open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sans toit ni loi

***Sans toit ni loi*** () je francuski igrani film snimljen 1985. godine u režiji Agnes Varda. Po žanru je socijalna drama, a protagonistica, čiji lik tumači Sandrine Bonnaire je mlada žena koja se odala skitničkom načinu života. Radnja započinje trenutkom njene smrti, te kroz flahsbackove pokazuje njen život. *Sans toit ni loi* je bila prikazana na venecijanskoj Mostri gdje je osvojila Zlatni lav.

## Uloge
* Sandrine Bonnaire : Simone Bergeron, *dite* Mona, *sans toit ni loi*
* Macha Méril :  Landier, la *platanologue*
* Stéphane Freiss : Jean-Pierre, ingénieur agronome
* Yolande Moreau : Yolande
* Marthe Jarnias : la patronne de Yolande
* Setti Ramdane : le Marocain qui la découvre
* Francis Balchère : un gendarme 
* Jean-Louis Perletti : un gendarme 
* Urbain Causse : un paysan interrogé
* Christophe Alcazar : un autre, *brûleur de fossé* 
* Dominique Durand : le premier motard 
* Joël Fosse : l'autre, Paulo, amant de Yolande
* Patrick Schmit : le camionneur 
* Daniel Bos : le démolisseur 
* Katy Champaud : la jeune fille à la pompe 
* Raymond Roulle : le vieux aux allumettes 
* Henri Fridlani : le fossoyeur 
* Michel Constantial : le régisseur des caisses
* Patrick Sokol : le jeune homme au sandwich 
* Pierre Imbert : le garagiste 
* Laurence Cortadellas : Éliane

## Reference

## Vanjske veze
*  
*
Stammheim (film)

***Stammheim*** je zapadnonjemački igrani film snimljen u režiji Reinharda Hauffa i premijerno prikazan početkom 1986. godine. Po žanru je dokudrama, a radnjom je smješten u sredinu 1970-ih i prikazuje znamenito suđenje *prvoj generaciji* odnosno osnivačima radikalno lijeve terorističke organizacije Frakcija crvene armije. *Stammheim* je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Zlatni medvjed; odmah nakon toga je članica žirija Gina Lollobrigida izazvala skandal izjavivši da se sa odlukom žirija ne slaže.

## Vanjske veze
*
Luke Perry

**Coy Luther Perry III** (, 11. listopada 1966. – Burbank, Kalifornija, 4. ožujka 2019.), bio je američki glumac najpoznatiji po ulozi *Dylana McKaya* u tinejdžerskoj seriji "Beverly Hills, 90210".

## Karijera

Karijeru je počeo pojavivši se u spotu grupe "*Twisted Sisters*" za pjesmu "*Be Chrool To Your Scuel*" uz Alica Coopera, a glumio je u sapunicama "*Loving*" iz 1987 i "*Another World*" iz 1988.

1990. godine dobio je ulogu popularnog tinejđera u seriji "*Beverly Hills, 90210*". Iako je njegov lik *Dylan* imao 16 godina na početku emitiranja serije, Luke je bio u svojim ranim dvadesetima, imao je 24 godine. U seriji je glumio uz još poznatih imena kao što su Jennie Garth, Tori Spelling, Jason Priestley, Shannen Doherty, Ian Ziering, Brian Austin Green i Tiffani Thiessen. U seriji je glumio od 1990 do 1995, a vratio se u osmoj sezoni serije i ostao do posljednje epizode 2000. godine. Posljednje dvije sezone nije bio stalni glumac, već ga se na odjavnoj špici oslovljavalo kao gosta.

1992. dobio je ulogu u humorističnom filmu "*Buffy, ubojica vampira*". Iako film nije doživio uspjeh, Luke je već postao "*teen idol*". 1994. godine dobio je ulogu u istinito filmu "*8 sekundi*" u kojem je glumio glavnu ulogu, Lanea Frosta, profesionalnog jahača bikova koji je poginuo 1989. nakon ozljeda zadobivenih jašući bika.

Perry se htio prebaciti u "odraslije" uloge te je odlučio napustiti "*Beverly Hills, 90210*" 1995. da bi se 3 godine kasnije opet vratio u seriju.

U to vrijeme glumio je u znanstveno-fantastičnom filmu "*Invazija*", drami "*Pobuna*" i filmu "*Peti element*". 1999. godine glumio je u filmu "*Oluja*", a 2002. godine u filmu "*The Triangle*". Od 2002. do 2004. godine glumio je u televizijskoj seriji "*Jeremiah*".

2006. dobio je ulogu u seriji "*Lutrija života*" koja je govorila o nekolicini prijatelja koji su osvojili veliku količinu novaca na lutriji. Serija se prikazivala u ljeto 2006. te je ukinuta nakon samo 13 epizoda. 2007. godine glumio je u filmu "*The Sandlot: Heading Home*" i 2008. u vesternu "*The Pledge*".

Također je glumio u kratkotrajnoj seriji "*John from Cincinnati*" koja je trajala samo 10 epizoda.

### Gost

Pojavio se kao gost u mnogim serijama i animiranim crtanim filmovima. 1993. godine posudio je glas bratu Krustya u Simpsonima. Dao je glas svojem liku u crtiću "*Johnny Bravo*" kao čovjek koji daje savjet Johnnyu o djevojkama.

Također je sam sebi posudio glas u animiranom crtići "*Family Guy*", i posuđivao je glasove u "*The Incredible Hulk*", "*Bikeri s Marsa*" i "*Mortal Kombat: Defenders of the Realm*".

Gostovao je kao gay u serijama "*Will i Grace*" i "*Spin City*". Surađivao je u seriji "*Što ja volim kod tebe*" s bivšom kolegicom iz "*Beverly Hillsa, 90210*" Jennie Garth. Glumio je u jednoj epizodi serije "*Zakon i red*" silovatelja.

## Privatni život

Bio je oženjen bivšom manekenkom *Rachel Minnie Sharp* od 1993. do konačne rastave 2003., s kojom je imao dvoje djece i dijelio zajedničko skrbništvo nad njima.

Umro je 4. ožujka 2019. u dobi od 52 godine nakon što je pretrpio težak moždani udar.

## Vanjske veze

* Službena Stranica
* Profil na Internet Movie Databaseu
* sapunice.net
François II od Francuske

**François II** (Fontainebleau, 19. januar 1544. - Orléans, 5. decembar 1560.) bio je od 1559. do smrti 1560. francuski kralj. 
Čitavo vrijeme svoje kratkotrajne vladavine bio je marioneta u rukama moćne porodice Guise.

## Biografija

François je rođen kao najstariji sin (prijestolonasljednik) kralja Henria II i njegove žene Catherine de' Medici. On se u aprilu 1558. oženio sa Mary Stuart od Škotske, rođakinjom Françoisa, Vojvode od Guise 
i kardinala Charlesa od Lorraine. Boležljiv i slabovidan postao je oruđe Vojvode od Guise, koji je u njemu vidio priliku da prigrabi vlast i slomi sve moćnije Hugenote u kraljevstvu.

