajem podignute mnoge kuće u gradu.

Hadžah je grad utvrda, zbog svoje konfiguracije u teško prohodnom terenu, - zbog toga je bio na glasu kao neosvojiv grad. Zato ga je odabrao imam Ahmed ibn Jahja kao svoju utvrdu i skrovište, nakon puča i ubistva svog oca prvog kralja Mutaveklijskog kraljevstva Jemen imama Jahje Muhameda 1948 godine. On je iz Hadžaha je vodio svoje plemenske borce u borbe protiv pučista iz Sane, nakon kojih se uspio vratiti na tron. Ahmed ibn Jahja izgradio je u Hadžahu svoju rezidenciju *Sadan*, kao svoju planinsku utvrdu i privremeno sjedište svoje odmetničke vlasti. U dvorištu te palače, vojska imama Ahmeda pogubila je mnoge jemenske republikanske lidere, nakon puča iz 1948. godine. Oni koji su izbjegli likvidaciju, bili su zatvoreni u strašnim zatvorima; Nafi Vaša i citadeli Al-Kahira.

### Citadela Al-Kahira
Citadela Al-Kahira brani ulaz u Hadžah sa istočne strane, to je masivna utvrda, na teško dostupnom vrhu brijega sa samo jednim prilazom i ulaznim vratima, koju su izgradili Turci u 16. st.. Utvrda je imala puno cisterni za vodu, koje je imam Ahmed Jahja preuredio u podzemne zatvore. Danas je tvrđava Al-Kahira, najveća turistička atrakcija grada.

## Reference

## Vanjske veze
* Flickriver: Most interesting photos from Hajjah, Yemen (na portalu flickriver.com)
* Yemen Old Splendour Tours (na portalu yostours.com)
Li Shou

**Li Shou** (李壽) (300–343), kurtoazno ime **Wukao** (武考), formalno **Car Zhaowen od (Cheng) Hana** ((成)漢昭文帝), bio je car kineske/Ba-Di države Cheng Han. Bio je rođak osnivača države Li Xionga, ali kada je godine 338 svrgnuo Li Xiongovog sina Li Qija, nastojao se od Li Xionga distancirati preimenujući državu Cheng u Han i sagradivši novi hram predaka. Li Shou je na početku vladavine bio poznat po samilosti i štedljivosti—vrlinama koje je dijelio sa Li Xiongom—ali je kasnije pokušavao slijediti primjer Shi Hua, cara države Kasniji Zhao, i to vladavinom na okrutan i rastrošan način, a koja je ozbiljno oslabila državu Cheng Han.

## Reference
300-te

**300-e** su bile decenija koja je počela 1. januara 300. i završila 31. decembra 309. Smatraju se prvom decenijom 4. vijeka.

## Događaji i trendovi

* 301 - Kraljevina Armenija postaje prva zemlja na svijetu gdje je kršćanstvo postalo državna religija.
* 303 - Dioklecijanovi progoni kršćana u Rimskom Carstvu.
* 304 - Liu Yan (Han Zhao), dotada vazalni vladar Xiongnua, diže ustanak protiv kineske vlasti i proglašava državu Han, prvo od Šesnaest kraljevstava.
* 306/307 - Smrću princa Sima Yonga završava rat Osam prinčeva u Kini.
301.

__NOTOC__
Godina **301.** (**[[rimske brojke|CCCI]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Postumija i Nepotijana** (ili, rjeđe, **godina 1054. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 301. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Sima Lun nakratko uzurpira prijestolje kineske dinastije Jin.
* Kraljevina Armenija postaje prva država koja je prihvatila kršćanstvo kao državnu religiju.
* Rimski car Dioklecijan, u nastojanju da zaustavi bujajuću inflaciju i stabilizira ekonomiju, donosi Edikt o maksimalnim cijenama, koji, međutim, samo dodaje inflatorni pritisak zbog preniskih cijena i prevelike količine novih kovanica u opticaju.
* 3.9.—Osnovana Republika San Marino (tradicionalni datum).

## Rođenja
*

## Smrti
* 5.6.—Sima Lun, kineski uzurpator

## Reference
Edikt o maksimalnim cijenama

**Edikt o maksimalnim cijenama** (također poznat i kao **Edikt o cijenama** ili **Dioklecijanov edikt**; na latinskom ***Edictum De Pretiis Rerum Venalium***) je ukaz koji je godine 301. izdao rimski car Dioklecijan. Njegova je svrha bila ustanoviti maksimalne cijene za niz roba, a u svrhu suzbijanja inflacije koja je u to vrijeme bila sve veći problem Carstva. Dioklecijan je uveo i drastične kazne za prekršitelje, uključujući smrtnu kaznu za profitere i špekulante.

Većina historičara smatra kako te mjere nisu imale nikakvog efekta, odnosno da su zbog neprovedivosti tiho napuštene oko godine 305. Ekonomska situacija se u Rimu poboljšala sa nešto uspješnijim reformama Dioklecijanovog nasljednika Konstantina.

