open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nacionalni park Yoho

**Nacionalni park Yoho** (engleski: *Yoho National Park*) je nacionalni park na zapadnim obroncima kanadskog Stjenjaka na jugoistoku kanadske pokrajine Britanska Kolumbija. NP Yoho ima površinu od od 1.313&nbsp;km² i osnovan je još 1886. godine. On svojom južnom stranom graniči s NP Kootenay, a istočnom s NP Banffom, s kojima je zajedno upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi još 1984. godine pod nazivom "Nacionalni parkovi kanadskog Stjenjaka"

Ime mu potječe iz Cree jezika indijanskih starosjedilaca plemena Cree, *Yoho* što znači "čudo". Sjedište parka se nalazi u naselju Field (Britanska Kolumbija), koji se nalazi na transkanadskom autoputu.

## Odlike

Rijeka Kicking Horse ("Ritajući konj"), koja je proglašena nacionalnom baštinom, izvire na ledenjacima Wapta i Waputik koji se nalaze u parku Yoho. Ovi ledenjaci tvore ledenjačku dolinu, 3&nbsp;km zapadno od grada Fielda, a dostupna je od Smaragdnog jezera (*Emerald Lake*). Od ove ledenjačke doline se spuštaju i Takakkaw (cree za "veličanstveni") slapovi (slika desno), koji su svojom visinom od 384 m drugi po visini u Kanadi. Wapta slapovi su svojom visinom od 30 i širinom od 150 m, najveći slapovi na rijeci Kicking Horse.

Najveći vrhovi u parku su Mount Goodsir (3.567 m), Mount Balfour (3.272 m), Mount Stephen (3.199 m), The President (3.138 m), The Vice President (3.077 m) i Mount Burgess (2.599 m).

Cijeli kanadski Stjenjak uglavnom čine sedimentne stijene s brojnim naslagama fosila. Upravo se najpoznatije paleontološko nalazište Stjenjaka nalazi u NP Yoho, Burgess šejl. Otkrio ga je 1909. godine Charles Doolittle Walcott, a slavan je po 505 milijuna godina starim fosilima iz razdoblja srednjeg kambrija, među kojima su i najstariji fosili sa sačuvanim otiskom mekog tkiva.

Na jugoistočnom kutu parka nalazi se magmatska stijena poznata kao *Ice River Complex* ("Kompleks ledene rijeke") u kojima se nalaze naslage ukrasnog kamena sodalita.


Datoteka:Yoho_National_Park_of_Canada.jpg|Vrh Chancellor iznad rijeke Kicking Horse 
Datoteka:YohoNP.EmeraldLake.jpg|Smaragdno jezero ispod Mount Burgessa
Datoteka:Wapta_Falls.JPG|Wapta slapovi
Datoteka:WalcottQuarry080509.jpg|Burgess šejl
Datoteka:Marrella_(fossil).png|U Burgess šejlu su najbrojniji fosili organizma *[[Marrella]]*


## Reference

## Vanjske veze

* Turistički vodič za NP Yoho i selo Field 
* Yoho National Park, Canadian Mountain Encyclopedia (Bivouac.com) 
* An article on Yoho National Park from ''The Canadian Encyclopedia''
Ljiljci

**Ljiljci** *(Sphingidae)* porodica su velikih noćnih leptira snažna tijela. Prednja krila su im dugačka i uska, stražnja kratka. Živih su boja. U sumraku oblijeću oko cvijeća na koje ne sjedaju nego u letu pružaju na njega dugačko sisalo. Ticala su im debela.

Gusjenice su obično gole i obično imaju roščić na osmom kolutiću zadka. Zakukulje se u zemlji.

Najpoznatije su vrste: hrvatska golupka *(Macroglossa croatica)*, hrastov ljiljak *(Marumba quercus)*, Veliki ljiljak vinove loze *(Deilephila elpenor)*, mlječerov ljiljak *(Deilephila euphorbiae)*, mrtvačka glava *(Acherontia atropos)*, oleandrov ljiljak *(Daphinis nerii)*, slakov ljiljak *(Herse convolvuli)*, topolin ljiljak *(Laothoe populi)*, večernje paunče * (Smerinthus ocellata)*. Obična golupka *(Macroglossa stellatarum)* je dnevni leptir.

## Izvori
Hans Lindberg

**Hans Ottar Lindberg** (Høje-Taastrup, 1. kolovoza 1981.), danski rukometaš i reprezentacije Danske koji trenutno igra za Füchse Berlin. Svoju rukometnu karijeru započinje još kao 14-o godišnjak u lokalnom rukometnom timu *Ølstykke* ali na visokom nivou igra tek od 1999. za *Team Helsinge*. Broj pogodaka zadnje tri sezone u klubu stavile su ga na top ljestvicu danske lige po broju pogodaka i to redom: drugi, treći pa opet drugi. Prelazi u *Viborg HK* 2005.
Počinje igrati za reprezentaciju 2003. ali nije bio na EP u Rukometu 2006. Igrao je za dansku reprezentaciju na SP u rukometu 2007. i s njima osvojio broncu ali je imao slabu minutažu. U Norveškoj na EP u rukometu 2008. igra za Dansku koja u finalu pobjeđuje reprezentaciju Hrvatske. Na Olimpijskim igrama u Pekingu igra za Dance koji osvajaju četvrto mjesto. Igra i za dansku rukometnu reprezentaciju na SP u Švedskoj 2011. godine.

U sezoni 2009/2010., sa svojim sadašnjim timom HSV Hamburgom, bio je najbolji strijelac Bundes lige s 257 pogodaka, a iz sedmeraca je iste sezone pogađao 135 puta, što je rekord njemačke lige.

S Danskom je 2013. godine osvojio srebro na svjetskom prvenstvu u Španjolskoj. Španjolska je u finalu doslovno ponizila Dansku pobijedivši s 35:19. Nikada nijedna momčad nije izgubila s toliko razlikom kao Danci čime je stvoren novi rekord u povijesti finala svjetskog rukometnog prvenstva.

## Izvori
Jakobova kapica

**Jakobova kapica** (*lat. Pecten jacobaeus*), je vrsta jestivog morskog školjkaša iz reda bezupki, por. češljače (Pectinidae). Živi na muljevitom dnu Sredozemnoga mora gdje se smatra endemskom vrstom. Školjka je također prilično česta i u Jadranu. Jakobova kapica može plivati naglim otvaranjem i zatvaranjem ljuštura. Na taj način stvara potisak pomoću kojeg se pokreće.

Ova školjka jede planktonske organizme i ostale plutajuće komadiće hrane koje dobiva iz morske vode pomoću filtriranja. Jakobova kapica je jestiva, vrlo ukusna školjka i zbog toga se komercijalno izlovljava te je dostupna u trgovinama i ribarnicama.

U kršćanskom kontekstu, ova školjka se tradicionalno povezuje sa Sv. Jakovom te je prema njemu dobila i svoje latinsko ime (jacobaeus).

Poznata je i po tome što je njen oblik iskorišten kao motiv logotipa jedne od najvećih multinacionalnih naftnih kompanija Royal Dutch Shell ili skraćeno Shell.

