open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aktivno mjesto

**Aktivno mjesto** katalizatora ili enzima je dio molekule koji direktno sudjeluje u stvaranju veze enzima sa supstratom i u samom katalitičkom procesu.

## Aktivno mjesto kod anorganskih katalizatora

Aktivno mjesto kod katalizatora predstavlja određeni dio u strukturi katalizatora koji je direktno odgovoran u katalizi kemijske reakcije u krutoj fazi. Kod povećanja broja aktivnih mjesta, kao na primjer pri povećanju površine katalizatora povećava se i sama katalitička aktivnost. Primjeri aktivnih mjesta kod anorganskih katalizatora su hidroksilne grupe (-OH) prisutne na siliki (SiO2) ili šupljine unutar kristala.

## Aktivno mjesto kod enzima

### Veza enzim supstrat
Kod proteinskih enzima, aktivno mjesto predstavlja mali broj aminokiselina smještenih u unutrašnjosti u
hidrofobnom dijelu proteinske molekule, čije prostorno uređenje omogućava vezu specifično s molekulom supstrata. Taj trodimenzijski prostor koji se formira u hidrofobnoj unutrašnjosti enzima je odgovoran za njegovu katalitičku moć. Aminokiseline koje izgrađuju aktivno mjesto ne moraju biti susjedne aminokiseline u peptidnom lancu. Ribozimi su dijelovi ribonukleinske kiseline (RNK) koji su sposobni za katalitičke reakcije. U tom slučaju, aktivno mjesto čine nukleotidi. U trenutku katalitičke reakcije u aktivnom se mjestu supstrat veže s enzimom slabim nekovalentnim vezama (vodikove veze, hidrofobne i Van der Waalsove veze) što omogućava brzu izmjenu molekula supstrata na enzimu. Pošto je veza supstrata na nivou aktivnog mjesta uglavnom vrlo specifična, predložena su dva modela vezivanja molekula na aktivno mjesto.

* Model **ključ-brava**: svaki supstrat koji se veže za enzim ima točno određeni oblik. Aktivno mjesto enzima je modelirano tako da se supstrat savršeno prostorno uklopi u njega, onemogućivši vezivanje drugih molekula neodgovarajućeg oblika.
* Model **pobuđene prilagodbe**: Pošto su enzimi fleksibilne strukture, u trenutku vezanja supstrata, aktivno se mjesto prostorno modificira kako bi se prilagodilo obliku vezane molekule.

Kod mnogih enzima na aktivno se mjesto često vežu i kofaktori koji sudjeluju u enzimskoj reakciji kao i inhibitori koji je usporavaju ili onemogućavaju.

### Katalitičke reakcije

Supstrati vežu aktivno mjesto enzima preko slabih nekovalentnih veza, kako bi stvorili kompleks enzim-supstrat. Bočni lanci aminokiselina koje ulaze u sastav aktivnog mjesta služe kao donori ili akceptori protona ili drugih skupina prema supstratu kako bi olakšali reakciju. Aminokiseline u sastavu aktivnog mjesta nikad ne mijenjaju kemijsku reakciju u kojoj sudjeluju, nego samo povećavaju njenu brzinu (smanjuju energiju aktivacije). Produkt kemijske reakcije je najčešće vrlo nestabilno povezan s aktivnim mjestom zbog steričkih smetnji, pa se brzo odvaja od samog enzima, koji postaje spreman za slijedeću reakciju.

## Vanjske veze
*  Catalytic Site Atlas (CSA)  &mdash; hosted by EMBL-EBI
Howard Hayes Scullard

**Howard Hayes Scullard** (9. februar 1903 – 31. mart 1983) bio je britanski istoričar starog veka, poznat po tome što je bio jedan od urednika *[[Oxford Classical Dictionary|Oxfordskog klasičnog leksikona]]*, ali i po mnogim radovima koje je napisao.

Scullardov je otac bio sveštenik Herbert Hayes Scullard, a majka mu se zvala Barbara Louisa Dodds.

Rođen je u engleskom gradu Bedfordu. Osnovno i srednje obrazovanje stekao je u školi Highgate, a univerzitetsko na St. John's Collegeu na Univerzitetu u Cambridgeu. OČd 1935. do 1959. bio je predavač na londonskom New Collegeu, a 1959. postao je profesor antičke istorije na King's College London, i na tom je mestu ostao do penzionisanja 1970. godine.

Možda najpoznatije njegovo delo jeste *From the Gracchi to Nero: A History of Rome from 133 B.C. to A.D. 68* *(Od [[Grakhi|Grakha]] do [[Neron]]a: istorija [[Stari Rim|Rima]] od 133. pne. do 68. n.e.)*. Ta je knjiga često deo obavezne studentske lektire za period pozne rimske republike i ranog carstva pod Julijevcima-Klaudijevcima.

## Dela
* *Scipio Africanus in the Second Punic War* Thirlwall Prize Essay (University Press, Cambridge, 1930) = "Scipion Afrikanac u drugom punskom ratu"
* *A history of the Roman world from 753 to 146 BC* (Methuen, London, 1935; 4th edition, Routledge, 1982 and later printings) = "Istorija Rima od 753. do 146. pne."
* urednik (s H. E. Butlerom), Livijeve 30. knjige (Methuen, London, 1939)
* *Roman politics* (Clarendon Press, Oxford, 1951) = "Rimska politika"
* urednik *Atlas of the Classical World* (Nelson, London and Edinburgh, 1959) = "Atlas grčko-rimskog sveta"
* *From the Gracchi to Nero: a history of Rome from 133 B.C. to A.D. 68* (Methuen, London, 1959; 5. izdanje, Routledge, 1980, i kasnija izdanja) = "Od Grakha do Nerona: istorija Rima od 133. pne. do 68. n.e."
* urednik, *The grandeur that was Rome* (Sidgwick and Jackson, London, 1961) = "Veličanstvenost Rima"
* *Shorter atlas of the classical world* (Thomas Nelson and Sons, Edinburgh, 1962) = "Skraćeni atlas grčko-rimskog sveta"
* *The Etruscan cities and Rome* (Thames and Hudson, London, 1967) = "Etrurski gradovi i Rim"
* *Scipio Africanus: soldier and politician* (Thames and Hudson, London, 1970) = "Scipion Afrikanac: vojnik i političar"
* urednik (s N. G. L. Hammondom) *[[Oxford Classical Dictionary]]* (Clarendon Press, Oxford, 1970) = "Oxfordski klasični leksikon"
* *The elephant in the Greek and Roman world* (Thames and Hudson, London, 1974) = "Slon u grčkom i rimskom svetu"
* *A history of Rome down to the reign of Constantine* (Macmillan, London, 1975) = "Istorija Rima do Konstantinove vladavine"
* *Roman Britain: outpost of the Empire* (Thames and Hudson, London, 1979) = "Rimska Britanija: predstraža Carstva"
* *Festivals and ceremonies of the Roman Republic* (Thames and Hudson, London, c1981) = "Svetkovine i ceremonije u rimskoj republici"

## Reference
* Nekrolog F.W. Walbanka u: *Proceedings of the British Academy* 69, 595-610.
Tran

**Tran** (nizozemski: *traan* = kapljica, suza) ili **kitovo ulje** jeste vrlo masno ulje koje se dobija prešanjem ili zagrijavanjem masnog tkiva kitova. U novije su vrijeme u tranu pronađeni prirodni sastojci koji su jako slični sredstvima za zaštitu od požara. 

