open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernesto Geisel

**Ernesto Beckmann Geisel** (Bento Gonçalves, 3. kolovoza 1907. – Rio de Janeiro, 12. rujna 1996.), je bio brazilski vojni zapovjednik i političar koji je služio kao 29. predsjednik Brazila u razdoblju vojne diktature.

Rodio se u gradu Bento Gonçalves, Rio Grande do Sul. Roditelji su mu bili njemački protestantski useljenici u Brazil. U djetinjstvu je jednako tečno govorio i njemački i portugalski, što je bila zasluga njegova oca. Imao je i starijeg brata Orlanda, koji će kasnije igrati ulogu u kabinetu predsjednika Emílija Médicija.

Rano se priključio vojsci i diplomirao 1925. godine kao prvi u klasi, a dodatnu diplomu ostvario je 1928. godine, nakon čega se priključio artiljeriji. Geisel je, direktno ili indirektno, bio sudionik svih najvažnijih događaja u Brazilu u XX. vijeku. Posvjedočio je Revoluciji 1930. godine kojom je na vlast došao Getúlio Vargas, ali i državni udar 1964. godine kojim je svrgnut João Goulart, a u državu uvedena vojna diktatura. U trenutku izbijanja državnog udara, Geisel je bio načelnik oružanih snaga, poziciju koju je zadržao i za vlasti Humberta Castela Branca.

Godine 1969. imenovan je predsjednikom Petrobrasa, državne naftne kompanije. Godine 1940. oženio se Lucy Markus, s kojom je imao dvoje djece - kći Amáliju Lucy, koja će postati sveučilišna profesorica, te sina Orlanda, koji je poginuo 1957. godine u željezničkoj nesreći. Geisel se nikada nije potpuno oporavio od ove tragedije. Njegova udovica poginula je u automobilskoj nesreći 2000. godine.

Godine 1973., predsjednik Emílio Garrastazu Médici ga uz podršku vojske imenuje kandidatom ARENA-e za predsjednika. Tada je predsjednika *de facto* birala vojska, što je formalno potvrđivao Kongres. Geisel je 1974. godina izabran uvjerljivom većinom. Svečano je prisegnuo 15. ožujka 1974. godine

Tijekom "*olovnih godina*", Geisel je ipak bio manji diktator nego njegovi prethodnici i njegov nasljednik. Sudjelovao je i u kontroverznoj operaciji Kondor. No, ljevičari su tokom 1970-ih i dalje bili meta represije pa su se gerilski pokreti mahom utišali, što je Geiselu drastično olakšalo posao. Cenzura je i dalje bila na snazi, kao i kontroverzni Ustavni zakon br. 5. Geisel je započeo proces znan kao *distensao* koji je donio neke elemente demokracije. Iako je bio antikomunist, Geisel je činio značajne ustupke prema komunistima, uspostavivši čak službene odnose s NR Kinom i Angolom. To je dovelo do zahlađenja odnosa sa Sjedinjenim Državama, međutim dvije su zemlje ostale saveznici.

Povukao se nakon isteka petogodišnjeg mandata 1979. godine, a naslijedio ga je João Figueiredo. Umro je u Rio de Janeiru 12. rujna 1996. godine.
Leônidas da Silva

**Leônidas da Silva** (Rio de Janeiro, 6. rujna 1913. – Cotia, 24. siječnja 2004.) je bio brazilski nogometaš i reprezentativac, a kasnije i sportski komentator. Leônidas se danas smatra jednim od najvažnijih i najboljih nogometaša prve polovice XX. vijeka. Bio je izrazitan tehničar i strijelac koji je cijelu igračku karijeru proveo u Južnoj Americi. 

Za reprezentaciju je nastupio na dva Svjetska prvenstva, a sa sedam golova je bio i najbolji strijelac u Francuskoj 1938. godine. Nadimci su mu bili "Crni Dijamant" i "Gumeni Čovjek", zbog njegove izrazite agilnosti na terenu.
Léo Júnior

**Leovegildo Lins da Gama Júnior** (João Pessoa, 29. lipnja 1954.) je umirovljeni brazilski nogometaš, reprezentativac i trener, jedan od najboljih brazilskih nogometaša u historiji. Tokom karijere je bio znan kao **Júnior** ili **Léo Júnior**. Igračku karijeru proveo je u Brazilu i Italiji, a za reprezentaciju je nastupao od 1979. do 1992. godine. Pelé ga je imenovao jednim od 125 najboljih živućih igrača. 

Danas radi kao sportski komentator za Rede Globo.
Jonas Salk

**Džonas Edvard Solk** (; Njujork, 28. oktobar 1914 — La Hoja, 23. jun 1995) je bio američki lekar, virusolog i imunolog. Pronalazač je prve vakcine protiv dečje paralize. Rođen je u porodici rusko-jevrejskih emigranata.

Solkova vakcina potiv poliomijelitisa bila je jedna od prvih efikasnih vakcina protiv virusa. Stvorena je na principu neutralisanog virusa koji izaziva imunu reakciju kod ljudi. Ova reakcija proizvodi dugotrajnu zaštitu od opasne žive forme virusa. Otkrio ju je 1952. i testirao na sebi, svojoj porodici i saradnicima. Testovi na oko dva miliona dece su sprovedeni 1954, tako što je polovina dece vakcinisana, a polovina je dobila placebo i služila kao kontrolna grupa. Dana 12. aprila 1955. saopšteni su rezultati; vakcina je bila sigurna i efikasna. Dve godine posle početka primene ove vakcine, broj slučajeva poliomijelitisa u SAD je pao za 85-90%. Vakcina se daje injekcijom, a potrebno je povremeno obnavljati ovu proceduru. Od 1960-ih, zbog jednostavnije primene (oralno) i činjenice da uništava virus direktno u crevima, češće je u upotrebi vakcina na bazi oslabljenog virusa koju je 1961. izumeo Albert Sejbin.

U docnijoj karijeri, Solk je radio na istraživanju vakcine protiv side.

## Reference

## Literatura

* Jacobs, Charlotte DeCroes. *Jonas Salk: A Life* (2015), scholarly biography
* David M. Oshinsky: Polio: An American Story. Oxford University Press, USA, 2005, .
* Bookchin, Debbie, und Schumacher, Jim: The Virus and the Vaccine. Macmillan, 2004, .

## Vanjske veze

* ''The American Experience: The Polio Crusade''  video, 1 hr. by PBS
* "Legacy of Salk Institute", video, 30 minutes, history of Salk vaccine
* "Polio Vaccine" intro., *Britannica*, video, 1 minute
* Jonas Salk Legacy Foundation
* Jonas Salk Trust
* Salk Institute for Biological Studies 
* Documents regarding Jonas Salk and the Salk Polio Vaccine, Dwight D. Eisenhower Presidential Library
* 1985 Open Mind interview with Richard D. Heffner: ''Man Evolving...''
* University of Pittsburgh Jonas Salk site 
* ''Pittsburgh Post-Gazette'' feature on Jonas Salk and the Polio cure 50 years later 
* The Salk School of Science (New York, New York)
* Patent  US Patent 5,256,767 : Vaccine against HIV
* 
* Register of Jonas Salk Papers, 1926-1991 - MSS 1, held in the UC San Diego Library's Special Collections & Archives
Avio-kompanija

**Aviokompanija** je preduzeće koji pruža avio transportne usluge za prenos putnika i tereta. Aviokompanije iznajmljuju ili poseduju avione kojima pružaju usluge. One imaju tendenciju formiranja partnerstva ili alijansi sa drugim aviokompanijama radi ostvarivanja uzajamne koristi. Generalno se aviokompanije su formalno priznaju putem operatorskih certifikata ili licenci koji izdaju vladina avijaciona tela.

