open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Uzvičnik

**Uskličnik** ili **uzvičnik**, ili **znak uzvika** ( **!** ), je znak interpunkcije kojim se označava usklik, uzvik i afektirani stav.

## Historija

Vjeruje se da mu oblik dolazi od latinske riječi *io* = radost ili pak od ***i'''nteriecti'''o*** tako da je svojedobno nastao digraf *IO*, od kojeg je nastao **!** kao *I* povrh *O*.

## Upotreba u jeziku


### Rečenice

Uskličnik označava usklične rečenice koje izražavaju emocije, stavove ili su pak oznaka imperativa:
* *Kako je danas lijep dan*'!***
* ''Volim te'''!***
* *Mrzim taj posao*'!***
* ''Smiri se'''!***

Ako je vokativ manje naglašen, odvaja se zarezom. Uskličnik dolazi i iza vokativa ako je na kraju rečenice ili, ako je jače naglašen, na njenom početku:
* *Pomozi nam, Bože*'!***
* ''Dame i gospodo'''!''' Drago mi je sto ste ovdje.''

Uskličnik dolazi iza [[usklici|usklika]], odnosno uzvika:
* ''Hej'''!''' Pa što to radiš?''
* ''Više ne znam što ću... Eh'''!***

Uskličnik se također koristi i u pismenom obraćanju, iza vokativa:
* *Draga mama*'!**
: ''Pišem ti ovo pismo.....''
Ako se umjesto uskličnika stavi [[zarez]], rečenica nastavlja malim slovom.

Ako se u rečenici nalazi više uskličnih dijelova, uskličnik se ne mora pisati iza svakoga, nego samo iza posljednjega:
* ''Gledaj, pazi, promatraj, oponašaj, uči, pamti**!***
* ''Hej, hej, pusti me na miru'''!***

U naslovima se uskličnici rijetko stavljaju, osim ako su emocije jako naglašene:
* *Gotov je rat*'!***

Kao oznaka vrlo jakog usklika, mogu doći dva ili tri uskličnika:
* ''Mrzim te'''!!!***

### Uskličnik i drugi znakovi

Ako je jednome dijelu rečenice potreban upitnik, a drugome uskličnik, stavlja se onaj koji odgovara posljednjemu dijelu:
* *Kamo si krenuo, lopove*'!***, a može i ''Kamo si krenuo, lopove'''?***
* *Lopove, kamo si krenuo*'?***

Ako su osjećaji smireniji, umjesto uskličnika može doći i neki drugi znak.
* ''Gle''',''' jedna duga u vodi se stvara'' ([[Dobriša Cesarić]])
* ''Gotovo je, ljubavi'''.***
* *Izvolite sjesti*'.***

Ako se uskličnik uporabi unutar [[zagrade|zagrada]], on postaje zamjena za označavanje tiskarske pogreške, vjernog prijepisa ili nečega na što čitatelj treba obratiti pažnju, [[ironija|ironije]] ili [[sarkazam|sarkazma]]:
* ''Na sjednici se govorilo o priopčavanju '''(!)''' narodu.'' (tiskarska pogreška)
* ''Ponosno je izjavio da je bio u istarskom '''(!)''' gradu Požegi.'' (pažnja čitatelja, ironija)

=== Uskličnik i upitnik ===

Isto kao i kod [[upitnik#Upitnik i uskličnik|upitnika]], ako se nekim usklikom ujedno izražava i pitanje, ovisno o tome je li jače pitanje ili usklik, mogu se koristiti znakovi ***?!*** ili ***!?***. Ako je usklik jači od pitanja, koristi se uskličnik s upitnikom:
* ''Bože moj, zašto si me ostavio'''!?***

## Uporaba izvan jezika


### Matematika

U matematici se uskličnikom označavaju faktorijele:
* 5**!** = 1 • 2 • 3 • 4 • 5 = 120

### Ostalo

Koristi se i kao znak upozorenja na raznim proizvodima i prometnim znakovima:
Točka sa zarezom

**Točka sa zarezom**, **tačka sa zarezom** ili **točka zarez** ( **;** ) razgodak je koji ima vrijednost između točke i zareza. Koristi se na mjestima gdje bi točka prejako odijelila rečenične ili značenjske dijelove, a gdje bi zarez to preslabo učinio. Uglavnom se korištenje ovog interpunkcijskog znaka prepušta piščevu jezičnom osjećaju.

## Historija

Ovaj je znak nastao spajanjem točke i zareza u jedan zajednički znak. Smatra se da ga je u tisku prvi uporabio Aldo Manuzio, venecijanski pionir tiska i inovator. Sam je znak **;** u crkvenoslavenskom i novogrčkom označavao pitanje i zamjenjivao upitnik.

## Upotreba u jeziku


Koristi se u nabrajanju istovrsnih dijelova da bi se odijelile jasne cjeline:

Sreća, zdravlje, radost**;**
Tuga, bolest, gadost**;**
Smrt, moja Golgota**;**
Ljubav, moja divota.


U poeziji i prozi često se koristi da bi se odijelile misli, slike i cjeline:
* Antun Gustav Matoš, „Jesenje veče”

Olovne i teške snove snivaju
Oblaci nad tamnim gorskim stranama**;**
Monotone sjene rijekom plivaju,
Žutom rijekom među golim granama.


* Ivana Brlić-Mažuranić, „Priče iz davnine”

No crni čovjek nije došao ni te, ni druge, ni treće noći**;** nije došao nikada.


Kad se dijelovi koji se nabrajaju pišu jedan ispod drugoga, pišu se bez zareza; no, ako sadržavaju rečenice koje počinju malim početnim slovom, mogu se odvajati i točkom sa zarezom:
* *[[Narječje|Narječja]] hrvatskog jezika jesu:*
: *[[štokavština|štokavsko narječje]], dobilo ime po upitnoj zamjenici "što"*';***
: ''[[kajkavsko narječje]], dobilo je ime po upitnoj zajenici "kaj"''';***
: *[[čakavsko narječje]], dobilo je ime po upitnoj zamjenici "ča".*

## Upotreba izvan jezika


### [[Računarstvo|Računalstvo]]


Točka sa zarezom u raznim se programskim jezicima koristi se za odjeljivanje naredbenih redaka.


```
#include <stdio.h>

int main(void)
{
        puts("Ovo je primjer u programskome jeziku C");
        return 0;
}
```

*Kurzivan tekst*

## Vanjske veze

* Točka-zarez - uporaba
Apostrof

**Izostavnik** ili **apostrof** ( **’** ili **&apos;** - grč. απόστροφος, *apóstrophos* = okretanje; od *apostrephein* = okrenuti se, izbjećije ;) znak interpunkcije kojim se označava izostavljeno slovo ili skup slova, uglavnom u književnoumjetničkim djelima. Oblikom je jednak jednostrukom navodniku.

## Upotreba u jeziku

Izostavnikom se često služe pjesnici da bi održali metriku:
* August Šenoa, „Povjestice”

Bio jednom postolar,
Pošten čovjek **al’** već star:
Mnogo djece mnogo treba,
A u kući nema hljeba;
A djeca sve viču "kruha!"
Otkud kruha? Nužda **‘e** gluha.



"Dobro veče, stari goso!
Već je hora, pusti **pos’o**;
Brže-bolje **‘**ajdmo sada!
Puna mjera, sedam ljeta,
Put mojega treba svijeta."
A majstoru naopako!
"Čekaj dokle večeramo;
Tko će gladan sad u **pak’o**?