S druge strane ni hugenotski lider Louis od Bourbon-Condéa, nije stajao skrštenih ruku već je planirao Zavjeru Amboise, neuspjeli državni udar izveden u martu 1560., kad su zavjerenici opkolili Dvorac Amboise i pokušali uhapsiti i ukloniti kralja.
Zavjera je ugušena u krvi, a njen neuspjeh ojačao je pozicije Vojvode Françoisa od Guise, ali je uplašilo kraljevu |majku Catherine, koja je tad pokušala uravnotežiti situaciju osiguravši da kancelar postane umjereni Michel de l'Hôpital.

U nadi da će na taj način smiriti stanje i popraviti dvorske financije, - François II sazvao je Skupštinu staleža u Orléansu, ali je čim je ona počela sa radom - umro.

Njegova smrt značila je momomentalni kraj moći Vojvode od Guise, ujedno je spasila od pogubljenja Louisa od Bourbon-Condéa, koji je osuđen na smrt zbog izdaje.  
Nasljedio ga je brat Charles IX.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Francis II''
Verdun

**Verdun** je grad i općina od 17,913 stanovnika u Regiji Grand Est u Departmanu Meuse na sjeveroistoku Francuske.

## Geografija

Verdun leži na rijeci Moselle, veći dio grada nalazi se na lijevoj obali, pored Citadele

## Historija

Verdun je prije Rimske okupacije Galije bio galska utvrda. U njemu su 843. troje unuka Karla Velikog sklopila Verdenski sporazum i tako podijelila njegovo carstvo. U 10. vijeku su ga zauzeli Nijemci. Kasnije je postao dio - *Tri [[biskupija|biskupije]]* (Trois Évêchés), u kojoj su pored Verduna bile biskupije Nancy i Metz. 
Od 1552. je dio Kraljevine Francuske zahvaljujući lukavosti francuskog kralja Henria II koji je preuzeo sve tri biskupije. 
To stanje potvrdio je Westfalski mir 1648. 
U vrijeme Rata Prve koalicije pruska vojska opsjedala je Verdun 1792. (Bitka za Verdun) pa se on predao se samo nekoliko sedmica prije francuske pobjede u Bitci kod Valmyja. Prusi su ga ponovno zauzeli 1870. i držali pod svojom vlašću do 1873. 

Nakon pobjede u Francusko-pruskom ratu - 1871. Alsace-Lorraine pripali su Njemačkom Carstvu, pa se njemačka granica primakla na svega 50 kilometara. 
Kao odgovor na to Francuska je snažno utvrdila brda oko Verduna, kao protutežu snažnom njemačkoj utvrdi u Metzu.

Za Prvog svjetskog rata Verdun je kao *velika isturena [[citadela]] Francuske* postao po riječima Winstona Churchilla - *[[nakovanj]] na kom su izginuli francuski muškarci*. Kako je prsten utvrda oko Verduna formirao je jednu od glavnih barijera na pravcu za Pariz sa istoka, postao je primarni cilj velike njemačke ofenzive 1916.
Dugotrajne bitke - odnosno Bitka za Verdun sa velikim brojem žrtava danas su obilježene su brojnim spomenicima od kojih su najznačajniji - Ossuaire de Douaumont i Monument de la Victoire. U okolici Verduna postoji više od 70 grobnica 
(savezničkih i njemačkih), a u samom gradu Muzej rata, smješten u obnovljenoj Gradskoj vijećnici (Hôtel de Ville) iz 17. vijeka.
Bojna polja Verduna i danas su jako posjećena, naročito za velikih komemoracija.

U vrijeme Drugog svjetskog rata u septembar 1944. bombarderi Luftwaffe bombardirali su grad i to nakon što su ga zauzele jedinice 
Američke armije.

## Privreda

Danas je Verdun administrativno - trgovački centar ruralnog kraja, koji ima i nešto pogona koji proizvode elektroničke komponente i prehrambene artikle i par štamparija.

## Znamenitosti

Verdun je praktički uništen u Prvom svjetskom ratu, pa je obnovljen kao moderan grad širokih ulica. Od znamenitosti ima samo obnovljenu katedralu iz 11. vijeka, koja se uzdiže na brdu iznad grada.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Grand Verdun'' (službene stranice)
Grand Est

**Grand Est**, također poznat i pod imenom *Alsace-Champagne-Ardenne-Lorraine*, je regija na sjeveroistoku Francuske, formirana 2016. ujedinjenjem nekadašnjih regija Alsace, Lorraine i Champagne-Ardenne.

## Geografija
Grand Est ima površinu od 57,441 km², na kojoj živi 5,518.188 stanovnika.

Grand Est sa zapada graniči sa regijama; Hauts-de-France i Île-de-France i sa juga sa Regijom Bourgogne–Franche-Comté. 
Belgija i Luksemburg leže na sjeveru, Njemačka na istoku i sjeveru, te Švicarska na jugu. Glavni grad je Strasbourg.

## Historija
Predsjednik Francuske François Hollande je još u junu 2014. najavio plan smanjenja broja francuskih regija sa 21 na 13. Reorganizacija je osmišljena sa ciljem da se smanji birokratski aparat i troškovi. Narodna skupština je u novembru 2014. odobrila promjenu, koja je stupila na snagu 1. januara 
2016. Tako je stvorena regija Alsace-Champagne-Ardenne-Lorraine koja je obuhvatila velik dio sjeveroistočne Francuske.

Stanovnici su pozvani da glasuju o novom imenu za regiju, ali početni prijedlog  imena *Acalie, Nouvelle-Austrasie i Rhin-Champagne* nije se dopao većini građana. Ime Grand Est (*Veliki istok*), ubačeno u posljednji trenutak na glasački listić, postalo je pobjednik za kog je glasalo 75 % glasača.
Ime je konačno usvojeno 1. oktobra 2016. kad ga je odobrio Državni savjet (Conseil d'État).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Grand Est'' (Službene stranice) 
* ''Grand Est'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
The Phantom Tollbooth (film)

***The Phantom Tollbooth*** () je američki igrano-animirani film snimljen 1970. godine u režiji Chucka Jonesa, Abea Levitowa i Davida Monahana. Predstavlja adaptaciju istoimene knjige za djecu Nortona Justera. Protagonist, čiji lik tumači Butch Patrick, je dječak koji na poklon dobije telefonsku govornicu za koju se ispostavi da predstavlja vrata u magični paralelni univerzum.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Ryan's Daughter

***Ryan's Daughter*** () je britanski igrani film snimljen 1970. godine u režiji Davida Leana. Po žanru je romantična kostimirana drama, a radnja se događa u jednom irskom selu u posljednjim godinama Prvog svjetskog rata kada lokalno irsko stanovništvo nakon sloma Uskršnjeg ustanka iskazuje duboko neprijateljstvo prema britanskim vlastima i podržava irske revolucionare. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Sarah Miles, je kćer lokalnog vlasnika puba koja se uda za lokalnog učitelja (čiji lik tumači Robert Mitchum), ali nakon toga započinje ljubavnu vezu sa britanskim oficirom (čiji lik tumači Christopher Jones).

