open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Devolucioni rat

**Devolucioni rat** je bio sukob između Francuske i Španije vođen od 1667. do 1668. godine zbog Španske Nizozemske. Rat je izazvam francuskim zahtevima nad delom Nizozemske koja je pripadala Habzburzima. Francuska je kao izgovor koristila takozvano "devoluciono pravo" koje je vladalo u nekim od nizozemskih pokrajina (naročito u Brabantu). Devoluciono pravo je značilo da deca iz prvog braka monarha imaju prednost nad decom iz drugog braka. Rat je izbio 1665. posle smrti španskog kralja Filipa IV, čija je ćerka iz prvog braka, Marija Tereza, bila supruga francuskog kralja Luja XIV, a naslednik španskog trona Karlo II je bio sina iz Filipovog drugog braka. Posle lake pobede protiv španske vojske, Nizozemska republika, Engleska i Švedska su obrazovale Trojnu alijansu da bi sprečili Francusku. Rat se završio Ahenskim mirom, kojim je Francuska steklo određene teritorije, ali je bio primorana da se odrekne svojih glavnih potraživanja.

## Pozadina
Kada je 1665. umro španski kralj Filip IV, kralj Španije je postao njegov sin iz drugog braka, Karlos II. Francuski kralj Luj XIV nije osporavao Karlosov dolazak na španski tron, ali polagao je pravo na bar deo Španske Nizozemske, koji bi trebalo da pripadne Lujevoj ženi Mariji Terezi, koja je bila ćerka španskog kralja Filipa IV iz prvog braka. Marija Tereza se bila odrekla tih prava kada se udavala za Luja XIV. Međutim, Španija je zauzvrat trebalo da plati veliki miraz Mariji Terezi. Pošto joj Španija nije platila miraz Luj XIV je polagao prava na Špansku Nizozemsku.

## Ishod
Posle lake pobede protiv španske vojske, Holandija, Engleska i Švedska su stvorile Trojnu alijansu da bi sprečili Francusku. Luj XIV je zatražio mir. Mirovnim sporazumom u Ahenu Francuska je dobila manje teritorije, od kojih je najznačajniji bio grad Lil. Razlog lakog prihvatanja mira od strane francuskog kralja bio je tajni sporazum koji je on u januaru 1668. postigao sa austrijskim carem a kojim je predviđena podela Španskog carstva u slučaju smrti Karlosa II. Po tom sporazumu car Leopold I ili njegovi naslednici bi nasledili: 
* špansku krunu, 
* španske posede u Americi, 
* Milansko vojvodstvo i 
* luke na obali Toskane.
Francuski kralj Luj XIV i njegovi potomci bi nasledili:
* Navaru
* Špansku Holandiju
* Franš-Konte
* Kraljevinu Dve Sicilije
* Filipine
Iako taj dogovor nije bio formalno potpisan, sami Španci su se složili s njim da bi sprečili velike aneksije.

## Reference

## Literatura
*
Johann Rudolf Wyss

**Johann Rudolf Wyss** (4. mart 1782 - 21. mart 1830) bio je švicarski filozof i književnik, najpoznatiji kao autor teksta za švicarsku nacionalnu himnu *[[Rufst du, mein Vaterland]]*. Otac mu je bio protestantski svećenik Johann David Wyss, poznat kao autor popularnog pustolovnog romana *[[Švicarska porodica Robinson]]*. Wyss je predavao filozofiju na bernskoj Akademiji, a također se bavio i prikupljanjem narodnih priča.
Švicarska porodica Robinson

***Der Schweizerische Robinson*** (), poznat i pod naslovom ***Švicarska porodica Robinson***, je pustolovni roman na njemačkom jeziku koji je napisao švicarski protestantski pastor Johann David Wyss, a godine 1812. objavio njegov sin Johann Rudolph Wyss. Kao inspiracija je poslužio znameniti roman *[[Robinson Crusoe]]* engleskog pisca Daniela Defoea, sa kojim dijeli osnovni motiv zapleta. Protagonisti su članovi porodice švicarskih emigranata koji na putu za Australiju dožive brodolom te završe na pustom otoku u Indijama. Radnja prikazuje kako, koristeći ograničene resurse, ali i vlastitu domišljatost uspijevaju ne samo preživjeti, nego i stvoriti svojevrsni nadomjestak za civilizirani život. Wyss je roman prije svega namijenio mlađem uzrastu, te je po svom sadržaju dijelom imao i obrazovni, odnosno didaktički karakter, a kod čitatelja je nastojao usaditi kršćanske vrijednosti. *Der Schweizerische Robinson* je postigao veliki uspjeh, a nedugo nakon objavljivanja je preveden na brojne druge jezike, postavši jedan od najpopularnijih pustolovnih romana, odnosno robinzonada svih vremena. Među poklonicima romana se mnogo godina kasnije našao i francuski pisac Jules Verne, koji je napisao njegov nastavak pod naslovom *[[Seconde Patrie]]*. Roman je u 20. vijeku bio predmetom brojnih ekranizacija na filmu i televiziji, a poslužio je i kao inspiracija za popularnu TV-seriju *[[Lost in Space (TV serija)|Izgubljeni u svemiru]]*.

## Vanjske veze

* ''The Swiss Family Robinson'', available at Internet Archive (original edition scanned books with illustrations in color)
* ''The Swiss Family Robinson'', available at Google Books (original edition scanned books with illustrations)
*  (plain text and HTML). Version unknown, *ca.* 1850, missing two pages of text.
*  (plain text). Kingston's 1879 translation.
* "A Note on Wyss's Swiss Family Robinson, Montolieu's Le Robinson suisse, and Kingston's 1879 text", by Ellen Moody. Information about the book and its many versions.
Johann David Wyss

**Johann David Wyss** (4. mart 1743 - 11. januar 1818) bio je švicarski protestantski pastor i književnik, najpoznatiji kao autor popularnog pustolovnog romana *[[Švicarska porodica Robinson]]*. Roman je godine 1812. izdao njegov sin Johann Rudolf Wyss, profesor filozofije poznat kao autor teksta švicarske nacionalne himne *[[Rufst du, mein Vaterland]]*.

