open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Miroslav Pantić

**Miroslav Pantić** (Svilajnac, 9. jul 1926 — Beograd, 16. septembar 2011) je bio srpski istoričar književnosti, profesor Univerziteta u Beogradu i akademik SANU.

## Biografija
Rođen je u Svilajncu gde je završio osnovnu školu i gimnaziju. U periodu 1945–1949 studirao je srpski jezik na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu. Na istom fakultetu je doktorirao 1956. godine tezom „Sebastijan Slade-Dolči, dubrovački biograf XVIII veka“. Postao je docent 1957. godine na Filozofskom fakultetu, vanredni profesor 1962. godine i redovni 1970. na Filološkom fakultetu koji je u međuvremenu nastao izdvajanjem iz Filozofskog 1960. godine. U periodu 1972–1973 bio je upravnik Univerzitetske biblioteke „Svetozar Marković“ u Beogradu.

Za dopisnog člana SANU izabran je 1974, a za redovnog 1981. godine. Sekretar odeljenja jezika i književnosti SANU bio je od 1982. do 1994. godine. Generalni sekreta SANU bio je u periodu 1994–1998, a potpredsednik SANU za društvene nauke u periodu 1998–2003.

Dobitnik je više nagrada među kojima su: Sedmojulska nagrada (1988), Vukova nagrada (1991), Zlatni beočug (1999), Orden rada sa zlatnim vencem. Bio je počasni građanin Svilajnca i Despotovca. Njemu u čast održan je naučni skup 30. maja 2007. u Svilajncu i promovisan zbornik „Akademik Miroslav Pantić“.

Umro je 16. septembra 2011. u Beogradu i sahranjen 21. septembra u Svilajncu. U ime SANU od njega se oprostio Miro Vuksanović, a u ime Katedre za srpsku književnost Filološkog fakulteta u Beogradu Dušan Ivanić.

## Reference

## Vanjske veze

* Istorijska biblioteka: Miroslav Pantić 
* Miroslav Pantić: Herojska i neprebolna smrt braće Ribnikar opevana u srpskoj poeziji
Popova Luka

**Popova Luka** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Janjina, Dubrovačko-neretvanska županija. 

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 40 stanovnika te 16 obiteljskih kućanstava.


:

## Izvori
Duba Pelješka

**Duba Pelješka** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu općine Trpnja, Dubrovačko-neretvanska županija. Nalazi se na sjevernoj obali Pelješca i najzapadnije je naselje u općini Trpnju. Jedina cesta koja vodi do ovog naselja je lokalna cesta koja se odvaja od državne ceste D 415 kod Gornje Vrućice i prolazi kroz Donju Vrućicu.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 54 stanovnika te 28 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Od 1857. do 1961. iskazivano pod imenom Duba.

## Izvori

## Galerija slika

Datoteka:Crkva sv. Ante, Peliška Duba00832.JPG|crkva sv. Ante
Datoteka:Crkva sv. Margarite, Peliška Duba00880.JPG|crkva sv. Margarite
Datoteka:Lučica, Peliška Duba00868.JPG|Lučica
Datoteka:Plaža, Peliška Duba00860.JPG|Plaža
Donja Banda

**Donja Banda** naselje je u sastavu općine Orebić na poluotoku Pelješcu u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Sastoji se od nekoliko zaselaka: Prizdrina, Zakamenje, Županje selo, Zakotorac, Golubinica, Košarni do i Zagruda. Ovi su zaseoci povijesno značajni dio poluotoka sa crkvicama, grobljima, ilirskim gomilama te specifičnim načinom gradnje kuća.

## Geografija
Donja Banda se nalazi uz županijsku cestu koja vodi do mjesta Orebić (od Potomja do Mokala). Sastoji se od sedam zaseoka: Prizdrina, Zakamenje, Županje Selo, Zakotorac, Košarnji Do, Golubinica i Postup.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Donjoj Bandi u svim zaseocima obitava 170 stanovnika.

## Gospodarstvo
Mještani Donje Bande se bave poljodjelstvom i uzgojem čuvene sorte vinove loze Plavac mali od kojeg proizvode najkvalitetnija vrhunska vina Dingač, Postup i Plavac zaštićenog geografskog porijekla. U mjestu se nalazi poljoprivredna zadruga Postup.

## Reference

## Vanjske veze
* TZ Orebić - Donja Banda
Kučište

**Kučište** (lokalno i **Kučišće**), mjesto na poluotoku Pelješcu, u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

## Zemljopini položaj
Kućište se nalazi svega 5&nbsp;km zapadno od Orebića, u podnožju brda Svetog Ilije. Smješteno je uzduž obale Jadrana.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Kućištu obitavaju 204 stanovnika.

## Značajne osobe
* Ivan Krstelj (Kućište, 1867. - Viganj, 1949.), hrvatski pravaški političar, jedan od prvih sokolaša i starješina Hrvatskog sokola i Krešimirove župe u Šibeniku, narodni zastupnik u Dalmatinskom saboru u Zadru, 1918.-20. predsjednik privremene dalmatinske vlade u Zadru, prvi ministar vlade Kraljevine SHS, protivnik talijanske okupacije Dalmacije

## Gospodarstvo
Turizam je najrazvijenija grana gospodarstva. U mjestu postoji odmaralište Perna sa hotelskim kompleksom Komodor i auto-kampom te brojni privatni apartmani. Osim turizma, mještani se bave ribarstvom.

## Sport
Zbog svog položaja i stalnih ljetnih zapadnih vjetrova Pelješkog kanala između otoka Korčule i poluotoka Pelješca, Kućište je idealno mjesto za surfanje.

## Reference

## Vanjske veze

* TZ Orebić
Lovište

**Lovište** je naselje na poluotoku Pelješac u općini Orebić, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Geografija
Lovište je krajnje pelješko naselje, smješteno na samom zapadu poluotoka Pelješac, u prelijepoj uvali uz obalu Jadrana.

Područje Lovišta u odnosu na ostali dio Pelješca ima vrlo blagi reljef. Brda ne prelaze 200 nadmorske visine i blagih su padina.

## Historija

Lovište je osnovano sredinom 19. stoljeća od doseljenika sa područja otoka Hvara koji su između iseljavanja u Ameriku i odlaska na Pelješac odabrali ovo drugo. Tim stanovnicima su se kasnije pridruživali doseljenici iz Nakovane.
Prvi doseljenik u Lovištu (1878.) bio je Ante Visković iz hvarskog sela Gdinj.

## Klima
Zahvaljujući zemljopisnom položaju i karakteristikama reljefa, na predjelu Lovišta padaline su rijetke, a broj sunčanih sati jako velik. Prema nekim izvorima taj broj se penje i do 3000 sunčanih sati godišnje, što je više čak i od najsunčanijeg otoka Hvara.

## Flora i fauna
Najzastupljenija je mediteranska flora, šikare i makije te primorske crnogorične šume hrasta crnike i bora.

U akvatoriju uz obalu Lovišta mogu se naći naselja morske trave posidonije i zaštićena vrsta školjke periske koju se može naći isključivo u čistom moru.

