open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Campobasso (provincija)

**Provincija Campobasso** (talijanski: *Provincia di Campobasso*) je jedna od 110 talijanskih provincija, koja se nalazi u regiji Molise u Južnoj Italiji. Glavni grad provincije i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Campobasso od 48 747 stanovnika.
## Geografija
Površina provincije iznosi 2 910 km², a broj stanovnika 226 419 (2011. godine).

*Provincija Campobasso* prostire se uglavnom unutar granica nekadašnje historijske pokrajine Molise. Ona leži u južnom dijelu Italije, sa manjim izlaskom na Jadransko more na sjeveru. Na jugu se prostire preko masiva Apenina (Samnitski Apenini). Između njih nalazi se brdovit kraj poznat po vinogradarstvu i proizvodnji vina. Najveće rijeke provincije su Trigno i Biferno.

*Provincija Campobasso* sa sjevera graniči sa Abruzzom (Chieti), na jugoistoku s Apulijom (Foggia), na jugu s Kampanijom (provincije Benevento i Caserta), te na zapadu sa Provincijom Isernija.

## Stanovništvo
Po poslednjim procenama iz 2011. godine u *Provinciji Campobasso* živi 226 419 stanovnika. Gustoća naseljenosti je mala, oko 80 st/km². Sjeverna, primorska polovica provincije je gušće naseljena, kao i kraj oko glavnog grada Campobassa u centralnom dijelu provincije. Ostali - planinski dio je rijetko naseljen i slabije razvijen.

Pored većinskog talijanskog stanovništva u provinciji žive i dvije značajne manjine, Moliški Hrvati i Moliški Albanci. Moliški Hrvati žive u komunama Kruč (*Acquaviva Collecroce*), Štifilić (*San Felice del Molise*) i Mundimitar (*Montemitro*).

## Općine i naselja
*Provincija Campobasso* ima 84 općina (talijanski: *Comuni*).
Pored Campobassa drugi značajni grad je Termoli sa 32 793 stanovnika u sjevernom dijelu provincije.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Campobasso
Prosvjedi u Hrvatskoj 2011.

**Prosvjedi u Hrvatskoj** je naziv koji se koristi za niz uličnih demonstracija i drugih protestnih akcija koji su se od sredine februara do početka maja 2011. održavali u Zagrebu i drugim većim gradovima Hrvatske sa ciljem da se iznudi ostavka premijerke Jadranke Kosor i održavanje prijevremenih parlamentarnih izbora. Prve prosvjede je pokrenuo libertarijanski aktivist Ivan Pernar, a za njih je bilo karakteristično da u njima sudjeluju raznorodne političke grupe od radikalne ljevice do radikalne desnice, kao i da se organiziraju preko Facebooka. Prosvjedi su na početku imali nekoliko nasilnih incidenata, te prerasli u nerede 26. februara 2011. ali su nakon toga prerasli u mirne "prosvjedne šetnje" gdje grupe od nekoliko stotina do 10.000 demonstranata (u Zagrebu) uzvikivale parole ispred sjedišta vladajuće stranke HDZ, kao i upravnih, kulturnih i medijskih institucija koje povezuju sa režimom. Pojedini komentatori su brzinu kojom su izbili, trajanje i intenzitet - neuobičajen za hrvatsku političku praksu - povezali sa prosvjedima u arapskim državama 

Prosvjedni pokret, međutim, osim načelnih izražavanja simpatija, nije dobio moralnu podršku, a još manje organizacijsku podršku hrvatske oporbe, sindikata ni vodećih intelektualaca. To, kao i sve više izražene ideološke podjele među organizatorima, su dovele do postupnog osipanja, tako da se na posljednjem prosvjedu održanom Praznik rada u Maksimiru okupilo tek nekoliko desetaka ljudi.

## Izvori

## Vanjske veze

* [Prosvjedi u Hrvatskoj, tematska stranica [Novi list|Novog lista] ]
400-te

**400-e** su decenija koja je počela 1. januara 400. i završila 31. decembra 409. Smatraju se prvom decenijom 5. vijeka.

## Događaji i trendovi

* 406 - Vandali, Alani i Svevi masovno prelaze Rajnu kod Mogoncijakuma i ulaze u Galiju; tradicionalni datum završetka postojanja rimskog Limesa, odnosno pokušaja Zapadnog Rimskog Carstva da barbare zadrži izvan svojih granica.

## Reference
401.

__NOTOC__
Godina **401.** (**[[rimske brojke|CDI]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Vincencija i Fravita** (ili, rjeđe, **godina 1154. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 401. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* Dovršena *Mahabharata*.
* [[Crno more]], prema navodima *Chronicon Pachale'' (Uskršnja kronika), potpuno smrznuto.
* Car Arkadije šalje darove hunskom poglavici Uldinu u znak zahvalnosti za likvidaciju odmetnutog gotskog generala Gainasa te tako započinje savez Huna i Bizantskog Carstva.
* Vizigoti dopiru do najsjevernijih dijelova Italije i počinju je pustošiti.
* Zapadnorimski general Stilihon vodi pohod protiv Vandala u provinciji Recija.
* Budistički redovnik Kumarajiva dolazi u sjevernokinesku prijestolnicu Changan.
* 22.12. &ndash; Inocent I nasljeđuje Anastazija I kao 40. papa i proglašava svoju univerzalnu nadležnost nad cijelim kršćanskim svijetom.


## Rođenja
* Teodozije II, istočno-rimski car (u. 450)
* Elija Eudokija, supruga Teodozija II
* Lav I, istočnorimski car

## Smrti
* Duan Ye, osnivač države Sjeverni Liang
* Lü Zuan, vladar države Kasniji Liang
* Murong Sheng, vladar države Kasniji Yan
* Carica Yang
* 19.12. &ndash; Papa Anastazije I

## Reference
Lü Zuan

**Lü Zuan** (呂纂) (? -401), kurtoazno ime **Yongxu** (永緒), formalno **Car Ling od (Kasnijeg) Lianga** ((後)涼靈帝), bio je car kineske/Di države Kasniji Liang. Bio je najstariji sin njenog osnivača Lü Guanga (Car Yiwu), ali nije bio Lü Guangov nasljednik, s obzirom da mu majka nije bila Lü Guangova redovna supruga Princeza Shi. Nakon Lü Guangove smrti 400. došao je na prijestolje likvidiravši svog mlađeg brata Lü Shaoa u dvorskom puču.