## Vanjske veze
* 
* ''The Swiss Family Robinson; or Adventures in a Desert Island.'' (Englischer Text)
* "Der Schweizerische Robinson": Zusammenfassung und Beobachtungen zur Rezeption bei Jules Verne
Sol Svanetija (film)

***Sol Svanetija*** (, ) je sovjetski crno-bijeli nijemi dokumentarni film snimljen 1930. u režiji Mihaila Kalatozova. U njemu se prikazuje život Svana, odnosno stanovnika izoliranih planinskih sela u Svanetiju, zabačenom, zaostalom i nepristupačnom dijelu tadašnje sovjetske Gruzije, odnosno kako im se počinje mijenjati nabolje nakon što sovjetske vlasti koristeći modernu mehanizaciju sagrade cestu. U filmu je poseban naglasak stavljen na kroničan nedostatak soli, a što se odražava na način života kako ljudi, tako i tamošnje faune. Film je napravljen u propagandne svrhe, odnosno kako bi se veličao projekt modernizacije Svanetija u okviru Prvog petogodišnjeg plana. Usprkos toga, film je doživio službemne kritike jer je navodno preveliki naglasak stavio na "zaostalost" i primitivnost Svana, a Svani su se kasnije žalili kako je Kalatozov "izmišljao" neke običaje i detalje života nastojeći ih učiniti što "egzotičnijima". Kalatozov je zbog ovog, ali i sljedećeg filma *[[Čavao u čizmi]]* pao u nemilost Staljinovog režima.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* Соль Сванетии на сайте Кино-театр.ru
Čavao u čizmi

***Čavao u čizmi*** () je sovjetski crno-bijeli nijemi igrani film snimljen 1931. u režiji Mihaila Kalatozova. Radnja je smještena u blisku budućnost kada prilikom sukoba sa neimenovanom državom oklopni vlak Crvene armije bude napadnut od nadmoćnog neprijatelja. Protagonist je usamljeni kurir poslan da pozove pomoć, ali koji ne uspijeva to učiniti na vrijeme, jer mu je čavao probio čizmu; na suđenju se ispostavi da on nije kriv, jer je tvornica vojnicima isporučila nekvalitetne čizme. Čavao u čizmi je napravljen u propagandne svrhe, odnosno kroz alegorijsku priču je trebao kod sovjetske publike potaći što veće zalaganje na poslu, odnosno pažnju protiv sabotera i drugih "narodnih neprijatelja". Službena kritika, međutim, nije imala razumijevanja za Kalatozovljeve postupke, te je *Čavao u čizmi* ubrzo zabranjen za prikazivanje, a Kalatozov je na nekoliko godina završio u nemilosti Staljinovog režima.

## Izvori

## Ssыlki
*
* http://www.moma.org/visit/calendar/film_screenings/22054
* http://www.silentfilm.org/archive/the-nail-in-the-boot
The Midwich Cuckoos

***The Midwich Cuckoos*** ( ) je science fiction roman britanskog književnika Johna Wyndhama objavljen 1957. godine. Radnja je smještena u englesko selo Midwich koje je, slično kao i još nekoliko lokacija u svijetu, postalo poprištem neobičnih događaja, koji uključuju neobjašnjive trudnoće i rađanje nekoliko desetaka neobične djece koje posjeduju telepatske i druge moći te koja, s vremenom, počinju predstavljati prijetnju po ostatak čovječanstva. Wyndhamov je roman godine 1960. poslužio kao predložak za hvaljeni igrani film *[[Village of the Damned (film, 1960)|Village of the Damned]]*; godine 1995. je ekraniziran u daleko manje uspješnoj istoimenoj verziji Johna Carpentera.

## Izvori
Idris (razvrstavanje)

**Idris** može označavati:

*Idris (prorok), islamski prorok koji se spominje u Kuranu
*Idris (ime), arapsko i muslimansko muško ime
*Cadair Idris, planina u Velsu
*Idris Gawr, stari velški kralj
Village of the Damned (film, 1960)

***Village of the Damned*** () je britanski crno-bijeli science fiction film snimljen 1960. u režiji Wolfa Rille. Predstavlja adaptaciju romana *[[The Midwich Cuckoos]]* Johna Wyndhama. Radnja je smještena u engleski gradić Midwich koji postaje poprištem neobičnih fenomena koji uključuju neobjašnjive trudnoće i rađanje isto tako neobične djece za koju se ispostavi da posjeduju telepatske i druge moći. Protagonist, čiji lik tumači George Sanders, je naučnik i jedan od "očeva" djece koji otkriva kako ona predstavljaju opasnost po ostatak čovječanstva. *Village of the Damned* je postigao veliki komercijalni uspjeh, ali i prilično dobre kritike, pri čemu su posebne pohvale dobili za tadašnje prilike prilično impresivni specijalni efekti. Godine 1964. je snimljen nastavak pod naslovom *[[Children of the Damned]]*. Godine 1995. je snimljen remake koji je doživio potpuni neuspjeh.

## Uloge
* George Sanders ... Gordon Zellaby
* Barbara Shelley ... Anthea Zellaby
* Martin Stephens ... David Zellaby
* Michael Gwynn ... Alan Bernard
* Laurence Naismith ... Dr. Willers
* Richard Warner ... Harrington
* Jenny Laird ... Mrs. Harrington
* Sarah Long ... Evelyn Harrington
* Thomas Heathcote ... James Pawle
* Charlotte Mitchell ... Janet Pawle
* Pamela Buck ... Milly Hughes
* Rosamund Greenwood ... Miss Ogle
* Susan Richards ... Mrs. Plumpton
* Bernard Archard ... Vicar
* Peter Vaughan ... Policajac Gobby
* John Phillips ... General Leighton
* Richard Vernon ... Sir Edgar Hargraves
* John Stuart ... Profesor Smith
* Keith Pyott ... Dr. Carlisle

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* See Letchmore Heath then and now
Lastve

**Lastve** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Bosanski Petrovac koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine.

## Geografija
Selo je smješteno uz samu Krnjeušu i prostire se prema padinama Grmeča.

## Historija
U naselju postoje dvije "gradine" koje pripadaju antičkom dobu, smještene na isturenom brdu i strmom udolinom odvojene od planinskog masiva. Velika Gradina Lastve - Rakovica je jedno od najvećih gradinskih naselja u sjeverozapadnoj Bosni dimenzija 480x270 metara, dok je Mala Gradina Lastve - Zelinovac dimenzija oko 200x400 metara sa akropoljem dimenzija 80x50 metara. Zaštitni bedem je kameno zemljani i dostiže visinu između 2-4m. Širina bedema u osnovi iznosi cca 7m. Prilikom iskopavanja nađeni su predmeti iz bronzanog i željeznog doba (ulomci keramike, privjesak, željezno koplje, bronzana fibula na baglamu)..

Za vrijeme Drugog svjetskog rata, u periodu Bihaćka Republika, jesen 1942, u šumama Grmeča bile su izgrađene improvizovane bolnice. Jedna takva, hirurško odjelje, bila je u Lastvama.
## Stanovništvo

## Reference

## Vanjske veze
* Zavičajno udruženje Petrovac 
* Općina Bosanski Petrovac
* Krnjeuša
Swiss Family Robinson (film, 1960)

***Swiss Family Robinson*** () je američki pustolovni film snimljen 1960. u režiji Kena Annakina. Predstavlja adaptaciju popularnog istoimenog romana švicarskog književnika Johanna Davida Wyssa. Protagonisti su članovi porodice koji tokom putovanja na Novu Gvineju dožive brodolom i završe na pustom tropskom otoku. Radnja prikazuje kako koristeći svoju domišljatost uspijevaju sagraditi novi dom i oduprijeti se piratima. *Swiss Family Robinson* je bio jedan od ambicioznijih projekata studija Walt Disney i jedan od prvih filmova koji je kao lokacije koristio karipski otok Tobago. Iako su snimanje obilježili problemi s vremenom koje je uništilo setove, film je na kraju predstavljao veliki hit, postavši jedan od najgledanijih filmova godine. Također je dobio i dobre kritike koji su posebno cijenili to što je scenario naglasak stavio na humor umjesto didaktičkih sadržaja originalnog romana. *Swiss Family Robinson* je u velikoj mjeri uspostavio reputaciju Disneya kao hollywoodskog studija koji pruža kvalitetnu porodičnu zabavu.

