open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Life of Emile Zola

***The Life of Emile Zola*** () je američki crno-bijeli biografski film snimljen 1937. u režiji Williama Dieterlea. Protagonist, koga tumači Paul Muni, je znameniti francuski književnik Emile Zola. Radnja prati njegov uspon od siromašnog i anonimnog pisca do književne zvijezde, ali se najviše bavi njegovim angažmanom u znamenitoj Dreyfusovoj aferi krajem 19. i početkom 20. vijeka. Film je producirao Warner Bros., potaknut uspjehom *[[Priča o Louisu Pasteuru]]*, biografskom filma sa Munijem u glavnoj ulozi, koji je studio donio prvi Oscar za najboljeg glumca. *Zola* je postigao još veći uspjeh, s obzirom da je osvojio Oscar za najbolji film.

Scenario se uglavnom držao historijskih činjenica, iako se završetak afere u stvarnom životu zbio godinama kasnije nego u samom filmu. Neke od javnih ličnosti vezane uz aferu ostale neimenovane, jer su se producenti bojali da bi ih njihovi potomci mogli tužiti. Kasnije se često navodilo da je film bio svojevrsna alegorija na političke trendove u tadašnjem svijetu, odnosno uspon antisemitizma u državama kao nacistička Njemačka. Taj je stav, s druge strane, osporen, jer je Jack Warner, inače poznat po inzistiranju na društveno-političkom angažmanu svojih filmova, inzistirao da se u filmu ni u jednoj riječi ne spominje riječ "Jevrej", iako je antisemitizam bio jedna od ključnih komponenti afere.

## Uloge
* Paul Muni ... Émile Zola
* Gloria Holden ... Alexandrine Zola
* Gale Sondergaard ... Lucie Dreyfus
* Joseph Schildkraut ... Kapetan Alfred Dreyfus
* Donald Crisp ... Maitre Labori
* Erin O'Brien-Moore ... Nana
* John Litel ... Charpentier
* Henry O'Neill ... Pukovnik Picquart
* Morris Carnovsky ... Anatole France, Zolin prijatelj i pristaša
* Louis Calhern ... Major Dort
* Ralph Morgan ... Komandant Pariza
* Robert Barrat ... Major Walsin-Esterhazy
* Vladimir Sokoloff ... Paul Cézanne
* Grant Mitchell ... Georges Clemenceau
* Harry Davenport ... Načelnik štaba
* Robert Warwick ... Major Henry
* Charles Richman ... M. Delagorgue
* Gilbert Emery ... Ministar rata
* Walter Kingsford ... Pukovnik Sandherr
* Paul Everton ... Pomoćnik načelnika štaba
* Montagu Love ... M. Cavaignac
* Frank Sheridan ... M. Van Cassell
* Lumsden Hare ... Mr. Richards
* Marcia Mae Jones ... Helen Richards
* Florence Roberts ... Madame Zola, Zolina majka
* Dickie Moore ... Pierre Dreyfus, sin kapetana Dreyfusa
* Rolla Gourvitch ... Jeanne Dreyfus, Dreyfusova kćer

## Reference

## Vanjske veze

* 
* 
*
Captains Courageous

**Captains Courageous** () je pustolovni roman za djecu i omlčadinu britanskog književnika Rudyarda Kiplinga objavljen 1897. godine. Protagonist je Harvey Cheyne Jr., razmaženi 15-godišnji sin željezničkog tajkuna koji tokom putovanja sjevernim Atlantikom padne u more, odakle ga spašava posada malog ribarskog broda. Radnja prikazuje kako Harvey, nakon što kapetana nije uspio uvjeriti da je sin bogatog oca, mora provesti nekoliko mjeseci pomažući svojim spasiteljima u lovu na ribu i svakodnevnim napornim poslovima, postepeno mijenjajući svoj karakter. Captains Courageous je nekoliko puta bio ekraniziran, pri čemu je vjerojatno najpoznatiji hollywoodski film *[[Captains Courageous (film, 1937)|Captains Courageous]]* iz 1937. godine.

## Vanjske veze
* 
* Introduction to the novel at Kipling Org
* Note on the text at Kipling Org
* Captains Courageous, The Musical  at The Internet Off Broadway Database
Camp (stil)

**Camp** predstavlja estetički senzibilitet koji određeni fenomen smatra privlačnim ili smiješnim zbog njegove ridikulozne prirode. Koncept je uvelike sličan onome kiča tako da su ta dva fenomena estetički vrlo slična. Kada se termin prvi put pojavio, 1909. godine, označavao je ponašanje koje se opisivalo kao *razmetljivo, pretjerano, zahvaćeno, teatralno* i *ženstveno*, a do sredine 70-ih definicija je glasila: *banalnost, lukavstvo, prosječnost i razmetanje tako ekstremno kako bi imao perverzno sofisticiranu draž.* Esej američke spisateljice Susan Sontag, *[[Notes on "Camp"]]* (1964.), definirao je, kao temeljne odlike stila: *lukavstvo, frivolnost, naivna, srednjeklasna pretencioznost* i 'šokantni' *višak*. Camp estetika popularna je od 60-ih do danas. 

Camp estetiku popularizirali su umjetnici poput Georgea i Mikea Kuchara, Andyja Warhola i Johna Watersa, potonji posebice u svojim filmovima *[[Pink Flamingos]]*, *[[Hairspray (film, 1988)|Hairspray]]* i *[[Polyester (film)|Polyester]]*. Poznate osobe povezane s campom su izvođači Dame Edna Everage, Divine, RuPaul i Liberace. Camp je bio dio antiakademske obrane pop-kulture tokom 60-ih, a veliku je popularnost dosegao tokom 80-ih s raširenim prihvaćanjem postmodernističkog pogleda na društvo.
Put 21 (Iran)

**Cesta 21** (perz. جاده ۲۱) je državna cesta u zapadnom Iranu koja spaja grad Džolfu na azerbajdžanskoj (nahčivanskoj) granici u Istočnom Azarbajdžanu s Ilamom u Ilamskoj pokrajini. Druge pokrajine kroz koje prolazi su Zapadni Azarbajdžan, Kurdistanska pokrajina, Kermanšaška pokrajina i Luristan, a veći gradovi uključuju Marand, Tabriz, Mijandoab, Bukan, Sakez, Sanandadž i Kermanšah. Prometnica ima duljinu od 978 km i geografski se proteže od Arasa na sjeveru, dolinom Talhe-Ruda i uz obronke Sahanda, deltom Zarine-Ruda, te planinskim područjima Zagrosa prema jugu. Manjim dijelovima trase preklapa se s cestom 32, 14, 16 i 19. Iranska cesta 21 na sjeveru se nadovezuje na azerbajdžansku nahčivansku cestu R65 odnosno M8 koja je dijelom europskog koridora E002.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
Alkej (komediograf)

**Alkej** (grč. Ἀλκαῖος, 4. vek pne.), sin Mika (Μίκκος), bio je starogrčki komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. Prema *[[Suda|Sudi]]*, bio je rodom iz Mitilene, no tu je sastavljač leksikona možda pomešao ovoga komediografa s čuvenim grčkim liričarem Alkejem.

Svoje komedije prikazivao je u Atini i, premda ga *Suda* naziva pesnikom stare komedije (κωμικὸς τῆς ἀρχαίας κωμῳδίας), čini se da su njegovi komadi predstavljali onu mešavinu karakterističnu za prelazni period između stare i srednje atičke komedije.

