Atanasije Nikolić

**Atanasije Nikolić** (ćir. Атанасије Николић; Bački Brestovac, 18. januara 1803. – Beograd, 28. jula 1882.) bio je prosvetni i književni radnik, profesor i prvi rektor Liceja. Bio je geometar, autor udžbenika, inženjer, urbanista, upravnik pozorišta i glumac, specijalni izaslanik i načelnik ministarstva, artiljerac i livac topova. Bio je saradnik i poverljiva ličnost kneza Mihaila Obrenovića i Ilije Garašanina. Bio je u policijskim i drugim službama. Zaslužan je za urbanističko uređivanje Beograda. Pisao je drame, poljoprivredne pouke, udžbenike, književne prikaze i drugo; skupljao je narodne pripovetke.

## Biografija

### Porodica i školovanje
Rođen je u Bačkoj, u selu Brestovcu od oca Nikole i majke Marije, rođene Despotović. Otac je tu pored obradive zemlje imao verovatno kao arendator — dućan i kasapnicu. Porodica se 1808. godine preselila iz Bačkog Brestovca u Sombor, gde je Atanasije završio osnovnu školu. Pet razreda gimnazije pohađao je od 1813. godine u Sremskim Karlovcima, kao stipendista zavoda mitropolita Stefana Stratimirovića. Šesti razred je prekinuo zbog bolesti i završio je 1819. u Novom Sadu. U Đuru (takođe Đer) je studirao filozofiju, zahvaljujući pomoći ujaka, žitarskog trgovca, i dajući privatne časove. Pošto nije želeo da postane advokat, želja mu je bila da studira matematiku, geodeziju i zemljomerstvo, koji su se učili u Pešti, a kako nije imao dovoljno sredstava za to, otišao je u Beč, gde je 1821. godine upisao artiljerijsku školu, u kojoj su se obučavali kartografi i drugi tehnički kardovi za potrebe austrijske države i vojske. Mada se pokazao kao dobar student, videvši da u artiljeriji ne može napredovati, napustio je artiljeriju, uzeo dvogodišnje odsustvo i 1824. godine prešao da živi u Novom Sadu, gde je otvorio privatnu školu crtanja, prvu umetničku školu u Srba uopšte.
### Geodeta
Međutim rimokatolička opština je protestovala što jedan pravoslavac uči katoličku decu, pa mu je oduzeto pravo da bude javni učitelj. Kada je dobio otpust iz artiljerijske škole, oženio se Marijom Kolarević, modistkinjom. Nastavio je da privatno studira inženjerske nauke. U Pešti je završio tehniku kao inženjer geodezije, sa kojom je 1829. godine dobio inženjersku diplomu. U Banatu i Bačkoj je kao geometar zarađivao premeravanjem zemlje. Godinu dana kasnije, 1830. žena Marija mu je umrla, a naredne godine se oženio Katicom Simonović i nastavio da radi kao honorarni geodeta. Radio je na prokopavanju dva kanala i izgradnji jednoga nasipa. Iako je bio mnogo hvaljen za svoj rad, nije mogao da dobije državnu službu, jer nije znao mađarski jezik, pa je 1837. godine prihvatio mesto upravnika imanja grofa Petra Čarnojevića (unuka patrijarha Arsenija Čarnojević), gde je radio godinu dana, a zatim je 1838. godine prešao da radi kod Grafa Šenborna u Gornjoj Ugarskoj, gde je u roku od godinu dana odradio premer i kartiranje njegovog poseda.

### Akademski rad

Kao prvi rektor Liceja u Kragujevcu počeo je sa radom 3. oktobra 1839. i predavao je matematiku na Liceju do kraja oktobra 1842. godine kada je došlo do smene dinastija na srpskom prestolu.

Ima velike zasluge i za početke matematike u Srbiji. Atanasije Nikolić je napisao prve udžbenike iz matematike za Licej i to su:
* *Algebra — ustrojena za upotrebljenjie slišatelja filosofije u Liceumu Knjaževstva Serbije*, 149 strana, pojavila se 26. septembra 1839.
* *Elementarna geometrija — ustrojena za upotrebljenije slišatelja filosofije u Liceumu Knjaževstva Serbije*, izašla 1841. godine.

Takođe, i u *Algebri* i u *Elementarnoj geometriji* razne simbole je menjao i zamenjivao slovima ćirilice, a mnoge latinske izraze je zamenio srpskom.
Na njegov predlog Savindan je od 1840. godine u Srbiji ustanovljen kao školska slava. U to vreme srpske škole nisu imale svoju školsku slavu, pa je Atanasije Nikolić predložio nastavničkim savetima Liceja i gimnazijama, kao i Ministarstvu prosvete. Taj predlog je usvojen i 2. januara 1840. godina okruzima je postalo obaveštenje da će se ubuduće u svim srpskim školama svečano obeležavati školska slava Sveti sava. Iste godine su već upriličene prve proslave. Poznat je i po tome što je uveo školsko zvonce, koje je od tada objavljivalo početak i kraj časa.

Redovni član Društva srpske slovesnosti postao je 27. maja 1842. godine, a sekretar Društva bio je 1842/1843. godine.

Zaslužan je za osnivanje prvog pozorišta u Beogradu — Teatra na Đumruku 1841. godine u Beogradu.

## Reference