Na zapadnom djelu poluotoka Pelješca, u području Lovišta, do sada je zabilježeno preko 100 vrsta ptica. Od ostalih životinjskih vrsta najpoznatije su čagalj (*lat. Canis aureus*), indijski mali mungos (*lat. Herpestes javanicus*), sivi puh (*lat. Myoxus glis*), zec (*lat. Lepus europaeus*), divlja svinja (*lat. Sus scrofa*), blavor (*lat. Pseudopus apus*), crni kos (*lat. Turdus merula*), žaba zelena krastača (*lat. Bufo viridis*), sredozemni galeb (*lat. Larus audouinii*) te sova ušara (*lat. Bubo bubo*).

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2021. godine u Lovištu u 75 domaćinstava obitavaju 189 stanovnika, uglavnom Hrvata katolika.

## Gospodarstvo
Zahvaljujući povoljnoj klimi i velikom broju sunčanih sati, Lovište ima dugačku tradiciju turizma koja datira još od 1935. godine kada su prvi turisti došli u ovaj kraj. U Lovištu se danas mogu naći brojni obiteljski pansioni, auto-kampovi, restorani, konobe i barovi.

Osim turizma, mještani se bave i ribarstvom te uzgojem maslina i proizvodnjom maslinovog ulja. Oko naselja postoje brojni maslinici sa preko 10.000 stabala masline.

## Obrazovanje
S obzirom da u naselju trenutno obitava petnaestak djece predškolskog uzrasta, a zbog povećanog broja mladih se očekuje daljnji prirodni rast mjesta, u Lovištu je predviđena gradnja osnovne škole zbog čega su izrađeni idejni projekti.

## Reference

## Vanjske veze
* Lovište - Pelješac
* Plan i program razvoja Lovišta
Oskorušno

**Oskorušno** je naselje u općini Orebić na poluotoku Pelješac u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

## Geografija
Naselje se nalazi u unutrašnjosti središnjeg dijela poluotoka Pelješca, 10&nbsp;km sjeverozapadno od Janjine uz lokalnu prometnicu koja prolazi uzduž poluotoka.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Oskorušnom u 43 domaćinstva obitava 126 stanovnika.

## Gospodarstvo

Mještani naselja se bave uzgojem vinove loze, poljodjelstvom, stočarstvom te u zadnje vrijeme seoskim turizmom.

## Reference

## Vanjske veze
* TZ Orebić - Oskorušno
Pijavičino

**Pijavičino** je naseljeno mjesto općine Orebić na poluotoku Pelješac, u sastavu Dubrovačko-neretvanske županije.

## Geografija
Naselje se nalazi na rubnom dijelu *Župe Pelješke*, uz glavnu pelješku prometnicu, u plodnoj kotlini podno okolnih brda, između Potomja na jugozapadu i Janjine na istoku.

## Historija

Na istaknutom dijelu naselja u prošlosti se nalazio vlastelinski ljetnikovac od kojega je ostala samo crkvica Svete Katarine.

U naselju se također nalazi i Zlatarićeva kula, boravište u kojem su živjeli plemići i obrambena utvrda koju je 1625. godine podignuo plemić Cvijeto Zlatarić. Na utvrdi je i danas vidljiv natpis: "Podiže sebi i potomcima iz ljubavi prema zelenim gajevima".

## Stanovništvo
Prema popisu stanovnika iz 2001. godine u Pijavičinom su u 60 domaćinstava obitavala 143 stanovnika.

## Gospodarstvo
Plodna kotlina u Pijavičinom, obronci u području Dingača koji su dijelom u vlasništvu mještana Pijavičinog te odgovarajuća klima pogodni su uvjeti za uzgoj vinove loze, plemenite sorte *Plavac mali*, pa se mještani bave vinogradarstvom i proizvodnjom čuvenih vrhunskih peljeških vina Dingač, Postup i Plavac sa zaštićenim geografskim podrijetlom.

Osim vinogradarstva mještani se također bave poljodjelstvom, a u manjoj mjeri i turizmom.

## Reference

## Vanjske veze

* TZ Orebić - Pijavičino
Podgorje (Orebić)

**Podgorje** je naselje na poluotoku Pelješac u općini Orebić, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Geografija
Naselje se nalazi oko 2&nbsp;km sjeverozapadno od Orebića, u podnožju 961 m visokog brda Sveti Ilija, iznad prometnice prema naselju Viganj.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Podgorju obitava 156 stanovnika.

## Znamenitosti
Na brijegu iznad naselja nalazila se prostrana utvrda, danas arheološki spomenik, čiji su zidovi, posebice sa sjeverne strane, dobro sačuvani. Položaj, tlocrt i konstrukcija ove utvrde dovode do zaključka da je nastala u kasno antičko vrijeme.

## Gospodarstvo
Mještani naselja se bave turizmom i poljodjelstvom.

## Reference
22. dodjela Oscara

**22. dodjela Oscara** je održana 23. marta 1950. u dvorani RKO Pantages Theatre u Los Angelesu. Na njoj je losanđeleska Akademija odala priznanje najboljim filmskim ostvarenjima premijerno prikazanim u periodu od 1. januara do 31. decembra 1949. godine. Vodilo ju je glumac Paul Douglas.

Nominalni pobjednik večeri je sa glavnom nagradom bila je politička drama *[[All the King's Men (1949 film)|All the King's Men]]*, iako je najveći broj Oscara osvojila melodrama *[[The Heiress]]* - 4 od 8 od kojih je bila nominirana. Historičarima je dodjela najzanimljivija kao posljednja prilikom koje su svi filmovi nominirani za glavnu nagradu bili napravljeni u crno-bijeloj tehnici.

## Nagrade

Pobjednici su navedeni prvi i označeni **podebljanim slovima**.

### Počasni Oscari
* Fred Astaire
* Cecil B. DeMille
* Jean Hersholt

### Najbolji film na stranom jeziku
* *[[The Bicycle Thief]]* (Italija)

### Omladinski Oscar
* Bobby Driscoll

### Najavljivači nagrada
* June Allyson i Dick Powell (fotografija)
* Anne Baxter i John Hodiak (nagrade za kratke filmove)
* Charles Brackett (Počasni Oscar za Cecila B. DeMillea)
* James Cagney (najbolji film)
* Peggy Dow i Joanne Dru (kostimografija)
* Jose Ferrer (naučne i tehničke nagrade)
* Barbara Hale i Ruth Roman (scenografija)
* James Hilton (scenarističke nagrade)
* John Lund (snimanje zvuka)
* Ida Lupino (režija)
* Ray Milland (najbolja sporedna glumica)
* George Murphy (nagrade za dokumentarne filmove)
* Patricia Neal (specijalni efekti)
* Donald O'Connor (Omladinski Oscar za Bobbyja Driscolla)
* Cole Porter (muzičke nagrade)
* Micheline Presle (najbolji film na stranom jeziku)
* Ronald Reagan (Počasni Oscar za Jeana Hersholta)
* Mark Robson (montaža)
* Ginger Rogers (Počasni Oscar za Freda Astairea)
* James Stewart (najbolja glumica)
* Claire Trevor (najbolji sporedni glumac)
* Jane Wyman (najbolji glumac)