Lü Zuan se opisivao kao osoba s vojničkim vještinama, ali nesposobna za dublje strateško promišljanje, a što su koristile suparničke države Sjeverni Liang i Južni Liang. Lü Zuan se kao vladar više bavio lovom nego državničkim poslovima. Godine 401. ga je ubio rođak Lü Chao (呂超), koji je potom postavio vlastitog starijeg brata Lü Longa za cara.
Carica Yang (Ling)

**Carica Yang** (楊皇后, osobno ime nepoznato, ? -401), formalno **Carica Mu** (穆皇后, doslovno "dostojanstvena carica") bila je carica kineske/Di države Kasniji Liang, odnosno supruga Lü Zuana (car Ling). Otac joj je bio službenik Yang Huan (楊桓), za koga je vjeruju da je bio Han nacionalnosti. Opisuje se kao ljepotica, ali i hrabra žena koja je, nakon što joj je muž 401. ubijen u dvorskom puču, bez uspjeha pokušala dvorsku gardu natjerati da se osveti pučistima. U nju se zagledao Lü Chao, vođa pučista i brat novog cara Lü Longa, te pod prijetnjom smrti od Yang Huana tražio da mu se kćer uda za njega. Carica Yang je na to izvršila samoubistvo, a Yang Huan, u strahu od Lü Chaove odmazde, prebjegao kod Tufa Lilugua, princa države Južni Liang.
Duan Ye

**Duan Ye** () (? -401) bio je prvi vladar, odnosno osnivač kineske države Sjeverni Liang. Bio je rodom Han i služio državi Kasniji Liang kao guverner na području današnje provincije Gansu. Kada su se protiv Kasnijeg Lianga pobunili Xiongnu generali Juqu Mengxun i Juqu Nancheng (沮渠男成), Juqu Nancheng je nagovorio Duan Yea da stane na čelo pobune. Duan Ye je tako 397. osnovao državu Sjeverni Liang. Godine 400. se od njegove vlasti odmetnuo guverner Li Gao i osnovao vlastitu državu Zapadni Liang. Sljedeće godine je Duan Ye, koga kineski historijski izvori opisuju kao slabog i lakovjernog vladara, sklonog čaranju i magiji, postao žrtvom spletke Yuan Mengxuna. On je lažno optužio Juqu Nanchenga za izdaju, a kada je on pogubljen, to je pogubljenje iskoristio kao povod za ustanak u kome je Duan Ye likvidiran, a Juqu Mengxun preuzeo njegovo prijestolje.

|- style="text-align: center;"

|-

|-
Lav I

**Lav I** ili **Leon I** može označavati:
* Lav I (papa), rimokatolički papa poznati i kao Sveti Lav Veliki
* Lav I (car), bizantski car, poznat i kao Lav I Tračanin
* Lav I, knez Armenije, (? - 1160)
* Lav I, kralj Armenije (1150 -1219), prvi kralj Kilikijske Armenije
Elija Eudokija

**Elija Eudokija** ili **Elija Evdokija** (*Aelia Eudocia Augusta*, cca. 401 - 20. oktobar 460), rođena kao **Atenaida** ili **Atinaida**, bila je bizantska carica, odnosno supruga cara Teodozija II. Bila je poznata po pjesničkom talentu, ali i kao gorljiva kršćanka, koja je posljednje godine života provela u Svetoj Zemlji podižući crkve i dobrotvorne ustanove. Pravoslavna crkva je slavi kao sveticu.

Rodila se u Ateni kao kćer uglednog sofista i filozofa Leontija, koji je bio pagan te joj dao ime po boginiji Ateni. Svoju je kćer temeljito poučio književnosti i retorici. Nakon očeve smrti su je braća nastojala lišiti nasljedstva zbog čega je otišla u Konstantinopol kako bi se požalila tadašnjem bizantskom caru. Na dvoru ju je zapazila Pulherija, sestra cara Teodozija II, i impresionirana kako njenom velikom ljepotom tako i govorničkim vještinama, učinila dvorskom damom, ali i kandidatom za suprugu svog brata.

Atenaida je potom krštena i uzela ime Eudokija, te se 7. juna 421. udala za Teodozija. Rodila mu je troje djece - sina Arkadija koji je umro u djetinjstvu, kćer Flacila (u. 439) i kćer Liciniju Eudoksiju, suprugu careva Valentijana III i Petronija Maksima.

## Vanjske veze

* Greek Opera Omnia by Migne Patrologia Graeca with analytical indexes
* Her profile along with her husband in "Medieval Lands" by Charles Cawley
Inocent I

**Inocent I** je bio 40. po redu papa. Stolovao je od 401. do 417. Proglašen je svecem.

Prema Jeronimu je bio sin prethodnog pape Anastazija, rođen prije nego što mu se otac bio zaredio. Njegov pontifikat je obilježila borba protiv pelagijanstva, ali je najznačajniji događaj bila veliko pustošenje Rima koje su 410. proveli Vizigoti su pod vodstvom Alarika I. Bizantski historičar Zosim navodi kako je Inocent tada privremeno, u svrhu jedinstva među građanima, paganima dozvolio javno vršenje dotle zabranjenih obreda; pokušaj da se drevni rituali obnove, međutim, nisu zaživjeli zbog nedostatka interesa.
Kršćanski svijet

**Kršćanski svijet** (, , ) je naziv koji u najširem smislu označava skup svih kršćane na svijetu, odnosno njihovu svjetsku zajednicu. U užem smislu - historijskom i geografskom - označava kršćanske zemlje, bilo da je riječ o državama u kojima je kršćanstvo službena religija, bilo područjima gdje kršćani čine većinu stanovnika, odnosno kršćanstvo čini temelj lokalne kulture.

## Povezano
* Kršćanska zastava
* Zapadni svijet

## Vanjske veze
* Catholic Encyclopedia: Christendom
* Catholic Encyclopedia: Union of Christendom
Čista zemlja

**Čista zemlja** je koncept mahajana budizma koji predstavlja nebesko ili "čisto" stanište Buddhe ili Bodhisattve. U mahajana budizmu su se razvile razne tradicije koje stavljaju naglasak na taj koncept i koje se zajednički nazivaju budizam Čiste zemlje. Vjeruje se da je koncept preuzet iz drugih dharmičkih tradicija, odnosno da je povezan uz koncept dharme.

## Reference
*  Rochester, Vermont: Inner Traditions International.
Carica majka Ding

**Carica majka Ding** (丁太后, osobno ime nepoznato, ? -402), formalno **Carica Xianyou** (獻幽皇后, doslovno "mudra i usamljena carica") bila je carica majka kineske/Xianbei države Kasniji Yan. Bila je priležnica Murong Baoa (car Huimin) i majka Murong Shenga (car Zhaowu). Titulu carice majke je dobila za vrijeme sinovljeve vladavine 400. nakon što je umrla Murong Baova redovna supruga carica Duan. Imala je određen uticaj na sina i odgovorila ga od namjere da pogubi princezu Lan, kćer uzurpatora Lan Hana. Za vrijeme sinovljeve vladavine je također započela ljubavnu vezu sa Murong Xijem, princom od Heijana, koji je od Murong Shenga bio mlađi 12 godina. Zahvaljujući tome je Murong Xi naslijedio Murong Shenga koji je 401. poginuo u neuspjelom puču. Kada je Murong Xi uzeo dvije nove konkubine, ljubavna veza je prestala i Ding je počela kovati zavjeru za Murong Xijevu likvidaciju. Ona je razotkrivena, i carica majka Ding natjerana da izvrši samoubistvo.