Aviokompanije variraju u širokom opsegu, od onih sa jednim avionom koje prenose poštu ili teret, do međunarodnih kompanija koje pružaju kompletne usluge koristeći stotine aviona. Usluge aviokompanija se mogu kategorisati kao interkontinentalne, domaće, regionalne, ili internacionalne. One mogu da operišu po redu vožnje ili da vrše čarter usluge.

## Historija

DELAG, *Deutsche Luftschiffahrts-Aktiengesellschaft* je bila prva svetska aviokompanija. Ona je osnovana 16 novembra, 1909. uz pomoć vlade, i koristila je avione prozvedene u Zepelin korporaciji. Njeno sedište je bilo u Frankfurtu. Prvi fiksni servis po redosledu vožnje je počeo 1. januara 1914. od St. Petersburg, Florida do Tampa, Florida. Četiri najstarije aviokompnanije, koje još uvek postoje su: holandska KLM, kolumbijska Avianca, Australijski Qantas, i češki Czech Airlines. Ovde se ne računaju kompanije koje su koristile dirižable. KLM je imao prvi let maja 1920, dok je Qantas (čije ime je izvedeno iz *Queensland and Northern Territory Aerial Services Limited*) osnovana u Kvinslandu, Australija, krajem 1920.

## Povezano
* Niskotarifna avio-kompanija
* 
* 

## Reference

## Literatura

* "A history of the world's airlines", R. E. G. Davies, Oxford U.P, 1964
* "The airline encyclopedia, 1909–2000.” Myron J. Smith, Scarecrow Press, 2002
* "Flying Off Course: The Economics of International Airlines," 3rd edition. Rigas Doganis, Routledge, New York, 2002.
* "The Airline Business in the 21st Century." Rigas Doganis, Routledge, New York, 2001.
* Andreas Fecker: *Airlines. Bemalung, Flugzeuge, Fakten. Alle wichtigen Linien auf Flughäfen in Deutschland, Österreich und der Schweiz*. GeraMond, München 2004, .

## Vanjske veze
* Chasing the Sun  - History of commercial aviation, from PBS
* Global Aviation Markets  Whitepaper on global markets for airlines
* Список авиакомпаний мира  (1500 компаний из более чем 200 стран)
* Каталог авиакомпаний России
* Luftfahrt-Bundesamt (Германия)
* Партнеры компании Аэрофлот
* Рейсы Аэрофлот
* Авиакомпании Евросоюза 
* Federal Aviation Authority (США)
* Department of Transportation (Великобритания)
* Direction Générale de l’Aviation (Франция)
* авиакомпаний ЕС
* Blog dei viaggi low cost (Informazioni su viaggi e voli low cost)
* Канал "Авиакомпании" в журнале Авиатранспортное Обозрение | информационно-аналитический ресурс по воздушному транспорту
Riličari

**Riličari** ili *Polukrilci* () su red krilatih insekata sa usnim aparatom za sisanje (proboscisom, rilicom). Obuhvata oko 80.000 vrsta, a među poznatije spadaju cvrčci, stenice, biljne vaši i štitaste vaši.

'' (Hemiptera), red kukaca u kohorti Paraneoptera. Glavni su mu predstavnici opančari (Pyrrhocoridae), stjenice (Reduviidae), ploštice (Pentatomidae), pjenuše (Cercopidae) i cvrčci (Cicadidae).

## Karakteristike
Zajednička karakteristika svih insekata iz reda riličara je građa usnog aparata — maksile i mandibule formiraju cev (proboscis, rilicu) unutar modifikovanog labijuma. Najčešće ova cev služi za sisanje biljnih sokova, ali ima predstavnika koji su se prilagodili na ishranu krvlju (parazitske stenice). Sem rilice, kod većine predstavnika prednji par krila (hemelitre) je očvrsnuo pri osnovi. Od ovog izgleda polukrila potiče i ime redu:  — pola,  — krilo. Antene riličara su izgrađene iz pet segmenata, a tarzusi obično od tri.

## Podredovi
* Auchenorrhyncha  
** Infrared Cicadomorpha
** Infrared Fulgoromorpha
* Coleorrhyncha  
**Porodica: Peloridiidae  
* Heteroptera 
** Infrared Cimicomorpha Leston, Pendergrast & Southwood, 1954
** Infrared Dispsocoromorpha Miyamoto, 1961
** Infrared Enicocephalomorpha
** Infrared Gerromorpha Popov, 1971
** Infrared Leptopodomorpha Popov, 1971
** Infrared Nepomorpha Popov, 1968
** Infrared Pentatomorpha Leston, Pendergrast & Southwood, 1954 
* Sternorrhyncha 
**Natpoodica: Coccoidea Hennings, 1900 
**Natpoodica: Psylloidea 
**Natpoodica: Aphidoidea 
**Natpoodica: Aleyrodoidea
**Natpoodica: Phylloxeroidea 

## Izvori

## Vanjske veze

*Cladogram of Hemiptera at Tree of Life Project
Katedrala u Rouenu (Monet)

**Katedrala u Rouenu**, serija slika koju je Claude Monet naslikao 1890-ih. Monet je naslikao više od 30 pogleda na pročelje katedrale, u različito doba dana i godine, pokušavajući tako prikazati promjene koje nastaju pod različitim svjetlosnim uvjetima.

## Historija
Najvjerojatnije je započeo svako platno tijekom svojih dvaju posjeta Rouenu početkom 1892. i početkom 1893. godine, proučavajući ovaj motiv s prozora na drugom katu zgrade s druge strane ulice nasuprot katedrali. Potom je završio cijelu seriju slika u svom ateljeu u Givernyju. Na ovim slikama Monet je nastavio svoju impresionističku potragu za zabilježavanjem svjetlosnih efekata i ozračja, no stalnim dorađivanjem u studiju nastale su slike koje su značajno više orkestrirane i raskošno izvedene od ranijih, više spontanih *plein air* platana.

## Opis
Slika *Katedrala u Rouenu: portal na suncu* (desno) prikazuje vertikalnu masu fasade koja je pod utjecajem svjetlosti, za punog sunca, te tako potpuno rastvorena u titravu, refleksima i valerima bogatu mrljastu površinu. Monet je bio zaokupljen u prvom redu trenutačnošću i promjenjivošću pojava, te je mnoštvom rasutih mrlja proizvodio osjećaj titranja, kretanja i dinamike površine..

Drugi primjer istog motiva je slika *Katedrala u Rouenu: portal u zoru* (treća s lijeva) iz 1894. godine gdje je Monet u postizanju efekata različitih osvjetljenja koristio i postavu oblika u kadru. Tako kompozicija uključuje i dio okoliša katedrale pridonosi efektu slabe, „udaljene“ svjetlosti svitanja, za razliku od prethodne koja ispunjava cijeli kadar i pojačava dojam jake, odbljeskujuće svjetlosti punog sunca.