Scenario za film je od strane njegovog autora Bena Bolta originalno zamišljen kao adaptacija Flaubertovog romana *[[Madamme Bovary]]*, ali je Lean, potaknut izuzetnim uspjesim njegovih ranijih filmova kao što su *[[Most na rijeci Kwai]]*, *[[Lawrence od Arabije (film)|Lawrence od Arabije]]* i *[[Doctor Zhivago]]* odlučio da radnju smjesti u Irsku pred Anglo-irski rat, kako bi film povezao s aktualnom temom tada eskalirajućeg sjevernoirskog sukoba. Film je od početka trebao imati epski karakter, i to usprkos relativne ograničenosti mjesta i vremena radnje; Lean je to nastojao kompenzirati kako izuzetnom dužinom filma, tako i spektakularnim scenama valova kako se razbijaju o obalu, a radi čega je film bio sniman na lokacijama u Južnoj Africi, a zbog čega su izuzetno narasli troškovi produkcije. Samo snimanje su obilježili strahoviti sukobi između Leana i njegovih glumaca, kao i među samim glumcima, među kojima se najviše istakao Jones, koji je odbio snimati ljubavne scene sa Miles, te su ga zbog toga na kraju morali drogirati.

Iako je imao solidne rezultate na kino-blagajnama, *Ryan's Daughter* je dočekan izuzetno nepovoljno od strane filmskih kritičara, a što se često tumači da je *Ryan's Daughter*, usprkos određenih kompromisa kao što je scena sa golom Sarah Mikles, smatran "staromodnim" i konvencionalnim filmom kojeg je bilo teško pomiriti sa modernim sentimentom karakterističnim za Novi Hollywood. U tome se posebno isticala uticajna njujorška kritičarka Pauline Kael. Leanu su te kritike izuzetno teško pale te je praktički prekinuo karijeru i sljedeći cjelovečernji film snimio tek 1984. godine.

## Uloge
* Sarah Miles ... Rosy Ryan
* Robert Mitchum ... Charles Shaughnessy
* Trevor Howard ... Otac Hugh Collins
* John Mills ... Michael
* Christopher Jones ... Major Randolph Doryan
* Leo McKern ... Tom Ryan
* Barry Foster ... Tim O'Leary
* Gerald Sim ... Kapetan Smith
* Evin Crowley ... Moureen Cassidy
* Marie Kean ... Mrs. McCardle
* Arthur O'Sullivan ... Joe McCardle
* Brian O'Higgins ... Pozornik O'Connor
* Barry Jackson ... Kaplar

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* British Film Institute on Ryan's Daughter 
* Location on The Dingle Peninsula
Košarkaška reprezentacija Hondurasa

**Košarkaška reprezentacija Hondurasa** predstavlja Honduras na međunarodnim košarkaškim natjecanjima što ih organizira i nadzire FIBA. Honduraška reprezentacija natječe se na regionalnim turnirima kao što su FIBA COCABA prvenstvo i Centrobasket, međutim nikada nisu izborili nastup ni na FIBA AmeriCupu ni na Svjetskom prvenstvu. Dosad su osvojili samo jedno međunarodno odličje - srebrnu medalju na FIBA COCABA prvenstvu 1999. godine.

## Aktualni sastav

|}

| valign="top" |

;Izbornik
*  Jorge Pomares

;Pomoćnik

----

;Legenda:
***Klub** – klub u kojem igrač igra
***Dob** – dob igrača
***(C)** – Kapetan
|}

## Vanjske veze
*Latinbasket.com - Honduras Men National Team
Haim Vajcman

**Chaim Azriel Weizmann** (hebrejski: חיים ויצמן), (Motal, Bjelorusija, 27. studenog 1874. – Jeruzalem, Izrael, 9. studenog 1952.), kemičar, državnik, predsjednik cionista svijeta, prvi predsjednik Izraela (izabran 16. svibnja 1948., mandat 1949.-1952.), utemeljitelj istraživačkog instituta u Izraelu, kasnijeg znanstvenog instituta Weizmann.

Weizmann je rođen u malom selu Motalu blizu Pinska (Rusko carstvo, današnja Bjelorusija). Godine 1899. diplomirao je kemiju na Sveučilištu Fribourg u Švicarskoj. Radio je kao predavač na ženevskom sveučilištu (1901-1903) i potom na sveučilištu u Manchesteru. Godine 1910. postaje britanskim državljaninom i u Prvom svjetskom ratu bio je ravnatelj britanskog kraljevskog laboratorija (1916-1919). Postaje slavan jer prvi otkriva kako korištenjem bakterijskih fermentacija proizvesti velike količine željene tvari i danas se smatra ocem industrijske fermentacije. Koristio je *[[Clostriduim acetobutylicum]]* za dobijanje acetona. Aceton je korišten pri izradi TNT eksploziva.

Godine 1917. radio je s lordom Balfourom na Balfourovoj deklaraciji. 

Dana 3. siječnja 1919. s iračkim kraljem Faisalom I. potpisuje Faisal-Weizmann sporazum kojim se definira odnos između Arapa i Židova na Bliskom istoku. Nakon 1920. godine prihvaća vodstvo svjetske organizacije cionista, na čijem čelu je dva mandata (1920-31, 1935-46). Godine 1921. Weizmann zajedno s židovskim fizičarom Albert Einsteinom utemeljuje Hebrejsko sveučilište u Jeruzalemu.
Obalni put duž južnovelške obale i hafrenskog estuarija

**Obalni put duž južnovelške obale i hafrenskog estuarija** (vel. *Llwybr arfordir De Cymru ac Aber Hafren*; eng. *South Wales Coast and Severn Estuary Coastal Path*) pokriva regiju H većeg Velškog obalnog puta, 1400&nbsp;km dugog pješačkog puta duž cijele velške obale otvorenog 5. svibnja 2012. godine. Južnovelška i hafrenska staza dugačka je 176&nbsp;km, a ide od cynffiških pijesaka blizu Port Talbota u južnom Walesu do Cas-gwenta. Na prostoru pet mjesnih vijeća uključenih u njegovo stvaranje i održavanje, put ide kroz baštinsku obalu, tri nacionalna prirodna rezervata i tri baštinska krajolika.

## Mjesna vijeća
Put prolazi kroz pet unitarnih područja, a svako je vijeće odgovorno za uspostavu i održavanje označenog puta. Od zapada ka istoku mjesne uprave su Pen-y-bont ar Ogwr, Dolina Morgannwg, Caerdydd, Casnewydd i Mynwy. Budući da je ovaj odsječak Velškog obalnog puta bio najnoviji, službeno je otvoren u isto vrijeme kad je 2012. godine otvoren cijeli Velški obalni put. Planirani most preko rijeke Cynffig tada još nije bio izgrađen, pa je napravljena obilaznica duga oko 8&nbsp;km sve dok se most ne izgradi. Obalni put dug 18,5&nbsp;km kroz gradski okrug Pen-y-bont ar Ogwr službeno je otvoren 17. listopada 2013. godine.

Ukupan broj ljudi koji rabe Velški obalni put (od listopada 2011. do rujna 2012. godine) u okruzima Mynwy, Casnewydd, Caerdydd, Dolina Morgannwg i Pen-y-bont ar Ogwr bio je preko 1.429.000 u usporedbi sa 102.721 ljudi koji rabe Penfroski obalni put.

## Putanja
Od granice Castell-nedd Port Talbota na rijeci Cynffig put prelazi cynffiške pijeske do Porthcawla i ide duž morgannwške baštinske obale, koja je status baštinske obale stekla 1972. godine. Zatim vodi ka Barriju i Penarthu. Put potom ide kroz Caerdyddski zaljev, duž obale sve do rijeke Wysg, kada je potrebno zaći u unutrašnjost duž rijeke do mosta kod Casnewydda i dalje u nacionalni prirodni rezervat Casnewyddske močvare (s više od 100.000 ptica) na obalama hafrenskog estuarija u kojem se mogu vidjeti plimna kolebanja od 15 metara, druga po rasponu u svijetu. Put završava u Cas-gwentu gdje se susreće sa 285&nbsp;km dugim putem duž Offinog zida koji ide duž englesko-velške granice i povezuje hafrenski estuarij s Irskim morem kod Prestatyna.