### Izostavljanje izostavnika

Izostavnik se u književnoumjetničkim djelima ne piše na kraju krnjeg infinitiva i glagolskog priloga sadašnjeg (*pisat, gledat, trčeć, trudeć...*)

Izostavnik se također ne navodi ni kad se sažimanjem dvaju samoglasnika dobiva jedan (*ko < kao, gledo < gledao, reko < rekao...*):
* ***Gledo''' sam te sinoć. U snu. Tužnu. Mrtvu.'' ( [[Antun Gustav Matoš]], „Utjeha kose”)
* [[Ivan Gundulić]], „Osman”
<blockquote><i>
Ah, njegova slika u tkanju<br />
stekla izvrsnos toliku je<br />
da bi '''reko''' pazeć na nju:<br />
"I sad misli i svjetuje!"<br />
</i></blockquote>
* [[Josip Pupačić]], „Zaljubljen u ljubav”
<blockquote><i>
Volio sam je<br />
kao travu<br />
i kao jasenje,<br />
'''ko''' trstiku i kanarinca,<br />
'''ko''' uspavanku<br />
i majčino buđenje.
</i></blockquote>

=== Drugi jezici ===
<br />
U [[engleski jezik|engleskome jeziku]] služi za skraćivanje [[glagol]]skih oblika:
* ''I'''’'''ll < I will, I'''’'''m < I am, she'''’'''s < she is, we'''’'''re > we are, I'''’'''d > I had/would, I can'''’'''t > I cannot, they won'''’'''t < they will not''

U engleskom i [[njemački jezik|njemačkome]] također se koristi sa [[suglasnik]]om ''s'' za izražavanje pripadnosti:
* ''Marina'''’'''s, Mark'''’'''s, John'''’'''s, Sandra'''’'''s'' (posvojni [[pridjev]]i)

U ostalim se jezicima također koristi za skraćivanje:
* [[francuski jezik|fra.]] ''coup d'''’'''état'', [[njemački jezik|njem.]] ''Ich hab'''’''' genug!''

== Upotreaba izvan jezika ==
<br />
U brojnim [[prezime]]nima:
* ''O'''’'''Reilly, D'''’'''Angelo, M'''’'''Gregor'' (potonje umjesto ''McGregor'' ili ''MacGregor'')

Često se koriste i u ukrašavanju [[ime]]na i prezimena [[izvanzemaljac]]a u [[znanstvena fantastika|znanstvenofantastičnim]] djelima:
* ''B'''’'''ellana, Qo'''’'''noS, Hur'''’'''q, Mow'''’'''ga''

Vodoravni se apostrof - <big>****</big> (*crtano*, *prim'') koristi za označavanje inča, minuta i sekunda.

Također se koristi i u matematici ( f'(x) ), među ostalim za označavanje derivacija.
Povlaka

**Povlaka** ili **spojnica** ( **-** ) je znak interpunkcije kojim se raščlanjuju ili povezuju riječi, a piše se bez bjelina s obiju strana, za razliku od crtice.

## Uporaba u jeziku


Spojnica se koristi za raščlanjivanje riječi, bilo na slogove, glasove, morfeme i ostale dijelove:
* *knji*'-**ga, dje**-**voj**-**ka, pro**-**lje**-**će, zla**-**to'' ([[slog]]ovi)
* ''z**-**d**-**r**-**a**-**v**-**lj**-**e, s**-**r**-**e**-**ć**-**a, j**-**e**-**z**-**i**-**k'' (glasovi ili [[fonem]]i)
* ''glav**-**ic**-**a, stan**-**ar**-**sk**-**i, sol**-**i**-**ti'' ([[morfem]]i)
* ''do**-**, nad**-**, iz**-**, ne**-**, po**-**, pod**-**, polu**-**, pra**-**, protu**-**, su**-**, za**-*** ([[prefiks]]i)
* ***-**an, **-**ovan, **-**evan, **-**nat, **-**ice, **-**ki, **-**aći'' ([[sufiks]]i)


Spojnica se koristi i između skupa riječi od kojih je jedan pisan [[broj]]kom, a drugi slovima:
: ''70**-**ih godina (sedamdesetih), 20**-**godišnjica (dvadesetogodišnjica), 15**-**godišnjak (petnaestogodišnjak)''


Spojnica se koristi i u sklanjanju nekih [[kratica]]:
: ''HAZU**-**a, UN**-**u, NATO**-**vu''


Spojnica se koristi u [[polusloženica]]ma:
* ''spomen**-**ploča, lovor**-**vijenac, Ivanić**-**Grad, kad**-**tad, Smail**-**aga, gore**-**dolje, [[Ivana Brlić-Mažuranić|Brlić-Mažuranić]]''
<br />



=== Rastavljanje riječi na kraju retka ===

<br />
Spojnica se koristi i u rastavljanju riječi ako cijela riječ ne može stati u jedan redak. Poznato je pravilo da se u idući red ne prenosi nijedan skup kojime ne počinje neka riječ.
* pri rastavljanju se ne rastavljaju jednosložne riječi (''stol, čaj, kruh, tlo'')

* u novi se redak ne prenosi jedno slovo ili sam suglasnički skup (<strike>''djel-o, subje-kt''</strike> nego ''dje**-**lo, su**-**bjekt'')

* u hrvatskim i stranim riječima ne odvajaju se dvoslovi koji označavaju jedan glas (<strike>Go-ethe, rad-ža, stan-je, vol-ja</strike> nego ''Goe**-**the, ra**-**dža, sta**-**nje, vo**-**lja'')

* [[složenica|složenice]] se rastavljaju po svojim sastavnim dijelovima (''pot-predsjednik, nad-državni, pre-gledati''), a ako nisu jasni, rastavljaju se kao obične riječi (''u**-**ze**-**ti, ra**-**zu**-**mje**-*'ti*)

* polusloženice se rastavljaju na mjestu gdje se nalazi spojnica tako da se ostavlja spojnica koja bješe sastavni dio složenice u prvom redu, a u drugome spojnica koja označava rastavljanje:
: *spomen-*
: *-ploča*
Interpunkcija

**Interpunkcija** (lat. *interpunctio* = razlučiti, rastavljati) su znakovi u pisanome jeziku koji služe rastavljanju teksta na rečenice i rečenične dijelove. Nauka o interpunkciji zove se punktuacija.

## Interpunkcijski znakovi



**.** točka



**?** upitnik



**!** uskličnik



**,** zarez



**;** točka sa zarezom



***'</big></td> <td>[[izostavnik]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''–'''</big></td> <td>[[crtica (pravopis)|crtica]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''-'''</big></td> <td>[[spojnica]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''„ ”'''</big> ili <big>'''» «'''</big></td> <td>[[navodnici]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''‚ ’'''</big></td> <td>[[navodnici#Polunavodnici|polunavodnici]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''()'''</big></td> <td>[[zagrade]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''/'''</big></td> <td>[[kosa crtica]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>''':'''</big></td> <td>[[dvotočje]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''...'''</big></td> <td>[[trotočje]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>'''.........'''</big></td> <td>višetočje</td>
</tr>

</table>


== Pravopisni znakovi ==
<table cellspacing="10">

<tr>
<td><big>'''.'''</big></td> <td>[[točka (pravopis)|točka]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>''','''</big></td> <td>[[zarez]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>''';'''</big></td> <td>[[točka sa zarezom]]</td>
</tr>

<tr>
<td><big>***' izostavnik



**–** crtica



**-** spojnica



**()** zagrade



**/** kosa crtica



**:** dvotočje



***** zvjezdica



**>** i **<** znakovi podrijetla



**=** znak jednakosti



**+** znak više, plus



**–** znak manje, minus



**†** križić



**×** množni križić



**)** luk



**:** znak diobe



**"** znak ponavljanja



**§** ili **¶** odlomak, paragraf



 naglasci, znak duljine, genitivni znak


Kao pravopisni znakovi mogu poslužiti i:


**„ ”** ili **» «** navodnici



**‚ ’** polunavodnici



**?** upitnik



**!** uskličnik




## Literatura

Pogledati:
* **Hrvatski pravopis**, Babić, Finka, Moguš; Zagreb, 1994.
* **Hrvatski pravopis**, Babić, Finka, Moguš; Zagreb, 1971., pretisak iz 1990.
* **Hrvatski pravopis**, Cipra, Guberina, Krstić; Zagreb, 1941., pretisak iz 1998.
* **Pravopis hrvatskog jezika**, Anić, Silić, Zagreb, 2001.
Upitnik

**Upitnik**, ili **znak pitanja** ( **?** ), je znak interpunkcije kojim se označava upitnost, odnosno pitanje.

## Historija
Vjeruje se da mu oblik dolazi od latinske riječi *quaestion* = pitanje, koja se kratila u ***Qo***. *Q* se pisao iznad maloga slova *o* te se s vremenom to pretvorilo u današnji simbol. Druga pak teorija tvrdi da je u 9. vijeku krivulja oponašala intonaciju pitanja.