Tran ima vrlo neugodan miris i okus. Do 1860-tih tran se dobivao prije svega od kitova kuhanjem komada njihovog masnog tkiva, a koristio se kao gorivo za svjetiljke i sredstvo za podmazivanje. Nakon toga za te svrhe se uglavnom prešlo na korištenje petroleja. Od početka 20. vijeka se tran koristi kao sirovina za proizvodnju margarina. Osim toga, služi u proizvodnji sapuna i kao podloga za kreme u kozmetici i farmaceutskoj proizvodnji.
Kevin Smith

**Kevin Patrick Smith** (rođen 2. kolovoza 1970.) američki redatelj i scenarist.

Kevin Smith odrastao je u New Jerseyu. Radio je kao trgovac, što ga je i potaknulo za pisanje scenarija filma "Trgovci.". 

## Filmovi

* "Trgovci" (*Clerks.* - 1994.)
* "Štakori iz trgovačkog centra" (*Mallrats* - 1995.)
* "Loveći Amy" (*Chasing Amy* - 1997.)
* "Dogma" (*Dogma* - 1999.)
* "Jay i Silent Bob uzvraćaju udarac" (*Jay and Silent Bob Strike Back* - 2001.)
* "Djevojka iz Jerseya" (*Jersey Girl* - 2004.)
* "Trgovci 2" (*Clerks II* - 2006.)
* "Zack i Miri snimaju pornić" (*Zack and Miri Make a Porno* - 2008.)
* "Profesionalci u akciji" (*Cop Out* - 2010.)
* "Red State" (*Red State* - 2011.)

## Vanjske veze

* 
* The View Askewniverse
* His blog
* Jay and Silent Bob's Secret Stash 
* News Askew
Prestolonasljednik

**Prijestolonasljednik** ili **prestolonasljednik** (ijek.), odn. **prestolonaslednik** (ek.), osoba koja je u monarhiji voljom vladara, običajnim pravom ili ustavom stekla službeni status monarhovog nasljednika. Ženska osoba zove se *prijestolonasljednica*.

## Povezano

* krunski princ
* prijestolje
* prijestolnica
Zorka Petrović Njegoš

**Zorka Petrović Njegoš**, poznatija kao **Zorka Karađorđević**, je bila najstarija ćerka Kralja Nikole. BIla je žena Petra I Karađorđevića i imali su petoro djece.
The Edge (film)

***The Edge*** () jeste američki dramski film o preživljavanju, snimljen 1997. Režirao ga je Lee Tamahori, a glavne uloge tumače Anthony Hopkins i Alec Baldwin. Kao opasni grizli pojavljuje se i "Bart the Bear", trenirani medved kodijak, koji se pojavljuvao i u drugim holivudskim filmovima i kojem je ovo bilo jedan od poslednjih nastupa na filmu.

Scenario za film napisao je David Mamet. Uprkos neuobičajenoj lokalizaciji radnje, film ima mnogo toga zajedničkoga s temama karakterističnim i za druga Mametova ostvarenja, kao što su razvitak snažne povezanosti između muških likova, "mačističko" ponašanje i razigrana iznenađenja.

Film se putem akcije i složenih dijaloga bavi instinktom za prežljivljavanje kod dvojice muškaraca, onako kako on dolazi do izražaja međusobnim nadmetanjem i nadmetanjem s okruženjem.

Jedan od njih dvojice je intelektualac milijarder (glumi ga Anthony Hopkins), a drugi je naprasiti modni fotograf (Alec Baldwin). Skrivene napetosti među njima izlaze na videlo kad se upuste u očajničku borbu za život nakon pada njihovog aviona u nepristupačnoj divljini Aljaske. Kad ih napadne divlji medved, moraju se udružiti da bi preživeli. *The Edge* donosi jedinstveno tkanje naporne pustolovine i akcije čovek-protiv-prirode, u kombinaciji s preispitivanjem prirode povjerenja, paranoje i osobnosti.

## Reference

## Vanjske veze
*
Simon Hornblower

**Simon Hornblower** (rođen 1949) je profesor klasične filologije i istorije starog veka na Univerzitetu u Oxfordu i viši naučni savetnik *(Senior Research Fellow)* na oxfordskom All Souls Collegeu.

## Život

Osnovno i srednje obrazovanje stekao je na Etonu, dok je univerzitetsku diplomu stekao na kembričkom Jesus Collegue (1969) i na oxfordskom Balliol Collegeu (1971). Na Oxfordu je i magistrirao i doktorirao s tezom *[[Mauzol|Mauzol Karijski]]* (1978).

Predavao je klasične nauke i antičku istoriju na Univerzitetu u Oxfordu od 1971. do 1997. godine, kada je prešao na University College London, gde je postavljen za profesora klasične filologije i istorije starog veka.

Za člana Britanske akademije izabran je 2004. godine.

## Naučni rad

Trenutno se bavi klasičnom grčkom istoriografijom (posebno Herodotom i Tukididom) te razlikovanjem istorijskih tekstova kao knjževnosti i kao istoriografije. Objavio je trotomni istorijsko-književni komentar na Tukididovu *[[Istorija peloponeskog rata|Istoriju peloponeskog rata]]* (Oxford University Press, 1991, 1996, 2008). Njegovo najnovije delo koje je sam napisao jeste *Tukidid i [[Pindar]]: istorijski narativ i svet [[epinikij]]skog pesništva* *(Thucydides and Pindar: Historical Narrative and the World of Epinikian Poetry*, Oxford University Press, 2004). Sa Catherineom Morgan iz King's College London uredio je delo *Pindarovo pesništvo, pokrovitelji i svetkovine: od [[Arhajski period u Grčkoj|arhajske Grčke]] do [[Rimsko Carstvo|rimskog carstva]]* *(Pindar's Poetry, Patrons, and Festivals: From Archaic Greece to the Roman Empire*, OUP, 2007), koje predstavlja zbirku radova različitih naučnika o istorijskim, književnim, arheološkim i antropološkim aspektima Pindara i sveta njegove poezije.

Hornblower od 1979. radi na *Leksikonu grčkih vlastitih imena* *(Lexicon of Greek Personal Names)* i jedan je od urednika dela *Grčka vlastita imena i njihova vrednost kao dokaza* *(Greek Personal Names: Their Value as Evidence*, Oxford University Press, 2000).

Godine 1996. sa Antonijem Spawforthom uredio je treće izdanje *[[Oxford Classical Dictionary|Oxfordskog klasičnog leksikona]]*.

## Bibliografija
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Hornblowerova stranica na University College London 
* Stranica na All Souls Collegeu
Milena Vukotic

**Milena Vukotic** (također navođena i kao **Milena Vukotić**, **Milena Vucotich** ili **Milena Wucotich**; Rim, 23. april 1938 - ) je italijanska kazališna, filmska i televizijska glumica i bivša balerina crnogorskog porijekla, poznata po zapaženim nastupima u nekim od najznačajnijih ostvarenja italijanske i evropske kinematografije u drugoj polovici 20. vijeka.