## Uloge
* John Mills ... Otac Robinson
* Dorothy McGuire ... Majka Robinson
* James MacArthur ... Fritz Robinson
* Janet Munro ... Roberta 'Bertie'
* Sessue Hayakawa ... Kuala, vođa pirata
* Tommy Kirk ... Ernest Robinson
* Kevin Corcoran ... Francis Robinson
* Cecil Parker ... Kapetan Moreland
* Andy Ho ... Auban
* Milton Reid ... Veliki pirat
* Larry Taylor ... Pirat

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* ''Swiss Family Robinson'' at Ultimate Disney
Jigoku

je japanski horor film snimljen 1960. u režiji Nobua Nakagawe. Protagonist, koga tumači Shigeru Amachi, je student teologije koji jedne večeri zajedno sa svojim psihopatskim prijateljem, koga tumači Yoichi Numata, skrivi smrt čovjeka u prometnoj nesreći, ali nema hrabrosti za to preuzeti odgovornost. Radnja prikazuje kako mu nakon toga život postane serija bizarnih i tragičnih događaja, koji će se nastaviti i nakon njegove smrti, nakon koje dolazi u pakao. Jigoku se često navodi kao jedan od prvih japanskih horor-filmova koji je, dijelom u nastojanju da "oživotvori" vizije pakla i kazni koje čekaju grešnike u budističkim ikonama, prvi počeo eksplicitno koristiti bizarne i ultranasilne scene prolijevanja krvi. Film je snimala kuća Shintoho i to neposredno prije svog financijskog kraha; usprkos toga i relativno niskog budžeta, scene u paklu su za tadašnje prilike uvjerljivo stvorene u filmskom studiju.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*  *[http://www.jmdb.ne.jp/1960/cj003560.htm Jigoku]* at the Japanese Movie Database
* 
* 
* Criterion Collection essay by Chuck Stephens
Goli otok (film)

***Goli otok*** () je japanski crno-bijeli film snimljen 1960. u režiji Kanetoa Shindoa. Protagonisti su članovi porodice koju čine otac (čiji lik tumači Taiji Tonoyama), majka i dva sina, te koji žive na malom, izoliranom otočiću u Unutrašnjem japanskom moru, izdržavajući se svakodnevnim i mukotrpnim radom na malom komadu obradive zemlje. Radnja prikazuje kako će porodicu pogoditi tragedija kada se jedan od sinova razboli. Shindo je film nastojao napraviti u maksimalno realističkom stilu, odnosno prikazati ljudsku egzistenciju "ogoljenu do preživljavanja"; za *Goli otok* je karakteristično da u prvoj polovici uopće nema ni riječi izgovorenog dijaloga. Film je producirala kompanija Kindai Eiga Kyokai koja se u to vrijeme našla rubu stečaja, te je Shindo bio projekt financirati vlastitim sredstvima. Snimanje su ispočetka otežali i zdravstveni problemi Taijija Tonoyame izazvani alkoholizmom, ali je tokom snimanja izoliranost Tonoyami pomogla da ih prebrodi. *Goli otok* je na kraju postigao komercijalni uspjeh i pomogao studiju Kindai ne samo da preživi, nego da postane jedna od najuglednijih institucija japanske kinematografije. Sljedeće godine je prikazan na Moskovskog filmskom festivalu gdje je glavnu nagradio podijelio sa sovjetskim filmom *[[Čisto nebo (film)|Čisto nebo]]*.

Shindo je snimanje filma 2000. godine rekonstruirao u filmu *[[By Player|Sporedni glumac]]*, biografiji Taijija Tonoyame.

## Vanjske veze
* 
*
Dama sa psetancetom (film)

***Dama sa psetancetom*** () je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji Josifa Hejfica. Predstavlja adaptaciju istoimene novele Antona Čehova. Protagonisti, koje tumače Ija Savina i Aleksej Batalov, su žena i muškarac koji se početkom 20. vijeka slučajno sretnu u Jalti i započnu ljubavnu aferu. Radnja prikazuje kako se pri tome nastoje prilagoditi tome da se oboje nalaze u braku. Dama sa psetancetom je bila prikazana na Kanskom festivalu gdje je dobila nekoliko specijalnih nagrada.

Godine 1987. je isti predložak poslužio Nikiti Mihalkovu za sovjetsko-italijanski film *[[Crne oči (film, 1987)|Crne oči]]*, koji je također dobio niz nagrada.

## Uloge
* Ija Savina ... Ana Sergejеvna
* Aleksey Batalov ... Dimitrij Gurov
* Nina Alisova ... Gospođa Gurov
* Pantelejmon Krimov ... von Didenitz
* Jurij Medvjedev
* Vladimir Erenberg
* Jakov Gudkin
* D. Zebrov ... Frolov
* Marija Safonova ... Nataša
* G. Bariševa
* Zinaida Dorogova
* Kirill Gun
* Mihail Ivanov
* G. Kurovski
* Svetlana Mazovjeckaja
* Aleksandar Orlov
* Pavel Pervušin
* T. Rozanov
* Lev Stepanov
* Jurij Svirin

## Vanjske veze

*
Kapo

**Kapo** ili, u službenoj terminologiji **zatvorski funkcionar** (, je naziv koji se u nacističkoj Njemačkoj i teritorijama pod njenom okupacijom koristio za zatvorenike koncentracionih logora koji su od SS-ovskih čuvara određeni za obavljanje dijela administrativnih dužnosti. Svrha te prakse je bila nastojanje za smanjenjem troškova ili potrebe za većim brojem čuvara, ali i ubacivanje podjele među same zatvorenike kako bi se spriječili eventualni bijegovi ili pobune. Kapoi su tako u odnosu na druge zatvorenike uživali određene privilegije, koje su se obično odnosile na redovnu ili bolju prehranu, civilnu odjeću, cigarete ili privatne odaje. Obično su se regrutirali iz nižih klasa i/li redova predratnih kriminalaca, pri čemu se neprijateljstvo prema inteligenciji i sklonost nasilju smatrala poželjnom osobinom. 

Izraz je nakon rata ušao u širu upotrebu za slične fenomene koji se pojavljuju u zatvorima ili koncentracionim logorima, a pogotovo u onima gdje se zatvaraju politički zatvorenici.