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 124.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 110, 111, 112.
Tufa Lilugu

**Tufa Lilugu** (禿髮利鹿孤) (? -402), formalno **Princ Kang od Hexija** (河西康王), bio je princ kineske/Xianbei države Južni Liang. Bio je mlađi brat njenog osnivača Tufa Wugua (Princ Wu). Opisivan je kao relativno sposoban vladar koji je nastojao diplomatski balansirati između svojih moćnijh susjeda te rado slušao savjete svojih potčinjenih. Tokom vladavine se najviše oslanjao na svog brata Tufa Rutana čije je sposobnosti cijenio, i koga je, kada se smrtno razbolio 402. odredio za svog nasljednika.
402.

__NOTOC__
Godina **402.** (**[[rimske brojke|CDII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Arkadija i Honorija** (ili, rjeđe, **godina 1155. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 402. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Papa Inocent I|Inocent I]] nasljeđuje [[Papa Anastazije I|Anastazija I]] kao papa.
* [[Kumarajiva]] dolazi u sjevernokineski grad [[Changan]] i počinje prevoditi [[budizam|budističke]] tekstove na [[kineski]].
* [[Arkadije]] i [[Honorije]] služe kao [[rimski konzul]]i.
* [[Vizigoti]] pod kraljem [[Alarik I|Alarikom]] napadaju sjevernu Italiju i opsjedaju [[Mediolanum]], sjedište [[Zapadno Rimsko Carstvo|Zapadnog Rimskog Carstva]], tjerajući Honorija da napusti svoj dvor.
* [[6.4.]] - [[Bitka kod Polencije]] - Zapandorimski vojskovođa [[Stilihon]], nakon što je povukao sve zapadnorimske trupe sa granica, nanosi Vizigotima poraz.
* [[Gwanggaeto Veliki od Goguryeoa]] tuče susjedna [[Xianbei]] plemena.
* [[Jeronim]] piše djela *Apologiae contra Rufinum* i *Liber tertius seu ultima responsio adversus scripta Rufini''.
* U manastiru na vrh planine Lushan u Kini osnovana budistička škola Čiste zemlje
* Rourani na čelu sa Yujijulü Shelunom tuku Gaochee kraj Kobbo i osnivaju nomadsko carstvo koje se prostire od današnje Mongolije do rijeke Irtiš. 
* Porfirije od Gaze naređuje da se sruše svi paganski hramovi u Gazi.
* Gospodar rata Huan Xuan nakon uspješnog ustanka postaje carski regent kineske dinastije dinastije Jin.


## Rođenja

## Smrti
* Epifanije Salaminski, crkveni otac
* Kvint Aurelije Simah, rimski konzul
* Carica majka Ding
* Sima Yuanxian, kineski carski regent 
* Tufa Lilugu

## Reference
Lushan

**Planina Lu** (, Gan: Lu-san), također u drevna vremena poznata i kao "Kuanglu" (匡庐), je planina smještena u sjevernom dijelu provincije Jiangxi (江西) u jugoistočnoj Kini, odnosno jedna od deset najpoznatijih planina u Zemlji. Ima ovalni oblik i duga je oko 25&nbsp;km i široka 10&nbsp;km; sjeverno od nje se nalaze grad Jiujiang (九江市) i rijeka Yangtze (长江), na jugu grad Nanchang (南昌) te jezero Poyang (鄱阳湖) na istoku. Najviši vrh je Dahanyang (大汉阳峰) sa1474 m nadmorske visine, a planina ima preko stotinjak vrhova koji su obično prekriveni oblacima 200 dana u godini. Zahvaljujući svojom impresivnom izgledu, postala je nacionalni park, a od 1996. i UNESCO-v lokalitet Svjetske baštine, te služi kao popularno turističko odredište.

## Galerija

File:庐山日出.JPG|Svitanje na Lushanu
File:Lushan Mountain Celetial Cave.JPG|Nebeska spilja
File:庐山牯岭.JPG|Grad Guling
File:庐山美庐.JPG|Zgrada Meliu, bivša rezidencija Chiang Kai-sheka
File:庐山老教堂.jpg |stara crkva
File:庐山礼拜堂.jpg |stara crkva
File:芦林湖.JPG|Jezero Lulin
File:庐山东林寺大雄宝殿.JPG|Hram Donglin
File:Lushan White Lotus Grotto Academy.JPG|Akademija Spilje Bijelog jelena
File:白鹿洞书院五院之一.JPG|Dvorište Akademije Spilje Bijelog jelena


## Izvori

## Vanjske veze
1. http://whc.unesco.org/en/list/778 
2. http://baike.baidu.com/view/4157.htm
Porfirije od Gaze

**Sveti Porfirije** (grčki: Πορφύριος, *Porphyrios*; ; crkvenoslavenski: Порфирий) (cca. 347–420) bio je episkop Gaze od 395 do 420. poznat po *Žitiju* (Vita Porphyiri) u kome je opisano njegovo pokrštavanje paganskog grada Gaza i uništavanje hramova i spaljivanje knjiga. Porfirije je to učinio uz pomoć carice Elije Eudoksije koja mu je u pomoć poslala bizantske vojnike.

## Vanjske veze

* Ohridski prolog za 26. februar (11. mart)  
* Članak na Parohiji 
* Medieval Sourcebook:  G.F. Hill, 1913. Translator and editor, Mark the Deacon, *Life of Porphyry, Bishop of Gaza* (e-text, in English) 
* Catholic Encyclopedia: ''Gaza''
* Catholic Encyclopedia: ''St. Porphyry''
* Philip Schaff, editor ''The New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge'': St. Porphyry 
* ''Prologue From Ochrid'' - February 26:  Saint Porphyrius, Bishop of Gaza
Fortaleza EC

**Fortaleza Esporte Clube** je fudbalski klub u Fortalezi u Brazilu. Osnovan je 18. 10. 1918. godine.

## Vanjske veze

* Fortaleza Daily News
Timava

**Timava** ili '''Reka''' (tal.: *Timavo, Recca*, slov.: *Timava ili Timav/Reka*, furlanski: *Timâf*, njem.: *Recca Fluss *) je najduža rijeka na Krasu (i u julijskoj regiji) duga 89&nbsp;km s podzemnim tokom, izvire ispod Snežnika (Monte Nevoso) u hrvatskom Krasu. ponornica kod Škocjanske jame i nakon 39&nbsp;km izlazi na istoku Sjeverne Italije u regiji Furlanija-Julijska krajina i u dužini od 2&nbsp;km uvire u Tršćanski zaljev.

## Geografija

Rijeka ima 2 imena, izvire pod imenom Reka kod *Turkovih škulja* na južnoj strani Snežnika u hrvatskom dijelu Krasa, zatim teče u pravcu zapada kroz slovenski Kras 54&nbsp;km i zatim ponire u *Mohorčičevu jamu* kod Škocjanske jame. Podzemnim kanalom teče 39&nbsp;km do naselja *San Giovanni di Duino (Štivan)* u općini Duino-Aurisina kod Trsta gdje ponovno izlazi na površinu, a zatim nakon svega 2&nbsp;km toka utječe u Tršćanski zaljev kod *Ribiškog naselja* između Monfalcona i Duina.