## Karakteristike

Školjka je lepezastog oblika. Na ljušturama školjke je vidljivo 14 do 16 rebara. Ljušture nisu jednake. Donja ljuštura je konkavnog oblika i obično je zakopana u pijesku ili mulju. Gornja ljuštura je ravna. Ljušture se razlikuju i po boji. Donja ljuštura je bijele, bež ili ružičaste boje, a gornja ljuštura je crvenkasto-smeđe boje sa svjetliljim i tamnijim šarama različitih uzoraka. Kada se otvori iz ljuštura pruža brojna ticala i organe vida. Školjka naraste do 15 cm. 

## Životni uvjeti i rasprostranjenost

U Jadranu nalazimo je na pjeskovitom, ljušturastom i muljasto-pjeskovitom dnu na dubini od 5-30 metara. Češća je u područjima gdje ima izvora slatke vode. Najviše je ima u Novigradskom moru, Velebitskom i Hvarskom kanalu, području Zadra i Bokeljskom zaljevu. Inače je endemska vrsta u Sredozemnom moru.

## Izvori
Tobias Furneaux

**Tobias Furneaux** (Plymouth, 21. kolovoza 1735. - Plymouth, 18. rujna 1781.), engleski pomorac i istraživač, zapovjednik broda *Adventure* na drugom putovanju kapetana Jamesa Cooka u Oceaniju. Prvi je čovjek koji je oplovio svijet u oba smjera.

Rođen je u Plymouthu kao sin Williama (1696.-1748.) i Susanne rođene Wilcocks (1698.-1775.). Zaposlio se u britanskoj kraljevskoj mornarici te je plovio francuskim, afričkim i karipskim obalama. Na Karibima je boravio tijekom Sedmogodišnjeg rata, od 1760. do 1763. godine. Služio je kao drugi poručnik broda *Dolphin* na putovanju Samuela Wallisa od kolovoza 1766. do svibnja 1768. Zbog toga što je Wallis bio bolestan i odlučio ostati u kabini, Furneaux je prvi Europljanin koji je stupio na Tahiti i zauzeo ga za Englesku 25. lipnja 1767. godine. U studenom 1771. dobio je zapovjedništvo nad brodom *Adventure*, pratećim brodom kapetana Jamesa Cooka. Dva puta je tijekom tog putovanja išao drugim putem od Cookovog broda *Resolution*. Istraživao je Tasmaniju. U kolovozu 1773. Furneauxov brod krenuo je iz Tahitija i pristao u London u listopadu sljedeće godine. Tada je u Englesku doveden Omai, drugi domorodac Oceanije koji je posjetio Europu. Sudjelovao je na britanskoj strani tijekom Američkog rata za neovisnost.

James Cook je pri kraju svoga drugog putovanja, na Rtu dobre nade, dobio izvještaj kapetana Furneauxa. Saznao je kako je brod *Adventure* sretno stigao u Englesku, ali je u Zaljevu kraljice Charlotte na Novom Zelandu ostao bez desetorice najboljih svojih mornara. Furneaux ih je poslao čamcem na obalu prikupiti divljeg zelenja. Međutim, domoroci su napali čamac, ubili i pojeli posadu. Tada se posada broda *Adventure* uvjerila da su Maori ljudožderi. U napadu domorodaca stradali su kadeti Rowe i Woodhouse, vođa odjeljka Franois Murphy, posada prednjeg odjela William Facey, Thomas Hill, Michael Bell i Edward Jones, posada krmenog odjela John Cavenaugh i Thomas Milton te kapetanov pripomoćnik James Sevilley.

## Izvori
Bismarck (film)

***Bismarck*** je njemački crno-bijeli historijski film snimljen 1940. u režiji Wolfganga Liebeneinera. Protagonist, koga glumi Paul Hartmann je Otto von Bismarck, pruski kancelar i državnik koji je sredinom 19. vijeka kombinacijom vješte diplomacije i munjevitih ratnih pohoda uspio ujediniti Njemačku.

Film je napravljen uz pokroviteljstvo nacističke vlade, koja je kroz lik Bismarcka i njegovih državničkih uspjeha nastojala implicitno sugerirati sličnosti sa Hitlerom, odnosno njegovim uspjesima koji su u vrijeme snimanja koincidirali sa padom Francuske i uspostavom njemačke hegemonije nad Evropom. Nacističkoj propagandi je trebala služiti i scena u kojoj Bismarck govori kako je za budućnost Pruske i Njemačke neophodan savez sa Rusijom, a što se tumači kao implicitno opravdavanje nacističkog pakta sa Sovjetima; ta je scena bila isječena nakon početka operacije Barbarossa sljedeće godine. *Bismarck* je također trebao imati i eksplicitno antisemitski sadržaj, odnosno scene u kojoj jevrejski bankari i političari Bismarcku rade o glavi, ali ih je Liebeneiner uspio izbaciti. Film je doživio veliki komercijalni uspjeh, te je Liebeneiner zahvaljujući tome dvije godine kasnije snimio nastavak *[[Die Entlassung]]*, gdje je Bismarckov lik preuzeo Emil Jannings, a koga kritičari danas smatraju superiornijim.

Bismarck je nakon drugog svjetskog rata bio zabranjen od savezničkih vlasti, ali je tu zabranu kasnije skinula zapadnonjemačka vlada.

## Uloge
* Paul Hartmann ... Otto von Bismarck
* Friedrich Kayßler ... König Wilhelm I
* Lil Dagover ... Kaiserin Eugénie
* Käthe Haack ... Johanna von Bismarck
* Maria Koppenhöfer ... Königin Augusta
* Walter Franck ... Kaiser Napoleon III
* Ruth Hellberg ... Kronprinzessin Victoria
* Werner Hinz ... Kronprinz Friedrich
* Margret Militzer ... Komtess Marie von Bismarck
* Karl Schönböck ... Kaiser Franz Joseph
* Günther Hadank ... Minister Moltke
* Hellmuth Bergmann ... Minister von Roon
* Karl Haubenreißer ... Dr. Rudolf Virchow
* Otto Gebühr ... König von Sachsen
* Jaspar von Oertzen ... Prinz Friedrich Karl
* Harald Paulsen ... Benedetti
* Karl Meixner ... Loewe
* Hans Junkermann ... Generalfeldmarschall Wrangel
* Otto Graf ... Herr von Keudell
* Franz Schafheitlin ... Fürst Metternich
* Bruno Hübner ... Graf Rechberg
* Paul Hoffmann ... Graf von Blome
* Otto Stoeckel ... Ministerpräsident Beust
* Otto Below ... Lothar Bucher
* Eduard von Winterstein ... General von Manstein
* Karl Fochler ... Graf Karolyi
* Wilhelm P. Krüger ... Lakai Kuhn

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
*
Konfucije (film, 1940)

***Konfucije*** () je kineski crno-bijeli biografski film snimljen 1940. u režiji Fei Mua. Naslovni protagonist je znameniti kineski filozof Konfucije, a radnja je smještena na početak 5. vijeka pne. odnosno doba Istočne dinastije Zhou, kada je Konfucije lutao Kinom pokušavajući tadašnje zaraćene velikaše nagovoriti da prihvate i primijene njegovu filozofiju. Konfucije se često navodi kao jedno od posljednjih velikih ostvarenja perioda Usamljenog otoka kineske kinematografije, kada su kineski sineasti, koristeći eksteritorijalnost dijelova Šangaja (gdje su bili smješteni studiji), još uvijek bili van kontrole japanskih okupatora. Usprkos relativno visokom budžetu, doživio je neuspjeh, a što se tumači nevoljkošću ratom iscrpljene publike da gleda slične događaje u dalekoj prošlosti. Konfucije se godinama smatrao izgubljenim dok slučajno nije pronađen u Hong Kongu i, nakon restauracije, ponovno prikazan 2009. godine.