## Vanjske veze
*Sebastian Dregger: *[http://www.aventinus.geschichte.uni-muenchen.de/index.php?id=77&subid=70&site=0 Die Rolle der Funktionshäftlinge im Vernichtungslager Auschwitz – und das Beispiel Otto Küsels.]* 
*Abschnitt aus dem Bericht der Auschwitzflüchtlinge Alfred Wetzler und Rudolf Vrba über F. (Late April 1944)
Kapo (film)

***Kapò*** je italijansko-francusko-jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji Gilla Pontecorva. Protagonistica, koju tumači Susan Strasberg je Edith, 14-godišnja francuska Jevrejka koja za vrijeme Holokausta u Drugom svjetskom ratu dolazi u njemački koncentracioni logor gdje je, samo zahvaljujući sretnom spletu okolnosti, zamijene za "arijevku", te, za razliku od roditelja, izbjegne likvidaciju u gasnoj komori. Radnja prikazuje kako pokušava preživjeti, prvo kroz zavođenje njemačkih stražara, a potom kao kapo, zatvorenica koja u zamjenu za bolju hranu i odjeću sudjeluje i nadzoru i zlostavljanju drugih zatvorenika. *Kapo* je bio jedan od prvih filmova koji je nastojao dati nešto realističniji, te isto tako oporiji i mračniji prikaz Holokausta, prije svega kroz prikaz moralnih dilema zatvorenika odnosno granica do koje su neki od njih bili spremni ići da bi preživjeli. Kapo je dobio dobre kritike, ali je zbog uznemirujuće teme brzo zaboravljen, tako da će Pontecorvo kasnije postati mnogo poznatiji po svojim angažiranim i temom aktualnijim političkim filmovima.

## Uloge
* Susan Strasberg ... Edith, alias Nicole Niepas
* Laurent Terzieff ... Sascha
* Emmanuelle Riva ... Terese
* Didi Perego ... Sofia
* Gianni Garko ... Karl
* Annabella Besi
* Graziella Galvani
* Paola Pitagora

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*  Column « De l'Abjection » Jacques Rivette (1961) posvećen filmu ''Kapo'' na *[[L'oBservatoire]]*
Thích Quảng Đức

**Thích Quảng Đức** (chu nho: 釋廣德), rođen **Lâm Văn Tức** (Hoi Khanh , provincija Khanh Hoa, 1897. - Sajgon, bivši Južni Vijetnam, 11. lipnja 1963.), bio je vijetnamski budist i mahayana monah koji se samozapalio u Sajgonu kao protest protiv politike predsjednika Ngo Dinh Diema, koji je ugnjetavao budizam.
Fotografija Thích Quảng Đứca kako se samozapaljuje do smrti na raskrižju *Phan Dinh Phung Boulevard* i *Le Van Duyet Street* vrlo brzo je obišla svijet koji je stavio u fokus Diemovu politiku. Malcolm Browne je dobio Pulitzerovu nagradu za svoju fotografiju koja prikazuje samozapaljivanje kao i David Halberstam za reportažu o ovom događaju.

Poslije Thích Quảng Đứcove smrti njegovo tijelo je još jednom kremirano, ali njegovo srce je ostalo nedirnuto. To se objašnjavalo kao simobolom za svetost i dovelo je do toga da su ga budisti doživljavali kao jednog  bodisatvu, što je pojačalo efekte njegove smrti u narodu.

Thích Quảng Đứcsov čin je utjecao da dođe do internacionalnog pritiska na Diệma, koji je primoran započeti reforme s namjerom da umiri budiste.
Obećane reforme su se međutim provodile sporo, ili nikako, što dovodi do protesta. Kako su se protesti nastavljali, započinju racije
u budističkoj pogodi s namjerom zaplijenjivanja svetog srca. Specijalnim postrojbama u ovoj akciji zapovjedao je Diệmov brat, Ngô Ðình Nhu, u kojima je bio veći broj žrtava i velika materijalna šteta. Nekoliko budističkih monaha slijedilo je primjer Thích Quảng Đứcsa i samozapalili su se do smrti. Na kraju je Diệm smijenjen i ubijen u vojnom udaru u studenom 1963. Thích Quảng Đứcsov čin se općenito smatra prektretnicom u budističkoj krizi u Vijetnamu koji je utjecao na promjenu vlade.

## Povezano
* Jan Palach
* Mohamed Bouazizi

## Vanjske veze
* Službena stranica
Jan Palach

**Jan Palach** (Prag, 11. kolovoza 1948. – Prag, 19. siječnja 1969.) je bio češki student povijesti i političke ekonomije na Karlovom univerzitetu. Kada je u kolovozu 1968. godine Sovjetski Savez izvršio vojnu invaziju na Čehoslovačku kako bi slomio pokušaj liberalizacije koju je provodila vlada Aleksandra Dubčeka u sklopu Praškog proljeća, Palach se odlučio žrtvovati u znak protesta zbog invazije. Dana 16. siječnja 1969., Palach se zapalio na trgu Václavské náměstí, jednom od glavnih trgova u Pragu, ispred zgrade Narodnog muzeja. Palachova samoimolacija bila je šok za građane, a mladi student je ubrzo odveden u Sveučilišnu bolnicu Karlova univerziteta, gdje je dobio tretman protiv opeklina. Ipak, ozljede su bile preteške te je Palach umro 19. siječnja 1969. godine.

Njegov sprovod se pretvorio u masovne demonstracije protiv sovjetske okupacije, a mjesec dana kasnije (25. veljače), na istom se mjestu zapalio još jedan student, Jan Zajíc. U travnju 1969., u Jihlavi se zapalio Evžen Plocek, također student. Dugo godina je službena Čehoslovačka šutjela o ovom događaju tako da su Palach i Zajíc komemorirani tek nakon Baršunaste revolucije i to brončanim spomenikom ispred Narodnog muzeja.

## Povezano
*Thích Quảng Đức
Pentland Firth

**Pentland** (engleski: *Pentland Firth*, škotsko-gelski: *An Caol Arcach* = Orknijski tjesnac) je morski tjesnac koji povezuje Sjeverno more i Atlanski ocean. Smješten je između arhipelaga Orkney na sjeveru i škotskog kopna na jugu.

## Geografija
Kanal Pentland proteže se duž historijskog countyja Caithness. Na najužem dijelu širok je oko 10 km, u sredini kanala leže dva veća otoka Stroma i Swona te četiri manja. Pentland je poznat po vrlo jakim plimama i osekama tako da njegovi valovi dostižu brzinu od 30 km/h. Zbog tog se planira iskoristiti njegovu energiju valova. Kompanija MeyGen postavlja eksperimentalno polje od šest turbina ukupne snage 9 MW. Kad prva faza projekta bude gotova polje će proizvoditi 86 MW što je dovoljno za 42.000 kućanstava, a kad se dovrši i druga faza i prorade svih 400 turbina proizvodit će se 398 MW.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''The Pentland Firth'' na portalu Sailnorth Scotland
Morven (planina)

**Morven** (škotsko-gelski: *A' Mhòr Bheinn*) je planina na sjeveru Škotske, visoka 705 metara.

## Geografija
Morven leži na sjeveru Highlandsa na teritoriju 
Namjesništva Caithness.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Morven'' na portalu Walkhighlands
Dunnet Head

**Dunnet Head** (škotsko-gelski: *Ceann Dùnaid*) je poluotok na sjeveru Škotske u područnom vijeću Highland. Dunnet Head je najsjevernija točka Britanskih otoka.

## Geografija
Dunnet Head strši u more tjesnaca Pentland odnosno Atlanskog oceana u dubinu od oko 5&nbsp;km. Sastavljen je od pješčenjaka, obale mu se strmoglavljuju u more visokim klifovima. Ima formu zaobljenog platoa visokog oko 30 metara, u čijoj se bazi dižu brda visoka 129 metara. Na krajnjem sjevernom rtu godine 1831. podignut je 105 metara visoki svjetionik.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Dunnet Head'' na portalu Encyclopædia Britannica
Zakon o lokalnoj vlasti (Škotska) iz 1889.

