open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pravni fakultet u Subotici

**Pravni fakultet u Subotici**, prva visokoškolska javna ustanova u Vojvodini osnovana 1920. u Subotici kao članica Univerziteta u Beogradu. Nakon I. svetskog rata i stvaranja Kraljevstva Srba, Hrvata i Slovenaca Univerzitet u Beogradu ponovo je otvoren 1919. Radi rasterećenja Pravnog fakulteta u Beogradu, Ministarstvo prosvete je 1920. donelo odluku da se pravni fakultet otvori u Subotici. S radom je prestao 1. IV. 1941. nakon mađarske okupacije grada. Na fakultetu je zvanje diplomiranog pravnika steklo ukupno 1449 studenata, od čega 1362 muškaraca i 88 žena.

## Biblioteka
S organizacijom biblioteke počelo se odmah nakon osnivanja fakulteta 1920. Sredinom 1920-ih raspolagala je sa 5000 svezaka; rukopisa nije imala. Primala je 10 domaćih časopisa i 14 stranih. Knjige su bile zavedene kako su ulazile u biblioteku. Postojao je opšti katalog (azbučni) po piscima i stručni. Bibliotekom je upravljao M. Konstantinović, docent fakulteta. Služenje je bilo omogućeno nastavnicima i studentima, a uzete knjige mogle su se zadržati 10 dana s mogućnošću produženja roka. Štampani katalog nije postojao.

## Dekani

* Milutin Miljković (1920–21)
* Miodrag Aćimović (1921)
* Čedomir Marković
* Milorad Nedeljković (1924)
* Miodrag Aćimović (1924–26)
* Grigorij Vasiljevič Demčenko (1929–30)
* Miodrag Aćimović (1930–31)
* Mihail Pavlovič Čubinski (1931–32)
* Aleksa Ivić (1932–33)
* Sergej Viktorovič Troicki (1933–34)
* Miodrag Aćimović (1935)

## Povezano
* Pravni fakultet u Beogradu

## Izvori

## Vanjske veze
* zgrada Hemijsko-tehnološke srednje škole »Lazar Nešić«, sedište Pravnog fakulteta u Subotici (1920–41)
Niclas Ekberg

**Niclas Ekberg** (Ystad, 23. prosinca 1988.) je švedski rukometaš i reprezentativac koji igra poziciji desnog krila; trenutno je član njemačkog THW Kiela, gdje igra od 2012. godine. Karijeru je započeo u rodnom Ystadu, odakle je 2010. godine prešao u danski AG København. Kada se klub zbog bankrota ugasio 2012. godine, Ekberg je otišao u Kiel, gdje igra i danas. 

Za reprezentaciju je debitirao 2008. godine, a danas je reprezentativni kapetan. Najveće postignuće bilo mu je osvajanje srebrne medalje na Olimpijskim igrama 2012. godine u Londonu, gdje je Švedska u finalu izgubila od Francuske. Ekberg je na tom turniru bio i najbolji strijelac s 50 postignutih golova.
Šmajser

**Šmajser** može označavati:

*kolokvijalni naziv za automate, odnosno mašinke ili kratke strojnice
**kolokvijalni naziv za njemački model automata MP 40
**MP-28, policijska verzija automata MP 18 koju je 1928. godine proizveo Hugo Schmeisser 

## Ličnosti
*Hugo Schmeisser (1884 - 1953), njemački dizajner oružja
Austen (automat)

**Austen** () je australijski automat kalibra 9x19mm, razvijen tokom Drugog svetskog rata na bazi britanskog automata Sten. Poboljšanja na australijskom automatu uključuju prednji i zadnji rukohvat, kao i preklopni kundak po ugledu na MP 40. Naziv Austen je skraćenica od ,,Australian Sten".

