open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Poklonstvo mudraca

**Poklonstvo mudraca** ili **Poklonstvo kraljeva** je tradicionalno naziv za kršćansku scenu u kojoj biblijski mudraci ili kraljevi (na zapadu češće prikazani kao kraljevi) pronalaze Isusa prateći betlehemsku zvijezdu, te mu poklanjaju darove zlata, tamjana, i mirte. U crkvenom kalendaru, ovaj se događaj slavi kao Epifanija. Kršćanska ikonografija je značajno proširila ovaj događaj koji je opisan u drugom poglavlju Evanđelja po Mateju (2:1-11) te iskoristila činjenicu da je Isus bio prepoznat, od najranije mladosti, kao Kralj svijeta. 

Na najranijim prikazima mudraci su prikazani u perzijskoj odjeći s hlačama i frigijskim kapama, obično u profilu, kako napreduju jedan za drugim noseći darove ispred sebe. Koristili su kasnoantički prikaz barbara koji se klanjaju rimskom Caru nudeći darove zlata. Najraniji poznati prikazi *Poklonstva mudraca* su iz slika u katakombama i reljefima sa sarkofaga iz 4. stoljeća. Kraljevske krune se pojavljuju tek u 10. stoljeću, te pretežito na zapadu, a njihove halje gube bilo kakav orijentalni prizvuk. Kasniji bizantski prikazi često dodaju malene šešire u obliku čunjeva čiji je značaj upitan. Do tada su prikazivani kao vršnjaci, ali tada umjetnici dolaze na ideju da kroz te likove prikažu tri različita ljudska doba: osobito lijep je primjer na fasadi katedrale u Orvietu. 

Povremeno od 12. stoljeća, a najčešće na sjeveru Europe od 15. stoljeća, mudraci predstavljaju tri različita (tada poznata) dijela svijeta: Baltazar je često prikazan kao mladi Afrikanac ili Maur, a stari Kaspar je imao orijentalne karakteristike, najčešće kroz odjeću. Od 14. stoljeća prikazuje se njihovo veliko bogatstvo, pokloni se nalaze u spektakularnim zlatarskim kutijama, a odjeći mudraca se posvećuje veća pozornost. Od 15. stoljeća Poklonstvo mudraca je ujedno i prikaz u kojemu umjetnik može iskazati svu svoju vještinu u kompliciranom prikazivanju masovnih scena koje uključuju konje i kamile, ali i vještinu materijalizacije raznih tekstura poput: svile, krzna, dragulja i zlata nasuprot drvu štalice, slame Isusove postelje i grubih tkanina Josipove i Marijine odjeće. 

Prikaz obično uključuje i različite životinje: vol i magarac iz prikaza "Rođenje Kristovo" su obično tu, ali također i konji, kamile, psi, pa čak i kraljevski sokolovi, a ponekad i druge životinje poput ptica na gredama štalice. Od 15. stoljeća Poklonstvo mudraca se nalazi uz scenu "Poklonstva pastira iz Evanđelja po Luki (2:8-20). To je prilika da se unese još više ljudske i životinjske raznolikosti; na nekim kompozicijama (npr. nekim triptisima) ove dvije scene su sučeljene kao okvir za glavnu rođenja.

## Povezano
* Poklonstvo kraljeva (Leonardo)
* Ikonografija
* Kršćanska ikonografija
* Poklonstvo pastira

## Izvori
Poklonstvo pastira

**Poklonstvo pastira** je u kršćanskoj ikonografiji scena u kojoj pastiri svjedoče rođenju Isusa, obično u štalici u Betlehemu. Zasniva se na događaju opisanom u Evanđelju po Luki, koji se ne spominje u drugim novozavjetnim evanđeljima. Ono govori o anđelu koji se prikazao skupini pastira upućujući ih kako *[[Krist]]* rodio u Betlehemu. Luka bilježi da se tada pastirima ukazala grupa anđela uzvikujući *[[Aleluja]], mir na zemlji ljudima dobre volje*. Pastiri su ovim bili potaknuti da posjete Isusa, prije nego se vrate svome stadu.

Anđeoski pjev je postao početni dio spjeva Gloria in Excelsis Deo, češće znan kao jednostavno *Gloria*, doksologija koja se javlja u tradicionalnoj kršćanskoj misi. Naposljetku je imala mnogo uglazbi iako je refren *Gloria* glavni i središnji dio većine njih.

U skorije vrijeme je postala poznatom Božićnom pjesmom; hrvatska inačica je "Mir na zemlji". 

Mnogi umejtnici su posegnuli za ovom temom, a slavni primjeri uključuju djela:
* Correggio: *Poklonstvo pastira*, Gemäldegalerie Alte Meister, Dresden.
* Caravaggio: *Poklonstvo pastira*, Museo Regionale, Messina.
* Domenico Ghirlandaio, kapela Sassetti, Santa Trinita, Firenca.
* Giorgione, Nacionalna galerija, Washington.
* Giotto u kapeli *degli Scrovegni*, Padova.
* Hugo van der Goes: *[[Triptih Portinari]]*, Uffizi, Firenca.
* El Greco, *Poklonstvo pastira* , Prado, Madrid 
* Georges de la Tour, *Poklonstvo pastira* , Louvre, Pariz.
* Andrea Mantegna, *Poklonstvo pastira* , Metropolitan, New York.
* Bartolomé Esteban Murillo, *Poklonstvo pastira* , Ermitaž, Sankt Peterburg.
* Nicolas Poussin, *Poklonstvo pastira* , Nacionalna galerija, London.
* Rembrandt, *Poklonstvo pastira* , Nacionalna galerija, London.
* Martin Schongauer, *Poklonstvo pastira* , Neues Museum, Berlin.
* Edward Burne-Jones, vitraj *Poklonstvo pastira* u crkvi svetog Trojstva u Bostonu.

## Povezano

* Poklonstvo mudraca
* Rođenje Kristovo
* Gloria in Excelsis Deo
Bernat Martorell

**Bernardo** ili **Bernat Martorell** (? - 1452) je bio španski slikar, koji je radio u doba rane renesanse ili međunarodne gotike. Djelovao je uglavnom u Katalonija|Kataloniji. O njegovom životu se vrlo malo zna.
Masaccio

**Masaccio** (pravo ime: *Tommaso di Giovanni Simone Guidi*), talijanski slikar (San Giovanni Valdarno, kraj Arezza, 21. XII. 1401. – Rim, 20. XII. 1429.) poznat je kao prvi slikar renesanse.

## Biografija
Rođen kao *Tommaso di Giovanni Simone Guidi*, o njegovom životu i školovanju zna se veoma malo.

Kao veliki uzor mu je poslužilo gotičko slikarstvo Giottoa di Bodonea koji je slikao skoro 100 godina prije njega i načinio je par velikih koraka dalje od gotičkog ikonografskog slikarstva. No Masaccio čini mnogo više; njegovi likovi, kao i kod Giotta, su učvršćeni obrisom, no s više individualnosti i karaktera od Giottovih likova.

Masaccio je primjenom perspektive stvarao iluziju prostora na svojim slikama; mirne ljudske figure, povezane u skladne grupe, oblikovao je realistički s jakim dramsko-psihološkim izrazom. 
Svojim freskama u kapeli Brancacci u Firenci, presudno je utjecao na Francesca Lippija (koji je i dovršio freske u kapeli Brancacci), Paola Uccellea, Andrea del Castagna i B. Gozzolija.