## Upotreba u jeziku

### Rečenice
Upitnik označava upitne rečenice, pitanja koje se može sastojati od jedne riječi ili više njih:
* *Tko*'?** Ja**?** A ti to nisi vidio**?** Pa gdje si bio toga dana**?***

Upitnik dolazi i kod [[retoričko pitanje|retoričkih pitanja]] koja ne traže odgovor:
* ''Što te sputava, srce moje, da ne progovoriš iz dubina''<br />
: ''Kao orgulje skrivene u crnom lišću noći'''?*** (Dragutin Tadijanović)

Ako nekoliko upitnih rečenica slijedi jedna iza druge, a čine smislenu cjelinu, upitnik se može staviti samo iza posljednje, a ostale se odjeljuju zarezom ili povezuju veznicima:
* *Reci mi kako da ti pomognem*',** gdje da tražim**,** koga da pitam**?***

Ako se pita samo jednim dijelom rečenice, upitnik se stavlja iza te riječi ili dijela, a dalje se nastavlja malim slovom:
* ''Nešto mu je rekao, a što'''?''' '''t'''o nitko ne zna.''

Upitnik ne dolazi iza neupravnih pitanja:
* ''Reci mi tko je napravio nered'''.''' Povjerio mi je odakle su zapravo došli'''.***

Ako upitna rečenica završava vokativom, ostavlja se upitnik i ne dodaje uskličnik:
* *Kamo ćeš, vraže*'?***

=== Naslovi ===
Upitnik u naslovima ne dolazi ako rečenica nagoviješta objašnjenje, a ne pitanje:
* ''Sanjaju li androidi električne ovce'' ([[Phillip Dick]])
* ''Tko se boji Virginije Woolf'' ([[Edward Albee]])

Ako je ipak težište na pitanju, upitnik se stavlja:
* ''Neću ili ne ću'''?***
* *Pogreška ili pogrješka*'?***
* ''Sport ili šport'''?***

### Ostalo
Upitnik može stajati kao znak šutnje u razgovoru:
: *- Gdje kupuje [[Superman]]?*
: *- *'?***
: ''- U supermarketu!''

Ako je neki podatak nepotvrđen ili nesiguran, može se upitnik staviti unutar [[zagrade|zagrada]] da bi se označila ta nepouzdanost:
* ''Kralj Zvonimir umro je [[1089]]. '''(?)''' godine.''

=== Upitnik i uskličnik ===
Ako se nekim pitanjem ujedno žele izraziti i jače emocije, ushit, oduševljenje, čuđenje itd., iza upitnika može se staviti i [[uskličnik]]:
* ''Ne mogu vjerovati da to govoriš! Ja da sam to učinio'''?!''' Ja'''?!***
* *Pa kako da ja to znam*'?!**'
Kosa crta

**Kosa crta** ( **/** ) razgodak je s brojnim načinima uporabe.

## Historija
Kosa crta kao znak potječe još iz vremena starog Rima. U novije se vrijeme proširio u srednjem vijeku kad je kosa crta imala funkciju zareza, a dvije su kose crte predstavljale crticu. Kasnije se kosa crta počela koristiti u raznim slučajevima.

## Upotreba u jeziku

Kosa crta koristi se da bi označila kraj stiha ako se stihovi pišu u jednome redu:
* *I došla je noć ili žalost *'/** Na nebo, na zemlju i na me **/** I videl sem vsigde po svetu **/** Ciklame, krvave ciklame.'' ([[Dragutin Domjanić]])

Kosa crta koristi se kao znak [[razlomak|razlomka]] umjesto vodoravne crte:
* ''1**/**2, 3**/**2, 5**/**7''

Kosa crta koristi se da bi označila razdoblje koje se proteže na dvije [[vrijeme|vremenske]] jedinice:
* ''u noći 9.**/**10. listopada, akademske godine 2006.**/**07., na prijelazu 19.**/**20. stoljeća''

Koristi se i za točno određivanje adrese ([[broj]], stubište, kat):
* ''Ilica 13**/**7, Krležina 17**/**2''

Zamjenjuje [[prijedlozi|prijedloge]] ''na'' i ''po'' između dviju [[mjerne jedinice|mjernih jedinica]]:
* ''100 km**/**h, 3 t**/**m''

Označava da su dva podatka odijeljena kosom crtom iste vrijednosti:
* ''crveniti = činiti koga**/**što crvenim; [[pravopis]]**/**ortografija određuje pravila pisanja''



== Uporaba izvan jezika ==
<br />
=== [[Matematika]] ===
<br />
Ponekad se umjesto [[dvotočje|dvotočja]] kao znaka [[dijeljenje|dijeljenja]] koristi i kosa crta:
* ''14 **/** 2 = 7''

Kosa se crta može koristiti i umjesto razlomačke crte:
* ''1**/**2, 2**/**3, 5**/**7''



=== [[Računalstvo]] ===
<br />
Kosa crta često se koristi u [[programiranje|programiranju]]:
* u većini [[programski jezik|programskih jezika]] kao znak dijeljenja
* u [[C (programski jezik)|C]]-u, [[C++]]-u,[[CSS]]-u i [[Java (programski jezik)|Javi]] koristi se za komentare koji počinju sa <code>**/***</code>, a završavaju sa <code>***/**</code>; C99, C++ i Java također imaju komentare koji počinju sa <code>**//**</code>
* u [[HTML]]-u koristi se za "zatvaranje" ''tagova'' (npr. <code><**/**body></code>

U različitim [[chat]] [[program]]ima, da bi se emulirao [[kurziv]], koriste se dvije kose crte - <code>**/**kurziv**/**</code>. U [[IRC]] klijentima naredbe se zadavaju počevši kosom crtom (npr. <code>**/**quit</code>)

Na [[Unix]] sustavima koristi se za odjeljivanje putanja [[direktorij]]a, primjerice:
* <code>**/**usr**/**local**/**bin</code>; <code>**/**root**/**files</code>; <code>**/**home**/**.mozilla</code>

Koristi se i kao razdjelnik u [[internet]]skim protokolima i adresama:
* <code>http:**//**www.google.com</code>; <code>ftp:**//**www.posluzitelj.hr</code>



=== Ostalo ===
<br />
U pojedinim se zemljama kosa crta koristi kao razdjelnik između datuma, umjesto razmaka ili [[točka (pravopis)|točke]]:
* 11**/**10**/'''2006 (u SAD-u)
Userkare

**Userkare** ("Duša Ra je jaka") bio je drugi kralj Šeste egipatske dinastije koga neki egiptolozi smatraju uzurpatorom prijestolja.

Userkare je možda svoje pravo postavljao temeljem srodstva s Petom dinastijom, ali je sigurno bio suparnik Tetija u borbi za prijestolje. S obzirom da Manethon tvrdi da su Tetija ubili njegovi tjelohranitelji, postoje teorije da je zavjeru pokrenuo Userkare kao njen vođa te poslije nje preuzeo prijestolje. Nedavno otkriveni **[[Kamen iz Južne Saqqare]]** - dokument iz doba vladavine Pepija II potvrđuje njegovo postojanje i pripisuje mu vladavinu od 2 do 4 godine. Tetijev sin Pepi I je nakon nekog vremena uspio svrgnuti Userkarea i naslijediti ubijenog oca. U Torinskom popisu kraljeva postoji lakuna između Tetija i Pepija I Meyrea, dovoljno velika da sadrži unos za Userkarea. Userkare se također spominje u još nekoliko popisa kraljeva.