### Izvođači
* Gene Autry
* Ann Blyth
* Arlene Dahl, Betty Garrett, Ricardo Montalban i Red Skelton ("Baby, It's Cold Outside" iz filma *[[Neptune's Daughter (1949 film)|Neptune's Daughter]]*)
* Dean Martin
* Smilin' Jack Smith

### Višestruke nominacije i nagrade

Ovi filmovi su imali višestruke nominacije:

* *8 nominacija:* *The Heiress*
* *7 nominacija:* *All the King's Men*, *Come to the Stable*
* *6 nominacija:* *Battleground*, *Champion*
* *4 nominacija:* *Sands of Iwo Jima*, *Twelve O'Clock High*
* *3 nominacije:* *Jolson Sings Again*, *A Letter to Three Wives*, *Pinky*
* *2 nominacije:* *Adventures of Don Juan* *The Fallen Idol*, *Little Women*, *My Foolish Heart*, *Prince of Foxes*

Ovi filmovi su osvojil više nagrada.

* *4 pobjede:* *The Heiress*
* *3 pobjede:* *All the King's Men
* *2 pobjede:* *Battleground*, *A Letter to Three Wives*, *Twelve O'Clock High''

## Reference
Stankovići (Orebić)

**Stankovići** su naselje na poluotoku Pelješac u općini Orebić, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Zemljopisno položaj
Naselje se nalazi uz regionalnu Pelješku cestu Ston - Orebić, neposredno prije i istočno od Orebića. Do sela se stiže odvojkom ceste.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovnika iz 2001. godine u Stankovićima obitava 201 stanovnik.

## Znamenitosti
Istočno od Stankovića se nalazi srednjovjekovna crkvica sv. Jurja s mjesnim grobljem.

## Gospodarstvo
Gospodarstvo ovog naselja se zasniva na turizmu.

## Izvori
Trstenik (Orebić)

**Trstenik** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Orebić.

## Geografija
Nalazi se na poluotoku Pelješac, u pitomoj uvali Žuljana podno pelješke ceste.

## Historija
Iznad Trstenika, na brdu Ćućin (616 metara) nalazi se jedno od nalazišta iz kamenog doba. Tamo su u Prnčevoj spilji pronađene kamene sjekire, vjerojatno iz doba neolita što je dokaz da je ovaj kraj naseljen još od kamenog doba.
 
## Gospodarstvo
Stanovnici Trstenika se uglavnom bave turizmom, ugostiteljstvom i ribarstvom, a jedna od najrazvijenijih grana gospodarstva je vinogradarstvo i proizvodnja vina. Na padinama oko Trstenika se uzgaja poznata sorta grožđa Plavac mali od koje se proizvodi isotimeno vino kao i čuveni Dingač, sortno crno vino zaštićenog geografskog podrijetla te Postup, također visoko kvalitetno sortno crno vino.

Naselje je od trajektnog pristaništa Trpanj udaljeno 20-ak kilometara. U Trsteniku postoji pristanište za manje brodove, lijepa šljunčana plaža i sidrište koje je nesigurno za južnih vjetrova. Do prije nekoliko godina, tijekom ljetnih mjeseci, Trstenik je trajektom bio povezan s lukom Polače na otoku Mljetu, ali je zbog neisplativosti ukinuta.

## Stanovništvo
Trstenik u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 97 stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Putopisi Hrvatska
Viganj

**Viganj** je mjesto na poluotoku Pelješcu, pripada općini Orebić u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

## Geografija

Viganj je smješten u prostranoj uvali zapadno od rta Sveti Liberan. Mjesto je duge pomorske tradicije, u njemu postoji voćnjak i botanički vrt gdje uspijevaju voćke i biljke koje su donijeli pelješki pomorci.

Iznad Vignja se nalaze zaseoci Basina, Kovačevići, Kraljevića selo, Šapetino selo, Podac i Dol. Na vrhu Sveti Ivan, gdje se nedaleko od puta nalazi i stara crkvica, a ispod nje ostaci topničkog položaj austro-ugarske mornarice. Na tom mjestu završava Pelješki kanal.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Vignju u 120 domaćinstava obitavaju 322 stanovnika.

## Sport
* Vaterpolski klub KVAŠK
* Klub sportova na moru i tehničke kulture "Bofor"

## Značajne osobe
* Pijale paša, otomanski admiral iz 16.st.

## Reference

## Vanjske veze
* Turistička zajednica općine Orebić
Boljenovići

**Boljenovići** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 94 stanovnika te 27 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Pojedinih godina iskazivano pod imenom Boljenović. U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Metohija.

## Značajne osobe
* Nick Burley (Nicholas Barovich), američki boksač golim šakama, prvak teritorija Yukona 1902.
* Mato Franković, predsjednik dubrovačkog HDZ-a (kandidat iz gradonačelnika)

## Reference
Brijesta

**Brijesta** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 78 stanovnika te 29 obiteljskih kućanstava.

## Gospodarstvo

Gospodarstvo Brijeste se zasniva na turizmu, poljodjelstvu te ribarstvu. Mjesto je postalo poznato po gradnji Pelješkog mosta jer će kroz Brijestu biti spojna cesta koja će mostom voditi na drugu obalu Malostnoskog zaljeva do mjesta Komarna. Gradnja mosta uvelike će pridonijeti gospodarskom razvoju Brijeste.


:

## Reference

## Vanjske veze
Podobuče

**Podobuče** je uvala i naselje na poluotoku Pelješac, u općini Orebić.

## Geografija
Naselje se nalazi u pitomoj uvali na južnoj strani Pelješca uz obalu Jadrana.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Podobuču obitava 35 stanovnika.

## Gospodarstvo
Područje gdje se nalazi uvala i naselje Podobuče je poznato po uzgoju vinove loze i proizvodnji vrhunskih peljeških vina. Vina sa poluotoka Pelješac su svjetski poznata i svrstana u vina visoke kakvoće, pa se shodno tome stanovnici Podobuča uglavnom bave vinogradarstvom, ali ujedno i turizmom te ribolovom.

## Reference

## Vanjske veze
* Poluotok Pelješac
Potomje

**Potomje** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Orebić.

## Geografija
Potomje je staro naselje smješteno u središnjem dijelu Pelješke Župe na 300m nadmorske visine, 2,5&nbsp;km udaljeno od mora, 15&nbsp;km jugoistočno od Orebića.

## Zanimljivosti
Zbog lakšeg pristupa južnim, s pučinom suočenim padinama iz Potomja je probijen 400 m dugi tunel koji je i izvanredna turistička atrakcija. Izlaskom iz tunela cesta vodi do naselja na obali, desno do Potočine, a lijevo u Borak.

## Gospodarstvo
 
Smješteno u zapadnom dijelu vinorodnoga područja Dingač, Potomje je središte proizvodnje najboljih crnih vina Hrvatske (Dingač, Postup, Plavac). Stanovništvo se bavi uzgojem vinove loze, poljodjelstvom i proizvodnjom čuvenih vina zaštićenog geografskog podrijetla.