Iako je umro mlad (u 28. godini života) izvršio je velik pomak u slikarstvu 15. stoljeća; među prvima je ostvario djela renesansnog duha i udario temelje zamahu tog stila u Italiji.
Saponin

**Saponini** (**saponin glikozidi**) su posebna grupa glikozida koje u svom sastavu pored šećera imaju i triterpenska ili steroidna jedinjenja, a njihovi rastvori kada se miješaju ili mute stvaraju pjenu. Po toj osobini su u 19. vijeku dobili ime. Od njih se prave pjenušavi rastvori za gašenje požara, preparati za pranje osjetljivih tkanina poput svile i vune kao i šamponi, losioni i drugi slični proizvodi. U biljci se nalaze u ćelijskom soku najviše podzemnih organa, plodovima i sjemenima, mada ima biljaka kod kojih se nalaze u čitavom organizmu.

Prema nešećernoj komponenti, nazvanoj sapogenol, dijele se u dve grupe:

* steroidni saponini, koji nisu otrovni za ljude i značajni su kao prekursori za sintezu steroidnih hormona; 
* triterpenski saponini koji su toksični, imaju sposobnost hemolize.

## Reference

## Literatura
* Kojić, M, Janjić Vaskrsija: Otrovne biljke, Naučna knjiga, Beograd, 1991. 
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004.

## Vanjske veze

* Saponins in Wine, by ScienceDaily, accessed Sep 9,2003
* Molecular Expressions Phytochemical Gallery - Saponin
* Saponins: Suprising &#91;sic&#93; benefits of desert plants
* How to survive the world's worst diet
* Quillia Extracts JECFA Food Additives Series 48
Paolo Uccello

**Paolo Učelo** (rođen kao Paolo di Dono, , Firenca 1397—1475) italijanski slikar koji je bio pionir vizuelne perspektive u umetnosti. Učelo je bio obuzet proučavanjem perspektive. Koristio ju je da bi dobio osećaj dubine u svojim slikama.

Najznačajniji su mu radovi na tri slike koje predstavljaju bitku kod San Romana. Radio je u kasnoj gotičkoj tradiciji i naglašavao je boju, za razliku od klasičnog realizma koji su sledili ostali slikari te epohe.

## Život
Izvori o životu Paola Učela su relativno oskudni. Đorđo Vazari je o njemu napisao biografiju 75 godina posle Učelove smrti. Nadimak Učelo (ptičar) je uzeo jer je voleo da slika ptice. Od 1407. sa deset godina je šegrtovao kod čuvenog firentinskog vajara Lorenca Gibertija. Tu je započeo prijateljstvo sa Donatelom. Giberti je uticao na njegov kasnogotički, narativni stil i strukturnu kompoziciju. Primljen je u slikarski ceh 1415. godine. Do 1424. sam je zarađivao kao slikar. Te godine je slikao „Stvaranje i izgon“ u crkvi Santa Marija Novela u Firenci. Time je dokazao svoju zrelost. U to doba naučio je geometriju od Manetija.

U Veneciju je otputovao 1425. da bi radio na mozaicima fasade crkve Svetog Marka. Postoje neki zapisi da je posetio Rim pre povratka u Firencu 1431. Radio je i na freskama u Pratu i Bolonji. Učelo je ostao u Firenci veći deo svog života radeći za različite crkve i patrone. Monohromatsku fresku *Ser Džon Haukvud* napravio je 1436. Tu je pokazao svoj interes za perspektivu. Konjanik i njegov konj su prikazani kao da se radi o skulpturi. 

Tokom 1443. slikao je figure na satu crkve Santa Marija dela Fjore. Iste godine radio je i na vitražima za istu crkvu. Tokom 1444. i 1445. radio je i u Padovi. U Firenci je od 1447. do 1454. slikao *Scene monaškog života* za crkvu Santa Minijato al Monte.

Oko 1450 -1456. slikao je tri čuvene slike *[[Bitka kod San Romana]]*. Slike prikazuju pobedu firentinske vojske nad sijenskom vojskom u bici 1432. Slike je radio za palatu Mediči u Firenci. Posebnim perspektivnim oblikom dobio je dubinu scene bojnog polja.

U Urbinu je bio od 1465. do 1469. i radio je za kongregaciju Svetog Sakramenta. 
Poslednje delo mu je bilo *Lov* iz 1470. Umro je 1475. u 78 godini .

Svoj precizni analitički um pokušao je da upotrebi kako bi naučnim metodama slikeo trodimenzionalne objekte. Perspektiva sa njegovih slika imala je uticaj na čuvene slikare kao što su Pjero dela Frančeska, Albreht Direr i Leonardo da Vinči.

## Vanjske veze
* Excerpts from Vasari's Life of Paolo Uccello
* Web Gallery of Art: Paolo Uccello
* Florence Art Guide: Paolo Uccello
* Paolo Uccello Homepage  (na italijanskom)
* Paolo Uccello's Polyhedra
* Ron Schuler's Parlour Tricks: Getting Some Perspective
Fra Angelico

**Fra Anđeliko** (**Fra Angelico** ili **Guido di Pietro da Mugello**; rođen 1387. u okolini Fijezole, umro 1455. u Rimu) je italijanski slikar renesanse. Sem slika stvara i freske i minijature. 

Slikarstvo uči u Firenci gde se u 15. veku razvila snažna slikarska škola čije je temelje postavio Đoto di Bondone. Sa oko 20 godina stupa u dominikanski manastir u rodnoj Fijezoli i dobija ime **Giovanni da Fiesole**. Jedan od prvih istoričara italijanske umetnosti Đorđo Vizari smatra da se Anđeliko školovao za minijaturistu.

Godine 1438. Fra Anđeliko počinje da radi u manastiru Svetog Marka u Firenci. U toku sledećih 12 godina freskama oslikava 40 manastirskih ćelija. Ove freske su predstavljale rođenje, smrt i vasrsnuće Isusa Hrista.

Godine 1445, na molbu pape Fra Anđeliko dolazi u Rim i dve godine kasnije počinje sa radom na kapeli Nikolaja V u Vatikanu i na katedri u Orvietu. Godine 1450. napušta Rim i vraća se u Fejzolu. Ipak posle 4 godine opet odlazi u Rim na molbu pape i tamo umire.

Papa Jovan Pavle II ga je benifikovao i proglasio za zaštitnika umetnika, posebno slikara.

### Galerija odabranih djela

Datoteka:Fra_Angelico_038.jpg|**Krunidbe Blažene Djevice Marije**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra_Angelico_002.jpg|**Imenovanje sv. Ivana Krstitelja**, 1434.-1435., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra_Angelico_040.jpg|**Kristovo krštenje**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra Angelico 020.jpg|**Izdaja Krista**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra_Angelico_025.jpg|**Razapinjanje Krista**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra_Angelico_026.jpg|**Raspelo**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra Angelico 021.jpg|**Skidanje s križa**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra_Angelico_039.jpg|**Noli me tangere**, oko 1437.-1446., samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Adorazione del Bambino - Beato Angelico.jpg|**Rođenje Krista**, 193 x 164, 5 cm, samostan sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra Angelico 013.jpg|U suradnji s Filippo Lippijem, **Poklonstvo kraljeva**, 1445., ulje na dasci promjera 137,2 cm, Washington.
Datoteka:Fra_Angelico_006.jpg|**Navještenje**, oko 1450., tempera na platnu, 38,5 × 37 cm, Muzej sv. Marka, Firenca.
Datoteka:Fra Angelico - Flight into Egypt, 1450.jpg|**Bijeg u Egipat** iz 1450., tempera na platnu, 38,5 × 37 cm, Muzej sv. Marka, Firenca.