## Vanjske veze
* 
* Official website
Milica Raičević

**Milica Raičević** (Beograd, 29. april 1974) je slikarka iz Srbije.

## Biografija
Milica je jedina srpska slikarka koja je bila sveukupni pobednik na Showdown-u u Sači galeriji u Londonu. Rođena je 29. 04. 1974. u Beogradu. Diplomirala je i magistrirala slikarstvo na Likovnoj akademiji Univerziteta u Beogradu. Učestvovala je na mnogim međunarodnim grupnim, a imala je i jedanaest samostalnih izložbi. Član je ULUS, i ULUCG-a. Radi kao likovni urednik u Domu kulture u Ivanjici i asistent je na Internacionalnom univerzitetu Novi Pazar (INUP), departman Niš.

## Radovi

datoteka:MilicaRaicevicKosmos.jpg|*"Kosmos", ulje na platnu*
datoteka:MilicaRaicevicFish.jpg|*"Ribe", ulje na platnu (slika nagrađena na konkursu Galerije "Sači")*
datoteka:MilicaRaicevicLandscape.jpg|*"Pejsaž“, ulje na platnu*
datoteka:MilicaRaicevicAgony.jpg|*"Agonija", ulje na platnu, 2013. godina*


## Izložbe

Grupne izložbe:

*	Pejzaž zlatiborskog sjaja, Narodni muzej Užice, 2013.
*	Međunarodna izložba Mali format, Galerija Univerziteta Novi Pazar, 2012.
*	Izložba profesora i asistenana IUNP, Galerija NKC, Niš, 2012. 
*	Izložba profesora i asistenata IUNP, Gradska galerija, Vranje, 2012. 
*	SHOWDOWN, SAATCHY-GALLERY, Gallery Mess, London, 2010.
*	Oktobarski salon "Okolnosti", rad "Svi govore", Beograd, 2009.
*	Gradska galerija Požega,Izložba pejsaža, 2008.
*	Izložba likovne kolonije mladih, Ivanjica, 2003.
*	Stara šećerana, Beograd, izložba Radionice 13, 1995.
*	Zamak kulture,Vrnjačka banja, izložba kolonije nagrađenih, 1995.
*	Galerija "Studentski grad", Bijenale studentskog crteža, Beograd, 1995.
*	Galerija doma omladine, Beograd, Studentski crtež, 1993/4/5/6.

Samostalne izložbe:

* Galerija "Madamme",Pančevo, 2010.
* Gradska galerija, Arilje, 2009.
* Art centar "POSEJDON", Beograd, 2008.
* Narodni muzej Užice, Jokanovića kuća, Užice, 2008.
* Galerija „Rim“, Požega, 2007.
* "Gvarnerijus", Centar lepih umetnosti Jovana Kolundžije, Beograd, 2004.
* Gradska galerija, Arilje, 2004.
* Galerija kulturnog centra, Čačak, 2003.
* Galerija FLU, Magistarska izložba "Varke", Beograd, 2002.
* Kulturni centar "Velimir A. Leković", Bar, 2000.
* Galerija "Vir", Virpazar, 2000.

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanični sajt
* Stranica Milice Raičević na sajtu galerije "Sači"
Giovanni Bembo

**Giovanni Bembo** (21. august 1543., Venecija - 16. mart 1618., Venecija), bio je 92. mletački dužd koji je vladao od 1615. do 1618.

## Biografija
Već je sa 12 godina počeo služiti na brodovima, a sa 28 godina je sudjelovao u slavnoj Bitci kod Lepanta. Kako se nije oženio sav se posvetio poslu i karijeri i obavljao visoke funkcije za mletačku državu. Za dužda je izabran sa 72 godine, 2. decembar 1615.. 

Njegovu kratkotrajnu vladavinu obilježila je borba sa uskocima koje su pomagali austrijsko-španjolski nadvojvode Habsburgzi koji su se počeli nadmetati sa Mletačkom Republikom oko prevlasti nad Jadranom.

Njegov mandat obilježila je i urota za destabilizaciju Venecije koje su kovali španjolski vojvoda od Osuna i kardinal Alfonso de la Cueva.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bèmbo, Giovanni'' na portalu Treccani
Domenico Morosini

**Domenico Morosini** (? - februar 1156., Venecija), bio je 37. mletački dužd koji je vladao od 1148. do svoje smrti 1156.

## Biografija
Prije izbora za dužda 1148. kad je naslijedio Pietra Polanija, proveo je dosta vremena služeći Mletačkoj Republici kao vojnik i diplomat. Prve godine njegove vladavine obilježio je nastavak tradicionalne probizantinske politike i neprijateljstvo protiv Normana koje su zajednički isjerali sa Krfa.
Zatim je neočekivano u želji da osigura mletačku kontrolu nad Jadranom, napustio savezništvo sa Bizantom i sklopio mir s Normanima koji su zauzvrat Mlečanima priznali prava na Venecijanski zaljev.

Njegovu politiku na unutrašnjem planu, obilježilo je okončanje ozbiljnih sukoba sa crkvom iz Grada, koji je započeo njegov predhodnik Polani i patrijarh Enrico Dandolo.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Morosini, Domenico'' na portalu Treccani
Ludovico Manin

**Ludovico Manin** (14. maj 1726., Venecija - 24. oktobar 1802., Venecija), bio je posljednji tj. 120. mletački dužd koji je vladao od 1789. sve do maja 1797. kad su ga zbacili Francuzi.

## Biografija
Prije izbora za dužda 1789. Manin je bio kapetan Vicenze (1752.), zatim Verone (1757.) a nakon tog i Brescie (1764.). Na kraju je radio kao prokurator Bazilike sv. Marka što je bila jedna od najviših pozicija u Mletačkoj Republici.

Nakon što je izabran za dužda, vladao je ordinarno, kao i njegovi predhodnici, sa vlasti ga je zbacila francuska vojska koja je dokinula Mletačku Republiku.

Njegovi suvremenici napadali su ga kasnije kao slabića i nesposobnjakovića, a on se posvetio karitativnom radu i pisanju memoara u kojima je pokušao opravdati svoju politiku.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Manìn, Ludovico'' na portalu Treccani
Monroeova doktrina

**Monroeova doktrina** je naziv za vanjskopolitički program Sjedinjenih Američkih Država predstavljen 2. prosinca 1823. godine. Doktrina navodi kako će svaki daljnji pokušaj europskih nacija da koloniziraju ili interveniraju u zemljama Sjeverne i Južne Amerike biti smatran činom agresije i zahtijevati intervenciju Sjedinjenih Država. Istovremeno, doktrina je navodila kako se Sjedinjene Države neće uplitati u već postojeće europske kolonije niti sudjelovati u internim problemima europskih država. Doktrina je donesena u vrijeme kada su gotovo sve latinoameričke kolonije Španjolske i Portugala bilo stekle, bilo se nalazile na pragu sticanja nezavisnosti od Španjolskog i Portugalskog Imperija; Peru je nezavisnost konsolidirao 1824. godine, a Bolivija će nezavisnost steći 1825. godine, što je značilo da su pod španjolskom upravom ostale samo Kuba i Portoriko. Sjedinjene su Države, radeći u dogovoru s Britanijom, željele spriječiti daljnji dolazak europskih sila.