## Razvoj
Kako je rat u Evropi uzavrelo buktao, Australija nije mogla da nabavi automate za svoju vojsku jer je Ujedinjeno Kraljevstvo bilo zauzeto proizvodnjom za sopstvene potrebe dok su američki automati Tompson bili preskupi za opremanje obične vojske, već su bili namenjeni uglavnom elitnim jedinicama. Australija je već imala svoj automat Oven, a sada je kao osnova za novi bio britanski Sten koji je kao izuzetno jednostavno oružje bio lak i za proizvodnju.

Cev, telo i mehanizam za okidanje su kopija britanskog Stena Mk2 dok preklopni kundak, ručica za repetiranje, udarna igla i teleskopski poklopac iznad povratne opruge su kopija nemačkog MP 40. Na automat je takođe dodat rukohvat po ugledu na „Šmajser". Austen poseduje selektor kojim se određuju poluatomatska i rafalna paljba sa maksimalnom kadencom od 500 met/min.

Neki delovi Austena su izliveni pod presom, kao što su kućište okvira, delovi mehanizma preklopnog kundaka i prednji deo okvira. Punjač okvira je takođe izliven. Dva preduzeća koja su proizvodila Austen, bila su od ranije specijalizovana u izlivanju metala.
Prigušena verzija automata je proizvedena za potrebe Spec. jedinice Z.

Poboljšana verzija, Mk2 je imala bajonet u obliku bodeža koji se fiksira preko kompenzatora paljbe. Bajonet je od izlivenog metala što bi olakšalo proizvodnju ali je ipak proizvedeno svega 200 komada verzije Mk2.

Iako bolji od izvornog britanskog Stena, ipak ovaj australijski automat nikad nije stekao popularnost koju je imao Oven Pre svega zbog pouzdanosti po kojoj je automat Oven bio poznat dok je Austen znao i da zaglavi u džunglama Pacifika.

## Korisnici

* 
* 

## Literatura

* . 
*
Britanski komandosi

**Britanski komandosi** () su bile britanske specijalne snage koje su djelovale za vrijeme Drugog svjetskog rata. Osnovane su 1940. godine i ispočetka popunjavane ljudstvom kopnene vojske, a u svrhu izvođenja prepada i drugih akcija na teritoriji kontinentalne Evrope pod njemačkom, odnosno osovinskom okupacijom. Britanski komandosi su tokom trajanja rata djelovali na svim bojištima, organizirani u 30 jedinica i formalno grupirani u 4 jurišne brigade; njihovo ljudstvo su s vremenom činili pripadnici drugih vidova britanskih oružanih snaga, ali i pripadnici vojski drugih savezničkih država. Britanski komandosi su djelovali na evropskom, ali i pacifičkom ratištu, pri čemu su njihove akcije imale raspon od sitnih gerilskih prepada do akcija u kojima su služile kao jurišne trupe pri izvođenju najvažnijih ofenzivnih operacija. Tokom rata su Britanski komandosi stekli ogroman ugled i poslužili kao model po kome su formirane i obučavane brojne druge specijalne jedinice u svijetu, uključujući američke rendžere i Zelene bertke.

Većina jedinica britanskih komandosa je rasformirana nakon rata, sa izuzetkom današnje 3. komandoske brigade Kraljevskih marinaca; njihovu tradiciju u britanskim oružanim snagama danas njeguju Padobranska regimenta, SAS i SBS.

## Povezano
*Specnaz

## Vanjske veze
* Commando Veterans Association
* Combined Operations
* Commando Veterans Association
* 30 Commando Assault Unit - Ian Fleming's 'Red Indians'
* No. 6 (Army) Commando
* No, 47 (Royal Marine) Commando Association
Specnaz

**Specnaz** () je skraćenica za **Vojska specijalne namjene** (), odnosno izraz koji se koristi za specijalne snage u Rusiji i drugim postsovjetskim državama. U užem smislu su se pod time podrazumijevale sovjetske specijalne jedinice formirane u okviru Sovjetske armije 1950. godine. Njima su se 1975. priključile specijalne jedinice formirane u okviru tajne službe KGB predviđene za najdelikatnije tajne operacije, a 1980. i specijalne jedinice za obavljanje policijskih poslova pri Ministarstvu unutrašnjih poslova (MVD).