## Eksternio linkovi
*
Hilarije iz Poitiersa

**Hilarije iz Poitiersa** (), cca. 300 – cca. 368) bio je biskup Poitiersa i kršćanski teolog koji se smatra jednim od crkvenih naučitelja. Poznat je i po nadimcima "Čekić za arijance" (latinski: *Malleus Arianorum*) i "Atanazije Zapada." Od 1969. ga Rimokatolička crkva slavi na dan 14. januara.

## Reference

## Vanjske veze

* The Life and Miracles of St. Hilary of Poitiers, Bishop, Doctor of the Church and Hammer of the Arians
* Nicene and Post-Nicene Fathers, Series II, Vol. IX St Hilary of Poitiers: introduction and texts
* Opera Omnia
* 
*  See also patristique.org 
* BENEDICT XVI: Saint Hilary of Poitiers General Audience Wednesday, 10 October 2007
* The works of Hilary in chronological order.
Damar (muhafaza)

**Damar** ili **Zamar** (arapski: ذمار) je jedna od 20 jemenskih muhafaza, udaljena oko 70&nbsp;km južno od glavnog grada Sane u sredini Jemena.

## Geografija
Damar ima površinu od 7600 km² i 1,330.108 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 175 stanovnika po km². Damar se nalazi jugoistočno od muhafaze Sane, sjeverno od Ibba, istočno od al-Hudaide i sjeverozapadno od al-Baide.

Muhafaza Damar je planinski kraj, najviši u cijelom Jemenu. Većina teritorija se nalazi između 1600 i 3200 metara. Unatoč velikoj nadmorskoj visini, temperature su vrlo visoke tokom dana i kreću se u rasponu od 25 i 30&nbsp;°C. Ipak, nije neobično vidjeti mraz tokom zimskih noći. Iako ne postoje egzaktna mjerenja, procjenjuje se da količina oborina varira između 400 i 500 mililitara godišnje, a one uglavnom padaju između mjeseca marta i aprila te između jula i augusta. Ponekad velike količine kiše znaju izazvati poplave, kao što je bilo u aprilu 2006. godine.

Pokrajina Damar je pretežno poljoprivredno kraj u kojem se uzgajaju žitarice, kava i stoka.

## Reference

## Vanjske veze

* Dhamar Governorate 
* http://ochaonline.un.org/OchaLinkClick.aspx?link=ocha&docId=1165454
302.

__NOTOC__
Godina **302.** (**[[rimske brojke|CCCII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1055. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 302. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Gregorije Prosvjetitelj je posvećen kao patrijarh Armenije od strane Leoncija iz Cezareje.
* Rimski car Dioklecijan započinje donositi nove zakone protiv kršćana.
* Sasanidski šah Hormizd II nasljeđuje Narseha na prijestolju Perzije.
* Otvorene Dioklecijanove terme.
* Jamblih iz Halkide piše traktat o magiji i okultnome.

## Rođenja
*
## Smrti
* Narseh, šah Perzije
* Sima Jiong
Leontije iz Cezareje

**Leoncije** ili **Leontije od Cezareje** (? -337) bio je episkop grada Cezareja Mazaka u antičkoj Kapadokiji. Od djetinjstva je bio prijatelj Gregorija Prosvjetitelja. Kasnije je upravo Leontije posvetio Gregorija kako bi on ostao katolikos (patrijarh) Armenije. Leoncije je također sudjelovao na Prvom nikejskom saboru 325.

Drevnoistočne crkve ga opisuju kao "anđela mira." Slave ga na dan 13. januara.

## Reference
Hormizd II

**Hormizd II.** bio je od 302. do 309. Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida.

Hormizd je bio sin kralja Narseha koga je i naslijedio na prijestolju. Zbog vanjskopolitičkih razloga oženio se s jednom kušanskom princezom. Za njegove vladavine nije bilo većih ratova iako neki kasniji izvori tvrde suprotno. Hormizd je prema njima navodno ratovao protiv Rima. Prema kršćanima je bio tolerantan. O njegovoj je vladavini inače jedva nešto poznato. Kad je godine 309. umro došlo je do žestokih borbi za prijestolje. Njegov istoimeni sin nije mogao zavladati nego je moćno plemstvo za kralja postavilo Šapura II., jednoga od najznačajnijih sasanidskih vladara.

## Literatura

* Klaus Schippmann: *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*, Darmstadt 1990.
Sima Jiong

**Sima Jiong** (司馬冏) (? -302), kurtoazno ime **Jingzhi** (景治), formalno **Princ Wumin od Qija** (齊武閔王), bio je kineski princ iz dinastije Jin koji je, nakon svrgavanja uzurpatora Sima Luna 301. godine, kratko služio kao regent svom bratu, catu caru Huiju. Tradicionalno se navodi kao četvrti princ od osam prinčeva vezanih uz Rat Osam prinčeva.