Tadašnji američki predsjednik James Monroe doktrinu je predstavio tokom sedmog godišnjeg govora o stanju Unije u Kongresu. Sam naziv, "Monroeova doktrina", skovan je 1850. godine, unatoč činjenici da je stvarni tvorac doktrine bio državni tajnik John Quincy Adams. Do kraja XIX. vijeka, Monreova doktrina se smatrala definirajućim momentom u vanjskoj politici Sjedinjenih Država, a ujedno je bila i jedan od najdugovječnijih stupova iste. Mnogi kasniji državnici i predsjednici pozivat će se na ovu doktrinu, među kojima Theodore Roosevelt, John F. Kennedy, Lyndon B. Johnson, Ronald Reagan i drugi.

Namjera i utjecaj Monroeove doktrine ostali su na snazi, uz tek manje varijacije, više od jednog stoljeća. Primarni cilj doktrine bilo je oslobađanje Latinske Amerike straha od europske intervencije i izbjagavanje situacija u kojima bi Novi svijet postao bojno polje za zemlje Staroga svijeta, a sve kako bi Sjedinjene Države nesmetano mogle širiti vlastiti utjecaj. Doktrina je tvrdila kako bi Stari i Novi svijet trebale ostati distinktno različite utjecajne sfere upravo zato što su sastavljne od potpuno odvojenih i nezavisnih nacija. Ipak, zemlje Latinske Amerike s vremenom su počele prezirati doktrinu zbog njezina naglašenog intervencionizma i suptilnog imperijalizma, a 2013. godine, američki državni tajnik John Kerry objavio je kako je "era Monroeove doktrine završena".

## Reference

## Vanjske veze
* Monroe Doctrine and related resources at the Library of Congress
* Selected text from Monroe's December 2, 1823 speech 
* Adios, Monroe Doctrine: When the Yanquis Go Home by Jorge G. Castañeda, *[[The New Republic]]*, December 28, 2009
* as illustrated in a 1904 cartoon
Thiasos

U grčkoj mitologiji i religiji ***thiasos*** (grčki: θίασος) bio je naziv za Dionisovu svitu u stanju ekstaze, koja je u umetnosti često predstavljena kao pijana povorka. 

U mnogim mitovima u vezi s Dionisom ovaj je bog predstavljen kako dolazi nekamo u povorci. Najvelelepniji je bio njegov trijumfalni povratak iz "Indije", koji je uticao i na simbolički koncept rimskog trijumfa i koji se do detalja opisuje u Nonovom *[[Ep o Dionisu (Nono)|Epu o Dionisu]]* (Διονυσιακά). U tipičnoj Dionisovoj povorci sam se bog vozi na kolima, koja obično vuku velike mačke kao što su tigrovi, leopardi ili lavovi.

Posejdonov *thiasos* predstavljen je kao trijumfalna svadbena poverka s Amfitritom, u kojoj se nalaze bića kao što su morske nimfe i hipokampi. 

U grčkom društvu, reč *thiasoi* u (množini) označavala je religijska udruženja čije je postojanje štitio zakon.

## Dionisijski ''thiasos''

Najznačajniji članovi svite bile su Dionisove ženske sledbenice (meneade), koje su postepeno došle na mesto besmrtnih nimfi. Na grčkim vazama i reljefima usamljene ženske figure mogu se identifikovati kao članice thiasosa po tome što vitlaju "tirsom", štapom karakterističnim za Disonisove sledbenike. 

Drugi redovni članovi svite bili su različiti demoni prirode, uključujući Silene (ili ljude kostimirane u Silene), sa velikim falusnim simbolima, zatim satiri i bog Pan. Slike na vazama često prikazuju "itifaličke" Silene, tj. Silene kako nose falus.  Dionisov vaspitač predstavljen je u liku jednog jedinog starog Silena, koji se često zove "Paposilen". Svita je ponekad prikazana kako prilazi nekoj figuri koja sedi: taj tragični ljudski lik koji od Dionisa prima vino na dar jeste ili Ikarije ili Semah i njegova kći Erigona. Arijadna se ponekada vozi na kolima pored Dionisa kao njegova pratilja, naročito kad povorka ima oblik trijumfa. Herakle se nakratko bio priključio sviti, nakon što ga je Dionis pobedio u jednom nadmetanju u ispijanju vina.

Na *[[François-vaza|François-vazi]]* iz 6. veka pne. u Dionisovoj povorci nalaze se i tri Hore. Drugi značajni prikazi u umetnosti uključuju "Veliku posudu" od srebra iz blaga iz Mildenhalla, Likurgov vrč, a u renesansi Ticijanovo ulje na platnu *[[Bakho i Arijadna]]*. Dionisijska je svita bila jedna od omiljenih tema rimske umetnosti, posebno na reljefima i sarkofazima. 

## Morski ''thiasos''

Morski *thiasos* pratio je Posejdona kao boga mora. Jedno delo skulptora Skopasa na tu temu bilo je odneto u Rim i kasnije izgubljeno, ali na tu se scenu često nailazi u rimskoj umetnosti, počev od malenih dekorativnih reljefa, pa sve do velikih sarkofaga i mozaika.

## Reference
Gledaoci ili takmičari na Istamskim igrama

***Gledaoci ili takmičari na Istamskim igrama*** (grčki: Θεωροὶ ἢ Ἰσθμιασταί) naslov je izgubljene satirske drame koju je napisao Eshil u 5. veku pne. To je delo bilo usredređeno na lik satirâ, koji su učestvovali u različitim nadmetanjima, uključujući trčanje, plivanje i atletiku. Pretpostavlja se da je dvostruki naziv uveden da bi se ovo delo razlikovalo od drugih drama istog naslova te da je prvi naslov (*Gledaoci*, Θεωροί) možda stariji.

## Istamske igre

Istamske igre, koje su prvi put održane 581. pne. u čast Posejdona i Palemona na korintskom Istmu, obuhvatale su atletska nadmetanja, rvanje i jahanje. U helenističko doba dodata su i muzička takmičenja. Pobednik je kao nagradu dobijao venac od borovih iglica. Te su igre priređivane svake dve godine, i to u prvoj i trećoj godini Olimpijade.

Ovo su, nakon Olimpijskih, bile najznačajnije igre, kako po broju takmičara, tako i po broju gledalaca. Osim toga, specifična geografska lokacija na kojoj su se održavale trke, u gradu Korintu, dorpinela je tome da se Istamske igre smatraju društveno otvorenijim, naročito veselim i povremeno haotičnim.

