open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Češalj

**Češalj** (od praslavenskog *česati* = češati) je predmet, pljosnate nazubljene forme, koji se koristi za njegu kose, kao i za uređivanje drugih 
vlakana.

## Karakteristike i historija

To je jedan od najstarijih alata kojim se Homo sapiens služi od prahistorije.
Najstariji češljevi iskopani na području Perzije stari su oko 5000 godina pne., što se poklapa sa vremenom prvih indoevropskih migracija.

Češljevi se nisu koristi samo u kozmetičke svrhe, već i za higijenske, naročito za uklanjanje uši i sličnih parazita. 

Češljevi su univerzalni i nema kraja na svijetu bez njega, ali svaka kultura ima vlastiti stil izrade, i koristi specifičan materijal. Najčešći su oni ručno izrađeni od drva šimšira, trešnje i bora, 
kakvih se još uvijek može naći po soskim sajmovima u Aziji.
Ali ima i puno onih napravljenih od stočnih rogova, pa su tako najstariji sačuvani oni izrađeni od slonovače ili nekih drugih kostiju.

Kasnije su izrađivani od zlata, srebra, kositra i mjedi, ali su ipak oni izrađeni od kornjačinog oklopa i rogova puno elastičniji i podatniji.

Veliki preokret u izradi češljeva dogodio se 1869. kad su Amerikanci braća Isaiah i John Hyatt, eksperimentirajući u svom laboratoriju sa celuloidom proizvela prvi plastični češalj.

Nakon tog započela je revolucija u načinu proizvodnje češljeva.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Combs''
Pahomije II Carigradski

**Pahomije II Patestos** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1584. do 1585. U nekim izvorima se opisuje kao uzurpator.

## Život
Grčki izvori o Pahomiju iz 16. vijeka prema njemu iskazuju izrazito neprijateljstvo; tako ga Pseudo-Dorotej opisuje kao "odanog užicima", a Leontios Eustrakios tvrdi da je "prouzročio neizmjerljive tegobe kršćanima".

Pahomije je bio rodom sa otoka Lezbos. Bio je izvrsno opbrazovan, te je služio kao nastavnik filozofije i matematiue sultanu Mehmedu III. Oko 1580. je postao rektorom Patrijaršijske škole u Carigradu. Oko 1583. ili 1584. je, zahvaljujući podršci svog brata, bogatog trgovca, kupio izbore za mitropolita Cezareje. Patrijarh Jeremija II Tranos je, međutim, iskoristio svoje ovlasti potvrde da ga odbije potvrditi i posvetiti.

Pahomije je potom vodio grupu grčkih svećenika koji su pokušali svrgnuti Jeremiju, optužujući ga da je podržavao grčki ustanak protiv Osmanskog Carstva, da je krstio muslimane i održavao korespodenciju sa papom.  Jeremija II je uhapšen i pretučen te tri puta izveden pred sud; prva optužba je dobačena, ali je posljednja rezultirala njegovim svrgavanjem 22. februara 1584. Sultan Mehmed III je nakon toga lično imenovao Pahomija za carigradska patrijarha. Odluka nije bila motivirana samo Pahomijevim ličnim poznanstvom sa sultanom, nego i obećanjem da će povećati godišnji danak koji je Crkva isplaćivala osmanskoj državi.

Za vrijeme Pahomijevog stolovanja je u Carigradu održan sinod, na kome je učestvovao i patrijarh Sofronije IV Jerusalimski, a na kome je osuđen gregorijanski kalendar, a Jeremija II prognan zbog toga što se navodno gregorijanskom kalendaru nije dovoljno žestoko usprotivio.

Neki od episkopa su pokušali svrgnuti Pahomija, ponudivši sultanu Muratu III 40.000 florina. Sultan je, međutim, isti iznos dobio od Pahomijevih prijatelja, te ga je zato zadržao na mjestu patrijarha. Pahomije je, međutim, postao nepopularan među većinom svoje pastve; kada je trebao isplatiti povećani danak obećan sultanu, pokušao je novac pribaviti od pravoslavnih vjernika, koji su ga odbili dati. Pahomije također nije uspio spriječiti raspravu koji je o njemu poveo Nikifor, đakon Jeremije II, koji je njegov izbor smatrao nekanonskim. Pahomije je konačno svrgnut na sastanku vodećih svećenika 26. ili 27. februara 1585, a sultan se nije usprotivio odluci sinoda. Pahomija je naslijedio Teolept II, sa kojim je bio surađivao u svrgavanju Jeremije godinu dana ranije.

Pahomije je godinu dana kasnije oslobođen optužbi i poslan u Egipat i Cipar kako bi prikupljao donacije za Crkvu. Za vrijeme putovanja je Pahomije optužen za nemoralno ponašanje, te se vratio u Carigrad gdje je svojim radom izazvao dodatno nezadovoljstvo. Konačno je protjeran u Vlašku, gdje je i umro.

## Izvori
__FORCETOC__
Teolept II Carigradski

**Teolept II** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1585. do  1586.

## Život
Teolept je bio nećak Mitrrofana III. Postao je mitropolit Filipupoisa (Plovdiv), te, iako je u tome bio primio pomoć patrijarha Jeremije II, protiv njega je skovao zavjeru zajedno sa Pahomijem II, kome je pomogao da Jeremijinim svrgavanjem postane patrijarh. Kada je Pahomije svrgnut, Teolept je imenovan na njegovo mjesto 16. februara 1585. te formalno ustoličen u martu 1585. od strane aleksandrijskog i antiohijskog patrijarha.

U maju 1586. godine, kada je Teolept putovao u Moldaviju Vlašku da prikuplja sredstva za Crkvu, Nikifor (u. 1596), đakon prognanog patrijarha Jeremije, ga je uspio svrgnuti. Nikifor je postao vršilac dužnosti patrijarha sve do 1587, kada je Jeremija II ponovno izabran za patrijarha, iako je godinama bio odsutan iz Carigrada zahvaljujući putovanju u Ukrajinu i Rusiju. Jeremija je za svoj izbor doznao tek 1589. u Moldaviji na povratku za Carigrad, gdje je stigao 1590. U međuvremenu je Nikifor upravljao Crkvom u Jeremijino ime. Nikiforovu upravu je na deset dana privremeno prekinuo đakon Dionisije (kasniji mitropolit Larise, u. 1611).

U aprilu 1587. je sinod oslobodio Teolepta optužbi te ga je poslao u Iberiju (Gruzija) dan prikuplja novac za zaduženu Crkvu. Iste je godine Teolept dobio prsten od manastira Panagija Sumela, ali nije jasno da li je to bilo kanonski. Međutim, zna se da se Teolept pomirio sa Jeremijom II te pomagao u upravljanju Crkvom do 1590. Njegova sudbina nakon tog datuma nije poznata.

Teolept je bio posljednji patrijarh čije je stolica bila u crkvi Pamakristos, koja je pretvorena u džamiju 1586. Patrijaršija se premjestila u daleko siromašniju crkvu  Theotokos Paramythia (kasnije u "Vlah Saraju", rezidenciji vlaških *[[hospodar]]a* u Carigradu), je ostala do 1597.