## Literatura
* Pang Laikwan. *Chinese National Cinema*. Routledge (2002). .

## Vanjske veze
* ''Confucius''  at the Chinese Movie Database
*
Foreign Correspondent

***Foreign Correspondent*** () je američki crno-bijeli filmski triler snimljen 1940. u režiji Alfreda Hitchcocka.

Film se trebao temeljiti na *Personal History*, nagrađivanim memoarima novinara Vincenta Sheeana iz 1935. godine, ali je tokom produkcije scenario izmijenio likove i radnju, koja je smještena neposredno pred početak drugog svjetskog rata. Naslovni protagonist, koga glumi Joel McCrea, je Johnny Jones, iskusni američki novinar crne kronike koga urednici šalju u Evropu kako bi "svježim pristupom" pokušao doznati hoće li kriza prouzročiti rat ili ne; nastojeći doći u kontakt sa uglednim mirovnim aktivistom Stephenom Fisherom (koga glumi Herbert Marshall), postane svjedokom atentata i otmice nizozemskog diplomata (koga glumi Albert Bassermann) i doživi niz pustolovina zajedno sa Fisherovom kćeri Carol (koju glumi Laraine Day).

Film je sniman nekoliko mjeseci nakon izbijanja rata, odnosno u vrijeme kada su SAD još bile neutralne. Usprkos toga, i iako identitet države u čijoj su službi negativci nije eksplicitno navedena, Hitchcock je uspio filmu dati pro-saveznički i anti-njemački ton. Dok je trajala post-produkcija, Hitchcock je u junu 1940. posjetio domovinu, neposredno nakon pada Francuske te postao uvjeren kako slijedi bombardiranje Londona. U Hollywood se vratio 3. jula i uspio nagovoriti producente dosnime novu scenu epiloga u kojoj protagonist njemačko bombardiranje uživo prenosi američkoj publici preko radija. Film je premijeru imao 16. augusta, upravo u trenutku eskalacije bitke za Britaniju i nekoliko tjedana prije početka stvarnog bombradiranja. Aktualna tema mu je osigurala veliku gledanost, ali zbog visokog budžeta nije odmah mogao ostvariti profit.

Kritičari su ga, pak, izuzetno pohvalili, slično kao i nacistički čelnik Josef Goebbels kao "izvrstan primjer uspješne propagande". Bio je nominiran za šest Oscara, ali nijedan nije osvojio. Kasniji kritičari su, pak, posebno hvalili antologijsku scenu rušenja hidroaviona, koju je Hitchcock napravio uz jednostavne, ali prilično uvjerljive specijalne efekte. Hitchcock je poslije tvrdio da mu je upravo *Foreign Correspondent* jedan od najdražih filmova.

## Uloge

* Joel McCrea ... Johnny Jones / Huntley Haverstock
* Laraine Day ... Carol Fisher
* Herbert Marshall ... Stephen Fisher
* George Sanders ... Scott ffolliott
* Albert Bassermann ... Van Meer
* Robert Benchley ... Stebbins
* Edmund Gwenn ... Rowley
* Eduardo Ciannelli ... Mr. Krug
* Harry Davenport ... Mr. Powers
* Martin Kosleck ... Tramp
* Frances Carson ... Mrs. Appleby
* Ian Wolfe ... Stiles

* Charles Wagenheim ... Atentator
* Eddie Conrad ... Latvijac
* Charles Halton ... Bradley
* Barbara Pepper ... Dorine
* Emory Parnell ... Kapetan John Martin sa broda "The Mohican"
* Roy Gordon ... Mr. Brood
* Gertrude W. Hoffmann ... Mrs. Benson
* Marten Lamont ... Kapetan hidroaviona
* Barry Bernard ... Stjuard na avionu
* Holmes Herbert ... Komesar Folliptt
* Leonard Mudie ... McKenna
* John Burton ... Engleski najavljivač

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* ''Foreign Correspondent'' at the Hitchcock Wiki 
* 
* ''Foreign Correspondent'' on Academy Award Theater: July 24, 1946
The Fighting 69th

***The Fighting 69th*** () je američki crno-bijeli ratni film snimljen 1940. u režiji Williama Keighleya. Radnja se događa za vrijeme Prvog svjetskog rata u Francuskoj na Zapadnom frontu i prikazuje borbena djelovanja američke 69. pješadijske pukovnije, znamenite jedinice tradicionalno sastavljene od Njujorčana irskog porijekla. Nominalni protagonist, koga tumači James Cagney, je vojnik koji je zbog kukavičluka osuđen na smrt, ali koji će sticajem okolnosti dobiti priliku da se iskupi boreći se zajedno sa svojim drugovima. Za film je karakteristično da se u njemu kao likovi pojavljuju stvarne ličnosti, pri čemu se najviše ističe major William Joseph Donovan, kasnije poznat kao osnivač CIA-e, a čiji lik tumači George Brent. Mnoge od najvažnijih događaja iz pohoda su vjerno rekonstruirani, a producenti su, zbog nastojanja za maksimalnim realizmom odustali od pozapleta s protagonistovom djevojkom, tako da je *The Fighting 69th* jedan od rijetkih tadašnjih hollywoodskih filmova u kojima uopće nije bilo ženskih uloga. Film je snimljen neposredno nakon izbijanja drugih svjetskog rata, u trenutku kada su SAD još uvijek bile službeno neutralne; vjeruje se da je Jack Warner, antifašistički raspoloženi šef matičnog studija s ovim filmom svoje zemljake htio pripremiti na novi sukob s Njemačkom, odnosno potaći da se priključe saveznicima.

## Uloge

* James Cagney ... Redov Jerry Plunkett
* Pat O'Brien ... Otac Francis P. Duffy
* George Brent ... Major "Wild Bill" Donovan
* Jeffrey Lynn ... Sergeant Joyce Kilmer
* Alan Hale, Sr. ... Narednik "Big Mike" Wynn
* Frank McHugh ... Terence "Crepe-Hanger" Burke
* Dennis Morgan ... Poručnik Oliver Ames
* Dick Foran ... Poručnik "Long John" Wynn
* William Lundigan ... Redov Timothy "Timmy" Wynn 
* Guinn Williams ... Paddy Dolan
* Henry O'Neill ... Pukovnik
* John Litel ... Kapetan Mangan

* Sammy Cohen ... Mike Murphy (Mischa Moskowitz)
* Harvey Stephens ... Major Alex Anderson
* William Hopper ... Redov Turner
* Tom Dugan ... Redov McManus
* Frank Wilcox ... Poručnik John Norman
* George Reeves ... Jack O'Keefe
* Frank Coghlan, Jr. ... Jimmy
* Herbert Anderson ... Casey
* Jack Boyle, Jr. ... Chuck
* Richard Clayton ... Tierney
* John Daheim ... vojnik
* Eddie Dew ... Regan

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Fighting 69th Historical Association
Ergens in Nederland

***Ergens in Nederland*** () je nizozemski crno-bijeli film snimljen 1940. u režiji Ludwiga Bergera. Po žanru je drama, a protagonisti koje tumače Jan de Hartog i Lily Bouwmeester, su advokat i njegova supruga. Radnja prikazuje kako je muž, koji je prije bavljenja pravom bio pomorac, nakon izbijanja drugog svjetskog rata mobiliziran u ratnu mornaricu i poslan da čisti mine koje su oko obale tada još uvijek neutralne Nizozemske postavile zaraćene države. Niti mjesec dana od premijere su Nizozemsku napali i okupirali Nijemci, a potom su film zabranile njemačke okupatorske vlasti, pa je pravu distribuciju imao tek nakon oslobođenja 1945. godine. Među nizozemskom publikom je stekao popularnost zbog nostalgičnog prikaza života u predratnom periodu, dok ga historičari danas cijene kao vrijedni dokument o nizozemskom društvu u kratkom periodu između izbijanja rata u Evropi i njemačke invazije.