## Bibliografija
* Eschilo Sofocle Euripide, *Drammi satireschi*, a cura di Orietta Pozzoli, BUR, 2004. 
* Ilaria Ramelli (a cura di), *Eschilo - Tutti i frammenti con la prima traduzione degli scolii antichi*, Bompiani, 2009. 
* L. E. Rossi, *Il dramma satiresco attico - Forma, fortuna e funzione di un genere letterario antico*, in DArch 6 1972, str. 248–302.
* L. E. Rossi, *Il dramma satiresco*, Dioniso 61 (1991), str. 11–24
* M. Di Marco, *Il riso nel dramma satiresco*, Dioniso 6 2007, str. 168–79.
*  D. F. Sutton, *The Greek satyr play*, Meisenheim am Glan 1980
Pecaroši s ribarskom mrežom

***Pecaroši s ribarskom mrežom*** (grčki: Δικτυουλκοί) naslov je jedne fragmentarno sačuvane Eshilove satirske drame, od koje je danas ostalo oko 100 stihova. U toj drami neki pecaroši (to su verovatno satiri predvođeni Silenom) pripremaju se da izvuku svoju ribarsku mrežu iz mora, u koju se zapetljalo nešto veliko i teško. Misleći da su ulovili neku ogromnu ribu, zahvaljuju Posejdonu na daru koji im je poslao. Tim više se iznenade kada, izvukavši mrežu, ugledaju u njoj Danaju i njenog malenog sina Perseja.

## Reference
Ivica

Ivica može označavati:

* rub
* ''The Edge'' (film), američki igrani film, u Srbiji distribuiran pod naslovom *Ivica*;

## Ličnosti
* Ivica (ime), muško i žensko ime u nekoliko slavenskih jezika;
** Ivica Račan, hrvatski i jugoslavenski političar
** Ivica Kostelić, hrvatski alpski skijaš

## Toponimi
* Ivica (Ljubinje), naseljeno mjesto u opštini Ljubinje, Republika Srpska, BiH
* Ivica (Bugojno), naseljeno mjesto u opštini Bugojno, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH
* Ivica (Kiseljak), naseljeno mjesto u opštini Kiseljak, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH
Ivica (Bugojno)

**Ivica** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Bugojno koje pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Prema popisu stanovništva iz 1991. u naselju je živjelo 76 stanovnika.

## Geografija

## Historija

## Stanovništvo

## Reference
Ivica (Kiseljak)

**Ivica** je naselje u općini Kiseljak, Federacija BiH, BiH.

## Stanovništvo

Nacionalni sastav stanovništva 1991. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 180

* Hrvati - 24
* Muslimani - 142
* Jugoslaveni - 12
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 2

## Izvori
Kriket reprezentacija Australije

**Australijska kriket reprezentacija** ili **Australijski kriket tim** () je nacionalna reprezentacija Australije u kriketu. Predstavlja jedan od dva najstarija tima u test kriketu, s obzirom da je igrala prvi test meč godinje 1877. Tim također igra One Day International i Twenty20 International kirekt, a sudjelovala je u prvom ODI kriketu, protiv Engleske u sezoni 1970–71 i prvoj sezoni Twenty20 International, protiv Novog Zelanda u sezoni 2004–05, pobijedivši u oba meča. Reprezentacija većinu igrača pronalazi u redovima australijskih domaćih natjecanja - Sheffield Shieldu, Australian Domestic One-Day Seriesu i Big Bash Leagueu.

Australijska reprezentacija je igrala 744 test mečeva, pobijedivši u 350, izgubivši 194, igrajući neriješeno 198 i u dvije izjednačene utakmice. Australija je rangirana prva u test kriketu po kriteriju ukupnih pobjeda, odnosa pobjeda i poraza i postotka pobjeda. Australija je trenutno rangirana četvrta u ICC Test Championshipu iza Engleske, Indije i Južne Afrike po podacima od 8. jula 2013.

Australija je igrala 797 ODI mečeva, pobijedivši u 490, izgubivši 272, igrajući neriješeno u devet te 26 bez rezultata. Vodila je ICC ODI Championship od nastanka, sa izuzetkom perioda od 48 dana godine 2007. Australija je napravila rekord od šest finalnih nastupa u Svjetskom kupu (1975, 1987, 1996, 1999, 2003 o 2007) a osvojila je Svjetski kup rekordnih četiri puta - 1987, 1999, 2003. i 2007. Australija je prvi tim koji je nastupio u četiri finala Svjetskom kupa zaredom (1996, 1999, 2003 i 2007), premašivši rekord od 3 nastupa zaredom koji je držala Zapadna Indija (1975, 1979 i 1983).

Reprezentacija je bila neporažena u 34 uzastopna meča za Svjetski kup sve do 19. marta na Svjetskog kupa 2011. kada ih je Pakistan porazio za 4 viketa. Australija je također osvojila Trofej prvenstva ICC dva puta – 2006. i 2009. godine – i to kao jedina reprezentacija u historiji kriketa. Reprezentacija je također igrala 39 Twenty20 Internationals mečeva, i ušla u finale prvenstva 2010. godine, koje je izgubila od Engleske.

## Izvori

## Vanjske veze
* Cricket Australia
* Official Facebook page.
Dubnica (Svilajnac)

**Dubnica** je naselje u Srbiji u opštini Svilajnac u Pomoravskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 607 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 831 stanovnika).

## Opis

Selo Dubnica se prostire s obe strane potoka Čeplinjaka, koji sa Vrbičkim potokom čini reku Brljavu. Nalazi se na 15&nbsp;km severoistočno od Svilajnca i prostire se na površini od 13,92&nbsp;km kvadratna. Ne zna se pouzdano kada je selo nastalo, ali predanje govori da se uoči Prvog srpskog ustanka premestilo iz Stare Dubnice na sadašnje područje, "gde je od vajkada rastao dub do duba", te otuda ime selu – Dubnica.

O staroj postojbini sela svedoči postojanje crkve ili manastira u Kaluđercu, sa čijih je ruševina uziman kamen za izgradnju današnje crkve.

Selo se deli na Gornju Malu, Donju Malu i Izvor, koji je van uže jezdre sela.

Godine 1819. selo je imalo 35 kuća i 85 poreskih glava, a početkom 20. veka 160 kuća i 14 porodica: Nešići, Mutići, Strahinjići, Martinovići, Govedarovići, Nejići, Maksići, Jovanovići, Miljkovci-Gmitrovčići, Krajinci, Mikići, Popovići i Ždreljani.

Crkva u Dubnici podignuta je 1869. godine, a njenu unutrašnjost krasi bogat ikonostas koji je ovde prenet iz svilajnačke crkve u kojoj je to bio prvi ikonostas.

Godine 1819. selo je imalo 85 poreskih glava u 35 kuća, a 1870. godine bilo je 118 poreskih glava.

## Demografija
U naselju Dubnica živi 485 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 44,5 godina (43,5 kod muškaraca i 45,4 kod žena). U naselju ima 203 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,99.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (-{Fallingrain}-)
* Satelitska mapa (-{Wikimapia}-)
* Gugl satelitska mapa (-{Maplandia}-)
* Plan naselja na mapi (-{Mapquest}-)
The Ashes

**The Ashes** (na engleskom doslovno: "pepeo") je trofej koji se dodjeljuje pobjednike serije utakmica test kriketa između Engleske i Australije. The Ashes drži reprezentacija koja je osvojila Test seriju, odnosno, ako je posljednji Test bio neriješen, posljednja koju a je osvojila u prethodnom Testu. Godine 2013. The Ashes drži Engleska, s obzirom da je osvojila tri serije odigrane od 2009.