## Izvori
__FORCETOC__
Vrhovni sud Novog Zelanda

**Vrhovni sud Novog Zelanda** (engleski: *Supreme Court of New Zealand*; maorski: *Te Kōti Mana Nui*) je najviši sud i sud posljednje instance na Novom Zelandu, formalno osnovan 1. siječnja 2004. godine. Prvo zasjedanje suda održalo se 1. srpnja 2004. godine. Vrhovni sud je zamijenio Sudski odbor Kraljevskog vijeća u Londonu kao najviša žalbena instanca. Nastao je izglasavanjem Zakona o Vrhovnom sudu 2003. godine; stvaranje Vrhovnog suda i ukidanje prava žalbe Sudskom odboru u Londonu su svojedobno smatrane vrlo kontroverznim ustavnim promjenama na Novom Zelandu. 

Vrhovni sud Novog Zelanda ne smije se poistovjetiti sa "starim" Vrhovnim sudom, višim sudom koji je uspostavljen 1841. godine, a od 1980. djeluje kao Visoki sud Novog Zelanda. Promjena imena ovog suda uslijedila je kao anticipacija uspostave vrhovnog, žalbenog suda koji bi nosio ime Vrhovni sud. 

Sud zasjeda u zgradu u Wellingtonu, a sastavljen je od pet sudaca, koji se biraju na trajni mandat koji, najkasnije, završava umirovljenjem u 70. godini života. Trenutna predsjednica suda, od 2004. godine, je Dame Sian Elias.
Matej II Carigradski

**Matej II** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada u tri navrata - nakratko 1596, od 1598. do 1602. godine te na nekoliko dana 1603.

## Život
Matej je poticao iz aromunske (vlaške) porodice, a rodio se u selu Kleinovo (današnja Kalabaka), te je kasnije postao mitropolit janjinski. Početkom 1596. je izabran za vaseljenskog patrijarha, ali nije bio priznat, s obzirom da Sveti sinod koji ga je bio izabrao nije imao sve članove; tako je nakon dvadeset dana Matej prisiljen odstupiti i povući se na Svetu goru.

U aprilu 1598. Matej je ponovno izabran te je na mjestu patrijarha ostao sve do januara 1602. godine, kada se vratio na Sveti goru. Za vrijeme njegovog stolovanja je patrijarhova stolica premještena iz crkve sv. Demetrija Ksioloportasa (korištene od 1597) u skromnu crkvu sv. Đorđa u Fanaru, gdje je ostala do današnjeg dana. Također je kanonizirao Filoteju Atinsku koja je nekoliko godina prije bila umrla u Ateni mučeničkom smrću.

Ponovno je na mjesto patrijarha došao u januaru 1603. godine, ali je tamo ostao samo sedamnaest dana kada je ili umro ili se, prema drugim izvorima, povukao na Svetu goru gdje je umro kasnije tokom iste godine.

## Izvori
__FORCETOC__
Filoteja Atinska

**Filoteja Atinska** je pravoslavna svetiteljka u liku prepodobnih iz 16. veka.

Rođena je 1522. godine u Atini. Roditelji su je udali u ranoj mladosti. Nakon smrti muža sagradila je ženski manastir, a potom se zamonašila. Vrlo brzo manastir je napredovao i ispunio se monaštvom. Podizala je bolnice i škole za hrišćansku decu. U manastir je sakrivala devojke hrišćanke koje su bežale od turskog zuluma. Kada su je otkrili Turci su je uhapsili i bacali u tamnicu. Tamo je mučena do smrti 1589. godine.

Njene mošti se čuvaju u oltaru mitropolijskog sabornog hrama u Atini.

## Reference
NCIS: New Orleans (sezona 3)

Treća sezona američke televizijske serije ****** je premijerno emitovana od 20. septembra 2016. do 16. maja 2017. godine.

## Opis
Vanessa Ferlito se pridružila glavnoj postavi na početku sezone.

## Uloge
*Scot Bacula kao Dvejn Kasijus Prajd
*Lucas Black kao Kristofer LaSejl
*Vanessa Ferlito kao Tami Gregorio
*Rob Kerkovich kao Sebastijan Land
*Daryl "Chill" Mitchell kao Paton Plejm 
*Shalita Grant kao Sonja Persi
*CCH Pounder kao dr. Loreta Vejd

## Epizode





## Vanjske veze

*
Meletije I Pegas

**Meletius I Pegas** (; 1549 - 12. septembar 1601) služio je kao pravoslavni patrijarh Aleksandrije od 1590. do smrti. Istovremeno je od 1597. do 1598. služio i kao *[[locum tenens]]* Vaseljenske patrijaršije u Carigradu. U pravoslavnoj crkvi se slavi kao svetac.

## Život
Meletiuje se 1549. rodio u Kandiji (Heraklion) na otoku Kreta, tadašnjem sjedištu mletačke Kraljevine Kandije. U Padovi je studirao klasičnu filologiju, filozofiju i medicinu. Postao je *[[protosyncellus]]* aleksandrijskog patrijarha Silvestra, koga je naslijedio nakon njegove smrti 5. augusta 1590.

Iako je podržavao nauk o transupstancijaciji, bio je žestoki protivnik Katoličke crkve, te se umjesto toga zalagao za ponovno ujedinjenje pravoslavaca sa Koptskom crkvom. Godine 1593. je sudjelovao na carigradskom sinodu gdje je potvrđeno osnivanje Moskovske patrijaršije.

Iako nije odstupio s mjesta aleksandrijskog patrijarha, služio je kao *[[locum tenens]]* Vaseljenske patrijaršije u Carigradu od decembra 1596. do februara 1597. te od marta 1597. do aprila 1598. kada je odstupio kako bi se brinuo o svojoj egipatskoj stolici.

Umro je u Aleksandriji 12. septembra 1601.

## Izvori
Ustav Novog Zelanda

**Ustav Novog Zelanda** je najviši zakonski akt, iako nepisani, koji uređuje temelje državnog i društvenog uređenja na Novom Zelandu. Ustav Novog Zelanda uređuje odnose između države i građanina, ali i uređuje funkcioniranje i organizaciju države i njezinih tijela. Za razliku od većine država na svijetu, a sukladno praksi zemalja Commonwealtha, Novi Zeland nema jedinstveni zakonski dokument koji kodificira sva prava i obveze. Taj nepisani ustav sačinjavaju, između ostalog, Ustavni akt iz 1986., različiti zakoni doneseni u Parlamentu, sporazum iz Waitangija, pisani patenti, sudske odluke i ustavne konvencije.

Novi Zeland je ustavna monarhija s parlamentarnim sustavom vlasti. Taj je sustav temeljen na onom vestminsterskom, iako je taj termin neprikladan s obzirom na tijek ustavnih promjena na Novom Zelandu, prije svega vezanih uz uvođenje proporcionalnog izbornog sustava i postupni nestanak dvostranačja.

## Vanjske veze

* Cabinet Manual on the constitution 
* Constitutional Advisory Panel interim website 
*Response of the Government to the Report of the Constitutional Arrangements Committee 
*Better Democracy &nbsp;– Group advocating binding citizens-initiated referendums.
* New Zealand Political and constitutional timeline &nbsp;– NZHistory.net.nz
Gavrilo I Carigradski

**Gavrilo I Carigradski** (? - 1596) bio je vaseljenski patrijarh Carigrada na nekoliko mjeseci 1596. godine.

Prije postavljanja na mjesto patrijarha je služio kao mitropolit Solunski te je blisko surađivao sa patrijarhom Jeremiju II. Tada je sudjelovao na sinodu održanom u maju 1593. godine.

Za patrijarha je izabran u februaru 1596. godine, nakon što je njegov prethodnik Matej II bio smijenjen zbog nekanonskog izbora. Smatrao se sposobnim svećenikom i njegovo postavljanje za patrijarha je shvaćeno kao rješenje mnogih problema tadašnje Crkve..