## Vanjske veze
* Сообщество ветеранов спецназа России 
* Официальные новости всех региональных управлений ФСИН России 
* Система спецслужб России. 
* Спецназ
* 1071 Отдельный Учебный полк специального назначения ГРУ Генштаба министерства обороны (Печоры Псковские) 
* Spetsnaz.
Owen (automat)

**Owen** je bio australski automat iz perioda Drugog svjetskog rata. Konstruirao ga je Evelyn Owen 1939. godine. Prototip u kalibru .22 je predstavljen 24. juna 1939. godine. Automat nije bio prihvaćen u australskom vojnom vrhu, jer tada nisu bile dovoljno prepoznate kvalitete automatskog vatrenog oružja. Poočetkom rata Owen je napustio konstruiranje oružja i stupio u vojsku. Dvije godine nakon toga, Vincent Vardel, u svojoj privatnoj kući je osmislio prototip automata. Vojni krugovi i dalje su gledali u automat s negativne strane, ali je Vlada podržala projekt.

Izbor kalibra nije još uvijek bio određen. Zbog velike upotrebe municije kalibra .45, odlučeno je da se ona iskoristi za automat Owen. Za potrebe ispitivanja, Owen je izrađen u tri kalibra, i to: 9 mm parabelum, .38 i .45. Kao referentni modeli oružja uzeti su Sten i Thompson. U sklopu testiranja, sva oružja su bila prekrivena blatom i pijeskom, s ciljem da se što više simuliraju uvjeti stvarnog ratnog okruženja. Jedini automat koji pri ovom testu nije imao zastoje bio Owen, ali opet nije bilo precizirano koji će kalibar municije automat koristiti, nakon čega je Vlada odlučila da to bude 9 mm Parabelum.

Proizvodnja Owena je tekla u tvornici Lysagt u Port Campbella. Između marta 1942. i februara 1943. proizvedeno je 28 000 automata. Kasnije se uspostavilo da je prva serija bila pogrešnog tipa, te se 10 000 automata nije moglo opremiti borbenim kompletom. 

Iako težak, Owen je ubrzo postao omiljeno oružje zahvaljujući svojoj pouzdanosti. Uspjeh automata je bio dokazan vojnom upotrebom u  SAD-u i Novom Zelandu. Automat je bio viđen u Koreji i u Vijetnamu. U australskoj vojsci se zadržao do šezdesetih godina 20. stoljeća kada ga je zamijenio automat F1.

## Reference
Raketni čamci klase Helsinki

**Raketni čamci klase ''Helsinki*** () klasa je [[Raketni čamci|raketnih čamaca]] (ponekad se klasificira kao [[korveta]]) koje je koristila [[Finska ratna mornarica]]. Ukupno je izgrađeno četiri [[ratni brod|broda]] u ovoj klasi. Klasu *Helsinki* nasljedila je [[Raketni čamci klase Rauma|klasa raketnih čamaca *Rauma*]]. Svi brodovi ove klase izgrađeni su u [[brodogradilište Hietalahti|brodogradilištu Hietalahti]] (dio korporacije [[Wärtsilä]]) u [[Finska|finskom]] [[Helsinki]]ju, a imali su matičnu luku u [[Pansio|Pansiju]].

Brodovi klase *Helsinki* više nisu u aktivnoj službi u Finskoj ratnoj mornarici. Dva broda prodana su u sklopu "offset" programa nabave oklopnih vozila [[Patria AMV]] [[Hrvatska|Hrvatskoj]] za devet milijuna eura. Brodovi su isporučeni Hrvatskoj i ušli su u službu [[HRM|Hrvatske ratne mornarice]] u prvoj polovini [[2009]]. godine.