Godine 388. pne. izveo je na pozornicu komad *[[Pasifaja]]* (Πασιφάη) na istom nadmetanju na kojem je Aristofan prikazao drugo izdanje svoga *[[Plut (Aristofan)|Pluta]]*, no, ako je verovati jednom tumačenju kriptične rečenice u *Sudi*, osvojio je tek peto (poslednje) mesto na tom takmičenju. Sastavio je deset komedija, a sačuvani naslovi sugerišu da je posebno voleo mitološke travestije:

* *Sestre preljubnice* (Ἀδελφαὶ μοιχευομέναι)
* *[[Ganimed (mitologija)|Ganimed]]* (Γανυμήδης)
* *[[Endimion]]* (Ἐνδυμίων)
* *[[Hijerogamija|Sveti brak]]* (Ἱερὸς γάμος)
* *[[Kalisto (mitologija)|Kalisto]]* (Καλλιστῶ)
* *Komediotragedija* (Κωμῳδοτραγῳδία)
* *[[Palestra|Vežbalište]]* (Παλαῖστρα)
* *Pasifaja* (Πασιφάη)

Ranije se smatralo da je postojao i tragički pesnik s imenom Alkej, no zapravo se radi o istom ovom Alkeju, a do greške je došlo zbog pogrešnog čitanja naslova njegove *Komediotragedije*.

## Reference
Hijerogamija

**Sveti brak** ili **hijerogamija** (grč. ἱερὸς γάμος / *hijerós gámos*) pre svega označava teogamiju (božansku svadbu).

Kod Sumeraca i Vavilonaca postojao je godišnji obred u kojem je izabrana sveštenica, u ulozi boginje, demonstrirala, katkad i javno, polni odnos sa tamošnjim vladarem, koji je u ovom slučaju predstavljao boga.

Kako ističe James George Frazer, škotski socijalni antropolog, u Vavilonu se svojevremeno uzdizalo nad gradom impozantno Belovo svetilište u obliku osmostepene piramide. Na samom vrhu se nalazio hram, a unutar njega veličanstveno drapirana postelja sa tapaciranim jastučićima pokraj koje je stajao zlatni noćni stočić. Hram nije smeo biti ukrašen nikakvom slikom, niti je njime ijedno ljudsko biće moglo da se kreće u večernjim časovima, izuzev jedne žene koju je, prema haldejskim sveštenicima, odabrao sâm bog među svim smrtnicama iz Vavilona. Navodno, božanstvo je svake noći posećivalo hram, obitavajući u njemu tokom noći; a odabranici nije bilo dopušteno da se upušta u ikakve odnose sa smrtnicima. Poput nje, nastavlja Frejzer, i Amonovoj odabranici iz Tebe bilo je rečeno da se ne sme predavati običnim ljudima, a i njoj je bila nametnuta obaveza da počiva sa svojim bogom. U egipatskim izvorima često je navode kao "božansku odabranicu", a obično se radi o osobi koja je niko drugi no sama egipatska kraljica. Jer, prema verovanju starih Egipćana, prestolonaslednika je u stvari začeo sâm Amon, koji je privremeno uzeo lik trenutnog kralja, i tako prerušen se obreo s kraljicom u kraljevskoj ložnici. Što se pak tiče božanskog rađanja, ono je predstavljeno u vidu rezbarija i crteža na zidovima dva najveća egipatska hrama u Egiptu, onom iz Deir el-Baharija i onom iz Luksora, a natpisi uz scene bez sumnje ukazuju o čemu je reč.

I u grčkoj mitologiji i religiji sveti brak je igrao ulogu. Svadbe između Zevsa i Here, Dionisa i *basilise*, supruge arhonta basileusa (na Antesterijama), simbolizuju sjedinjenje (Oca) Neba i (Majke) Zemlje. Primera radi, Zevs i njegova supruga imali su polni snošaj na planini Idi, za vreme kojeg su bili obavijeni zlatnim oblakom preko kojeg je Zemlja oplođena. Međutim, od tog mita nije preostao nikakav ritual, sem praznika *Teogamije* sa svadbenom povorkom, u kojoj su nošene odgovarajuće drvene figure.

Likovne predstave *hijerogamije* mogu se naći na vaznim slikama na kojima su predstavljene u vidu svadbi. Radi njihovog ilustrovanja, Friedrich Gottlieb Welcker (1784—1868), nemački klasični filolog i arheolog, podseća na jedan opis iz Aristofanovih *[[Ptice (Aristofan)|Ptica]]*, u kojem je jedan ljubavni par prikazan na kolima, dok Eros kako drži uzde. Takođe, uz to Velker dodaje da je i Epiharm pravio od *hijerogamijâ* komedije, kao i Alkej iz Mitilene, ali i mnogi drugi atički komediografi. 

## Reference

## Literatura

* F. G. Welcker, ''Griechische Götterlehre'', Bd. 2, Göttingen 1860.
* J. G. Frazer, *[http://www.archive.org/stream/cu31924021569128#page/n5/mode/2up The Golden Bought. A Study in Magic and Religion]*, New York 1925.
* ''Theologische Realenzyklopädie'', Bd. 31, Berlin & New York 2000.
* *Encyclopedia of Religion*, v. 6, ed. M. Eliade, New York 1987, p. 310.
Captains Courageous (razvrstavanje)

**[[Captains Courageous]]** je roman britanskog književnika Rudyarda Kiplinga.

**Captains Courageous** se također može odnositi i na njegove filmske ekranizacije:

* ''Captains Courageous'' (film, 1937)
* ''Captains Courageous'' (film, 1977), ul. Karl Malden i Johnny Doran
* ''Captains Courageous'' (film, 1996), ul. Robert Urich i Kenny Vadas
Captains Courageous (film, 1937)

***Captains Courageous*** () je američki crno-bijeli film za djecu snimljen 1937. u režiji Victora Fleminga. Predstavlja ekranizaciju istoimenog romana britanskog književnika Rudyarda Kiplinga. Protagonist, čiji lik tumači Freddie Bartholomew je Harvey Cheyne, bahati i razmaženi sin željezničkog tajkuna koji prilikom putovanja sjevernim Atlantikom završi u vodi, odakle ga spašava posada malog ribarskog broda. Radnja prikazuje kako Harvey, nakon što kapetana broda nije uspio uvjeriti da je sin bogatog oca, mora nekoliko mjeseci provesti kao član posade, pri čemu se sprijatelji sa Manuelom, portugalsko-američkim ribarom (čiji lik tumači Spencer Tracy). Film je postigao veliki uspjeh, a Tracy je za ulogu Manuela dobio Oscar za najboljeg glumca.

## Uloge
* Freddie Bartholomew ... Harvey Cheyne
* Spencer Tracy ... Manuel Fidello
* Lionel Barrymore ... Captain Disko Troop
* Melvyn Douglas ... Frank Burton Cheyne
* Charley Grapewin ... Uncle Salters
* Mickey Rooney ... Dan Troop
* John Carradine ... Long Jack
* Oscar O'Shea ... Captain Walt Cushman
* Jack La Rue ... Priest (kao Jack LaRue)
* Walter Kingsford ... Dr. Finley
* Donald Briggs ... Bob Tyler
* Sam McDaniel ... "Doc" (kao Sam McDaniels)
* Bill Burrud ... Charles Jamison (kao Billy Burrud)

## Vanjske veze
*
Nacionalni park Wrangell-St. Elias

**Wrangell-St. Elias** (engleski: *Wrangell–St. Elias National Park and Preserve*) je nacionalni park i rezervat prirode na jugoistoku Aljaske u Sjedinjenim Američkim Državama.