## Reference
Jamblih

**Jamblih iz Halkide** (u. o.330.), grčki novoplatonistički filozof i jedan od posljednjih značajnijih predstavnika antičke filozofije.

Bio je učenik Anatolija i Porfirija od kojih je prihvatio novoplatonizam u koji je unio mnogo elemenata iz orijentalnih religija.

## Reference

## Literatura
* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. IX, Zagreb, 2006.*
303.

__NOTOC__
Godina **303.** (**[[rimske brojke|CCCIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1056. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 303. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.



== Događaji ==

* [[Sasanidska dinastija|Sasanidski]] šah [[Hormizd II od Perzije|Hormizd II]] nasljeđuje [[Narseh od Perzije|Narseha]] na prijestolju [[Sasanidsko Carstvo|Perzije]] (ili [[302]]).
* Car [[Galerius|Galerije]], na koga je ključni uticaj dao prokonzul [[Hierocles (prokonzul)|Hijeroklo]], uspješno nagovara [[Dioklecijan]]a da otpočne masovni progon [[kršćani|kršćana]] diljem [[Rimsko Carstvo|Rimskog Carstva]].
* 24.2.—Galerije objavljuje edikt kojim će službeno započeti [[Dioklecijanovi progoni]].
* 4.3.—[[Mučenik|Mučeništvo]] [[Adrijan iz Nikomedije|Svetog Adrijana iz Nikomedije]].
* 25.9.—Na putovanju tokom koga propovijeda [[evanđelja]], [[Sveti Fermin|Svetom Ferminu]] iz [[Pamplona|Pamplone]] je [[dekapitacija|odrezana glava]] u današnjem [[Amiens]]u u [[Francuska|Francuskoj]].
* Dva rimska *Augusta* i dva *Cezara'' se prvi put sreću kako bi pripremili veliku proslavu 20. obljetnice dolaska Dioklecijana na carsko prijestolje.
* U Solunu podignut Maksimijanov slavoluk.
* U Meksiku vrhunac doživljava civilizacija Teotihuacana.

## Rođenja
* Magnencije, rimski uzurpator
* Wang Xizhi, kineski kaligraf

## Smrti
* 23.4.—Sveti Georgije, vojnik Rimskog Carstva
* Akacije iz Kapadokije, centurion rimske vojske, mučenik
* Roman iz Cezareje, mučenik
* Cesijan, rimski mučenik i katolički svetac
* Krescentin, svetac-zaštitnik Urbina
* Sveti Kirijak
* Ekspedit, rimski oficir i mučenik
* Erazmo iz Formije, kršćanski mučenik
* Feliks i Adaukt, kršćanski mučenici.
* Cáo Huàn, posljednji car kineske države Cao Wei
* Lu Ji, kineski pjesnik i kritičar
* Viktor Maur, kršćanski mučenik
* Adrijan iz Nikomedije, kršćanski svetac
* Antim iz Rima, kršćanski svetac
* Vid, kršćanski svetac sa Sicilije
Damar

**Damar** ili **Zamar** (arapski: ذمار‎‎) je grad u jugozapadnom Jemenu, od 146.346 stanovnika. Administrativni je centar muhafaze Damar koja ima 1,330.108 stanovnika.

## Geografija
Damar leži u kotlini na 2400 m nadmorske visine, udaljen 100&nbsp;km južno od Sane, sjeverno od grada Ibba, te zapadno od Al Baide u Jemenskom gorju. Dobro je povezan s ostalim jemenskim pokrajinama i gradovima jer leži na glavnoj cesti koja povezuje glavni grad Sanu s nizom drugih pokrajina. Damar je bio i ostao poznati centar arapske i islamske kulture i školstva u Jemenu.

## Historija
Damar je jedan od najstarijih jemenskih gradova, podignut je početkom 1. vijeka, u doba Sabejskog Kraljevstva. Razvio se kao centar trgovine, važna međustanica na karavanskom putu između sjevera i juga Jemena, zbog izvora vode.

Ime grada *Damar* (ili *Zamar*) veže se uz Damara Alija Džahbara (15–35), mitološkog kralja od Sabe i Rajdana. Brončani kipovi njega i sina Tarana pronađeni su u mjestu Nahlat al-Hamra pored Damara 1935. godine, a danas se nalaze u Nacionalnom muzeju u Sani.

Damar i njegova okolica bili su centar Himjarskog Kraljevstva sve do kraja 4. vijeka. Iz tog razdoblja ostalo je nekoliko grobova i brana na vadijima u Planini Haran pored grada. Razrušen je za invazije Aksumskog kraljevstva na Jemen u 4. vijeku. Damar je među prvim jemenskim gradovima prihvatio islam, njegovu Veliku džamiju u 7. vijeku sagradio je Dihja al-Kalbi, suradnik prvog kalifa Abu Bakra.

