Slikarstvo romantizma

**Slikarstvo [[romantizam|romantizma]]**, slično kao i u književnosti, javlja se kao reakcija na neoklasicizam koji je svojom poetikom sputavao punu slobodu individualnog stvaralaštva. Romantičari ponajprije naglašavaju slobodu i razmah mašte, a izvorišta svojim temama traže prvenstveno u legendarnim i povijesnim događajima te, nerijetko, i u narodnom pjesništvu. To vrijedi i za romantičarske slikare, koji posebnu pozornost pridaju oblikovanju kompozicije i patetičnom izrazu, naglašenom koloritu te uočljivom kontrastiranju.

## Razvoj i karakteristike

Na godišnjoj izložbi *Kraljevske akademije u Londonu* 1781. god. švicarski slikar Johann Heinrich Füssli (1741.-1825.) izložio je svoje platno *[[Noćna mora]]*. Radilo se o prvoj verziji slike koju je naslikao u još pet varijanti, a u kojoj otkriva svoju veliku opčinjenost svijetom snova. Slika prikazuje djevojku koja spava i fantastično demonsko stvorenje iz noćnih mora, incubusa, koji sjedi iznad nje. Iza zastora proviruje i glava kobile (engleski *mare* u *nightmare* – noćna mora) bijelih očiju na kojoj je prema engleskim narodnim vjerovanjima demon incubus dolazio noću svojim žrtvama.

Francuski umjetnik Jean-Louis-Théodore Géricault (1791.-1824.) je utjelovljenje tipičnog romantičarskog slikara, ljubitelja poremećenosti, asocijalnoga, društveno prokletoga. Slikao je mračne teme, poput glava osuđenika na giljotinu ili portrete bolesnika u duševnim bolnicama, ali njegova najslavnija slika je *[[Splav Meduza]]* na kojoj su prikazani očajni brodolomnici koji su bili primorani pribjeći kanibalizmu da bi preživjeli. Prema Géricaultu, zadatak umjetnosti nije utješiti ljudski duh, već ga protresti i šokirati.

Antoine-Jean Gros (1771.-1835.) i J. A. D. Ingres su bili učenici velikog slikara neoklasicizma - J. L. Davida, no iako su slijedili svog učitelja, kod njih se osjetila težnja romantičarskoj dramatičnosti i egzotičnosti boja. Od 1824. godine Ingres se slijedećih 25 godina sukobljavao s jednim slikarom koji je predstavljao pravi romantizam – Eugène Delacroix. Delacroix je postao najveći neobarokni slikar romantizma. Njegova slika *[[Pokolj na Hiosu (slika)|Pokolj na Hiosu]]* (1822.-24.) je inspirirana stvarnim događajem – grčkim ratom za neovisnost od Turaka, na koji je cijela Evropa gledala sa simpatijama. Međutim, Delacroix je više težio za "poetskom istinom" nego da prikaže stvaran događaj. Nepovezanost prvog plana s dramatičnim kontrastima svjetlosti i sjene i blistave širine pejzaža u pozadini izgledaju krajnje nestvarno. Na njoj se vidi slikareva očaranost dalekim istokom koja je romantičarski element. Njegova kasnija slika *Grčka izdiše na ruševinama Misolungija* je slika pokolja svedena na ono što je bitno: mrtvi grčki ratnik, Maur koji likuje i nezaštićena djevojka kao mučenik. Delacroix je emocionalnost postizao razigranim energičnim potezima.

Uz Delacroixa značajni francuski slikari su još i Camille Corot (1796.-­1875.), slikar poetičnih pejzaža, te Jean Francois Millet (1815.-1875.), koji u pejzaž uvodi i likove seljaka, drvosječa, pastira, otvarajući tako vrata realističkom slikarstvu.

Slika *[[Posjednji Romeov poljubac Juliji]]* talijanskog slikara Francesca Hayeza (1791.-1882.) nadahnuta je tragičnom pričom Shakespeareovih ljubavnika. Slika je postala jedno od najpoznatijih djela talijanskog romantizma zahvaljujući i brojnim reprodukcijama u bakrorezima, minijaturi, keramici i kameju.

Umjetnik koji je najviše utjecao na Delacroixa bio je španjolski slikar Francisco Goya (1746.-1828.). Ovaj genij je započeo slikati u tradiciji Rubensovog baroka i rokokoa, ali je brzo iznašao svoj stil koji je bio Rembrandtovski emocionalan s mekanim rasprostiranjem svjetla kao u rokokou. Kad je Napoleonova vojska okupirala Španjolsku 1808. g., divljačko ponašanje francuskih trupa izazvalo je žestoki otpor naroda. Jedan od odraza tih mučnih doživljaja je i Goyina slika *[[Treći maj 1808.]]* Slika predstavlja pogubljenje grupe madridskih građana i na njoj je širokim potezima kista postignut neviđen kontrast blještavog kolorita i dramatične noćne svjetlosti koji kao da ističe posljednji krik slobode umirućih. S vidovitošću genija, Goya je stvorio sliku koja je postala užasan simbol vjekova koji slijede.