## Geografija
Nacionalni park Wrangell-St. Elias je ogromni prostor surove divljine, koji leži na jugoistoku Aljaske, sve do kanadske granice. 
To je najveći američki nacionalni park koji se prostire na površini od 33 683 km², uz rezervat prirode koji ima površinu od 19.637 km², ukupna površina parka iznosi 53.320 km². Park leži na mjestu gdje se ukrštaju planinski masivi Chugach, Wrangell i Saint Elias koji imaju najviše vrhova iznad 4880 metara na sjevernoameričkom kontinentu, a tu se nalazi i najviše glečera na kontinentu. Planina Mount Saint Elias visoka 5489 metara je drugi najviši vrh Sjedinjenih Američkih Država.

## Historija

Wrangell-St. Elias proglašen je prvo američkim nacionalnim spomenikom 1978. Onda je već slijedeće 1979. zajedno sa susjednim kanadskim nacionalnim parkom Kluane u Yukonu uvršten na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Americi. Nakon tog je 1980. proglašen nacionalnim parkom i rezervatom prirode. Park nosi naziv po Ferdinandu von Wrangelu, ruskom pomorcu i guverneru Aljaske po kojem je nazvan vulkan Wrangell, te po planini Saint Elias koja je sastavni dio parka.

### Karakteristike
Masiv Chugach koje se prostire duž jugozapadnih granica parka pored obale Tihog oceana je mjesto gdje leži 130 km dugo ledeno polje Bagley. To je najveće polarno područje izvan Arktičkog kruga u Sjevernoj Americi, kraj nekoliko velikih glečera. Preko sjevernog dijela Masiva Chugach protiče rijeka Chitina prema sjeverozapadu do svog uvira u rijeku Copper, koja svojim tokom do Zaljeva Aljaska formira zapadne granice parka.

Preko centralnog dijela parka od sjeverozapada prema jugoistoku protežu se vulkanski masivi Wrangell (sjeverozapad) i Saint Elias (jugoistok). Planina Wrangell, visoka 4317 metara posljednji put je pokazala znakove vulkanske aktivnosti 1900. kada su joj se otvorile fumarole pored vrha. 
Jedan od najdužih glečera sjevernoameričkog kontinenta Nabesna proteže se sjeverno od Masiva Wrangell. Glečera ima i po Masivu Saint Elias najveći je Glečer Malaspina širok oko 65&nbsp;km, debljine oko 460 metara, on je i najveći glečer u Sjeverne Amerike koji kliže po jugoistoku parka.

## Flora i fauna
Po najvećem dijelu parka rastu crnogorične šume (smreka), ali ima bjelogoričnih, a po visokim planinama trava i alpska makija. Od životinja po parku žive sobovi, mrki medvjedi, aljaške ovce, losovi, vukovi, dabrovi, losovi, labudovi i druge vodene ptice.

Do centralnog dijela parka vode dvije ceste, jedna sa sjevera i jedna sa juga, a može se doći i malim avionima. Južna cesta ide kotlinom rijeke Chitina preko naselja McCarthy i napuštenih rudnika bakra Kennecott.

Park posjećuje do 60.000 posjetitelja, koji ga koriste za boravak u prirodi, ali i za lov, ribolov i planinarenje.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene starnice parka 
* ''Wrangell–Saint Elias National Park and Preserve'' na portalu Encyclopædia Britannica
Put 23 (Iran)

**Cesta 23** (perz. جاده ۲۳) je državna cesta u zapadnom Iranu koja spaja Mijandoab u Zapadnom Azarbajdžanu s Hamadanom u Hamadanskoj pokrajini. Trasa se centralnim dijelom proteže i Kurdistanskom pokrajinom, a ostali gradovi koji povezuje su Kešavarz, Mahmudabad, Šahindež, Takab, Bidžar, Goltape i Bahar. Prometnica ima duljinu od 390 km i geografski se proteže dolinom rijeke Zarine-Rud i planinama Zagrosa, dok joj se nadmorska visina kreće od 1300 m kod Mijandoaba do 2290 m na planini Subaši odnosno 2320 m kod naselja Main-Bolaga.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Put 24 (Iran)

**Cesta 24** (perz. جاده ۲۴) je državna cesta u zapadnom Iranu odnosno pokrajini Istočni Azarbajdžan koja spaja naselje Kare-Čaman pokraj Haštruda na istoku s Bonabom na zapadu. Ostali gradovi koje povezuje su Nazarkahrizi, Haradžu i Maraga. Prometnica ima duljinu od 142 km i geografski se proteže uz krajnje jugoistočne obronke Sahanda odnosno dolinom rijeke Sufi-Čaj. Nadmorska visina ceste oscilira od 1290 m u zapadnim dolinama do 1950 m podno planine Guz-Guli-Dag na istoku.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Put 26 (Iran)

**Cesta 26** (perz. جاده ۲۶) je državna cesta u zapadnom Iranu koja spaja Mijane u Istočnom Azarbajdžanu sa Piranšaherom u Zapadnom Azarbajdžanu. Ostali gradovi koje povezuje su Kare-Agadž, Baruk, Mijandoab, Mahabad i Gerd-Kašane. Prometnica ima duljinu od 365 km i geografski se proteže uglavnom planinskim krajevima odnosno dolinom Zarine-Ruda, a nadmorska visina trase kreće se od 1050 m u dolini Kizil-Uzuna na krajnjem istoku do 2250 m na obroncima planine Gol-Daman-Dag. Iranska cesta 26 se na zapadnom kraju kod Piranšahera nadovezuje na iračku cestu 3.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Agnes Monica

**Agnes Monika Muljoto** (; 1. jul 1986, Džakarta, Indonezija) je indonezijska pevačica i umetnica. Ona je počela svoju karijeru u šestoj godini života kao dete pevačica. Agnes je objavila tri albuma za decu, čime je stekla popularnost. Pored pevanja, ona je takođe radila kao voditelj nekoliko dečjih televizijskih emisija. Kao tinejdžer, Agnes je počela da upoznaje sa svetom glume. Njeno pojavljivanje u sapunici *[[Pernikahan Dini]]* (2001) je katapultiralo njenu karijeru. Agnes je brzo postala najviše plaćena tinejdžerska glumica u Indoneziji.