Međutim, vrlo brzo se razbolio te u julu ili augustu je umro. Postojale se glasine da je otrovan, ali nisu potvrđene. Nakon njegove smrti patrijarhom je u decembru 1596. postao mitropolit atenski Teofan I.

## Reference

## Reference
* [Http://www.ec-patr.org/list/index.php?lang=gr&id=194 Ecumenical Patriarchate] 
*
Teofan I Carigradski

**Teofan I** (? - 26. mart 1597) je bio kratkotrajni vaseljenski patrijarh Carigrada koji je stolovao 1597. godine.

## Biografija

Rodio se u Atenu, u uglednoj porodici Kariki. Prije 1578. je bio zborovođa i logotet u Velikoj Isusovoj crkvi. Godine 1585. je izabran za episkopa plovdivskog kao nasljednika mitropolita Teolepta II, izabranog za patrijarha. Usprkos toga je ostao u Carigradu sve do 1592. godine, kada je izabran za mitropolita Atene. U tom svojstvu je sudjelovao na ckrvenom saboru u Carigradu na kome se potvrdilo osnivanje Moskovske patrijaršije, a također je bio egzarh Peloponeske patrijaršije.

Kada je umro Gavrilo I, služio je kao privremeni vikar vaseljenske stolice od septembra do decembra 1596. 26. fevruara 1597. je izabran za patrijarha nakon što je pozajmio 6.000 zlatnikao od Jevreja, te time prodobio mnoge značajne ljude. To nije bila jedna od većih svoti isplaćenih za izbor, s obzirom da je trinaest godina ranije Pahomije II isplatio 40.000 zlatnika.

Teofan se zanimao za crkvenu muziku. Napisao je mnogo pjesama te je vjerojatno podučavao bizantsku muziku. Prva od njegovih kompozicija je izvedena 1597. godina.

Iznenada je umro na Veliku subotu 26. marta 1597. godine.

## Izvori
* [Http://www.ec-patr.org/list/index.php?lang=gr&id=195 Ecumenical Patriarchate] 
* 
*
Neofit II Carigradski

**Neofit II** () bio je patrijarh Carigrada u dva navrata - od 1602. do 1603. te od 1607. do 1612.

Bio je rodom iz Atene, te je služio kao mitropolit atinski od 1597. do 3. aprila 1602, kada je izabran za patrijarha umjesto svog suparnika Mateja II. Njegovo stolovanje je završilo nakon godinu dana, kada je svrgnut pod optužbama za brojne skandale. Ispočetka je bio prognan na Rodos, a potom u manastir Svete Katarine na Sinaju.

Na mjesto patrijarha je vraćen 15. oktobra 1607. godine, te je tamo ostao pet godina. Tokom drugog stolovanja se brinuo da način upravljanja Crkvom i kanonsko pravo bude usklađeno sa potrebama njegovih suvremenika, te je poduzeo mjere da poboljša crkvene finnacije. Također je bio u kontaktu sa zapadnim vladarima, kao što su papa Pavao V i kralj Filip III od Španije, koje je molio da pokrenu križarski rat kako bi oslobodili pravoslavne kršćane od Osmanskog Carstva. U tome je išao tako daleko da je velikim dijelom prihvatio nauk Katoličke crkve, odnosno priznao papski primat. Njegova prozapadna politika i financijski potezi su mu stvorili niz neprijatelja, uključujući Kirila Lukarisa, koji je uspio osigurati njegovo svrgavanje u oktobru 1612. Ispočetka je trebao ponovno biti prognan na Rodos, ali ga je zaštitio njegov nasljednik Timotije II, koji je ranije bio njegov štićenik. 

## Reference
Sveti Konstantin

**Sveti Konstantin** ima više značenja:

* Konstantin I. Veliki (o. 272. – 337.), rimski car
* Konstantin Dumnonijski (6. stoljeće), kralj Cornwalla
* Konstantin Stratklajdski (6. stoljeće), vjerojatno fikcijski kralj Strathclydea
* Konstantin (britanski svetac), razne figure pod tim imenom
Posle devedeset godina

***Posle devedeset godina*** je pripovetka srpskog književnika Milovana Glišića originalno napisana 1880. godine. Predstavlja jedno retkih ostvarenja horor žanra u srpskoj književnosti svog vremena, a danas je najpoznatija kao predložak za jugoslovenski TV-film *[[Leptirica]]* iz 1973. godine.

## Radnja

Radnja se odvija u selima u Bajinoj Bašti, i prati mladog i snaznog momka Strahinju, koji namerava da se oženi sa lepom Radojkom, kćerkom kmeta Živana, kojeg zbog loše naravi zovu "Živan Dušman". I koji ne odobrava Strahinju kao mladoženju, mada je odbio i sve ostale prosce. Zbog čega Strahinja ljutito napušta selo i kreće u svet.

U medjuvremenu se u susednom selu nadvio velik problem nad narodom, jer je vodenični mlin već neko vreme uklet i svako ko pokuša tu da prenoći, završi mrtav. Lokalno stanovništvo i kmet sela objasne svoj problem Strahinji, koji se dobrovoljno ponudi da čuva mlin.

Te večeri Strahinja, naoružan pištoljima i nožem, priprema zsedu za ubicu. Nakon što je ubica shvatio da je nasamaren, on grdi sebe, te Strahinja saznaje da se pred njim nalazi Sava Savanovoć, stari vampir. Strahinja ga napada, i nakon ranjavanja vampiru se izgubio svaki trag.

Sledećeg jutra seljaci su zaprepašćeni Strahinjinom pričom i kreću u potragu za navodnim vampirom. Potraga ih vodi kod starice Mirjane, jedine osobe koja pamti Savanovića, i zna gdje je sahranjen. Nakon što su se organizovali i naoružali, seljaci kreću na mesto o kojem im je starica pričala, koje nakon višesatnog lutanja, i prinalaze.

Otkrivaju skrinju sa vampirom u njoj, kog glogovim kolcem ubijaju, ali im promiče njegova duša u vidu leptira. 
Srećni što su se rešili ubice, ljudi prave slavlje i poneseni rakijom, odlučuju da otmu Radojku od Živana. Strahinja i šačica drugih ljudi odlaze do Živanove kuće i otimaju devojku, ali nehotice bude gazdu koji se daje u poteru za njima. Nakon dugog bežanja obe grupe počinju pucati jedna na drugu, iz čega Strahinjina izlazi kao pobjednička, jer su im se pridružili ostali seljaci (mada ne postoji naznaka da je iko poginuo). Sledećeg jutra Živan ponovo dolazi sa naoružanim seljacima da povrati kćerku, ali nakon što su seljaci shvatili da će se Strahinja i Radojka venčati, silaze i pridružuju se svatovima. Živan popušta i blagosilja brak, a nakon višednevnog slavljenja, Strahinja se konačno vraća kući, dok vodenica ponovo neometano radi.
Rafailo II Carigradski

**Rafailo II** () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1603. do  1607.

## Život
Rafailo je bio episkop Mitimne kada je u martu 1603. izabran za vaseljenskog patrijarha. Za vrijeme stolovanja se bavio reguliranjem crkvenih pitanja, te je u tu svrhu izdao niz pravila. Njegovi sukobi sa budućim patrijarhom Neofitom II su izazvali toliko problema u Crkvi, da je istaknuti pravoslavni svećenik i budući patrijarh Kiril Lukaris u pismu Dionisiju, episkopu Herakleje, naveo da je "*... Rafailo vladao Patrijaršijom kao tiranin više od četiri godine...*".