Izraz potiče od satiričnog nekrologa koji su objavile britanske novine *[[The Sporting Times]]* neposredno nakon australijske pobjede 1882. godine na Ovalu, prve Test pobjede na engleskom terenu. Nekrolog je utvrdio da je engleski kriket umro, i da *će tijelo biti kremirano a pepeo odnesen u Australiju*. Mitski pepeo se odmah počeo vezivati uz seriju 1882–83 odigranu u Australiji, prije nego što se engleski kapetan Ivo Bligh zarekao da će "vratiti taj pepeo". Engleski mediji su tada turneju prozvali *pohodom za povratak Pepela*.

Nakon što je Engleska pobijedila dva od tri testa na turneji, mala urna je bila predana Blighu od strane melburnskiuh žena uključujući Florence Morphy, za koju se Bligh oženio tokom godine. Za sadržaj urne se tvrdi da predstavlja pepeo drvene letvice, i bio je opisivan kao "pepeo australijskog kriketa". Nije jasno da li je "mala srebrna urna" ista kao i urna od terakote koju je MCC-u predala Bligheva udovica nakon njegove smrti 1927.

Urna nikada nije bila službeni trofej serije Ashes, s obzirom da je predstavlja lični poklon Bligha. Replike urne se, međutim, često nose kao simbol pobjede od strane pobjedničkih timova Ashes serija. Od serije Ashes 1998–99, prikaz urne koju je proizvela tvrtka Waterford Crystal (poznat kao Trofej Ashes) se daje kao službeni trofej pobjednicima serije. Kojagod strana držala Ashes, urna ostaje u Muzeju MCC na Lord'su; dva puta je, međutim, bila poslana u Australiju, kao dio proslave Australijske dvjestogodišnjice 1988. godine, te tokom Ashes serije 2006–07.

Ashes serija predstavlja jedan od pet testova koji se igraju svake dvije godine pri čemu se Engleska i Australija izmjenjuju kao domaćini. U septembru 2013. Engleska drži trofej, s obzirom da je pobijedila u posljednje tri serije, uključujući seriju 2013. u Engleskoj. Rijetka ubrzana serija se igra u Australiji od novembra 2013. Ukupno je svaka zemlja osvojila 31 seriju, a pet je bilo neriješeno.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Cricinfo's Ashes website
* The Origin of the Ashes – Rex Harcourt 
* Listen to a young Don Bradman speaking after the 1930 Ashes tour
Test kriket

**Test kriket** () je najduži oblik kriketa. Test mečevi se igraju između nacionalnih reprezentacija sa "Test statusom" koga određuje Međunarodni savjet za kriket (ICC). Dva tima od 11 igrača igraju meč od četiri izmjene, što često zna potrajati pet dana. U pravilu se smatra najpotpunijom provjerom vještine i izdržljivosti nekog tima. Izraz *test* potiče od dugog i iscrpljujućeg meča koji se smatrao "testom" relativne snage dvije strane.

Prvi službeno priznat test meč je počeo 15. marta 1877. godine, između Engleske i Australije na Melbourne Cricket Groundu (MCG), gdje je Australija pobijedila sa 45 bodova. Test meč povodom proslave 100-te obljetnice test kriketa je održan u Melbourneu od 12. do 17. marta 1977, gdje je Australija pobijedila Englesku sa 45 bodova —istom razlikom kao u prvom testu.

U oktobru 2012. je ICC odlučio promijeniti pravila o održavanju mečeva, dozvolivši igranje danju i noću.

## Izvori

## Literatura
* *Ground Rules – A Celebration of Test Cricket*, Barney Spender & David Gower, Dakini Books Ltd (Nov 2003), 
* *The Wisden Book of Test Cricket*, Sir Donald Bradman (Foreword), Bill Frindall (Editor), Headline Book Publishing (1995), 
* Marylebone Cricket Club (2003), The Laws of Cricket . Retrieved 2009-03-30.
* International Cricket Council (2008), Standard Test Match Playing Conditions . Retrieved 2009-09-11.

## Vanjske veze
* Origin of the name "Test"
* USA v Canada – The oldest international sporting fixture
Utrka čamaca Oxforda i Cambridgea

**Utrka čamaca** () je godišnja veslačka utrka između studentskih klubova Oxford University Boat Club i Cambridge University Boat Club, koja se održava između dva osmerca na rijeci Temzi u Londonu. Također je poznata kao **Univerzitetska utrka čamaca**  i **Urtka čamaca Oxforda i Cambridgea**, odnosno po trenutnom sponzoru (od 2013. **Utrka čamaca [[BNY Mellon]]**). Obično se održava posljednje subote u martu ili prve subote u aprilu.

Prvi put je održana 1829. godine, a od 1856. se održava svake godine, osim u vrijeme prvog i drugog svjetskog rata. Staza pokriva 6,8&nbsp;km rijeke Temze u zapadnom Londonu, od Putneya do Mortlakea. Članovi oba time su poznati kao *[[University Sporting Blue|plavci]]* () a svaki čamac kao "Plavi čamac" (Blue Boat), s time da je Cambridge svjetoplavi, a Oxford tamnoplavi. Sa 2019. godinom Cambridge je imao 84, a Oxford 80 pobjeda, a jedna je utrka završila neriješeno.

Utrka se smatra jednim od najvažnijih događaja britanskog sportskog kalednara. Godine 2009. ju je promatralo oko 270.000 gledatelja sa obale rijeke.

## Izvori

## Vanjske veze

* Oxford and Cambridge Boat Race official website
* Watch the 2007 Boat Race 
* The Boat Race course visualization on Google Earth/Maps
Fudbalska reprezentacija Škotske

**Škotska nogometna reprezentacija** je nogometna reprezentacija koja predstavlja državu Škotsku, i trenira je Craig Levein. Škotska reprezentacija je, uz reprezentaciju Engleske, jedna od najstarijih reprezentacija na svijetu. Prvi međusobni susret ove dvije reprezentacije ujedno je i prvi meč dvije nacionalne nogometne reprezentacije ikada odigran. Iako se Škotska nalazi u sastavu Velike Britanije, ona ima vlastitu reprezentaciju koja ima pravo nastupa na svim velikim takmičenjima osim Olimpijskih igara, budući da Škotska nije član međunarodnog olimpijskog komiteta.
Škotski navijači poznati su kao Tartan Army. Većina domaćih utakmica igra se na nacionalnom stadionu, Hampden Parku, dok se prijateljske utakmice ponekad igraju na ostalim stadionima. Škotski tradicionalni suparnik je Engleska, s kojom su igrali od 1872. do 1989., ali samo tri zvanična meča odigrana su od tada. Posljednji meč je bio u baražu za Euro 2000 na Wembley stadionu 1999., u kojem je pobijedila Škotska 1-0, iako je Engleska prošla ukupnim rezultatom 2-1.

## Historija

Škotska se kvalificirala na Svjetsko i Europsko prvenstvo nekoliko puta, ali nikada nisu prošli dalje od grupne faze turnira. Tim je postigao neke zapažene rezultate, kao što su pobjeda nad svjetskim prvacima iz 1966., Englezima, 3-2 na Wembleyu 1967. Archie Gemmill je zabio gol koji je opisan kao jedan od najljepših golova svjetskih prvenstava ikad, u 3-2 pobjedi na Svjetskom prvenstvu 1978. protiv Holandije, koja je došla do finala turnira. U svojoj grupi kvalifikacija za Euro 2008, Škotska je porazila tadašnje svjetske vice-šampione Francuze sa po 1-0 u obje utakmice.