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Zvanična prezentacija 
*
Put 27 (Iran)

**Cesta 27** (perz. جاده ۲۷) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu odnosno pokrajini Istočni Azarbajdžan koja spaja Eskanlu-je Pain (kod Homarlua) s Karkadžom (kod Tabriza). Ostali gradovi koje povezuje su Kalejbar, Ahar i Hadže. Prometnica ima duljinu od 245 km od čega se punim dijelom trase jugozapadno od Ahara preklapa s cestom 14. Na jugu se nadovezuje na preklapanje cesta 16 i 32, a na sjeveru na cestu 12 koja se proteže uz granicu s Azerbajdžanom. Nadmorska visina ceste 27 kreće se od 230 m u dolini Arasa do 1910 m na prijevoju pokraj Kalejbara.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Pusto tursko

**Pusto tursko** je srpska izreka. Prema tumačenju Mirka Đorđevića, izražava neku vrstu nostalgije za jednostavnijim vremenima Otomanskog carstva "kada je život bio jeftin i zajednički život ipak postojao":

## Izvori
Make Way for Tomorrow

***Make Way for Tomorrow*** ({{jez-sh|}Na mladima svet ostaje) je američki crno-bijeli film snimljen 1937. u režiji Lea McCareya. Predstavlja adaptaciju kazališnog komada Helen i Noaha Learyja, koja je, pak, bila temeljena na romanu *The Years Are So Long* Josephine Lawrence. Protagonisti - koje tumače Victor Moore i Bealuh Bondi - su ostarjeli bračni par koji je sticajem okolnosti ostao bez kuće, te je prisiljen krov nad glavom tražiti kod svoje petoro odrasle djece. Radnja prikazuje kako se, nakon što spoznaju da nijedno od petoro djece nisu financijski u stanju uzdržavati zajedno, mire sa time da će morati živjeti odvojeno. *Make Way for Tomorrow* nije izazvao neku veliku pažnju kod publike, iako ga je McCarey držao svojim najdražim ostvarenjem, te je primajući Oscar za najbolju režiju za film *[[The Awful Truth]]*, izjavio da ga je "dobio za pogrešni film". Kritika ga je kasnije hvalila kao jednu od najboljih hollywoodskih drama svog vremena, a japanski scenarist Kogo Noda ga je proglasio inspiracijom za svoj mnogo poznatiji film *[[Tokyo Story|Tokijska priča]]*.

## Uloge
* Victor Moore ... Barkley "Pa" Cooper
* Beulah Bondi ... Lucy "Ma" Cooper
* Thomas Mitchell ... George Cooper
* Fay Bainter ... Anita Cooper
* Elizabeth Risdon ... Cora Payne
* Porter Hall ... Harvey Chase
* Barbara Read ... Rhoda Cooper
* Maurice Moscovitch ... Max Rubens
* Minna Gombell ... Nellie Chase
* Ray Meyer ... Robert Cooper
* Ralph Remley ... Bill Payne
* Louise Beavers ... Mamie
* Louis Jean Heydt ... ljekar
* Gene Morgan ... Carlton Gorman

## Vanjske veze
* 
* 
* The Criterion Collection

## Izvori
Alkej (razvrstavanje)

**Alkej** je ime više osoba vezanih za kulturu stare Grčke:

* Alkej iz Mitilene, lirski pesnik arhajskog perioda, 7.-6. vek pne.
* Alkej (komediograf), pesnik stare atičke komedije, 4. vek pne.
* Alkej (mitologija), nekoliko ličnosti tog imena u grčkoj mitologiji
* Alkej iz Mesene, epigramatičar s kraja 3. i početka 2. veka pne.
* Alkej i Filisk (2. vek pne.), dva epikurejska filozofa koja su proterana iz starog Rima 173. ili 154. pne.
Stella Dallas (razvrstavanje)

**Stella Dallas** se može odnositi na:

* Stella Dallas (roman), djelo američke književnice Olive Higgins Prouty iz 1923. godine:
* njegove adaptacije:
** ''Stella Dallas'' (film, 1925), nijemi film
** ''Stella Dallas'' (film, 1937), ul. Barbara Stanwyck
** ''Stella'' (film, 1990, ul. Bette Midler
** ''Stella Dallas'' (radio serija), koja se emitirala od 1937. do 1955. na programu američke mreže NBC Radio
Stella Dallas (film, 1937)

***Stella Dallas*** je američki crno-bijeli film snimljen 1937. u režiji Kinga Vidora. Po žanru je drama, a temelji se na istoimenom romanu Olive Higgins Prouty. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Barbara Stanwyck, je lijepa, ali "nerafinirana" djevojka iz radničke klase koja uspije zavesti i udati se za bogataškog sina (čiji lik tumači John Boles. Radnja prikazuje kako se godinama kasnije namjerno razdvaja od odrasle kćeri (čiji lik tumači Anne Shirley kako joj svojom "prostotom" ne bi smetala udaju za "pristojnog" dečka iz više klase. Stella Dallas je bio jedan od komercijalno najuspješnijih hollywoodskih filmova godine, a i Stanwyck i Shirley su dobili glumačke nominacije za Oscara. *Stella Dallas* se smatra jednom od najbolji hollywoodskih melodrama svog doba i jednim od najvažnijih ostvarenja u filmografiji Kinga Vidora.

## Uloge
* Barbara Stanwyck ... Stella (Martin) Dallas
* John Boles ... Stephen Dallas
* Anne Shirley ... Laurel Dallas
* Barbara O'Neil ... Helen (Morrison) Dallas
* Alan Hale ... Ed Munn
* Marjorie Main ... Mrs. Martin, Stellina majka
* Tim Holt ... Richard Grosvenor III
* George Wolcott ... Charlie Martin
* Hattie McDaniel ... Sobarica

## Literatura
* Williams, Linda. "'Something Else besides a Mother': 'Stella Dallas' and the Maternal Melodrama," *Cinema Journal* Vol. 24, No. 1 (Autumn, 1984), pp.&nbsp;2–27 in JSTOR
* Stevenson, Diane. "Three Versions of *Stella Dallas*" for Jeffrey Crouse (editor), *Film International*, Issue 54, Volume, 9. Number 6 (2011), pp.&nbsp;30–40.

## Vanjske veze

* 
*
Stella Dallas (roman)

***Stella Dallas*** je roman američke književnice Olive Higgins Prouty objavljen 1923. godine. Naslovna protagonistica je lijepa, ali "vulgarna" žena iz radničke klase koja se sticajem okolnosti uda za bogataškog sina, ali se ne može prilagoditi njegovom otmjenom društvu. Radnja prikazuje njen odnos sa kćeri, koju nastoji potaknuti da se "otkači" od nje radi daljeg društvenog napredovanja. Prouty je roman napisala kao svojevrsni oblik psihoterapije, nedugo nakon što joj je kćer umrla od encefalitisa.

Roman je postigao uspjeh te je sljedeće godine adaptiran kao kazališna predstava, a 1925. godine istoimeni nijemi film. Najpoznatija adaptacija je istoimeni film sa Barbarom Stanwyck iz 1937. godine. Iste je godine pokrenuta i dugovječna radio serija koja se često naziva jednom od prvih sapunica. Godine 1990. je snimljen još jedan fim, pod naslovom ''Stella'', sa Bette Midler u glavnoj ulozi.
Stella Dallas (film, 1925)

***Stella Dallas*** je američki nijemi film snimljen 1925. u režiji Henryja Kinga. Predstavlja prvu adaptaciju istoimenog romana Olive Higgins Prouty. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Belle Bennett, je lijepa ali "vulgarna" djevojka iz radničke klase koja se udaje za bogataškog sina. Radnja prikazuje njene napore da svoju kćer (koju tumači Lois Moran) uda za bogatog muža, čak i po cijenu da se od nje trajno odvoji, jer nikako ne može pripadati otmjenom društvu. Stella Dallas se smatrao jednom od najprestižnijih hollywoodskih produkcija svog vremena, a postigao je i veliki komercijalni uspjeh, slično kao i mnogo poznatiji zvučni remake dvanaest godina kasnije.