## Zaštićeni lokaliteti i krajolici
Osim morgannwške baštinske obale, put prolazi kroz tri nacionalna prirodna rezervata: Cynffiško jezero i pijesci (Pen-y-bont ar Ogwr), pješčane dine kod Merthyr Mawra (Pen-y-bont ar Ogwr) i Casnewyddske močvare (Casnewydd). Također prolazi kroz tri baštinska krajolika: Merthyr Mawr i Cynffiško-margamske humke (od Castell-nedd Port Talbota kroz Pen-y-bont ar Ogwr do Doline Morgannwg), ravnice Cil-y-coeda i Gwynllŵga (Caerdydd, Casnewydd, Mynwy) i donju dolinu rijeke Gwy (Mynwy).

## Povezano
* Hafrenski plimni val

## Izvori
Jovan Kursula

**Jovan Kursula** (Donja Gorevnica, 1768 – Deligrad, 1813) je proslavljeni srpski junak iz Prvog srpskog ustanka.

## Biografija

Jovan Kursula je rođen 1768. godine u Donjoj Gorevnici kod Čačka kao Jovan Petrović.. Posle očeve smrti majka se preudala u selo Cvetke kod Kraljeva i sa sobom je povela i Jovana.

Kursula je uvek nosio dugu i smeđu kosu, lice mu je bilo belo, a obrazi puni. Bio je krupan, u plećima širok i malo pognut. Uvek je nosio gunj i čakšire od grubog sukna, na nogama opanke i bele čarapaluke (vunene čarape). Na glavi je nosio šubaru od jagnjeće kože.

Kursula je bio hrabar i snažan čovek. Bio je neustrašiv ratnik. Nije zvanično imao nikakav čin ili starešinstvo niti je to voleo. Nije voleo nikome da komanduje ali ni da drugi njemu naređuju. Karađorđe ga je cenio i svrstavao među vojvode. Voleo je da se bori i nikad nije ustuknuo pred protivnicima. Nije se plašio ni puške ni sablje. 
Uvek je jahao dobre konje i nikad peške u boj nije odlazio. Kursula je na megdan polazio pušeći svoju lulu sa duvanom, koju bi pred samim protivnikom istresao i stavio u svoju čibučnicu. Promenio je mnogo konja ali mu je najdraža bila kobila koju je zvao „Strina“. Sa njom je učestvovao u boju na Varvarinskom polju kada je pogubio turskog junaka zvanog „Crni arapin“. Omiljeno oružje mu je bila sablja.

Zbog hrabrosti i junaštva u narodu je poznat kao „megdandžija“ i mnogi su ga tako zvali.
Umro je u avgustu 1813. godine u selu Cvetke od rana zadobijenih u boju na Deligradu. Sahranjen je u grob svoje majke kod stare cvetačke crkve brvnare sa zapadne strane gde se i danas nalazi njegov nadgrobni spomenik.

Dvoboj Kursule i Crnog arapina na Varvarinskom polju opevao je u svojoj pesmi „Kursula i Arapin“ profesor zemljopisa na Velikoj školi Jovan Dragašević.

Kursula je učestvovao u sledećim bojevima:
* Boj na Čačku – mart 1805. godine
* Boj na Karanovcu – jun 1805. godine
* Boj na Crnom vrhu – 1809. godine
* Boj na Varvarinskom polju – septembar 1810. godine
* Boj na Deligradu - avgust 1813. godine

## Literatura

## Vanjske veze
* Jovan Kursula - biografija 
* http://saborsrba.com/zapisi/423
* Megdandžija bez titule i vlasti („Politika“, 2. septembar 2013)
* Dimitrije Jovanović: JOVO KURSULA ("Slovensko društvo")
Nnamdi Azikiwe

**Benjamin Nnamdi Azikiwe** (Zunguru, 16. studenog 1904. - Nsukka, 11. svibnja 1996.), nigerijski političar, prvi predsjednik države Nigerija.

Rodio se u mjestu Zungeru, na sjeveru zemlje, a potječe iz naroda Igbo. Obrazovao se na prestižnim domaćim i stranim institucijama. Na Sveučilištu u Pennsylvaniji dobio je magisterij. 

Nakon povratka u domovinu, prihvaća poslove urednika u listu *African Morning Post*, a kasnije ide u Accru gdje je osnivački urednik lista *The West African Pilot* koji propagira protukolonijalna stajališta. Bio je uspješan novinar i većina novinara koji su počeli raditi nakon neovisnosti Nigerije prošli su njegovu obuku.

Osnovao je, zajedno sa Herbertom Macauleyem, Nacionalno vijeće Nigerije i Kameruna. Nakon postignute neovisnosti 1960. godine postaje generalni guverner, a nakon proglašenja republike 1963. godine izabran je i za predsjednika Nigerije.

Sa vlasti je svrgnut vojnim pučem 1966. godine, zajedno sa ostalim civilnim dužnosnicima.
Narodnoj stranci Nigerije priključio se 1978. godine, te se 1979. i 1983. neuspješno kandidirao za predsjednika. Nakon puča na Staru Godinu 1983., dr. Azikiwe nesvojevoljno napušta politiku.

Po vjeri je bio kršćanin. Umro je u dubokoj starosti, nakon duge bolesti, u kompleksu učiteljske bolnice Sveučilišta u Nigeriji, grad Enugu.

Po njemu je imenovan aerodrom, te je na novčanici od 500 naira. S njim je studirao i Kwame Nkrumah.
Siaka Stevens

**Sijaka Probajn Stivens** (; Mojamba, 24. avgust 1905 — Fritaun, 29. maj 1988) bio je premijer i kasnije prvi predsednik afričke države Sijera Leone.

## Biografija
Rođen je u mestu Mojamba, južna provincija Sijera Leonea. Porodica mu potiče iz plemena Limba. Završio je srednju školu na Albertovoj akademiji u Fritaunu. Kasnije je postao gradonačelnik glavnog grada. Bio je veoma aktivan i u kolonijalno doba.

Radio je na železnici, osnivao sindikate, te bivao biran na razne položaje. Nakon nezavisnosti Sijera Leonea 1961, postao je premijer, iako je kratko vreme bio van te funkcije kad je izvršen puč u kojem je bio svrgnut s vlasti. Kasnije se vratio na položaj. Kad je 1971. proglašena republika, postao je predsednik. Njegova tadašnja stranka bio je Svenarodni kongres. Svi politički protivnici ili pripadnici drugih stranaka morali su da pređu u njegovu stranku, ili bi izgubili mesto u parlamentu.

Predsednik je postao pametno iskoristivši nezadovoljstvo severnih i istočnih naroda, te je njegova stranka pobedila čak i tamo gde je dominirala Narodna stranka Sijera Leonea, prva koju je osnovao.