## Literatura
* *Galerija evropskih majstora* - Lazar Trifunović; Beograd 1965.

## Vanjske veze

* www.beatoangelico.org  
* Fra Anđeliko na Olginoj galeriji
Samonikle lekovite biljke Srbije

U bogatoj flori Srbije, pogotovo jugoistočne, uspeva veliki broj vrsta čiji se sastojci koriste u farmaceutskoj industriji i medicini, kako zvaničnoj tako i narodnoj. Spisak farmaceutski upotrebljivih biljaka se povećava istraživanjima novih lekovitih vrsta. Neke od njih zajedno sa osnovnim lekovitim dejstvima date su u naredoj tabeli:

## Literatura
* Gostuški, R: Lečenje lekovitim biljem, Narodna knjiga, Beograd, 1979. 
* Djuk, A, Dž: Zelena apoteka, Politika, Beograd, 2005. 
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990. 
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004. 
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988. 
* Kojić, M, Stamenković, V, Jovanović, D: Lekovite biljke jugoistične Srbije, ZUNS, Beograd 1998. 
* Marin, P, Tatić, B: Etimološki rečnik, NNK Internacional, Beograd, 2004. 
* Mindel, E: Vitaminska biblija, FaMilet, 1997. 
* Mišić Lj, Lakušić R: Livadske biljke, ZUNS Sarajevo, ZUNS Beograd, IP Svjetlost, 1990 
* Stamenković, V: Naše neškodljive lekovite biljke, Trend, Leskovac 
* Tucakov, J: Lečenje biljem, Rad, Beograd, 1984. 
  
## Vanjske veze
* BioNet škola 
* Index lekovitoga bilja - Zelena apoteka
Filippo Lippi

**Fra Filippo Lippi** (Firenca, oko 1406. – Spoleto, 8. listopada 1469.), talijanski slikar.

Predstavnik je firentinskog slikarstva rane renesanse. Razvio se pod utjecajem fra Angelica te novog shvaćanja prostora i realističke modelacije figura kod Masaccioa. Ta dva slikarska izraza stapaju se u njegovim freskama ciklusa iz života *Sv. Ivana Krstitelja* u katedrali u Pratu i iz života Marijina u katedrali u Spoletu. Slikajući Bogorodice s djetetom ili s anđeliam i svecima daje im prirodne crte talijanskih žena.

U koncepciji sakralnih slika i fresaka zadržao je kasnogotičku liniju slikarstva, a u idealiziranim likovima Madone i prikazima pejzaža približava se lirskom shvaćanju firentinskih ranorenesansnih majstora.

Bio je učitelj sina Filippina i Botticellija.

## Odabrana djela
* *Madona s Djetetom na prijestolju i svecima* (c. 1430.) - daska, 43,7 x 34,3&nbsp;cm, Muzej Diocesano, Empoli.
* *(Madonna od Tarquinia)* (1437.) -tempera na dasci, 151 x 66&nbsp;cm, Nacionalna galerija umjetnosti , Rim.
* *Madona s Djetetom i svecima* (1437.) - tempera na dasci, 208 x 244&nbsp;cm, Louvre, Pariz.
* *[[w:The Annunciation with two Kneeling Donors (Lippi)|Navještenje s dva donora]]* (c. 1440.) - Ulje na dasci, 155 x 144&nbsp;cm, Nacionalna galerija umjetnosti, Rim.
* *[[:Datoteka:Fra Filippo Lippi 010.jpg|Madona s Djetetom]]* (c. 1452.) - tempera na dasci, promjera 135&nbsp;cm, Galerija Pitti, Firenca.
* *[[:Datoteka:Fra Filippo Lippi 014.jpg|Navještenje]]* (c. 1443.) - Wood, 203 x 185.3&nbsp;cm, München.
* *[[w:Annunciation (Lippi, Rome)|Navještenje]]* (1445.-50.) - ulje na dasci, 117 x 173&nbsp;cm, Galerija Doria Pamphili, Rim.
* *Herodova gozba* (1452.-1466.) - freska, Katedrala u Pratu.
* *Sv. [[Ivan Krstitelj]] se oprašta od obitelji* (1452.-1466.) - freska, Katedrala u Pratu. 
* *[[w:Madonna del Ceppo|Madonna del Ceppo]]* (1453.) - tempera na dasci, 187 x 120&nbsp;cm, Muzej Civic, Prato.
* *[[:Datoteka:Fra Filippo Lippi - Madonna and Child with two Angels - Uffizi.jpg|Gospa s Djetetom]]* (c. 1455.) - tempera na dasci, 35½* x 24in [[Uffizi]], [[Firenca]].</small>
* *Madona u šumi (kasne 1450te) - tempera na dasci, 127 x 116&nbsp;cm, Staatliche muzej, Berlin.
* *Sahrana sv. Jeronima* (1460.-65.) - tempera na dasci, 268 x 165&nbsp;cm, katedrala, Prato.
* *[[:Datoteka:Lippi z11.jpg|Krunidba - scena iz Gospina života]]* (1467. - 1469.) - freska u apsidi katedrale, Spoleto.

## Vanjske veze
Kang Huian

**Kang Huian** (1419 - 1464) je bio korejski književnik, kaligraf i slikar iz ranog perioda Joseon. Ušao je u kraljevsku službu i prošao gwageo godine 1441. pod vladavinom kralja Sejonga Velikog.

## Galerija

Datoteka:Joseon-Kang Huian-Gosagwansudo.jpg|“Gosagwansudo”(고사관수도 高士觀水圖): *Seonbi* (učenjak) gleda vodu s visokog brda) 


## Vanjske veze
* Kratka biografija Kang Huiana i galerija (korejski)
* [Informacije o djelu Kang Huiana](http://www.cha.go.kr/english/search_plaza/EMapResultView.jsp?VdkVgwKey=12,07720000,11&queryText=(v_esidocode=11%3Cand%3E%20v_elcto=15)&strGuCode=15&strSidoCode=11&requery=) (korejski)
Sesshū Tōyō

često navođen samo kao **Sesshū**, 1420-1506, bio je je jedan od najvećih japanskih majstora *[[suibokuga|suibokuge]]* (slikanja tintom), isto tako poznat kao Rinzai Zen budistički svećenik. Iako je bio rođen u samurajskoj porodici Oda (小田家) u provinciji Bitchū, najpoznatiji je po tome što je savladao kineski stil slikanja tintom.

## Napomene

## Reference
* Appert, Georges and H. Kinoshita. (1888). ''Ancien Japon.'' Tokyo: Imprimerie Kokubunsha.
* Papinot, Jacques Edmund Joseph. (1906) *Dictionnaire d'histoire et de géographie du japon.* Tokyo: Librarie Sansaisha...Click link for digitized 1906 ''Nobiliaire du japon'' (2003)
* Kiyoshi Miyamoto, The former curator of Sesshu Memorial Museum (1997) Sesshu Memorial Museum Magazin#4-#6 ...Click link for the information of Sesshu Memorial Museum

## Vanjske veze

* More about Sesshū
* Tokyo National Museum
Hans Memling

**Hans Memling** (), rođen u Zeligenštatu u Nemačkoj 1430. a umro u Brižu 1494, bio je flamanski slikar čija je umetnost oslikavala Briž u periodu političkog i trgovačkog opadanja. Memling je bio gotički slikar 15. veka, i pripadao je grupi koja je radila u poslednjoj trećini 15. i početku 16. veka. 

