open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suez

**Suez** (arapski: السويس/ as-Suways) je lučki grad od 740,874 stanovnika na jugoistoku Egipta u muhafazi Suez u kojoj je i administrativni centar.
 
## Geografija

Suez leži na dnu Istoimenog zaljeva Crvenog mora, udaljen 130 km jugozapadno od Kaira.
Luka na izlazu iz Sueskog kanala sastoji se od dva dijela, kopnenog- *Bur (Luka) Ibrahim* i otočnog *Bur Teufik*, koji su spojeni nasipom dugim 2,7 km.

## Historija

Suez leži na mjestu koje je još od antičkih vremena bilo važno trgovište, tu se prostirala grčka - **Klisme**, koja je nakon 
Muslimanskog osvajanja Egipta u 7. vijeku prezvana u **Kulzum**. On se za osmanske vlasti razvio u glavnu luku za trgovinu sa Arabijom, Jemenom i Indijom. Vremenom kako je slabilo Osmansko Carstvo, propadala je i luka, sve do otvaranja 
Sueskog kanala 1869. Koji je pretvorio Suez u jedan od najvećih gradova u Egiptu.

Zatvaranje kanala nakon Šestodnevnog rata 1967. kao i izraelski napad na grad za Jomkipurskog rata 1973., nanjeli su težak udarac ekonomiji grada. Kriza je prebrođena ponovnim otvorenjem kanala 1975.
Od 1975. grad ima i Slobodnu ekonomsku zonu u kojoj su otvoreni pogoni tekstilne i farmaceutske industrije.

## Znamenitosti i obrazovanje

Najveće znamenitosti grada su *Nacionalni [[muzej]]* i džamija *Hamza*. Od 2012. univerzitetski grad.

## Privreda i transport
Današnji Suez je i nadalje važna tranzitna pomorska luka i centar trgovine. Odavnina je polazna točka za hadž (hodočašće) u Meku.

On je i snažni industrijski centar, ponajprije zahvaljujući kanalu (brodogradnja, radionice za održavanje kanala) ali i zbog eksploatacije mineralnih sirovina po okolici; vapnenac, dolomit, ugljen, nafta. Pa pored rafinerije nafte i velike cementare ima i tvornice; stakla, umjetnih gnojiva, kemikalija, tekstila i punionice pića.

Dobro je razvijeno i ribarstvo po Crvenom moru.

Željezničkom prugom i autoputom povezan je sa Kairom, Ismailijom i Port Saidom.
Naftovodom je povezan sa Kairom, a od 1976. naftovodom dugim 320 km i sa Aleksandrijom.

## Pobratimski gradovi

*  Djibouti, Džibuti
*  Skopje, Sjeverna Makedonija

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice'' 
* ''Suez, Egypt'' 
* ''Suez''
Dr. Jekyll and Mr. Hyde (film, 1920)

***Dr. Jekyll and Mr. Hyde*** () je američki crno-bijeli nijemi horor film snimljen 1920. u režiji Johna S. Robertsona. Predstavlja adaptaciju znamenite pripovjetke Roberta Louisa Stevensona o idealističkom londonskom ljekaru koji eksperimentirajući sa lijekovima razvije zlo drugo ja. Naslovnu ulogu je tumačio John Barrymore kome je to predstavljao jedan od najuspješnijih nastupa u karijeri. Film se nalazi u javnoj domeni te se zbog toga njegovi inserti često koriste u dokumentarcima posvećenim historiji horora i nijemog filma. Godine 1982. su korišteni u video-spotu za pjesmu *[[Under Pressure]]* grupe *[[Queen]]*, a 2010. u jednoj epizodi TV-serije *[[Boardwalk Empire]]*.

Iste godine su snimljene još dvije adaptacije Stevensonove pripovjetke - istoimeni film u produkciji Louisa B. Meyera i *[[Der Januskopf]]* (Janusova glava) znamenitog njemačkog sineasta F. W. Murnaua.

## Uloge
* John Barrymore ... Dr. Henry Jekyll / Mr. Edward Hyde
* Brandon Hurst ... Sir George Carew
* Martha Mansfield ... Millicent Carew, kćer Sir Georgea
* Charles Willis Lane ... Dr. Richard Lanyon
* George Stevens ... Poole, Jekyllova batler
* Nita Naldi ... Miss Gina, italijanska umjetnica
* Louis Wolheim ... Vlasnik plesne dvorane (*van špice)
* Cecil Clovelly ... Edward Enfield
* J. Malcolm Dunn ... John Utterson
### van špice
* Alma Aiken ... statist 
* Edgard Varèse ... policajac
* Julia Hurley ... Hydeova stara stanodavka

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* A modern collector's figurine of John Barrymore ... Mr. Hyde 
* Mr. Hyde figurine after first transformation scene
Dr. Jekyll and Mr. Hyde (film, 1920, Haydon)

***Dr. Jekyll and Mr. Hyde*** () je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1920. u režiji J. Charlesa Haydona. Predstavlja adaptaciju znamenite priče Roberta Louisa Stevensona o idealističkom ljekaru koji eksperimentirajući sa psihoaktivnim serumom razvije zlo drugo ja. Snimanje je koincidiralo sa mnogo poznatijom verzijom studija Paramount Pictures. Zbog toga je producent Louis Meyer, nastojeći spriječiti tužbe za povredu autorskog prava, načinio drastične izmjene u scenariju, izazvavši nezadovoljstvo Haydona koji se poslije odrekao filma. Radnja je tako iz viktorijanskog Londona premještena u (tada) suvremeni New York, a film je također dobio hepi end.

Iste godine je u Njemačkoj snimljena još jedna verzija priče o Jekyllu i Hydeu pod naslovom *[[Der Januskopf]]* (Janusova glava) u režiji F. W. Murnaua.

## Uloge
* Sheldon Lewis ... Dr. Jekyll / Mr. Hyde
* Alex Shannon ... Dr. Lanyon
* Dora Mills Adams ... Mr. Lanyon
* Gladys Field ... Bernice Lanyon
* Harold Foshay ... Edward Utterson
* Leslie Austin ... Danvers Carew

## Vanjske veze
*
Otto (pas)

Pas **Otto** (14. februar 1989. – 14. januara 2010.) je bio pas (mješanac jazavičara i terijera) koji je od 2009. do 2010. prema Guinessovoj knjizi rekorda bio najdugovječniji pas na svijetu. Od dobi kada je imao šest tjedana bio je u vlasništvu Lyn Jones, a nije imao nikakvih potomaka. Pred smrt je bolovao od artritisa i imao problema sa sluhom. 14. januara 2010. je uspavan dan nakon što su mu veterinari dijagnosticirali rak želuca.

## Izvori
La Fête espagnole (film, 1920)

***La Fête espagnole*** () je francuski crno-bijeli nijemi film snimljen 1920. u režiji Germaine Dulac. Radnja je smještena u malo špansko selo gdje bivšu plesačicu posjećuju njena dva nekadašnja udvarača te se počinju boriti za njenu naklonost.