Imao je autoritarne tendencije, te je postao diktator, kao i mnogi njegovi savremenici. Referendumom je proglašena jednopartijska država. Predsedavao je Organizacijom afričkog jedinstva i to manje od godine dana (1. jul 1980 — 24. jun 1981). Sišao je s vlasti 28. oktobra 1985. godine, nakon čega je penzionisan. Njegovo vođenje politike i ekonomije neposredno je uzrokovalo izbijanje građanskog rata 1991. godine.

Umro je u Fritaunu 29. maja 1988. u dobi od 83 godine.

## Reference
Sylvanus Olympio

**Silvanus Epifanio Olimpio** (*Sylvanus Epiphanio Olimpio*; 6. septembar 1902 — 13. januar 1963) bio je prvi predsednik države Togo.

## Biografija
Rođen je u mestu Kpando, kao sin lokalnog trgovca. Bio je premijer Togoa od 1958. do 1961. godine. Vodio je prozapadnu politiku, jednom čak otputovavši u Vašington na susret sa predsednikom SAD-a Džonom Kenedijem.

Od 1961. do 1963. godine bio je predsednik Togoa. Stvorio je jednostranačku državu, a on sam postao je diktator i progonio opoziciju pri čemu su počinjena ubistva, zatvaranja ili progoni protivnika u susedne države Benin i Ganu. S većinom susednih država imao je dobre odnose, osim sa Ganom i njezinim vođom Kvame Nkrumom.

Dana 13. januara 1963. godine, svrgnut je u državnom udaru i posle toga ubijen. Navodno je pri tome otac sadašnjeg predsednika Togoa ispalio hice koji su ga ubili. Njegov sin je najistaknutiji vođa opozicije u zemlji.

## Reference
Zastava Walesa

**Zastava Walesa** (vel. *Y Ddraig Goch* - u prijevodu "crveni zmaj") je nacionalna zastava Walesa, jedne od četiri sastavne zemlje Ujedinjenog Kraljevstva. Sastoji se od crvenog zmaja koji korača, tj. zmaja „u prolazu“ (fr. *passant*), na zelenom i bijelom polju. Točan prikaz zmaja nije standardizovan. Zvanično je priznata kao velška nacionalna zastava 1959. godine.

## Historija

Iako je zastava ozvaničena tek 1959. godine, crveni velški zmaj je bio simbol Walesa stoljećima. Točna simbolika zmaja je izgubljena u povijesti i mitu. Jedno od objašnjenja je da su taj simbol donijeli Rimljani tijekom pohoda na Britaniju.

Zelena i bijela boja su dodatak velške dinastije Tudor, koja je bila na engleskom prijestolju od 1485. do 1603. godine. Zeleno i bijelo su također boje praziluka, koji je nacionalni simbol Walesa.

U suvremenoj povijesti, 1807. godine je usvojen kraljevski znak Walesa koji je imao crvenog zmaja na zeleno-bijeloj podlozi.

## Povezano
* Zastava Butana, također ima zmaja kao glavni motiv
* Zastava Ujedinjenog Kraljevstva *(Union Jack)*, objedinjuje zastave ostale tri zemlje Ujedinjenog Kraljevstva (Engleska, Škotska, Sjeverna Irska), ali ne i zastavu Walesa

## Galerija

File:Flag_of_Wales_(1953-1959).svg|Zastava Walesa od 1953. do 1959. godine
File:Flag of Wales, 1807-1953.svg|Zastava Walesa od 1807. do 1953. godine 
File:Royal Badge of Wales (1953).svg|Kraljevski znak Walesa
File:Flag of Saint David.svg|Zastava sv. Davida, simbol velškog nacionalizma


## Vanjske veze

* http://www.famouswelsh.com, Zanimljivi slučaj zemlje koja nedostaje
Prolaz svetog Georgea

**Prolaz Svetog Đorđa** (eng. *St George's Channel*; irs. *Muir Bhreatan*; vel. *Sianel San Siôr*) je prolaz ili tjesnac koji spaja Irsko more na sjeveru s Keltskim morem na jugu, odnosno razdvaja obalu Irske na zapadu od obale Walesa na istoku.

Dužina prolaza je oko 160 km, dok se širina kreće između 81 km i 145 km.

Ime prolaza vezano je za jednu legendu iz 14. stoljeća o sv. Đorđu, prema kojoj je galija kojom je taj svetac doputovao u Englesku prošla upravo kroz ovaj prolaz. Njemu u čast tjesnac je dobio ime.

U prolazu nisu rijetka prisustva krupnih morskih sisavaca poput delfina, kitova i sivih tuljana te ugroženih golemih psina.
Normanska invazija na Wales

**Normanska invazija na Wales** uslijedila je malo poslije normanskog osvajanja Engleske pod Williamom I. Osvajačem, koji je smatrao da je Engleska njegova po pravu rođenja. William nije namjeravao pored Engleske osvojiti i Wales. Velški napadi pod vodstvom kralja Gruffudda ap Llywelyna, ujedinitelja Walesa, protiv Normana u Engleskoj, koji su započeli godinu prije normanske invazije 1066. godine, izazvali su Williama. U početku (1067.–1081.) invazija na Wales nije poduzeta sa žestinom i radi invazije na Englesku. Ipak, snažnija normanska invazija počela je 1081. i do 1094. godine većina Walesa bila je pod nadzorom Williamovog najstarijeg sina, kralja Williama II. Velšani nisu bili naklonjeni "bespotrebno okrutnim" Normanima i do 1101. godine vratili su nadzor nad većim dijelom svoje zemlje, a pod dugim kraljevanjem kralja Gruffudda ap Cynana, koji je pobjegao nakon dvanaest godina normanskog zatočeništva. Gruffuddu je neizravno pomogao norveški kralj Magnus III. Bosonogi koji je kratko napao Normane  kod obala otoka Môna (eng. *Isle of Anglesey*) u sjeverozapadnom Walesu, blizu otoka Seiriola (eng. *Puffin*) ubivši pritom Hugha od Montgomeryja i ostavili desetkovane i demoralizovane Normane. Magnus je potom pošao zauzeti Orkneye, Hebride, otok Man, otoke sjeverno od Walesa i zapadno i sjeverno od Škotske i Engleske 1098. godine.

Pod Williamovim četvrtim sinom, kraljem Henryjem I., Normani, sada već dobro utvrđeni u Engleskoj, odgovorili su prodorom zapadno u Wales. Ovog je puta i Velšane i Normane više zanimalo sklopiti mir nego voditi krvave bitke te se razvila relativno stabilna situacija, premda su Normani gore prošli u jugoistočnom Walesu nego na zapadu zemlje. Pat-situacija je potrajala od 1135. do 1154. pod kraljem Stephenom, Henryjevim nećakom i Williamovim unukom po majčinskoj strani. William se upetljao u borbe za moć i građanski rat ("Bezakonje") s kraljicom Matildom, Henryjevom kćeri i jedinim preživjelim zakonitim djetetom.

## Bibliografija

* 
* 
* 
*
Zamak Conwy

**Zamak Conwy** (vel. *Castell Conwy*) je srednjovjekovna utvrda u Conwyju na sjevernoj obali Walesa. Nalazi se pod zaštitom UNESCO-a u skupini s još tri zamka i gradskih zidina kralja Edwarda u Gwyneddu. To su iznimni primjerci vojne arhitekture iz 13. vijeka, pa su 1986. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Evropi.