Ne zna se mnogo o životu ovog slikara. Verovatno nemačkog porekla, svoja slikarska znanja je stekao u nekoj slikarskoj radionici u bilizini Rajne ili Kelna. Dokumentovana je njegova prisutnost u Briselu 1465. godine i u Brižu 1466. Takođe se zna da je 1467. godine ušao u udruženje slikara iz Briža.

Bio je učenik Rohira van der Vejdena. Bio je veoma popularan slikar koji je stekao veliko bogatstvo zahvaljujući svom umetničkom umeću, jer je dobijao porudžbine iz drugih zemalja širom Evrope. Zna se da je bio jedan od omiljenih slikara kastiljanske kraljice Izabele Katoličke.
Jaume Huguet

**Haime Huguet** (katalonski: Jaume Huguet), (1412-1492), bio je španski slikar.

Rodom iz Vallsa u Pelairesu, preselio se u Tarragonu gdje je živio kod strica Pere Hugueta koji je bio slikar. Kada se preselio u Barcelonu, bio je izložen modernim trendovima svog vremena. Između 1440. i 1445. je radio u Saragossi i kasnije u Tarragoni, gdje je bio izložen flamanskom stilu Luisa Dalmaua. 
 
## Izvori
* John Van Dyke, *A Text-Book of the History of Painting* READ BOOKS, 2008,
Crvenolisna šljiva

**Crvenolisna šljiva** (*Prunus cerasifera*), ponekad i mirobalana, poznata i pod imenima **okruglica ranka** i **dženarika** je stablo iz roda Prunus potporodice Prunoideae čiji plod predstavlja voće. Plodovi se jedu svježi, i od njih se pravi pekmez i rakija. Plod joj je koštunica, duga 1-3 cm. Može biti okruglasta ili eliptična. Žuta je, crvena ili do gotovo crna. Plod je zreo počev od juna. Može se naći u divljini, ali postoji i domaća sorta.

Značajna je u proizvodnji drugog voća iz roda Prunus kao podloga za kalemljenje sadnica.

## Izvori

## Vanjske veze

* Prunus cerasifera
Messier 6

**Messier 6** (M6 ili NGC 6405), također *Leptirov skup*, je otvoreni skup u Škorpionu poznat od davnina. Smatra se da ga je još Ptolomej uočio dok je promatrao susjedni Messier 7.

Giovanni Battista Hodierna je prvi astronom koji je opisao ovaj skup, prije 1654. godine. Charles Messier ga je uvrstio u svoj katalog 1764. godine.

## Svojstva
Identificirano je oko 80 zvijezda koje su članice ovog skupa. Skup se proteže regijom koja ima 54' u promjeru, a središnji dio skupa ima dimenzije 25'. Udaljenost ovog skupa je procijenjena ma 1300 do 2000 ly od nas. Starost skupa je procijenjan na 50 do 100 milijuna godina.

Najsjajnija zvijezda u skupu je *[[BM Scorpii]]*, promjenjivi narančasti div. Njegov prividni sjaj mijenja se od magnitude +5.5 do +7.0. Promjenjivost sjaja za uzrok ima i promjenu ukupnog sjaja skupa. Ostale zvijezde su većinom plavi divovi s prividnom magnitudom od +6.17 do +7.88.

## Amaterska promatranja
Promatranje ovog skupa otežano je iz naših krajeva jer ima veliku južnu deklinaciju. Da bi se uočio potrebno je naći mjesto s čistim južnim horizontom. Skup ima prividan sjaj od +4.2 magnitude. Da nije tako daleko na jugu bio bi lako vidljiv golim okom. Za promatranje je preporučljiv dvogled ili teleskop s malim povećanjem.

Messier 6 svojom pojavom donekle podsjeća na leptira pa zato i nosi naziv **Leptirov skup**.

## Vanjske veze

* Skica M6
Messier 7

**Messier 7** (M7 ili NGC 6475) je od davnina poznati otvoreni skup u zviježđu Škorpion.
Zabilježio ga je još Ptolomej 130. godine kao magličast objekt.

Giovanni Batista Hodierna promatrao je skup teleskopom 1654. i u njemu prebrojio 30 zvijezda.
Charles Messier ga je 23. svibnja 1764. uvrstio u svoj katalog.

## Svojstva
**Messier 7** se sastoji od 80 zvijezda sjajnijih od magnitude +10. 
Te zvijezde na našem nebu pokrivaju oko 1.3°, a udaljene su od nas 800 ly. Stvarne dimenziju skupa oko 20 ly.
Najsjajnije zvijezde su žuti divovi i plave zvijezde glavnog niza.

**Messier 7** nam prilazi brzinom do 14 km/s.

## Amaterska promatranja
Zbog velike južne deklinacije skup je iz Hrvatske vidi nisko nad južnim horizontom, i to najbolje ljeti. Potreban je čist južni horizont i prikladno odabrano vrijeme promatranja, kad prolazi kroz meridijan.

Prividni sjaj skupa je + 3.3 magnitude što ga čini objektom lakim za promatranje. **Messier 7** će najbolje izgledati u dvogledu ili teleskopu s malim povećanjem.

## Vanjske veze

* Skica M7
Messier 8

**Messier 8** (M8 ili NGC 6523), također *Maglica Laguna* je emisijska maglica koju je prvi put zabilježio Guillaume Le Gentil 1746. godine. Još 1680. John Flamsteed zabilježio je otvoreni skup **[[NGC 6530]]** koji je dio maglice. Otvoreni skup je ponovno zabilježio Philippe Loys de Chéseaux da bi Abbe Nicholas Louis de la Caille prvi uvrstio ovaj objekt kao maglicu u svoj katalog. Charles Messier je maglicu u svoj katalog unio 23. svibnja 1764. Messier je zabilježio poziciju otvorenog skupa, a maglicu je opisao kao zamućenje oko zvijezde 9 Sagittarii.

## Svojstva
**Messier 8** je golemi oblak i H II regija u zviježđu Strijelca.
Maglica se prostire na području od 90' x 40' i udaljena je od nas 5200 ly. Stvarne dimenziju maglice su 140 x 60 ly što je čini golemim objektom.

Maglica posjeduje mnoge **globule**, urušene oblake plina iz kojih će nastati zvijezde. 
Istraživanja iz 2006. otkrila su **[[Herbing-Haro objekt]]e** što je izravna potvrda da u maglici nastaju nove zvijezde.

Jedan dio maglice nazvan je **Pješčani sat**. To je najsjajniji dio maglice, oko zvijezde 9 Sagittarii.
Ovaj dio maglice je mjesto gdje se odvija formiranje zvijezda, a njen sjaj je uzrokovan mladim i vrućim zvijezdama.
Najsjanija od njih je zvijezda Herschel 36 spektralne klase O7 s sjajem od +9.5 magnitude. Starost ove zvijezde je procijenjena na 2 milijuna godina.

Najsjajnija zvijezda koja i najviše doprinosi sjaju maglice je već spomenuta zvijezda 9 Sagittarii.

## Amaterska promatranja
U tamnoj noći i običan dvogled će pokazati skup NGC 6530 i mali magličast oblak zapadno od njega. Za uživanje u punoj ljepoti ove maglice potreban je teleskop s promjerom objektiva većim od 200mm.250 i 300mm teleskopi pokazuju ovu maglicu u neizmjernim detaljima. Na odmet nije koristiti i neki od specijalnih filtera jer se maglica nalazi nisko na našem nebu kada kulminira.

## Vanjske veze

* Skice M8
Messier 11

**Messier 11** (M11 ili NGC 6705) je otvoreni skup u zviježđu Štit.
Otkrio ga je Gottfried Kirch 1681. godine, a Charles Messier dodao u katalog 30. svibnja 1764. godine.