## Historija
Zbog lakšeg pristupa južnim, s pučinom suočenim padinama 1976. g. iz Potomja je probijen 400 m. dug tunel.
Dok tunel još nije bio izgrađen ljudi su išli preko brda kako bi obrađivali vinovu lozu, masline i ostalo. Tada se teret (alat, grožđe, ostali plodovi...) nije mogao lako prenijeti ručno. U tim poslovima su pomagali magarci i mazge. Ti poslovi su bili veoma teški za ljude i za životinje, zato je bilo uobičajno na povratku u Potomje stati na vrhu brda. Na tom mjestu još i danas stoji kameni križ koji su Potomjani izgradili.
* U Potomju i bližoj okolici postoji 5 crkvi: Crkva sv. Petra u polju je na groblju Potomja je iz 14. stoljeća.

Crkva sv. Tome iznad Potomja dorađeno je djelo ranog baroka, sa tročlanom preslicom zvonika.

Crkva sv. Jurja nalazi se na istoimenom vrhu iznad Potomja.

Crkvica sv. Lucije u Potomju privatna je zavjetna kapela obitelji Šimunković, podignuta u 19. stoljeću uz dvorište njihove obiteljske kuće. Nad vitkim portalom je javni sat, a na vrhu portala metalni gloriet za zvono.

Crkva sv. Vida usred polja prema Kuni na malom je humku srednjovjekovnog groblja sa niskom poluvaljkastom apsidom romaničkog stila.

## Stanovništvo
Potomje uglavnom nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjedi, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 256 stanovnika.

## Sport
NK Grk Potomje - Nogometni klub koji se natječe u 2. županijskoj nogometnoj ligi. Osnovan je 1920. godine a ime je dobio po jednoj vrsti vinove loze, grku.

## Značajne osobe
* Rudimir Rudolf Roter, hrvatski novinar, prvi novinar Pravednik među narodima od svih , a pretpostavlja se i europskih novinara 
* Jasenka Roter Petrović, hrvatska pijanistica, kćer Rudimira Rudolfa Rotera

## Reference

## Vanjske veze
Dančanje

**Dančanje** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 31 stanovnika te 11 obiteljskih kućanstava.


:

## Značajne osobe
* Pero Tutavac Bilić, hrvatski publicist, pisac, prevoditelj i jezikoslovac.

## Reference
Duba Stonska

**Duba Stonska** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija. Nalazi se na sjevernoj obali Pelješca, u Malostonskom zaljevu. Do njega vodi županijska cesta 6231 7.5&nbsp;km od Stona.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 40 stanovnika te 19 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Od 1857. do 1931. iskazivano pod imenom Duba.

## Reference

## Vanjske veze
Hodilje

**Hodilje** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Ston.

## Geografija
Hodilje se nalazi na sjevernoj obali Pelješca u Malostonskom zaljevu, dva kilometra sjeverozapadno od Stona, nasuprot Otoku života. Do njega vodi županijska cesta 6231.

## Gospodarstvo
Stanovnici Hodilja se bave uzgojem školjki kamenica i dagnji te ribolovom i poljodjelstvom, a u manjoj mjeri i turizmom. Turističke kapacitete ovog mjesta čine tridesetak privatnih kuća i mali kamp.

## Stanovništvo
Hodilje u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 214 stanovnika.

Napomena: U 1981. smanjeno izdvajanjem dijela naselja koji je pripojen naselju Stupa općina Dubrovačko primorje. U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Luka.

## Reference

## Vanjske veze
Putniković

**Putniković** ili **Putnikovići** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija. 
## Položaj

Putniković se nalazi na cesti 414 između Dubrave i Ponikava na istoku
## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 105 stanovnika te 40 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Od 1880. do 1971. sadrži podatke za bivše naselje Prisoje koje je 1900., 1910. i 1948. iskazivano kao naselje.
## Vanjske veze

## Reference
Sparagovići

**Sparagovići** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 136 stanovnika te 42 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** U 1857., 1890., 1900. i 1948. iskazano pod imenom Sparagović. Od 1890. do 1971. sadrži podatke za bivše naselje Marići koje je 1900. i 1910. te od 1948. do 1971. iskazivano kao naselje.

## Reference
Tomislavovac

**Tomislavovac** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 112 stanovnika te 39 obiteljskih kućanstava.


:Iskazuje se pod imenom Tomislavac od 1948. kada je formirano iz dijelova naselja na koje se odnose podaci za ranije popise. U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Dubrava. Od 1857. do 1971. sadrži podatke za bivše naselje Kozo

## Reference
Mali Ston

**Mali Ston** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Ston.

## Geografija
Mali Ston leži u maloj, razvedenoj uvali Malostonskog zaljeva, 2&nbsp;km sjeveroistočno od Stona, tik uz pelješku cestu i na padinama Bartolomije.

## Naziv
Mjesto je dobilo naziv po najbližem mjestu s kojim graniči, Stonu.

## Historija

Naselje su u 14. stoljeću osnovali Dubrovčani, koji su sagradili zidine pravokutnog oblika oko naselja s kopnene i s morske strane. Na južnoj strani u 14. stoljeću započeta je gradnja tvrđave sa pet kula nazvane Koruna. Od tvrđave se proteže Veliki zid s odvojkom do tvrđave Podzvizd sagrađen u obrambene svrhe u 14. stoljeću. Zid je dugačak 5,5&nbsp;km i ojačan je sa 40 kula i 7 stražarnica. Impresivna duljina zida razlog je što je on u svijetu poznat kao 'europski kineski zid'. U sredini naselja nalazi se crkva također iz 14. stoljeća. Gradnja zidina je dovršena 1359. godine.

Malostonska luka je građena u 15. stoljeću po uzoru na dubrovačku staru gradsku luku, pa je valobran sagrađen u moru ispred luke, jednako kao i u dubrovačkoj staroj gradskoj luci.

## Gospodarstvo

Stanovnici Malog Stona se bave turizmom, ribarstvom, ugostiteljstvom i uzgojem nadaleko poznatih školjaka kamenica i dagnji.

Malostonski restorani su nadaleko poznati i jedno su od najprepoznatljivijih obilježja ovog mjesta.

## Stanovništvo

Mali Ston u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 165 stanovnika.

Napomena: U 1869. podaci su sadržani u naselju Ston.

## Reference

## Vanjske veze
Metohija (Ston)

**Metohija** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija.

Seoska krsnica je Tudorice (Todorovdan). Od starine tu žive obitelji Franković-Žile, Dedović-Rozić, Ćurlin, Šurković, Car i Guzin. Doseljeni su Mrlais, Vitković, Vuković, Daničić i Katić.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 168 stanovnika te 37 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** U 1857. i 1869. podaci su sadržani u naselju Boljenovići.

## Reference
Žuljana

**Žuljana** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija. 
## Položaj
Žuljana se nalazi na južnoj obali središnjeg dijela poluotoka Pelješca. Do nje vodi 5&nbsp;km dugačka cesta iz Dubrave.
## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 218 stanovnika te 78 obiteljskih kućanstava.