Nadalje, upravo prva slika kao da tvrdi kako se ispod prevtrljivog dojma treperavog pročelja krije složena mreža dugotrajnih i sveširećih veza. Stoga, dok su se Renoir, Cassat i drugi impresionisti polako udaljavali od impresionizma, Monet se trudio smjestiti ga u trajniji i čvršći kontekst.


Image:RouenCathedral_Monet_1894.jpg|*Katedrala u Rouenu*1894.d'OrsayPariz
File:Claude_Monet_-_Rouen_Cathedral,_Facade_(Sunset).JPG|*Katedrala u Rouenu u sumrak, harmonija u zlatnom i plavom*1892.-1894.Muzej Marmottan MonetPariz
Image:Claude_Monet_-_Cath%C3%A9drale_de_Rouen._Harmonie_blanche.jpg|*Katedrala u Rouenu: Portal i toranj Saint-Romain u jutro; harmonija u bijelom*1892.-1893.d'OrsayPariz
Image:Claude Monet - Cathédrale de Rouen. Harmonie bleue.jpg|*Katedrala u Rouenu: Portal u podne; harmonija u plavom*1892.-1893.d'OrsayPariz
Image:Claude_Monet_-_Rouen_Cathedral,_Facade_I.jpg|*Katedrala u Rouenu: Portal 1*1892.-1894.Muzej umjetnosti PolaHakone, Japan


## Izvori

## Vanjske veze
*Podrobna analiza Monetove serije Rouenske katedrale na theartwolf.com 
*Kratki esej na stranicama muzeja J. Paul Getty
Kartaške igre

**Kartaška igra** ili **kartanje** je društvena igra u kojoj igrači koriste igraće karte različitih tipova (obične igraće karte ili  tarot karte, kartice za briškolo, itd ...). 

Postoje kartaške igre za jednog igrača (kao primjerice pasijans ili polaganje karti) ili za više igrača. U igri za četiri igrača (ili više) mogu biti timovi s dva igrača. Naučiti ove igre obično je vrlo jednostavno, ali stvaranje nivoa umeća da biste zaista ovladali igrama može malo da potraje. Srećom, obično postoji puno različitih nivoa umeća, tako da će čak i novi igrači moći da pronađu igru u kojoj će uživati.

## Reference

## Vanjske veze
Nokturno u crnom i zlatnom

**Nokturno u crnom i zlatnom: raketa u padu**, slika Jamesa McNeilla Whistlera iz 1875. g. koja se smatra vrhuncem Whistlerove umjetnosti i jednom od prvih slika moderne umjetnosti.

## Opis
Whistler je na slici prenio boje londonskih magli koje snažno kuju neuredne terase Chelsea, kod mosta Battersea, te stvaraju jedinstvenu sliku Londona. Odabran je trenutak noćnog vatrometa iznad vrtova Cremornea s konfetama zlatnih i crvenih mrlja preko tamnih tonova ultramarin plave, bjelokosno bijele, smeđe i zelene. Whistler je smatrao prodorne uljene boje analogne glazbenim tonovima, i otuda joj potječe naziv.

## Kritike
Britanski kritičar John Ruskin, autor petoknjižnog djela „Moderni umjetnici“ koje zastupa umjetničko vjerno prikazivanje prirode, izdao je negativnu analizu Whistlerove slike opisavši umjetnika kao prevaranta koji naplatio 200 gvineja za "bacanje kante boja u lice publike".
Uslijedila je građanska tužba za klevetu koja je završila na sudu i gdje je Whistler morao braniti sliku tvrdeći kako je ona djelo dugogodišnjeg rada i razvoja umjetnika. Iako je pobjedio, proces ga je financijski uništio, ali je Whistler postao umjetničkim herojem. Slika je inspirirala *estetski pokret* u Engleskoj i jako su je cijenili francuski impresionisti.

## Izvori

## Literatura
* 30,000 Years of Art: The story of human creativity across time and space, Phaidon Press Inc., 2007., New York, str. 895.
Rosales

**Rosales** je jedan od brojnijih redova skrivenosemenica. U ovaj red spada devet familija, od kojih su ekonomski najznačajnije Rosaceae i Moraceae.

Rosales su sestrinjski takson sa kladom koji sadrži Fagales i Cucurbitales. On sadrži oko 7700 vrsta, raspoređenih u oko 260 redova. Rosales se sastoji od devet familija, tipa familije ruža, Rosaceae. Najveće među tim familijama su Rosaceae (90/2500) i Urticaceae (54/2600). Red Rosales se deli u tri klada kojima nikad nije bio dat taksonomski rang. Bazalni klad se sastoji od familije Rosaceae; drugi klad sadrži četiri familije, uključujući Rhamnaceae; i treći klad se sastoji od četiri familije Urticales.

Red Rosales je snažno podržan kao monofiletski u filogenetskim analizama DNK sekvenci, kao što su one koje su sproveli članovi APG grupa. U njihovom APG III sistemu biljne klasifikacije, oni definišu Rosales kao red koji se sastoji od devet familija. Međusobni odnosi tih familija su bili neodređeni do 2011, kad su razrešeni putem molekularno filogenetičke studije bazirane na dva nukleusna gena i deset hloroplastnih gena.

## Kronkvistov sistem
U zastarelom Kronkvistovom sistemu, red Rosales je višestruko polifiletski. On se sastojao od familije Rosaceae i 23 drugih familija koje su sad stavljene u razne druge redove. Te familije i njihova sadašnja pozicija u APG III sistemu su:

* Alseuosmiaceae (Asterales)
* Anisophylleaceae (Cucurbitales)
* Brunelliaceae (Oxalidales)
* Bruniaceae (Bruniales)
* Byblidaceae (Lamiales)
* Cephalotaceae (Oxalidales)
* Chrysobalanaceae (Malpighiales)
* Columelliaceae (Bruniales)
* Connaraceae (Oxalidales)
* Crassulaceae (Saxifragales)
* Crossosomataceae (Crossosomatales)
* Cunoniaceae (Oxalidales)
* Davidsoniaceae (Cunoniaceae, Oxalidales)
* Dialypetalanthaceae (Rubiaceae, Gentianales)
* Eucryphiaceae (Cunoniaceae, Oxalidales)
* Greyiaceae (Melianthaceae, Geraniales)
* Grossulariaceae (Saxifragales)
* Hydrangeaceae (Cornales)
* Neuradaceae (Malvales)
* Pittosporaceae (Apiales)
* Rhabdodendraceae (Caryophyllales)
* Rosaceae 
* Saxifragaceae (Saxifragales)
* Surianaceae (Fabales)

## Filogenija
Sledeće filogenetsko stablo je proizašlo iz kladističke analize DNK koja je objavljena 2011. godine.

## Reference

## Literatura

* Kenneth J. Sytsma, Jeffery Morawetz, J. Chris Pires, Molly Nepokroeff, Elena Conti, Michelle Zjhra, Jocelyn C. Hall, Mark W. Chase: *Urticalean rosids: circumscription, rosid ancestry, and phylogenetics based on rbcL, trnL-F, and ndhF sequences.* In: *American Journal of Botany.* Band 89, Nr. 9, 2002, S. 1531–1546, .
* Andreas Bresinsky, Christian Körner, Joachim W. Kadereit, Gunther Neuhaus, Uwe Sonnewald: Lehrbuch der Botanik. Begründet von Eduard Strasburger. 36. Auflage. Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg 2008, ., Rosales: S. 888–891.