## Svojstva
**Messier 11** je jedan od najgušćih i kompaktnijih skupova u našoj galaksiji.
Sadrži preko 2900 zvijezda od čega ih je 200 vidljivo u amaterskom instrumentu.

Od nas je **Messier 11** udaljen 6,000 ly, prividne dimenzije su mu 14', a stvarne 24 ly.

Starost skupa je procijenjena na 220 milijuna godina i od nas se udaljava brzinom od 21 km/s.

## Vidljivost
**Messier 11** je veoma lako naći kada je vidljiv u ljetnim mjesecima. Već se u tražilu i dvogledu može vidjeti kao mutna mrlja, a teleskop će ga pokazati u punom sjaju. Najbolji je pogled uz povećanja od 75 - 150x, jer je onda lakše razlučiti zvijezde.

U teleskopu s objektivom od 200&nbsp;mm redovito se vidi 150 zvijezda u skupu.

## Vanjske veze

* SEDS.org
* Skica M11
Messier 12

**Messier 12** (M12 ili NGC 6218) je kuglasti skup u zviježđu Zmijonosac. Otkrio ga je Charles Messier 30. svibnja 1764. godine.
Messier ga je opisao kao maglicu bez zvijezda, a prvi koji ga je razlučio je bio William Herschel 1783. godine.

## Svojstva
Messier 12 je gotovo blizanac prividno susjednog kuglastog skupa Messier 10, nešto je veći i malo tamniji. 
Nekad se smatralo da je na pola puta od gustog otvorenog skupa, poput Messiera 11, do kuglastog skupa.

Messier 12 je tip IX kuglasti skup, što znači da nije jako koncentriran (Messier 10 je tip VII).
Skup se nalazi na udaljenosti od 16,000 ly s stvarnim promjerom od 75 ly. Trenutačno nam se približava brzinom od 16 km/s.
Dosad je otkriveno 13 promjenjivih zvijezda u skupu.

Najnovije studije iz 2006. godine pokazale su da je Messier 12 izgubio gotovo milijun zvijezda što je razlog neobično malom broju zvijezda.
Vjeruje se da je Mliječni Put gravitacijskim utjecajem zarobio neke zvijezde.

## Vidljivost
Sa prividnim sjajem od +6.7 magnituda, Messier 12 je lako uočljiv u dvogledu.
Manji teleskopi će ga pokazati kao maglicu bez zvijezda. Za djelomično razlučivanje potreban je teleskop s objektivom od 150 mm.
Teleskop s objektivima većim od 250 mm razlučiti će gotovo cijeli skup.
Messier 10

**Messier 10** (M10 ili NGC 6254) je kuglasti skup u zviježđu Zmijonosac. Otkrio ga je Charles Messier 29. svibnja 1764. godine.
Opisao ga je kao maglicu bez zvijezda. William Herschel ga je prvi razlučio u zvijezde.

## Svojstva
**Messier 10** se nalazi 14,300 ly od nas. Njegov promjer je 20' (na fotografijama) ili 8' kada se promatra kroz teleskop. Promjer skupa je 80 ly. Ovaj se skup od nas udaljava brzinom od 69 km/s. Siromašan je promjenjivim zvijezdama, tek su tri do sada otkrivene.

## Amaterska promatranja
Skup ima prividni sjaj od + 6.6 magnituda. U dvogledu izgleda kao mutna zvijezda. U teleskopu s objektivom primjera 200mm, skup je razlučen na zvijezde, osim jezgre.

## Vanjske veze

* Skica M10
Messier 9

**Messier 9** (M9 ili NGC 6333) je Kuglasti skup u Zmijonoscu, pripada u originalna otkrića Charlesa Messiera.
Otkrio ga je 28. svibnja 1764. i opisao kao maglicu bez zvijezda s promjerom od 3'.
U zvijezde ga je prvi razlučio William Herschel oko 20 godina kasnije.

## Svojstva
**Messier 9** se nalazi 26,000 ly od Zemlje i samo 5,500 ly od središta naše galaksije. Njegov prividni promjer je 12' što znači da njegov stvarni promjer iznosi 90 ly. Sjeverni i zapadni rubovi su zaklonjeni oblakom prašine koji se nalazi u doglednici.

**Messier 9** udaljava se od nas velikom brzinom od 224&nbsp;km/s. Siromašan je promjenjivim zvijezdama, tek 13 ih je otkriveno.

## Amaterska promatranja
**Messier 9** se može vidjeti u dvogledu kao mala mutna zvijezda. Zbog velike udaljenosti i međuzvijezdane prašine, najsjajnije zvijezde u skupu imaju prividan sjaj od +13.5 magnituda. Većina zvijezda ima još slabiji sjaja, +16.2. Teleskop s objektivom od 100&nbsp;mm u stanju je pokazati središnje dijelove skupa, za razlučivanje zvijezda potreban je barem 150&nbsp;mm objektiv. Veći teleskopi, s zrcalima od 250&nbsp;mm i više, u stanju su razlučiti i jezgru skupa.

## Vanjske veze

* Skica M9
Messier 13

**Messier 13** (M13 ili NGC 6205) također *Veliki Herkulov Skup* je kuglasti skup otkriven 1714. godine.
Skup je otkrio Edmond Halley, Charles Messier ga je uvrstio u katalog 1. lipnja 1764. godine.

## Svojstva
Messier 13 se nalazi u zviježđu Herkul, na udaljenosti od 25,100 ly. Prividni promjer skupa je 20' što na toj udaljenosti
odgovara linearnim dimenzijama od 146 ly.
Skup se sastoji od nekoliko stotina tisuća zvijezda. Prema njegovoj jezgri, koncentracija zvijezda je 500 puta veća nego u okolici Sunčeva sustava.
Dosad su u skupu otkrivene 33 promjenjive zvijezde od kojih je najsjajnija zvijezda V11 sa prividnim sjajem od + 11.95 magnituda.
Messier 13 se kroz prostor kreće brzinom od 245.6&nbsp;km/s i trenutno nam se približava.
Godine 1974. radioteleskop u Arecibu je poslao poruku poruku mogućim stanovnicima neke planete u skupu.

## Vidljivost
Messier 13 je poznat po ljepoti kada se promatra teleskopom.
Njegov prividni sjaj iznos +5.8 magnituda što znači da ga je moguće vidjeti golim okom u tamnim noćima, daleko od ulične rasvjete.
Lako ga je primijetiti u dvogledu kao sjajnu mutnu mrlju. U manjim teleskopima moguće je nazrijeti granulaciju pri rubovima, teleskopi s objektivima 
od 100 – 150&nbsp;mm razlučuju najsjajnije zvijezde pri rubovima. Veći teleskopi, s objektivima od 200 do 250&nbsp;mm razlučuju rubove i djelomično jezgru.
Veliki amaterski teleskopi mogu u potpunosti razlučiti skup.
Zanimljiva pojava su 4 regije siromašne zvijezdama u skupu i mogu se uočiti vizualno.

## Vanjske veze

* Filip Lolić
* Skica M13
Messier 14

**Messier 14** (M14 ili NGC 6402) je kuglasti skup u Zmijonoscu. Otkrio ga je Charles Messier 1. lipnja 1764. godine.

## Svojstva
Messier 14 se nalazi na udaljenosti od 30,300 ly i ima promjer od 96 ly. Skup ima prividni sjaj od +7.6 magnitude što na njegovoj udaljenosti odgovara sjaju 400,000 puta jačem od Sunca.