## Cast
* Ève Francis ... Soldead
* Gabriel Gabrio 
* Anna Gay 
* Gaston Modot ... Real
* Jean Toulout ... Miguélan

## Vanjske veze
*
Prizma (program za nadziranje)

**PRIZMA** je elektronički program nadziranja koji se koristi za upravljanje stranih informacija skupljenih preko Interneta i drugih elektroničkih uređaja te je klasificiran kao tajna sa povjerljivim informacijama kojeg vodi američka National Security Agency (NSA) od 2007. PRIZMA, što je skraćenica za "Uređaj za planiranje integracije, sinkronizacije i menadžmenta resursa", je stoga vladina šifra za pokušaj skupljanja informacija znan službeno kao US-984XN. 

Izvještaji složeni na temelju procurenih informacija opisuju program PRIZMA kao sustav dubokog nadziranja tijekom komunikacija uživo, pri čemu se pohranjuju razne informacije. Ciljana publika su klijenti raznih korporacija koji žive izvan SAD-a, ili američki državljani koji komuniciraju izvan te države. NSA navodno tako akumulira podatke putem raznih načina (email, video, glasovni chat, fotografije, razmjena datoteka, detalji o društvenim mrežama kao što je Facebook).

Ravnatelj državne agencije za informacije, James Clapper, navodi da PRIZMA ne može biti korištena tako da namjerno cilja na Amerikance ili ikoga tko živi u SAD-u. Navodi da američki kongres i tajni sud nadgledaju program te se brinu da se skupljanje i zadržavanje tajnih podataka Amerikanaca svodi na minimum.

''Washington Post'' piše da procureni dokumenti ukazuju da je PRIZMINA aktivnost "glavni izvor sirovih informacija koje se koriste za izvještaje o analizama NSA." 2013. na vidjelo je izbio skandal kada je Američki nadzorni sud za strane informacije izdao direktivu telekomunikacijskom poduzeću Verizonu da preda NSA-u zapise svih njenih mušterija i telefonskih razgovora istih na dnevnoj bazi.

Zviždač u NSA-u, William Binney, je izjavio da je PRIZMA samo još jedan u nizu izvora informacija: "Telekomunikacijska poduzeća su NSA-u davala pristup svojim linijama za komunikaciju. Uređaji poduzeća Narus, koje je NSA stavila u razne sobe oko AT&T optičke mreže, ili Verizonova mreža, nisu mogli skupiti sve. Mogli su većinu, ali ne i sve. Stoga kako bi prikupili svu informaciju, morali su ići do service providera kako bi ispunili prazna polja. Zato i postoji PRIZMA - kako bi popunila nepoznanice. Također daje FBI-ju temelj za predstavljanje dokaza na sudu."

"Paralelni program, znan pod šifrom BLARNEY, skuplja metapodatke dok putuje širom Interneta. BLARNEY-jev sažetak [...] ga opisuje kao program za skupljanje informacija kako bi dobio pristup i iskoristio strane informacije koje su skupljene od globalnih mreža.” ''Guardian'' je također 8. 6. 2013. otkrio još jedan veliki sustav za praćenje podataka preko Interneta, koji se zove "Boundless Informant [Bezgranični dopisnik]" nakon što su procurile informacije o istom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Najveći skandal za Obamu: Amerika špijunirala bukvalno sve!
* Facebook i Google "ne znaju ništa" o "Prizmi"
Der Januskopf

***Der Januskopf*** () je njemački crno-bijeli nijemi horor-film snimljen 1920. u režiji F. W. Murnaua. Predstavlja adaptaciju priče *[[Strange Case of Dr Jekyll and Mr Hyde|Dr. Jekyll i g. Hyde]]*|Roberta Louisa Stevensona. Nastojeći izbjeći tužbe za povredu autorskih prava, scenarist Hans Janowitz je značajno izmijenio detalje u odnosu predložak, pa je tako ne samo izmijenjena imena protagonista - "dr. Jekyll" je postao "dr. Warren", a "g. Hyde" je postao "g. O'Connor" - nego je kao katalizator njegove transformacije u zlo drugo ja uveden natprirodni element u okviru uklete glave rimskog boga Janusa kao simbola dvostruke ličnosti. *Der Januskopf* je filmskim historičarima zanimljiv zbog toga što se u ulozi protagonistovog batlera pojavljuje mađarski glumac Bela Lugosi koji će kasnije postati ikona hollywoodskih horor filmova.

## Uloge
* Conrad Veidt ... Dr. Warren / Mr. O'Connor
* Magnus Stifter ... Prijatelj Dr. Warrena
* Margarete Schlegel ... Jane Lanyon / Grace
* Willy Kaiser-Heyl ... statist
* Béla Lugosi ... Batler Dr. Warrena
* Margarete Kupfer ... statist
* Danny Guertler ... statist
* Gustav Botz ... statist
* Jaro Fürth ... statist
* Hans Lanser-Rudolf ... statist
* Marga Reuter ... statist
* Lanja Rudolph ... statist

## Izvori

## Literatura
* 

## Vanjske veze
*
Jazavičar

**Jazavičar** je rasa lovačkih pasa.

## Osnovno
Visina ove pasmine nije precizirana standardom, a težina ovisi koji je jazavčar u pitanju 
* * 'Normalni jazavčar*' najviše do 9 - {kg} -
* * 'Patuljasti jazavčar*' najviše do 4 - {kg} - ako je star 18 mjeseci, s obujmom grudnog koša do 35 - {cm} -
* * 'Jazavčar kunićar*' najviše do 3,5 - {kg} - sa 18 mjeseci starost i, dok mu je grudni koš do 30 - {cm} -

## Karakteristike pasmine
Za isti varijetet (prema tipu dlake) vrijede iste fizičke i psihičke karakteristike bez obzira na visinu. 

## Vanjština
Prepoznatljivi su po izduženom tijelu. Vrat mu je dugačak i mršav, a glava mu se stanjuje prema nos u koji je suh, crn ili smeđe, već u skladu s bojom dlake; njuška mu je dugačka i prava. Oči su ovalne, crvenkastosmeđe ili crnosmeđa boje. Uši su prilično duge, zaobljene na krajevima i plosnate. Postavljene su visoko unatrag i vise uz obraz e. Vrlo su pokretne. 

Prsni koš je ovalnog oblik a, leđa kratka i kruta, slabine široke, a Sapi dugačke i zaobljene. Noge su kratke, mišić ave. Prednje noge nisu potpuno paralelne, već su blago okrenute prema van. Stražnje noge su paralelne, gledajući od nazad i sa snažnim skočnim zglobom. Plećka i nadlaktica su iste dužine i obrazuju prav kut. Podlaktica je kratka, lakat je debeo, a podlaktične kosti krupne. Šape su široke i okrugle. Rep je postavljen u produžetku linije leđa. 