## Vanjske veze

* Rosales  At:  Trees  At:  Angiosperm Phylogeny Website  At:  Missouri Botanical Garden Website
*Rosales – Plant Life Forms
Demon koji sjedi

**"Demon koji sjedi"** (1890.), djelo slikara ruskog postimpresionizma Mihaila Vrubelja.

## Historija nastanka slike
1891. godine Mihail Vrubelj je naslikao trideset ilustracija za jubilejno izdanje djela  M. Ljermontova u redakciji P.P. Končalovskog. Najveći dio radova odnosio se na Ljermontovljevu poemu "Demon". Skica slike je bila stvorena 1890. godine, čuva se u Državnoj galeriji "Tretjakov". Vrubelj je naslikao "Demona koji sjedi" u Moskvi u domu Savve Mamontova, ruskog poduzetnika i mecene.

## Siže
Siže slike je nadahnut Ljermontovljevom poemom "Demon". Vrubelj je pisao o svojem radu: 
:*Demon je duh koji nije toliko zao, koliko pati i koliko je sjetan, usprkos tome on je duh zapovijedan, veličanstven... (Iz pisma oca A. Vrubelja, 1886., Harkov)*

Demon je lik snage ljudskog duha, nutarnje borbe, sumnji. Tragično spojivši ruke, Demon sjedi s tužnim, velikim očima uperenima u daljinu, okružen čudesnim cvijećem. U pozadini slike je planinski kraj u grimiznom zalasku sunca. Kompozicija podcrtava tegobnost figure demona, koji je kao prikliješten između gornje i donje rame slike. 
"Demon" je naslikan individualnim stilom Vrubelja s efektom kristalnih bridova, zbog čega njegova slika više nalikuje na vitraj ili pano. Takav efekt je postigao s pomoću ravnih poteza slikarskom lopaticom.

## Drugi radovi
Lik demona se često susreće u stvaralaštvu Mihaila Vrubelja. 1899. godine umjetnik slika "Demona koji leti", gdje je demon prikazan kao moćni vladar svijeta. Od 1901. do 1902. godine mukotrpno dovršava svoj posljednji rad - "Srušeni demon" u kojemu se junak nalazi na granici pogibelji.

## Galerija


Image:Tamaraydemon.jpg|Tamara i Demon
Image:Fallendemon.jpg|Srušeni demon
Image:1991 CPA Cover 171 Stamp Postmark.jpg|Marka izdana povodom 135 godina od rođenja Vrubelja


## Izvori

## Vanjske veze
* Vrubel-lermontov.ru: skica slike
* Akademik: Biografija M. Vrubelja (iz *Velike sovjetske enciklopedije*)
Košara s jabukama

**Košara s jabukama** je djelo mrtve prirode koju je kao ulje na platnu naslikao francuski slikar Paul Cézanne. Mrtva priroda prikazuje stol na kojem se nalaze košara s jabukama, boca vina i kolači na tanjuru.

Djelo je poznato po svojoj nepovezanoj perspektivi te je opisano kao uravnoteženi sastav zbog svojih neuravnoteženih dijelova (nagnuta boca i košara s jabukama te skraćene linije kolača na tanjuru kao i linije stolnjaka na stolu). Isto tako, desna strana stola nije u istoj ravnini s lijevom kao da slika istovremeno reflektira dva gledišta.
Umjetnička djela poput ovog su pomogla u stvaranju mosta između impresionizma i kubizma.

Košara s jabukama danas se nalazi u Umjetničkom institutu Chicaga.

## Izvori
Kupačice

**Kupačice** (fra. *Les Grandes Baigneuses*), ulje na platnu francuskog slikara Paula Cézannea. Riječ je o najvećem dijelu iz Cézanneove serije slika "Kapačice" koje se još nalaze u njujorškom Metropolitan, čikaškom Umjetničkom institutu i londonskoj Nacionalnoj galeriji. Zbog toga je kapitalno djelo Kapačica koje se nalazi u philadelphijskom muzeju umjetnosti poznato i kao **Velike kupačice** ili **Brojne kupačice** kako bi se razlikovalo od ostalih.

Kupačice se smatraju jednim od remek-djela moderne umjetnosti ali i Cézanneovom najboljom slikom. On je na tom djelu radio sedam godina, odnosno od 1900. pa do smrti 1906. godine.

Uz svaku novu verziju Kupačica, Cézanne se pomiče od tradicionalnog predstavljanja slike, namjerno stvarajući djela koja ne privlače nove gledatelje. To je učinio kako bi se izbjegli kratkotrajni hirovi i kako bi svojem radu dao bezvremensku kvalitetu i na taj način utro put budućim umjetnicima da zanemare aktualne trendove čime bi djela privukla sve generacije.

## Opis
Kod Velikih kupačica, apstraktne gole žene koje su prisutne na slici daju slikarsku napetost i gustoću. To je izuzetno u njegovom radu sa simetričnim dimenzijama dok su goli oblici prilagođeni trokutastom obliku stabala i rijeka. Koristeći istu tehniku kod slikanja pejzaža i mrtve prirode, Velike kupačice podsjećaju na rad Tiziana i Rubensa. Također, djelo se uspoređivalo i s Picassovim Gospođicama iz Avignona.

## Vlasništvo
Sliku je 1937. kupio philadelphijski muzej umjetnosti za 110.000 dolara a financijska sredstva je osigurao glavni dobrotvor muzejskog fonda, Joseph E. Widener. Slika je prije toga bila u vlasništvu američkog likovnog kritičara i kolekcionara Lea Steina. Kupnja slike je općenito bila pohvaljena ali su dnevne novine *The Philadelphia Record* objavile da 10% populacije grada živi bez kade te da se novac mogao bolje iskoristiti.

Britanski televizijski kanal BBC Two je objavio dokumentarnu seriju o sto najvećih slika te je među njih uvrstio i Cézanneove Kupačice.

## Galerija slika

Image:Baigneuses, par Paul Cézanne, Metropolitan Museum of Art.jpg|Kupačice, njujorški Metropolitan, 1974. - 1875.
Image:Les Grandes Baigneuses, par Paul Cézanne, National Gallery, Yorck.jpg|Kupačice, londonska Nacionalna galerija,1894. - 1905.
Image:The Bathers, by Paul Cézanne, Art Institute of Chicago, Yorck.jpg|Kupačice, čikaški Institut umjetnosti, 1900. - 1905.


## Izvori

## Vanjske veze
*Kupačice iz philadelphijskog muzeja umjetnosti 
*Kupačice iz britanske Nacionalne galerije
Ia Orana Maria

**Ia Orana Maria** (*Ave Maria*), ulje na platnu Paula Gaugina iz 1891. godine.

## Opis
Ovim uljem na platnu Gauguin se vratio religijskoj tematici prikazanoj u slikama Žuti Krist (engl. *The Yellow Christ*), Vizija poslije propovijedi (engl. * Vision after the Sermon*) i Zeleni Krist (engl. *The Green Christ*), a koja ga je zaokupljala za vrijeme njegova boravka u Bretanji (regija na sjeverozapadu Francuske).

