Evropski prostor visokog obrazovanja

**Evropski prostor visokog obrazovanja** je inicijativa formalno pokrenuta 12. marta 2010. godine na Ministarskoj konferenciji u Budimpešti i Beču u povodu 10 godina od pokretanja Bolonjskog procesa.

Glavni cilj Bolonjskog procesa, formulisan u Bolonjskoj deklaraciji, bio je da se oformi evropski prostor visokog obrazovanja kroz stvaranje uporedivih, kompatibilnih i koherentnih sistema visokog obrazovanja u Evropi. *Deklaracijom iz Budimpešte i Beča* formalno je i stvoren Evropski prostor visokog obrazovanja.

Evropski prostor visokog obrazovanja je vrlo široka inicijativa otvorena za sve države na kontinentu, a ne samo za države koje su članice Evropska unija. Jedan od ciljeva kreatora inicijative je bio i da se intenzivira saradnja među institucijama visokog obrazovanja širom kontinenta kao i da se omogući akademsku mobilnost za studente i akademske delatnike. Cilje je bio i osnaživanje međunarodne konkurentnosti evropskih univerziteta u odnosu na univerzitete u drugim delovima sveta.

Ukupno 48 zemalja je deo Evropskog prostora visokog obrazovanja, uključujući i države kao što su Rusija, Turska, Azerbejdžan, Armenija, Gruzija, Kazahstan, ostale evropske zemlje bivšeg Sovjetskog Saveza, sve zemlje članice EU, zemlje Zapadnog Balkana, zemlje članice EFTA-e, Andora, Vatikan i Grenland kao deo Danske. San Marino i Monako, iako članice Saveta Evrope, nisu deo Evropskog prostora visokog obrazovanja iako u njemu načelno mogu da učestvuju. Kandidature nečlanica Saveta Evrope za sudelovanje u zajedničkom prostoru, a koje su došle od strane Izraela, Kirgistana, Kosova i Turske Republike Severni Cipar, su odbijene. Nemačka zajednica u Belgiji odlučila je ostati van procesa zbog nepostojanja institucija visokog obrazovanja pod njezinom jurisdikcijom.

Prva inicijativa za stvaranje zajedničkog prostora došla je 1998. godine od strane vlada Nemačke, Francuske, Italije i Ujedinjenog Kraljevstva koje su te godine potpisale takozvanu *Deklaraciju iz Sorbonne*, da bi iduće godine započelo i stvaranje zajedničkog kontinentalnog prostora.

## Zemlje učesnice

*Nemačka (1999)
*Austrija (1999)
*Belgija (1999)
*Bugarska (1999)
*Danska (1999)
*Slovačka (1999)
*Slovenija (1999)
*Španija (1999)
*Estonija (1999)
*Finska (1999)
*Francuska (1999)
*Grčka (1999)
*Mađarska (1999)
*Irska (1999)
*Island (1999)
*Italija (1999)
*Letonija (1999)
*Litva (1999)
*Luksemburg (1999)
*Malta (1999)
*Norveška (1999)
*Holandija (1999)
*Poljska (1999)
*Portugal (1999)
*Ujedinjeno Kraljevstvo (1999)
*Češka (1999)
*Rumunija (1999)
*Švedska (1999)
*Švajcarska (1999)
*Hrvatska (2001)
*Cipar (2001)
*Lihtenštajn (2001)
*Turska (2001)
*Albanija (2003)
*Andora (2003)
*Bosna i Hercegovina (2003)
*Rusija (2003)
*Vatikan (2003)
*Srbija (2003)
*Republika Makedonija (2003)
*Armenija (2005)
*Azerbejdžan (2005)
*Gruzija (2005)
*Moldavija (2005)
*Ukrajina (2005)
*Crna Gora (2007)
*Kazahstan (2010)
*Belorusija (2015)

## Ministarske konferencije
Prva ministarska konferencija u procesu stvaranja zajedničkog prostora bila je Konferencija u Sorboni koja je rezultirala istoimenom deklaracijom iz 1998. godine. 1999. godine potpisana je Bolonjska deklaracija koju je od zemalja bivše Jugoslavije u tome trenutku potpisala jedino Slovenija. Zaključni *Communiqué* ili Izjava iz Praga iz 2001. povećao je broj članica na 33 među kojima je bila i Hrvatska. Sledeća ministarska konferencija održana je 2003. godine u Berlinu na kojoj je broj članica povećan na 40, među kojima su bile i Bosna i Hercegovina, Republika Makedonija i Srbija i Crna Gora (čije je članstvo nakon prestanka postojanja državne zajednice Srbija nasledila sukcesijom). Konferencija 2005. godine rezultirala je Izjavom iz Bergena koja je isticala važnost dostupnosti visokog obrazovanja i osnaživanja atraktivnosti evropskog obrazovnog sistema u drugim delovima sveta. Izjava sa Konferencije iz Londona povećala je broj zemalja članica na 46 primanjem Crne Gore. 2009. održana je i konferencija u povodu 10 godina procesa koja je rezultirala Deklaracijom o Bolonjskim politikama kao i Izjavom iz Louvain-la-Neuve-a koje su dale smernice za sledećih deset godina i za dovršetak Bolonjskog procesa. Procedura predsedanja procesom je izmenjena. Dok je do tada proces vodila zemlja koja bi u tome trenutku predsedavala i Evropskom unijom, od 2009. dve su zemlje za to bile zadužene, jedna članica EU i jedna nečlanica idući abecednim redom. 2010. godine Deklaracijom iz Budimpešte i Beča formalno je i stvoren Evropski prostor visokog obrazovanja. Iste godine Kazahstan je postao deo prostora. Nakon ove deklaracije donešena je i strategija razvoja do 2020. godine. 2012. ministarska konferencija organizovana je u Bukureštu.

## Reference

## Povezano
*ERASMUS
*Asocijacija univerziteta Evrope

## Vanjske veze
*Priredio Bojan Komnenović. ''Evropski prostor nauke, istraživanja i visokog obrazovanja: Mogućnosti Srbije i Crne Gore''. Alternativna akademska obrazovna mreža. Beograd. Avgust 2005.
*Bolonjski proces i Europski prostor visokog obrazovanja. (Europska komisija).