Najsjajnije zvijezde skupa su magnitude +14. U skupu je otkriveno 70 promjenjivih zvijezda, mnoge od njih su tipa W Virginis.
Messier 14 je poseban što je u njemu 1938. zabilježena nova. Nova je otkrivena tek naknadno, 1964. godine, pregledom fotografskih ploča. Sjaj nove je dosegao +9.2 magnitude što je tek 4 puta manji sjaj od cijelog skupa. To je tek druga nova otkrivena u kuglastom skupu (prva je otkrivena 1860. godine u M80).

## Amaterska promatranja
Zbog velike udaljenosti zvijezde su znatno tamnije u ovom skupu nego u ostalim kuglastim skupovima.
Skup je moguće vidjeti u dvogledu kao malenu, tamnu mrlju koja naglo blijedi prema rubovima. Teleskop s 100 mm objektivom pokazuje naznake granulacije u dobrim uvjetima. S objektivom od 200 mm moguće je vidjeti naznake rezolucije i granu astu teksturu skupa. Veći teleskopi mogu razlučiti tek rubove skupa.
Messier 15

**Messier 15** (M15 ili NGC 7078) je Kuglasti skup u zviježđu Pegaz koji je otkrio Jean-Dominique Maraldi 1746. godine. 
Charles Messier u svoj ga je katalog uvrstio 3. lipnja 1764. godine kao *maglicu bez zvijezde*, a William Herschel 1783. prvi razlučio na pojedine zvijezde.

## Svojstva
Messier 15 je jedan možda najgušći kuglasti skup u Mliječnoj Stazi. Nalazi se na udaljenosti od 33,600 ly, a sjaj mu je 336,000 puta veći od Sunčeva. Promjer skupa je oko 175 ly.

Jezgra ovog skupa je doživjela urušavanje zbog čega su zvijezde u središtu veoma gusto zbijene. Vjeruje se da u središtu ovog skupa se nalazi crna rupa. Crna rupa u Messieru 15 se nalazi na otprilike istoj udaljenosti kao i galaktičko središte ali je znatno manje zaklonjena međuzvjezdanim plinom i prašinom. Zato je moguća crna rupa u Messieru 15 pogodna za promatranje.

Messier 15 je jedan od četiri kuglasta skupa naše galaktike koji u sebi imaju planetarnu maglicu. Planetarna maglica Pease 1 je otkrivena 1928. godine.

Broj promjenjivih zvijezda u skupu iznosi 112, od čega je jedna tipa W Virginis, to jest cefeida tipa 2. 
Među promjenjivim zvijezdama se nalazi i 9 poznatih pulsara. Najinteresantniji od njih je *PSR 2127+11 C* koji se sastoji od dvije neutronske zvijezde.

## Amaterska promatranja
Zbog velikog prividnog sjaja od +6.2 magnitude, za promatranje Messiera 15 nije potreban jak teleskop. Kroz manji dvogled se može vidjeti kao sjajna mutna zvijezda. Za razlučivanje pojedinih zvijezda pri rubovima skupa potreban je teleskop s promjerom 114mm. Veći teleskopi pokazat će veći broj zvijezda pri rubovima ali jezgra skupa ostati će ne razlučena i u velikim amaterskim teleskopima.
Najsjajnije zvijezde u ovom skupu su prividnog sjaja od +12.6 magnituda.

## Vanjske veze

* Skice M15
Messier 16

**Messier 16** (M16 ili NGC 6611) je otvoreni skup umotan u difuznu maglicu IC 4703 poznatu pod nazivom *Maglica Orao*.
Otvoreni skup je otkrio Philippe Loys de Chéseaux 1745. godine, a maglicu Charles Messier 1764. godine.
Messier je skup opisao kao grupu zvijezda umotanih u slabašnu maglicu. Zanimljivo je da William Herschel nije vidio maglicu te ona zbog toga nije dio NGC kataloga.

## Svojstva
Messier 16 se nalazi na udaljenost od 7,000 ly od nas. On je jedan od najfascinantnijih objekata u Strijelčevom kraku Mliječne staze.

U maglici se sada odvija proces formiranja zvijezda. Proces formiranja se odvija uz tzv *slonovske surle*, stupce prašine koji zaklanjaju pozadinsko svijetlo. Snažno zračenje mladih zvijezda pobuđuje okolni plin i prašinu zbog čega on svijetli. Maglica se prostire na području od 70x55 ly.

Istraživanja pomoću svemirskog teleskopa Chandra u rendgenskom spektru pokazala su da vruća područja, vezana uz mlade zvijezde, se ne pokapaju s stupcima prašine. Čini se da je vrhunac formacije zvijezda se dogodio prije milijun godina. Danas u stupcima prašine nastaju zvijezde slične Suncu.

Zvjezdano jato je staro tek 5.5 milijuna godina i još se stvara. Zbog tako male starosti jata, još su vidljive veoma vruće zvijezde centralnog tipa O6. Najsjajnija od tih zvijezda ima prividni sjaj od +8.24 magnitude što na toj udaljenosti odgovara sjaju 20,000 puta većem od Sunca. Messier 16 je jedan od najsjajnijih otvorenih skupa s ukupnim sjajem koji je 165,000 puta veći od Sunčeva
Otvoreni skup se proteže na nebu 7' ili oko 14 ly u stvarnosti.

## Amaterska promatranja
Messier 16 je dosta lako naći, koristeći zvijezde u zviježđu Štit. 
Dvogled će pokazati skup kao mutnu mrlju na mjestu otvorenog skupa. Teleskop s 100&nbsp;mm u promjeru pokazat će oko 20 zvijezda i naznake maglice. Veliki teleskopi, oko 300&nbsp;mm u promjeru, mogu vidjeti stupove prašine. Korištenje filtera poput UHC ili OIII je preporučljivo.

## Vanjske veze
Skica M16
Messier 17

**Messier 17** (M17 ili NGC 6618) je maglica koju je otkrio Philippe Loys de Chéseaux 1745. godine u zviježđu Strijelac.
Charles Messier samostalno ju je otkrio 3. lipnja 1764. i uvstio u katalog kao 17. objekt.

## Svojstva
Maglica se nalazi na udaljenosti od 5,000 ly i sjaji prividnim sjajem od +6.0 magnituda. Dimenzije najčitanijega dijela maglice su oko 15 ly, a tamnije izdanci se protežu na prostoru od 40 ly.

Messier 17 je regija u kojoj se odvija stvaranje zvijezda. Za razliku od M 16 gdje su te zvijezde vidljive, u ovoj maglici zvijezde su skrivene iza debelih oblaka prašine. Zračenje mladih zvijezda pobuđuje vodik koji intenzivno sjaji. Najtopliji dijelovi maglice su bijeli i nisu preeksponirani na fotografijama kako se čini.

Masa maglice je oko 800 puta veća od mase Sunca, dovoljno za stvaranje sjajnog otvorenog skupa i znatno većeg nego Orionova maglica.

Messier 17 se nalazi u istom spiralnom kraku kao i Messier 16. Messier 17 je bliža od te dvije maglice ali su one relativno blizu i možda su dio velikog oblaka plina.

Skup od 35 zvijezda nalazi se u blizini maglice.

## Amaterska promatranja
Maglica je veoma svijetla i lako se uočava u običnom 10x50 dvogledu. Manji teleskopi će pokazati najsjajniji dio maglice koji izgleda kao labud ili kvačica. Tamnije dijelove moguće je uočiti s teleskopom od 200&nbsp;mm u promjeru, a filteri poput UHC i OIII nisu na odmet.