:

## Izvori

## Vanjske veze
Mljetski kanal

**Mljetski kanal** je morski kanal u južnom Jadranu, a nalazi se između otoka Mljeta i poluotoka Pelješca. Prosječna širina kanala je 8 km, a prosječna mu je dubina 80 metara. Mljetski je kanal odlično zaštićen od jakih udara južih vjetrova, što je u prošlosti bilo od velike važnosti, jer je Mljetski kanal bio prvi sigurni kanal grčkim moreplovcima iz Grčke prema kolonijama na otocima Korčuli, Visu i Hvaru. S druge strane, u Mljetskom kanalu znaju puhati jaka bura i jaka tramontana.

Na Mljetski kanal izlaz imaju sve luke na otoku Mljetu te luke Trstenik i Prapratno, na poluotoku Pelješcu.
Malostonski zaljev

**Malostonski zaljev** se nalazi na završetku Neretvanskog kanala u koji utječe rijeka Neretva. Obuhvaća predio od Zaton Dola i Malog Stona na jugoistoku do ušća Neretve na sjeverozapadu.

## Osnovni podaci
Dužina zaljeva je 28&nbsp;km, a na najširem dijelu širina je 6.1&nbsp;km. Zbog velike razvedenosti vanjskog i unutrašnjeg dijela zaljeva ukupna dužina obalne linije iznosi oko 100&nbsp;km. Najveća dubina zaljeva je 29 m, međutim na prostoru od više od 80 posto zaljeva dubina iznosi između 20 i 29 m. Ekološke prilike u zaljevu najviše ovise o utjecajima s kopna, a manjim dijelom s otvorenog mora.

Vanjski i srednji dio zaljeva povremeno je pod jačim, a njegov unutarnji dio pod slabijim utjecajem slatke vode rijeke Neretve, osobito za vrijeme većeg vodostaja rijeke i jačih zapadnih vjetrova. Na hidrofizičke i ekološke odnose u zaljevu najviše utječu snažni podvodni izvori slatke vode koji se nalaze u unutarnjem dijelu zaljeva. Prema koncentraciji hranjivih soli i količini fitoplanktona, zaljev se može kvalificirati kao prirodno umjereno eutrofiziran sustav.

## Klima

Klima ovog područja obilježena je blagom zimom i suhim ljetom s barem tri puta toliko oborine u najkišnijem mjesecu zime kao u najsušnijem mjesecu ljeta. Količina oborina u najsušnijem mjesecu manja je od 40&nbsp;mm. Ukupna godišnja količina oborina je 1316&nbsp;mm.

Najučestaliji vjetar je iz pravca sjevera, sjeveroistoka i sjeverozapada.

## Gospodarstvo
Zbog povoljnih hidrografskih osobina u zaljevu se od antičkih vremena uzgajaju školjke, pa je Malostonski zaljev najznačajnije mjesto za uzgoj školjkaša u Hrvatskoj. Tragovi uzgoja kamenica u Malostonskom zaljevu postoje još iz razdoblja rimske vladavine ovim prostorom. Prvi pisani dokumenti o izlovu školjaka potječu iz 16., a o uzgoju iz 17. stoljeća, a zapisi su iz vremena Dubrovačke Republike. Ovaj je predio 1983. godine proglašen rezervatom prirode u moru.

## Reference

## Vanjske veze

* O uzgoju kamenica u Malostonskom zaljevu
Sokol grad (Konavle)

**Sokol grad** ili **Sokol kula**, utvrda u mjestu Dunavama u Konavlima. Prvi sačuvani pisani spomen utvrde je iz 1391. godine, iako je utvrda ili njena preteča postojala i ranije. Riječ je o utvrdi bosanskih velikaša (prije njih tu je postojala ilirska gradina, te rimska i bizantska utvrda) koja je došla u posjed Dubrovačke Republike godine 1420., po prodaji Konavala. Od tad počinju kontinuirani radovi na njenoj dogradnji, preuređenju, pojačanju, naoružavanju i održavanju. Na području na kojem je utvrde nalaze se tragovi života stari 4 000 godina. Preživjela je veliki potres 1667. godine. U pismohranskim spisima nakon 1672. više se ne spominje, što navodi na zaključak da je poslije te godine bila napuštena. Kako je to bilo uobičajeno kod napuštenih utvrda, okolni žitelji poslužili su se njenim kamenjem za izgradnju svojih kuća i ogradnih i potpornih međa, te ju tako dobrano razgradili. Ono što je od utvrde ostalo konzervirano je i kontinuirano se održava. U travnju 2013. utvrda je potpuno obnovljena od strane Društva prijatelja dubrovačke starine (koje je od Crkve koja je posjedovala utvrdu otkupilo istu 1970.), te postala pristupačna posjetiteljima uz naplatu ulaznica. U prvih 9 mjeseci 2013. godine Sokol grad je razgledalo 5 800 posjetitelja.

## Izvori

## Vanjske veze

* DPDS - Sokol grad
Stonske zidine

**Zidine u Stonu**, obrambeni zid i jedan od najvećih srednjovjekovnih fortifikacijsko-urbanističkih pothvata  u ukupnoj dužini od 5,5&nbsp;km, zidine su ojačane sa 40-ak kula i 5 tvrđava. Povezuju Ston i Mali Ston.

## Historija
Nakon što je 1334. Dubrovačka Republika od srpskog cara Dušana kupila Pelješac, bila joj je potrebna zaštita grada Stona. Prvo je u tridesetak godina zidan obrambeni bedem (među najdužim u Europi) s jedne na drugu stranu poluotoka, te prema jedinstvenom projektu planski podignuta dva utvrđena gradića: južno Ston i sjeverno Mali Ston s ciljem okupljanja ljudi za čuvanje granica i rada u solanama od kojih je država mnogo dobijala. Između 1461. 1464. na stonskim utvrdama radio je firentinski arhitekt Michelozzo po narudžbi Dubrovačke republike
Za Veliki zid (dug 1200&nbsp;m) na Pozvizdu, radi zaštite od susjeda, kronike navode da je njegova izgradnja trajala 18 mjeseci i stajala je 12.000 dukata.

Stonske utvrde bez ikakve sumnje jedan su od najvećih onodobnih građevnih pothvata čija izvorna dužina iznosi 7000&nbsp;m sastoji se od zidina Stona i Malog Stona, Velikog zida s navedenim trima tvrđavama, dok su zidine i tvrđave flankirane s 10 okruglih i s 31 četvrtastom kulom te 6 polukružnih bastiona. Složeni obrambeni stonski korpus oblikovao se gotovo četiri stoljeća, zbog prilagodba terenu i razvoja naoružanja.

Zidine su imale veliku važnost, jer su branile solanu koja je Dubrovačkoj Republici donosila 15.900 dukata svake godine, uzgajalište školjkaša i sam grad.

Godine 1667. urušilo se oko 0,5&nbsp;km zidina u katastrofalnom potresu, a zidine su znatno oštećene u potresima 1979. i 1996. godine.