## Uloge

* Lily Bouwmeester ... Nellie van Loon
* Jan de Hartog ... advokat Frans van Loon, Nellie's husband
* Fien de la Mar ... otmjena dama
* Cruys Voorbergh ... glumac Erik Detmar
* Matthieu van Eysden ... Beyer, vozač
* Max Croiset		
* Rini Otte
* Eduard Verkade ... stari učitelj muzike
* Piet Köhler		
* Aaf Bouber (kao Aaf Bouber-ten Hoope) ... zeelandski farmer
* Chris Baay		
* Harry Boda

## Literatura
* *L.J.Jordaan - Haagse post (1940)*
* *Henk van Gelder - Hollands Hollywood, uitgeverij Luitingh-Slijthoff (1995)*.
* *Film in Nederland, Ludion, Filmmuseum*.

## Vanjske veze
*
Zaton

**Zaton** može biti:

**[[Crna Gora]]**:
* Zaton (Bijelo Polje, Crna Gora), naselje u općini Bijelo Polje

**[[Hrvatska]]**:
* Zaton (Šibenik), gradsko naselje Šibenika
* Zaton (Dubrovnik), gradsko naselje Dubrovnika
* Zaton (Vodice), naselje u općini Vodice
* Zaton (Nin), gradsko naselje Nina
* Zaton Doli, gradsko naselje Stona
* Zaton Obrovački, naselje u općini Jasenice
Zaton (Šibenik)

**Zaton** je naseljeno mjesto u sastavu grada Šibenika, Šibensko-kninska županija, Republika Hrvatska.

## Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Šibenik.

## Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Zaton je imao 978 stanovnika.

**Napomena**: *U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje [[Srima]] (grad [[Vodice (Hrvatska)|Vodice]]), a u 1869. za naselje [[Raslina]].*

### Popis [[1991]].

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zaton je imalo 1.197 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

## Izvori

* http://pod2.stat.gov.rs/ObjavljenePublikacije/G1991/pdf/G19914018.pdf Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
* Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

## Reference

## Vanjske veze
Zaton (Dubrovnik)

**Zaton** se nalazi u Dubrovačko-neretvanskoj županiji i dubrovačko je prigradsko naselje koje s naseljima Štikovica i Vrbica čini jednu cjelinu.

## Geografija
Zaton je smješten u prelijepoj uvali Jadranskog mora, 8&nbsp;km sjeverozapadno od Dubrovnika, uz Jadransku turističku cestu, između naselja Štikovica i Orašac. 
Dijeli se na Veliki i Mali Zaton.

## Naziv
Naziv naselja se povezuje s nazivom za morsku uvalu (uvala = zaton) u kojoj je naselje smješteno.

## Historija
Za vrijeme Dubrovačke Republike Zaton je bio omiljeno mjesto za gradnju ljetnikovaca imućnije dubrovačke vlastele, pa su tu ljetnikovce sagradile obitelji Gučetić, Menčetić, Sorkočević, Saraka i Lukarević.

Tijekom Domovinskog rata, od listopada 1991. do travnja 1992. godine, Zaton su okupirale snage JNA i četničkih postrojbi, pa su mnoge kuće uništene, spaljenje i opljačkane.

## Ekonomija
Zaton je naselje u kojem je turizam najrazvijenija grana privrede; iako je jedno od rijetkih naselja u neposrednoj blizini Dubrovnika koje nema hotel, razvijena je uslužna djelatnost iznajmljivanja privatnih soba i apartmana. Uz turizam Zatonjani se bave i ugostiteljstvom, ribarstvom i trgovinom.

U Velikom Zatonu se nalazi nekoliko restorana, caffe barova, trgovina, poštanski ured, turistička agencija, lijepa šljunčana plaža i dobro opremljen auto-kamp.

U Malom Zatonu postoji nekoliko trgovina, restorana i betonska plaža.

## Stanovništvo
Zaton u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 985 stanovnika.

**Napomena**: U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Lozica. U 1857., 1869., 1921., 1931., 1981. i 1991. sadrži podatke za naselje Lozica.

## Reference

## Vanjske veze
Denis Buntić

**Denis Buntić** (Ljubuški, 13. listopada 1982.), bivši bosanskohercegovački i hrvatski rukometaš koji je igrao na poziciji desnog vanjskog. Ljevoruki Buntić bio je član Hrvatske rukometne reprezentacije koja je osvojila srebrnu medalju na SP u Tunisu 2005. Igrao je još na Europskom prvenstvu u Švicarskoj 2006., Svjetskom prvenstvu u Hrvatskoj 2009. te na Europskom prvenstvu u Austriji 2010.

Karijeru je počeo u Izviđaču iz Ljubuškog, otkuda je prešao Agram Medveščak, a zatim u slovenski Cimos. Kasnije je igrao u Poljskoj i Mađarskoj.

U rujnu 2023. godine, tadašnja supruga Klara optužila ga je za teško i višegodišnje obiteljsko nasilje, nakon čega je i formalno podnijela kaznenu prijavu i zahtjev za razvod braka. Slučaj je postao medijski eksponiran jer je Buntić bio vrhunski sportaš, ali i zbog postupanja suda u Ljubuškom, koji je optužen za pogodovanje Buntiću jer na sudu radi njegova majka. Nakon niza kontroverzi i audiosnimke zlostavljanja koju je Klara Buntić dostavila medijima, postupak je konačno započeo 2025. godine, a Buntić je optužen za nasilje u obitelji i neovlašteno posjedovanje (automatskog) oružja.

## Reference
Night Train to Munich

***Night Train to Munich*** je britanski crno-bijeli filmski triler snimljen 1940. godine u režiji Carola Reeda. Temelji se na romanu *Report on a Fugitive* Gordona Wellesleya, a radnja se događa neposredno pred izbijanje drugog svjetskog rata i prikazuje kako obavještajni operativci Trećeg rajha prevare Annu Bomasch (čiji lik tumači Margaret Lockwood) kako bi njenog oca, čehoslovačkog vojnog naučnika Axela Bomascha (čiji lik tumači James Harcourt) vratili iz Britanije, gdje se bio sklonio nakon nacističkog ulaska u Prag. Protagonist filma, čiji lik tumači Rex Harrison, je britanski obavještajni oficir koji pod krinkom njemačkog oficira nastoji organizirati bijeg naučnika i njegove kćeri.