**Zakon o lokalnoj vlasti 1889** u Škotskoj (engleski: *Local Government (Scotland) Act 1889*) je zakon donesen u Parlamentu Ujedinjenog Kraljevstva 26. augusta 1889., on se počeo primjenjivati od 15. maja 1890.

Suština tog zakona bila je uvođenje biranih vijećnika u tradicionalne škotske grofovije (countys), po uzoru na Englesku i Wales koji su to već ranije proveli nakon izglasavanja Zakona o lokalnoj upravi 1888.

## Karakteristike
Dotadašnji sistem grofovijske vlasti, sa centralistički imenovanim mirovnih sudijama, koji su u svojim rukama držali svu zakonodavnu, sudsku i izvršnu vlast, postao je krajem 19. vijeka anakron, osobito nakon što je ukinut imovinski cenzus i prošireno biračko pravo. Kako su istovremeno zbog industrije narasli gradovi i državna administracija, trebalo je popraviti taj nedemokratski sistem.

Zakonom o lokalnoj upravi (Local Government Act ) iz 1888. formirana su grofovijska vijeća, sa zastupnicima koje su birali lokalni stanovnici. Ona su preuzela sve zakonodavne i izvršne dužnosti koje su dotad obavljali sudije.

Zakonom su također oformljene nove grofovije, koje su ponekad imale različite granice od historijskih grofovija, od kojih su obično preuzimali ime.

## Reference

}
Caithness

**Caithness** (škotsko-gelski: *Gallaibh*) bio je jedan od tradicionalnih historijskih škotskih countya. Caithness je kao county postojao od 18. vijeka do 1974. kad je ukinut. On danas služi samo u statističke i ceremonijalne svrhe kao namjesništvo (lieutenancy area) i nema nikakvu administrativnu funkciju. Danas se njegov teritorij, nalazi unutar područnog vijeća Highland.

## Geografija
Caithness se prostirao na krajnjem sjeveru Škotske, od Atlantskog oceana i tjesnaca Pentland do Sjevernog mora na istoku. Tu se nalazi i poluotok Dunnet Head, najsjevernija točka Britanskih otoka.

Caithness se najvećim dijelom prostirao po visoravni prosječne visine oko 300 metara na jugu, koja se na sjeveru i sjeveroistoku blago spušta prema morskoj obali, sve do klifova visokih 120 metara. Iznad te visoravni od starog crvenog pješčenjaka i hajlandskog mikašista, prema jugu diže se nekoliko masivnih planina, uključujući Morven, visoku 705 metara, i Scaraben, visok 626 metara. Sa sjevera se visoravan spušta do aluvijalnih ravnica tek nešto viših od razine mora. Plodni glacijalni nanosi i mala jezera (lochs) pokrivaju istok te krajine, a tresetišta prevladavaju po 2/3 zapada. I pored tog što Caithness leži tako sjeverno, zbog utjecaja mora ima umjerenu klimu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Caithness'' na portalu Encyclopædia Britannica
Wick, Škotska

**Wick** (škotsko-gelski: *Inbhir Ùige*) je kraljevski grad i ribarska luka na 
sjeveroistoku Škotske 
od 7,155 stanovnika.

Wick administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) - Highland, a nekada je bio administrativni centar historijskog countya Caithness.

## Geografija
Wick leži na obali Sjevernog mora u istoimenom zaljevu, udaljen oko 23 km južno od rta i sela John o'Groats. 
## Historija
Wick je izvorno bio nordijsko naselje, koje se tokom srednjeg vijeka razvio kao ribarska luka i regionalni centar, pa je 1589. dobio status kraljevskog grada. Naglo je procvjetao u 19. vijeku za ekspanzije ribolova na haringe. Kad je potražnja za haringama splasnula, Wick se preorjentirao na ulov bijele ribe, koja nije toliko unosna. 
## Privreda
Grad ima nekoliko pogona lake industrije, od kojih Staklarna Caithness privlači na hiljade posjetioca, koji promatraju izradu staklenih predmeta klasičnim postupkom puhanja.

Wick je dobro povezan cestama (A99 - A9) i željeznicom sa gradovima na jugu, a ima i aerodrom (IATA: WIC, ICAO: EGPC) 
smješten 2 km sjeverno od grada, sa redovnim linijama prema Aberdeenu i Edinburghu.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Wick'' na portalu Encyclopædia Britannica
Inverness-shire

**Inverness-shire** (škotsko-gelski: *Siorrachd Inbhir Nis*) bio je jedan od tradicionalnih historijskih 
škotskih countya oko grada - Invernessa po kojem je dobio i ime.

Inverness-shire je kao county postojao od kraja 19. vijeka do 1974. kad je ukinut. On danas služi samo u statističke i ceremonijalne svrhe kao Namjesništvo (lieutenancy area) i nema nikakvu administrativnu funkciju.
## Geografija
Inverness-shire se prostirao po sjeveru Škotske, od centralnog Highlanda doline - Glen Mor do brda na sjeveru i po nekim od otoka Vanjskih i Unutrašnjih Hebrida; Skye, Harris, Južni Uist, Sjeverni Uist, Benbecula, Barra, uz neke manje.

Danas se njegov teritorij, nalazi unutar područnih vijeća - Highland i Comhairle nan Eilean Siar. 
## Reference

## Vanjske veze
* ''Inverness-shire'' na portalu Encyclopædia Britannica
Bitka kod Dolinskoja

**Bitka kod Dolinskoja** ili **Bitka za Dolinskoje** () se zbila u decembru 1994. u Čečeniji na samom početku Prvog čečenskog rata, te je predstavljala prvi veći okršaj snaga samoproglašene Čečenske Republike Ičkerije sa redovnim vojnim snagama Ruske Federacije. Do nje je došlo 12. decembra, nedugo nakon što su ruske snage prešle čečensku granicu i počele napredovati prema glavnom gradu Groznom; kolona, koju su činili pripadnici 106. gardijske zračnodesantne divizije i 56. samostalne zračne jurišne brigade je kraj mjesta Dolinskoje, oko 25&nbsp;km sjeverozapadno od grada, iznenada napadnuta projektilima iz višecijevnog bacača raketa BM-21 Grad. Tom prilikom je, prema ruskim navodima, poginulo 6 ruskih vojnika (uključujući pukovnika), a 13 je ranjeno. Ruske snage su na napad odgovorile napadom jurišnih helikoptera i aviona, kojem su svjedoci bili zapadni novinari. Čečenske snage su nastavile držati selo sve do 22. decembra; prema kasnijim čečenskim navodima, u borbama je ukupno iz stroja izbačeno 200 ruskih vojnika.

## Izvori
Edward Balliol

**Edward Balliol** bio je pretendent na škotski tron, od 1314. a uz pomoć engleskog kralja Edwarda III, jedno kratko vrijeme (1332. - 1336.) uz povremene prekide bio je formalno i škotski monarh.
### Biografija
Edwardov otac - John Balliol bio je škotski kralj od 1292. do 1296. kad ga je kao nezahvalnog vazala svrgnuo engleski kralj Edward I, koji ga je inače postavio na tron.