Godine 2004. započeo je rad na restauraciji i sanaciji zastarjelih zidina, koji ima za cilj omogućavanje posjeta predjelu između Velikog i Malog Stona. Pretpostavljalo se da će radovi biti dovršeni do svibnja 2008., ali dotada je obnovljen samo prvotni dio ponad grada Stona. Obnova Velikog zida u Stonu, vrijedna oko pet milijuna kuna, dovršena je, te je najavljeno da će stonske zidine uz naplatu ulaznica za javnost biti otvorene u svibnju 2009. godine. Dio zidina otvoren je za javnost uz naplatu ulaznica početkom listopada 2009. Do danas (stanje 14. lipnja 2013.) pored prvotnog dijela ponad grada obnovljen je i cjelokupan put do Malog Stona. Za obići prvotni dio potrebno je 15&nbsp;min, a za doći od Velikog do Malog stona zidinama 30&nbsp;min.

U prvih 9 mjeseci 2013. godine stonske zidine obišlo je 37 000 posjetitelja, što je 53% više nego u istom razdoblju lani.

## Izvori

## Vanjske veze
Solana u Stonu

**[[Solana]] u [[Ston]]u**, jedna od tri solane u Hrvatskoj, najstarija u Europi i moguće na svijetu. Potječe iz 14. stoljeća i danas je u funkciji. Nastala je nakon što je Dubrovačka Republika 1333. kupila Ston i 1360. opasala ga obrambenim zidom. Ston je postao idealna lokacija za solanu koja je Republici donosila najviše, 15 900 dukata godišnje. Postojalo je mnogo odredaba koje točno reguliraju proizvodnju i trgovinu solju na području Republike. Najveća je zarada postignuta 1611. godine.

Solana je podijeljena na bazene od kojih je svaki osim Munda nazvan po nekom kršćanskom svecu. Solana izgled i način proizvodnje dosad nije mijenjala. 2007. se u Stonu u 9 kristalizacijskih bazena obere 530 tona soli, oko 59 tona po bazenu.

## Vanjske veze
Caged (razvrstavanje)

**Caged** () može označavati:

* *[[Caged]]*, američki zatvorski film iz 1950. godine, ul. Eleanor Parker, rež. James Cromwell
* *[[Captifs]]*, francuski horor-film iz 2010. godine, rež. Yann Gozlan (međunarodni naslov *Caged*)
* ''Caged'' (film, 2011), nizozemski igrani film iz 2011. godine, rež. Stephan Brenninkmeijer
* ''Caged'' (TV serija), američka reality serija o MMA borcima u produkciji MTV-ja
* Caged (CSI), 7. epizoda II sezone TV-serije **
Caged

***Caged*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1950. godine u režiji Johna Cromwella, poznat kao jedno od najuticajnijih ostvarenja zatvorskog žanra. Protagonistica filma, čiji lik tumači Eleanor Parker, je tinejdžerica čiji je suprug poginuo pri pokušaju oružane pljačke, a ona sama kao pomagač osuđena na višegodišnju zatvorsku kaznu. Radnja prikazuje kako se tokom njenog održavanja, okružena ciničnim zatvorenicama i izložena brutalnom zlostavljanju od strane sadističke čuvarice, čiji lik tumači Hope Emerson, transformira u okorjelu kriminalku. *Caged* je nastao u produkciji studija Warner Bros. te se naslanjao na njegovu tradiciju socijalne angažiranosti u prikazu kriminala, pa je scenario tako jasno ukazivao kako je za pretvaranje protagonistice u zlikovku odgovorno društvo, oličeno u licemjernoj porodici i korumpiranoj birokraciji. Sa druge strane se također isticao beskompromisno tmurnim stavom, odnosno izostankom za dotadašnja ostvarenja takvog tipa obaveznog hepi enda. Originalno je bio zamišljen za Bette Davis i Joan Crawford, ali je Davis odbila ulogu, navodno izjavivši da ne želi glumiti u "lezbijskom filmu". Umjesto njih je uskočila mlada Parker, kojoj je uloga Marie Ellen postala jedna od najpoznatijih i najuspješnijih u karijeri; za nju je nominirana za Oscara, a osvojila je i Kup Volpi na venecijanskoj Mostri. *Caged* je poznat i kao jedan od prvih važnijih hollywoodskih filmova s radnjom smještenom u ženski zatvor, te su njegovi likovi i radnja kasnijnih decenija poslužili kao model i uzor autorima eksploatacijskog žanra "žene u zatvoru".

## Uloge

* Eleanor Parker - Marie Allen
* Agnes Moorehead - Ruth Benton
* Ellen Corby - Emma Barber
* Hope Emerson - Evelyn Harper
* Betty Garde - Kitty Stark
* Sheila MacRae - Helen

* Jan Sterling - Jeta Kovsky alias "Smoochie"
* Lee Patrick - Elvira Powell
* Jane Darwell - Upravnica odjela samica
* Gertrude W. Hoffmann - Millie
* Olive Deering - June Roberts
* Gertrude Michael - Georgia Harrison

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Bara en mor (film)

***Bara en mor*** () je švedski igrani film snimljen 1949. u režiji Alfa Sjöberga. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Ivara Lo-Johanssona. Protagonistica, čiji lik tumači Eva Dahlbeck, je siromašna napoličarka Rya-Rya, a film prati kako se od vesele i bezbrižne djevojke pretvara u prerano ostarjelu ženu. *Bara en mor* je sljedeće godine prikazan na venecijanskoj Mostri, gdje je Martin Bodin dobio nagradu za najbolju fotografiju. Danas je poznat i kao prvi film u kome je nastupio poznati švedski glumac Max von Sydow.

## Reference

## Vanjske veze
*
Hope Emerson

**Hope Emerson** (29. oktobar 1897 - 25. april 1964) bila je američka teatarska, filmska i televizijska glumica. Isticala se izuzetnom visinom (188&nbsp;cm), zbog koje je često dobivala uloge atletskih žena. Najpoznatiji nastup joj je uloga sadističke čuvarice u zatvorskom filmu *[[Caged]]* iz 1950. godine, za koju je bila nominirana za Oscar za najbolju sporednu glumicu.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Hope Emerson Find a Grave
* Turner Classic Movies
Bara en mor

***Bara en mor*** () je roman švedskog književnika Ivara Lo-Johanssona objavljen 1939. godine. Pripada ciklusu njegovih "proleterskih" romana, koji su opisivali život siromašnih napoličara (stratare). Protagonistica romana je napoličarka Rya-Rya, a radnja prikazuje njenu život tokom koga se od vesele i bezbrižne djevojke pretvara u prerano ostarjelu ženu. 
Godine 1950. je poslužio kao predložak za istoimeni film. Godine 1961. je izdan u Zagrebu pod naslovom *Samo mati*.
Henri Queffélec

**Henri Queffélec** (Brest, 29. januar 1910 - Pariz, 22. januar 1992) je bio francuski književnik i filmski scenarist, čiji se opus uglavnom bavio pomorskim temama. Postao je poznat zahvaljujući romanu *[[Un recteur de l'Île de Sein]]* objavljenom 1945. godine. Godine 1958. je za roman *[[Un royaume sous la mer]]* dobio Veliku nagradu Francuske akademije.