## Svjetska prvenstva

## Sastav momčadi
* (stanje, 20. kolovoza 2008., izbornik ažuriran 9. svibnja 2013.)

## Vanjske veze
*  Škotski nogometni savez
FA Cup

**FA kup** () ili po sponzoru **Emirejts FA kup** () je nacionalni fudbalski kup Engleske i najstarije fudbalsko takmičenje na svetu. Prvi put je održan 1871. godine. Te godine je nastupilo 15 klubova, a prve četiri utakmice su odigrane 11. novembra, a prvi istorijski pogodak postigao je DŽarvis Kenrik *(-{Jarvis Kenrick}-)* na meču između Apton parka *(-{Upton Park}-)* i Klapham roversa *(-{Clapham Rovers}-)*.

Najuspešnija ekipa u ovom takmičenju je Arsenal sa 14 titula. Jedini neengleski klub koji je uspeo osvojiti FA kup je velški Kardif siti (1927).

Do sada je samo jedan klub osvojio FA kup, a da nije imao prvoligaški ili drugoligaški status. To je 1901. bio Totenhem hotsper, tada član Sautern lige (3. liga). Najviše finalnih utakmica je odigrano na starom Vembli stadionu (1923—2000). Finala su odigrana na ukupno deset stadiona. Prvo finale 1872. godine je odigrano na Kenington ovalu *(-{Kennington Oval}-)*. Od 2007. finala se igraju na novom Vembliju.

Najuspešniji strelac u istoriji Kupa je Henri Kersam *(-{Henry Cursham}-)* iz Nots Kauntija, koji je u periodu od 1877. do 1888. godine postigao 49 golova.

## Pobednici i finalisti
Klubovi su poređani po uspešnosti u FA kup takmičenju.

* Klubovi u *kurzivu* više ne postoje.

## Povezano
* Liga kup Engleske

## Reference

## Vanjske veze

* Zvanični sajt FA kupa
* Arhiva FA kupa - Zvanična strana Fudbalskog saveza Engleske
* BBC vesti o FA kupu
Fiordland

**Fiordland** je geografska regija u Novom Zelandu koja se nalazi na jugozapadnom dijelu Južnog otoka i pokriva trećinu novozelandske regije Southland. Većina Fiordlanda sastoji se od strmih Južnih Alpa, dubokih jezera i oceana. Ime "Fiordland" dolazi od varijanti pravopisa skandinavske riječi za vrstu strme doline, fjorda.
Ovaj dio Novog Zelanda ima jako vlažnu klimu s 6.300&nbsp;mm oborina godišnje.

## Povijest i stanovništvo
Fiordland nikada nije imao značajanu populaciju stanovništva. Čak su i Maori samo povremeno boravili za potrebe lova, ribolova i prikupljanja poludragog zelenog kamenja, „novozelandskog žada” - *pounamua*.

Od 1876. godine ovim područjem je upravljao okrug Fiord, sve dok nije uklopljen u okrug Wallace 1981. godine. Od 1989. godine pripada okrugu Southland koji je dio istoimene regije. Okrug Southland je najrijeđe naseljeno područje Novog Zelanda 2001. godine je imala samo 48 stanovnika, nema grada i mnoga područja su gotovo nepristupačna, osim brodovima ili zrakoplovima.

## Nacionalni park Fiordland

Gotovo cijeli Fiordland je 1952. godine ukomponiran u **Nacionalni park Fiordland**, koji je svojom površinom od 12.500&nbsp;km² najveći park Novog Zelanda. Odlikuje se mnogim fjordovima, od kojih je najpoznatiji Milford Sound, te tjesnaci Doubtful i Dusky, dok se sa vrhova na sjeveru parka, Južnih Alpa, viših od 2.000 m, može vidjeti vrh Mount Aspriringa.

U Fiordlandu su smješteni i slapovi Browne Falls i Sutherland Falls, koji su među najvišim slapovima u svijetu, a također tu su i tri najdublja novozeladska jezera: Hauroko, Manapouri i Te Anau.

NP Fiordland zajedno s nacionalnim parkovima Tai Poutini, Mount Aspiring i Mount Cook čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, područje Te Wahipounamu, koje se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Ovo područje je prepoznato kao ekoregija umjerenih šuma jer zbog svoje izolacije njegovi raznoliki habitati podržavaju veliki broj endemičnih biljaka, kao što su šume bukve vrste *[[Nothofagus]]*, razne paprati i crnogorično drvo rimu (*[[Dacrydium cupressinum]]*).


Datoteka:Milford Sound, Mitre Peak.jpg|Vrh *Mitre Peak* koji se uzdiđe 1692 m iznad fjorda Milford Sound
Datoteka:Milford Fjords.jpg|Slap Bowen u tjesnacu Milford
Datoteka:Milford_Sheerdown_Peak.jpg|Vrh Sheerdown Peak u blizini staze Milford Track
Datoteka:Kepler Track Hut 1 Wide (266320334).jpg|Jezero Te Anau
Datoteka:Mount_of_moss-te_anau.jpg|Mahovinom prekrivena prašuma u NP Fiordland


## Reference

## Vanjske veze

* Fiordland National Park, Department of Conservation 
* Turistička organizacija
Dubnica (razvrstavanje)

**Dubnica** se može odnositi na neko od ovih naselja:

* Dubnica (Svilajnac), naselje u opštini Svilajnac, Republika Srbija
* Dubnica (Kosjerić), naselje u opštini Kosjerić, Republika Srbija
* Dubnica (Sjenica), naselje u opštini Sjenica, Republika Srbija
* Dubnica (Vranje), naselje grada Vranja, Pčinjski okrug, Republika Srbija
* Dubnica (Milići), naselje u opštini Milići, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina
* Dubnica (Kalesija), naselje u opštini Kalesija, Federacija BiH, Bosna i Hercegovina
* Gornja Dubnica, naselje u opštini Vučitrn, Kosovo
* Donja Dubnica, naselje u opštini Vučitrn, Kosovo
Ruapehu

**Ruapehu** ili **Mount Ruapehu** je aktivni vulkan i najveća planina Sjevernog otoka Novog Zelanda. Visina mu iznosi 2797 metra. Posljednju erupciju je imao 25. rujna 2007., a prije toga 2006. i 1946. godine. Izgrađen je uglavnom od andezita, počeo je eruptirati prije najmanje 250.000 godina. Njegova tri najveća vrha su Tahurangi (2797 m), Te Heuheu (2755 m) i Paretetaitonga (2751 m), između kojih se nalazi duboki krater s jezerom. Nalazi se 23 km sjeveroistočno od Ohakune i 40 kilometara jugozapadno od jezera Taupo.

## Vanjske veze

* Uspon na krater Ruapehu
Hermelin

**Hermelin** ili **zerdav** () je vrsta zvijeri iz roda lasica (*Mustela*), porodice kuna (Mustelidae).

## Rasprostranjenost

Hermelini se mogu naći na skoro svakom dijelu sjevernog umjerenog, podarktičkog i arktičkog pojasa Europe, Azije, Kanade i Sjedinjenih Američkih Država.