Edward Balliol iskoristio je metež na škotskom dvoru u vrijeme kad je David II bio još dijete, pa su u njegovo ime vladali regenti i sa vojskom istomišljenika - feudalaca kojima je Davidov otac Robert Bruce oduzeo posjede krenuo iz Engleske na Škotsku - 1332. Njegova vojska uspjela je pobjediti Škote u 
Bitci kod Dupplin Moora (Scone) koju je vodio regent Domhnall od Mara. Pa se odmah nakon te bitke dao okruniti u Sconu, ali je zbog nezadovoljstva Škota vrlo brzo morao pobjeći u Englesku.

Ponovno se vratio u Škotsku 1333. nakon što je Edward III 19. jula 1333. u 
Bitci kod Halidon Hilla pobjedio vojsku regenta Archibalda Douglasa. Edward III proglasio 
ga je škotskim monarhom, ali kako je bio samo Edwardov vazal većina Škota nije ga smatrala svojim vladarom, pa je opet morao pobjeći u Englesku.

Nakraju se odrekao prava na škotsku krunu 1356. u korist kralja Edwarda III u zamjenu za uzdržavanje.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Balliol family'' na portalu Encyclopædia Britannica
Winter's Bone

***Winter's Bone*** je američki igrani film snimljen u režiji Debre Granik i premijerno prikazan početkom 2010. godine. Po žanru je kombinacija kriminalističkog filma i drame, a predstavlja adaptaciju istoimenog romana Daniela Woodrella. Radnja je smještena u zabačene predjele visoravni Ozark u središnjem dijelu SAD, gdje je stanovništvo tradicionalno neprijateljski raspoloženo prema vlasti, a zbog siromaštva prisiljeno baviti se kriminalom, uključujući proizvodnju i trgovinu metamfetaminima.  Protagonistica, čiji lik tumači Jennifer Lawrence, je 17-godišnja Ree Dolly, koja je nakon nestanka oca prisiljena ne samo postati glava porodice, nego i riskirati život u potrazi za njim, s obzirom da Dollyjima prijeti deložacija zbog dugovane jamčevine ukoliko se otac ne odazove na suđenje zbog narkotika ili vlasti ne dobiju dokaz o njegovoj smrti.

*Winter's Bone* je premijerno prikazan na Filmskom festivalu u Sundanceu, gdje je impresionirao kritičare i osvojio Nagradu žirija za najbolji dramski film. Kritičari su isticali izuzetno realističan prikaz od Hollywooda posljednjih godina prilično zanemarenog miljea siromašnog ruralnog bjelačkog stanovništva, kao i krajeva koje je moderna civilizacija, čak i u 21. vijeku, uglavnom zaobišla, te gdje se pojedinci u borbi za egzistenciju moraju oslanjati prije svega na sami sebe. U tom je smislu posebno dobar dojam ostavila Jennifer Lawrence, koja je izuzetno uvjerljivo prikazala lik koji se, usprkos mladosti, pripadnosti slabijem spolu i nedostatka formalnog obrazovanja, pokazuje odlučnost i domišljatost u nastojanju da spasi svoju porodicu. Vjeruje se da je upravo taj nastup omogućio Lawrence da dobije sličnu, ali mnogo poznatiju ulogu sličnog lika Katnis Everdeen u filmskom serijalu *[[Igre gladi (filmska serija)|Igre gladi]]*.

U Hrvatskoj je prikazan pod naslovom ***Zimska kost***, a u Srbiji pod naslovom ***Zima do kostiju***.

## Uloge
* Jennifer Lawrence ... Ree Dolly
* John Hawkes ... Teardrop Dolly
* Lauren Sweetser ... Gail
* Garret Dillahunt ... Šerif Baskin
* Dale Dickey ... Merab
* Shelley Waggener ... Sonya
* Kevin Breznahan ... Little Arthur
* Ashlee Thompson ... Ashlee Dolly
* Tate Taylor ... Satterfield
* Sheryl Lee ... April
* Cody Shiloh Brown ... Floyd
* Isaiah Stone ... Sonny Dolly

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* 
*  Interview with John Hawkes ("Teardrop")  at Quietearth.us
* 
* Moon, Michael and Colin Talley. "Life in a Shatter Zone: Debra Granik's Film ''Winter's Bone''." *Southern Spaces*, December 6, 2010.
Girl You Know It's True (album)

***Girl You Know It's True*** je studijski album dance dua Milli Vanilli izdan 1989. godine, kojim su debitirali na američkom tržištu.

U ožujku 1989., nekoliko pjesama s albuma *[[All or Nothing (album Milli Vanillija)|All or Nothing]]* (koji je izdan samo u Europi) je repakirano i nanovo naslovljeno za američko izdanje pod naslovom *Girl You Know It's True*. Album je u Sjedinjenim Državama bio enorman uspjeh, ponudivši pet TOP 5 hitova, od kojih su tri bili na prvom mjestu. U siječnju 1990. godine, RIAA je album certificirala kao šesterostruko platinasti, nakon što je osam tjedana proveo na vrhu Billlboardove Top 200 liste. Također, album je u Kanadi certificiran kao srebrni uz prodanih preko milijun primjeraka.

Uspjeh albuma donio je Milli Vanilliju Grammyja za najboljeg debitanta 1990. godine. No, ubrzo nakon uspjeha izbio je skandal kada se otkrilo kako Fab Morvan i Rob Pilatus nisu uopće pjevali na albumu, već samo otvarali usta. Priču je objavio Chuck Philips, novinar *[[Los Angeles Times]]a*. Nakon otkrivanja istine, Arista Records je raskinuo ugovor s duom i povukao album iz prodaje, čime je isti postao jedan od najprodavanijih albuma koji je povučen iz prodaje u historiji pop glazbe. Posljedica Philipsove priče bilo je i oduzimanje Grammyja, što je bio prvi put u historiji nagrade da je ona oduzeta nakon dodjele.

## Popis pjesama

## Reference

## Vanjske veze
* Breaking stories about the Milli Vanilli lip-synching scandal archived at the LA Times
Masakr u bolnici u Novijem Atagiju

**Masakr u bolnici u Novijem Atagiju** se zbio 17. decembra 1996. u selu Novije Atagi u Šalinskom rajonu Čečenije, oko 20&nbsp;km južno od glavnog grada Grozni, a prilikom koga je stradalo 6 zaposlenika Međunarodnog odbora Crvenog križa (MOCK).