*Timava* je tipična kraška rijeka ponornica, prije se mislilo da je ona samo nastavak Reke najveće slovenske ponornice, ali je preciznim hidrografskim istraživanjima u 20. vijeku ustanovljeno da ona dobija 1/3 voda od Timav Reke, a 2/3 od rijeka Vipave i Soče i oborinskih podzemnih voda visoravni Tršćanskog Krasa.

## Timava u historiji
O *Timavi* su pisali već antički pisci Livije, Strabon i Vergilije koji je naveo da Timava ima devet izvora. Kod izvora se nalazilo rimsko naselje *Fons Timavi*.
Za vrijeme austrugarske tok rijeke Timave bio je granica između Austrijskog primorja i Kranjske 

## Literatura
* *Timava : skrivnostna reka*, Massimo Gasparini; občina Devin Nabrežina, 2005 
* *Timavo : esplorazioni e studi*, Trst, Societa alpina delle Giulie, 1999 
* *Reka - Timav. Podobe, zgodovina in ekologija kraške reke*, Ljubljana, Mladinska knjiga, 1990 

## Izvori

## Vanjske veze
* Izviri Timave, spletna stran občine Devin-Nabrežina
Fortaleza

**Fortaleza** je grad i općina od 2,703,391 i 7 po veličini aglomeracija u zemlji od 3,424,978 stanovnika., koja se nalazi na sjeveroistoku Brazila u Saveznoj državi Seara u kojoj je administrativni centar.

## Geografija
Fortaleza je luka na Atlantiku, smještena između rijeka Ceare na zapadu i rijeke Cocó na istoku. 
Od glavnog grada Brasilie na jugozapadu je udaljena 2,117km,

## Historija

Proces kolonizacije tog dijela zemlje bio je spor zbog otpora domorodačkih indijanaca, zbog tog su Portugalci 1612. podigli utvrdu *São Sebastião*.

Ona im nije puno pomogla, jer su je Nizozemci zauzeli i razorili 1637. Umjesto nje podigli su svoju *Schoonenborch*. Portugalci su protjerali Nizozemce 1654. i prezvali utvrdu u *Fortaleza de Nossa Senhora da Assunção*. Uz nju je izraslo naselje koje se danas zove Fortaleza (Utvrda).
Naselje je do 1726. toliko naraslo da je dobilo status vile. Od 1810. je prijetolnica Kapetanije Ceará.

Forteleza koja se za Brazilskog Carstva službeno zvala *Fortaleza Nova de Bragança* dobila je status grada 1823. tad je postala i administrativni centar Provincije Ceará (današnje države Ceará).

Fortaleza je od 1854. sjedište biskupije, a od 1973. Univerziteta Fortaleza i nakon tog od 1975. i Federalnog univeziteta Ceará 1975.
Luka sa dugačkim gatom, znatno je poboljšana i zaštićena nakon izgradnje lukobrana i lučkih objekta kod Ponta de Mucuripe, 6&nbsp;km istočno od centra grada.

Današnja Forteleza je moderan grad širokih avenija. 
## Znamenitosti
Najveća znamenitost Forteleze je mauzolej predsjednika Castela Branca, koji je poginuo u gradu i secesijski teatar José de Alencar.
Atrakcija je i veliki stadion Castelão, na kom su igrane utakmice Svjetskog nogometnog prvenstva 2014.

## Sport
Najpoznatiji sportski klub je nogometni klub Fortaleza Esporte Clube.

## Privreda i transport
Fortaleza je velika luka i snažan industrijski centar.
Iz luke se izvozi; šećer, indijski orah jastozi, sol, pamuk, karnauba vosak, voće, koža.

Tvornice Fortaleze proizvode široku gamu proizvoda, a poznate su po preradi algi u gnojivo i stočnu hranu.
Plaže u gradu i okolici privlače veliki broj turista.

Fortaleza je odlično povezana sa drugim brazilskim gradovima, autoputevima, brodskim i avionskim linijama.
Željeznička pruga Baturité proteže se do Države Paraíba,

*Internacionalni [[aerodrom]] Pinto Martins* (IATA: **FOR**, ICAO: **SBFZ**) ima dnevne linije prema brojnim gradovima u zemlji i inozemstvu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Prefeitura do Fortaleza'' (službene stranice)
403.

__NOTOC__
Godina **403.** (**[[rimske brojke|CDIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Teodozija i Rumorida** (ili, rjeđe, **godina 1156. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 403. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Teodozije II postaje rimski konzul.
* jun - Bitka kod Verone nakon koje rimska vojska pod Stilihonom prisiljava Vizigote pod Alarikom da napuste Italiju i vrate se u Ilirik. 
* Kineski budistički učenjak Hui Yuan tvrdi kako budistički vjernici nemaju obavezu klanjati se pred carom.
* Asin od Baekjea sklapa savez sa državom Silla protiv Goguryeoa.
* Hrastov sinod na kome je Jovan Hrizostom svrgnut sa mjesta arhiepiskopa i prognan iz Konstantinopola.


## Rođenja
* Hilarije od Arlesa, biskup Arlesa
* Yuan He, kineski političar u službi države Sjeverni Wei

## Smrti
* Epifanije Salaminski, crkveni otac
* Severin od Kölna, biskup
* Sima Daozi, kineski carski regent

## Reference
Bitka kod Polencije

**Bitka kod Polencije** se odigrala 6. aprila 402. u sjevernoj Italiji između zapadnorimskih snaga pod *magister militumom* Stilihonom na jednoj i Vizigota pod kraljem Alarikom I na drugoj strani. Početkom godine su Vizigoti tokom svoje velike migracije na zapad, koristeći zauzetost rimske vojske borbom protiv Vandala u Reciji provalili u nebranjenu sjevernu Italiju i opsjeli zapadnorimsku prijestolnicu Mediolanum, natjeravši cara Honorija u bijeg. Honorije se sa svitom sklonio u grad Asta, ali se i on našao pod opsadom. Rimska vojska pod Stilihonom je, međutim, obustavila operacije na sjeveru i pohitala na jug. Vizigote je napala 6. aprila na Uskrs i tako ih iznenadila, jer su ga oni kao arijanski kršćani slavili. Usprkos iznenađenju, bitka je završila bez pobjednika, ali uz teške obostrane gubitke. Stilihon je, međutim, uspio deblokirati Hastu, odnosno zarobiti Alarikovu suprugu. Pregovori u kojima je Stilihon nastojao natjerati Alarika da napusti Italiju su se odužili do 403. kada je došlo do bitke kod Verone u kojoj su Vizigoti poraženi.
Domagoj Margetić