Grad je doživio procvat za imama Šarafa al-Dina, koji je između 1541 - 1543 podigao veliku medresu al-Šamsijah koja je postala poznati uticajni islamski obrazovni centar. Za vrijeme prve osmanske vladavine, Damar je izgubio na važnosti, ali je njegova medresa bila širitelj ideja otpora otomanskoj vlasti.

U novija vremena, Damar i njegova okolica postali su poznati po uzgoju rasnih konja, popularnih po cijeloj Arabiji. Damar je u cijelom Jemenu poznat po svojim brojnim starim džamijama i medresama, lijepih oblika i boja usklađenih s okolnim vulkanskim zemljištem. Damar je prosperirao zahvaljujući svom sajmu koji se tradicionalno održavao svake srijede, na koji su dolazila sva okolna plemena i trgovci.

Današnji Damar je središte poljoprivrednog kraja i najvećeg univerziteta u zemlji, koji je otvoren 17. juna 1996. da potakne razvoj ovog i za jemenske prilike siromašnog kraja.

## Reference

## Vanjske veze

* Regional/Middle_East/Yemen
* 100+ Travel Photos of Yemen 
* Awareness campaign to save the architecture of Dhamar (na portalu Yemen Times, 2010) 
* Thamar University - Dhamar Governorate
Antim iz Rima

**Sveti Antim Rimski** (, ? - 303) bio je kršćanski mučenik i svetac, stradao za vrijeme Dioklecijanovih progona. Prema predaji je bio rodom iz Bitinije i zatvoren zbog svoje kršćanske vjere. Kada je guvernera Prinijana molitvama ozdravio, Prinijan je preobraćen, a Antim zajedno sa drugim kršćanima pušten iz zatvora. Potom je došao u Rim gdje je uspio preobratiti i paganske svećenike. Optužen za uništenje oltara boga Silvana, bačen je u Tibar a potom mu je odrezana glava. Kao svetac se slavi 11. maja.

## Vanjske veze
* Saints of May 11: Anthimus of Rome 
* Sant’ Antimo Prete e Martire
Feliks i Adaukt

**Sveti Feliks i Adaukt** (*Felix* i *Adauctus*, ? - 303) su kršćanski mučenici stradali za vrijeme Dioklecijanovih progona. Prema predaji je Feliks bio rimski paganski svećenik koji se preobratio na kršćanstvo. Kada je doveden da oda počast Serapis, Merkuru i Dijani, svojim je molitvama izazvao da se idoli slome. Nakon toga je uhapšen i odveden na gubilište. Na putu mu se iz gomile došao čovjek po imenu Adaukt (*Adauctus*) i, objavivši da je kršćanin, odmah bio uhapšen te pogubljen zajedno sa njim. Rimokatolička crkva ih kao svece slavi 30. augusta.

## Vanjske veze
*  Felix and Adauctus at the Catholic Encyclopedia
Al-Džauf (muhafaza)

**Al-Džauf** (arapski: الجوف) je jedna od 20 jemenskih muhafaza koja prostire na sjeveru Jemena, uz granicu sa Saudijskom Arabijom.

## Geografija
Muhafaza al-Džauf ima površinu od 39.500&nbsp;km² i 451.462 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 11 stanovnika po km².

Al-Džauf je većim dijelom pustinjska muhafaza s rijetkim oazama, na istoku se stapa s Rub' al Khaliem, najvećom pješčanom pustinjom Arabije. Kroz jugozapadne dijelove muhafaze teče vadi al-Džauf, najveći povremeni vodotok koji svoje izvore ima na planinama Jemenskog gorja i koji nestaje u pustinji Rub' al Khali. Manji sjeverozapadni dio ove muhafaze je gorovit (1500 – 2000 m) i gušće naseljen, a veći istočni dio pješčana ravnica (300 – 500 m).

Al-Džauf je bio jezgro Minejskog Kraljevstva, jednog od najstarijih na jugu Arabije (oko 1000-e pne. – 2. v. pne.). Oni su iz svoje prijestolnice Karne vladali nad velikim dijelom arabijskog juga. Plodne oaze al-Džaufa bile su tada gusto naseljene i s mnogim gradovima. Nakon što su Abasidi osvojili Jemen u 9. vijeku, centar jemenske civilizacije preselio se na planine zapada, a al-Džauf je postao zanemaren. U novije doba al-Džauf je bio poznat kao jedno od posljednjih područja koje su kontroli rojalisti za jemenskog građanskog rata od 1962. do 1970. godine. Oaze al-Džaufa danas su rijetko naseljene, uglavnom nomadskim plemenima koja uzgajaju deve i čuvaju ovce. U prošlosti je al-Džauf bio poznat po uzgoju čistokrvnih Arapskih konja.

## Reference

## Vanjske veze
* Al-Jawf (region, Yemen) - Britannica Online Encyclopedia 
* Podatci o Al Džaufu na portalu Statoids
* Karta muhafaze Al Džauf, na portalu Yemen Tourism Promotion Board
Jeca Senić

**Jeca Senić** (djevojački **Čučković**; Obljaj kod Gline, 25. IV. 1933. — 27. VII. 2011), likovna pedagoginja i baranjska likovna umjetnica. Živjela je i radila u Belom Manastiru.