Rafailo je iskazao interes za moguću uniju pravoslavaca sa katolicima te je počeo tajnu koresponedenciju sa papom. Ostao je patrijarh sve do 1607, kada ga je nasilno svrgnuo Sultan Ahmed I a nakon čega je skončao nasilnom smrću u izgnanstvu.

## Izvori
__FORCETOC__
Felipe III od Španije

**Filip III** (; Madrid, 14. april 1578 – Madrid, 31. mart 1621) je bio kralj Španije i kralj Portugalije, gde je vladao kao **Filip II**.

Rođen je kao sin kralja Filipa II i njegove supruge Ane, koja je bila ćerka sestre Filipa II, Filip III je takođe u istoriji ostao poznat pod svojim nadimkom Pobožni. Njegova supruga, Margarita Austrijska, ćerka Karla II Štajerskog, rodila je petoro dece. Jedan od sinova, Filip IV, nasledio je Filipa III nakon njegove smrti 31. marta 1621. godine. Jedna od ćerki Ana od Austrije (1601–1666) udata je za francuskog kralja Luja XIII, a druga Marija Ana (1606–1646) udata za Ferdinanda III Habzburškog.

Njegova vladavina predstavljala je početak dekadencije španskog carstva koje su do vrhunca moći doveli Karlo V i Filip II.

Filip je bio pre svega ljubitelj teatra i lova, i kao takav nije se mnogo interesovao za državničke poslove, te je brigu o tome predao u ruke vojvodi od Lerme, koji je opet, državničke obaveze preneo na svog potčinjrnog, Rodriga Kalederona. Pod uticajem vojvode od Lerme, španski dvor se privremeno preselio u Valjadolid 1601. godine, da bi se u Madrid vratio 1606. godine.

Za vreme Filipove vladavine nastavljena su proterivanja španskih muslimana u Tunis i Maroko. Godine 1609. 300,000 muslimana je bilo primorano napustiti Španiju.

Filip III je iskoristio priliku da potpiše mirovni sporazum sa novim engleskim kraljem, Džejmsom I, i okonča rat sa Engleskom koji su započeli njegov otac i Jakovljeva prethodnica, Elizabeta I. Rat je crpeo novac i Engleske i Španije još od 1585. godine, a okončan je Londonskim sporazumom u avgustu 1604. godine.

Filip je nakon smrti francuskog kralja Anrija IV okončao još jedan rat - sa Francuskom, i pružio pomoć Anrijevoj udovici, kraljici Mariji Mediči u borbi protiv francuskih protestanata. Godine 1615. uredio je brak između svog sina i Marijine kćerke Elizabete, te brak između svoje kćerke Ane i Marijinog sina Luja XIII.

Umro je u Madridu 31. marta 1621. godine.

## Literatura
* Allen, Paul C. Felipe III y la Pax Hispánica, 1598-1621 : el fracaso de la gran estrategia. Madrid : Alianza, D.L. 2001. .

## Vanjske veze

* Felipe III en Cervantesvirtual con enlaces
Juta (materijal)

**Juta** je ime za materijal od biljnih vlakana istoimene biljke - jute, porijeklom iz Bengala (današnji Bangladeš).

Svuda gdje su potrebna gruba, čvrsta platna otporna na istezanje, koristi se juta zbog svoje niske cijene.
 
## Karakteristike i historija

Vlakna jute nalaze se ispod kore i okružuju drvenkasti centralni dio stabljike. 
Juta se obično žanje nakon što biljka odcvjeta, ali prije nego što joj sjeme potpuno sazri. Ako se juta ožanje prije toga, ima slabo vlakno, a ako se ostavi da joj sjeme sazri, vlakno je čvršće ali i grublje i nema karakterističan sjaj.

Kako su nakon žetve, vlakna u stabljici još čvrsto sljepljena, jutu se mora kao i konoplju, držati potopljenu 
u vodi 10 do 30 dana, da za to vrijeme bakterije razgrade ljepljivljivo tkivo. Nakon faze močenja, stabljike se tuku drvenim 
veslima pored korijena da se odvoje vlakna. Iza tog se vlakna ispiru, suše, sortiraju i baliraju za daljnju obradu u
predionicama. 

Juta se kao materijal koristi u raznim proizvodima, tepisi i molitvene prostirke od jute su uobičajene na Orijentu, a po 
čitavom svijetu se koristi za izradu dna tepiha od drugih materijala. Ipak se juta najviše koristi za izradu vreća kojima se transportira i skladišti poljoprivredne proizvode. Pored tog još i danas se od njih pravi gruba 
užad. 
Tanko uže od jute naziva se špaga.
Izvoz sirove jute iz indijskog potkontinenta na zapad počeo je krajem 18. vijeka. U to vrijeme juteno vlakno se prvenstveno 
koristilo za proizvodnju užadi, ta era završila je 1822., kad je proizvodnja jutene pređe otpočela u škotskom Dundeeu, koji je ubrzo postao centar za tu vrstu industrije.

U indiji je proizvodnja počela 1855., a Kalkuta je postala glavni centar. Nakon podjele Britanske Indije - 1947., velik dio proizvodnje jute ostao je u 
Istočnom Pakistanu (današnji Bangladeš), u kom su podignuti brojni objekti za preradu.

Juta kao biljno vlakno zauzima drugo mjesto, odmah iza pamuka, a svjetska proizvodnja iznosi nekoliko miliona tona.
Pored Indijskog potkontinenta, juta se uzgaja u Kini i Brazilu. Najveći uvoznici jutenih vlakana su Japan, Njemačka, Ujedinjeno Kraljevstvo, Belgija i Francuska.

## Reference

## Vanjske veze

* ''juta'' 
* ''Jute''
Avanti! (film)

***Avanti!*** () je američka filmska komedija snimljena 1972. godine u režiji Billyja Wildera. Temelji se na istoimenom komadu Samuela A. Taylora. Protagonist, koga tumači Jack Lemmon, je sin baltimorskog industrijalca koji je za vrijeme godišnjeg odmora stradao u automobilskoj nesreći na otoku Ischia u Napuljskom zaljevu. Radnja prikazuje kako odlazi pokupiti tijelo radi pogreba, ali se stvari zakompliciraju kada otkrije da mu je stradao zajedno sa britanskom ljubavnicom, te da su oba tijela nestala, te će mu u potrazi pomoći ljubavničina kćer (koju tumači Juliet Mills) u koju se zaljubi.

## Uloge

*Jack Lemmon ... Wendell Armbruster, Jr.
*Juliet Mills ... Pamela Piggott
*Clive Revill ... Carlo Carlucci
*Edward Andrews ... J.J. Blodgett
*Gianfranco Barra ... Bruno
*Franco Angrisano ... Arnoldo Trotta
*Franco Acampora  ... Armando Trotta 

*Giselda Castrini ... Anna, konobarica
*Pippo Franco ... Mattarazzo
*Janet Agren ... Bolničarka
*Giacomo Rizzo ... Barmen
*Antonino Faà di Bruno ... Recepcionar
*Raffaele Mottola ... Carinik
*Harry Ray ... Dr. Fleischmann

## Reference

## Vanjske veze
*
*
*
*
Avanti!

***Avanti!*** () su italijanske novine poznate kao dugogodišnje glasilo Italijanske socijalističke partije. Osnovane su 1896. u Rimu, u kom su imale i sjedište redakcije do 1911. kad je premješteno u Milano. Redakcija se vratila u Rim 1919. ali je od 1926. do 1926. zbog političkih prilika radila u Parizu. Jedan od njegovih ranih suradnika bio je Benito Mussolini, koji će ga kasnije kao fašistički diktator 1926. godine zabraniti, te prisiliti da izlazi kao tjednik u egzilu. Sa redovnim izlaženjem je započeo 1943. godine, a 1993. je privremeno prestao sa radom nakon raspada Talijanske socijalističke partije izazvanog aferom Tangentopoli. Nakon toga je nekoliko puta ponovno pokretan, a danas je povezan sa obnovljenom Italijanskom socijalističkom partijom.  