**Domagoj Margetić** (rođen 1974. godine u Zagrebu) je hrvatski novinar poznat po brojnim kontroverzama.

Domagoj Margetić karijeru je započeo početkom 1990-ih kao vođa stranke „Hrvatske mladeži“ s kojom na lokalnim izborima nije ostvario uspjeh, a kasnije se počinje baviti novinarstvom. Krajem 2002. godine Margetić je optužen za malverzacije i dugova prilikom upravljanja orintološkim rezervatom Crna Mlaka kojeg je kupio 1998. godine za 150.000 nemačkih maraka od osobe koja mu zakonski nije mogla prodati Crnu Mlaku pod uvjetom da Privrednoj banki Zagreb vrati 1.523.694 nemačkih maraka  Dvaput je osuđivan od strane haaškog tribunala UN-a; prvi put 2005. kada je Margetić zajedno s Markicom Rebićem, Stjepanom Šešeljem i Ivicom Marijačićem osuđen zbog nepoštivanja suda odnosno zbog objavljivanja svjedočenja zaštićenog svjedoka Stjepana Mesića u procesu protiv Tihomira Blaškića (1998.). Šešelj i Margetić, direktor odnosno glavni urednik Hrvatskog slova osuđeni su prema dvjema točkama, budući kako su odbili primiti optužnicu. Nakon godinu dana Carla del Ponte ponovo podiže optužnicu protiv Domagoja Margetića, opet zbog nepošitvanja suda i otkrivanja zaštićenih svjedoka. U veljači 2006. godine osuđen je na tri mjeseca zatvora i 10.000 eura novčane kazne, a pušten je iz pritvora 3. travnja 2007.. Od 2005. godine radi kao kolumnist na vlastitom web portalu „Necenzurirano.com“. Margetić je bio predmetom kontroverzi i zbog osnivanja Stranke hrvatskih branitelja unatoč tomu kako nije sudjelovao u ratu; stranka je bila dijelom koalicije „Jedino Hrvatska“, ali nije s njom nastupila na izborima za Hrvatski sabor 2007., već samostalno u XI. izbornoj jedinici za iseljeništvo. SHB na navedenim izborima je ostvarila katastrofalno loš rezultat.

## Gordan Malić
U svojoj žestokoj internetskoj i novinskoj raspravi s Gordanom Malićem koji ga optužuje da mu je otac bio agent KOSa, da je smjenjen u ultradesničarskom Hrvatskom listu, kriminalnu radnju u Crnoj Mlaki zbog čega je navodno Margetić i osuđen, kao i mnoge druge navodno kontroverzne stvari (navodna suradnja Margetića Dodikom, Sretenom Jocićem, Fakultetom bezbednosti Sveučilišta u Beogradu (bivša UDBA), Tužiteljstvom za ratne zločine Republike Srbije i Savetom za borbu protiv korupcije Vlade Srbije).

Domagoj Margetić u svom odgovoru na svojoj internet stranici priznaje suradnju s raznim državnim organima Srbije (ali ne spominje Dodika), dok žestoko negira suradnju s Hrvatskim Listom, Sretenom Jocićem ili ikakvu vezu s Crnom Mlakom iako ga u ovom zadnjem slučaju spominje hrvatski odjel za reviziju pretvorbe. Također za taj i ostale napade na svoj životni put i rad Domagoj Margetić optužuje ono što on naziva medijskom mafijom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Presuda ICTY-a
* Necenzurirano.com 
* Domagoj Margetic, a EU Parliament Speech re Croatian Corruption & Money Laundering (4/23/13)
Severin od Kölna

:*Za Svetog Severina od Norika, v. [[Severin od Norika]]*.

**Sveti Severin od Kölna** () je bio treći poznati biskup Kölna, koji je živio krajem 4. vijeka. O njegovom životu ima malo podataka. Oko godine 376. je osnovao samostan u tadašnjoj Coloniji Agrippini u počast mučenika Cornelija i Ciprijana, kojima je posvetio kasniju crkvu sv. Severina. Severin je bio poznat i kao protivnik arijanstva.Proglašen je svecem i slavi se na dan 23. oktobra. Kosti mu se nalaze u zlatnom oltaru crkve sv. Severina.

## Reference

## Vanjske veze

*  The wooden shrine of Saint Severin
Bitka kod Verone

**Bitka kod Verone** se odigrala godine 403. između zapadnorimske vojske na čelu sa Stilihonom na jednoj, i Vizigota na čelu sa Alarikom I na drugoj strani. Godinu dana ranije su Alarikovi Vizigoti, prilikom pokušaja da iz Ilirika prodru u Galiju, zaustavljeni od strane Stilihona u taktički neodlučnoj bitci kod Polencije i prisiljeni na povlačenje. Godinu dana kasnije je Alarik pregrupirao svoje snage i pokrenuo novi pohod. Stilihon je ove godine bio spremniji te ga je sačekao na rijeci Adige kod Verone. Rezultat je bila bitka završena neospornom rimskom pobjedom. Stilihon, međutim, nije iskoristio priliku da potpuno uništi Alarika te je dozvolio da se na miru povuče u Ilirik i sa njime započeo pregovore. Dio historičara vjeruje da je ta odluka bila jedan od povoda za Stilihonovo ubistvo 408.
Bitka kod Verone (razvrstavanje)

**Bitka kod Verone** se može odnositi na:
* Bitka kod Verone (312) između rimskog cara Konstantina i snaga njegovog suparnika Maksencija
* Bitka kod Verone 403. između zapadnorimskih snaga pod Stilihonom i vizigotskog kralja Alarika I 
* Bitka kod Verone (489) između Odoakra i Ostrogota pod Teodorikom Velikim
* Bitka kod Verone (1799) između francuskih snaga i austrijskih snaga pod Krayem 
* Bitka kod Verone (1805) između francuskih snaga pod Massenom i austrijskih snaga pod nadvojvodom Karlom
Asin od Baekjea

**Asin od Baekjea** (? - 405, vl. 392–405) bio je 17. vladar Baekjea, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Bio je sin kralja Chimnyua, ali je nakon očeve smrti umjesto njega zavladao - prema nekim izvorima u dvorskom puču - njegov stric Jinsa. Asin je na prijestolje došao nakon Jinsine smrti 392. godine, koji neki izvori pripisuju atentatu od strane njegovih pristaša. Kao i za vladavine njegovog strica, država Baekje je trpila teške udarce od sjeverne države Goguryeo koja je naglo ojačala pod Gwanggaetom Velikim. Oko godine 395. je Baekje tako izgubila teritorije oko današnjeg Seula. Nastojeći steći kakve-takve saveznike, Asin je oko godine 397. poslao svog sina Jeonjia u zemlju Wa (današnji Japan); s druge strane su prekinute dotadašnje veze sa Kinom. Njegova nastojanja da se othrva Goguryeom prisilnom regrutacijom seljaka su dovela do njihovog masovnog egzodusa u zemlju Silla. Godine 403. je pokrenuo pohod na Sillu, ali on nije dao rezultata. 

## Izvori
*
Hilarije od Arlesa

**Sveti Hilarije od Arlesa** (, 401/403 - 5. maj 449) bio je biskup Arlesa, poznat po tome što je nastojao učvrstiti kršćanstvo u tadašnjoj Galiji. Odrastao je u porodici grčkog porijekla i služio u rimskoj carskoj upravi prije nego što se priključio asketskoj kršćanskoj zajednici sv. Honorata na otoku Lerins. Godine 429. je protiv svoje volje izabran za biskupa Arlesa. Na tom mjestu se borio protiv pelagijanstva i nastojao disciplinirati druge kršćanske biskupe u Galiji, izazvaši spor oko nadležnosti. Kada je smijenio Helidonija, biskupa današnjeg Besançona, Helidonije se žalio papi Lavu I koji je presudio u njegovu korist, te Hilariju oduzeo nadležnosti. Usprkos toga, do kraja života je zbog pobožnosti uživao veliki ugled među vjernicima, a kasnije je proglašen svecem.