Userkare je započeo rad na nekoliko velikih građevinskih projekata, o čemu svjedoče natpisi njegove radne snage. Međutim, nije identificiran nijedan kompleks piramida vezan uz njega, vjerojatno zbog kratkoće njegove vladavine.

## Vanjske veze
* The South Saqqara Stone: Sixth Dynasty Annals
Pepi I Meryre

**Pepi I Meryre** (vladao 2332 – 2283. pne.) bio je treći kralj Šeste egipatske dinastije. Njegovo ime *Meryre* znači "voli ga Re".

Pepi je bio sin Tetija i trebala mu je podrška moćnih pojedinaca u Gornjem Egiptu kako bi svrgnuo uzurpatora Userkarea, ubojicu njegovog oca, te tako ostvario svoje pravo na prijestolje. Nakon toga će te osobe postati važan faktor na njegovom dvoru i dvije njegove kraljice su bile kćeri njegovih gornjoegipatskih vezira. Vladavinu Pepija I je označila agresivna ekspanzija u Nubiju, širenje trgovine do udaljenih oblasti Libanona i somalijske obale, ali i rast moći plemstva. Jedan od kraljevih službenika po imenu Weni se u njegovo ime borio u Aziji. Njegov zagrobni kompleks dao je ime Memfisu.

## Dužina vladavine
Analiza oštećenog analskog dokumenta 6. dinastije - **[[Kamen iz Južne Saqqare|Kamena iz Južne Saqqare]]** - daje mu vladavinu od oko 48-49 godina, ali za to nema potvrde u Torinskom popisu kraljeva koji mu očito pripisuje 44 godine, prema analizi dokumenta od strane Kima Ryholta. Potonja brojka se čini bližom istini jer bi ukazivala da se popisa stoke - osnova datiranja - u u doba Pepija I nije uvijek održavao u razmaku od dvije godine. To je slučaj sa slavnim natpisom **Godina nakon 18. popisa, 3. mjesec Shemu dan 27** iz Wadi Hammamata br.74-75 koji spominje **"prvi prigodu za Heb Sed"** te godine, prema Spalingeru. (to bi bila Godina 36. ukoliko se koristio dvogodišnji sistem). Ova informacije je važna jer se Gozba Heb Sed slavila u 30. godini kraljeve vladavine; ukoliko je Pepi I koristio dvogodišnji sistem brojanja, natpis bi umjesto toga bio datiran na 15. popis.

Najkasniji datum vladavine Pepija I je **Godina 25. popisa, 1. mjesec Akhet dan [izgubljen]** iz Hatnubskog natpisa br.3. Kamen iz Južne Saqqare također potvrđuje da je posljednja godina Pepija Ibio 25. popis.

## Napomene

* Anthony Spalinger, Dated Texts of the Old Kingdom, SAK 21:1994, pp.&nbsp;303–304

## Vanjske veze
* The South Saqqara Stone: Sixth Dynasty Annals
* Pepi I: Second king of the Sixth Dynasty
Merenre Nemtyemsaf I

**Merenre Nemtyemsaf I** (2283 - 2278. pne.) bio je četvrti kralj Šeste egipatske dinastije. Njegovo *nomen*, teoforički zaziva Nemtyja, a nekoć se čitalo kao **Antyemsaf**, za što se danas zna da je nepravilno.

Dok se za Merenrea Nemtyemsafa I nekoć vjerovalo kako je bio služio kao kratkotrajni ko-regent svom ocu Pepiju I Meryreu prije nego što će zavladati sam, objavljivanje anala **Kamen iz Južne Saqqare** koje su 1995. napravili Vassil Dobrev i Michel Baud pokrazuje da je Merenre neposredno naslijedio vlast od oca bez interregnuma ili ko-regenstva. Teško oštećeni dokument je sačuvao bilješku posljednje godine Pepija I -- njegovog 25. popisa te je odmah nastavio bilježiti vladavinu Merenrea. Merenre je dijelio fascinaciju svog oca Nubijom i nastavio istraživati duboko u tu regiju. Nastavio je i proces kraljevske konsolidacije, imenovavši Wenija kao prvog guvernera Gornjeg Egipta i proširivši ovlasti drugih guvernera. Dok se nekoć smatralo kako je umro u mladosti, posljednja arheološka otkrića obaraju tu teoriju. Predmeti suvremenika pokazuju da mu je vladavina trajala duže od desetljeća. Njegova Godina 5. nakon popisa (Godina 10. ako je popis dvogodišnji) se našla u kamenolomskom Hatnubskom natpisu br. .6, prema Anthonyju Spalingeru. Kamen iz Južne Saqqare – napravljen za vrijeme vladavine Pepija II – pripisuje Merenreu minimalnu vladavinu od 11 do 13 godina.

## Literatura
* Anthony Spalinger, Dated Texts of the Old Kingdom, SAK 21 (1994), p.&nbsp;307

## Vanjske veze

* The South Saqqara Stone: Sixth Dynasty Annals
Asterisk

**Zvjezdica** ili **asterisk** ( ***** - grč. *asterikos*, lat. *asteriscus* = zvjezdica) znak je koji se koristi za bilješke, izostavljanja, nestandardne oblike i napomene.

## Upotreba u jeziku
U jezikoslovlju se zvjezdica koristi ispred rekonstruiranih naziva:
* ****'''legēti > '''*'''legĕti > ležati''

Koristi se i za označavanje nestandardnih oblika, a također i stilski obilježenih inačica:
* ******gornjovilični > gornjočeljusni''

Zvjezdica se može koristiti i kao znak rođenja umjesto riječi ''rođen(a)'':
* ''[[Marko Marulić]] *****[[1450|1450.]]''

Koristi se i kao upozorenje uz neku [[riječ]] ili dio [[rečenica|rečenice]] u tekstu da bi se označila dodatna napomena ili bilješka:
<blockquote><i>
[[Bogoslav Šulek|Šulek]] je najpoznatiji po svojemu leksikografskom radu kojim nastavlja na bogatu hrvatsku leksikografsku tradiciju obogaćujući je novim riječima, novim značenjima, frazama i znanstvenim nazivima za nove civilizacijske i znanstvene potrebe. Koliko je ovladao hrvatskim jezikom *****, vidi se po tome što je u tome jeziku kovao nove riječi za onodobna znanstvena i civilizacijska dostiguća koja je dobro poznavao.
</i></blockquote>

: **** Šulek je bio rodom [[Slovačka|Slovak]].

== Upotreba izvan jezika ==
=== [[Računarstvo|Računalstvo]] ===
U brojnim sučeljima [[operativni sistem|operacijskih sustava]] i u [[programski jezik|programskim jezicima]] zvjezdica označava izostavljeni dio:
* <code>rm *****svj*****</code> znači da će naredbom <code>rm</code> za brisanje biti obrisane datoteke [[ime]]na npr. ''svjetovi, prosvjeta, rasvjeta, svjetlo'' itd., zato što zvjezdica zamjenjuje bilo koje druge znakove.

Koristi se u programskom jeziku [[C (programski jezik)|C]] kao oznaka za [[pokazivač]]e, a također je česta kao znak [[množenje|množenja]] u većini programskih jezika i sučelja.

Često se u [[chat]] programima koristi kao emulacija podebljavanja teksta, primjerice <code>*****podebljavanje***''', a također je česta za označavanje pogrešaka u tipkanju.
Rečenica

**Rečenica** je skup riječi koje daju jednu cjelinu. Rečenica se može definirati i kao potpuna obavijest. U sintaksi rečenica je najveća jezična jedinica. 