### Boja dlake
* Kod* 'kratkodlakog jazavčara*' ravna, sjajna i vrlo gusta dlaka može biti 
: * Jednobojna: riđa do crvenkastoriđa;
: * Dvobojna: crno, smeđa, siva ili bijela s jarkocrvenim obilježjima na pojedinim dijelovima kao što su donji dijelovi nogu ili rep;
: * Višebojna: osnova je svijetlosmeđa, svijetlosiva ili čak bijela s nejednakim tamnosmeđim, crvenkastim ili crnim mrlja ma.
* Kod oštrodlakog jazavčara moguće su sve boje, a kvalitetu dlake je sličan kao kod kratkodlakog s tim da je oštrija, sa bujnim obrva ma i brkovi ma koji krase njušku. 
* Kod dugodlakog jazavčara dlaka također može biti jednobojna, dvobojna i višebojna kao kod kratkodlakog, ali je ona kod njega duga, mekana i svilenkasta.
Ollantaytambo

**Ollantaytambo** ili *Ullantaytanpu*, (što na kečuanskom otprilike znači *Gospodarevo sklonište*), je jedinstveni primjer pretkolumbovskog planiranja grada. To je monumentalanno arhitektonsko djelo iz Inka perioda i jedinstveni grad iz tog vremena koji je danas naseljen. U zgradama koje liče na palače žive potomci nekadašnjih visokih klasa Inka, podrijetlom iz Cusca.

Zgrade i vrtovi kao i ulice su zadržali svoj izvorni oblik. Ravne, uske ulice tvore danas četvrtaste četvrti, ili tzv.*canchas*, koje imaju otvor prema centralnom dvoru kojeg kuća okružuje. Nekoliko lijepih kolonijalnih kuća sagrađeno je od crnih stijena iz Inka vremena.

utvrdu Ollantaytambovu su sagradile Inke kako bi se mogli braniti od napada indijanaca iz džungle koji su bili stalna prijetnja carstvu Inka. 
Na vrhu utvrde nalazi se šest stijena koje čine Hram Sunca. Teške su oko 50 tona i stoje tijesno jedna pored druge. One tvore zid no iza njih ne postoji nikakav prazan prostor. Stranice stijena su veoma kvalitetno obrađene. Vjerojatno su Inke željele pokazati da vladaju zavidnom umjetnošću oblikovanja stijena. Na nekoliko stijena postoje ispupčenja i vjeruje se da su ona imala samo simbolično značenje. Prema peruanskom povjesničaru Víctoru Angelsu to je mogla biti neka vrsta simboličnog jezika.

Utvrda Ollantaytambo leži na brdu koje je u obliku trapeza. Taj dojam nestaje međutim kada se stoji na vrhu utvrde. Stijene za izgradnju utvrde dovlačene su sa druge strane doline. Vučene su uz pomoć užadi i uz pomoć tankih svježih stupova koji su postavljani u smjeru transporta.

## Položaj
Ollantaytambo se nalazi u istoimenoj oblasti u provinciji Urubamba, oko 60 km sjeveroistočno od Cusca, na 2792 m nadmorske visine, u sjevernom dijelu doline Urubamba.
Ollantaytambo je željezničkom prugom povezan s Machu Picchu, poznatim turističkim odredištem Južne Amerike. 

## Povezano
* Cusco
* Inka
* Machu Picchu
* Písac
* Sacsayhuamán
* Puca Pucara
* Urubamba dolina
* Urubamba rijeka
Pijavica (atmosferska pojava)

**Pijavica, vrtložni vjetar, vijar ili tromba** je atmosferski vrtlog manjeg razmjera i kratkog trajanja koji se pri izrazito nestabilnoj atmosferi pojavljuje ispod olujnog kumulonimbusa. Može nastati iznad vodene površine (vodena, ili ako nastane nad morem, morska pijavica) te nad kopnom. Mnogi smatraju da je vodena pijavica ustvari manji tornado nad vodom te da takvu pijavicu kad prijeđe s vodene površine nad kopno valja smatrati tornadom. Rotacija u vrtlogu pijavice češće je u ciklonalnom smjeru.

Često se može vidjeti više morskih pijavica istovremeno. Lomljiva cijev pijavice ljevkastog je oblika te je često nagnuta. Proteže se od oblaka do morske površine. Promjera je od dvadesetak do stotinu metara. Donji dio (svega nekoliko metara visine) sastoji se od usisane morske vode, a gornji od kapljica nastalih kondenzacijom pri dizanju vlažnoga zraka.

Pijavice obično kratko traju, od pet do deset minuta, ali katkad mogu trajati i preko sat vremena. Brzine kojima zrak kruži oko područja sniženog tlaka u središtu vrtloga iznose od nekoliko km/h pa do 80 km/h u izuzetnim slučajevima. Pijavica silno uzburkava morsku vodu te može potopiti čamce. Prijeđe li na kopno, duž uske putanje kojom prolazi, može nanijeti veliku štetu drveću, građevinama, vozilima i drugim predmetima.

Ruđer Bošković je opisao tu pojavu (1749) u svom djelu *O vihoru koji je noću između 11. i 12. lipnja 1749. opustošio veliki dio Rima*. U tumačenju uzroka pojave tvrdio je *da pijavice stvaraju isparavanja koja se dižu iz Zemlje pomiješana s vodenom parom te podzemni oganj*. Boškovićevo tumačenje nije daleko od današnjega shvaćanja nastanka pijavica: nužna je vlaga i razmjerno visoka temperatura.

## Izvori
## Reference
Tassili n'Ajjer

**Tasili n'Adžer** (berberski za "Visoravan rijeka", arapski: طاسيلي ناجر) je široki planinski vijenac u jugoistočnom Alžiru, u blizini granice s Libijom, Nigerom i Malijem (Sahara). Najpoznatiji je po iznimno gustoj koncentraciji prapovijesnih arheoloških lokaliteta na kojima je do 1993. godine pronađeno oko 1500 prapovijesnih slikarija i petroglifa, ostaci naselja sa zidinama u kojima su pronađeni mnogi kameni i keramički predmeti. Zbog toga je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi 1982. godine.

Nacionalni park Tasili n'Adžer je osnovan 1972. godine i ima površinu od 72.000&nbsp;km, što ga čini jednim od najvećih na svijetu (npr. dva puta veličine Švicarske). Njegove jedinstvene stijene, koje se uzdižu iznad sahare do 600 metara, imaju veliku geološku važnost. Visoravan se sastoji od vapnenačkih stijena koncentriranih oko granitne stijene nastale u prekambriju. Mlijunima godina je izmjenjivanje vlažne i suhe klime oblikovalo njezine stijene na više načina. Klanci na sjevernom kraju visoravni su usjekle drevne rijeke koje su tekle prema nestalim jezerima. Gdje su nekada bila jezera vjetar je oblikovao dine u pješčana mora, a vapnenačke stijene u "kamenu šumu" prirodnih lukova.

Tasili n'Adžer pripada ekološkom području zapadnosaharskog planinskog područja koje je iznimno šturo s vegetacijom, ali bogatije od okolnog pustinjskog krajolika. Od biljaka ovdje se mogu naći saharski čempres i mirta, koje su endemske vrste.