== Karakteristike ==
Brodovi ove klase imaju [[deplasman]] od 300 tona, dužine su 45 metara, širine 8,8 m, a gaz im je 3 m. Svaki brod opremljen je s tri [[dizelski motor|dizelska motora]] MTU 16V 538 TB92 snage po 3000 kW pri 1900 o/min (3 [[brodski vijak|brodska vijka]]). Može postići brzinu od 32 [[čvor]]a. Brodove opslužuje po 30 članova posade.

Klasa *Helsinki* naoružana je pramčanim [[top]]om Bofors kalibra 57 milimetara, dva protuzrakoplovna topa Sako 23 milimetra, te krmene platforme koje nose osam dalekometnih protubrodskih raketa [[RBS-15]] SSM. Može nositi i dubinske bombe.

== Brodovi u klasi ==
;[[FNS 60 Helsinki|FNS 60 *Helsinki*]]
:*Brodogradilište:* Wärtsilä.
:*Naručena:* [[5. 11.]] [[1980]].
:*U službi od:* [[1. 9.]] [[1981]].
:*Status:* izvan službe od 2002.

;[[FNS 61 Turku|FNS 61 *Turku*]]
:*Brodogradilište:* Wärtsilä.
:*Naručena:* [[13. 1.]] [[1983]].
:*U službi od:* [[3. 6.]] [[1985]].
:*Status:* izvan službe od 2002.

;[[RTOP-41 Vukovar|RTOP-41 *Vukovar*]] (bivši FNS 62 *Oulu*)
:*Brodogradilište:* Wärtsilä.
:*Naručena:* [[13. 1.]] [[1983]].
:*Finska ratna mornarica*:
::*U službi od:* [[1. 10.]] [[1985]].
::*Povučena iz službe:* 2007. 
:*Hrvatska ratna mornarica:*
::*U službi od:* [[26. 1.]] [[2009]].

;[[RTOP-42 Dubrovnik|RTOP-42 *Dubrovnik*]] (bivši FNS 63 *Kotka*)
:*Brodogradilište:* Wärtsilä.
:*Naručena:* [[13. 1.]] [[1983]].
:*Finska ratna mornarica:*
::*U službi od:* [[16. 6.]] [[1986]].
::*Povučena iz službe:* 2005.
:*Hrvatska ratna mornarica:*
::*U službi od:* [[26. 1.]] [[2009]].

== Izvori ==
* [http://www.slobodnadalmacija.hr/Hrvatska/tabid/66/articleType/ArticleView/articleId/1736/Default.aspx *HRM u Finskoj kupio dva broda za 6 milijuna eura''], Slobodna Dalmacija, 23. 3. 2008.
Raketni čamci klase Matka

**Klasa ''Matka*** je [[NATO]] oznaka za klasu [[SSSR|sovjetskih]] [[Raketni čamac|raketnih čamaca]]. Sovjetska oznaka je ***Projekt 206MR Vikhr**''. Nakon raspada SSSR-a, Rusija je povukla većinu svojih brodova, Ukrajina je raspolagala s pet od kojih je jedan kasnije remontiran i predan Gruziji.

## Izvori
Raketni čamci klase Osa

**Osa I i II**, NATO oznaka za klasu sovjetskih raketnih čamaca iz ranih 1960-ih godina. Sovjetska oznaka je ***Projekt 205*** (rus. *Проект 205*) i ***Projekt 205U*** (rus. *Проект 205У*). Ova klase je vjerojatno najbrojnija klasa raketnih čamaca prema broju izgrađenih jedinica, s preko 400 primjeraka izgrađenih kako za sovjetsku mornaricu, tako i za izvoz u sovjetske savezničke države. Postojale su dvije glavne inačice: *Osa I* (*Projekt 205*) koje su imale kontejnere za projektile u obliku kutija te *Osa II* (*205U*) koje su imale cilindrične kontejnere za projektile.