## Podjela rečenica

Po značenju se dijele na:
* izjavno-obavještajne (Marija čita.)
* upitne (Zašto Marija ne čita?)
* uzvične (Jao, boli me glava!)
* zapovjedne (Marija, zatvori vrata!)
* željne (Da si živ i zdrav!)

Po obliku se dijele na:
* potvrdne (Ja pišem.)
* odrične (Ja ne pišem.)

Po sastavu se dijele na:
* proste (Kiša pada.)
* proširene (Malo pile glasno pijuče.)
* složene (Marija čita knjigu i piše domaći.)
Dvotačka

**Dvotočje** ili **dvotočka** ili **dvotačka**, ili **dvije točke** ili **dvije tačke** ( **:** ), je znak interpunkcije koji označava stanku ili promjenu intonacije ispred nabrajanja ili upravnog govora.

## Upotreba u jeziku

Dvotočje se stavlja ispred upravnog govora:
* *Hlapićevo putovanje bilo je isprva tako lako kao dječja igrarija, pa će čitatelji na početku ove knjige reći*':** "Što će Hlapiću tolika mudrost i tolika hrabrost na ovako laku putovanju? Zar on treba toliku hrabrost da povede upregnutog magarca na uzdi? Ili treba svoju mudrost da traži izgubljene guske?"'' ([[Ivana Brlić-Mažuranić]])


Dvotočje dolazi i ispred nekog objašnjenja:
* ''Tiho, o tiho govori mi jesen**:**''
: ''Šuštanjem lišća i šapatom kiše.'' ([[Dobriša Cesarić]])
* ''Svi su oni isti**:** lopovi i varalice!''



Dvotočje dolazi ispred nabrajanja:
* ''Promjenjive vrste riječi**:** [[imenica|imenice]], [[glagol]]i, [[pridjev]]i, [[brojevi (vrste riječi)|brojevi]], [[zamjenica|zamjenice]]''
* ''Godišnja doba**:** proljeće, ljeto, jesen, zima.''

Ako se nabrajanje normalno uklapa u [[rečenica|rečenicu]] kao njen dio, dvotočje se ne stavlja:
* ''Pokazao mi je Gornji grad, Kaptol, Maksimir i Travno.''
* ''U torbu metne jedan modar rubac, pa jedno šilo, malo dretve i nekoliko komadića kože.'' ([[Ivana Brlić-Mažuranić]])

* [[Josip Pupačić]], „Zaljubljen u ljubav”
<blockquote><i>
Volio sam je<br />
kao travu<br />
i kao jasenje,<br />
ko trstiku i kanarinca,<br />
ko uspavanku<br />
i majčino buđenje.<br />
Zaljubio sam se u nju,
u malu maricu,<br />
u njezine listove nemoćne<br />
u struk stabljike njene<br />
zelene.
</i></blockquote>



== Upotreaba izvan jezika ==
<br />
=== [[Matematika]] ===
<br />
U [[matematika|matematici]] dvotočje služi kao znak [[dijeljenje|dijeljenja]]:
* 54 **:** 9 = 6
* 35 **:** 5 = 7

Također služi i za označavanje omjera:
* ''[[Vodik]] i [[kiseonik|kisik]] u odnosu su 2**:**1 u vodi.''
* ''Naša je momčad pobijedila sa 4**:**2.''



=== [[Fonetika]] ===
<br />
U [[fonetika|fonetici]] i [[fonologija|fonologiji]] služi za označavanje duljine glasa.
* ''Engleska riječ ''car'' izgovara se kao [ k a**:** ].''



=== [[Vrijeme]] ===
<br />
U brojnim se jezicima sati i minute odjeljuju dvotočjem. U [[srpskohrvatski jezik|srpskohrvatskome]] jeziku oni se odjeljuju [[tačka (pravopis)|točkom]]:
* ''Engleski: 23**:**45 h''
* ''Srpskohrvatski: 23**.*'45 h*
Član

**Član** ima više značenja:

* član (biologija), mjesto gdje se sastaju odjelite biološke strukture; članak, koljeno, zglob
* član (gramatika), gramatički element koji se koristi za označivanje određenosti ili neodređenosti riječi
* član (matematika), dio neke matematičke tvorevine (determinante, jednadžbe, nejednažbe, polinoma, skupa i dr.); element
* član (pravo), dio paragrafa u zakonima i sličnim tekstovima; članak
* predmet, obično onaj koji se prodaje u trgovini; artikl
* pripadnik neke grupe ili klase, npr. članovi društva, obitelji, organizacije, stranke i dr.

## Povezano

* artikl
* članak
Zamjenica

**Zamjenica** (ijek.) ili **zamenica** (ek.), odn. **pronomen** (lat. *pronomen*: što stoji za ime, mjesto imena), riječ koja zamjenjuje druge riječi (osobito imenice), i riječi izvedene iz njih.

Zamjenice imaju bitnu gramatičku funkciju i zato u nekim jezicima (pa i u srpskohrvatskom) postoje dvostruki oblici (kraći i duži, slobodni i vezani…) nekih zamjenica koji se različito koriste (u hrvatskom genitiv *mene* ima i skraćeni enklitički (nenaglašeni) oblik *me* koja mora stajati na drugom mjestu u rečenici). Pored gramatičke funkcije, zamjenice imaju bitnu ulogu u ostvarivanju kohezije teksta.

## U srpskohrvatskom jeziku

U srpskohrvatskom su zamjenice promjenjiva vrsta riječi kojima se zamjenjuju druge imenske riječi (imenice i pridjevi). Njima se označava, ali ne upućuje.

To je heterogena skupina riječi različitih gramatičkih oblika i službi. Tradicionalno se dijele prema značenju, funkciji i oblicima. Podjela koja slijedi odnosi se na tradicionalni opis standardnog hrvatskog jezika.

Terminologija nekih vrsta zamjenica je bila predmet diskusije (*lične* ili *osobne*). Tradicionalno se koristi termin *lične*, a u novije vrijeme neki su predlagali da se koristi *osobne*. Razlika je isključivo terminološka; argument za oblik *lične* je da se te zamjenice odnose i na glagolska lica, a ne samo na osobe.

### Podjela zamjenica prema značenju

* lične zamjenice ("lične" je prema rusizmu "личные местоимение", čit. ljičnjie mjestoimjenjije) npr. *ja*, *ti* - mijenjaju neku imenicu
* povratne zamjenice - *sebe*, *se*... - mijenja osobu koja je označena drugdje u rečenici, odnosno mogu značiti uzajamnost odnosa među subjektima
* posvojne zamjenice - npr. *moj*, *tvoj* - odnose se prema osobnim zamjenicama kao posvojni pridjevi prema imenicama; upotrebljavaju se kao posvojni pridjevi
* povratno-posvojne zamjenice - kao za posvojne zamjenice, samo se izvode iz povratnih
* pokazne zamjenice - npr. *ovaj*, *ona*
* upitne zamjenice - npr. *tko*, *što*
* odnosne zamjenice - npr. *koji*
* neodređene zamjenice - npr. *netko*, *nešto*

### Podjela zamjenica prema funkciji

* **imeničke** (koje zamjenjuju imenice):
** lične zamjenice
** povratne zamjenice
** upitno−odnosne zamjenice *tko*, *što*, i 
** neodređene zamjenice izvedene od njih
* **pridjevske** (koje zamjenjuju pridjeve) sve su preostale.

### Podjela zamjenica prema oblicima

* lične zamjenice
* posvojne zamjenice 3. l. jd.
* ostale zamjenice i zamjenički pridjevi *sav* i *sam* (značenja: *osobno, glavom*)
* zamjenički pridjevi

Gore je izložena podjela i definicija tradicionalna. O statusu zamjenica vode se rasprave. Npr. u izrazu *Ivanov pas* riječ *Ivanov* možemo zamijeniti posvojnom zamjenicom *njegov*:

*Ivanov pas* → *njegov pas*

…a uvijek se možemo vratiti i na punu formu. Međutim, u izrazu *ovaj pas* ne postoji pridjev kojeg smo zamijenili pokaznom zamjenicom:

? → *ovaj pas*

## Reference
Lične zamjenice

**Lične [[zamjenica|zamjenice]]** postoje u svim jezicima. Većina jezika ima šest ličnih zamjenica, koje se razlikuju na osnovi tri lica (1., 2. i 3. lice), npr. *ja / ti / on*, i dva gramatička broja (jednina i množina), npr. *ja / mi*.