Prapovijesna umjetnost Tasili n'Adžera svjedoči kako je ovo područje nekada imalo mnogo umjereniju i vlažniju klimu i bilo prekriveno savanom. Naime, na slikama su prikazana krda goveda, te velike živptinje poput krokodila, žirafa i slonova, ali i ljudske djelatnosti poput lova i plesa. Ove slike imaju jasnu poveznicu s umjetnošću naroda San koji su djelovali oko 1200. pr. Kr. u špiljama južne Afrike. 


Datoteka:Djanet tassili n'ajjers.JPG|Klanac u visoravni stijena
Datoteka:Tassili rocks.jpg|Stijene Tassilija
Datoteka:Algerien 5 0049.jpg|Tjeranje stoke
Datoteka:Sleeping Antelope Tin Taghirt.jpg|Uspavana antilopa
Datoteka:Tassili art.jpg|Žirafe i slonovi


## Izvori

## Veze
Slični lokaliteti u Africi:
* Tsodilo (Bocvana)
* Kondoa (Tanzanija)
* Tadrart Akakus (Alžir)
* Ténéré (Niger)

## Vanjske veze
* Video na Youtube
* Prirodni lukovi Tassili n'Ajjera  
* Tassili n'Ajjer - fjexpeditions.com  Posjećeno 20. svibnja 2011.
La Fête espagnole

**La Fête espagnole** (na francuskom: *Španska fešta*) se može odnositi na:

* *[[La Fête espagnole (film, 1920)|La Fête espagnole]]*, nijemi film, rež. Germaine Dulac (1920)
* *[[La Fête espagnole (roman)|La Fête espagnole]]*, roman koji je napisao Henri-François Rey (1959), Prix des Deux Magots
* *[[La Fête espagnole (film, 1960)|La Fête espagnole]]*, filmska adaptacija gore navedenog romana (1960)
The Wild Thornberrys

**Trnavčevići u Divljini** (engl. *The Wild Thornberrys*) je američka animarna serija. Prvi put je prikazana na Nikeloldenu 1. 9. 1998. godine. Posljednji put je prikazana 11. 6. 2004. godine. U Srbiji je prikazana na televiziji ​​B92 2009. godine.

## Likovi
* **Eliza Trnavčević** je djevojčica koja mnogo voli životinje i uz to je dobila moć da priča s njima. Ona se stalno prevozi u kombiju i pravi razne nestašluke.
* **Darwin** je smiješni orangutan i Elizin najbolji drug. Zajedno su u svakoj avanturi osim kada se posvađaju.
* **Doni** je dječak iz džungle koji nosi samo kratke hlače s crnim prugama. Njega su našli kada su tražili gorile. Stalno trči i skače po svemu.
* **Debi Trnavčević** je Elizin sestra koja se pravi važna. Ona uopće ne voli Elizu osim kada joj je potrebna. Ona ima dnevnik u kome svašta piše.
* **Nigel Trnavčević** je Debin i Elizin otac.Ima narančastu kosu i brkove. On je voditelj emisije Životinjski svijet Nigela Trnavčevića. To je njegova emisija o životinjama.
* **Marijana Trnavčević** je Nigel žena odnosno Elizin i Debin majka. Ona snima Najdželovu emisiju. Kada Eliza napravi problem ona stalno govori da će ići kući u Srbiju.
Dilip Sarkar

Dilip Sarkar (1949. - 9. lipnja 2013.) bio je indijski političar.

## Smrt
9. lipnja 2013., Sarkar se upucao u dobi od 64 godine
Lista najstarijih pasa

Ovo je popis najstarijih pasa na svijetu. Svi su (ili su bili) doživeli dob od 20 godina ili stariji. Starenje u pasa ovisi o pasmini i veličini. Tablica je ažurirana 23. veljače 2024. godine. Do veljače 2024. godine, pas Bobi držao je titulu najstarijeg psa (), ali mu je ta titula posthumno oduzeta jer je istraga utvrdila da nema dovoljno dokaza da je rođen 11. svibnja 1992., kada njegov vlasnik tvrdi da je bio rođen.

## Izvori
Max (pas)

**Max** (9. kolovoza 1983.- 18. svibnja 2013.) je pas koji je, prema navodima Guinessove knjige rekorda, bio najstariji u povijesti. Njegova vlasnica je bila Janelle DeRouen iz grada New Iberia u američkoj državi Louisiana. Poznatim je postao 2009. godine, kada su mediji prvi put doznali za njegovu neobičnu dugovječnost, , a njegova vlasnica otpočela kampanju da mu se službeno prizna status. 

## Izvori

## Vanjske veze
* ABC News video - ''Old Bones: The World's Oldest Dog''
* Is 28 Year Old Max The Oldest Living Dog?
* Max Misses World's Oldest Dog Title *Daily Iberian*, 21. V 2013
Bluey (pas)

**Bluey** (7. lipnja 1910. - 14. studeni 1939.) je bio pas - australski govedar () - čiji su vlasnici bili Les i Esma Hall iz Rochestera u australskoj državi Victoria, koji je, prema nepotvrđenim navodima, živio 29 godina, 6 mjeseci i 12 dana. Bluey je držao svjetski rekord za najdugovječnijeg psa prema Guinessovoj knjizi rekorda koja anegdotalne navode citira kao "pouzdane", sve do 2003. kada je taj rekord preuzela kuja po imenu Lucky.

Blueyeva rekordna životna dob, zajedno sa također nepotvrđenom životnom dobi mješanca australskog govedara i labradora po imenu "Chilla" (koji je navodno živio 32 godine i 12 dana), je potakla istraživanje životnog vijeka australskih govedara kako bi otkrila da li ta pasmina uistinu ima neobično dug životni vijek. Istraživanje nad 100 primjeraka je ustvrdilo prosječni životni vijek od 13,41 godina sa standardnom devijacijom od 2,36 godine. Studija je zaključila kako su australski govedari zdrava pasmina čiji primjerci u prosjeku žive godinu dana duže od većine pasmina u istoj klasi težine, ali da se rekordne životni dobi Blueya i Chille trebaju smatrati nekarakterističnim izuzecima nego indikatorima uobičajenog životnog vijeka za cijelu pasminu.

## Izvori

## Literatura

* *2004 Guinness Book of World Records*
Projekt MKULTRA

**Projekt MKULTRA**, ili samo **MK-ULTRA**, je bila tajna šifra za nezakonitu, prikrivenu operaciju u režiji CIA-e kojom su se vodili pokusi nad ljudima. Pokuse je izvodio ured za znanstveno istraživanje. Program je započeo početkom 1950-ih, a trajao je barem do kasnih 1960-ih, te je koristio američke i kanadske državljane kao "pokusne kuniće".

Dosad objavljeni dokumenti upućuju na to da su se ti pokusi sastojali od pokušaja upravljanja mentalnim stanjima ljudi i mijenjanja funkcija mozga putem droga i ostalih kemikalija, hipnoze, deprivacije osjetila, izolacije, verbalnog i seksualnog zlostavljanja te različitih oblika mučenja.