Izgrađen je za Edwarda I tokom njegovoga osvajanja Walesa između 1283. i 1289. godine. Izgrađen je kao dio šireg projekta kako bi nastao utvrđeni grad Conwy. Kombinirana obrana koštala je oko 15.000 britanskih funti, što je ogroman iznos za to razdoblje. Tokom sljedećih nekoliko vjekova zamak je igrao važnu ulogu u nekoliko ratova. Izdržao je opsadu koju je poduzeo Madog ap Llywelyn u zimi 1294/1295. godine, djelovao je kao privremeno utočište za Richarda II 1399. godine, a nekoliko mjeseci bio je u posjedu snaga lojalnih Owainu Glyndŵru 1401. godine.

Nakon izbijanja engleskog građanskog rata 1642. godine, zamak je bio u posjedu snaga lojalnih Charlesu I do 1646. godine, kada je predan vojsci odanoj Parlamentu. Zamak je djelomično izgubio svoju funkciju, kako bi se spriječilo da se koristi u bilo kakve daljnje pobune, te je na kraju uništen 1665. godine.

Zamak Conwy postao je atraktivna destinacija za slikare krajem 18. i početkom 19. vijeka. Broj posjetitelja rastao je i početni restauratorski radovi provedeni su u drugoj polovici 19. vijeka. UNESCO smatra Conwy jednim od "najboljih primjera kasnog 13. vijeka i vojne arhitekture u Evropi s početka 14. vijeka", pa je svrstan u svjetsku baštinu.

## Izvori
Dan svetog Davida

**Dan svetog Davida** (vel. *Dydd Gwyl Dewi*) je nacionalni praznik u Walesu. Stanovnici Walesa slave svog sveca zaštitnika u spomen na datum njegove smrti 1. ožujka 589. godine. Kao nacionalni praznik dan sv. Davida uspostavljen je u XVIII. stoljeću. Prijedlog da se taj dan pretvori u neradni dan za banke odbio je sada bivši britanski premijer Tony Blair. Organiziraju se koncerti, večere, zabave, procesije i druga događanja. Mlade djevojke oblače narodnu nošnju i kite se sunovratima, a muškarci se oblače u nacionalne boje i ukrašavaju se porilukom. Vojnici su također ukrašeni porilukom. Nacionalne boje Walesa su crvena , zelena i bijela. Diljem svijeta ovaj praznik je prihvaćen kao dio velške kulture pa je i Empire State Building bio ukrašen velškim nacionalnim bojama. Godine 2006., praznik su rimokatolici proslavili 28. veljače, a anglikanci u Walesu 2. ožujka, jer je 1. ožujka bila pepelnica, dan pokore kada su zabranjene proslave. Princ Charles nosi titulu princa od Walesa, koji mu Velšani odriču, jer je posljednji velški princ od Walesa bio Llywelyn ap Gruffudd koji je poginuo u bitci 1282. godine.
Duffy

**Aimée Ann Duffy** (Bangor, Wales, 23. lipnja 1984. godine), poznatija pod pseudonimom **Duffy**, velška je pjevačica i skladateljica. Njen debitantski studijski album, *[[Rockferry]]*, ubrzo nakon izlaska na glazbeno tržište dospijeva na prvo mjesto britanske ljestvice s nešto više od 1,5 milijuna prodanih primjeraka, najviše u čitavoj 2008. godini u Ujedinjenom Kraljevstvu. Višestruko platinasti uradak iznjedrio je uspješnice poput „Mercy“ i „Warwick Avenue“. Njene pjesme reprezentativni su primjeri blue-eyed soula i britanskog popa.

## Diskografija
**[[Rockferry]]* (2008)
**[[Endlessly]]* (2010)

## Izvori

## Vanjske veze

* Službena mrežna stranica
BBC Cymru Wales

**BBC Cymru Wales** (spajanje en. *BBC Wales* i vel. *BBC Cymru*) je ogranak BBC-ja za Wales. Osnovan 1964. godine, BBC Wales ima sjedište u Caerdyddu, i izravno zapošljava oko 1.200 ljudi za snimanje velikog raspona programa za televiziju, radio i onlajn usluge i na engleskom i na velškom jeziku.

## Usluge
### Televizija
BBC Cymru Wales je odgovoran za dva televizijska kanala - BBC One Wales i BBC Two Wales. Na ova dva kanala prikazuju se raznoliki programi na engleskom, uključujući i poznatu emisiju vijesti *[[BBC Wales Today]]*, koja emituje nekoliko biltena tokom dana uz glavni večernji program.

### Radio
BBC Cymru Wales takođe upravlja sa dvije radio stanice koje pokrivaju cijelu zemlju. BBC Radio Wales je mreža na engleskom jeziku, koja emituje različite lokalne programe približno 20 sati dnevno, a uživo prenosi BBC World Service kad se stanica ne emituje. BBC Radio Cymru je mreža na velškom jeziku, koja također emituje svoje programe oko 20 sati dnevno, a uživo prenosi BBC Radio 5 tokom noći.

### Online i interaktivno
BBC Cymru Wales održava svoje dvije male mrežne stranice na BBC Online, a i snabdijeva druge oblasti BBC Online vijestima. Pored toga, vijesti se obezbjeđuju i za interaktivni servis BBC Red Button.

### BBC-jev Nacionalni orkestar Walesa
BBC Cymru Wales zapošljava orkestar na puno radno vrijeme, BBC-jev Nacionalni orkestar Walesa, koji održava koncerte u Caerdyddu, Abertaweu i drugim krajevima Walesa. Većina koncerata orkestra je snimljena za puštanje na BBC Radio 3, BBC Radio Wales i BBC Radio Cymru.

## Historija
Prvo emitovanje u Walesu bilo je 13. februara 1923. godine sa radio stanice 5WA, koja je kasnije postala dio BBC-jevog regionalnog programa, a 1939. godine BBC Home Servicea. Tokom ovog vremena, područje se opsluživalo iz raznih sjedišta u Walesu. Tokom Drugog svjetskog rata, regionalne usluge su sve obustavljene i emitovale su se preko Home Servicea iz Londona, mada je ponešto velškog sadržaja bilo uključeno. BBC-jev odjel u Bangoru bio je domaćin odjeljenju BBC Variety tokom rata, iako ova činjenica nikad zvanično nije objavljena.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* *[http://www.bbc.co.uk/programmes/p00l28zc 60 Years of Broadcasting]*
Papradište

**Papradište** može biti:
*Papradište (Kičevo), selo u opštini Kičevo, Severna Makedonija
*Papradište (Čaška), selo u opštini Čaška, Severna Makedonija
*, arheološki lokalitet u selu Balin Dol, opština Gostivar, Severna Makedonija
Kraljevski znak Walesa

**Kraljevski znak Walesa** je zvanični heraldički simbol Walesa, jednog od četiri sastavna dijela Ujedinjenog Kraljevstva. Wales nema zvanično usvojen grb.

## Opis kraljevskog znaka
Kraljevski znak razdvojen je unakrsno na dva zlatna i dva crvena polja na štitu, sa po jednim šetajućim lavom u svakom od polja. Lavovi su suprotnih boja u odnosu na polje (crveno-zlatno), azurno naoružani (kandže i jezik). Štit je obavijen zelenom trakom s krilaticom *„Vjeran sam svojoj zemlji”* (vel. *Pleidiol Wyf I'm Gwlad*), preuzetom iz himne Walesa.