Neobično je Gauguinovo osvrtanje na nalet zapadnjačke kulture u život Tahićana, što je dotad nastojao izbjegavati u svojim slikama tražeći nešto više egzotično i nepoznato. Gauguin se u djelu bavi katoličkim prikazom Djevice Marije i Isusa Krista u potpuno drugačijem okruženju. Njih samo aureole razlikuju od dvije pobožne Tahićanke iza kojih se u vegetaciji razaznaje anđeo.

Ova je djelo neznatno veće od većine Gauguinovih slika s velikim brojem detalja. Ostavlja dojam kao da je to utisak svega što je doživio i postigao tijekom prve godine boravka na Tahitiju.

Djelo ima religijski karakter, ali se u mnogočemu razlikuje od tradicionalnih zapadnjačkih prikaza svetosti pa tako i u poziciji dviju pobožnih žena čije držanje je preuzeto iz fotografija budističkog hrama u Borobuduru (Java). Umjetničko djelo kao konačan rezultat ostavlja dojam stapanja istoka i zapada. Slika je izložena u muzeju umjetnosti Metropolitan u New Yorku.

## Izvori

## Vanjske veze
The Metropolitan Museum of Art, Ia Orana Maria (Hail Mary)
Baka i djed

**Deda i baba** su roditelji oca i majke. Ostali nazivi na srpskohrvatskom govornom području su **baka**, **nana**, **nena**, **djed**, **did**, **dida**, **đed** i **nono**.

Gotovo svaki čovek ima dve bake i dvojicu deda i četiri prabake i četiri pradede itd. Sa rastom životnog veka ljudi tako je i rastao broj unučadi koje imaju dedu i baku a ponekada i pradedu i prabaku. Zajednički život tri generacije pomaže prenošenju znanja i običaja s generacije na generaciju. Često puta deda i baka preuzimaju ulogu roditelja ako neko od roditelja nastrada ili oboli, a imaju i važnu ulogu u odgoju i vaspitanju deteta, dok su npr. roditelji na poslu. U slučaju prerane smrti oba roditelja, deda i baka postaju zakonski staratelji maloletnog deteta/dece.

Najmlađa baka na svetu je Rifca Stănescu, Romkinja iz Rumunije, koja je sa 12 godina rodila svoje prvo dete, devojku s imenom Marija. Marija, je zatim tako rodila dete u svojoj jedanaestoj godini, čime je Rifca postala najmlađa baka na svetu sa svega 23 godine.

## Povezano
* Otac
* Majka
* Unuče

## Reference

## Literatura

* Gertrud Ennulat: *Enkelkinder fordern uns heraus.* 2. Auflage. Klett-Cotta, München 2004, .
* Juliane Haubold-Stolle: *Oma ist die Beste. Eine Kulturgeschichte der Oma.* Vergangenheitsverlag, Berlin 2009, .
* François Höpflinger, Cornelia Hummel, Valerie Hugentobler: *Enkelkinder und ihre Grosseltern. Intergenerationelle Beziehungen im Wandel.* Seismo, Zürich 2006, .
* René Luckhardt: "Der Stoff, aus dem Großmütter sind." In: HER (gem. mit Andreas L. Hofbauer), Der Konterfei 09, Wien 2015. .
* Marie-Luise Marx: *Großeltern als Ersatzeltern ihrer Enkelkinder. Ein vernachlässigtes Problem der Sozialpolitik.* Kohlhammer, Stuttgart 1997, .
* Rolf Oerter: *Großeltern zwischen Tradition und Innovation.* In: Gunther Klosinski (Hrsg.): *Großeltern heute – Hilfe oder Hemmnis. Analysen und Perspektiven für die pädagogisch-psychologische Praxis.* Attempo, Tübingen 2008, , S. 13–32 (PDF-Datei; 92&nbsp;kB; 22&nbsp;Seiten  auf uni-muenchen.de).
* Fritz Oser, Tomas Bascio, Ronnie Blakeney: *Weshalb Kinder und Jugendliche Werteallianzen mit ihren Grosseltern bilden.* Psychologisches Institut der Universität Fribourg, Fribourg 2007.
* Peter Schwob: *Großeltern und Enkelkinder. Zur Familiendynamik der Generationsbeziehung.* Asanger, Heidelberg 1988, .

## Vanjske veze

*
*
*
*
*
Kiseljak (razvrstavanje)

**Kiseljak** može da bude:

* Kiseljak (biljka), vrsta biljke

ili

* Opština Kiseljak, opština u Federaciji BiH, BiH
* Kiseljak (grad), grad u opštini Kiseljak, Federacija BiH, BiH
* Kiseljak (Zvornik), naselje u opštini Zvornik, Republika Srpska, BiH
* Kiseljak (Tuzla), naseljeno mjesto u opštini Tuzla, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH
* Kiseljak (Srebrenik), naseljeno mjesto u opštini Srebrenik, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH

ili

* Palanački Kiseljak, banja u opštini Smederevska Palanka, Republika Srbija
Zvjezdana noć

**Zvjezdana noć**, Van Goghovo ulje na platnu, slavno remek-djelo postimpresionizma, iz 1889. godine.

## Historija

Van Gogh je ovu sliku naslikao tijekom boravka u umobolnici u Saint Rémyju. Datirana je sa lipanj 1889., mjesec dana nakon njegova dolaska i 13 mjeseci prije samoubojstva. Umjetnik je svom bratu Theu o tom razdoblju napisao: *“Moja me kukavna bolest tjera da radim s nijemim bijesom, veoma polako, ali bez prekida od jutra do mraka ... Vjerujem da će mi to pomoći da ozdravim.”*

## Karakteristike

Slika prikazuje seoski pejzaž noću, s plošnim brežuljcima u pozadini. To nije tiha, mirna noć, već prizor uznemirenog treperenja elemenata prirode i ljudskog svijeta, dok se selo pruža prema nebu uz spiralne i zapletene pokrete.

Jednostavna otvorena kompozicija, u kojoj tamnoplavo nebo zauzima dvije trećine slike, usredotočena je na odnos između okomitih linija čempresa i zvonika i snažnih izvijenih poteza kistom (kratki, debeli i naočigled neprekinuti) koji, pojačavajući ritam slijeva nadesno i vodeći promatračevo oko, nanose snažan i dinamičan udarac liniji obzora. U sredini neba se nalazi kružni vrtlog boje koji svojim položajem i veličinom postaje središnjim motivom kompozicije. Oblik vrtloga podsjeća na taoistički krug (Yin-Yang) koji je sastavljen od dva suzolika dijela, pozitivnog i svijetlog yanga i negativnog i tamnijeg ženskog yina, koji utječu na sudbinu
Prava izražajna snaga kompozicije proizilazi iz boje – čiste i snažne, s neočekivanom svjetložutom koja naglašava hladnoću plave. Poetski sjaj zvijezda, određen svjetlijim bojama, razvija se u mahnito i neprekidno pulsiranje (poput treptanja pravih zvijezda). Može se reći da je ovo najuspješniji rani pokušaj da se slikarstvu doda još jedna dimenzija – vrijeme.

Van Goghov originalni način slikanja očituje se u slikarskom jeziku, u odvažnosti nanošenja boje, prožimanju površine pokretom i stvaranju kompozicije s dinamičnim kontrastima. Tako su na slici tamno zeleni čempresi naslikani širokim potezima prošarani posvijetljeni odsjajima crvenih i žutih linija, a svijetlo nebo je određeno tamnim obrisom brda.  