Projekt MKULTRA je prvi put zadobio pažnju svjetske javnosti 1975. putem Kongresa SAD-a nakon istraživanja povjerenstva Church i Rockefeller o nezakonitim radnjama CIA-e i FBI-a. Istraživanje je otežano nakon što je 1973. ravnatelj CIA-e, Richard Helms, naredio da se svi dokumenti o MKULTRI unište; povjerenstvo Church i Rockefeller stoga se moralo osloniti na izjave svjedoka koji su sujedlovali u MKULTRI i dokumentima koji su preživjeli uništavanje podataka.

1977., zakon o slobodi informacija je omogućio otkrivanje 17.000 dokumenata povezanih sa projektom MKULTRA, koji je vodio do saslušanja u Senatu te godine. Do danas, većina informacija o ovom programu je deklasificirana.

Iako CIA navodi da su pokusi po uzoru na MKLUTRA napušteni, veteran CIA-e Victor Marchetti je izjavio u raznim intervjuima da ta organizacija rutinski provodi dezinformaciju za javnost te da se istraživanje kontrole uma nastavlja. U intervjuu 1977., Marchetti je izjavio da je službeni stav CIA-e o napuštanju MKLUTRE "lažna priča".

Tijekom svojeg govora u Senatu 1977, zastupnik Ted Kennedy je rekao sljedeće:

## Izvori

## Vanjske veze
* Kratki dokumentarac o MKULTRI i smrti Franka Olsona 
* Izabrani skenirani MKULTRA dokumenti
* PDF arhiv deklasificiranih dokumenata MKULTRA
Južnonemačka tampon država

**Južnonemačka tampon država** je naziv za državu čije je stvaranje bilo planirano od strane podunavskih Nemaca 1941. godine. Država je trebalo da obuhvata delove Jugoslavije, Rumunije i Mađarske, odnosno regije Banat, Bačku i Baranju. Prema podacima iz 1910. godine, Nemci bi činili samo 25% stanovništva ove države, dok bi ostatak stanovništva činili Mađari, Rumuni i Srbi.

Okupacijom i podelom Jugoslavije, Nemci su dobili priliku da svoje planove ostvare samo delimično, odnosno formirali su svoju državnu upravu u jugoslovenskom (srpskom) delu Banata, koji zvanično nije uspostavljen kao posebna država, već kao autonomna teritorija u sastavu Nedićeve Srbije. Jugoslovenske delove Bačke i Baranje koje su Nemci nameravali da pripoje svojoj planiranoj državi okupirala je i anektirala Mađarska, dok traženi delovi Rumunije i Mađarske nisu ni uzimani u obzir za pripajanje državi podunavskih Nemaca od strane Sila osovine, s obzirom da su i ove dve države bile članice tog vojnog saveza.

Porazom Nemačke u Drugom svetsku ratu i obnovom Jugoslavije, nestaje i nemačke uprave u Banatu, a Nemci se najvećim delom iseljavaju iz zemlje.

## Povezano
* Dunavske Švabe
* Okupacija Jugoslavije
* Srbija pod nemačkom okupacijom
* Banat u Drugom svetskom ratu
* SveSrbija

## Izvori
* Tekst o planiranoj državi  (na mađarskom)
* Mapa planirane države  (na mađarskom)
Vijenac (arhitektura)

**Vijenac** (ijek.) ili **venac** (ek.), odn. **korniš** (od franc. *corniche* 
datoteka:Cornice (PSF).png|Vijenac klasičnog grčkog hrama
datoteka:Nimes maison carrée.jpg|Krovni vijenac na hramu Maison Carrée u Nîmesu
datoteka:Via della Vigna Nuova 18, palazzo rucellai, 02,0.jpg|Fasada Palazzo Rucellai iz Firence primjer upotrebe vijenaca
datoteka:Wheelingcornicecropped.jpg|Veliki krovni vijenac na zgradi u Wheelingu Zapadna Virginia


## Izvori

## Vanjske veze

* ''cornice'' na portalu Encyclopædia Britannica
Palazzo Rucellai

**Palazzo Rucellai** je renesansna palača, harmonički razigrane rustikalne fasade u ulici Via della Vigna Nuova 18 u Firenci.

Danas je palača Palazzo Rucellai ponovno vlasništvo porodice *Rucellai*, a 1990-ih u njoj je bio smješten Muzej fotografija braće Alinari.

## Historija Palače Rucellai
Palaču je projektirao Leon Battista Alberti, a izgradio od oko 1447. do 1451.*Bernardo Rossellino* za bogatog firentinskog trgovca Giovannija Ruccellaja.

Leon Battista Alberti je ideju za izgradnju te zgrade, dobio na osnovu studija rimskih spomenika. On je bio prvi koji je pilastrima podijelio po vertikali fasadu neke firentinske kuće, oni su formirali granicu za velike prozorske bifore na gornjim katovima.

## Izgled palače
To je palača od tri etaža, sa unutrašnjim dvorištem, uklopljena među ostale građevine, slične veličine.

Alberti je tom palačom prvi put u potpunosti izrazio duh humanizma 15. vijeka na području stambene arhitekture. On se vješto okoristio strukturalnim elementima Antičkog Rima; lukovima, pilastrima i vijencima.

Prizemlje je oblikovao pomalo u duhu obrambenog zamka obloživši ga krupnijom rustikom te je tako pojačao dojam čvrstoće i solidnosti objekta.

Kapiteli pilastra oblikovani su u sva tri klasična reda; dorskom, jonskom i korintskom, stvarajući na taj način efekt koji podsjeća na rimski Koloseum.

## Povezano
* Palazzo Pitti
* Palazzo Medici Riccardi

## Reference

## Vanjske veze

* ''History of the Palazzo Rucellai'' na portalu Institute at Palazzo Rucellai  
* ''Albèrti, Leon Battista'' na portalu Treccani
Caltanissetta

**Caltanissetta** (sicilijanski: *Nissa*, ili *Cartanissetta*) je talijanski grad na Siciliji, administrativni centar istoimene provincije Caltanissette. Grad je 2011. imao 61.711 stanovnika.

## Geografija
Caltanissetta leži u sredini Sicilije, zapadno od rijeke Salso, u planinama na nadmorskoj visini od 588 m. Udaljena je 150 km jugoistočno od Palerma. Centar grada je Piazza Garibaldi, a moderni dio grada prostire se zapadno od njega.

## Historija
Neki historičari smatraju da je Caltanissetta bila starovjekovni arapski Gibil Gabib, ili da ima genezu s obližnjim arheološkim nalazištem Sabucina, ali prvi pisani izvori o gradu su iz 1086. godine, što je doba normanske vlasti nad Sicilijom. Tokom 18. vijeka grad je bio poznat po eksploataciji sumpora, ali su se nalazišta iscrpila krajem 20. vijeka. Za Drugog svjetskog rata grad je pretrpio velika oštećenja od bombardiranja i teških borbi koje su se u njemu vodile 1943. godine.

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti Caltanissette su barokna katedrala Santa Maria la Nova, posvećena 1622. godine, te barokna palača Moncada. Pored grada leži normanski zamak Pietrarossa i samostan Santo Spirito koga je podigao normanski grof Roger I sa ženom u 11. vijeku. Grad ima muzej s bogatom arheološkom zbirkom.