## Vanjske veze

* Fotografija Matije Pozojevića 
* Skica M17
* M17, fotografija Roba Gendlera
* M16 i M17 zajedno, fotografija Roba Gendlera
Messier 20

**Messier 20** (M20 ili NGC 6514), također *Trifid*, je emisijska i reflektivna maglica u zviježđu Strijelac. Nalazi se 2° sjevernije od maglice Messier 8.
Charles Messier 5. lipnja 1764. otkrio je maglicu i opisao je kao nakupinu zvijezdu umotanih u maglicu. Ime Trifid je dobila od Williama Herschela koji je uočio tamne oblake prašine u maglici koji je dijele na tri dijela.

## Svojstva
M20 se nalazi oko 5,200 ly. Njen promjer na nebu je 28' što znači da se u stvarnosti proteže na 40 ly. Maglica se sastoji od dva dijela, emisijskog, koji je crven zbog pobuđenog vodika i plavog, reflektivnog dijela koji odbija svijetlost mladih zvijezda.

Glavni izvor svijetla za maglicu su tri zvijezde u središtu maglice. Zvijezde su mlade i vruče, te nekoliko tisuća puta sjajnije od Sunca.

Na Hubbleovoj fotografiji se mogu vidjeti rodilišta zvijezda. Mlade zvijezde izbacuju mlazove plina koji se mogu vidjeti kao štapići što izviru iz oblaka. 
Spitzer Space Telescope je u infracrvenom dijelu spektra otkrio 120 novonastalih zvijezda i još 30 embrija u kojem se upravo odvija formacija zvijezda.

## Amaterska promatranja
Messier 20 je teško uočiti malim dvogledom. Kroz manji teleskop ju je moguće vidjeti tamnim noćima kao slabašan sjaj oko zvijezda. Kroz 200&nbsp;mm teleskop može se vidjeti slabašna maglica. Pažljivije promatranje otkriti će da je ta maglica podijeljena na tri dijela. Od velike koristi je UHC ili OIII filter.

## Vanjske veze

* Astronomsko društvo Beskraj 
* Skica Messiera 20
Messier 21

**Messier 21** (M21 ili NGC 6531) je Otvoreni skup kojeg je otkrio Charles Messier 5. lipnja 1764. godine.

## Svojstva
Skup M21 nalazi se na udaljenosti od 4,250 ly. Njegov prividni promjer je 13', a stvarni 16ly.
Dosad je otkriveno 57 zvijezda koje pripadaju ovom skupu. Najsjajnije od tih zvijezda su plavi divovi spektralnog tipa B0. Starost skupa je procijenjena na 4.6 milijuna godine. Vjeruje se da je skup dio velike asocijacije zvijezda nazvana Sagittarius OB1. 
M21 pokazuje veliku koncentraciju prema središtu i sastoji se od zvijezda različitog sjaja.

Na priloženoj fotografiji, M21 je nakupina zvijezda na lijevoj polovici fotografije, iznad Messier 20.

## Amaterska promatranja
Prividni sjaj otvorenog skupa je +6.5 magnituda. Vidljiv je u dvogledu kao mutna mrljica iznad M8. Dvogledom je također moguće razaznati najsjajnije zvijezde. Veći teleskopi će pokazati veći broj zvijezda. Oko 30 ih je vidljivo u 200&nbsp;mm teleskopu na umjerenom povećanju. Skup čini veoma lijep trio s obližnjim maglicama M8 i M20.

## Vanjske veze
Filip Lolić
Messier 22

**Messier 22** (M22 ili NGC 6656) je kuglasti skup smješten je u zviježđu Strijelca. Otkrio ga je Abraham Ihle 1665. godine. Charles Messier u svoj katalog ga je uvrstio 5. lipnja 1764. godine.

## Svojstva
M22 je zadivljujući objekt. Nalazi se na maloj udaljenosti, tek 10,400 ly. Prividni promjer skupa je 32', neznatno veći od promjera Mjeseca. Njegov stvarni promjer je 97 ly.

Harlow Shapley i Francis Gladheim Pease detaljno su proučavali Messier 22. Prebrojili su 70,000 zvijezda u njemu ali broj promjenjivih zvijezda je malen, pronađemo ih je tek 32. Jedna od promjenjivih zvijezda pripada u dugo periodične promjenjive zvijezde tipa Mira.

Messier 22 jedan je od četiri kuglasta skupa koji u sebi sadrže planetarnu maglicu. Otkrio ju je satelit IRAS kao zvijezdoliko točkicu 1986. Njena stvarna narav otkrivena je tek 1989. Starost planetarne maglice procijenjena je na 6,000 godina.

## Amaterska promatranja
Messier 22 je jedan od najsjajnijih kuglastih skupova. Njegov prividan sjaj iznosi +5.1 magnituda. Skup bi bio znatno sjajniji da se ne nalazi u ravnini Mliječne staze zaklonjen oblacima prašine i plina. U tamnim noćima ga je moguće vidjeti golim okom. Treba napomenuti da je to nešto teže iz naših krajeva jer M22 ima veliku južnu deklinaciju. 
Običan dvogled pokazat će mutnu zvijezdu, a manji teleskop elipsastu mrlju. Teleskopi veći od 100&nbsp;mm su potrebni za uočavanje najsjajnijih zvijezda koje su +11.5 magnitude. Za razlučivanje jezgre potreban je teleskop veći do 300&nbsp;mm i dobri uvjeti.

## Vanjske veze
=
* Skica M22
* Krunoslav Vardijan, autor fotografije
Messier 23

**Messier 23** (M23 ili NGC 6494), otvoreni je skup u zviježđu Strijelac. Skup je otkrio Charles Messier 20. lipnja 1764. godine. 

## Svojstva
M23 nalazi se ravnini Mliječne staze. Udaljen je od nas 2,150 ly i ima stvarne dimenzije od 18 ly.
Skup se sastoji od približno 150 zvijezda. M23 spada među starije otvorene skupove. Starost mu je procijenjena na 220 milijuna godina. Najsjajnije zvijezde u skupu imaju prividan sjaj od + 9.2 magnitude.

## Amaterska promatranja
M23 ima prividni sjaj od + 6.9 magnituda pa ga je moguće pronaći dvogledom. Za dvoglede i manje teleskope, M23 je spektakularan objekt jer se nalazi među mnogobrojnim zvijezdama Mliječne Staze. 
Kroz 200 mm teleskop moguće je uočiti 80 zvijezda. Neke od zvijezda u skupu poredane su u nizove koji kao da izviru iz središta.
Messier 24

**Messier 24** (M24 ili NGC 6603), također *Delle Caustiche*, je veliki zvjezdani oblak u zviježđu Strijelca. Prvi ga je zabilježio Charles Messier i unio ga u svoj katalog 1764. godine. M24 nije "pravi" objekt nego samo dio svjetliji Mliječne Staze. M24 u sebi sadrži otvoreni skup NGC 6603.

## Svojstva
Messier 24 nalazi se u ravnini Mliječne Staze koji je bogat prašinom i plinom. Prašina i plin blokiraju svijetlost zvijezda iza sebe i onemogućavaju naš pogled u dubinu galaksije. M24 je zapravo prozor u dubinu naše galaksije, dio Mliječne Staze koji nije zaklonjen prašinom i plinom. 

Udaljenost M24 je procijenjena na 10,000 do 16,000 ly, a dimenzije na oko 260 ly. Po građi sličan je zvjezdanom oblaku NGC 206 u galaksiji Andromeda.