## Vanjske veze
* Opera Omnia by Migne Patrologia Latina with analytical indexes
Yuan He

**Yuan He** (源賀) (403 – 22. oktobar 479), rođen kao **Tufa Poqiang** (禿髮破羌), formalno **Princ Xuan od Longxija** (隴西宣王), bio je velikodostojnik i vojskovođa kineske/Xianbei države Sjeverni Wei. 

Bio je sin Tufa Rutana, posljednjeg princa države Južni Liang. Godine 414. državu Južni Liang je pokorila država Zapadni Qin pod Qifa Chipanom. Kada su godine 423. njegov brat Tufa Rutai i sestra princeza Tufa bez uspjeha pokušali ubiti Qifa Chipana, došlo je do masakra njegove porodice. Mladi Tufa Poqiang je prebjegao prvo u državu Sjeverni Liang, a potom na teritoriju države Sjeverni Wei gdje je ušao u službu cara Mingyuana. Brzo je napredovao, a Mingyuan, impresioniran njegovim sposobnostima ali i time da su dijelili iste Xianbei pretke, mu je promijenio ime u "Yuan Poqiang". Godine 439. je za Mingyuanovom nasljedniku caru Taiwuu služio kao vodič za vrijeme pohoda na Sjeverni Liang, zahvaljujući kome je ujedinjena Sjeverna Kina. Poslije se istakao u borbama protiv rouranskih nomada na sjeveru, i kineske dinastije Liu Song na jugu. Taiwu mu je odao počast promijenivši mu ime u "Yuan He", pri čemu je "He" značilo "čestitke". 

Nakon što je dvorski eunuh Zong Ai godine 452. ubio cara Taiwua, Yuan He je na čelu dinastiji odanih dvorjana organizirao kontra-puč u kome je Zong Ai ubijen a na prijestolje doveden car Wencheng. Yuan He je za to dobio titulu princ od Xipinga i napredovao u dvorskoj službi, provevši značajne reforme krivičnog prava. Potom je nakon Wenchengove smrti 465. nastavio služiti njegovog sina Xianwena. Kada je Xianwen, koga su filozofske rasprave više zanimale od državnih poslova, izrazio želju za abdikacijom, Yuan He ga je 474. nagovorio da umjesto svom stricu prijestolje ostavi malodobnom sinu Tuoba Hongu koji je potom vladao kao car Xiaowen. Yuan He je nekoliko godina kasnije umro, ostavši u kineskim historijskim spisima zabilježen po svojoj efikasnosti, skromnosti i čestitosti.

## Napomene i reference

* *[[Knjiga Weija]]*, vols. 41, 99.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 116, 123, 126, 128, 131, 132, 133, 135.
404.

__NOTOC__
Godina **404.** (**[[rimske brojke|CDIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Honorija i Aristeneta** (ili, rjeđe, **godina 1157. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 404. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>

* [[1.1.]] &ndash; U [[Rim]]u održana posljednje [[gladijator]]sko natjecanje. Po predaji, tom prilikom gine [[Sveti Telemah]] koji je pokušao zaustaviti borbu.
* [[1.1.]] - Kineski regent [[Huan Xuan]] svrgava mentalno retardiranog [[Car An od Jina|cara Ana]] i proglašava novu državu/dinastiju po imenu [[Huan Chu]].
* [[Kineski]] [[budizam|budistički]] redovnik [[Huiyuan (budist)|Huiyuan]], osnivač sekte [[Budizam Čiste zemlje]] i manastira na planini [[Lushan]], piše knjgu *O tome zašto se redovnici ne klanjaju kraljevima'' , a u kojoj tvrdi da budističko svećenstvo mora biti nezavisno od svjetovne vlasti i politike, ali da zato budistički vjernici čine dobre podanike svakog monarha, s obzirom na njihov strah od karmičke kazne za loše ponašanje.
* Gwanggaeto Veliki od Goguryeoa napada kineski poluotok Liaodong i pripaja ga svojoj državi Goguryeo.
* jun - Huan Xuan svrgnut i likvidiran, a car An i njegova dinastija Jin vraćeni na prijestolje, iako će stvarnu vlast preuzeti ambiciozni regent Liu Yu. 
* 24. 6. - Jovan Hrizostom ponovno svrgnut sa mjesta arhiepiskopa Konstantinopola, a njegovo mjesto preuzima arhiepiskop Atik. Dolazi do krvavih nereda u kojima je izgorjela prva crkva Aja Sofija (obnovljena 415).
* Građani Ravenne grade veliku kupolu.


## Rođenja

## Smrti
* 1.1. - Sveti Telemah, katolički redovnik
* februar &ndash; Flavijan I od Antiohije, patrijarh Antiohije
* Huan Xuan, kineski gospodar rata i uzurpator 
* 6.10. &ndash; Elija Eudoksija, supruga istočnorimskog cara Arkadija
* Klaudijan, pjesnik na dvoru zapadnorimskog cara Honorija i Stilihona
* Carica He Fani, carica kineske dinastije Jin
* Sveta Paula

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
Sveta Paula

**Sveta Paula**, poznata i kao **Paula Rimljanka** (347 - 404) je bila kršćanska svetica, poznata kao jedna od ranih žena-asketa ksnije poznatih kao *[[pustinjska majka|Pustinjske majke]]*.

Rodila se u uglednoj rimskoj patricijskoj porodici koja je za sebe tvrdila da potiče od Agamemnona, a rani život provela u bogatstvu i raskoši. Udala se za pagana po imenu Toksocije, kome je rodila sina Toksocija te četiri kćeri - Rufinu, Paulinu (koja će se udati za Svetog Pamahija, te Blesilu i Eustohiju koje će i same postati svetice.

Život joj se promijenio nakon što joj je oko 379. umro muž, a ona se pod uticajem Svete Marcele počela zanimati za kršćanski monasticizam. Oko 382. je upoznala Jeronima, s kojim će voditi prepisku i pomagati mu prilikom prevođenja Biblije na latinski. Poslije je otišla u Svetu Zemlju gdje je u Betlehemu osnovala ženski samostan.

## Izvori

## Vanjske veze
*  Santa Paola Romana
*  The Bible and Women Pilgrims
* Letters of Jerome and Paula
Sveti Telemah

**Sveti Telemah** (? - 1. januar 404) je bio kršćanski asket rodom sa Istoka koji je došao u Rim i za vrijeme vladavine cara Honorija skočio u amfiteatar pokušavajući zaustaviti gladijatorsku borbu, koju je smatrao paganskim običajem. Prema jednoj verziji ga je gladijator po naređenju gradskog prefekta probőo mačem, a prema drugoj ga je kamenovala bijesna publika. U svakom slučaju, Telemah je zahvaljujući tome postao kršćanski mučenik, a Honorije je njegovu smrt iskoristio kako bi trajno zabranio gladijatorske igre. S obzirom da su posljednje gladijatorske igre u Rimu održane 1. januara 404. taj se datum tradicionalno uzima kao datum Telemahove smrti.