Do maskra je došlo nekoliko mjeseci nakon završetka Prvog čečenskog rata u kome je samoproglašena Čečenska Republika Ičkerija izvojevala de facto nezavisnost od Ruske Federacije. Dok je sukob trajao, Međunarodni odbor Crvenog križa je odlučio podignuti bolnicu u kojom bi se pod njegovom diplomatskom zaštitom mogli liječiti kako čečenski separatisti, tako i civili; Novije Atagi je izabrana kao lokacija kao mjesto koje uživalo "neutralnu" reputaciju, te u kojoj su se tradicionalno održavali pregovori između ruske i čečenske strane. Bolnica je sa radom otpočela 2. septembra, nekoliko tjedana nakon Hasavjurtskog sporazuma kojim je okončan rat; usprkos toga što je sukob završio, bolnica je nakon otvaranja primila veliki broj ranjenika i bolesnika. Njihov se broj, međutim, sa vremenom počeo smanjivati, a čemu je pridonijelo ponovno otvaranje bolnice u Groznom. Usprkos toga, tokom nekoliko mjeseci su se počele osjećati tenzije između osoblja MOCK i dijela lokalnog stanovništva, dijelom motivirana nesklonošću za njihovo dalje zapošljavanje. U septembru je u bolnicu došao Ibn al-Hatab, jordanski vođa islamističkih dobrovoljaca, te tražio da se u bolnici prestanu isticati crveni križevi, jer se time "vrijeđa islam".

Masakr se zbio u tri sata ujutro, kada je grupa naoružanih napadača provalila u prostor bolnice i ušla u zgradu koju je osoblje MOCK koristilo za smještaj. Tada su hicima iz vatrenog oružja ubili sve koje su mogli pronaći, sa izuzetkom šefa ureda koji je bio ranjen, ali za koga su držali da je ubijen. Stradali su:

* Fernanda Calado, bolničarka MOCK sa španskim državljanstvom,
* Ingeborg Foss, bolničarka Norveškog Crvenog križa,
* Nancy Malloy, medicinska administratorica Kanadskog Crvenog križa,
* Gunnhild Myklebust, bolničarka Norveškog Crvenog križa,
* Sheryl Thayer, bolničarka Novozelandsko Crvenog Križa,
* Hans Elkerbout, građevinski tehničar Nizozemskog Crvenog Križa.

Preživjeli su isti dan evakuirani u Naljčik u Kabardino-Balkariji. Čečenske vlasti su pokrenule formalnu istragu, ali ona nije dovela do nikakvih rezultata. Dio čečenskih političara je kasnije kao počinitelje optužio pripadnike ruske FSB, odnosno masakr protumačio kao operaciju pod lažnom zastavom. Kao jedan od mogućih počinitelja se kasnije spominjao i čečenski vođa Arbi Barajev, koji će se dvije godine kasnije spominjati kao mogući počinitelj otmice inženjera Granger Telecoma.

## Vanjske veze
*17 December 1996: Six ICRC delegates assassinated in Chechnya , International Committee of the Red Cross, 30-04-1997
*The attack on the ICRC hospital in Novye Atagi
Boule de suif

***Boule de suif*** () je novela francuskog književnika Guya de Maupassanta, originalno objavljena 1880. godine, poznata kao njegovo najpopularnije djelo. Radnja se događa za vrijeme Francusko-pruskog rata i prikazuje kako grupa građana Rouena pred nadirućim Prusima nastoji pobjeći putničkom kočijom, ali kako svejedno naleti na prusku patrolu koja ih zadržava nekoliko dana. Naslovni lik je prostitutka pod nadimkom "Krafna" koja je također bila u kočiji, te koju njeni "ugledni" i "pristojni" suputnici preklinju da prihvati ponudu pruskog zapovjednika i spava sa njim u zamjenu za njihovu slobodu. Novela, kojom je Maupassant prikazao izuzetan talent da prikaže društvene, klasne i svjetonazorske razlike u Francuskoj, odnosno ironičan pristup prema motivima licemjerja i kukavičluka, postigla je veliki uspjeh te ušla u popularnu kulturu ne samo Francuske, nego i brojnih drugih zemalja, posluživši kao temelj za anegdote i urbane legende vezane za druge ratove, revolucije i slične događaje. Između ostalog, poslužila je i kao jedna od inspiracija Johnu Fordu za njegov znameniti vestern-film *[[Poštanska kočija (film)|Poštanska kočija]]*.

Sama novela je bila dva puta ekranizirana na filmu - kao sovjetski nijemi film *[[Krafna (film)|Krafna]]* 1934. godine, te kao francuski zvučni film *[[Boule de suif (film, 1945)|Boul de suif]]* 1945. godine.

## Vanjske veze
* Boule de Suif at Project Gutenberg
*Boule de Suif at LibriVox (audiobook)
* Boule de Suif (audiobook)
* ''Boule de Suif''  (original French version) with 1,100+ English annotations at Tailored Texts
Dunnottar (zamak)

**Zamak Dunnottar** (od škotsko-gelskog *Dùn Fhoithear* = utvrda na litici)  je utvrda udaljena oko 3&nbsp;km južno od 
Stonehavena (Aberdeenshire) Škotska.

## Historija
Taj zamak čije ruševine leže na stijeni iznad mora, izgleda da je bio utvrđen još za srednjeg vijeka. Ostatci građevina koje se danas vide su podignute između 15. i 16. vijeka.

U njemu je tokom Škotskih ratova za nezavisnost bilo sakriveno blago škotskog dvora.

Engleski kralj - Edward I ga je zauzeo - 1296., ali je ponovno pao u škotske ruke - 1297. u napadu Williama Wallaca. On je pritom spalio crkvu sa cijelim engleskim garnizonom u njoj.

I vojska Olivera Cromwella je 1650. nakon osmomjesečne opsade provalila u Dunnottar u potrazi za kraljevskim blagom. Ali ga nije pronašla jer je ono 
prije nego što je zamak zauzet, kriomice brodom prebačeno u malu crkvu u selu - Kinneff, gdje je ostalo 
neotkriveno punih jedanaest godina.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Dunnottar Castle'' na portalu Visit Scotland 
* ''Dunnottar Castle'' na portalu  Encyclopædia Britannica
Kincardineshire

**Kincardineshire** zvan i **Kincardine** ili **Mearns** (od škotsko-gelskog: *A' Mhaoirne* = majordomija) bio je jedan 
od tradicionalnih historijskih škotskih countya nastao oko zamka Kincardine 
koji je razoren još za srednjeg vijeka.

Kincardineshire je kao county postojao do 1974. kad je ukinut. On danas služi samo u statističke i 
ceremonijalne svrhe kao Namjesništvo (lieutenancy area) i nema nikakvu 
administrativnu funkciju.
## Geografija
Kincardineshire se prostirao po sjeveroistoku Škotske, duž obale Sjevernog mora južno od Aberdeena.
Za antičkih vremena predstavljao je sjevernu granicu Rimskog Carstva;

Danas se njegov teritorij, nalazi unutar područnih vijeća - Aberdeenshire. 
## Reference

## Vanjske veze
* ''Kincardineshire'' na portalu Encyclopædia Britannica
Boule de suif (film)

***Boule de suif*** () je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1945. u režiji Christian-Jaquea. Radnja se temelji na novelama *[[Boule de suif]]* i *[[Mademoiselle Fifi]]* Guya de Maupassanta. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Micheline Presle, je prostitutka iz francuskog grada Rouen koja za vrijeme francusko-pruskog rata nastoji izbjeći okupatorima putujući u kočiji. Radnja prikazuje kako ih Prusi zarobe te postane predmetom požude pruskog oficira čiji lik tumači Louis Salou.