## Uloge
* Ronald Colman ... Stephen Dallas
* Belle Bennett ... Stella Dallas
* Alice Joyce ... Helen Morrison
* Jean Hersholt ... Ed Munn
* Beatrix Pryor ... Mrs Grosvenor
* Lois Moran ... Laurel Dallas
* Douglas Fairbanks, Jr. ... Richard Grosvenor
* Charles Willis Lane ... Stephen Dallas, Sr.
* Vera Lewis ... Mrs. Tibbetts
* Maurice Murphy ... Morrisonovo dijete
* Jack Murphy ... Morrisonovo dijete
* Newton Hall ... Morrisonovo dijete
* Charles Hatton ... Morrisonovo dijete (starije)
* Robert W. Gillette ... Morrisonovo dijete (starije)
* Winston Miller ... Morissonovo dijete (starije)

## Vanjske veze
* 
* ''Stella Dallas'' at SilentEra
* Diane Stevenson, "Three Versions of *Stella Dallas*" for the Late Hollywood Silent Film Melodrama special issue, Jeffrey Crouse (editor), *Film International*, Issue 54, Volume 9, Number 6, 2011, pp.&nbsp;30–40.
The Awful Truth

***The Awful Truth*** () je američka crno-bijela filmska komedija snimljena 1937. godine u režiji Lea McCareya. Protagonisti - koje tumače Irene Dunne i Cary Grant - su bračni par koji se, uvjeren u nevjeru partnera, odlučio razvesti, te prije konačnog rastanka jedno drugom nastoji "torpedirati" veze s novim ljubavnim partnerima. *The Awful Truth* je poznat kao jedan od rijetkih hollywodoskih filmova svog vremena čiji su scenariji i dijalozi bili improvizirani na samom setu. Usprkos toga je postigao veliki uspjeh, a Leo McCareyu donio Oscar za najbolju režiju. *The Awful Truth* je Caryja Granta ustoličio kao specijalista za uloge šarmantnih, sofisticiranih komedijaša, odnosno protagonista u romantičnim i "laganim" komedijama, te koje će s uspjehom glumiti sve do kraja karijere.

Godine 1953. je snimljen remake u obliku mjuzikla pod naslovom *[[Let's Do It Again (film, 1953)|Let's Do It Again]]*.

## Uloge
* Irene Dunne ... Lucy Warriner
* Cary Grant ... Jerry Warriner
* Ralph Bellamy ... Dan Leeson
* Alexander D'Arcy ... Armand Duvalle
* Cecil Cunningham ... Aunt Patsy
* Molly Lamont ... Barbara Vance
* Esther Dale ... Mrs. Leeson
* Joyce Compton ... Dixie Belle Lee
* Robert Allen ... Frank Randall
* Robert Warwick ... Mr. Vance
* Mary Forbes ... Mrs. Vance
* Skippy ... Mr. Smith, pas *(van špice)*

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Reprints of historic reviews, photo gallery at CaryGrant.net
* Review at TVGuide.com
Ye ban ge sheng

***Pjesma u ponoć*** () (također poznat i kao ***Pjevanje u ponoć***' ili ***Glas ponoći***) je kineski crno-bijeli film snimljen 1937. u režiji Ma-Xu Weibanga, poznat kao prvo horor ostvarenje u historiji kineske kinematografije. Radnja se temelji na znamenitom romanu *[[Fantom opere]]* Gastona Lerouxa, a autoru je inspiraciju pružio nastup Lona Chaneya u znamenitoj nijemoj hollywoodskoj adaptaciji iz 1925. godine. Radnja prikazuje kako trupa putujućih glumaca i pjevača dolazi u grad koji navodno opsjeda duh umrlog pjevača. Nakon premijere su kineski kritičari odbacili film kao "previše američki", ali ga je publika prihvatila; kasnije je stekao reputaciju jednog od klasika predratne kineske kinematografije. Dva puta su napravljeni remakeovi u Hong Kongu - 1960-ih kao dvodijelni film, te 1995. pod naslovom *[[The Phantom Lover]]* sa Lesliejem Cheungom u glavnoj ulozi.

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Song at Midnight''  at the Chinese Movie Database
* ''Song at Midnight''  at the UCSD: Chinese Cinema Web-based Learning Center
Billboard 200

**Bilbord** () je popis 200 najprodavanijih glazbenih albuma ili EP-ova u SAD-u. Popis izlazi sa svakim novim izdanjem tjednog časopisa *[[Billboard (časopis)|Bilbord]]* () te se često koristi za naznaku popularnosti određenog izvođača ili sastava. Popis se utvrđuje ovisno o prodaji glazbenog materijala.

## Najveći uspjesi glazbenih izvođača

### Najviše albuma na ljestvici prvih 10
* The Rolling Stones (36)
* Frank Sinatra (32)
* The Beatles (31)
* Barbra Streisand (29)
* Elvis Presley (28)

### Najviše prvih mjesta na top ljestvici albuma
* The Beatles (20)
* Elvis Presley (10) (tie)
* Jay Z (10) (tie)
* The Rolling Stones (9)
* Barbra Streisand (8) (tie)
* Garth Brooks (8) (tie)
* Bruce Springsteen (8) (tie)
* Britney Spears (7)

### Najviše tjedana na broju jedan
* The Beatles (132)
* Elvis Presley (67)
* Garth Brooks (51)
* Michael Jackson (50)
* Whitney Houston (50)
* The Kingston Trio (46)

## Najuspješniji albumi
### Najviše tjedana na #1
* (54 tjedana) *West Side Story* - Soundtrack (1961.-1962.)
* (37 tjedana) *[[Thriller (album)|Thriller]]* — Michael Jackson (1983.-'84.)
* (31 tjedana) *Calypso* — Harry Belafonte (1956.)
* (31 tjedana) *South Pacific* — Soundtrack (1958.)
* (31 tjedana) *Rumours* — Fleetwood Mac (1977.)
* (24 tjedana) *Saturday Night Fever* — Soundtrack (1978.)
* (24 tjedana) *[[Purple Rain (album)|Purple Rain]]* — Prince i sastav the Revolution (1984.)
* (21 tjedana) *Please Hammer Don't Hurt 'Em* — MC Hammer (1990.)
* (20 tjedana) *The Bodyguard* — Soundtrack (1992.)
* (20 tjedana) *[[Blue Hawaii (album)|Blue Hawaii]]* — Elvis Presley (1961.)