Znak je krunisan krunom svetog Edwarda. Oko kraljevskog znaka nalazi se vijenac heraldičkih biljaka iz Ujedinjenog Kraljevstva: Walesa, Škotske, Irske i Engleske - praziluk, čičak, trolisnik i dvostruka Tudorova ruža.

## Galerija

Datoteka:Arms_of_Llywelyn.svg|Grb Llywelyna
Datoteka:Royal_Badge_of_Wales_(1953).svg| Kraljevski grb  (iz 1953. godine)
Datoteka:Arms_of_Charles,_Prince_of_Wales.svg| Grbovna kombinacija princa od Walesa iz 1911. godine
Datoteka:Personal_Banner_of_the_Prince_of_Wales.svg| Stijeg iz 1960. godine


## Povezano
* Zastava Walesa

## Reference
Sarno (rijeka)

**Sarno** (antički *Sarnus*) je riječica u Kampaniji u Južnoj Italiji, duga 24 km.

## Hidrografija
Sarno izvire na zapadnim padinama masiva Monti Picentinija. Od tamo teče prema jugoistoku, preko plodne obalne ravnice Sarno, stješćene između Vezuva na sjeverozapadu i planina masiva Monti Lattarija na jugu, do ušća u Napuljski zaljev između gradova Torre Annunziate i Castellammare di Stabije.

## Historija
Velike kiše u maju 1998. uzrokovale su aluvijalna klizišta koja su pogodila naselja Sarno, Quindici, Siano i Bracigliano, uzrokujući smrt 159 ljudi.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sarno (fiume)''
Chiesa di Santa Corona

**Chiesa di Santa Corona** (prevedeno sa talijanskog *Crkva svete [[kruna|krune]]*) je crkva u sjevernotalijanskom Venetu, u gradu Vicenzi.

## Historija
Gradnja ove gotičke crkve u dominanskom samostanu započeta je 1261. kako bi se smjestila relikvija Svete krune (obruč od trnja koji je nosio Isus za svog stradanja). Relikvija je bila poklon francuskog kralja Louis IX biskupu Vicenze Bartolomeju od Breganze. Gotički enterijer s prezbiterijem kog je Lorenzo da Bologna izgradio u drugoj polovici 15. vijeka ima brojne vrijedne slike i skulpture. Među njima se ističu oltarne slike "Krštenje Kristovo" Giovannija Bellinija odnosno "Poklonstvo kraljeva" Paola Veronesea.

U apsidi crkve nalaze se fino izrezbarena korska sjedala od drva, rad Pier Antonia dell'Abata. Među najstarijim dekoracijama su freske u kapeli Thiene koje je početkom 15. vijeka oslikao Michelino da Besozza.

## Kapela Valmarana

Renesansa kapela izgrađena je između 1576. i 1580. po projektu Andrea Palladia. Kako je Palladio za porodicu Valmarana već prije desetak godina (1566–1580) podigao Palazzo Valmarana, pretpostavlja se da ga je za gradnju ove privatne grobnice za svoje roditelje angažirao njihov sin Leonardo Valmarana. Godina 1597. uklesana na podnoj ploči ne odnosi se stoga na gradnju kapele, već na ekshumaciju i ponovni pokop u novu grobnicu. Usprkos tome što nema nikakvih orginalnih dokumenata koji bi povezivali Palladija s tom kapelom, na osnovu stilske analize jasno je da je ona njegov rad. Iako mala, svojim dimenzijama kapela je monumentalna u svojoj jednostavnosti, s dvije poprečne niše, ukrašena jedino pilastrima. Gotovo u isto vrijeme Palladio je projektirao bočne kapele za venecijansku crkvu Il Redentore, koje su gotovo identične Kapeli Valmarana, pa mu je izgleda ona poslužila kao neka vrsta prototipa.

## Reference

## Vanjske veze
 
* ''Santa Corona''
Rhondda

**Rhondda** (vel. *Y Rhondda*) je grad u Ujedinjenom Kraljevstvu u Walesu. Prema procjeni iz 2007. godine u gradu je živjelo 59.430 stanovnika.

## Stanovništvo
Prema procjeni, u gradu je 2008. godine živjelo 59.430 stanovnika.

## Izvori

## Vanjske veze
Metropole Italije

**Metropole Italije** (talijanski: *città metropolitane*) su nove administrativne jedinice Italije, kojih ima ukupno četrnaest.

Nastale su kao priznanje realiteta povećane urbanizacije oko tih gradova.

## Historija

Nakon donošenja zakona 7. aprila 2014. br.56 (*Legge Delrio*), osnovano je deset metropolitanskih gradova sa vlastitim statutom, na terenu koji se podudarao sa njihovim dotadašnjim provincijama, to su bili; Rim, Torino, Milano, Venecija, Genova, Bologna, Firenca, Bari, Napulj i Reggio Calabria.

Nešto kasnije tom broju pridodano je još četiri metropolitanska grada specijalnog statusa; Cagliari, Catania, Messina i Palermo.
Metropolitanski gradovi su kao i Provincije Italije su drugostupanjski entiteti kojima upravljaju izabrana tijela od gradonačelnika do vijećnika po općinama uključenih u metropolitanski grad

## Lista metropolitanskih gradova

## Povezano
* Regija
* Provincija
* Popis gradova u Italiji

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Città Metropolitane per popolazione''
Palata Ješue D. Saloma

**Palata Ješue D. Saloma** nalazi se u općini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 11. novembra 2008. godine, donijela je odluku da se palata proglasi za  nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući) i Ljiljana Ševo. 
## Lokacija
Nalazi se desnoj obali rijeke Miljacke, na Obali Kulina bana broj 20 u nizu između objekata građenih tokom austrougarskog perioda, a sa suprotne obale Miljacke pozicioniran je objekat Aškenaskog hrama.
## Historija
Palata Ješue D. Saloma izgrađena je 1901. godine. Autor projekta je arhitekt Josip Vancaš. Gradnja ovog objekta predstavlja jedan od najranijih primjera reprezentativne gradnje u stilu secesije floralnih motiva, a za potrebe porodičnog stanovanja.

U vrijeme građenja ove palate na snazi je bio novi Građevinski red za „Zemaljski glavni grad Sarajevo“, objavljen 5. augusta 1893. godine. Ovim građevinskim redom vodi se računa o budućem izgledu grada, pa su u pogledu građenja i primjene građevinskog materijala postavljeni novi standardi.‎

Godine 1922. objekat je prodat Simi Krstiću, a 1931. godine palatu preuzima Zemaljska banka za Bosnu i Hercegovinu, koja iste godine prodaje zgradu Jacques-u Salomu, direktoru prve bosanske fabrike šibica Dolac.

Od 1962. godine objekat postaje društvena svojina, i u njega je smješteno sjedište Društvo inženjera i tehničara Bosne i Hercegovine. Nakon završetka rata pristupilo se sanaciji enterijera i u objekat je smješten kantonalni odbor političke stranke SDA.
Godine 2008. godine Kantonalni zavod za zaštitu kulturno-historijskog i prirodnog naslijeđa Sarajevo obnovio je palaču.