## Biografija
Rođena je na Baniji, u mjestu Obljaj, koje je 1948. godine podijeljeno na Mali Obljaj (u kome je rođena) i Veliki Obljaj. Njena se porodica prije Drugog svjetskog rata doselila u Baranju. Uoči rata porodica se vratila na Baniju s mišlju da će tamo lakše prebroditi ratne nedaće, ali je teško stradala. Rat su preživjele samo Jeca i njena majka, a one su od 1946. godine ponovo živjele u Baranji, u Belom Manastiru, gdje je Jeca završila osnovnu školu.

Godine 1962. završila je Višu pedagošku školu u Novom Sadu – Grupa za likovno vaspitanje i istoriju. Kao nastavnik likovnog odgoja i historije radila je u opštini Glina (1962-1964) i opštini Dvoru na Uni (1964-1967; mjesto Rujevac), a potom godinama kao nastavnik likovnog odgoja u Osnovnoj školi "Jovan Lazić" u Belom Manastiru (i područnim školama u Bolmanu i Petlovcu), sve do penzionisanja 1991. godine.

## Umjetnički rad
Bavila se slikarstvom te oslikavanjem keramičkih tanjira (uglavnom motivima ptica iz Kopačkog rita) i izradom predmeta i unikatnog nakita od keramike.

Izlagala je na petnaestak zajedničkih izložbi u Belom Manastiru, Dardi, Osijeku i Mohaču (Mađarska). U maju 2010. godine imala je samostalnu izložbu u predvorju belomanastirskog kina u organizaciji Kluba žena liječenih na dojci Mamma Beli Manastir, Centra za kulturu Grada Belog Manastira i Foto-kino kluba "Baranja-film" Beli Manastir.

Bila je jedna od 22 likovne umjetnice koje su izlagale na velikoj likovnoj izložbi Baranjske bisernice u martu 2011. godine. Obje njene slike (akvarel "Požar" i suhi pastel "Stara vrba") uvrštene su u katalog te izložbe.

Kao likovni pedagog dobitnica je niza nagrada i priznanja za rad na unapređivanju likovne kulture.

## Tehnike
U slikanju se koristila različitim tehnikama: akvarel, gvaš, kolaž, suhi pastel, ulje na platnu.

## Napomena
Na crkvenom krštenju Jeca Senić je dobila ime Jelena, a zvali su je **Jeca**. Sticajem okolnosti, poslije Drugo svjetskog rata u zvanične dokumente upisana je pod imenom Jeca.

## Galerija

Datoteka:Jeca-Senic 008.jpg|Oslikani tanjiri
Datoteka:Jeca-Senic 004.jpg|Oslikani tanjiri
Datoteka:Jeca-Senic 010.jpg|Pejzaž
Datoteka:Jeca-Senic 024.jpg|Klipovi kukuruza
Datoteka:Jeca-Senic 023.jpg|Slike ptica
Datoteka:Jeca-Senic 019.jpg|Nakit od gline


## Izvori

* *"Izložba : Senić Jeca"* (katalog s izložbe). Beli Manastir, 28. V. 2010.
* ''"Mirovna grupa Oaza: In memoriam: Jeca Senić (1933-2011)"''
Mali Obljaj

**Mali Obljaj** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Glina, Sisačko-moslavačka županija.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 40 stanovnika te 25 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:**Naselja Mali Obljaj i Veliki Obljaj iskazuju se od 1948. Do 1931. iskazivano je naselje Obljaj, za koje su podaci sadržani u naselju Veliki Obljaj.

## Reference
Veliki Obljaj

**Veliki Obljaj** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Glina, Sisačko-moslavačka županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 45 stanovnika te 25 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:**Vidi napomenu kod naselja Mali Obljaj. Do 1931. sadrži podatke za bivše naselje Obljaj.

## Reference
Rujevac (Ljubovija)

**Rujevac** je naselje u Srbiji, koje administrativno pripada opštini Ljubovija u Mačvanskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 522 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 646 stanovnika).

## Demografija
U naselju Rujevac živi 426 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 42,4 godina (40,7 kod muškaraca i 44,2 kod žena). U naselju ima 159 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,28.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Jelena (ime)

**Jelena** je žensko ime grčkog porekla (od Ἑλένη, ***Helenē***). Potiče od grčkih reči "Elene", "Helene", izvorno "hele" u značenju "sjajna, blistava".

Često je u Srbiji, Hrvatskoj i Litvaniji, Rusiji i drugim zemljama.

## Izvedena imena
Od ovog imena izvedena su imena Ela, Elena, Jeka, Jelenica, Jelica, Jelenka, Jeca, Jecka, Lela, Lena, Lenka, Lenče, a slično je ime Helena.