Film je, prema priznanju samog režisera, nastao pod snažnim uticajem popularnog Hitchcockovog trilera *[[The Lady Vanishes (film, 1938)|Dama koja nestaje]]*, pa radnja s njim dijeli brojne sličnosti. Od njih je, međutim, najviše u oči zapalo to da se i u novom filmu pojavljuju likovi dva kriketom opsjednuta britanska turista - Charters i Caldicot - koja su tumačili Naunton Wayne i Basil Radford. Zbog toga se *Night Train to Munich* ponekad pogrešno naziva nastavkom Hitchcockovog filma.

## Uloge
* Margaret Lockwood ... Anna Bomasch
* Rex Harrison ... Dickie Randall / Gus Bennett
* Paul von Henreid ... Karl Marsen
* Basil Radford ... Charters
* Naunton Wayne ... Caldicott
* James Harcourt ... Axel Bomasch
* Felix Aylmer ... Dr. John Fredericks
* Wyndham Goldie ... Charles Dryton
* Roland Culver ... Roberts
* Eliot Makeham ... Schwab
* Raymond Huntley ... Kampenfeldt
* Austin Trevor ... Capt. Prada
* Kenneth Kent ... Controller
* C.V. France ... Admiral Hassinger
* Frederick Valk ... Njemački oficir na münchenskoj stanici

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Night Train to Munich'' on Academy Award Theater
Zaton (Nin)

**Zaton** je naseljeno mesto u sastavu grada Nina u Zadarskoj županiji, Republika Hrvatska.

## Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare opštine Zadar.

## Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zaton je imao 580 stanovnika.

## Popis [[1991]].
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mesto Zaton je imalo 1.035 stanovnika, sledećeg nacionalnog sastava:

## Reference

## Vanjske veze
Zaton Doli

**Zaton Doli** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Ston.

## Geografija
Mjesto se nalazi u prelijepoj uvalici ispod Jadranske turističke ceste u neposrednoj blizini glavnog raskrižja za poluotok Pelješac.

## Ekonomija
Stanovnici Zaton Dola se bave uzgojem školjki kamenica i dagnji te ribolovom i poljodjelstvom.

## Stanovništvo
Zaton Doli u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 158 stanovnika.

Napomena: U 1857. i 1869. iskazano pod imenom Zaton. Od 1857. do 1971. sadrži podatke za bivše naselje Zamaslina koje je od 1890. do 1931. iskazivano kao naselje.

## Reference
Zaton Obrovački

**Zaton Obrovački** je naselje u sastavu Općine Jasenice, u Zadarskoj županiji, smješteno 1 kilometar sjeverozapadno od Obrovca. 

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 126 stanovnika.


:

## Izvori
Zidni macaklin

**Zidni macaklin** (*Tarentola mauritanica*), je vrsta malog macaklina koja živi u većini mediteranskih zemalja. 

Odrasli zidni macaklini mogu narasti do 15 centimetara (dužina uključuje rep). Kad su aktivni danju, njihova je boja tamnija nego noću.
Gušteri (razvrstavanje)

**Gušteri** može značiti:

* Gušteri, podred životinja iz razreda gmazova
* Gušteri (Zvornik, BiH), naselje u općini Zvornik, BiH
* Gušter (riba), riba iz porodice *Synodontidae*
* Gušter (top), top na dubrovačkoj tvrđevi Lovrijenac
* Gušterica (zviježđe), jedno je od 88 modernih zviježđa
Gušter (top)

**Gušter** je top koji je izradio Ivan Krstitelj Rabljanin i bio postavljen na dubrovačkoj utvrdi Lovrijenac.

## Historija
U dubrovačkim povijesnim dokumentima topovi se spominju već 1351. godine dok je njihova upotreba za potrebe obrane grada započela 1358. godine. Prvu ljevaonicu osnovanu 1411. vodio je domaći majstor. Prema Lukši Beritiću Dubrovnik je 1524. imao 251 top različitog kalibra ukupne mase 90.758 kolograma i vrijednosti 14.444 dukata od čega je većina bila smještena na dubrovačkim gradskim zidinama. Sam **Gušter** izliven je 1537. što potvrđuje natpis na topu.

Što u prijevodu glasi: *Godine spasa 1537. Da Jupiter svemogući po drugi put uništiti želi okrutni rod, tada bih i sam dakako silama svojim bjesnio češće od Jupitera samog silom koju umješno dala je ruka Baptiste. Djelo Baptiste Rabljanina na tvrđavi svetog Lovrijenca.* Iako se iz topova izbjegavalo pucati, u nekim trenutcima Dubrovčani su ih učinkovito usmjeravali na napadače. Tako je zapovjednik Lovrijenca Pero Ohmučević neposredno nakon velikog potresa 1667. godine naredio da se puca na dvije mletačke galije koje su počele s iskrcavanjem na najoštećenijem dijelu zidina, između bastiona sv. Andrije i tvrđave Bokar. Nakon paljbe iz Guštera galije su se povukle prema Gružu i dalje za Veneciju.

Za razliku od ostalih topova koje su razrezali i u manjim komadima odnijeli Austrijanci su se u listopadu 1814. godine htjeli domoći Guštera u jednom komadu kako bi ga mogli postaviti u muzeju kao remek djelo starinskog topništva. Kako ga ni nakon djelomičnog rušenja vrata na tvrđavi nisu uspjeli odnijeti, pokušali su ga konopcima spustiti na splav na moru. Pri spuštanju su konopci, za koje se pričalo da su ih namjerno zarezali neki Dubrovčani, popucali pa je top pao u more.

U više navrata tragalo se za Gušterom u predjelu pod tvrđavom, ali do sad nije pronađen.

## Ime
Postoji legenda da su po izlijevanju topa ljudi radi ispitivanja okrenuli top prema Konavlima. Ispaljeno zrno je palo u Konavosko polje pri čemu je poginula jedna žena i gušter čiju su krv pronašli na listu loze prema čemu je top dobio ime. Prema drugim izvorima dobio je ime po zelenkastoj patini koja ga je vremenom obložila.

## Reference

## Literatura
* Ahmetović, Suad, Dubrovački kurioziteti: iz dva minula tisućljeća, 3. dopunjeno izd., vlastita naklada, Dubrovnik, 2010., , str. 103.-105.
* Dubrovački top Gušter
Lovrijenac

## 

**Tvrđava Lovrjenac**, također poznata kao *Gibraltar Dubrovnika*, tvrđava je koja se nalazi na hridi izvan vanjskih zidina sa zapadne strane Dubrovnika, 37 m iznad razine mora. Tvrđava je poznata po predstavama i vjenčanjima koje se održavaju u ovom monumentalnom zdanju te najvažnije kao povijesni simbol otpora Mletačkoj republici.

U vrijeme sukoba Dubrovnika i Mletaka, Mleci su planirali izgraditi kulu na istom mjestu gdje sada stoji Lovrjenac. Da su uspjeli, imali bi Dubrovnik pod nadzorom no Dubrovčani su ih, saznavši za njihov plan, pretekli u tome. Dubrovačke kronike otkrivaju kako su Dubrovčani u samo tri mjeseca izgradili Lovrjenac te kad su mletački brodovi stigli, puni materijala za gradnju, nisu imali izbora nego vratiti se u Veneciju neobavljena posla.