## Bibliografija
* 1944 : *Journal d'un salaud*
* 1945 : *[[Un recteur de l'Île de Sein]]*
* 1945 : *La Fin d'un manoir*
* 1946 : *Un homme à la côte*
* 1946 : *La Culbute*
* 1948 : *Chemin de terre*
* 1948 : *Portrait de la Suède*, essai 
* 1948 : *Pas trop vite, s.v.p.*, nouvelles
* 1949 : *Au bout du monde*
* 1950 : *Saint Antoine du désert*
* 1951 : *Tempête sur Douarnenez*
* 1953 : *Un homme d'Ouessant*
* 1956 : *[[Un feu s'allume sur la mer]]*
* 1957 : *[[Un royaume sous la mer]]*
* 1959 : *Ce petit curé d'Ars*
* 1960 : *Frères de la brume*
* 1962 : *Tempête sur la ville d'Ys*
* 1962 : *Le jour se lève sur la banlieue*
* 1962 : *Sous un ciel noir*
* 1963 : *Solitudes*
* 1963 : *Celui qui cherchait le soleil*
* 1965 : *Quand la terre fait naufrage*
* 1966 : *Trois jours à terre*
* 1966 : *Raisons d'aimer...la mer*
* 1967 : *La Voile tendue*
* 1968 : *Je te salue vieil océan*
* 1969 : *La Mouette et la Croix*
* 1969 : *La Faute de monseigneur*
* 1969 : *Combat contre l'invisible*
* 1972 : *Le sursis n'est pas pour les chiens*
* 1973 : *La Cache éternelle*
* 1973 : *À fonds perdus*
* 1974 : *Les Îles de la miséricorde*
* 1974 : *Laissez venir la mer*
* 1975 : *Le Phare* 
* 1976 : *La lumière enchaînée* 
* 1978 : *Un Breton bien tranquille* 
* 1979 : *Ils étaient six marins de Groix*
* 1980 : *Enfants de la mer*
* 1980 : *Le voilier qui perdit la tête*
* 1988 : *Mémoires d'enfance - La Douceur et la guerre*, éd. Séguier

## Scenariji
* 1950 : *[[Dieu a besoin des hommes]]* (*[[Un recteur de l'Île de Sein]]*), rež. Jean Delannoy
* 1968 : *[[Provinces (TV-seriuja, 1968)|Provinces]]* (emisija *Trois jours à terre*), rećž. Robert Mazoyer
* 1972 : *François Malgorn, séminariste ou celui qui n'était pas appelé*, rež. Yves-André Hubert

## Vanjske veze
* / : Henri Queffélec sur l'Internet Movie Database
* Henri Queffélec et les îles bretonnes 
* Henri Queffélec
Un recteur de l'Île de Sein

***Un recteur de l'île de Sein*** () je roman francuskog pisca Henrija Quefféleca. Radnja je inspirirana stvarnim događajima koji su se zbili na Île de Sein, izoliranom otoku ispred obale Bretanje. Protagonist je lokalni crkvenjak koji, iako nije zaređen, preuzima posao katoličkog svećenika, pobjeglog na kopno nakon što ga je uplašilo to da se njegovi župljani bave pljačkom nasukanih brodova. Godine 1950. je roman adaptiran u igrani film *[[Dieu a besoin des hommes]]*.
Dieu a besoin des hommes

***Dieu a besoin des hommes*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1950. u režiji Jeana Delannoya. Predstavlja adaptaciju romana *[[Un recteur de l'Île de Sein]]* Henrija Queffeleca. Radnja se događa godine 1850. na Île de Sein, izoliranom otoku ispred obale Bretanje čiji stanovnici, mučeni siromaštvom i glađu, počinju pljačkati nasukane brodove, a što lokalnog katoličkog svećenika natjera da pobjegne na kopno. Protagonist, koga tumači Pierre Fresnay, je nepismeni crkvenjak koji nevoljko preuzima njegov posao. *Dieu a besoin des hommes* je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nekoliko nagrada.

## Uloge
* Antoine Balpêtré - Le père Gourvennec, un pêcheur
* Lucienne Bogaert - Anaïs Le Berre
* Charles Bouillaud - Le gendarme
* Jean Brochard - L'abbé Kerhervé, le recteur de Lescoff
* Jean Carmet - Yvon
* Andrée Clément - Scholastique Kerneis
* Marcel Delaître - M. Kerneis
* Jean d'Yd - Corentin Gourvennec
* Pierre Fresnay - Thomas Gourvennec
* Daniel Gélin - Joseph le Berre
* Marcelle Géniat - La mère Gourvennec
* René Génin - Le père d'Yvon
* Jérôme Goulven - Le brigadier
* Daniel Ivernel - François Guillen
* Germaine Kerjean - Mme Kerneis
* Cécyl Marcyl - La vieille
* Albert Michel - Le Bail
* Jean-Pierre Mocky - Pierre
* Pierre Moncorbier - Un pêcheur
* Raphaël Patorni - Jules
* Fernand René - Yves Lannuzel
* Madeleine Robinson - Jeanne Gourvennec

## Reference

## Vanjske veze
*
Domani è troppo tardi

***Domani è troppo tardi*** () je italijanski crno-bijeli film snimljen 1950. u režiji Léonidea Moguya. Po žanru je melodrama, a protagonistica, koju tumači Pier Angeli, je gimnazijalka koja se zaljubi u svog kolegu (koga glumi Gino Leurini), a što izazove niz tragičnih nesporazuma. *Domani è troppo tardi* je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu za najbolji italijanski film. Pier Angeli je, pak, dobila Nastro d'Argento i postala jedna od velikih zvijezda.

## Uloge
* Pier Angeli: Mirella (kao Anna Maria Pierangeli)
* Vittorio De Sica: Professor Landi
* Lois Maxwell: Signorina Anna, insegnante
* Gino Leurini: Franco
* Gabrielle Dorziat: preside
* Armando Migliari: preside
* Lauro Gazzolo: Signor Giusti
* Carlo Romano: Signor Barrardi
* Olga Solbelli: Signora Giusti
* Ave Ninchi: Signora Berardi
* Monique van Vooren: Giannina 
* Carlo Delle Piane: Enzo
* Luciano De Ambrosis

## Vanjske veze
*
Prima comunione

***Prima comunione*** (), također poznata i pod naslovom ***Sa Majesté monsieur Dupont*** () je italijansko-francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1950. godine u režiji Alessandra Blasettija. Protagonist, čiji lik tumači Aldo Fabrizi, je rimski poslovni čovjek koji izgubi skupocjenu haljinu koju je dao izraditi za prvu pričest svoje kćeri, te je očajnički nastoji pronaći.