## Historija
Prema grčkoj legendi to je bilo ime Lepe Jelene, najlepše žene sveta, kćerke vrhovnog boga Zevsa i Lede. Homer u svojoj Ilijadi lepotu ove žene krivi za dugi i krvavi Trojanski rat.

Jelena je ime koje se nalazi u kalendaru pravoslavne crkve, zbog majke rimskog cara Konstantina Velikog. Smatra se da je njena uloga bila ključna u zaustavljanju progona hrišćana i širenju hrišćanstva, pa je proglašena za sveticu. Od najstarijih pisanih izvora do danas, ime Jelena je veoma često kod svih hrišćanskih naroda.

## Popularnost
U Srbiji je ovo ime od 2003. do 2005. bilo na desetom mestu po popularnosti. U južnoj Australiji je od 2004. do 2007. bilo među prvih 2.000, a od 1999. do 2003. među prvih osamsto.

## Značajne osobe
* Lepa Jelena, *Jelena Trojanska* ili *Jelena Spartanska*, zbog koje je izbio Trojanski rat.
* Jelena, majka cara Konstantina I Velikog, rimska carica i hrišćanska svetica
* Jelena Galonjić, pevačica domaće pop grupe Zana
* Jelena Janković, srpska teniserka
* Jelena Dokić, srpska teniserka
* Jelena Grgurić Ohmućević, srpska slikarka
* Jelena Ćetković, crnogorska partizanka i narodni heroj Jugoslavije.
* Jelena Šubić, sestra cara Dušana
* Jelena Balšić, ćerka kneza Lazara
* Jelena Jakovljević, srpska manekenka
* Jelena Tomašević, srpska pevačica, predstavljala Srbiju 2008 na Evroviziji sa pesmom "Oro"
* Jelena Karleuša, srpska pevačica

## Reference
Judit Abri Pacl

**Judit Abri Pacl** (mađ. *Pacl-Ábri Judit*; Apatin, 5. XI. 1962), baranjska slikarica. Živi i radi u Suzi u svom ateljeu u Ulici Petefi Šandora broj 17.

## Biografija
Rođena je u Vojvodini (Apatin), da bi se još iste godine vratila s obitelji
u očevo rodno selo Suzu, gdje i danas živi i radi. U Baranji odrasta, maturira, zapošljava se i osniva obitelj, ali je cijelo vrijeme opsjednuta fenomenom likovnosti.

Nakon neprestane potrage za svojim smjernicama u likovnom izražavanju i nakon 16 godina rada u administraciji, sredinom devedesetih godina 20. stoljeća donijela je odluku da se u potpunosti posveti slikarstvu. Za stjecanje potrebnog iskustva izabrala je neformalne oblike obrazovanja te se priključila međunarodnim likovnim kolonijama u Budimpešti i okolnim gradovima. U to vrijeme upoznaje svog prvog učitelja: likovnog umjetnika **Pétera Veresa** (1943-2004) iz Ukrajine.

## Umjetničko djelovanje
Danas je iza nje desetak godina likovne prakse, a svoje je radove u tehnikama akvarela, ulja i akrila izložila na više zajedničkih i samostalnih izložbi (u Mađarskoj: Budimpešta, Pečuh, Bicsérd, Dunakeszi, Egerág, Fót, Komló, Sásd; u Slovačkoj: Bratislava; u Hrvatskoj: Beli Manastir, Kneževi Vinogradi, Osijek, Suza, Zmajevac...). Njeni se radovi i danas mogu vidjeti u raznim izložbenim i prodajnim salonima u Budimpešti, Pečuhu i Dubrovniku.

## Članstva
* Udruga umjetnika i međunarodna likovna kolonija 18. okruga – Budimpešta
* Udruga mađarskih likovnih umjetnika u Karpatima, Fót (kod Budimpešte)
* Međunarodna likovna kolonija Bicsérd (kod Pečuha)
* Međunarodna likovna kolonija Dunakeszi (kod Budimpešte)
* Međunarodna likovna kolonija Fót (kod Budimpešte)
* Međunarodna likovna kolonija Püspökhatvan (kod Budimpešte)
* Likovna udruga "Kvin-art" Kneževi Vinogradi
* Likovna udruga DZMH Osijek (predsjednica udruge)
Gordana Ćulibrk

**Gordana Ćulibrk** (1952), srpska spisateljica koja živi i stvara u Beogradu. Prozu i poeziju objavljuje u periodici. Za pripovetku *Vučica* dobila je Nagradu Scene Crnjanski 1999. godine. Osnivač je i član redakcije književnog časopisa ‘’Pokus’’, kao i urednik u ID ’’Književna akademija’’, Beograd. Član je Društva književnika Beograda.

Objavila je:
* *Snaga otiska* (2004.), knjiga poezije 
* *Pusto ostrvo u srcu civilizacije* (2007.), roman

Prevođena je na francuski, engleski i ruski jezik. Zastupljena je u više antologija.