### Najviše tjedana na top ljestvici
* (741 tjedana) *[[The Dark Side of the Moon]]* — Pink Floyd
* (490 tjedana) *[[Johnny's Greatest Hits]]* — Johnny Mathis
* (480 tjedana) *My Fair Lady* — Cast recording
* (331 tjedana) *Highlights from the Phantom of the Opera* — Original Cast
* (302 tjedana) *Tapestry* — Carole King
* (295 tjedana) *Heavenly* — Johnny Mathis
* (283 tjedana) *Oklahoma!* — Soundtrack
* (282 tjedana) *MCMXC a.D.* — Enigma
* (281 tjedana) *[[Metallica (album)|Metallica]]* — Metallica
* (277 tjedana) *The King and I* — Soundtrack
* (277 tjedana) *Hymns* — Tennessee Ernie Ford

## Reference
Eufron

**Eufron** (grč. Εὔφρων, polovina 3. veka pne.) bio je atinski komediograf koji je stvarao u okviru nove atičke komedije,premda su njegovi komadi po tematici bili bliži srednjoj komediji. Da njegovo stvaralaštvo pada otprilike u polovinu 3. veka pne. zaključuje se po aluziji na bitinijskog vladara Nikomeda I u jednom Eufronovom fragmentu (fr. 11. 2). Sačuvani su naslovi i nemali broj fragmenata ovih komedija:

* *Braća* (Ἀδελφοί)
* *Ružna devojka* (Αἰσχρά)
* *Povratnica* (Ἀποδιδοῦσα)
* *Blizanci* (Δίδυμοι)
* *Skupština bogova* (Θεῶν Ἀγορα)
* *Izaslanici* (Θεωροί)
* *[[Muze]]* (Μοῦσαι)
* *Ostavljena devojka* (Παραδιδομένη)
* *Vršnjaci* (Συνέφηβοι)

## Reference
Boris Magaš

**Boris Magaš** (Karlovac, 22. august 1930. − Rijeka, 24. oktobar 2013.), bio je poznati jugoslavenski i hrvatski arhitekt, profesor i akademik.
## Biografija
*Boris Magaš* je nakon studija  arhitekture na Tehničkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu dugo godina (od 1955. do 1967.) radio kao asistent na istom fakultetu. Tad je zajedno sa kolegama sa fakulteta Šmidihenom i Horvatom, projektirao Muzej oslobođenja u Sarajevu (1963.)  Nezadovoljan svojim statusom otisnuo se u projektantske vode i od 1967. radi u projektnom birou “Interinženjering” iz Zagreba na realizaciji hotelskog naselja Solaris u Šibeniku (1968.).

Od 1969. radi kao šef projektnog biroa riječkog Građevno projektnog zavoda. Najznačajniji projekt koji je izveo u tom razdoblju, bilo je Brodokomercovo  Hotelsko naselje Haludovo u Malinskoj na Krku (1970). Od 1974. radi i kao izvanredni profesor na Tehničkom fakultetu Sveučilišta u Rijeci, - 1977. doktorira, a od 1978. predaje kao izvanredni profesor na Građevinskom fakultetu u Rijeci, a od 1981. i na zagrebačkom Arhitektonskom fakultetu.

To su bile i najplodnije godine njegova života, jer je tad projektirao svoj najuspjeliji objekt - Poljudski stadion u Splitu (1979.), koji je bio uzor mnogim svjetskim stadionima koji su ga oblikovno slijedili.

Od 1988. je izvanredni član Jugoslavenske Akademije Znanosti i Umjetnosti, a od 1991 je redovni član.

Magaš je volio čiste geometrijske forme, - svi njegovi objekti bili su upravo takvi, u tom duhu projektirao i crkvu sv. Nikole na Krnjevu u Rijeci (1986.), crkvu blaženog Augustina Kažotića na zagrebačkoj Ferenčici (1998, dječiju ustanova Mihaljevac u Zagrebu 1973, Muzej oslobođenja u Sarajevu (sa Šmidihenom i Horvatom, 1959.-63.), Pravni fakultet u Rijeci sa Olgom Magaš, Ambulantu Dina na Krku (s M. Uravić, 1980.) i dr.

## Nagrade i priznanja

Za svoj rad Magaš je dobio više nagrada i priznanja:
* Savezna nagrada za arhitekturu lista “Borba” 1967 za hotelsko naselje Solaris i 1979 za Gradski stadion Poljud, 
* Nagrada za životno djelo „Vladimir Nazor“ (1991.), 
* Viktor Kovačić za životno djelo 1993.
* Nikola Tesla 1979.
* Viktor Kovačić 1963, 
* Godišnja nagrada „Vladimir Nazor“ (1979.), 
* Republička nagrada „Borba“ (1973.), 
* Velika nagrada Zagrebačkog salona (1980.), 
* Nagrada Sveučilišta u Zagrebu «Fran Bošnjaković» (1997.), 
* Zlatni grb grada Splita (1979.), 
* Medalja grada Šibenika (1969.), 
* Diploma i plaketa Savezne privredne komore (1972.), 
* Spomen medalja Arhitektonskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu 1969.

## Bibliografija
* Arhitektura. Pristup arhitektonskom djelu, Školska kniga Zagreb 2012., ISBN 978-953-0-31692-8
## Reference

## Vanjske veze
* Umro je Boris Magaš, na portalu Pogledaj to
Amipsija

**Amipsija** (grč. Ἀμειψίας, 5. vek pne.) bio je atinski komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. Bio je savremenik Aristofana, koga je dva puta pobedio u dramskim nadmetanjima.

Na Velikim Dionisijama 423. pne. Amipisijina komedija *Konos* (Κόννος) završila je na drugom mestu, ispred Aristofanovih *[[Oblaci (Aristofan)|Oblaka]]* (Νεφέλαι), koji su završili na trećem i poslednjem mestu, i iza Kratinove *Pljoske* (Πυτίνη), koja je odnela pobedu. Konos je bio Sokratov učitelj muzike, pa je tematika tog komada po karakteru možda nalikovala *Oblacima*. Na osnovu jednog fragmenta kod Diogena Laertija vidimo da se lik Sokrata zaista pojavljivao u toj drami, kao i da su hor činili "mudrijaši" (φροντισταί, tj. sofisti). Na Velikim Dionisijama 414. pne. Amipsijini *Veseljaci* (Κωμασταί) odneli su prvu nagradu, ispred Aristofanovih *[[Ptice (Aristofan)|Ptica]]*, koje su završile na drugom mestu.

*[[Suda]]* o Amipsiji kaže samo dve reči: "Atinjanin, komediograf" (Ἀθηναῖος, κωμικός), no zato ga Aristofan spominje u *[[Žabe (Aristofan)|Žabama]]*:

Prema nekim antičkim vestima, kada je Aristofan počinjao da prikazuje svoje drame pod imenima drugih pesnika, Amipsija je za njega rekao da je "rođen četvrtog u mesecu" (τετράδι γεγονώς), odnosno da je "radnik za druge", jer je Herakle – koji je svojih dvanaest herojskih dela izvršio za Euristeja – navodno bio rođen četvrtog dana u mesecu.

Amipsija je napisao mnoge komedije, od kojih je sačuvano samo nekoliko fragmenata iz ovih komada:

* *[[Kottabos|Prolivači vina]]* (Ἀποκοτταβίζοντες)
* *Proždrljivac* (Κατεσθίων), no autentičnost je sumnjiva
* *Konos* (Κόννος)
* *Veseljaci* (Κωμασταί)
* *Preljubnici* (Μοιχοί)
* *[[Sapfa]]* (Σαπφώ)
* *Praćka* (Σφενδόνη)

Ima i nekoliko fragmenata koji potiču iz komedija čija se imena ne znaju. Sudeći prema sačuvanim naslovima i fragmentima, u Amipsijevim dramama već je bilo motiva karakterističnih za srednju atičku komediju.

## Reference
Lou Reed

**Lewis Allan "Lou" Reed** (Brooklyn, New York, 2. ožujka 1942. – Southampton, New York, 27. listopada 2013.), bio je američki glazbenik i tekstopisac.