## Znameniti suradnici
* Benito Mussolini
* Gaetano Arfé
* Fabrizio Cicchitto
* Bettino Craxi
* Antonio Gramsci
* Oddino Morgari
* Christian Rakovsky
* Filippo Turati

## Reference
Amico, stammi lontano almeno un palmo...

***Amico, stammi lontano almeno un palmo...*** (), također poznat i pod naslovom ***Ben and Charlie*** () je italijansko-francuska vestern filmska komedija snimljena u režiji Michelea Lupa i premijerno prikazan početkom 1972. godine. Naslovni protagonisti, koje tumače Giuliano Gemma i George Eastman su dvojica odmetnika koji se međusobno ne podnose, ali su sticajem okolnosti prisiljeni zajedno sudjelovati u nizu pustolovina, koje uključuju pljačku banke.

## Uloge
* Giuliano Gemma: Ben Bellew 
* George Eastman: Charlie Logan 
* Marisa Mell: Sarah 
* Vittorio Congia: Alan Smith 
* Giacomo Rossi Stuart: Hawkins, Pinkertonov detektiv
* Luciano Catenacci: Kurt  
* Remo Capitani: Charro 
* Giovanni Pazzafini: Butch
* Aldo Sambrell: Šerif Walkers

## Vanjske veze
*
Sette orchidee macchiate di rosso

***Sette orchidee macchiate di rosso*** (), također poznat i kao ***Das Rätsel des silbernen Halbmonds*** () je italijansko-zapadnonjemački triler film snimljen 1972. godine u režiji Umberta Lenzija. Temelji se na motivima proze engleskog književnika Edgara Wallacea te se često navodi kao posljednji kino-film koji je njegovo djelo koristio kao predložak (ne računajući kasnija televizijska ostvarenja). Protagonistica, čiji lik tumači Uschi Glas, je mlada žena koja preživljava napad okrutnog serijskog ubice, a potom, zajedno sa mužem, pokušava pronaći njegov identitet prije nego što je pokuša ponovno ubiti. Radnja prikazuje kako postaje uvjerena da ubica kao mete ima sedam žena, te odlučuje pronaći vezu među njima. *Sette orchidee macchiate di rosso* je napravljen u stilu početkom 1970-ih popularnih *[[giallo]]* filmova.

## Literatura
* Joachim Kramp, Jürgen Wehnert: *Das Edgar Wallace Lexikon. Leben, Werk, Filme. Es ist unmöglich, von Edgar Wallace nicht gefesselt zu sein!* Verlag Schwarzkopf&nbsp;&&nbsp;Schwarzkopf, Berlin 2004, .
* Joachim Kramp: *Hallo! Hier spricht Edgar Wallace. Die Geschichte der legendären deutschen Kriminalfilmserie von 1959–1972*. 3. Auflage. Verlag Schwarzkopf&nbsp;&&nbsp;Schwarzkopf, Berlin 2005, .

## Izvori


## Vanjske veze
* 
* ''Das Rätsel des silbernen Halbmonds'' bei Filmportal.de
Tutti fratelli nel West… per parte di padre

***Tutti fratelli nel West… per parte di padre*** () je italijansko-zapadnonjemačko-španska vestern filmska komedija snimljena 1972. godine u režiji Sergija Grieca. Protagonist, koga tumači Antonio Sabàto, je mladi pustolov koji pokušava pronaći put do rudnika sa skrivenim blagom, a koji je prikazan na karti čije dijelove drži pet različitih ljudi. Radnja prikazuje kako mu u potrazi pomaže prostitutka (čiji lik tumači Marisa Mell).

## Vanjske veze
* 
* Der Film bei comingsoon.it
* Einige Filmbilder bei cinema.de
Juta (biljka)

**Juta** (od indoarijskog jhōṭo, jhuṭo, staroindijski jūṭaḥ = pletenica kose) latinski: 
*Corchorus*, je tropska biljka iz roda od oko 40 - 100 vrsta skrivenosjemenica iz porodice slezovki.

## Karakteristike

Juta je zeljasta jednogodišnja biljka koja izraste prosječno od 3 do 3,6 m u visinu, sa cilindričnom stabljikom debelom kao prst.  
Radi vlakna se uzgajaju dvije slične vrste; *Corchorus capsularis* ili bijela juta, i *Corchorus olitorius*. One se razlikuju samo po formi svojih sjemenih mahuna, te karakteristikama vlakana.

Većina sorti jute najbolje uspjeva na suhoj, pjeskovitoj ilovači, uz toplu, vlažnu klimu sa prosječnim mjesečnim količinama oborina od najmanje 7,5 do 10&nbsp;cm / m² tokom perioda vegetacije. Stabljika ima svjetlo zeleno lišće nazubljenih rubova, dugo od 10 do 15&nbsp;cm, široko do 5 cm i male žute cvjetove.

Vlakna jute nalaze se ispod kore i okružuju drvenkasti centralni dio stabljike. 
Juta se obično žanje nakon što biljka odcvjeta, ali prije nego što joj sjeme potpuno sazri. Ako se juta ožanje prije toga, ima slabo vlakno, a ako se ostavi da joj sjeme sazri, vlakno je čvršće ali i grublje i nema karakterističan sjaj.

## Historija eksploatacije

Juta je biljka čija je pradomovina Bengal (današnji Bangladeš). Izvoz sirove jute iz Indijskog potkontinenta na zapad počeo je krajem 18. vijeka. U to vrijeme juteno vlakno se prvenstveno 
koristilo za proizvodnju užadi, ta era završila je 1822., kad je proizvodnja jutene pređe otpočela u škotskom Dundeeu, koji je ubrzo postao centar za tu vrst industrije.

U indiji se počelo tkati jutu 1855., pa je Kalkuta postala centar. Nakon podjele Britanske Indije - 1947., velik dio proizvodnje jute ostao je u Istočnom Pakistanu (današnji Bangladeš), u kom su podignuti brojni objekti za preradu.

Juta se i danas najviše uzgaja na Indijskom potkontinentu, pored tog i u Kini i Brazilu. 
Dok su najveći uvoznici jutenih vlakana; Japan, Njemačka, Ujedinjeno Kraljevstvo, Belgija i Francuska.
Ona kao biljno vlakno zauzima drugo mjesto, odmah iza pamuka, a svijetska proizvodnja iznosi nekoliko 
miliona tona.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Jute'' 
* ''juta''
Crvena detelina

**Crvena detelina** () je samonikla višegodišnja zeljasta biljka iz porodice *[[Fabaceae]]*.

## Opis
Zeljasta višegodišnja biljka sa stabljikom od 15–40&nbsp;cm.
Lišće je trolisnato, sa lisnicama ovalnog ili elipsastog oblika, mogu biti potpunih ili blago nazubljenih ivica.
Cvetovi su crvenopurpurni, ređe beli, raspoređeni u pojedinačne, loptaste, cvetne glave.