## Privreda
Caltanissetta je trgovački centar poljoprivrednog kraja.

## Gradovi prijatelji
*  Rochester (New York)
*  Cittanova

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Caltanissetta'' na portalu Encyclopædia Britannica
Mandatna Palestina

**Britanski mandat nad Palestinom** bio je geopolitički entitet pod britanskom upravom, izdvojen iz otomanske Južne Sirije nakon Prvog svetskog rata. Britanska civilna uprava u Palestini je trajala od 1920. do 1948.

1917. godine, tokom Prvog svetskog rata, Velika Britanija je porazila otomanske snage i uspostavila vojnu upravu nad okupiranim teritorijama bivše otomanske Sirije. Teritorija je ostala pod britanskom vojnom upravom tokom rata i posle njega. Britanci su tražili da dobiju legitimitet za svoju kontrolu nad teritorijom i to su dobili sticanjem mandata od Društva naroda u junu 1922. Zvanični cilj mandata Društva naroda je da se upravlja delovima raspalog Otomanskog carstva, koje je vladalo Bliskim istokom od 16. veka, do trenutka kada će te teritorije biti u stanju da same upravljaju sobom. Civilna uprava je formalizovana uz saglasnost Društva naroda 1923. godine kao Britanski mandat nad Palestinom, koji je pokrivao dve administrativne oblasti. Zemlja zapadno od reke Jordan, pod imenom Palestina, je bila pod direktnom britanskom upravom do 1948. dok je zemlja istočno od Jordana bila polunezavisni region pod imenom Transjordanija, pod vladavinom Hašemitske dinastije iz Hidžaza i koja je stekla nezavisnost 1946.

Za vreme postojanja Britanskog mandata, u oblasti je zabeležen uspon dva glavna nacionalistička pokreta, jedan među Jevrejima, a drugi među Arapima. Rivalstvo i neprijateljstvo ta dva pokreta su imali značajan uticaj na istoriju tog perioda, a vrhunac nasilja je zabeležen u Arapskoj pobuni 1936–1939. i Građanskim ratom 1947–1948. Drugi svetski rat je imao malo direktnog uticaja na život u Palestini, ali su njegove indirektne posledice na kraju dovele do građanskog rata i povlačenja Britanaca.

Ishod građanskog rata i potonji Izraelsko-arapski rat 1948. su doveli do primirja 1949. podelom bivšeg Britanskog mandata na novonastali Izrael sa jevrejskom većinom, jordanskom aneksijom Zapadne obale i arapskom Svepalestinskom upravom u Pojasu Gaze pod egipatskom vojnom okupacijom.
Der Golem und die Tänzerin

***Der Golem und die Tänzerin*** () je njemački crno-bijeli nijemi horor film snimljen 1917. u režiji Rochusa Gliesea i Paula Wegenera. Često se navodi kao drugi dio Wegenerove filmske trilogije posvećene Golemu, odnosno svojevsrni nastavak *[[Der Golem (film, 1915)|Der Golema]]* iz 1915. godine. Naslovni protagonist je glumac koji se želi našaliti sa svojom djevojkom i preuzima identitet Golema koga je svojevremeno glumio. Nijedna kopija filma nije sačuvana, te se danas smatra izgubljenim.

## Reference

## Vanjske veze
*
Golem

**Golem** () je, u židovskom folkloru, živo antropomorfno stvorenje stvoreno isključivo od nežive materije (uglavnom gline ili blata).

Najpoznatija priča o golemu je ona koja uključuje Judu Loewa ben Bezalela, praškog rabina iz XVI. vijeka, s tim da su priče o genezi i načinu kontrole golema brojne i često različite.

## Historija

## Etimologija
Reč "**golem**" se spominje jednom u Bibliji u Pslamu 139:16, u reči "?" ( – "?") označavajući bezformu materiju, ljudsko biće koje koje nije u potpunosti završeno. U savremenom hebrejskom jeziku reč "golem" se uporebljava u značenju "bezuman" ili "bespomoćan".

## Poreklo
Najranije priče o Golemu se pojavljuju u judaizmu. Prema Talmudu Adam je stvoren kako golem, u prvim satima njegove egzistencije. Adam je tu živ, ali nije potpuno završen, nije do kraja ispunjen životom i svešću.Tek kasnije tokom srednjeg veka reč "golem" biva povezana s magijskom tradicijom, vezanom za mogućnost stvaranja ljudskog oblika putem formula, božijih imena i permutacija i kombinacija jevrejskog alfabeta. Kao i Adam i svi golemi su napravljeni od gline i blata, i oživljeni putem Jevrejske magije, čudesnim imenima Boga. Golem je biće bez duše, bez sposobnosti izražavanja, ali napravljeno tako da razume naredbe. Golem je dobijao naredbe koje su bile ispisane na list papira i stavljane mu u usta. Koristio se kao sluga u kućnim poslovima ili kao sredstvo da ispuni mračne namere svoga tvorca i nekome nanese zlo.

‎

## Praški Golem
Prema priči Praški rabin Juda Lev ben Bezabel "hasidim" što znači "jevrejski mudrac" je krajem 16 veka konstruisao golema da zaštiti Praški geto od progona. Mimo priče od Praškom golemu praški jevreji su bili progonjeni ili ubijani za vreme vladavine Rudolf II, car Svetog rimskog carstva. U nameri da zaštiti jevrejsku zajednicu rabin je konstruisao golema od gline i blata na obali reke Vltave, oživljavajući ga kroz određene rituale. Kako je golem rastao postao je sve agresiviniji šireći strah i teror.

Rudolf II, car Svetog rimskog carstva je preklinjao rabina da uništi golema, obećavajući da će zaustaviti progon Jevreja.
Rabin je uništio golema tako što je sa čela isbrisao prvo slovo reči "emet" ( – "istina") gde je ostala reč "met" ( – "smrt"). Istog trenutka telo golema se raspada i pretvara i ogromu masu gline i blata, u ono od čega je stvoren.

## Izvori
*
Der Golem (roman)

***Der Golem*** () je roman austrijskog književnika Gustava Meyrinka originalno objavljen u nastavcim u časopisu *[[Die Weißen Blätter]]* od 1913. do 1914. te u obliku knjige 1915. Radnja je smještena u praški jevrejski geto, a protagonist je draguljar i antikvar Athanasius Pernath, čije zanimanje za mistiku dovodi do problema sa spoznajom stvarnosti. Golem iz naslova, koji dijeli ime sa istoimenim divom iz jevrejske legende, se pojavljuje kao pozadinski lik, odnosno utjelovljenje kolektivne svijesti geta.

Često se pogrešno navodi kako je Meyrinkov roman poslužio kao predložak njemačkom sineastu Paulu Wegeneru za njegovu znamenitu trilogiju nijemih filmova o Golemu; iako je Wegener bio inspiriran romanom, u stvarnosti je svoje filmove snimao prema legendi, a ne prema romanu.