## Izvori

## Vanjske veze
* Telemachus: The Monk Who Ended the Coliseum Games
Klaudijan

**Klaudije Klaudijan** (, cca. 370 - cca. 404) bio je kasnoantički grčki pjesnik koji je pisao na latinskom, poznat prije svega kao dvorski pjesnik zapadnorimskog cara Honorija. Bio je rodom iz Aleksandrije, a njegovo religijsko opredijeljenje, odnosno da li je bio kršćanin ili pagan, nije poznato. U svakom slučaju je oko 395. došao u Rim gdje se istakao panegiricima bogatim i uticajnim aristokratima i političarima. Sa vremenom je stekao naklonost vojskovođe Stilihona koji mu je ukazao brojne počasti, a Stilihonova supruga Serena odabrala bogatu suprugu. 

Klaudijan se smatra jednim od najboljih pisaca kasne rimske književnosti, iako je svoj talent prije svega koristio u propagandne svrhe, slaveći Stilihona i pišući pogrdne pjesme na račun njegovih neprijatelja na dvoru istočnog cara Arkadija. One su, međutim, jedan od najvrijednijih historijskih izvora za taj period. 

## Literatura
* Resources for the Study of Claudian  (Bret Mulligan)
Severijan od Gabale

**Severijan od Gabale** (? - iza 408) bio je episkop grada Gabala u Siriji i popularni propovjednik u Konstantinopolu krajem 4. vijeka. Oko godine 398/399. je iz Sirije došao u Konstantinopol, i usprkos toga što je propovijedao sa primjetnim sirijskim naglaskom, stekao brojne sljedbenike, ali i naklonost bizanstke carice Elije Eudoskije. Sa vremenom je postao i prijatelj arhiepiskopa Jovana Hrizostoma. Tome je prijateljstvu, međutim, došao kraj kada su ga uvrijedili Jovanovi suradnici; kada je Jovan u sporu podržao svoje ljude, Severijan je postao njegov neprijatelj. Godine 403. je sudjelovao u znamenitom Hrastovom sinodu gdje je Jovan svrgnut sa mjesta arhiepiskopa.

Do današnjeg dana je očuvan tekst 30-ak njegovih propovijedi, koje odaju uticaj antiohijske škole biblijske egzegeze, odnosno nastojanja da se tekst Biblije tumači doslovno. Severijan se na temelju njih smatra jednim od najpoznatijih kršćanskih zagovornika koncepta Zemlje kao ravne ploče. Neki od kasnijih kršćanskih pisaca ga također opisuju kao "punog mržnje prema hereticima i Jevrejima".
Hrastov sinod

**Hrastov sinod** je naziv za regionalni crkveni sinod održan u Konstantinopolu u julu 403. Povod je bio sukob aleksandrijskog patrijarha Teofila sa pustinjskim redovnicima u Palestini, koje je on optužio da su origenistički heretici. Godine 402. ih je protjerao iz Palestine; našavši utočište u Konstantinopolu, požalili su se na taj postupak Jovan Hrizostomu, arhiepiskopu Konstantinopola. Čuvši za to, Teofil je poslao pismo u kome od Epifanija Salaminskog traži da nagovori Jovana da i on osudi redovnike kao heretike. Epifanije ga je poslušao, ali pri dolasku u Konstantinopol se predomislio i vratio na Cipar gdje je umro.

Nedugo potom je Jovan održao veliku propovijed protiv žena koje žive u raskoši, a što je javnost shvatila kao indirektni napad na bizantsku caricu Eliju Eudoksiju. Uvrijeđena carica je smjesta sklopila savez sa Teofilom i pozvala ga da organizira sinod čija je jedina svrha bila Jovanovo svrgavanje. Teofil je u Konstantinopol došao u junu 403. praćen brojnim episkopima, svojim pristašama; carica ga je ugostila u svojoj palači te mu na raspolaganju dala carsku riznicu da iz nje potkupljuje neodlučne episkope. Teofil je potom pozvao Jovana da se pojavi pred sinodom, kome je predsjedao episkop Severijan od Gabale, Jovanov dugogodišnji neprijatelj, te odgovara na optužbe o zloupotrebi položaja. Jovan je sinod smatrao montiranim i odbio se pojaviti sve dok ga tri dana kasnije nisu prisilno doveli caričini vojnici. Hrizostom je potom proglašen krivim, svrgnut sa mjesta arhiepiskopa i prognan.

Vijest o svrgavanju je, međutim, izazvala bijes među narodom gdje je Hrizostom uživao popularnost. Plašeći se ustanka, carica je otpravila Teofila i njegove pristaše iz prijestolnice te potom opozvala ukaz o progonstvu. Jovan je, međutim, na mjestu arhiepiskopa ostao tek godinu dana. 24. juna 404. je ponovno prognan.

## Vanjske veze
* Episcopal Conspirators chapter from *Gathering Clouds: A Tale of the Days of St. Chrysostom* by Frederic William Farrar
Budizam Čiste zemlje

**Budizam Čiste zemlje** (, *Jìngtǔzōng*; , *Jōdo bukkyō*; korejski: , *jeongtojong*; vijetnamski: 浄土宗, **'), također navođen i pod nazivom **amidizam*' je ogranak [[Mahāyāna]] [[budizam]]a koji se trenutno smatra jednom od najpopularnijih budističkih tradicija [[Istočna Azija|istočne Azije]]. Temelji se na konceptu [[Čista zemlja|Čiste zemlje]] i nadovezuje na [[Amitabha|Amitābha]] Buddhu. Pod tim izrazom se podrazumijeva i [[soteriologija]] Čiste zemlje unutar Mahāyāna budizma, kao i posebne sekte Čiste zemlje koje su se razvile u [[Japan]]u. 

Obredi i koncepti Čiste zemlje se mogu pronaći u osnovama [[kosmologija|kozmologije]] Mahāyāna budizma te čine važan dio Mahāyāna budističkih tradicija u Kini, Japanu, Koreji, Tajvanu, Vijetnamu i Tibetu. Kineske [[Zen|Chán]] i [[Tien Tai|Tiantai]] škole, kao i japanske [[Šingon budizam|Shingon]] i [[Tendai]] sekte, sadržavaju snažne komponente Čiste zemlje vezane u svojim obredima i vjerovanjima. Čista zemlja je, međutim postala nezavisna škola, što se najbolje može vidjeti kod japanskih škola [[Jōdo shū|Jōdo Shū]] i [[Jodo Shinshu|Jōdo Shinshū]]. U Japanu postoji nekoliko nezavisnih škola Čiste zemlje, ali su one ograničene isključivo na tu zemlju.

== Napomene ==


== Literatura ==
* [[Ernst Johann Eitel|Eitel, Ernst J.]] *Hand-Book of Chinese Buddhism, being a Sanskrit-Chinese Dictionary with Vocabularies of Buddhist Terms in Pali, Singhalese, Siamese, Burmese, Tibetan, Mongolian and Japanese'' (Second Edition). New Delhi, Madras: Asian Educational Services. 1992.