Messier 24 sastoji se od više objekata. NGC 6603 je najznačajniji od njih. Skup je taman s prividnim sjajem od + 11 magnituda. Ostali otvoreni skupovi su Collinder 469 i Markarian 38. Barnard je otkrio dvije tamne maglice, B92 i B93 u južnom dijelu M24. Na priloženoj fotografiji te tamne maglice se mogu vidjeti kao crni oblaci na dnu fotografije.

## Amaterska promatranja
Messier 24 moguće je vidjeti golim okom u tamnijim noćima kao sjajan oblak u Mliječnoj Stazi. Pogled dvogledom je impresivan jer su zvijezde veoma gusto smještene i u jednom vidnom polju se može naći preko 1,000 zvijezda. Za promatranje se još preporučaju manji teleskopi zbog malog povećanja i velikih vidnih polja. Vlasnici većih teleskopa mogu pokušati pronaći NGC 6603 ili jednu od tamnih maglica.
Messier 25

**Messier 25** (M25 ili IC 4725) je Otvoreni skup kojeg je otkrio Philippe Loys de Chéseaux. 1746. godine. Charles Messier dodao ga je u svoj katalog 1764. godine. Zanimljivost je da ga John Herschel nije uključio u svoj katalog. Zato danas M25 nije dio NGC kataloga već je kasnije unešen u IC katalog.

## Svojstva
M25 nalazi se u zviježđu Strijelac na udaljenosti od 2,000 ly. Prividni promjer skupa je 32' ili 18 ly u stvarnosti. Procjene o broju zvijezda u skupu se kreću od 86 do 601. Mogući uzrok nesporazuma je blizina ravnine Mliječne staze.

Dvije divovske zvijezde spektralnog tipa M i G prividno se nalaze u skupu. Od njih, samo je zvijezda G tipa član skupa. Skup sadrži i promjenjivu zvijezdu U Sagitarii koja pripada u Delta Cefeide. Njen period promjene sjaja iznosi 6.74 dana. Prisustvo zvijezde tipa Delte Cefej nam govori da skup nije veoma mlad. Starost skupa je procijenjena na 90 milijuna godina. Zvijezda U Sagitarii pomogla je pri određivanju udaljenosti skupa.

## Amaterska promatranja
Prividni sjaj skupa je +4.6 magnituda i s tamnih lokacija u noćima bez mjesečine, moguće ga je vidjeti golim okom. M25 se može vidjeti i uz pomoć najjednostavnijih optičkih pomagala. Pri promatranju teleskopom, ističe se središnja nakupina zvijezda. Preporuča se korištenje teleskopa s velikim vidnim poljem.
Messier 18

**Messier 18** (M18 ili NGC 6613) je otvoreni skup smješten između Maglice Omega i Messiera 24. Otkrio ga je Charles Messier 3. lipnja 1764. godine.

## Svojstva
Messier 18 je siromašan otvoreni skup. Udaljenost mu je procijenjena na 4,900 ly. Sastoji se od 20 zvijezda koje se protežu na prostoru od 17 ly.

Skup je relativno mlad, tek mu je 32 milijuna godina.

## Amaterska promatranja
Messier 18 se najbolje može vidjeti na malom povećanju u manjem teleskopu. Kroz teleskop od 200 mm može se vidjeti 20 zvijezda rasutih na pozadini Mliječne staze. U dvogledu se može vidjeti kao mutna zvijezda među mnogobrojnim zvijezdama.
Messier 19

**Messier 19** (M19 ili NGC 6273) je kuglasti skup kojeg je otkrio Charles Messier 5. lipnja 1764. godine u zviježđu Zmijonosac. William Herschel je prvi koji ga je mogao razdvojiti u zvijezde 1784. godine.

## Svojstva
Messier 19 je najeliptičniji poznati kuglasti skup. Uzrok ovome je blizina središtu Mliječne staze koji na skup djeluje plimnim silama. Od nas je udaljen 28,000 ly ali samo 5,200 ly od središta Mliječne staze. M10 se od nas udaljava brzinom od 146&nbsp;km/s.

Messier 19 je poprilično gust i bogat skup. Jezgra skupa pripada među gušće jezgre kuglastih skupova. Njegov prividni promjer na nebu je 17' što iznosi 140 ly u stvarnosti.

Najsjajnije zvijezde skupa su +14. magnitude,a prosječan sjaj zvijezda na glavnom nizu je +15.3 magnitude. U skupu su pronađene samo 4 promjenjive zvijezde tipa RR Lyrae.

## Amaterska promatranja
Prividni sjaj skupa je +7.2 magnitude što znači da ga je moguće vidjeti u dvogledu. Nažalost, njegova velika južna deklinacija ograničavajući je faktor u promatranju iz Hrvatske. Teleskop od 200&nbsp;mm samo će pokazati naznake sjajnijih zvijezda.

## Vanjske veze
Skica M19
Bodečnjak

**Bodečnjak** (*Scorpaena maderensis*) riba je iz porodice bodeljki - Scorpaenidae. Kod nas se još naziva i **mali bodečnjak**. Ovo je mala riba, veličine do 150 grama (najveći primjerak uhvaćen je imao 14 cm). Boja mu je crvenkastosmeđa s nekoliko tamnijih pojasa po tijelu, ovisno o bojama i obliku dna okoline . Živi na kamenitom terenu, na dubinama, od 20-40 m , gdje je vrstan grabežljivac koji se hrani manjim životinjicama i ribama. Kao i većina riba iz svoje porodice i ova riba ima otrovan ubod, vrlo bolan. Kod nas je najčešći na južnom Jadranu. Iako je jestiva, zbog svoje veličine i velikog broja sitnih drača, nema značajniju ulogu u prehrani.

Ova vrsta živi na istočnom dijelu Atlantika,od Gibraltara do Senegala, te oko otoka u Atlantiku (Madeira, Azori i Kanari) kao i na nekim dijelovima Mediterana.

## Izvori

## Vanjske veze
Luca Signorelli

**Luca Signorelli** (cca. 1445 – 16. oktobar 1523) bio je italijanski renesansni slikar poznat po crtačkoj vještini i korištenju perspektive. Velika freska *Posljednji sud* (1499–1503) u Katedrali u Orvietu se smatra njegovim remek-djelom.

## Literatura
* Gilbert, Creighton, *[http://www.psupress.psu.edu/books/titles/0-271-02140-3.html How Fra Angelico and Signorelli Saw the End of the World]*, Penn State Press, 2002 .
* Riess, Jonathan B. The Renaissance Antichrist: Luca Signorelli’s Orvieto Frescoes, Princeton: Princeton University Press, 1995.

## Vanjske veze

* Luca Signorelli by Maud Cruttwell
Posljednja večera

**Posljednja večera** ili **tajna večera** (latinski: *Coena Domini*) je oproštajna večera koju je Isus blagovao sa svojim apostolima uoči muke u Jeruzalemu. Isus je tada ustanovio euharistiju, koju kršćani slave u svetoj misi.

Kao motiv u likovnim umjetnostima javlja se još u ranokršćanskim katakombama (freske), bizantskim mozaicima, te romaničkim i gotičkim reljefima. Izrazito popularan u renesansi i baroku.

## Najpoznatije posljednje večere

* Posljednja večera (Leonardo)
* Posljednja večera (Tintoretto)
* Posljednja večera (Veronese)
* Posljednja večera

## Poveznice

* Novi zavjet

## Vanjske veze
* Teološki značaj Posljednje večere (engl.)
* ''Posljednja večera'' od 7 autora (engl.)