## Literatura
* Gustav Meyrink: Der Golem. Vitalis-Verlag Prag Neuauflage 2008. 

## Vanjske veze
* , Volltext. Ausgabe von 1917
* Gustav Meyrinks „Der Golem“ - Untersuchungen zur Erzählstruktur - Magisterarbeit von Andreas Bernhard
Gustav Meyrink

***Gustav Meyrink*** (pravim imenom *Gustav Meyer*; 19. januar 1868 - 4. decembar 1932) bio je austrijski književnik poznat po djelima žanra fantastike koje su mu donijele veliki ugled na njemačkom govornom području u prvoj polovici 20. vijeka.

Rodio se kao vanbračno dijete barona Karla von Varnbülera i glumice Marije Wilhelmine Adelheyd Meier. Djetinjstvo je proveo u Münchenu i Hamburgu, prije nego što se preselio u Prag gdje će provesti najveći dio mladosti, i koji će postati važna inspiracija za njegov književni opus. Kao mladić se bavio bankarstvom, a 1892. je neobični incident - kada ga je u pokušaju samoubistva zaustavila brošura koju je netko gurnuo ispod njegovih vrata - potakla da izučava okultne nauke, Kabalu i istočnjački misticizam. Književnu karijeru je otpočeo objavljujući satiričke priče 1902. godine, a bavio se i prevođenjem na njemački. Najveći je uspjeh postigao sa fantastičnim romanom ''Der Golem'' iz 1915. godine. Kao gorljivi pacifist se otvoreno suprotstavljao prvom svjetskom ratu.

## Izvori

## Bibliografija
* *[[Der heiße Soldat*]] 1903,
* *The Waxworks* 1907,
* *The German Philistine's Horn* 1909,
* *[[Der Golem (roman)|Der Golem]]* 1914,
* *The Green Face* (*Das grüne Gesicht*) 1916,
* **Walpurgisnacht* 1917,
* *The Land of the Time-Leeches* 1920,
* *The White Dominican* (*Der weiße Dominikaner*) 1921
* *At the Threshold of the Beyond* 1923,
* *Goldmachergeschichten* August Scherl Verlag Berlin 1925
* *Der Engel vom westlichen Fenster'' 1927,

## Knjige o Meyrinku
* Binder, Hartmut: "Gustav Meyrink – Ein Leben im Bann der Magie" ["Gustav Meyrink – Life under the Spell of Magic"], Vitalis, 2009, 
* Mitchell, Mike: "Vivo: The Life of Gustav Meyrink", Dedalus Ltd, 2008, 
* Montiel, Luis: "El rizoma oculto de la psicología profunda. Gustav Meyrink y Carl Gustav Jung", Frenia, 2012, 

## Vanjske veze
* Photo and bibliography
* Allrefer.com entry 
* 
* Dedalus Books publishers of Meyrink in English
* Bolognese Tears  English translation of Meyrink short story
* Simplicissimus  Complete edition online
The Last of the Mohicans (film, 1920)

***The Last of the Mohicans*** () je američki crno-bijeli nijemi pustolovni film snimljen 1920. u režiji Mauricea Tournera i Clarencea Browna. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Jamesa Fenimorea Coopera. Radnja je smještena u Sjevernu Ameriku sredinom 18. vijeka kada indijanski vodič nastoji zaštiti dvije engleske djevojke od kaosa nastalog anglo-francuskim ratom.

Iste godine je u Njemačkoj snimljen film *[[Lederstrumpf]]*, čiji drugi dio nosi (njemački) naslov "Posljednji Mohikanac" (Der Letzte der Mohikaner]).

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Lederstrumpf

***Lederstrumpf*** () je njemački crno-bijeli pustolovni nijemi film snimljen 1920. u režiji Arthura Wellina. Predstavlja ekranizaciju romana američkog književnika Jamesa Fenimorea Coopera o Kožnatoj Čarapi, a sastoji se od dva dijela, od kojih potonji predstavlja ekranizaciju romana *[[The Last of the Mohicans|Posljednji Mohikanac]]*. Radnjom je smješten u Sjevernu Ameriku 1740-ih i 1750-ih za vrijeme anglo-francuskih kolonijalnih ratova. Naslovnog protagonista, engleskog trapera, tumači Emil Mamelok, a njegovog indijanskog pobratima Chingachgooka tumači mađarski glumac Bela Lugosi.

## Vanjske veze
* 
*
Prinz und Bettelknabe

***Prinz und Bettelknabe*** () je austrijski crno-bijeli historijski nijemi film snimljen 1920. u režiji Alexandera Korde. Predstavlja ekranizaciju istoimenog romana Marka Twaina o siromašnom engleskom dječaku koji sticajem okolnosti preuzima identitet engleskog princa Edwarda. Kordi je to predstavljao prvi film nakon izgnanstva iz rodne Mađarske; prilikom snimanja se nadahuno stilom italijanskih historijskih filmova 1910-ih i Lubitscheve *[[Anna Boleyn (film)|Anne Boleyn]]*. *Prinz und Bettelknabe* je doživio ogroman uspjeh i u mnogo čemu je producentsku kuću Sascha-Film učinio jednom od najuspješnijih i najuticajnijih filmskih kompanija Evrope u međuratnom periodu.

## Uloge
* Tibor Lubinszky - Princ Edward / Tom Canty 
* Albert Schreiber - Henry VIII 
* Adolf Weisse - Lord Chancellor 
* Franz Herterich - John Canty 
* Franz Everth - Miles Herndon 
* Wilhelm Schmidt - Hugh Herndon 
* Ditta Ninjan - Lady Edith 
* Lilly Lubin - Isabel

## Izvori

## Literatura
* Kulik, Karol. *Alexander Korda: The Man Who Could Work Miracles*. Virgin Books, 1990.

## Vanjske veze
*
Erotikon (film, 1920)

***Erotikon*** je švedska crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1920. u režiji Mauritza Stillera. Protagonist, koga tumači Anders de Wahl, je entomolog opsjednut seksualnim životom kukaca, a njegova lijepa supruga Irene (čiji lik tumači Tora Teje) postaje metom dvojice udvarača. *Erotikon* je doživio veliki uspjeh, i smatra se jednom od najboljih romantičnih komedija iz ere nijemog filma. Poznat je i po raskošnoj baletnoj sceni koja se poslije navodila kao uzor za hollywoodske filmske mjuzikle Busbyja Berkeleya.

## Uloge
* Anders de Wahl ... Leo Charpentier
* Tora Teje ... Irene
* Karin Molander ... Marthe
* Elin Lagergren ... Irenina majka
* Lars Hanson ... Preben Wells
* Vilhelm Bryde ... baron Felix
* Bell Hedqvist ... baronova prijateljica
* Torsten Hammarén ... Sidonius
* Vilhelm Berndtson ... Jean

## Vanjske veze
* 
* 
* www.filmreference.com - Erotikon
Der Golem, wie er in die Welt kam

***Der Golem, wie er in die Welt kam*** () je njemački crno-bijeli nijemi horor film snimljen 1920. u režiji Paula Wegenera i Carla Boesea. Inspiriran je romanom *[[Der Golem (roman)|Der Golem]]* austrijskog književnika Gustava Meyrinka, a ponekad se navodi kao treći film u Wegenerovoj trilogiji o Golemu. Radnja je smještena u Prag u 16. vijeku gdje vođa jevrejske zajednice rabin Jehuda ben Bacalel (čiji lik tumači Albert Steinrück) koristeći svoje poznavanje magije pravi orijaško stvorenje od gline koje bi trebalo braniti njegove sunarodnjake, ali koje se zbog ljubavnog trokuta koje izaziva njegova kćer okreće protiv svih. *Der Golem* se smatra jednim od najboljih nijemih horor-filmova, a zbog upečatljive scenografije i jednim od najpoznatijih ostvarenja njemačkog filmskog ekspresionizma.