## Biografija
Reed je od 1965. do 1970. godine bio frontmen grupe The Velvet Underground. Iako bend nije postigao komercijalan uspjeh, s vremenom je postao jedna od nautjecajnijih grupa 20. stoljeća. Od 1972. godine Reed je imao uspješnu solo karijeru s hitovima poput "Walk on the Wide Side", "Perfect Day" te "Satellite of Love", a do 2007. godine izdao je 20 solo studijskih albuma.

## Reference
Put 31 (Iran)

**Cesta 31** (perz. جاده ۳۱) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja spaja Alirezabad-e Kadim (kod Parsabada) u Ardabilskoj pokrajini sa Rudbarom u Gilanu. Centralnim dijelom prolazi i kroz Zandžansku pokrajinu, a ostali gradovi koje povezuje su Ardabil, Halhal, Hašatdžin, Čavarzak i Mandžil. Prometnica ima duljinu od 539 km i od rijeke Aras na sjeveru geografski se proteže dijelom doline Karasua, uz zapadne odnosno južne obronke Tališkog masiva, te dolinama Kizil-Uzuna odnosno Safid-Ruda. Nadmorska visina ceste oscilira između 70 m uz Aras do 2070 m kod naselja Kizildare.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Pépé le Moko

***Pépé le Moko*** je francuski crno-bijeli gangsterski film snimljen 1937. u režiji Juliena Duviviera, koje se smatra jednim od najpoznatijih ostvarenja poetskog realizma u predratnoj francuskoj kinematografiji, odnosno jednom od preteča film noira.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Henrija Le Barthea. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Jean Gabin, je zloglasni toulonski gangster koji je utočište pronašao u alžirskoj Kazbi, gdje je praktički nedostupan vlastima. Radnja prikazuje kako se zaljubi u francusku turistkinju (čiji lik tumači Mireille Balin), a što koristi policijski inspektor kako bi mu namjestio klopku. *Pepe le Moko* je postigao ogroman uspjeh, te predstavlja jednu od najpoznatijih uloga u karijeri Jeana Gabina.

Također je ostavio snažan utisak na Hollywood, gdje je već sljedeće godine snimljen remake pod naslovom *[[Algiers (film)|Algiers]]*, gdje je naslovnu ulogu tumačio Charles Boyer; godine 1955. je snimljen mjuzikl pod naslovom *[[Casbah (film)|Casbah]]*. Britanski sineast Carol Reed je kasnije izjavio da mu je upravo *Pepe le Moko* pružio inspiraciju za njegov znameniti film *[[Treći čovjek (film)|Treći čovjek]]*.

## Uloge
* Jean Gabin - Pépé le Moko
* Gabriel Gabrio - Carlos
* Mireille Balin - Gaby Gould, lijepa Parižanka
* Saturnin Fabre - Le Grand Père
* Fernand Charpin - Régis
* Lucas Gridoux - Inspecteur Slimane
* Gilbert Gil - Pierrot
* Marcel Dalio - L'Arbi
* Charles Granval - Maxime
* Gaston Modot - Jimmy
* René Bergeron - Inspecteur Meunier
* Paul Escoffier - Glavni inspektor Louvain
* Roger Legris - Max
* Jean Témerson - Gravèr
* Robert Ozanne - Gendron
* Philippe Richard - Janvier
* Georges Péclet - Barsac
* Line Noro - Inès
* Fréhel - Tania
* Olga Lord - Aïcha
* Renée Carl - La mère Tarte

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Criterion Collection essay by Michael Atkinson
Kazba

**Kazba** (arapski قصبة, *al-kazba*) u svom prvobitnom značenju podrazumijeva citadelu. S vremenom, značenje je prošireno, pa danas može značiti grad, sultanov dvorac, kuću ili kolibu, a pored toga i gradić, ili samo stari dio grada.

I u zemljama Magreba riječ kazba ima više značenja: u Maroku kazbama se nazivaju utvrde u planinama Atlasa. One služe mjesnim berberskim plemenima kao sjedište, a nazivaju ih Agadir, iz čega je izvedeno i ime istoimenog marokanskog grada. Izvorno, zgrade u kazbi građene su od gline s višekatnom središnjom građevinom, ograđenom zidinama s kulama na kutovima.

U Alžiru i Tunisu se tako nazivaju utvrde povijesnih, starih gradova (kao Alžir ili Sousse), dok se cijeli stari grad naziva *[[Medina (dio grada)|medina]]*. Naziv se, naročito u Alžiru, uvriježio za cijeli stari dio grada, koji je 1992. uvršten na UNESCOv popis svjetske baštine (Kazba Alžira). 

U brojnim mjestima Andaluzije (npr. Granada, Malaga, Almería, Mérida) postoje maurske utvrde koje se nazivaju *[[Alcazaba]]*. Porijeko ovog naziva je arapski *al kazba*.

Na Balkanu ovaj naziv se preoblikovao u "kasaba". Često se koristi na području Bosne u značenju "stari dio grada", "centar grada", ali i kao malo podrugljiv naziv za mali grad u provinciji.

## Povezano
* Ksar
* Medina (dio grada)
* Sokak
* Bazar

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Kazba Alžira

**Kazba Alžira** je kazba (ar.: قصبة, tj. "citadela") i tradicionalni kvart  oko citadele grada Alžira. Kazba je nastala kao medina (utvrđeni stari grad) koji je gledao na otoke na kojima je još u 4. vijek pne. Kartaga osnovala svoje kolonije. Kao jedinstveni islamski stari grad s ostacima citadele, osmanskih palača i tradicionalnih kuća, koji je utjecao na oblik mnogih drugih gradova Magreba, 1992. godine upisana je na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi. Pored brojnih sačuvanih hamama (javna kupatila), džamija i sokaka (natkrivene tržnice), u tradicionalnim kućama tu danas živi oko 50,000 stanovnika.

## Historija

Alžirska kazba je izrasla na ostacima antičkog *[[Icosium]]a*. To je bio maleni grad na brdu iznad mora koji je bio podijeljen na dva dijela: Gornji i Donji grad. Njime su vladali Feničani, Rimljani, Berberi i Arapi.

Današnji grad Alžir osnovao je 1516. berberski korsar (kasniji osmanski admiral Hajrudin Barbarosa. Kasniji alžirski begovi vladali su relativno samostalno od političkog centra Osmanskog carstva - Istanbula, što je dovelo do vojnog i ekonomskog procvata Alžira. Izgradnja grada se nastavila do 17. vijeka, i iako je Alžir bio turski grad u njegovoj arhitekturi su se kombinirali utjecaji arapsko-mediteranske arhitekture s turskom vojnom arhitekturom u kojem ova druga nije nikada dominirala. Sam lokalitet je uvjetovao nastanak dugih vijugavih sokaka i izmjenjivih meandara ulica antičkog grada.

Za vrijeme Francuske kolonijalne uprave (1830.-1962.) neki dijelovi grada su uništeni, većinom zbog nerazumijevanja zapadnjaka za islamsku arhitekturu, ali se nakon 1920-e kazba pokušava očuvati. Stroža zaštita kazbe se počela provoditi 1970-ih, a nakon tog počele su se restauriratia tradicionalne građevine, ali i modernizirati infrastruktura kazbe na takav način da se ne naruši integritet starog grada.
Ipak je Reuters u augustu 2008. objavio kako je kazba zapuštena, a nekim dijelovima prijeti urušavanje.