## Vanjske veze
* književna akademija
Al-Mahvit (muhafaza)

**Al-Mahvit** (arapski: ‏‏المحويت) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina prostire se u unutrašnjosti zapadnog Jemena.

## Geografija
Pokrajina al-Mahvit ima površinu od 2330 km² i 494.557 stanovnika, a gustoća naseljenosti joj iznosi 215 stanovnika po km².

To je jedna od najgorovijitih muhafazi Jemena, s brojnim vadijima koji teku prema Crvenom moru. Među njima su Vadi Sama, Vadi Ejan, Vadi Jumat Sarija, Vadi Havar, Vadi Bur, Vadi Al Hajd, Vadi Tabab, Vadi La, Vadi Al Ahjer (na kojem postoje još i danas brojne vodenice) i Vadi Navan. Al-Mahvit je jedna od najpitoresknijih jemenskih pokrajina, koja je zelena i ljeti, kad je većina Jemena spržena od žege. Većina stanovnika pokrajine bavi se uzgojem kave, duhana i voća, te stočarstvom.

Al-Mahvit ima brojne visoke planine kao što su Bilad Gail, Hufaš, Milhan, Bani Sad, Kavkaban, Al-Dila i Al-Garana. Klima je kombinacija umjerene kontinentalno planinske i vruće ravničarsko pustinjske.

## Reference

## Vanjske veze

* Podatci o Al Mahvitu na portalu Statoids 
* Al-MAHWIT GOVERNORATE
Rujevac (razvrstavanje)

**Rujevac** može označavati:

* Rujevac (Ljubovija), naselje u Srbiji koje pripada opštini Ljubovija;
* Rujevac (Dvor), naselje u Hrvatskoj koje pripada općini Dvor.
Rujevac (Dvor)

**Rujevac** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Dvor, Sisačko-moslavačka županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 224 stanovnika te 106 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Sadrži podatke za naselje Trgovi u 1869. i 1880.

### Nacionalni sastav, [[1991]].

## Sport
* FK PPG Rujevac

## Reference
Šaš (Mađarska)

**Sásd** čita se *Šašd* (hrvatski: *Šaš*, njemački: *Schaschd*) je gradić na jugu Mađarske od 3,094 stanovnika, koji administrativno podpada pod Baranjsku županiju.

## Geografija

Sásd leži na sjevernim obroncima masiva Mecsek, udaljen podjednako nekih 35 km od Pečuha i Kaposvára.

## Historija

Sásd je prvi put dokumentiran 1332., u nekom papinskom spisu.

Tokom 14. i 16. vijeka bio je feud porodice Dombay, a kasnije kao feud porodice Werbőczy.

Od 1544. je pod osmanskom vlašću, za njihove vladavine bio je sjedište garnizona, oni su u Sásdu podigli i utvrdu od drva.
Nakon oslobođenja od osmanske vlasti 1686. postao je feud Esterházyja, koji su u opustjelo mjesto naselili njemačkim kolonima.

Od 1850. Sásd je postao administrativni centar, i odtad se počeo ubrzanije razvijati.
Sásd je od 1970. općina, a 1995. je dobio i status grada.

## Pobratimski gradovi

* , Westhausen
* , Izvoru Crişului
* , Raaba-Grambach
* , Supino
* , Pierrelaye
* , Neftenbach
* , Mogilany

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Sásda''
Komló

**Komlo** () je grad u Mađarskoj. Komlo je drugi po veličini grad u okviru Baranjske županije, posle sedišta županije Pečuja.

Grad ima 26.210 stanovnika prema podacima iz 2008. godine.

Grad je poznat kao jedno od središta rudarstva u Mađarskoj.

## Položaj grada
Grad Komlo se nalazi u južnom delu Mađarske. Od prestonice Budimpešte grad je udaljen oko 160 kilometara južno. Od najbližeg većeg grada Pečuja grad je udaljen svega desetak kilometara. Grad se nalazi u sredinjšem delu Panonske nizije, u oblasti ostrvske planine Mecsek.

## Vanjske veze

* Zvanična stranica gradske uprave Komloa (mađ., eng.)
Komlo (razvrstavanje)

**Komlo** može označavati:
* Komlo, grad u Mađarskoj;
* Jeff Komlo (1956 - 2009), igrač američkog fudbala
Egrag

**Egrag** ili **Jegrag**  (mađ. *Egerág*, nje. *Egrad*) je selo u južnoj Mađarskoj.

Zauzima površinu od 13,01&nbsp;km četvorni.

## Geografija
Nalazi se na 45° 59' 2" sjeverne zemljopisne širine i 18° 18' 17" istočne zemljopisne dužine. 
Pogan je 2&nbsp;km zapadno, Sukit je 1&nbsp;km jugozapadno, Ata je 4&nbsp;km južno, Renda je 1&nbsp;km jugoistočno, Peterda je 3&nbsp;km istočno, Lotar je 3&nbsp;km sjeverozapadno, Semelj je 1,5&nbsp;km sjever-sjeverozapadno, Udvar je 2&nbsp;km sjeverozapadno, a Mišljen je 3&nbsp;km sjeverno.