Najreprezentativniji slikar romantizma u Njemačkoj bio je Caspar David Friedrich (1774.-1839.) koji je naslikao brojne slike u kojima je u središtu veličanstvena, skoro nestvarna, priroda, a ne ljudi koji su prema njoj zanemarivi. To je najočitije na njegovoj slici *[[Polarno more]]* na kojoj je krma broda utonula u zaleđeno more. Slikar je nadahnuće pronašao u neuspješnoj ekspediciji Edwarda Williama Parryja na Sjevernom polu (1819.-1820.) s brodovima "Hecla" i "Griper". Slika je prvi put izložena 1824. na *[[Prag|Praškoj]] akademiji*, a publika i kritika ocijenili su je suviše nerealističnom.

Romantičarska ljubav prema prirodi je uvelike povećala ljubav prema pejzažu kao slikarskom motivu. Najveće domete romantičarskog pejzaža vidimo u djelima francuske Barbizonske škole i djelima Engleza Johna Constablea (1776.-1837.) i Williama Turnera (1775.-1851.). Dok je barbizonska škola pristupala pejzažu s ljubavlju, ali na distanciran – znanstveni način, Turner je svoje pejzaže napunio romantičarskim uzbuđenjem s jakim efektima i odvažnom uporabom boje. Bio je majstor atmosferskih efekata, a posebno svjetla u kojemu se oblici tope jedan u drugi. Kod njega kretanje svjetlosti i njezinih odbljesaka je puno važnije od arhitektonskih formi i elemenata prirode. Postao je jedan od najvećih inspiracija impresionizma, prvog modernog stila.

Još jedan Francuz, Honoré Daumier (1808.-1879.), je slikar koji je poznatiji po svojim satiričnim političkim karikaturama u novinama. U svojim slikama s romantičkim temama razvio je smjeli osobni stil u kojemu likovi posjeduju snažnu kiparsku jednostavnost (npr. platna i crteži s pustolovinama Don Kihota).


Datoteka:Francesco_Hayez_008e.jpg|Francesco Hayez, *[[Poljubac]]*, 1859., ulje na platnu, 110 × 88&nbsp;cm, Brera, Milano
Datoteka:Constable Salisbury meadows.jpg|John Constable, *[[Katedrala u Salisburyju]] s dugom*, 1824., ulje na platnu, 87,6 × 111,8&nbsp;cm, Viktorijin i Albertov muzej, London
Datoteka:La Liberté guidant le peuple - Eugène Delacroix - Musée du Louvre Peintures RF 129 - après restauration 2024.jpg|Eugene Delacroix, *[[Sloboda vodi narod]]*, 1830., ulje na platnu, 259 × 323&nbsp;cm, Louvre, Pariz
Datoteka:Slave-ship.jpg|William Turner, *[[Brod s robljem]]*, 1840., ulje na platnu, 90.8 x 122.6&nbsp;cm, Muzej umjetnosti, Boston
Datoteka:Caspar_David_Friedrich_-_Das_Eismeer_-_Hamburger_Kunsthalle_-_02.jpg|Caspar David Friedrich, *[[Polarno more]]*, 1824., ulje na platnu, 126.9 × 96.7&nbsp;cm, Kunsthalle, Hamburg


## Ostali znameniti romantičarski slikari

* Francuska: Anne-Louis Girodet de Roussy-Trioson, Pierre-Henri Révoil, Fleury-François Richard, Paul Delaroche
* Norveška: Hans Gude
* Njemačka: Philipp Otto Runge
* Švedska: Johan Christian Dahl
* Rusija: Orest Adamovič Kiprenski, Vasilij Andrejevič Tropinin, Ivan Konstantinovič Ajvazovski
* SAD: Emanuel Leutze, Škola Hudson River (Thomas Cole, Albert Bierstadt i Frederic Edwin Church)
* Ujedinjeno Kraljevstvo: William Blake, Samuel Palmer, Richard Parkes Bonington, John Martin i dr.

## Reference

* Jean Clay, *Le Romantisme*, Hachette Réalités, Pariz, 1980., str. 319. 

## Vanjske veze

* ROMANTIZAM u književnosti
* Slavenski romantizam