## Staništa
Raste po livadama i pašnjacima.

## Lekovitost
* depurativ (za prečišćavanje, naročito krvi)
* dezinficijens (dezinfekciono sredstvo)
* sedativ (umirujuće dejstvo)

## Literatura
* Crvena detelina - webgarden  

## Povezano
* Bela detelina

## Vanjske veze

* Flora Europaea: ''Trifolium pratense''
* Germplasm Resources Information Network: ''Trifolium pratense''
Sopoćani

**Sopoćani** je manastir Srpske pravoslavne crkve koji se nalazi pored izvora rijeke Raške u Starom Rasu, centru srednjovjekovne Srbije.

Zbog svojih iznimnih fresaka Manastir Sopoćani je 1979. zajedno sa kompleksom Stari Ras uvršten na UNESCO-vu 
Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

## Historija

Manastir Sopoćani izgrađen je u drugoj polovini 13. vijeka (vjerojatno negdje oko 1265.) kao zadužbina kralja Uroša Nemanjića.

Za osmanske vladavine, manastir je nakon nasrtaja, više puta napuštan od monaha, ali su se oni uvijek vraćali u njega i obnovili ga.
Sve do 1689. kad su ga Osmanlije zapalili i demolirali, pa je crkva ostala bez krova - tad su ga napustili. Nakon tog je manastir ostao napušten preko 200 godina, sve do 20. vijeka, kad je obnovljen i ponovo stavljen u funkciju.
Ono što je kuriozum, je to da je većina fresaka ostala u relativno dobrom stanju.

## Karakteristike

Centralni i najbolje očuvani objekt je crkva sv. Trojstva, to je jednobrodna bazilika, kojoj su kupola i zvonik sa narteksom podignuti kasnije sredinom 14. vijeka.

Na crkvi je vidljiv utjecaj romaničke arhitekture, naročito u kamenoj plastici, pa se pretpostavlja da su je izveli klesari sa jadranskog primorja.

Freske u manastirskoj crkvi sv. Trojstva naslikane negdje između 1270. - 1276., spadaju u red najljepših u srpskoj i bizantskoj srednjovjekovnoj umjetnosti.
To je bilo vrijeme kad je Konstatinopolis bio u rukama križara, pa su izgleda stvaraoci tih fresaka potražili utočište na dvoru srpskog kralja.

Freske u narteksu, iz kog se ide u dvije kapele, oslikane su (u skladu sa tradicijom) prizorima iz života ktitora i njegove porodice, pa se iz njihove ikonografije da isčitati puno toga o životu na srpskom dvoru u to doba.

## Reference

## Vanjske veze

*Stari Ras and Sopoćani 
*Sopoćani- virtuelna tura i foto zbirka Fonda Blago
*Манастир Сопоћани na portalu Srpske akademije nauka
Gamzigrad

**Gamzigrad - Galerijeva palača Felix Romuliana** (ćirilica: Гамзиград - Ромулијана, палата Галерија) je arheološki lokalitet u Srbiji, koji leži pored Zaječara južno od Dunava. Gamzigrad je kao jedinstveni primjer kasnorimske arhitekture vezane uz razdoblje tetrarhije uvršten 2007. na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

## Historija

Gamzigrad je pod imenom *Felix Romuliana* podignut krajem 3. početkom 4. vijeka, po naredbi Galerija (293.-311.) jednog od tetrarha, cara Dioklecijana.  On ga je tako nazvao po svojoj majci Romuli, a u njemu je živio nakon svoje abdikacije.

Sve do početka sistematskih arheoloških istraživanja otpočetih 1953. mislilo se da je Gamzigrad obični kastrum, tad je iskopana palača, ali je tek 1984. konačno rješena zagonetka Gamzigrada, kad je pronađen arhivolt sa natpisom *Felix Romuliana*.

Kako je ona spomenuta u dva rimska dokumenta, rekonstruirana je njena historija i namjena.

## Karakteristike

Arheološkim iskapanjima otkriveni su ostatci starije i mlađe fortifikacije, koje su podignute u razmaku od desetak godina. Put koji je spajao istočni i zapadni portal, razdvajao je prostor unutar bedema, na dva dijela različite namjene.

Na sjevernoj polovici kompleksa nalazi se kompleks carske palače, sa malim hramom i monumentalnim žrtvenikom, dok na južnoj leže objekti javne namjene, veliki hram, terme, tetrapilon i servisni objekti.

Romuliani je od prve dekade 4. vijeka, do sredine 6. vijeka u nekoliko navrata, mjenjana namjena, izgled i ime, da bi u drugoj polovici 6. vijeka ostala napuštena. Obnovljena je nakon provale Gota i Huna za vladavine Justinijana kao malo utvrđeno naselje i nastavila je tako egzistirati do 11. vijeka, kad je definitivno napuštena.

Gamzigrad je danas popularna turistička lokacija na Putu rimskih careva, koji povezuje rodna mjesta 17 rimskih careva koji su rođeni na teritoriju današnje Srbije, od kojih su tri (Galerije, Maksimin Daja, Licinije) rođena u i oko Gamzigrada.

## Reference

## Vanjske veze

* Gamzigrad-Romuliana, Palace of Galerius 
* Felix Romuliana carski grad
Arnošt Grund

**Arnošt Grund** (Prag, 31. siječnja 1866. - Zagreb, 2. veljače 1929.), hrvatski kazališni i filmski glumac i redatelj, filmski scenarist, pionir filma u Hrvatskoj, rodom Čeh. Poznat i kao pjevač, entomolog i filatelist.

## Biografija
Rodio se i školovao u Pragu. U Zagreb ga je doveo Stjepan Miletić. Grund se pokazao punim pogotkom za hrvatsku umjetnost. Zadužio je svojim radom hrvatsko kazalište i kinematografiju.
Glumio glavnu ulogu u filmu Brcko u Zagrebu. Djelo je vjerojatno nastalo prema njegovoj kazališnoj predstavi *Alaj su nas nasamarili*.

Kćeri Arnošta Grunda su hrvatske filmske glumice Zorka Kremzar i Milada Trstenjak.

## Filmografija
Grundovi filmovi koje je režirao, za koje je napisao scenarij i gdje je glumio.
### Redatelj
*Brišem i sudim, 1919.
*U lavljem kavezu, 1919.
*Mokra pustolovina, 1918.
*Jeftina košta, 1917.

### Glumac
*Vragoljanka, 1919.
*Mokra pustolovina, 1918.
*Brcko u Zagrebu, 1917.

### Scenarist
*Vragoljanka, 1919.
*Brcko u Zagrebu, 1917.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Karolína Plíšková

**Karolina Pliškova** (; rođena 21. marta 1992) češka je teniserka.

Najveći uspeh u karijeri joj je 7. mesto na VTA listi. Rezultat karijere na grend slemovima je ostvarila na US Openu 2016. kad je ušla u svoje prvo finale.

## Privatni život
Njeni roditelji su Radek i Marina. Ima i sestru Kristinu sa kojom ostvaruje dobre rezultate u dublu.

## Reference
Ivo Badalić

**Ivo Badalić** (Zagreb, 12. lipnja 1890. - Zagreb, 20. studenog 1937.), hrvatski glumac i redatelj

## Biografija
Bio je član zagrebačke Drame, potom u Splitu i Osijeku. Sudjelovao je u snimanju prvih hrvatskih igranih filmova ("Matija Gubec", "Dama sa crnom krinkom", "Brišem i sudim"). Značajnija glumačka ostvarenja ostvario u Shakespearovim i Krležinim djelima.