## Cast
* Aldo Fabrizi	... 	G. Carloni
* Gaby Morlay	... 	Maria Carloni
* Ludmilla Dudarova	... 	Signorina Ludovisi
* Lucien Baroux	... 	Nadbiskup
* Enrico Viarisio	... 	L'uomo del filobus
* Andreina Mazzotto	... 	Anna Carloni
* Adriana Gallandt	... 	Antonia, la cameriera
* Ernesto Almirante	... 	L'invitato anziano
* Aldo Silvani	... 	Inquilino con scarpe rumorose
* Lauro Gazzolo	... 	Cliente che compro l'uovo pasquale
* Max Elloy	... 	Lo spazzino
* Jean Tissier	... 	Il medico sul taxi
* Amedeo Trilli	... 	Il vigile urbano (kao Amedeo Novelli)
* Dante Maggio	... 	Metropolitano che regola il trafico
* Carlo Romano	... 	Il tassista

## Vanjske veze
* 
*
Invazija Turske na Kipar

**Invazija Turske na Kipar**, pokrenuta 20. 7. 1974, bio je turski vojni odgovor na državni udar na Kipru 1974. u kom je zbačen kiparski predsednik arhiepiskop Makarios III, a na vlast postavljen Nikos Sampson. Državni udar na Kipru naredila je vojna hunta u Grčkoj, a izvršila ga Kiparska nacionalna garda. Turska je upotrebila taj državni udar kao razlog za invaziju i okupaciju velikog dela ostrva.

U julu 1974. turske snage su napale i zauzele 3% ostrva, pre prekida vatre. U međuvremenu je vojna hunta u Grčkoj oborena i zamenjena demokratskom vladom. U avgustu 1974. Turska je nastavila napredovati osvajajući približno 40% ostrva. Linija razdvajanja nakon primirja avgusta 1974. postala je tampon zona Ujedinjenih nacija na Kipru i obično se naziva Zelenom linijom.

Više od četvrtine stanovništva Kipra proterano je iz okupiranog severnog dela ostrva, gde su Grci činili otprilike 80% stanovništva. Posle godinu dana približno 60.000 kiparskih Turaka pobeglo je s juga na sever ostrva. Turska invazija okončala se podelom Kipra duž Zelene linije koja i danas deli Kipar. Turska Republika Severni Kipar proglasila je 1983. nezavisnost, ali njenu nezavisnost priznaje jedino Turska.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
*
Polisario

**Narodni front za oslobođenje Sagija el Amre i Rio de Oroa (Front Polisario)** (, Frente Polisario) je oslobodilački pokret koji se bori za međunarodno priznanje i nezavisnost Zapadne Sahare od Maroka. Od 1979, Ujedinjene nacije priznaju Polisario kao predstavnika naroda Zapadne Sahare.

## Historija
Polisario je osnovan 10. maja 1973. godine sa ciljem da se oružanom borbom oslobode Sagija el Amra i Rio de Oro od španske kolonijalne vlasti. Uticaj Polisarija je postepeno rastao u Zapadnoj Sahari i pridruživalo mu se sve više boraca. U junu 1975, misija Ujedinjenih nacija posetila je koloniju i zaključila da postoji „sveobuhvatan konsenzus“ među stanovništvom za nezavisnost kolonije, a protiv podrške španske vlade ili za ujedinjenje sa nekom susednom državom i da je Polisario je najjača politička snaga u zemlji.

Vlada Španije je sredinom 1975. godine odlučila da se povuče iz Zapadne Sahare, pa je 14. novembra potpisala Madridski dogovor sa Marokom i Mauritanijom, prema kojemu je Maroko do 1976. trebalo da preuzme kontrolu nad Sagija el Amrom, a Mauritanija nad Rio de Orom. Vođe Polisarija nisu se složili sa odlukom španske vlade, pa su 27. februara 1976. godine proglasili Saharsku Arapsku Demokratsku Republiku i nastavili oružanu borbu za nezavisnost Zapadne Sahare, sada protiv Maroka i Mauritanije.

Pod pritiskom učestalih oružanih napada Polisarija, Mauritanija je potpisala mirovni sporazum sa Polisariom 5. avgusta 1979. godine, kojim je priznala pravo Zapadne Sahare na nezavisnost i odrekla se prava na bilo koji deo njene teritorije. Maroko je negativno reagovao na ovaj sporazum i jednostrano pripojio teritoriju Zapadne Sahare, koju su napustile snage Mauritanije. Od tada Polisario vodi borbu za nezavisnost samo protiv Maroka, koji kontroliše dve trećine Zapadne Sahare. Polisario ima kontrolu nad samo jednom trećinom teritorije, koja je uglavnom pustinja, ekonomski zaostala, sa mnogo minskih polja i uglavnom nenaseljena. Polisario u svojoj borbi prima značajnu podršku od Alžira, gde se trenutno nalazi i baza pokreta.

Dana 6. septembra 1991, potpisan je mirovni sporazum između Polisarija i Maroka, koji je predviđao referendum o nezavisnosti koji je trebalo da se održi naredne godine. Međutim, bilo je neslaganja oko prava glasa i svi napori da se ponovo pokrene proces su propali. Tako referendum o nezavisnosti Zapadne Sahare od Maroka još uvek nije održan. Zapadnosaharske izbeglice u Alžiru vrše pritisak na rukovodstvo Polisarija da nastavi oružanu borbu, ali se primirje ugovoreno 1991. još uvek poštuje.

## Povezano
* Zapadna Sahara
* Saharska Arapska Demokratska Republika

## Reference
Potirna

**Potirna** je naselje u Republici Hrvatskoj 1993. godine, saborskom odlukom, pripojena novoustanovljenoj općini Blato, Dubrovačko-neretvanska županija. Korčula je dio dalmatinske obale. Potirna je nastala u sredinom 19. stoljeća oko nekoliko plodnih polja na zapadu kraju otoka. 

Postoje arheološki ostaci Gradina u Potirni, kao i drevni grčki i rimskih artefakata.  Gradine su izgradili Iliri koje su bile kamene utvrde na otoku Korčuli. 

Uzgoj grožđa, maslina i smokve su glavna baza poljoprivrednih proizvoda. Naselje se sastoji od Gornja i Donja Potirna. Lokalne uvale su Grdaca, Žalić, Garma, Nova i Slatina. Od 1940. do 1959. Potirna je imala svoju osnovnu školu. U svojoj prvoj školskoj godini 1940.-1941. bilo je dvadeset sedam studenata. Antun-Tonko Sesa je bio njihov učitelj, koji je bio iz grada Korčule.

Tijekom Drugog svjetskog rata talijanska vojska je okupirala Korčulu (1941.-1943.), i talijanski se učio u mjesnoj školi. Austro-ugarski popis stanovništva bilježi od 56 u 1880. Broja stanovnika su bili na vrhuncu u 1931., ukupno 228 stanovnika. Tijekom ekonomskog razvoja iz 1960.-ih velik broj stanovnika iz Potirna se preselilo u susjednu Velu Luku.
## Poveznice
* Blato 
* Korčula
## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 21 stanovnika te 9 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** U 1857. podaci su sadržani u naselju Vela Luka općina Vela Luka, a 1869. u naselju Blato. Od 1880. do 1900. iskazivano kao dio naselja.

## Izvori