## Karakteristike

Pored originalnog arapsko-mediteranskog plana grada koji se pruža od citadele na brdu, sve do morske obale i luke, grad je prepun raskošno uređenih privatnih kuća koje svjedoče o bogatstvu Alžira u 16. vijeku. Tu su također i palača reisa Dar Aziza, ali i džamije kao što su:
* Almoravidska Džamija El Kebir koja je najstarija u gradu, ali joj je današnji izgled iz 1794. godine
* Džamija Reisa Alije Betčnina iz 1623. godine
* Osmanska Džamija el Džedid iz 1660. godine s velikom kupolom iznad četiri manje
* Džamija Ketčua s dva minareta koju je 1794. godine izgradio Beg Baba Hasan


Datoteka:Alger Kasbah01.jpg|Krovovi kazbe
Datoteka:Algeri moschea Jamaa-el-Jedid.jpg|Džamija el Džedid 1890. god.
Datoteka:Alger algiers casbah 1900.jpg|Ulica u kazbi 1900. god.
Datoteka:Casbahimpgrenadec.jpg|Dvorište Reisove palače
Datoteka:Mosquée Ketchaoua.jpg|Džamija Ketčua


## Reference

## Vanjske veze

* ''The Crumbling of the Casbah'' 
* ''Save the Casbah''
Velika iluzija

***La Grande Illusion*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1937. u režiji Jeana Renoira, koji se smatra jednim od najvažnijih ostvarenja francuske i svjetske kinematografije u međuratnom periodu, te uživa status jednog od najpoznatijih antiratnih ostvarenja uopće.

Protagonisti filma - koje tumače Jean Gabin i Pierre Fresnay - su dva francuska avijatičara koji za vrijeme prvog svjetskog rata završe u njemačkom zarobljeničkom logoru kojim upravlja ljubazni aristokratski komandant (čiji lik tumači Erich von Stroheim). Radnja prikazuje kako zarobljenici, odvojeni od neposrednih ratnih strahota, ali i prisiljeni živjeti zajedno, stvaraju vlastiti svijet u kome su naizgled nestale stare društvene podjele, ali i kako će se ta iluzija raspršiti kada jedan od zarobljenika na kraju organizira bijeg.

Renoir, koji je poput protagonista, i sam bio avijatičar u ratu, je inspiraciju za film pronašao u pustolovinama svog prijatelja i zračnog asa Armanda Pinsarda. Naslov filma je, pak, preuzet iz *[[The Great Illusion]]*, uticajne knjige britanskog pacifističkog pisca i nobelovca Normana Angella. Renoir i njegov koscenarist Charles Spaak su svoj pacifistički stav izrazili kroz prikaz likova koji osjećaju više zajedništva s pripadnicima iste klase i svjetonazora, nego sa pripadnicima vlastite nacije, države ili vojske; film također na implicitni način prikazuje besmisao rata kroz scene u kojima se slavne vojničke pobjede dovode u kontekst nenadoknadivog ličnog gubitka. Sam naslov "velika iluzija" se često tumačio kao svojevrsno Renoirovo upozorenje o tome da prvi svjetski rat nije bio "rat koji je završio sve ratove", odnosno da je novi sukob pred vratima.

Renoirov film je oduševio svjetsku kritiku. Na venecijanskom festivalu je dobio specijalnu nagradu "Kup nacija", a 1939. je bio prvi film nominiran za glavni "Oscar", a da nije bio na engleskom jeziku. U nacističkoj Njemačkoj je bio zabranjen, kao i u Francuskoj nakon izbijanja drugog svjetskog rata gdje se smatralo da će podrivati borbeni moral. Smatralo se da je za vrijeme njemačke okupacije jedina kopija uništena 1942. godine u savezničkom zračnom napadu, ali je nova kopija pronađena 1958. godine.

## Uloge
* Jean Gabin ... Poručnik Maréchal, francuski oficir skromnog porijekla
* Marcel Dalio ... Poručnik Rosenthal, francuski oficir iz porodice jevrejskih skorojevića
* Pierre Fresnay ... Kapetan de Boeldieu, francuski oficir i aristokrat
* Erich von Stroheim ... Kapetan (kasnije major) von Rauffenstein, njemački oficir i aristokrat
* Dita Parlo ... Elsa, njemačka seljanka i udovica
* Julien Carette ... Cartier, vodviljski zabavljač
* Gaston Modot ... inžinjer
* Georges Péclet ... oficir
* Werner Florian ... Nar. Arthur
* Jean Dasté ... nastavnik
* Sylvain Itkine ... Poručnik Demolder

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* Cowie, Peter "Grand Illusion", Criterion Collection essay
Nacionalni park Glacier Bay

**Glacier Bay** (engleski: *Glacier Bay National Park and Preserve*) je nacionalni park i rezervat prirode na jugoistoku Aljaske u Sjedinjenim Američkim Državama.

## Geografija
Nacionalni park Glacier Bay je veliki prostor netaknute prirode, koji leži na jugoistoku Aljaske, na početku uskog obalnog pojasa Panhandle duž kanadske granice.

Nacionalni park se prostire na površini od 13.287 km², pored samog zaljeva Glacier Bay unutar parka su južni i zapadni obronci kanadske planine Fairweather visoke 4663 metara i američki dio sliva rijeke Alsek. Najveća karakteristika tog parka su njegovi veliki glečeri pored same morske obale.

Park sa sjeveru graniči sa kanadskim Pokrajinski park Tatshenshini-Alsek u Britanskoj Kolumbiji.

## Historija
Glacier Bay je proglašen američkim nacionalnim spomenikom 1925., a tek 1980. nacionalnim parkom i rezervatom prirode. Od 1992. je uvršten na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Americi uz Nacionalni park Wrangell–St. Elias.

## Karakteristike

Prije nekih 200 godina, što i nije tako davno, gotovo čitav prostor zaljeva Glacier Bay pokrivao je Veliki pacifički glečer, taj glečer imao je debljinu od 1200 metara i širinu od 32 km. Od tad se led topi, pa je Glacier Bay dug 105&nbsp;km, dobio svoj današnji oblik.

Kako se izvorni glečer topio i bivao sve manji, raspao se 20 samostalnih glečera, od kojih su se 11 odklizali sve do obala zaljeva. Zbog tog se danas, kad je znatno toplije svako malo otkidaju blokovi leda, visoki i do 61 metar i silovito padaju u vodu. Zbog tog se glečeru John Hopkins, ne može s morske strane, prići bliže od oko 3 km, jer čak i velikim kruzerima, sa kojima dolazi većina posjetioca parka, takve planine od leda mogu napraviti ozbiljna oštećenja.

### Flora i fauna
I pored toga što je velik dio parka pokriven ledom, u parku raste raznovrsno raslinje.
Po glacijalnim morenama raste mahovina i lišajevi, a duž obale bujne crnogorične šume smreke. Iznad 760 metara nadmorske visine prostire se pojas alpska tundra javlja iznad visinama od 760 metara.

Od životinja po parku žive vukovi, mrki medvjedi, divokoze, jeleni, losovi, orlovi, labudovi i tuljani. Od zaštićenih vrsta u parku žive grbavi kitovi, donedavno skoro ustrebljeni američki sivi sokol, stellerovi morski lavovi i okate patke.

Sjedište parka je u naselju Gustavus, pored ulaza u zaljev Glacier Bay.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene starnice parka 
* ''Glacier Bay National Park and Preserve'' na portalu Encyclopædia Britannica