## Konstrukcija tvrđave
Lovrjenac je trokutastog oblika s tri razine. Debljina zidova prema moru iznosi i do 12 metara dok su oni prema gradu i uvali unutra debeli samo 60&nbsp;cm. Zidovi sa strane koja je okrenuta Gradu su tanji zbog lakšeg probijanja iz ostalih gradskih kula u slučaju pada tvrđave u neprijateljske ruke. Dva mosta vode u tvrđavu, a iznad vrata u kamenu je uklesano "Non Bene Pro Toto Libertas Venditur Auro" – **"Sloboda se ne prodaje ni za sva blaga svijeta"**. Kao pozornica, Lovrjenac je počeo služiti tek nedavno, na njemu je uz mnoga djela domaćih književnika postavljan i Shakespeareov *[[Hamlet]]*, postao je jedan od simbola Dubrovačkih ljetnih igara. U podnožju tvrđave za vrijeme održavanja PENova kongresa 1933. godine u znak sjećanja zasađeni su borovi.

## Naoružanje
Osim ostalog naoružanja i više topova na najvišoj razini tvrđave do listopada 1814. godine stajao je danas najpoznatiji top starog Dubrovnika zbog zelene patine nazvan ''Gušter''. U nastojanju da top odnesu u muzej u Beču Austrijanci su u listopadu 1814. godine srušili unutarnja vrata tvrđave nad kojima je stajo natpis.

Što u prijevodu I. A. Kaznačića glasi: *Da Tifea or'jaškoga / Ovaka je tvrđa krila, / Njeg' osveta Perun-boga / Ne bi bila dohvatila*.

## Galerija

Datoteka:LOVRIJENAC 3.JPG
Datoteka:LOVRIJENAC 4.JPG
Datoteka:LOVRIJENAC 5.JPG
Datoteka:LOVRIJENAC 9.JPG
Datoteka:Hrvatska zastava na Lovrijencu.JPG
Datoteka:LOVRIJENAC 22.JPG
Datoteka:LOVRIJENAC 24.JPG
Datoteka:Cannon on the Fort Lovrijenac.jpg
Datoteka:Pogled na Dubrovnik s Lovrijenca.JPG
Datoteka:Pogled s utvrde Lovrijenac na Dan neovisnosti 2014.JPG 


## Izvori

## Literatura
* Dubrovački top Gušter

## Vanjske veze
P.E.N.

**P.E.N.** ili **Međunarodni PEN centar** je kratica za međunarodno udruženje književnika: pjesnika, esejista i pisaca. Puni naziv udruge glasi na engleskom Poets Essayists and Novelists. Udruga se sastoji od pojedinih jedinica (PEN centara), koji djeluju u okviru pojedinih zemalja i komuniciraju izravno ili preko svoje centrale PEN-a u London u s drugima.

## Historija
Prvi PEN Centar je osnovan u Londonu 1921. godine, a do 2005. formirano je 135 centara u više od 100 država.

## Vanjske veze
* Bosanskohercegovački PEN
* Hrvatski PEN
* Srpski PEN 
* Crnogorski PEN
Cacau

**Claudemir Jeronimo Bareto (Cacau)** (São Paulo, Brazil, 27. 3. 1981) je bio njemački/Brasilski nogometaš, koji igra na poziciji napadača trenutno i reprezentativac za VfB Stuttgart. Cacau ze poznat po svojim refleksima i distribuciji. Prije Bundesliga, igrao je u Türkgücü München F. C.
Limburg (Nizozemska)

**Limburg** (holandski: *Limburg*) je jedna od 12 nizozemskih provincija, smještena na jugoistoku zemlje.

## Geografija
Provincija Limburg ima površinu od 2209 km² i 1,123.735 stanovnika (popis 2009). Deveta je po veličini provincija u zemlji. Na sjeverozapadu graniči sa Sjevernim Brabantom, na sjeveru s Gelderlandom, na istoku s Njemačkom, a na jugu i jugozapadu sa belgijskim provincijama Limburg i Liège. Provinciju Limburg oplakuju rijeke Geul, Gulp, Ruhr i Meuse (ili Maas), kako ga Holanđani zovu. Potonja formira jugozapadnu granicu provincije i dijeli njen sjever na dva dijela. Glavni grad provincije je Maastricht, ujedno najznačajniji industrijski centar.

Sve do 1648. čitav kraj bio je poznat kao Limbursko Vojvodstvo, tad podjeljen između Nizozemske Republike i Španjolske Nizozemske, a ponovno ujedinjen 1815. u okviru tadašnje Ujedinjene Kraljevine Nizozemske. Nakon belgijsko-nizozemskog ugovora o razgraničenju iz 1839. teritorij je podjeljen na dvije istoimene provincije Limburg koje postoje i danas.

Južni brdski dio provincije oko grada Sittarda pokriven laporastim stijenama, a u pojedinim dijelovima ima i slojeve ugljena. Poznat je po proizvodnji pšenice, raži, šećerne repe i mljekarstvu. Do ranih 1970-ih za čitav kraj bilo je važno rudarstvo oko Heerlena, Kerkradea i Geleena, dok su gradići Born i Stein bili riječne luke. U ostatku provincije prevladava pjeskovito tlo i većina seoskih farmi je mala. Na njima se uzgaja sve i svašta, a na malobrojnim većim se uzgaja uglavnom raž. Razvijeno je svinjogojstvo i peradarstvo, a oko grada Venloa razvijeno je povrtlarstvo za tržište. Industrija je uglavnom koncentrirana oko većih centara kao što su Roermond, Sittard, Venlo i Weert, a proizvode se laki metali, odjeća, čarape i kemikalije. Područje istočno od rijeke Meuse, između Venloa i Roermonda, poznato je po proizvodnji cigli i keramičkih pločica.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije 
* ''Limburg'' na portalu Encyclopædia Britannica
Estradiol

**Estradiol** (E2 ili 17β-estradiol, takođe **oestradiol**) je seksualni hormon. Estradiol je predominantni seksualni hormone kod žena. On je isto tako prisutan kod muškaraca, kao proizvod metabolizma testosterona. On je glavni estrogen kod ljudi. Estradiol nema samo kritični uticaj na reproduktivno i seksualno funkcionisanje, nego utiče i na druge organe, među kojima su kosti.

## Sinteza

Estradiol, kao i drugi steroidi, je izveden iz holesterola. Nakon otklanjanja bočnog lanca i jutilizacije delta-5 puta ili delta-4 puta. Androstenedion je ključni intermedijar. Frakcija androstenediona se konvertuje u testosteron, koji zatim prelazi u estradiol posredstvom enzima aromataza. Jedan alternativni put je, aromatizovan androstenediona do estrona, koji se naknadno konvertuje u estradiol.

## Produkcija
Tokom reproduktivnih godina, najveći deo estradiola se kod žena proizvede u grandulosa ćelijama jajnika putem aromatizacije androstenediona (koji nastaje u theca folliculi ćelijama) do estrona, čemu sledi njegova konverzija do estradiola posredstvom 17β-hidroksisteroid dehidrogenaze. Manje količine estradiola se takođe proizvode u adrenalnom kortesu, i (kod muškaraca), u testisima.