## Filmografija
* "Brišem i sudim" (1919.)
* "Dama sa crnom krinkom" (1919.)
* "Matija Gubec" (1919.)
* "Gospođa sa suncokretom" (1918.) (mađ. *A napraforgós hölgy*) - snimljen na lokacijama u Hrvatskoj, po scenarijima Ivána Siklósija i Iva Vojnovića

## Vanjske veze
*
Ignjat Borštnik

**Ignjat Borštnik** (Cerklje, 11. srpnja 1858. - Ljubljana, 23. rujna 1919.), slovensko-hrvatski glumac i redatelj.

## Biografija

Bio je član HNK u Zagrebu od 1894. do 1918. godine. Kao prijatelj dramatičara Ivana Cankara preveo je, režirao i igrao naslovnu ulogu u drami "Jakob Ruda". Uz brojne uloge onodobnog kazališnog repertoara glumio je i u prvim hrvatskim filmovima: "Matija Gubec" A. Biničkog, "Dama u crnoj krinki" R. Staerka, "Kovač raspela" H. Hanusa, a autor je scenarija i glumac u filmu "Brišem i sudim" A. Grunda.

## Filmografija
* "Brišem i sudim" (1919.)
* "Dama u crnoj krinki" (1919.)
* "Kovač raspela" (1919.)
* "Matija Gubec" (1919.)

## Vanjske veze
*
Josip Halla

**Josip Halla** (Osijek, 28. ožujka 1879.  Zagreb, 9. svibnja 1960.), hrvatski filmski snimatelj i direktor fotografije.

Bio je snimatelj odnosno direktor fotografije u filmovima:
*Matija Gubec (1919.)
*Kovač raspela (1919.)
*Brišem i sudim (1919.)
*Dama sa crnom krinkom (1919.)
*Dvije sirotice (1919.)
*Vragoljanka (1919.)
*Strast za pustolovinom (1922.)

## Izvori
*
Dama sa crnom krinkom

***Dama sa crnom krinkom*** (ili *Dama u crnoj krinki*) je jugoslavenski crno-bijeli  nijemi igrani film snimljen 1919. u režiji Roberta Staerka. Nastao je u produkciji Jugoslavija filma, te je kao i svi nastali u tom studiju, danas izgubljen.  

## Izvori

## Vanjske veze
*
*Hrvatski filmski savez  Povijest hrvatskog filma
Jeftina košta

**Jeftina košta** je hrvatski crno-bijeli nijemi film snimljen 1917. u režiji Arnošta Grunda.

## Vanjske veze
*IMDB Jeftina košta na IMDb
*Hrvatski filmski savez  Povijest hrvatskog filma
Hamilkar Bošković

**Hamilkar Bošković** (Šibenik, 29. ožujka 1874. - Zagreb, 17. prosinca 1947.), hrvatski filmski poduzetnik

S Juliom Bergmannom 1917. utemeljio je Croatia film k. d., prvo hrvatsko filmsko poduzeće, koje je te godine snimilo prvi hrvatski igrani film: "Brcko u Zagrebu" (scenarij: Arnošt Grund, redatelj: Arsen Maas), koji je 28. kolovoza prikazan u zagrebačkom kinu Metropol te u iduće dvije godine još sedam filmova s domaćim glumcima (8. prosinca u kinu Apolo prikazan film Matija Gubec, kojega je prema scenariju Marije Jurić Zagorke režirao Aca Binički), Gospođa sa suncokretom, Mokra pustolovina.

Godine 1919. u Zagrebu osnovao je poduzeće Jugoslavija film  k.d. s Teodorom Milić-Žumberskim, proizvevši nekoliko filmova ("Jeftina košta", "Brišem i sudim" (redatelja Arnošta Grunda, u glavnoj ulozi Ignjat Borštnik), "Kovač raspela" (režija Heinz Hanus), "U lavljem kavezu" (režija Arnošt Grund ).

## Vanjske veze
*Hamilkar Bošković, Geni.com
*
Tonka Savić-Flieder-Macuka

**Tona Savić-Flieder-Macuka** (Zagreb, 9. listopada 1861. - Zagreb, 9. siječnja 1932.) je bila hrvatska kazališna i filmska glumica.

## Filmografija
### Filmske uloge
* "Brišem i sudim" (1919.)
* "Vragoljanka" (1919.)
* "Brcko u Zagrebu" (1917.)

## Vanjske veze
*
Živjela Jugoslavija

"**Živjela Jugoslavija**" je jugoslavenska domoljubna pjesma. Bila je jedna od rado slušanih i izvođenih pjesama za vrijeme SFR Jugoslavije, a naročito u dane praznika kao što su Dan republike, Dan mladosti ili 1. maj. Živjela Jugoslavija je prvi put otpjevana na Vašem šlageru sezone 1979 godine u izvođenju Indexa. Muziku i tekst je napisao Kemal Monteno, a aranžman Fadil Redžić, član Indeksa.

## Tekst

Nigdje nema, nigdje nema,
takvog mora, takvih gora.
Nigdje nema takvih polja,
slavnih rijeka, plavih gora.

Zemljo moja, zemljo moja,
svakom širi svoja blaga, svakom ruke svoje pruža.
Ovdje svako može naći brata.

Živjela, živjela, živjela Jugoslavija.
Živjela, živjela, živjela neka cvijeta.

Živjela, živjela, živjela Jugoslavija.
Živjela, živjela, živjela ljubav cijelog svijeta.

Samo dođi, samo dođi,
brate crni, brate bijeli.
Tu svakom srcu leti,
s granom mira jedan golub bijeli.

Nek' se igra, Nek' se pjeva,
Nek' nam žito dobro rodi.
Zemljo moja tebi hvala,
šta ja pjevam u slobodi.

Živjela, živjela, živjela Jugoslavija.
Živjela, živjela, živjela neka cvijeta.

Živjela, živjela, živjela Jugoslavija.
Živjela, živjela, živjela ljubav cijelog svijeta.

## Reference
Mokra pustolovina

***Mokra pustolovina*** je hrvatski crno-bijeli nijemi igrani film snimljen 1918. u režiji Arnošta Grunda i u produkciji Croatia film k.d.. Kao i većina filmova tog studija, danas se smatra izgubljenim.

## Izvori

## Vanjske veze
*Mokra pustolovina na IMDb
*Hrvatski filmski savez  Povijest hrvatskog filma
Kovač raspela

***Kovač raspela*** je bio jugoslavenski crno-bijeli nijemi igrani film snimljen 1919. u režiji Heinza Hanusa i produkciji Jugoslavija filma. Scenograf je bio Oto Antonini. Danas se smatra izgubljenim.

## Izvori

## Vanjske veze
*IMDB Kovač raspela
*Hrvatski filmski savez  Povijest hrvatskog filma
Kaval

**Kaval** je drveni duvački instrument, sličan blok flauti raširen po balkanskim zemljama, Bugarskoj, Makedoniji, Albaniji, južnoj Srbiji, sjevernoj Grčkoj i Turskoj.

## Karakteristike i historija

Kaval ima raspon od 2 i pol oktave, svira se tako da se puše u usnik, a različiti tonovi se dobijaju kombinacijom puhanja i pritiskanjem na 8 rupa, od kojih je 7 na gornjoj i 1 na donjoj strani instrumenta.

Palcem  lijeve ruke pritišće se rupa na stražnjoj strani, a sa prva tri prsta gornje tri rupe, dok se sa četiri prsta desne ruke prekrivaju donje 4 rupe, a palcem drži instrument.

Postoji razlika između bugarskih i makedonskih kavala, jer su prvi sastavljeni od tri komada, a drugi od jednog, ali su zato nešto manji i lakši.