Među slavenskim jezicima postoji velika razlika u broju ličnih zamjenica 1. i 2. lica. U slovenskom ih ima čak deset: *jaz, ti, mi, vi, me, ve, midva, medve (midve), vidva, vedve (vidve)*. Tako veliki broj zamjenica uzrokovan je postojanjem dvojine i gramatičkog roda u dvojini i u množini. Za razliku od slovenskog jezika, u srpskohrvatskom postoje samo četiri lične zamjenice 1. i 2. lica: *ja, ti, mi, vi*.

U nizu jezika se lična zamjenica ne mora upotrijebiti kad ima funkciju subjekta. Takvi jezici se nazivaju pro-drop jezici. Radi se o jezicima s toliko razvijenim ličnim glagolskim oblicima da je iz njih vidljivo je li subjekt u 1., u 2. ili u 3. licu, npr. *radi-m, radi-š, radi-mo, radi-te*. Tako se npr. u srpskohrvatskom, za razliku od npr. njemačkog ili engleskog jezika, lična zamjenica u funkciji subjekta ispušta ako nije kontrastirana ili posebno naglašena, usp. *Putujem na more* naspram *Ja putujem na more (a ne ti)*.

## Deklinacija ličnih zamjenica

**Jednina**


N
jâ
tî
ôn
òna
òno



G
mene, me
tebe, te
njega, ga
njê, je
njega, ga



D
meni, mi
tebi, ti
njemu, mu
njôj, joj
njemu, mu



A
mene, me
tebe, te
njega, ga
njû, ju, je
njega, ga



V
-
ti
-
-
-



L
meni
tebi
njemu, njem
njôj
njemu, njem



I
mnôm, mnôme
tobom
njîm, njîme
njôm, njôme
njîm, njîme





**Množina**


N
mî
vî
òni
òne
òna



G
nâs, nas
vâs, vas
njîh, ih
njîh, ih
njîh, ih



D
nama, nam
vama, vam
njima, im
njima, im
njima, im



A
nâs, nas
vâs, vas
njîh, ih
njîh, ih
njîh, ih



V
-
vi
-
-
-



L
nama
vama
njima
njima
njima



I
nama
vama
njima
njima
njima




## Reference
Povratne zamjenice

**Povratne zamjenice** u mnogim su jezicima vrsta zamjenica koje referiraju osobu koja već ima neku ulogu u rečenici.

## U srpskohrvatskom jeziku

U srpskohrvatskom jeziku povratna zamjenica postoji samo u nekim padežima i označava:

* ponovno vršitelja radnje (tj. subjekt, npr. *perem se* prema *perem rublje*) - **refleksivna** upotreba
* neodređenog ili općenitog vršitelja radnje (*čuje se*, *piše se*, *može se vidjeti* = *svi čuju*, *mnogi pišu*, *bilo tko može vidjeti*) - **bezlična (impersonalna)** upotreba
* radnju koja se obavlja nad subjektom (*juha se jede žlicom*) - **mediopasivna** upotreba
* radnju ili nastalo stanje bez nekog posebnog uzroka (*grana se slomila*) - **antikauzativna** upotreba
* radnju nad neodređenim objektom (*Ivica se tuče* = *Ivica tuče druge*)
* osim toga, koristi se uvijek uz neke glagole bez posebnog značenja (*bojim se*) - **inherentna** upotreba

Povratna zamjenica u nekim padežima ima i skraćene enklitičke (nenaglašene) oblike. U punom obliku (*sebe* i sl.) koristi se samo u refleksivnoj upotrebi, tj. *bojim se* ne može se zamijeniti s *bojim sebe*, dok se *perem se* može zamijeniti s *perem sebe*.

Oblici zamjenice u standardnom srpskohrvatskom jeziku:

Ovi oblici odgovaraju svim rodovima, jednini i množini i sva tri glagolska lica. Povratna zamjenica nema nominativa i vokativa, a nenaglašeni oblik ima samo za dativ (*si*) i za akuzativ (*se*)

U standardnom srpskohrvatskom jeziku u bezličnom obliku (neodređeni ili općeniti vršitelj) može doći subjekt u nominativu, što znači da se radi o pasivizaciji (ovo je zajedničko svim slavenskim jezicima):
: *Pije se pivo*.

U nekim govorima nema pasivnog značenja, pa se koristi akuzativ:
: *Pije se vodu*.

Pasivno značenje proizlazi iz jednakosti:
: *Grana se slomila*.
: *Grana je slomljena*.

## U drugim jezicima

Mnogi jezici posjeduju povratne zamjenice. Često se povratna zamjenica koristi samo u 3. licu, dok se za 1. i 2. lice koriste lične (osobne) zamjenice. Također, neki jezici (slavenski i romanski) koriste povratne zamjenice za iskazivanje bezličnosti, mediopasivnosti i antikauzativnosti (uglavnom na isti način kao i srpskohrvatski).

U švedskom:

: *Jag ser *'honom**.'' ("''Ja vidim **njega***")
: ''Han ser '''honom'''.'' ("''On vidi '''njega***", gdje *njega* označava drugu osobu nego *on*)
: *Han ser *'sig**.'' ("''On vidi **sebe**''", gdje ''sebe'' označava istu osobu kao i ''on'')

U [[španjolski|španjolskom]]:
: ''Él **lo** ve.'' ("''On **ga** vidi''")
: ''Él **se** ve.'' ("''On **se*' vidi*")

## Izvori
Povratno-posvojne zamjenice

**Povratno-posvojna [[zamjenica]] ''svoj*** zamjenjuje sve [[posvojne zamjenice]] kada označuje da nešto pripada [[subjekt]]u.

Povratno-posvojna zamjenica sklanja se jednako kao [[posvojne zamjenice]] *moj* i *tvoj'', odnosno, slaže se sa subjektom u rodu, broju i padežu.

## Vanjske veze

* Povratno-posvojna zamjenica "svoj"
Pokazne zamjenice

**Pokazne [[zamjenice]]** su jedna od jezičnih univerzalija. Gotovo u svim jezicima čine sistem od dva, tri ili više elemenata na osnovi opozicije po stupnju udaljenosti koji izražavaju. Među slavenskim jezicima makedonski i srpskohrvatski imaju tročlani sistem pokaznih zamjenica na osnovi stupnja udaljenosti koji iskazuju, npr. *ovaj, taj, onaj*.

Pokazne zamjenice odgovaraju na pitanja *koji? kakav? koliki?*





bliže govorniku
bliže sugovorniku
dalje od obje osobe



koji?
òvāj
tâj
ònāj



kakav?
ovàkav
tàkav
onàkav



koliki?
ovòliki
tòliki
onòliki




## Deklinacija pokaznih zamjenica


**Jednina**


N
òvāj
òvā
òvō



G
òvōg(a)
òvē
òvōg(a)



D
òvōm(u)
òvōj
òvōm(u)



A
òvōg(a)za neživo - òvaj
òvū
òvō



V
-
-
-



L
òvōm(e)
òvōj
òvōm(e)



I
òvīm(e)
òvōm
òvōm(e)





**Množina**


N
òvī
òvē
òvā



G
òvīh
òvīh
òvīh



D
òvīm(a)
òvīm(a)
òvīm(a)



A
òvē
òvē
òvā



V
-
-
-



L
òvīm(a)
òvīm(a)
òvīm(a)



I
òvīm(a)
òvīm(a)
òvīm(a)




Kao pokazna zamjenica ovaj mijenjaju se i zamjenice *taj* i *onaj*.