## Uloge
* Micheline Presle : Élisabeth Rousset
* Louis Salou : Le lieutenant prussien "Fifi"
* Berthe Bovy : Mme Bonnet
* Alfred Adam : Cornudet
* Jean Brochard : Auguste Loiseau
* Suzet Maïs : Mme Loiseau
* Marcel Simon : Le comte Hubert de Bréville
* Louise Conte : La comtesse de Bréville
* Pierre Palau : Edmond Carré-Lamadon
* Janine Viénot : Mme Carré-Lamadon
* Jean Sinoël : Mr Follenvie, l'aubergiste
* Gabrielle Fontan : Mme Follenvie
* Berthe Tissen : La fille franc-tireur 
* Mona Dol : La sœur
* Roger Karl : Le major-Colonel
* Jim Gérald : Le capitaine Von Kerfenstein
* Michel Salina : L'officier musicien
* Denis d'Inès : Le curé d'Uville
* Georges Tourreil : Le chef des francs-tireurs
* Marcel Mouloudji : Un franc-tireur
* Pierre Duncan : Un franc-tireur
* Nicolas Bataille : Un franc-tireur
* Albert Malbert : Le cocher
* Paul Faivre : Poitevin
* Robert Dalban : Oskar
* Howard Vernon : Un Prussien
* Marcel Rouzé : Le domestique de M. Poitevin
* Jean Werner : Un Prussien

## Vanjske veze
*
Paola Nunjez

**Paola Nunjez** (rođena 8. aprila 1978.,Tihuana,Donja Kalifornija) je meksička glumica i producent, poznata je kao glumica u oblasti telenovela.Njeno puno ime je Paola Nunjez Rivas. Sa 12 godina započela je karijeru u pozorištu, a na televiziji sa 16 godina.

### Biografija
Paola Nunjez diplomirala je na školi glume CEFAC TV Azteca. U gradu Tihuana živela je sa porodicom do svoje 20. godine, kada je odlučila da se osamostali. Paola se smatra jednom od najlepših i najtalentovanijih meksičkih glumica, iako mlada, zadržala je uspešnu karijeru i učestvovala u značajnim produkcijama koje su obeležile njenu karijeru, a sada se smatra glumicom visoke klase. Tečno govori engleski jezik. Voli ekstremne sportove.

## Filmografija
### Telenovele

### Filmovi
* Dariela los martes (2014)
* El cumple de la abuela (2013)
* El Charro Miterioso (2012)
* Detras del poder (2012)
* Villa;itinerario de una pasion (2011)
* Los inadaptados (2011)
* Depositarios (2010)
* Sin ella (2010)
* Deseo (2010)
* Amor en fin (2009)
* Ver, oir y callar (2005).

### Pozorište
* La enfermedad de la juventud
* El graduado
* Cinco mujeres usando el mismo vestido
* Las princesas y sus príncipes
* Rainman
* Un, dos, tres por mi y todos mis amores.

## Reference
Wigtownshire

**Wigtownshire** zvan i **Wigtown** (škotsko-gelski: *Siorrachd Bhaile na h-Uige*) bio je jedan 
od tradicionalnih historijskih škotskih countya nastao oko grada Wigtowna.

Wigtownshire je kao county postojao do 1974. kad je ukinut. On danas služi samo u statističke i 
ceremonijalne svrhe kao Namjesništvo (lieutenancy area) i nema nikakvu 
administrativnu funkciju.
## Geografija
Wigtownshire se prostirao po krajnjem jugozapadu Škotske, duž obale Irskog mora na jugu sve do obala 
Sjevernog prolaza na sjeveru. Generalno govoreći prostirao se po zapadnom dijelu historijske 
regije Galloway.

Danas se njegov teritorij, nalazi unutar područnog vijeća - Dumfries i Galloway. 
## Reference

## Vanjske veze
* ''Wigtownshire'' na portalu Encyclopædia Britannica
Wigtown

**Wigtown** (škotsko-gelski: *Baile na h-Ùige*) je nekadašnji kraljevski grad na jugozapadu Škotske 
od 921 stanovnika.

Wigtown administrativno podpada pod *[[Administrativna podjela Škotske|Područno vijeće]] [[Dumfries i Galloway]]*, a nekada je bio administrativni centar historijskog countya Wigtownshire.

## Geografija
Wigtown leži na jugozapadu Škotske, duž obale Atlantika na početku poluotoka Machars. 
## Historija
Wigtown je status kraljevskog grada dobio 1341. od kralja Davida II. Kako ga je zaobišla industrijska revolucija počeo je zaostajati.

Danas je poznat kao grad knjige zbog sajma knjiga i velikog broja knižara. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Wigtown'' na portalu Visit Scotland
Krist na stupu

**Krist na stupu** je slika miješane tehnike, tempere i ulja na dasci (93x62 cm) koju je naslikao Donato Bramante, datirana između 1480. i 1490. i sačuvana u pinakoteci Brera u Milanu

## Historija

Ova se slika na dasci uzima kao najvažnije Bramanteovo slikarsko djelo. Bila je naručena za opatiju Chiaravalle blizu Milana. Radi se o jedinom poznatom Bramanteovom djelu naslikanom na dasci.

## Opis i stil

Djelo prikazuje Krista vezanog za stup (u ovom slučaju jedan pilastar ukrašen niskoreljefnim klasičnim dekoracijama) prije bičevanja, u vrlo bliskom prvom planu, neposredno pred gledateljem, isključivši bičevatelje. Ta blizina izaziva veliki emocionalni učinak na promatrača, naglašavajući tako već tešku scenu, koja u cjelini stvara atmosferu psihološke napetosti. Tome još više doprinose detalji kao uže koje visi Kristu oko vrata, izazivajući strahovanje koje daje obilježje čitavoj kompoziciji. Postupak kojim se postiže utisak širokog prostora s stupovima je isti kao onaj koji je korišten u prividnom koru u crkvi sv. Marije kod sv. Satira; produžetak glavnih elemenata izvan granica slike daje utisak udaljenosti prvog plana i pozadine.

Kristovo tijelo naslikano na klasičan način možemo povezati s urbinskom kulturom odakle na umjetnički način potječe Bramante, dok drugi detalji dokazuju plodonosnu kontaminaciju s flamanskom umjetnošću, kao što su, dvostuko osvjetljenje (u ovom slučaju frontalna s lijeva na desno i pozadinska s prozora), pogled koji polako nestaje u daljini i posebna pažnja za detalje. U ovoj se slici posebno ističe studija svjetlosti, koja stvara mnoštvo odraza u boji, kao oni crvenkasti i svijetlo plavi prisutni u Kristovoj kosi i bradi.

Neki detalji se mogu povezati s utjecajem koji je na Bramantea imao Leonardo da Vinci, kao studije o izražaju lica ili detalji izuzetnog realizma kao što je naborana koža kod stisnutog užeta ili prozirnost suza.

Na prozoru se nalazi jedan čestičnjak (piksida, posuda za hostije), veza s euharistijom, koja naglašava smisao Kristove žrtve.

Postoje mišljenja da bi se djelo trebalo pripisati Bramantinu više nego Bramanteu.

## Povezano
* Donato Bramante

## Bibliografija