## Vanjske veze

* International Association of Shin Buddhist Studies website
* Jōdo Shū Buddhism official website
* Jōdo Shū North American Buddhist Missions
* Jōdo Shinshū Official Site 
* Homepage for Jodo Shinshu Hongwanji-ha Hongwanji International Center - English
* Amitabha Buddhist Society of U.S.A. 
* The Venerable Master Hsuan Hua
* E-Sangha Buddhism Portal 
* Women in the Pure Land: Eshinni's View of Rebirth as Expressed in Her Letters 
* Amitabha Pure Land Web (in English)
* Pure Land Buddhism: The Path of Serene Trust, a short overview of Pure Land Buddhism 
* Amitabha Education Network 
* Master Chin Kung, a promoter of Pure Land Buddhism
* Amida Trust A UK Pure Land Charity
* In one Lifetime: Pure Land Buddhism
* Here are some links to other Amitabha websites around the world 
* The Way of Jodo Shinshu: Reflections on the Poems of Shinran
* http://www.youtube.com/watch?v=06q5ESGVPho sample of Pureland lecture, master Chin Kung
Atik od Konstantinopola

**Atik Carigradski** (, ? - 10. oktobar 425/426) je hrišćanski svetitelj i carigradski patrijarh. Bio je patrijarh od 406. do 425. godine. Rodom je bio iz Savastije u Jermeniji. Prvo se zamonašio i ispočetka prihvatio učenje Makedonija a da bi se posle posle dolaska u Carigrad postao i prezviter Velike Crkve. Ispočetka je bio veliki neprijatelj svetog Jovana Zlatoustog i učestvovao u Hrastovom sinodu kojim je Jovan svrgnut. Posle se pomirio sa njegovim pristalicama, i uveo njegovo praznovanje. Nastojao je proširiti nadležnost partijaršije na Ilirik zbog čega je došao u sukob sa papa|papom u Rimu. Istakao se i u borbi protiv pelagijanstva. Umro je 10. oktobra 425 godine.

Pravoslavna crkva ga slavi 8. januara po julijanskom kalendaru, a 21. januara po gregorijanskom kalendaru.

## Literatura
* Žitija svetih - 8. januar; Arhimandrit Justin Popović (knjiga na internetu)
405.

__NOTOC__
Godina **405.** (**[[rimske brojke|CDV]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Honorija i Aristeneta** (ili, rjeđe, **godina 1158. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 405. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Stilihon]] naređuje da se spale drevne [[Sibilske knjige]].
* [[Zapadno Rimsko Carstvo|Zapadnorimski]] car [[Honorije]] zabranjuje održavanje borbi [[gladijator]]a u [[Koloseum]]u.
* Sveti [[Jeronim]] objavljuje svoj latinski prijevod [[Biblija|Biblije]] - [[Vulgata|Vulgatu]].
* [[Mesrop Mašdoc]] stvara [[armenski alfabet]].
* [[Kina|Kineski]] ljetopisi prvi put spominju narod [[Khitan (narod)|Khitana]] kao nomade na granicamaa Kara-murena i dio konfederacije Donghua (Tong-hou).
* [[Augustin]] priznaje kako je [[donatizam]] [[hrišćanska jeres|hereza]].
* [[Japan]]ski dvor prvi put uvodi [[kinesko pismo]] (približni datum).
</onlyinclude>

== Rođenja ==
* [[Ricimer]], *de facto'' vladar Zapadnog Rimskog Carstva
* Carica Yuan Qigui
* Salvijan, kršćanski pisac (približni datum)

## Smrti
* 11.11. &ndash; Arsakije od Tarza, arhiepiskop Konstantinopola
* Mojsije Crni, egipatski redovnik
* Teon iz Aleksandrije, posljednji direktor Aleksandrijske biblioteke
* Murong De

## Reference
Arsakije od Tarza

**Arsakije** ili **Arzakije od Tarza** (, prije 324 - 11. novembar 405) bio je kratkotrajni arhiepiskop Konstantinopola. Bio je brat arhiepiskop Nektarija koji ga je odabrao za episkopa Tarza. Poslije je služio kao arhiprezviter njegovog nasljednika Jovana Hrizostoma. Tada se priključio Jovanovim neprijateljima koji su 403. na Hrastovom sinodu izglasali Jovanovo svrgavanje i progonstvo. Nakon što je edikt o progonstvu kraće vrijeme pod pritiskom naroda bio opozvan, 27. juna 404. je postao konačan i Arsakije je postao novi arhiepiskop. Međutim, sa time se nije složio narod koji se počeo sastajati na crkvenim obredima izvan grada, a i papa Inocent I ga je odbio priznati. Arsakije nije mogao uspostaviti autoritet ni zbog svoje poodmakle životne dobi. Umro je 11. novembra 405. a naslijedio ga je Atik koji će rehabilirati popularnog Hrizostoma.

## Izvori
* Chrysostom *Ep.* cxxv.
* Palladius *Dial.* c.xi.;
* Phot. C. 59;
* Socrates Scholasticus *H.E.* vi. 19;
* Sozomenus *H. E.* viii.23, 26;
Carica Yuan Qigui

**Carica Yuan Qigui** (袁齊媯) (405–440), formalno **Carica Yuan** (元皇后, doslovno "istaknuta carica") bila je kineska carica iz dinastije Liu Song, odnosno supruga cara Wena (Liu Yilong). Poticala je iz izuzetno siromašne porodice službenika Yuan Dana (袁湛). Za Liu Yilonga se rodila dok je još bio princ, te mu je rodila kćer Liu Ying'e (劉英娥) i sina Liu Shaoa koga je pokušala ubiti nakon poroda, uvjerena kako će u budućnosti donijeti propast dinastiji. Car Wen ju je ispočetka jako cijenio, ali se kasnije okrenuo priležnici Supruzi Pan kojoj je davao daleko više pažnje i poklona. Bijesna Yuan Qigui je nakon toga odlučila da više nikada neće pogledati muža, te se povukla u osamu i umrla 440.
Anton Amade de Varkony

**Antun Amade de Varkony** (Gabčikovo, 25. 11. 1760. – Marcaltő, 1. 1. 1835), mađarski grof i veliki župan zagrebački, 1797. godine osnovao je prvo zagrebačko javno kazalište pod nazivom Amadeov teatar i vodio ga do zatvaranja 1834. godine . Amadeov teatar nalazio se u u nekadašnjoj Blatnoj i Kazališnoj, a danas Demetrovoj ulici, u zgradi u kojoj se nalazi Hrvatski prirodoslovni muzej, i u kojoj se od 2000. godine ljeti održava Klupska kazališno-glazbena scena Amadeo.

Nakon zatvaranja Amadeova teatra, grof Amade povlači se na svoje posjede u Mađarsku. 

## Reference

## Vanjske veze

* Povijest Hrvatskoga narodnog kazališta 
* Hrvatski prirodoslovni muzej 
* Scena Amadeo