## Izvori

## Literatura
* Albert Boime: *Vincent van Gogh: Zvjezdana noć, stvar povijesti, povijest stvari* (dostupno na CD-ROM-u:  (njemačka verzija))
* *Opća povijest umjetnosti*, Mozaik knjiga, Zagreb, 2003. 
* Laurie Schneider Adams, *A History Of Western Art*, McGraw Hill, New York, 2001. 

## Veze
* Suncokreti (Van Gogh)

## Vanjske veze

*noć'' u online kolekciji MoMA muzeja.
*smARThistory: van Goghova ''Zvjezdana noć'' 
*Don McLean i Sexton, multimedijalna studija van Gogha
Magnetno levitacijski voz

]

**Maglev voz** je posebna, moderna vrsta željezničkog vozila, koja lebdi nad vodilicom, kad je u pokretu, pomoću magnetske sile. Krajem 1940-tih, Eric Laithwaite, engleski inženjer elektrotehnike, razvio je prvi funkcionalni i upotrebljivi linearni indukcijski motor. Ovo je tehnologija, koja se još uvijek razvija i unapređuje.

Posebnost ovakvog načina rada je ta, što u pokretu sam voz ne dodiruje podlogu, nego lebdi na vrlo tankom razmaku od vodilice pomoću magnetoodbojne sile. To smanjuje trenje i time troškove održavanja voznog puta. Ovakav način rada se naziva magnetska levitacija. Pogon se vrši pomoću principa linearnog motora.

Trenutni eksperimentalni rekord brzine je 581 km/h. Trenutno su poznata tri tipa magnetske levitacije. Trenutno na svijetu postoji samo jedan komercijalni primjerak predstavnika ove inovativne tehnologije sa komercijalnim brzinama preko 400 km/h. Velika brzina omogućuje izrazito brzo putovanje. Vrijeme jedne vožnje od 10-ak kilometara je oko 7 minuta.

Ova tehnologija je izrazito skupa za uvođenje (građenje vozne trase), ali eksploatacija je iznimno jeftina i profitabilna, ako postoji dovoljan broj putnika. U svom trenutnom statusu, komercijalna isplativost je samo, ako postoji veliki broj putnika na dužim relacijama pri većim brzinama.

## Sustavi izvedbe
Trenutno su poznati ovi glavni sustavi izvedbe:
* elektromagnetska suspenzija - privlačna sila magneta koji su ispod trase se koristi za lebdenje
* elektodinamička suspenzija - odbojna sila magneta koji se koriste za odbijanje vlaka time uzrokujući gibanje

## Urbani maglev
Sustavi maglev vlakova malog dometa i male brzine:
* *M-Bahn*, ukinuti maglev, koji se koristio u Berlinu za testiranje tehnologije
* *Linimo*, Japan, još uvijek u funkciji

## Poveznice
* Transrapid (njemačka tehnologija u primjeni)
* Japanska eksperimentalna tehnologija magnetske levitacije

## Tipovi vozila koja se koriste
* *Transrapid System*: **Transrapid 09**
* *JR-Maglev*: **Maglev MLX001**
* *Japanski sustav*: **Linimo**
* Rotem 

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* International Maglev Board
* Izvorna stranica (njemački/engleski) 
*Maglev2000 
*North American Maglev Transport Institute 
*International Maglev Charter & Petition 
*Urban Maglev 
*Windana Research
*US MagneticGlide
*Information note on US maglev 
*Longer information note on US maglev 
*America Needs a National Magnetic Levitated Network James Jordan 
*The International Maglev Board Maglev professional's info plattform for all maglev transport systems and related technologies.
*Applied Levitation 
*Fastransit 
*Maglev Net – Maglev News & Information
*Transrapid 
*The UK Ultraspeed Project
*Japanese Railway Technical Research Institute (RTRI) 
*
*AMLEV MDS System 
*Magnetic Levitation for Transportation 
*News of Brazil's Maglev project (in Portuguese)
Žuti Krist

**Žuti Krist** (*Le Christ jaune*), umjetničko djelo Paula Gauguina koje je naslikao 1889. godine.

Ovo ulje na platnu predstavlja Gauguinov povratak religioznoj tematici nakon djela "Vizija poslije propovijedi".

## Opis
Djelo prikazuje tri bretonske žene koje kleče oko drvenog križa na kojem je razapet Isus. Glava Isusa slična je glavi u njegovu djelu "Krist u vrtu maslina". Granica između stvarnosti i imaginacije je nejasna budući da žene podsjećaju na tri Marije ispod križa na Golgoti. Jesenska podloga slike sa žutim i narančastim tonovima ne podudara se s biblijskim prikazima Isusa na križu. Krošnje stabala svedene su na najjednostavnije oblike. Tri osobe koje prelaze kameni zid u pozadini djeluju potpuno nesvjesne religioznog doživljaja triju žena u prednjem planu.

Utjecaj na Gauguinovu figuru Krista na križu imalo je raspelo iz 17. vijeka koje je zamijetio u crkvi u Trémalu nedaleko od Pont-Avena. Skicirao je to raspelo i prenio ga na svoje ulje na platnu. Umjetničko djelo je izloženo u umjetničkoj galeriji Albright-Knox u Buffalu.

## Izvori

## Vanjske veze
Albright-Knox Art Gallery, The Yellow Christ
On the Origin of Species

***O poreklu vrsta*** (pun naziv: *O poreklu vrsta posredstvom prirodne selekcije ili očuvanje boljih rasa u borbi za život*; prvo izdanje 24. novembra 1859.) je čuvena knjiga autora Čarlsa Darvina koja je označila novu epohu u razumevanju evolucije organskog sveta. U njoj se iznose činjenice koje su plod Darvinovih opažanja na dugim putovanjima i razmišljanja kao i saznavanje da žive vrste nisu stvorene *de novo*, što je označilo nov model evolucionih promena.

Na osnovu proučavanja raznolikosti i prilagodljivosti srodnih oblika živih bića i spoznaje o postepenim promenama fosilnog sveta u poređenju s današnjim oblicima Darvin je utvrdio da su te promene posledica prirodnog procesa. Time delimično prihvata spoznaje svojih prethodnika, ali i objašnjava glavni mehanizam promena u živom svetu što je, po Darvinovu shvatanju, prirodni odabir vrsta. S obzirom na stalno menjanje živog i neživog sveta, u geološkoj prošlosti i danas, na Zemlji opstaju oni organizmi koji se najbolje adaptiraju.

Knjiga je u viktorijanskoj Engleskoj dočekana sa znatiželjom i na dan objave je bila odmah rasprodana. U toku plovidbe svetom, na brodu "Bigl", koja je trajala pet godina, Darvin je upoznao svu raznolikost krajeva, podneblja, flore i faune, ali i ljudskih grupa. Na osnovu tih razmišljanja o odnosima u prirodi, i proučavanja postojeće literature, je postepeno oblikovao svoje jedinstveno evolucijsko tumačenje fizičkog značaja Zemlje.