Godine 1936. je u Pragu snimljen francuski zvučni remake pod naslovom *[[Le Golem]]*.

Nikica Gilić za Filmski leksikon piše sljedeće o filmu:

Filmski vodič je zapisao:

## Glavne uloge
* Albert Steinrück - Rabin Loew
* Paul Wegener - Golem
* Lyda Salmonova - Miriam
* Ernst Deutsch - Famulus
* Lothar Müthel - Florian
* Otto Gebühr - Car Luhois
* Hans Stürm - Rabin Jehuda
* Max Kronert - Čuvar vrata
* Greta Schröder - Dama na sudu
* Loni Nest - mala djevojka

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* *[http://www.rottentomatoes.com/m/golem/ The Golem]* at Rotten Tomatoes
Prästänkan

***Prästänkan*** (u prijevodu ***Svećenikova udovica***) je švedski crno-bijeli nijemi film snimljen 1920. u režiji Carla Theodora Dreyera. Po žanru je kombinacija kostimirane melodrame i komedije. Radnja se događa u švedskom selu početkom 17. vijeka, a protagonist je ambiciozni mladić koji nakon završenog sjemeništa želi postati pastor tamošnje protestantske crkve, te je zbog toga spreman iskoristiti lokalni običaj i oženiti ostarjelu udovicu svog prethodnika iako sam ima mladu zaručnicu.

## Uloge
* Einar Röd ... Söfren
* Hildur Carlberg ... Margarete Pedersdotter
* Greta Almroth ... Mari
* Olav Aukrust ... Prvi kandidat
* Emil Helsengreen ... Vrtlar
* Mathilde Nielsen ... Gunvor
* Lorentz Thyholt ... Namjesnik
* Kurt Welin ... Drugi kandidat

## Vanjske veze
*
The Revenge of Tarzan

***The Revenge of Tarzan*** () je američki crno-bijeli nijemi pustolovni film snimljen 1920. u režiji Harryja Reviera i Georgea M. Merricka. Predstavlja treći film o Tarzanu, odnosno ekranizaciju romana *[[The Return of Tarzan]]* Edgara Ricea Burroughsa. Radnja prikazuje kako Tarzan (koga u ovom filmu prvi put tumači Gene Pollar) na poziv Janeine prijateljice dolazi u Pariz, gdje će se sukobiti sa njenim bratom. Kopije filma nisu sačuvane, te se smatra izgubljenim. Iste je godine, s potpuno drugom glumačkom ekipom, snimljen nastavak u obliku filmskog serijala pod naslovom ''The Son of Tarzan''.

## Uloge
* Gene Pollar ... Tarzan
* Karla Schramm ... Jane
* Estelle Taylor ... Grofica de Coude, Tarzanova saveznica
* Armand Cortes ... Nikolas Rokoff, negativac
* Franklin B. Coates ... Paul D'Arnot, Tarzanov stari prijatelj
* George Romain ... Grof de Coude

## Literatura
* Essoe, Gabe. *Tarzan of The Movies*, 1968, published by The Citadel Press

## Vanjske veze
*
The Son of Tarzan (film)

***The Son of Tarzan*** () je američki crno-bijeli nijemi pustolovni filmski serijal sniman 1920. i 1921. godine u režiji Arthura J. Flavena i Harryja Reviera. Predstavlja četvrti film o Tarzanu, odnosno ekranizaciju istoimenog romana Edgara Ricea Burroughsa. Naslovni protagonist je Korak, sin Tarzana i Jane, a koga tumači havajski glumac Kemuela C. Searle, a radnja prati kako je, poput oca, odrastao u džungli pobjegavši od očevih neprijatelja koji su oteli kao dijete.

Snimanje serijala *The Son of Tarzan* je bilo opterećeno nizom problema, vezanim uz promjene castinga kao i rezanje troškove. Najviše je publiciteta, međutim, izazvala nesreća kada je prilikom jedne scene slon ozlijedio Searlea, koji je poslije toga morao biti zamijenjen dublerom. Producenti su to nastojali maksimalno iskoristiti za publicitet, pa je zbog toga stvorena urbana legenda prema kojoj je Searle prilikom snimanja poginuo. Usprkos svega, *The Son of Tarzan* je doživio veliki uspjeh, te je sljedeće godine snimljen novi serijal pod naslovom *[[The Adventures of Tarzan]]*.

*The Son of Tarzan* je značajan za filmsku historiju po tome što se publiku nastojalo podsjetiti/upoznati s prethodna tri filma pomoću kratkog uvoda koji je sadržavao fotografije. Ta je praksa kasnije postala standard za filmske serijale, kao i mnoge druge filmske nastavke.

## Uloge
* Kamuela C. Searle ... Korak/Jack Clayton, Tarzanov sin (odrastao)
* Manilla Martan ... Meriem, Korakova družica i kasnija supruga (odrasla)
* P. Dempsey Tabler ... Tarzan
* Karla Schramm ... Jane
* Gordon Griffith ... Korak/Jack Clayton (dijete)
* Mae Giraci ... Meriem (dijete)
* Eugene Burr ... Ivan Paulovich, negativac koji se želi osvetiti Tarzanu

## Naslovi epizoda
# "The Call of the Jungle"
# "Out of the Lion's Jaws"
# "Girl of the Jungle"
# "The Sheik's Revenge"
# "The Pirate's Prey"
# "The Killer's Mate"
# "The Quest of the Killer"
# "The Coming of Tarzan"
# "The Kiss of the Beast"
# "Tarzan Takes the Trail"
# "Ashes of Love"
# "Meriem's Ride in the Night"
# "Double Crossed"
# "Blazing Hearts"
# "An Amazing Denouement"

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''The Son of Tarzan'' at Silent Era
Das Kloster bei Sendomir

***Das Kloster bei Sendomir*** () je priča austrijskog književnika Franza Grillparzera originalno objavljena 1828. godine. Radnja se događa u jednom samostanu u poljskom gradu Sandomierzu () gdje prenoće dva njemačka viteza i od tamošnjeg redovnika čuju priču o njegovom osnivaču grofu Starschenskom i problematičnom odnosu koji je imao sa svojom lijepom, ali nevjernom ženom Olgom. Priča je decenijama bila zaboravljena, sve dok gotovo vijek kasnije nije ekranizirana u nekoliko nijemih filmova.

## Vanjske veze
*