## Opis
Dimenzije iznose 27,70 x 16,55 m. Spratnost iznosi Podrum+P+1+Atika, a ukupna visina 18,20 m.

Južno pročelje usmjereno ka rijeci Miljacki predstavlja primjer reprezentativne gradske fasade riješene u duhu secesije. Dekoracija pročelja razvija se odozdo prema gore, a glavni akcenat je dat na centralno postavljeni široki ispust u obliku lože iznad kojeg se nalazi balkon i kupola.

Ulaz u objekat predstavlja dvokrilni drveni portal dimenzija 2,15 m x 3,30 m, od kvalitetnog hrastovog drveta premazanog smeđom zaštitnom farbom. Gornji dio portala je ustakljen i zaštićen je originalnom kovanom bravarijom sa elementima u secesijskom stilu.
Na bočnim dijelovima atike je dekorisani pojas širine od 110&nbsp;cm, sa motivom naizmjeničnog nizanja većeg kruga prečnika 50&nbsp;cm i manjeg kruga prečnika 25&nbsp;cm. Na uglovima atike su stupci, na kojima se nalaze likovi flore. Ovi stubovi su završeni stilizovanim motivom globusa. Slični elementi se nalaze i na uglovima doksata..

Kompletna kompozicija je završena dvovodnim krovom iz kojeg izrasta jajolika kupola prečnika od oko 3,70 m i visine od 5,10 m.
## Literatura
*
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
## Reference

## Vanjske veze
Julia Shaw (psiholog)

**Julia Shaw** (1987 -) je njemačko-kanadska psihologinja i publistictkinja poznata po istraživanju lažnih sjećanja.

## Bibliografija
* *The Memory Illusion: Remembering, Forgetting, and the Science of False Memory.* Random House, 2016, 
* *Making Evil: The Science Behind Humanity's Dark Side.* Canongate Books Ltd., 2018, 

## Izvori

## Vanjske veze
* Official website
* Julia Shaw - Memory hacking: The science of learning in the 21st Century (video of conference talk, 63 mins)
Milan Petrović

**Milan Petrović** može da se odnosi na:

* Milan Petrović (profesor, Novi Sad) (1879-1967), profesor.
* Milan Petrović (lekar) (1886-1963), lekar.
* Milan Petrović (profesor) (1947), pravnik, profesor Univerziteta.
* Milan Petrović (muzičar) (1976), muzičar, kompozitor
* Milan Petrović (lekar, Leskovac) (1958), lekar.
* Milan Petrović (nogometaš) (1958), nogometaš.
Natissa

**Natissa** je riječica u Sjevernoj Italiji u provinciji Udine duga 15 km.

## Hidrografija
Natissa izvire na granici općina Akvileja i Terzo d'Aquileia, od tamo teče prema jugu, preko Akvileje do ušća u Jadransko more tri kilometara niže. Za rimskih vremena Natissa je imala više vode, tako da je i Akvileja imala veliku luku sa skladištima, što je i danas vidiljivo zahvaljujući iskopanim ostatcima.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bacino Fiume Tiel - Natissa''
Milan Petrović (fudbaler)

**Milan Petrović** (28. prosinca 1958.), hrvatski nogometaš i nogometni trener.

Član snažne momčadi GOŠK-Juga koja je 1980-ih pobjeđivala jugoslavenske prvoligaše. Par sezona odigrao je za GOŠK-Jug, ali ne i utakmicu četvrtfinala Kupa protiv Metalca iz Siska, koju GOŠK-Jug nije dobio. Poslije je Petrović igrao u Hajduku s kojim je otišao do četvrtfinala Kupa UEFA u sezoni 1985./86. godine. U Hajduku je bio dio snažnog stoperskog dvojca s Jerkom Tipurićem, dvojca za koji se govorilo da ih lopta može proći ali igrač ne. Sjajnu karijeru u Hajduku popularnom Ricu prekinula je kriminalistička istraga. Petrović nije bio kriv, ali proveo je pola godine u istražnom zatvoru, dok ga se Hajduk olako odrekao. U Hajduku je odigrao 70 utakmica, od čega 43 službene. Nije postigao nijedan gol. 33 je odigrao u prvenstvu, 3 u kupu i sedam u europskim natjecanjima. Prvu je utakmicu za Hajduk zaigrao u veljači 1985. godine.
Poslije se vratio u Dubrovnik. Odigrao je s HNK Dubrovnik prvu utakmicu 1. HNL na Lapadu, nakon što je klub zbog stalne ratne opasnosti domaće utakmice igrao po Metkoviću, Korčuli, Zagrebu, Istri itd. U Dubrovniku je odigrao četiri sezone, 1992., 1992./93., 1993./94. i 1995./96., od čega 87 u prvenstvu i 9 u kupu, uz četiri gola u prvenstvu.
Ukupno je za GOŠK-Jug igrao od 1980. do 1984., Hajduk od 1985. do 1986., u GOŠK-Jugu je opet od 1988. do 1991. te od 1992. do 1996. u Dubrovniku. Odigrao je osam utakmica u europskim kupovima, sve u Kupu UEFA.

U 3. HNL Jug trenira momčad GOŠK-a iz Dubrovnika. Godinama je oko kluba, po principu ‘uvijek negdje oko svlačionice’ niz godina nekoliko puta vodio momčad, bivao smijenjen pa vraćen kao spasitelj.

## Izvori

## Vanjske veze
* Worldfootball.net Milan Petrović
* Weltfussball.de  Milan Petrović
Milan Petrović (profesor, Novi Sad)

**Dr Milan Petrović** (Čakovo, 1. septembar 1879 - Beograd, 27. jul 1952) je bio profesor Srpske pravoslavne velike gimnazije u Novom Sadu i predsednik Matice srpske.

## Biografija
Osnovnu školu završio je u rodnom mestu, a gimnaziju u Novom Sadu. U Budimpešti upisuje studije medicine, od kojih brzo odustaje i prelazi na Filozofski fakultet, gde je i stekao doktorat iz filologije. Kao student bio je pitomac Tekelijanuma i aktivan u Kolu mladih Srba u Budimpešti.

U novosadskoj Srpskoj gimnaziji je sa prekidima radio od 1906. do 1925. godine. Predavao je latinski, starogrčki, nemački i srpski jezik, matematiku i istoriju.

Tokom karijere bio prosvetni inspektor, načelnik Prosvetnog odeljenja Banske uprave, šef Prosvetnog odseka Gradskog narodnog odbora Novog Sada, poverenik za socijalno staranje Glavnog izvršnog odbora Vojvodine i upravnik Srpskog učiteljskog konvikta.

Bio je i član i sekretar Srpskog narodnog odbora, tela čija je svrha bila priprema Vojvodine za otcepljenje od Austrougarske i prisajedinjenje Kraljevini Srbiji.

Član Matice srpske postao je uoči Prvog svetskog rata. U međuratnom periodu biran je za člana Upravnog odbora i Književnog odeljenja. Nakon Drugog svetskog rata izabran je za potpredsednika Matice. Kada se, krajem 1946. godine, Vasa Stajić povukao sa funkcije predsednika Petrović je došao na njegovo mesto, i tu dužnost je obavljao do svoje smrti.

Aktivno je učestvovao u organizaciji proslave stogodišnjice Matice srpske, i tom prilikom je odlikovan ordenom Svetog Save II reda (1927).

Sa suprugom Emilijom imao ćerku Ivanku.

Sahranjen je na Uspenskom groblju u Novom Sadu.

## Reference