## Reference

## References

*
*
*
*
*
*
*. Published anonymously.
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* 
*
*
*
*
*
*
*
* Also available here https://archive.org/details/bulletinofbritis07brit
*
*. Published anonymously.
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Vanjske veze

*The Complete Works of Charles Darwin Online:
**Table of contents, bibliography of ''On the Origin of Species'' – links to text and images of all six British editions of *The Origin of Species*, the 6th edition with additions and corrections (final text), the first American edition, and translations into Danish, Dutch, French, German, Polish, Russian and Spanish.
**Online Variorum, showing every change between the six British editions.
*''On the Origin of Species'': An Outline , A short, accessible outline of the book.
*''On the Origin of Species'' , full text with embedded audio.
*Victorian Science Texts
*Darwin Correspondence Project Home Page, University Library, Cambridge.
*PDF scans at Archive.org
* View online at the Biodiversity Heritage Library ''On the Origin of Species'' 1860 American edition, D Appleton and Company, New York, with front insert by H. E. Barker, *Lincolniana*.
*Darwin's notes on the creation of ''On the Origin of Species'' digitised in Cambridge Digital Library
José de San Martín

**Hose de San Martin** (; Japeju, 25. februar 1778. – Bulonj na Moru, 17. avgust 1850), je bio argentinski general čije su vojne kampanje su bile presudne za pobedu pobornika nezavisnosti u Argentini, Čileu i Peruu. Zajedno sa Simonom Bolivarom smatra se za najznačajnijeg borca Južne Amerike protiv španske kolonijalne vlasti.

U Argentini je stekao titulu „Oca nacije“ (*Padre de la Patria*) i smatra se nacionalnim herojem. U Peruu je poznat kao „osnivač slobodnog Perua“ i „osnivač Republike i generalisimus“ (*Fundador de la Libertad del Perú, Fundador de la República y de Generalísimo de las Armas*). U Čileu mu je dodeljena najviša vojna titula (*Capitán General*).

## Biografija
Bio je sin španskog vojnika i kreolke. Vojno obrazovanje sticao je u Madridu a od 11 do 20 godine služio je u Evropi i Africi. Godine 1812. vratio se u Buenos Ajres kao oficir španske vojske. Do tada je već bio stekao ratno iskustvo kao komandant vojne jedinice u sukobu sa Francuzima. Kao pukovnik pristupio je oslobodilačkom pokretu i organozovao je vojsku predvodeći je u prvim borbama protiv Španaca 1813. godine. Osujetio je špansko iskrcavanje u San Lorensu (kod Parane). Organizator je čuvene Andske vojske i velikog vojnog podviga kada je prešavši Ande oslobodio Čile (1818) i Peru (1820) i bio šef država. Borio se sa promenljivom ratnom srećom. Posle sukoba sa Bolivarom povukao se u privatan život u Evropi. Vratio se u zemlju 1828. ali je odustao od iskrcavanja u Buenos Ajres zbog tadašnjih političkih sukoba. Vratio se u Francusku u kojoj je umro slep i zaboravljen.

## Povezano
* Borba za nezavisnost Latinske Amerike

## Literatura

* Lynch, John.  *San Martin: Argentine Soldier, American Hero* 
* Lynch, John.  *The Spanish American Revolutions 1808-1826* (2nd ed. 1986)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Higgins, James (2014). *The Emancipation of Peru: British Eyewitness Accounts*. Online at https://sites.google.com/site/jhemanperu 
* 
* 
* Horst Pietschmann: *José de San Martin.* In: Nikolaus Werz (Hrsg.): *Populisten, Revolutionäre, Staatsmänner. Politiker in Lateinamerika.* Frankfurt am Main 2009, str. 50–78.
* J. C. J. Metford: *San Martin, the Liberator.* New York 1950.
* Bartolomé Mitre: *Historia de San Martin y de la Emancipación Sudamericana.* Buenos Aires 1950.
* John Lynch: *Caudillos in Spanish America, 1800–1850.* Oxford 1992.
* Ernst Samhaber: *Südamerika.* Ausgabe 3H, Guverts, Hamburg 1939, str. 449.
* Academia Nacional de la historia (Argentina): *Nueva historia de la nación Argentina.* Volumen 4, 2. Auflage. Editorial Planeta, 2000, , str. 318.

## Vanjske veze

* Museum im Hause San Martíns in Boulogne
Tamna energija

U astronomiji je **tamna energija** naziv za vrstu nepoznate energije koja prožima ceo svemir i ubrzava njegovo širenje. 
Teorija tamne energije je najšire prihvaćena hipoteza kojom se objašnjavaja uočeno ubrzano širenje svemira. U okviru trenutno dominantne lambda CDM paradigme, a na osnovu prikupljenih podataka Plank letelice, vidljivi deo svemira se sastoji od:
* 26.8% tamne materije
* 68.3% tamne energije
* 4.9% materije
Iako po toj teoriji tamna energija ima vrlu malu gustinu, 6.91 × 10−27 kg/m3, ona je dominantna zbog svoje rasprostranjenosti po celom svemiru.

## Dokazi postojanja
### Supernove
U toku 1998. i 1999. godine su objavljena posmatranja supernovih  koja sugerišu da se širenje svemira ubrzava. Za ovo otkriće je 2011. godine astrofizičarima Saulu Perlmuteru, Brajanu Šmitu i Adamu G. Reisu dodeljena Nobelova nagrada za fiziku.
Od tada su ovi nalazi potvrđeni iz više izvora. Merenja svemirskog mikrotalasnog pozadinskog zračenja, efekat gravitacionog sočiva, svemirska struktura velikih razmera, kao i poboljšana merenja supernovih su u skladu sa Lambda-CDM modelom
.

## Reference

## Literatura

* Gerhard Börner, Matthias Bartelmann: *Astronomen entziffern das Buch der Schöpfung*. in: *Physik in unserer Zeit.* Weinheim 33.2002,3, S.114–120. 
* Harald Lesch, Jörn Müller: *Kosmologie für helle Köpfe&nbsp;– Die dunklen Seiten des Universums*. Wilhelm Goldmann, München 2006. 
* *Welt der Wunder.* Stuttgart 2008, 2, S.24.  
* Sidney C. Wolff, Tod R. Lauer: *Observing dark energy.* Astronomical Soc. of the Pacific conference series. Bd 339. San Francisco Calif. 2005. 
* Luca Amendola, et al.: *Dark energy - theory and observations.* Cambridge Univ. Pr., Cambridge 2010, .

## Vanjske veze
*Dark energy: how the paradigm shifted Physicsworld.com
*
*"Mysterious force's long presence" BBC News online (2006) More evidence for dark energy being the cosmological constant
*"Astronomy Picture of the Day" one of the images of the Cosmic Microwave Background which confirmed the presence of dark energy and dark matter
*SuperNova Legacy Survey home page The Canada-France-Hawaii Telescope Legacy Survey Supernova Program aims primarily at measuring the equation of state of Dark Energy. It is designed to precisely measure several hundred high-redshift supernovae.
*"Report of the Dark Energy Task Force"
*"HubbleSite.org – Dark Energy Website" Multimedia presentation explores the science of dark energy and Hubble's role in its discovery.
*"Surveying the dark side"
*"Dark energy and 3-manifold topology" Acta Physica Polonica 38 (2007), p.&nbsp;3633–3639
*The Dark Energy Survey
*The Joint Dark Energy Mission 
*Harvard: Dark Energy Found Stifling Growth in Universe, primary source
*April 2010 Smithsonian Magazine Article 
*HETDEX Dark energy experiment
*Dark Energy FAQ 
*"The Hunt for Dark Energy" George FR Ellis, Peter Cameron and David Tong discuss the presence of dark energy in the Universe
April 2010 Smithsonian Magazine Article]
*Euclid ESA Satellite, a mission to map the geometry of the dark universe
Bitka kod Shrewsburyja