Zamjenice *ovakav*, *takav*, *toliki* i *onoliki* mijenjaju se kao pridjevi u određenom i neodređenom obliku.

## Reference
Upitne zamjenice

**Upitne [[zamjenica|zamjenice]]** jednake su kao i odnosne zamjenice, a razlikuju se samo po upotrebi. Upitne i odnosne zamjenice: *tko, što, koji, čiji, kakav, kolik*. Upitne se od odnosnih razlikuju po tome što dolaze samo u pitanjima te tako zamjenjuju odgovor, odnosno riječ koja se očekuje kao odgovor.

## Sklonidba upitnih zamjenica




N
tko
što



G
kog(a)
čeg(a)



D
kom(u)
čem(u)



A
koga
što



V
-
-



L
kom, kome, komu
čem(u)



I
kim(e)
čim(e)








**Jednina**


N
kòjī
kòjā
kòjē



G
kòjēg(a)
kòjē
kòjēg(a)


D
kòjēm(u)
kòjōj
kòjēm(u)



A
kòjēg(a)za neživo - kòjī
kòjū
kòjē



V
-
-
-



L
kòjīm
kòjōj
kòjīm



I
kòjīm
kòjōj
kòjīm









**Množina**


N
kòjī
kòjē
kòjā



G
kòjīh
kòjīh
kòjīh



D
kòjīm(a)
kòjīm(a)
kòjīm(a)



A
kòjē&nbsp;
kòjē&nbsp;
kòjā&nbsp;



V
-
-
-



L
kòjīm(a)
kòjīm(a)
kòjīm(a)



I
kòjīm(a)
kòjīm(a)
kòjīm(a)









Na isti se način mijenja zamjenica *čiji*.

Zamjenice *kakav* i *kolik* mijenjaju se kao određeni i neodređeni pridjevi.
Morfologija (lingvistika)

**Morfologija** je nauka koja se bavi tvorbom riječi,vrstama riječi i njihovim oblicima.
Morfem (grč. morfe-oblik) je najmanja jezička jedinica ili najmanji dio riječi koji ima svoje značenje.

Morfeme se mogu podijeliti: 
* Prema značenju(leksičke i gramatičke)
# Leksički morfemi su vanjojezički nosioci značenja riječi(kuć-a=zgrada za stanovanje).U riječi kućica kuć i ic su leksički morfemi.
# Gramatički morfemi dobijaju značenje iz jezika,odnosno iz gramatike,pa se zato i zovu gramatički.Oni imaju gramatičko značenje Tako u riječi škola gramatički morfem je -a,jer je nosilac gramatičkih značenja:roda,broja i padeža(ženski rod singulara u nominativu) 
* Prema položaju
# Korijenski morfem nosi osnovno leksičko značenje,ono je nepromjenljivo(*car*,*car*a,*car*u,*car*stvo).To je zapravo korijen riječi koji upućuje na njeno prijeklo i na srodnost po značenju
# Prefiksalni morfemi stoje ispred korijenskog morfema(po-,za-,u-,pre-, i sl.)
# Sufiksalni morfemi stoje iza korijenskog morfema(-ić,-en)

Prefiksalne i sufiksalne morfeme nazivamo afiksi ili afiksalni morfemi.U afiksalne morfeme spadaju i infiksi kao što su (-et-,-en-,-es- i sl)

Interfiks je morfem koji povezuje dva korijenska morfema u jednu riječ.
NPR. kuć***e***pazitelj
Član (gramatika)

**Član** je vrsta riječi ili morfološki element koji u nekim jezicima označuje određenost imenice.

Mnogi jezici nemaju članove, npr. srpskohrvatski, latinski, japanski. Neki jezici imaju članove, ali ih rijetko koriste (npr. svahili).

## Član u drugim jezicima
Jezici koji imaju članove mogu ih koristiti na sljedeće načine:
* **određeni član** označava određeni predmet ili osobu (npr. engleski *the*, francuski *le*, mađarski *a/az*)
* **neodređeni član** označava da se radi o bilo kojem predmetu neke vrste (npr. engleski *a*, francuski *un*, mađarski *egy*)
* neki jezici imaju **partitivni član** (npr. francuski *du*) koji označava neku količinu (tome u srpskohrvatskom odgovara partitivni genitiv)

Neki jezici koriste samo određeni član (velški), u nekim jezicima određeni član ne može doći ispred osobnog imena (engleski, njemački), a u nekima se koristi ispred imena (portugalski).

U nekim je jezicima član nastavak koji se dodaje na riječ:
* u bugarskom: *stol* - *stolat*
* u švedskom: *fisk* - *fisken*
* u makedonskom: *drvo* - *drvoto*, *drvovo*, *drvono*

U razvoju jezika članovi često nastaju od pokaznih zamjenica (npr. srpskohrvatski *taj*, *ta*, *to*).
Odnosne zamjenice

**Odnosne ili relativne [[zamjenica|zamjenice]]** jednake su upitnim zamjenicama, ali za razliku od njih uvode zavisnu odnosnu ili relativnu rečenicu.  Postoje u svim suvremenim indoevropskim jezicima, izuzevši keltski. Nastale su tako da su primarno pokazne ili primarno upitne zamjenice razvijale, kao sekundarnu, funkciju uvođenja relativnih rečenica.

Relativne zamjenice u srpskohrvatskom jeziku su *koji, čiji, kakav, koliki, tko, što*. Daleko najčešće se koristi zamjenica *koji*. Relativne zamjenice imaju ulogu i veznika i strukturnog elemen­ta relativne rečenice. Svoju sintaktičku funkciju u zavisnoj rečenici iskazuju odgovarajućim morfološkim oblikom:

* *Majica koj*'u** nosiš je pokidana.'' (nastavak ***–u*** na relativnoj zamjenici iskazuje funkciju objekta)
* ''Majica koj**a** se suši vani nije pokidana.'' (nastavak ***–a*''' na relativnoj zamjenici iskazuje funkciju subjekta)

## Reference
Neodređene zamjenice

**Neodređene [[zamjenica|zamjenice]]** koriste se kako bi zamijenile nešto neodređeno, općenito ili niječno. Pojavljuju se na mjestu imenice ili se pojavljuju prvenstveno uz imenicu i zamjenjuju imenovanje neodređenog referenta.

Neodređene zamjenice dijele se na:
* **neodređene**
netko, nešto, neki, nekakav, nečiji
gdjetko, gdješto, gdjekoji, gdjekakav
tkogod, štogod, kojigod, kakavgod, čijigod
* **niječne**
*nitko, ništa, ničiji, nikakav*
* **opće**
itko, išta, ikoji, ikakav
svatko, svašta, svaki, svačiji, svakakav, sav
ma tko, ma šta, ma koji, ma kakav, ma čiji, ma kolik
kojetko, koješta, kojekakav
bilo tko, bilo što, bilo koji, bilo čiji, bilo kakav
tko god, što god, koji god, čiji god, kakav god

## Deklinacija neodređenih zamjenica
Neodređene zamjenice složene sa *tko, što, koji, čiji, kakav, kolik*, jednako se tako i sklanjaju, kao što se i zamjenice *neki* i *svaki* mijenjaju kao pridjevi u određenom obliku.