Estradiol se ne proizvodi samo u gonadima. Kod oba pola, prekursorni hormoni, specifično testosteron, se konvertuju aromatizacijom do estradiola. Konkretno, ćelije masnoće su aktivne u konvertovanju prekursora do estradiola, i nastavljaju s radom čak i nakon menopauze. Estradiol se takođe proizvodi u mozgu i arterijskim zidovima.

## Mehanizam dejstva
Estradiol slobodno ulazi u ćelije i interaguje sa svojim receptorom u citoplazmi. Nakon što je estrogenski receptor veže svoj ligand, on ulazi u jedro gde reguliše transkripciju gena, što dovodi do formiranja informacione RNK. iRNK interaguje sa ribozomima koji proizvode specifične proteine.

Estradiol se vezuje za oba tipa estrogenskog receptora, ERα, i ERβ, što je kontrastu sa nekim drugim estrogenima, na primer lekovima koji preferentno dejstvuju na jedan od tih receptora. Ti lekovi se nazivaju selectivnim modulatorima estrogenskog receptora, ili SERM.

Estradiol je najpotentniji prirodni estrogen.

## Metabolizam
U plazmi se estradiol u veliko meri vezuje za seksualni hormon-vezujući globulin, kao i za albumin. Samo je frakcija od 2,21 % (+/- 0.04%) slobodna i biološki aktivna. Ovaj procenat ostaje konstantan tokom menstrualnog ciklusa. Jedan oblik deaktivacije je konverzija u manje-aktivne estrogene kao što su estron i estriol. Estriol je jedan od glavnih urinarnih metabolita. Estradiol is konjuguje u jetri sa sulfatima, a i formira se glukuronid. U tom obliku se izlučuje putem bubrega. Neki od u vodi rastvornih konjugata se izlučuju putem žučne kanala, i delom su reapsorbovani nakon hidrolize iz intestinalnog trakta. Ova enterohepatička cirkulacija doprinosi održavanju nivoa estradiola.

## Literatura

## Dodatna slika

File:Steroidogenesis.svg|Steroidogeneza
Peptidni hormon

**Peptidni hormoi** su klasa peptida koji se izlučuju u krvotok i imaju endokrine funkcije kod žuvotinja.

Poput drugih proteina, peptidni hormoni su sintetisani u ćelijama iz aminokiselina na osnovu iRNK šablona. Prekursori peptidnih hormona (pre-prohormoni) se zatim transformišu u nekoliko stupnjeva, tipično u endoplazmatičnom retikulumu, koji obuhvataju uklanjanje N-terminusne signalna sekvence i opciono glikozilaciju, rezultat čega su prohormoni. Prohormoni se zatim pakuju u za membranu vezane sekretorne vezikule, koje mogu da budu izlučene iz ćelije egzocitozom u responsu na specifične stumuluse, npr. povišenje koncentracije kalcijuma i cAMP u citoplazmi.

Prohormoni često sadrže suvišne aminokiseline, koje su bile neophodne za usmeravanje savijanja hormonskog molekula u njegovu aktivnu konformaciju, ali nakon toga nemaju funkciju. Specifične endopeptidaze u ćeliji odsecaju prohormon neposredno pre njegovog oslobađanja u krvotok, generišući krajnju formu hormona. Zreli peptidni hormoni zatim difuzuju putem krvi do svih ćelija u telu, gde oni interaguju sa specifičnim receptorima na površni njihovih ciljnih ćelija. Neki peptidni/proteinski hormoni (angiotenzin II, osnovni faktor rasta fibroblasta-2, paratiroidnom hormonu-srodan protein) takođe interaguju sa intracelularnim receptorima lociranim u citoplazmi ili jedru putem intrakrinog mehanizma.

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Steroidni hormon

**Steroidni hormon** (*steron*) je steroid koji dejstvuje kao hormon. Steroidni hormoni se mogu grupisati u pet grupa na osnovu receptora za koji se vezuju: glukokortikoidi, mineralokortikoidi, androgeni, estrogeni, i progestageni. Derivati vitamina D su šesti blisko srodni hormonski sistem sa homolognim receptorima, mada su oni steroli.

## Sinteza

Prirodni steroidni hormoni se u opštem slučaju sintetišu iz holesterola u gonadima i adrenalnim žlezdama. Ovi hormoni su lipidi. Oni mogu da prođu kroz ćelijsku membranu jer su rastvorni u masnoći. Oni se zatim vezuju za steroidne hormonske receptore, koji mogu da budu nuklearni ili citosolni u zavisnosti od steroidnog hormona, i tim putem izazivaju promene u ćeliji. Steroidni hormoni se generalno prenose krvotokom vezani za specifične prenosničke proteine, poput seks hormon-vezujući globulin ili kortikosteroid-vezujući globulin. Dalje konverzije i katabolizam se odvijaju u jetri, drugim "perifernim" tkivima, i ciljnim tkivima.

### Sintetički steroidi i steroli

Mnoštvo raznih sintetičkih steroida i sterola je razvijen. Većina njih su steroidi, mada neki ne-steroidni molekuli mogu da interaguju sa steroidnim receptorima usled sličnosti molekulskog oblika. Neki sintetički steroidi su slabiji, dok su drugi jači, od prirodnih steroida čije receptore aktiviraju.

Ovo su primeri sintetičkih steroidnih hormona:
* Glukokortikoidi: prednizon, deksametazon, triamcinolon
* Mineralokortikoid: fludrokortizon
* Vitamin D: dihidrotahisterol
* Androgeni: oksandrolon, nandrolon (takođe poznati kao anabolički steroidi)
* Estrogeni: dietilstilbestrol (DES)
* Progestini: noretindron, medroksiprogesteron acetat

## Literatura

## Literatura

## Dodatna literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Signalizacija nuklearnih receptora
Dragan K. Vukčević

**Dragan K. Vukčević** (Titograd, 8. januara 1958.), crnogorski pravnik.

## Biografija

Diplomirao ja na Pravnom fakultetu Univerziteta Crne Gore (1980). U toku studija 1979/80. obavljao je dužnost studenta-prorektora. Magistrirao je (1983) i doktorirao (1993) na Pravnom fakultetu u Beogradu (Pravno-sociološki smjer).

U mandatu 1986–1988. godine obavljao je dužnost predsjednika Republičke konferencije Saveza socijalističke omladine Crne Gore. Godine 1989–1991. obavljao je dužnost Republičkog sekretara za odnose sa inostranstvom u Vladi Republike Crne Gore.

Na Pravnom fakultetu Univerziteta Crne Gore biran je za asistenta, docenta, vanrednog profesora i redovnog profesora. Izvodio je nastavu na predmetima: Sociologija, Sociologija prava, Filozofija prava. Bio je rukovodilac poslijediplomskih studija na istom fakultetu. Dužnost dekana obavljao je 2001–2003. godine.

Glavni i udgovorni urednik je u Izdavačkoj kući CID, od njenog osnivanja (1994). Osnivač je NVO Sociološki centar Crne Gore (SOCEN), u okviru kojeg je organizovano više empirijskih istraživanja o transformaciji društva, religioznosti, nacionalnoj i državotvornoj svijesti, političkoj kulturi, parlamentarizmu itd. Rezultati tih istraživanja objavljeni su kao posebne sociološke studije. Jedan je od osnivača privatnog Univerziteta „Donja Gorica”. Na istom Univerzitetu obavlja dužnost dekana Fakulteta pravnih nauka.