## Upravna organizacija
Upravno pripada Pečuškom kotaru u Baranjskoj županiji. Poštanski broj je 7763.

## Promet
Nalazi se 1&nbsp;km zapadno od željezničke prometnice.

## Stanovništvo
Egrag ima 1004 stanovnika (2001.).

## Izvori

## Vanjske veze
*  Egerág Önkormányzatának honlapja
* Egrag na fallingrain.com
Bičir

**Bičir** ili **Bičer** (mađ. *Bicsérd*) je selo u južnoj Mađarskoj.

Zauzima površinu od 19,75&nbsp;km četvornih.

## Geografija
Nalazi se na 46° 1' sjeverne zemljopisne širine i 18° 5' istočne zemljopisne dužine. Ranjoš je 2,5&nbsp;km jugoistočno, Čerkut je 5&nbsp;km sjeveroistočno, Pelir je 5&nbsp;km istočno, Szabadszentkirály je 1,5&nbsp;km jugozapadno, Pécsbagota je 1,7&nbsp;km južno, Zuka je 1&nbsp;km jugoistočno, a Pazanj je nepuna 2&nbsp;km jugoistočno.

## Upravna organizacija
Upravno pripada Selurinačkom kotaru u Baranjskoj županiji. Poštanski broj je 7671.

## Historija
U starorimsko doba je kroz Bičir išao put od Murse (Osijeka) preko Sopianae (Pečuha) na Savariu (Sombatel).

Kasnije je u povijesnim dokumentima se spominjao pod imenima *Bulchew*, *Bycherd*, *Bulchir* i *Bulcherd*.

## Promet
Selo se nalazi 2&nbsp;km južno od željezničke prometnice. Ipak, postoji željeznička postaja koja nosi ime ovog sela, a nalazi se na križanju cestovne prometnice koja vodi do Pečuha sa željezničkom prugom.

## Stanovništvo
Bičir (Bičer) ima 985 stanovnika (2001.).

## Izvori

## Vanjske veze
*  Bicsérd a Szépország.hu oldalon
*  www.ripapannonica.mediacenter.hu 
* Bičir na fallingrain.com
Fot

**Fót** čita se *Fot* je grad u sredini Mađarske od 19,121 stanovnika., koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Fót leži udaljen oko dvadesetak km sjeveroistočno od centra Budimpešte.

## Historija

Fót] je prvi put dokumentiran 1152.

## Pobratimski gradovi

* , Bălăuşeri
* , San Benedetto dei Marsi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Fóta''
Dunakesi

**Dunakeszi** čita se *Dunakesi* je grad na sjeveru Mađarske od 
41,846 stanovnika., koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Dunakeszi leži na lijevoj obali Dunava, par kilomenatara sjevernije od IV okruga, Budimpešte na putu za Szentendre.

## Historija
Za rimskih vremena tu se nalazila jedna od utvrda limesa.
Prvo srednjovjekovno naselje je dokumentirano 1255. za vladavine kralja Bele IV.

Početkom 20. vijeka počeli su se graditi veliki industrijski pogoni (tvornica vagona i konzervi) na terenu 
ondašnjih sela Dunakeszi, Kisalag i Alagot. Nakon Drugog svjetskog rata 1950. ujedinili su se Dunakeszi i Alagot, u mjesto se doseljavalo sve više stanovnika, pa je Dunakeszi 1977. dobio status grada.

## Pobratimski gradovi

* , Cristuru Secuiesc
* , Casalgrande
* , Stary Sącz

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Dunakeszia''
Erazmo iz Formija

**Sveti Erazmo iz Formija** (? - cca. 303) je kršćanski svetac i mučenik, također poznat i kao **Sveti Elmo**. Slavi ga se kao sveca zaštitnika pomoraca. Sv. Erazmo ili sv. Elmo je također jedan od Četrnaest svetih pomagača, ličnosti iz kršćanskih legendi koje se posebno štuju u Centralnoj Evropi. 

Erazmov život je predmet legendi koje daju često proturječne podatke o njegovom porijeklu, pa se tako navodi da je bio biskup Formija u Kampaniji i pustinjak u Siriji. Ono u čemu se legende slažu jest da je bio žrtva Dioklecijanovih progona, odnosno da su mu 303. po nalogu rimskog cara Maksimijana rasporili trbuh i crijeva izvukli vitlom. 

Prema jednoj legendi je Erazma prilikom putovanja brodom zadesila grmljavinska oluja. Erazmo se molio Bogu i spasio brod od potapljanja, a od čega potiče naziv za fenomen poznat kao vatra svetog Elma.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''The Golden Legend (Saint Erasmus)'' &ndash; e-text adapted from Wynken de Worde's edition of 1527.
* Saint Patrick's Cathedral profile on Saint Erasmus