Većinu prostora gdje žive, hermelini dijele sa malim lasicama. Tamo gdje nema malih lasica, hermelini su manjih dimenzija (oko 70 grama težine).

## Opis

Hermelini su dugi oko 30 cm, pri čemu su mužjaci obično dosta veći od ženki.

Hermelini su dugački i vitki, što je neobično s obzirom da žive u sjevernim područjima Zemlje. Svoj vitki oblik hermelini nadoknađuju kratkim nogama, malim ušima, brzim metabolizmom i, zimi, debelim krznom.

Krzno hermelina je smeđe boje, sa izuzetkom trbuha koji je bijele boje i vrha repa koji je uvijek crn. U zimu, krzno je gušće i duže, a u područjima gdje snijeg dugo traje i bude dubine više od 3 cm, krzno hermelina postepeno dobija snježnobijelu boju. Ovakav snježnobijeli hermelin je u umjetnosti često predstavljao čistost i nevinost. U isto vrijeme, to krzno je kroz povijest bilo jako cijenjeno.
 
Hermelini su uglavnom noćne životinje, ali ponekad izlaze u lov i danju.

Hermelini su mesožderi. Jedu kukce, zečeve, glodavce kao što su miševi, štakori, i druge, zatim druge male sisavce, ptice, ptičja jaja i mladunce, ponekad ribu, guštere, vodozemce i beskralježnjake. Vrlo spretno se penje po stablima, i može sići sa stabla okrenut glavom nadolje, kao vjeverica.

Hermelini su u stanju ubiti i mnogo veće životinje od sebe. Kada se nađe u situaciji da ima više plijena nego što može pojesti, hermelin često ubija i preko mjere da bi hranu ostavio za kasnije. Kada se to dogodi, hermelin obično polomi vrat žrtvi, bez ranjavanja tijela. Kao i druge kune, i oni najčešće ubijaju plijen zadajući ugrize u središte lubanje da bi trenutno zaustavili glavne moždane funkcije poput disanja. Ponekad, međutim, najprije zadaju ugrize po drugim dijelovima tijela. U predjelima gdje dijele isti teritorij sa malim lasicama, hermelini obično hvataju veći, a lasice manji plijen. Također, mužjaci se hrane većim plijenom nego ženke.

Hermelini, međutim, predstavljaju izvor hrane za vukove, lisice, mačke i jazavce.

## Literatura
* King, Carolyn. The Natural History of Weasles and Stoats. London: A & C Black, 1987. . 
* Mustelid Specialist Group (1996). Mustela erminea. 2006 IUCN crvena lista ugroženih vrsta. IUCN 2006. Dobavljeno: 9 May 2006. 
* Buckley, D.J., Sleeman, D.P. and Murphy, J. 2007. Feral ferrets Mustela putorius furo L. in Ireland. Ir. Nat. L. 28:356–360.
Arheološko nalazište Kuk

**Kuk** je arheološki lokalitet koji se sastoji od 116 ha močvara na zapadnim visoravnima Papua Nove Gvineje. Tu je otkriven krajolik koji su ljudi oblikovali neprestanim isušivanjem vlažnog tla posljednjih 7.000, a možda i 10.000 godina. U njemu se nalaze dobro sačuvani arheološki ostaci koji svjedoče o tehnološkom skoku iz iskorištavanja samoniklog bilja u poljoprivredni uzgoj bilja (taro, banana i jam) prije oko 6.500 godina. Ti ostaci, poput kultiviranih humaka i isušenih vlažnih područja uz pomoć jaraka prokopanih drvenim oruđem, predstavljaju sjajan primjer preobrazbe poljoprivrede tijekom jako dugog vremenskog razdoblja. Zbog toga je ranopoljoprivredni lokalitet Kuk upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 2008. godine kao „jedno od rijetkih mjesta na svijetu s arheološkim dokazima neovisnog razvoja poljoprivrede”.

## Historija
Sve do prije oko 100 godina, vlažna područja Kuka su služila za uzgoj banana i korjenastog povrća na isušenom močvarnom tlu, dok su rubovi travnatih dolina bili redovito spaljivani kako bi se održavala dobra ispaša za domaće životinje. Do 1930-ih pristigli su misionari i drugi Europljani u potrazi za zlatom. Odmah nakon nastanka prvih cesta 1950-ih, na ovom području su nikle i prve plantaže kave i čaja.

Močvaru Kuk je 1968. godine iznajmila Australijska kolonijalna uprava na 99 godina i preko tradicionalnih poljoprivrednih polja su položeni paralelni odvodni jarci između kojih su posađeni zasadi eukaliptusa. No, netom prije neovisnosti Papua Nove Gvineje 1975. godine, znanstvenici sa Australskog državnog sveučilišta (*Australian National University*) su od 1973.-77. god. proveli opsežna arheološka iskapanja prilikom kojih su otkrili tragove drevnih odvodnih sustava. Zatvaranjem australijske ispitne postaje 1991. godine iskapanja su obustavljena, a lokalno stanovništvo je nastavilo koristiti zemlju za poljoprivredu. Iako oni obrađuju tlo na tradicionalan način, nažalost uveli su mnoge komercijalne kulture poput kave i koriste paralelne jarke kolonijalnih plantaža.

## Izvori

* John Roach, *[http://news.nationalgeographic.com/news/2003/06/0623_030623_kukagriculture.html Was Papua New Guinea an Early Agriculture Pioneer?]*, National Geographic News, 23. lipanj 2003.  Preuzeto 12. listopada 2012.

## Vanjske veze
* Cultural Landscape
Giovanni Dandolo

**Giovanni Dandolo** (? - 1289., Venecija), bio je 48. mletački dužd koji je vladao od 1280. sve do svoje smrti 1289.

## Biografija
Giovanni je bio iz poznate venecijanske aristokratske porodice Dandolo, koja je već dala dva dužda, a i njegov otac Giberto bio je admiral. Giovanni je izabran za dužda 1280. u prilično loša vremena za Mletačku Republiku, koja se nakon sklapanja Nimfejskog ugovora 1261. između Bizanta i Republike Genove morala odreći svog Latinskog Carstva.

Iako naizgled nije napravio ništa veliko, ipak se trudio da ojača uzdrmane mletačke pozicije i spremi je za rivalstvo sa Genovom. U svrhu jačanja ekonomske pozicije Venecije dao je iskovati prve dukate (cekine) 1284. koji su doživjeli veliku popularnost pa su i nakon tog stali kovati i ostali. 

## Reference

## Vanjske veze

* ''Dàndolo, Giovanni'' na portalu Treccani
Giovanni Gradenigo

**Giovanni Gradenigo** (oko 1285., Venecija - 1356., Venecija), bio je 56 mletački dužd koji je vladao svega jednu godinu od 1355. do svoje smrti iduće godine.
## Biografija
Prije izbora za dužda bio je podesta Kopra Padove i Trevisa.
Proslavio se 1354. u otkrivanju urote koju je namjeravao izvesti dotadašnji dužd Marin Faliero. Odmah nakon toga već iduće 1355. izabran je za dužda. Njegovu kratkotrajnu vladavinu obilježilo je sklapanje mira u junu sa dotadašnjim ljutim protivnicima Republikom Genovom i milanskim Viscontijima.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Gradenigo, Giovanni'' na portalu Treccani