Zamjenica *sav* posebno se sklanja:





**Jednina**


N
**sav**
**sva**
sve (svo)



G
sveg(a)
sve
sveg(a)



D
svem(u)
svoj
svem(u)



A
sveg(a)za neživo - sav
svu
sve



V
sav
sva
sve



L
svem(u)
svoj
svem(u)



I
svim(e)
svom
svim(e)









**Množina**


N
svi
sve
sva



G
svih, sviju
svih, sviju
svih, sviju



D
svim(a)
svim(a)
svim(a)



A
sve(a)&nbsp;
sve&nbsp;
sva&nbsp;



V
svi
sve
sva



L
svim(a)
svim(a)
svim(a)



I
svim(a)
svim(a)
svim(a)









## Pravila

Zamjenice *tkogod, štogod, kojigod, kakavgod, čijigod* – znače netko ili nešto.
Zamjenice *tko god, što god, koji god, čiji god, kakav god* – znače bilo tko ili bilo što.
* *Reci mi štogod.* (nešto)
* *Što god da mi kažeš, prihvatit ću mirno.* (bilo što)
* *Ako te tkogod upita, zaniječi!* (netko)
* *Tko god da te pita, baš te briga!* (bilo tko)

Kad se neodređene zamjenice slažu s veznicima *i, ni* (*itko, išta, ikakav, nitko, ništa, nikakav…*) koriste se s prijedlozima te se oni umeću između veznika i relativne zamjenice:
* ni od koga (od nikoga)
* ni za što (za ništa)
* i pred čim (pred ičim)
* ni s kakvim (s nikakvim)
* ni s kim, ni sa kim (s nikim)
* i s kim, i sa kim (s ikim)
* ni uz kakav (uz nikakav)
* ni u sred čega ( u sred ničega )

## Izvori
Pluskvamperfekt

**Pluskvamperfekt** (lat. *plus quam perfectum* = više nego perfekt) ili pretprošlo vrijeme (također prošlo prošlo vrijeme) glagola označava radnju koja je prethodila drugoj radnji. U srpskohrvatskom jeziku tvori se od glagolskog pridjeva radnog (GPR) kojemu prethodi perfekt ili imperfekt pomoćnog glagola *biti*. Tvori se od svršenih, a rjeđe od nesvršenih glagola.




Glagol
Perfekt + GPR
Imperfekt + GPR



***biti***

# ja sam bio/bila bio/bila
# ti si bio/bila bio/bila
# on/ona/ono je bio/bila/bilo bio/bila/bilo

# mi smo bili/bile bili/bile
# vi ste bili/bile bili/bile
# oni/one/ona su bili/bile/bila bili/bile/bila


# ja bijah bio/bila
# ti bijaše bio/bila
# on/ona/ono bijaše bio/bila/bilo

# mi bijasmo bili/bile
# vi bijaste bili/bile
# oni/one/ona bijahu bili/bile/bila




***htjeti***

# ja sam bio htio
# ti si bio htio
# on je bio htio

# mi smo bili htjeli
# vi ste bili htjeli
# oni su bili htjeli


# ja bijah htio
# ti bijaše htio
# on bijaše htio

# mi bijasmo htjeli
# vi bijaste htjeli
# oni bijahu htjeli




***učiti***

# ja sam bio učio
# ti si bio učio
# on je bio učio

# mi smo bili učili
# vi ste bili učili
# oni su bili učili


# ja bijah učio
# ti bijaše učio
# on bijaše učio

# mi bijasmo učili
# vi bijaste učili
# oni bijahu učili




## Uporaba


* Pluskvamperfekt se treba koristiti za opisivanje radnje koja se dogodila prije neke druge prošle radnje:
: *Kad su Franci naselili Galiju, Rimljani već *'bijahu pokorili*' Gale.*

:U ovom je primjeru franačko naseljavanje Galije prošla radnja, izražena perfektom (*su naselili*); galsko se podlijeganje rimskoj vlasti dogodilo prije dolaska Franaka, stoga koristimo pluskvamperfekt (*bijahu pokorili* ili *bili su pokorili*).

* Sukladno sličnim pojavama u drugim jezicima, pluskvamperfekt se sve češće nepravilno zamjenjuje perfektom u svakodnevnom govoru:
: *Kad su Franci naselili Galiju, Rimljani su već pokorili Gale.*
Perfekt

**Perfekt** ili **perfekat** (lat. *perfectus* = svršen) prošlo je glagolsko vrijeme koje postoji u mnogim jezicima (npr. srpskohrvatski, starogrčki i latinski). Perfekt ili *prošlo vrijeme* glagola u srpskohrvatskom jeziku tvori se od nenaglašenog prezenta pomoćnog glagola *biti* i glagolskog pridjeva radnog.

## Perfekt pomoćnih glagola

Perfekt pomoćnih glagola *biti* i *htjeti*:













## Oblici po rodovima

Zbog slaganja imenice s glagolskim pridjevom, postoje različiti oblici za različite rodoveog polja tablice oblik za muški rod, u drugom za ženski, a u trećem za srednji (samo u 3. licu); u množini se koriste oblici prema pravilima za upotrebu pridjeva:

Ovi se gramatički oblici mijenjaju kao *ja sam visok* (muški rod), *ja sam visoka* (ženski), itd.

## Uporaba

* Perfekt se tvori od svršenih i nesvršenih glagola te danas najčešće zamjenjuje aorist i imperfekt, ali i pluskvamperfekt.

* U trećem se licu jednine obično izostavlja enklitika *je*:
: *Ona se <strike>je</strike> odlučila na to.*
: *On se <strike>je</strike> uspio podići na noge.*
Imperfekt

**Imperfekt** (lat. *imperfectus* = nesvršen) prošlo je nesvršeno vrijeme glagola u srpskohrvatskom jeziku tvori se od **nesvršenih** glagola, od infinitivne ili prezentske osnove i nastavaka:
* **-ah**, **-aše**, **-aše**, **-asmo**, **-aste**, **-ahu**
* **-jah**, **-jaše**, **-jaše**, **-jasmo**, **-jaste**, **-jahu**
* **-ijah**, **-ijaše**, **-ijaše**, **-ijasmo**, **-ijaste**, **-ijahu**

## Glasovne promjene u imperfektu
Kod nekih se glagola provodi sibilarizacija:
* *pe*'ć**i - pe**c**ijah, stri**ć**i - stri**z**ijah, te**ć**i - te**c**ijah''

Kod onih glagola kojima osnova završava na [[suglasnik]] i imperfekt tvore nastavkom ''-jah'', provodi se [[jotacija]]:
* ''no**s**iti - no**š**ah, vi**d**jeti - vi**đ**ah, dola**z**iti - dola**ž**ah, tru**b**iti - tru**blj**ah''

== Imperfekt pomoćnih glagola ==
<br />
Imperfekt [[pomoćni glagoli|pomoćnih glagola]] ''biti'' i ''htjeti'':

<table>

<tr>

<td>

</td>

<td>

</td>

</tr>

<tr>

<td>

</td>

<td>

</td>

</tr>

</table>

== Primjeri glagola u imperfektu ==
<br />
Nastavci ''-ah'', ''-jah'' i ''-ijah'':

<table><tr>

<td>

</td>

<td>

</td>

<td>

</td>

</tr></table>

== Uporaba ==
* Imperfekt je prošlo nesvršeno vrijeme i kao takvo može se tvoriti samo od nesvršenih [[glagol]]a. Treba se koristiti u izražavanju radnje koja je trajala neko vrijeme u prošlosti:
: ''Orwell **priopćavaše** o španjolskom građanskom ratu iz prve ruke.''

* U svakodnevnom govoru čest je nedostatak razumijevanja razlika imperfekta i [[aorist]]a, poglavito zbog vrlo sličnih tvorbenih nastavaka:
: ''Mi **prestasmo** sudjelovati u nastavi.'' (aorist)
: ''Mi **prestajasmo** sudjelovati u nastavi.'' (imperfekt)

:<small>U prvom je primjeru izražena radnja koja je svršila u određenom trenutku u prošlosti, te koristimo svršen glagol i aorist (''prestasmo''); suprotno tomu, drugi primjer opisuje radnju koja se dulje odvijala određeno vrijeme u prošlosti (''prestajasmo'')</small>

* Imperfekt u svakodnevnom govoru posjeduje [[arhaizam|arhaičan]] prizvuk te ga se skoro bez iznimke zamjenjuje [[perfekt]]om:
: ''Orwell **je priopćavao*' o španjolskom građanskom ratu iz prve ruke.*

## Vanjske veze
* Sms vratio aorist i imperfekt