Kaval je bio sviralo pastira, a njegovo porijeklo nije potpuno jasno, najvjerojatnije je nastao po uzoru na slične instrumente sa Bliskog Istoka kao što je turski naj. U Makedoniji i Bugarskoj poznat je od 14. vijeka, a njegovo širenje poklapa se sa ekspanzijom Osmanskog Carstva.

Sve donedavno kaval je bio instrument koji su koristili uglavnom mali folklorni ansambli, u novije vrijeme koriste ga i rock i pop sastavi.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Kaval''
The Swinging Blue Jeans

**The Swinging Blue Jeans** su orginalno bili četveročlani britanski beat sastav, popularan šesdesetih 
godina prošlog vijeka, u vrijeme ekspanzije - liverpoolskog merseybeata.

Najveći hitovi sastava bile su obrade pjesama; *Hippy Hippy Shake*, *Good Golly Miss Molly* i *You're No Good*

## Historija

Sastav je osnovan u Liverpoolu 1961. pod imenom *The Bluegenes*, čiji je put bio sličan drugim merseybeat grupama iz ranih 60-ih. Nakon sviranja po nizu lokalnih plesnih dvorana i klubova, uključujući i Cavern Club (Beatlesi 
su im nastupili kao gosti), otišli su svirati u Zapadnu Njemačku, u hamburški Star-Club.

Nakon povratka postaju Swinging Blue Jeans, i 1962. potpisuju ugovor sa diskografskom kućom His Master's Voice (HMV). Prvi sing koji su snimili bio je *It's Too Late Now* 1963. koji se popeo na # 30 britanske top liste.
Sljedeći singl - *Hippy Hippy Shake*, postao je hit # 1. I dvije naredne ploče *Good Golly Miss Molly* i *You're No Good* bile su uspješne.
Kulminacija njihove popularnosti bio je nastup u emisiji Top of the Pops zajedno s Rolling Stonesima.

Posljednji singl s kojim su se uspjeli popesti na britansku top listu bio je *Don't Make Me Over* 1966., nakon tog karijera im se strmoglavila, ali su nastavili nastupati živjevši manje više od stare slave.

Sve do 2010. u sastavu je nastupao i jedan od osnivača Ray Ennis, drugi - Les Braid umro je 2005.

Swinging Blue Jeans nastupaju još uvijek, i to u sastavu; Alan Lovell, solo gitara - vokal, Peter Oakman, bas gitara - vokal, 
Jeff Bannister, klavijature, gitara - vokal i Graham Hollingworth, bubnjevi.

## Diskografija
### [[Singlica|Singlice]]

*"It's Too Late Now" / "Think of Me" (His Master's Voice / HMV, 1963) - UK # 30
*"Do You Know" / "Angie" (HMV, 1963)
*"Hippy Hippy Shake" / "Now I Must Go"  (HMV, 1963) - UK # 2; SAD # 24
*"Good Golly Miss Molly" / "Shaking Feeling" (HMV, 1964) - UK # 11; SAD # 43
*"You're No Good" / "Don't You Worry About Me" (HMV, 1964) - UK # 3; SAD # 97
*"Promise You'll Tell Her" / "It's So Right" (HMV, 1964)
*"It Isn't There" / "One of These Days" (HMV, 1964)
*"Make Me Know You're Mine" / "I've Got a Girl" (HMV, 1965)
*"Crazy 'Bout My Baby" / "Good Lovin'" (HMV, 1965)
*"Don't Make Me Over" / "What Can I Do Today" (HMV, 1966) - UK # 31
*"Sandy" / "I'm Gonna Have You" (HMV , 1966)
*"Rumours, Gossip, Words Untrue" / "Now the Summer's Gone" (HMV, 1966)
*"Tremblin'" / "Something's Coming Along" (zajedno sa Kiki Dee i Madeline Bell), (HMV, 1967)

### [[Album]]i

**Hippy Hippy Shake* (1964) - SAD # 90
**Blue Jeans a'Swinging* (1964)
**Brand New and Faded* (1974) 
**Jump 'n' Jeans* (1979) 
**Best Of The Swinging Blue Jeans* - kompilacijski album, 1963–67

## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice grupe
Parlamentarni izbori u Hrvatskoj 2016.

**Izbori za [[Deveti saziv Hrvatskog sabora|Deveti saziv]]** Hrvatskog sabora održani su 11. rujna 2016. godine. Birači su birali svih 151 zastupnika Hrvatskog sabora: 140 iz deset izbornih jedinica na teritoriju Republike Hrvatske, 3 predstavnika dijaspore i 8 predstavnika nacionalnih manjina.
## Rezultati izbora
### Broj zastupnika u Hrvatskom saboru
##### Izlazne ankete

### Rezultati

## Izlastnost
Do 16:30 na birališta izašlo 37,21% birača Republike Hrvatske.

## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske
Milada Trstenjak

**Milada Trstenjak rođ. Grund**, (1894. - 1983.) je bila hrvatska  filmska glumica. Kći je hrvatskog redatelja češkog podrijetla Arnošta Grunda i sestra Zorke. Milada je nastupala pod pseudonimom *Milada Tana*.

## Filmografija
### Filmske uloge
Filmske uloge:
* "Brišem i sudim" (1919.) - glavna uloga
* "U lavljem kavezu" (1919.) - glavna uloga

## Izvori

## Vanjske veze
*
Ernests Gulbis

**Ernests Gulbis** (; 30. avgust 1988) je letonski profesionalni teniser. Godine 2010. je osvojio svoju prvu ATP titulu u singlu pobedom nad Hrvatom Ivom Karlovićem. Počeo je da trenira tenis sa 12 godina na akademiji Nikija Pilića, koji mu je bio i trener.

## ATP finala
### Pojedinačno: 6 (6–0)

### Parovi: 2 (2–0)

## Vanjske veze

* Ernests Gulbis na sajtu ATP 
* Ernests Gulbis  na sajtu ITF 
* Ernests Gulbis  na sajtu Dejvis kupa
Laura Robson

**Lora Robson** (; r. 21. januara 1994) je profesionalna britanska teniserka. U juniorskoj konkurenciji je osvojila Vimbldon 2008. i stigla do finala Otvorenog prvenstva Australije 2009. i 2010. Takođe je osvojila srebrnu medalju u takmičenju mješovitih parova na Olimpijskim igrama 2012. Njen najbolji plasman na VTA listi je 91. mjesto, do koga je došla 16. jula 2012.

## Finala velikih turnira
### Olimpijske igre
#### Mješoviti parovi: 1 (0–1)

## Vanjske veze

* Profil na zvaničnoj prezentaciji Ženske teniske asocijacije
Ryan Harrison (tenis)

**Rajan Harison** (; rođen 7. maja 1992. u Šrivportu u Luizijani) je američki profesionalni teniser.

## Privatni život
Počeo je da igra tenis sa dve godine. Trenirao ga je njegov otac, Pat Harison, koji je imao kratku profesionalnu karijeri i uglavnom igrao na *čelendžerima* i *fjučersima*. Harisonov sadašnji trener je Martin Dam.

Rajan Harison ima mlađeg brata, Kristijana, koji nastupa u juniorskoj konkurenciji.

## ATP finala
### Parovi: 2 (2–0)

## Učinak na turnirima u pojedinačnoj konkurenciji

Podaci ažurirani 11. jula 2011.

## Vanjske veze

* Rajan Harison na sajtu ATP 
* Rajan Harison  na sajtu ITF 
* Rajan Harison na sajtu Dejvis kupa