**Bitka kod Shrewsburyja** () se odigrala 21. jula 1403. na zapadu tadašnje Engleske između vojske kralja Henryja IV na jednoj, te pobunjenika na čelu sa Henryjem Percyjem. Povod za izbijanje pobune je bilo kraljevo oklijevanje da brojnim plemićima, među kojima je bio i sam Percy, dodijeli novac, zemlju i titule koji im je bio obećao kao nagradu za njihovo sudjelovanje u pobuni kojom je četiri godine ranije svrgnut Henryjev prethodnik Richard II. Vijest o njenom izbijanju je kralja zatekla dok je na čelu vojske marširao prema granici sa Škotskom koja je ugrožavala englesku granicu kao francuski saveznik u Stogodišnjem ratu. Iako je Percy na početku raspolagao sa samo 200 ljudi, njegove snage su brzo narasle, prije svega zato zahvaljujući podršci plemića i stanovništva Cheshirea, gdje se Henry smatrao uzurpatorom. Kada je došlo do bitke, obje snage su raspolagale s otprilike jednakim brojem ljudstva, kao i elitnim strijelcima opremljenih velškim lukom. Zbog toga je borba bila izuzetno žestoka i neizvjesna, pri čemu su obje strane pretrpile strahovite gubitke; tokom nje je Henryjev sin, princ Henry od Walesa teško ranjen strijelom u lice, te mu je život danima bio neizvjesnosti. Bitku je, pak, odlučila Percyjeva pogibija nakon čega su se njegove pristaše razbježale, a pobuna tako prestala.

Bitka kod Shrewsburyja predstavlja dio radnje Shakespeareove historijske drame *[[Henry IV Part I|Henry IV, I. dio]]*, a godine 1965. je rekonsturirana u antologijskoj sceni igranog filma *[[Ponoćna zvona]]*.

## Reference

## Literatura
* Barker, Juliet; *Agincourt: The King, the Campaign, the Battle*, UK: Little, Brown, 2005; 
* Morgan, Philip J.; *The Battle of Shrewsbury 1403* 
* Prestwich, Michael; *Armies and Warfare in the Middle Ages: the English Experience* Yale University Press, 1996; 
* Priestley, E.J.; *The Battle of Shrewsbury 1403*. Shrewsbury and Atcham Borough Council 1979 (booklet)
* Maxfield, Stephen; *The Battlefield of Shrewsbury* 

**Online:**
* Alastair Dunn, ''A kingdom in crisis: Henry IV and the battle of Shrewsbury'': Alastair Dunn discusses the battle and its repercussions in its 600th anniversary year, *History Today*, August 2003
Subarnarekha (film)

**Subarnarekha** ( *Subarṇarēkhā*) je indijski crno-bijeli igrani film snimljen na bengalskom jeziku u režiji Ritwika Gathaka i premijerno prikazan 1965. godine. Predstavlja završni dio Gathakove trilogije posvećene posljedicama podjele Indije koje čine *[[Meghe Dhaka Tara]]* iz 1960. i  *[[Komal Gandhar]]*  iz 1961. godine. Radnja prikazuje sudbinu porodice hindusa koji su za vrijeme Podjele 1947. godine izbjegli iz muslimanskog Istočnog u Zapadni Bengal. Protagonist, koga tumači Abhi Bhattacharya je glava porodice koja je dobila posao u tvornici kraj rijeke Subarnarekha, te koji otkrije kako se njegov posinak iz niže kaste zaljubio u njegovu kćer. Subarnarekha je bila snimljena 1962. godine, ali je prikazana tek tri godine kasnije. Često se, zbog svog realizma i socijalnog angažmana, navodi kao jedno od najznačajnijih ostvarenja indijske kinematografije svog vremena.

## Uloge
* Abhi Bhattacharya ... Iswar Chakraborty
* Bijon Bhattacharya ... Haraprasad
* Indrani Chakraborty ... Little Sita
* Gita Dey ... Koushalya (Bagdi Bou)
* Mater Tarun ... Little Abhiram
* Ranen Roy Choudhury ... Baul
* Abanish Bandopadhyay ... Hari Babu
* Radha Govinda Ghosh ... Manager
* Ritwik Ghatak ... Music Teacher
* Madhabi Mukhopadhyay ... Sita
* Satindra Bhattacharya ... Abhiram
* Jahor Roy ... Mukherjee (Foreman)
* Umanath Bhattacharya ... Akhil Babu
* Sita Mukhopadhyay ... Kajal Didi
* Pitambar ... Rambilas

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Subarnarekha: film analysis at ''Let's talk about Bollywood''
Tini zabutih predki

***Senke zaboravljenih predaka*** () je sovjetski igrani film snimljen 1965. u režiji Sergeja Paradžanova, koji se smatra jednim od najznačajnijih ostvarenja tadašnje sovjetske kinematografije. Predstavlja adaptaciju istoimene| priče ukrajinskog pisca Mihaila Kocjubinskog. Radnja je smještena u karpatske planine na zapadu Ukrajine, odnosno u zabačeno područje koje naseljavaju Guculi. Protagonist, čiji lik tumači Ivan Mikolajčuk je Ivan, mladi Gucul koji će se iz ljubavi oženiti za Maričku, kćer čovjeka koji je ubio njegovog oca, ali će nakon Maričkine tragične smrti neuspješno pokušati utjehu u drugoj ženi po imenu Palagna. Sjene zaboravljenih predaka su isticale izuzetnom brigom za što preciznijim etnografskim detaljima, odnosno što potpunijem prikazu tradicionalnog života Gucula; Paradžanov je u njemu koristio i brojne inventivne tehnike kadriranja, ali i snažnu kršćansku i pogansku simboliku sa brojnim scenama snoviđenja, a zbog čega se *Sjene zaboravljenih predaka* smatraju dotada nezamislivim odmakom od načela socrealizma u sovjetskoj kinematografiji, odnosno prvim koje se nakon dugo vremena moglo nazvati art filmom. Paradžanovljevo ostvarenje je prikazano na stranim festivalima gdje je izazvalo oduševljenje, a od Paradžanova učinilo međunarodnu zvijezdu. U samom SSSR-u je (izvan Ukrajine) bio u saveznoj distribuciji prikazan na izvornom ukrajinskom jeziku umjesto sa ruskom sinkronizacijom, a što je dotada također bila rijetkost. Sam Paradžanov ga je smatrao svojim prvim "pravim" filmom, proglasivši sve ranije naslove iz svoje filmografije "smećem". To je, međutim, predstavljalo i posljednji film koji  nije izazvao probleme sa cenzurom i sovjetskim vlastima, koji će Paradžanova mučiti do kraja karijere.

*Senke zaboravljenih predaka* su imale značajan uticaj na Emira Kusturicu koji im je odao homage u pojedinim scenama svog filma *[[Podzemlje (film)|Podzemlje]]*.

## Vanjske veze
*
* Parajanov.com News
*Shadows of Forgotten Ancestors at Parajanov.com
*Shadows of Forgotten Ancestors on YouTube (full length)