Bio je urednik Grupacije društvenih nauka u projektu CANU – Enciklopedije Crne Gore. Predmet njegovog naučnog istraživanja su sociologija, teorije globalizacije, sociologija prava i pravna kultura.

Za vanrednog člana Crnogorske akademije nauka i umjetnosti izabran je 6. decembra 1996. godine, a za redovnog 12. decembra 2003. godine. Sekretar je Odjeljenja društvenih nauka CANU. Živi i radi u Podgorici.

## Objavljene knjige
* Sociološka misao u Rusiji (iskustva XX vijeka) (1994)
* Ekonomija i pravo (odnos osnovnih pojmova) (1996)
* Iza normi (sociološki i pravni eseji) (2003).

## Vanjske veze
* Univerzitet Donja Gorica: Prof. dr Dragan K. Vukčević, redovni profesor
María Corda

**Maria Corda** (rođena kao **Mária Antónia Farkas**; 4. maj 1898 - 15. februar 1976) bila je mađarska filmska glumica koja je uživala status velike evropske zvijezde na kraju ere nijemog filma.

Karijeru je započela u domovini, nastupajući u filmovima mladog Alexandera Korde, za koga se kasnije udala i rodila mu dijete. Zajedno s mužem je 1919. godine izbjegla u Austriju uslijed Bijelog terora. Alexander Korda ju je počeo angažirati za glavne ženske uloge u svojim raskošnim historijskim spektaklima. 1927. je s mužem otišla u Hollywood, ali se taj potez pokazao lošim po karijeru, s obzirom da se zbog slabog poznavanja engleskog nije mogla prilagoditi zvučnom filmu. Od muža se razvela 1930. godine. Ostatak života je uglavnom pisala romane.

## Filmografija
* *[[Number 111 (1919 film)|Number 111]]* ("A 111-es", 1919) ... Olga/Vera (kao Antónia Farkas) 
* *[[Ave Caesar!]]* (1919)
* *Feher rozsa* ("White Rose", 1919)
* *Se ki, se be* (Neither in, nor out, 1919) ... Antónia Farkas
* Il sogno d'una notte d'estate a Venezia (1921)
* La vita e la commedia (1921)
* Totote di Gyp (1921)
* *Samson und Delilah* ("Samson und Delila", 1922) ... Julia Sorel / Delila, Abimelehova žena
* *[[A Vanished World]]* (1922)
* *[[Masters of the Sea (film)|Masters of the Sea]]* (1922)
* *[[The Unknown Tomorrow]]* (1923) ... Stella Manners 
* *[[Tragedy in the House of Habsburg]]* (1924)
* *[[Everybody's Woman (1924 film)|Everybody's Woman]]* (1924) 
* *[[Holnap kezdödik az élet]]* (1924) (pod imenom Maria Korda)
* Die Sklavenkönigin ("The Slave Queen", 1924) ... Merapi (u SAD pod naslovom The Moon of Israel 1927. godine)
* *[[Dancing Mad (film)|Dancing Mad]]* (1925) ... Lucille Chauvelin 
* *[[The Guardsman (1925 film)|The Guardsman]]* (1925) ... Schauspielerin 
* L'uomo più allegro di Vienna (1925) 
* *[[Madame Wants No Children]]* (1926) ... Elyane Parizot 
* Gli ultimi giorni di Pompeii ("The Last Days of Pompeii", 1926) ... Nydia 
* The Private Life of Helen of Troy (1927) ... Helen 
* A Modern Dubarry (1927) ... Toinette 
* A Modern Casanova (1928)
* *[[Tesha]]* (1928) ... Tesha 
* Batalla de damas (1928)
* Die Konkurrenz platzt (1929) ... Marion Gutman 
* Heilige oder Dirne (1929) ... Lydia, Theresina prijateljica 
* Rund um die Liebe (1929) 
* *[[Love and the Devil]]* (1929) ... Giovanna

## Vanjske veze

* María Corda at the Internet Movie Database
* Photographs and literature
Božidar Knežević (novinar)

**Božidar Knežević** (Podgorica, 1952. – Bruvno nedaleko Gračaca, 6. studenoga 2001.), crnogorski filmski redatelj dokumentarnih i obrazovnih emisija te novinar; crnogorskoga podrijetla.

## Biografija

Diplomirao je 1975. godine na Fakultetu političkih znanosti na Zagrebačkom sveučilištu.

Dvije godine kasnije počeo je raditi na tadašnjoj Televiziji Zagreb, te je režirao više od trideset dokumentarnih i obrazovnih programa (u vrijeme Veljka Kneževića bio je urednik sekcije za marksizam u sklopu Obrazovnog programa). Bio je također urednik nekoliko djela o pojedinačnim ljudskim tragedijama u ratu u Hrvatskoj na Yutelu, a bio je i slobodni reporter i kamerman. Od serija koje je režirao najpoznatija je: Crnogorski put o crnogorskoj neovisnosti koja je nastala u ljeto 2001. godine.

Osobito je postao poznat po filmu *[[Oluja nad Krajinom]]*. Nakon njegove premijere Knežević je tragično umro u automobilskoj nesreći s kolegom Borivojem Franceschijem, kada je u njegovo vozilo udarila prikolica šlepera. Obojica su umrla na mjestu događaja. Smrt, koju su hrvatske vlasti pripisale nesretnom slučaju je, s obzirom na žestoke kritike koje je Knežević bio primao iz krugova radikalne nacionalističke desnice, potakla niz špekulacija i teorija zavjera o mogućem atentu.

## Vanjske veze
* Božidar Knežević
* Monitor.hr o Božidaru Kneževiću 
* Jutarnji.hr o Latinici i Oluji nad krajinom 
* Latinica: Oluja nad Krajinom
Prajao Changpeuk

***The King of the White Elephant*** ( ili *Prajao Changpeuk*; RTGS: Phrachao Chang Phueak) je tajlandski crno-bijeli historijski film snimljen 1940. godine u režiji Sunha Vasudhare. Napravljen je uz potporu tadašnjeg tajlandskog ministra financija Pridija Banomyonga, koji je također napisao i scenario. Radnja je smještena u 16. vijek u Kraljevstvo Ayutthaya, i prikazuje kako se njegov vladar, usprkos nastojanja da spor riješi mirnim putem, mora ići u rat kako bi zaustavio napadače iz susjednog burmanskog kraljevstva Honsa. *The King of the White Elephant* je nastao u kontekstu eskalirajućeg drugog svjetskog rata, kao dio nastojanja Pridija, koji je, za razliku od pro-osovinskog premijera Plaeka Phibunsongkhrama simpatizirao zapadne saveznike, nastojao je preko filma svjetskoj javnosti predstaviti tada još uvijek neutralni Tajland kao miroljubivu budističku zemlju. Zbog toga je film napravljen na engleskom jeziku. Danas se smatra prvim potpuno očuvanim cjelovečernjim ostvarenjem u historiji tajlandske kinematografije.

## Vanjske veze
* 
* 
* *[http://www.siamzone.com/movie/m/115 The King of the White Elephant]* at SiamZone 
*