## Brodovi
Oko 175 *Osa I* i 114 *Osa II* brodova je izgrađeno za Sovjetsku ratnu mornaricu, posljednje su povučene iz službe oko 1990. Od bivših sovjetskih satelitskih država jedan brod je u službi u Azerbajdžanskoj ratnoj mornarici i dva u Latvijskoj ratnoj mornarici.

### Osa I
*  Beninska ratna mornarica: 2 broda 1979.
*  Bugarska ratna mornarica: 3 broda 1970–1971.
*  Kineska ratna mornarica: 4 broda ranih 1960-ih i preko 120 licencirano proizvedenih.
*  Egipatska ratna mornarica: 10 brodova 1966. (4 su potopljena od strane Izraelske ratne mornarice u Jomkipurskom ratu) 
*  Istočnonjemačka ratna mornarica: 15 brodova isporučeno 1962–1971, povučeno iz službe 1981–1990.
*  Indijska ratna mornarica: 8 brodova isporučeno 1971, povučeno iz službe 1982–1990.
*  Latvijska ratna mornarica: 6 bivših istočnonjemačkih brodova
*  Sjevernokorejska ratna mornarica: 12 brodova isporučeno 1968–1973.
*  Poljska ratna mornarica: 13 brodova isporučeno 1964–1975, povučeni iz službe 1984–2006. 
*  Rumunjska ratna mornarica: 6 brodova
*  Sirijska ratna mornarica: 8 brodova
*  Jugoslavenska ratna mornarica: 10 brodova
*  Sovjetska ratna mornarica

### Osa II

*  Alžirska ratna mornarica: 8 brodova isporučeno 1978.
*  Angolska ratna mornarica: 6 brodova isporučeno 1982–1983.
*  Bugarska ratna mornarica: 6 brodova
*  Kubanska ratna mornarica: 13 brodova
*  Eritrejska ratna mornarica: 5 brodova 
*  Finska ratna mornarica: 4 brodova isporučena 1974–1975, poznati su i kao raketni čamci klase *Tuima*, povučeni iz službe 2003. godine i prodani Egipatskoj ratnoj mornarici
*  Indijska ratna mornarica: 8 brodova isporučeno 1976–1977, povučeni iz službe 1999–2003.
*  Libijska ratna mornarica: 12 brodova
*  Somalijska ratna mornarica: 2 brodova
*  Sirijska ratna mornarica: 12 brodova
*  Vijetnamska ratna mornarica: 8 brodova
*  Južnojemenska ratna mornarica: 8 brodova
*  Sovjetska ratna mornarica
Patrolni čamci klase Mirna

**Klasa Mirna** je naziv za 11 patrolnih čamaca proizvedenih u periodu od 1979. do 1985. u brodogradilištu Kraljevica za potrebe tadašnje Jugoslavenske ratne mornarice.

## Dizajn
Izgradnja brodova je započela 1979. a trajala je do 1985. U tom vremenu je izrađeno 11 brodova. Napjprije su izrađena četiri patrolna broda, zatim dva, pa potom pet preostalih. U međuvremenu su obavljene neke konstruktivne izmjene a stražnji jednocijevni top od 20 mm he zamijenjem sa četverocijevnim. Osnovna namjena ovih brodova je bila izvršavanje graničnih zadataka, no po svom naoružanju to su plovila koja daleko nadmašuju uobičajene patrolne brodove. Pri konstruiranju trupa broda, ponovno je iskorišten oblik "Sklad" razvijen za raketne topovnjače klase 401, s tim da je u ovom slučaju plovilo manjih dimenzija i bitno manje istisnine (puni deplasman 146 tona). 

Trup je izrađen od brodograđevnog čelika, dok je nadgradnja izrađena od aluminijske legure. Trup je sa 6 vodonepropusnih pregrada podijeljen na 7 vodonepropusnih prostorija, što povećava otpornost broda u borbi. Dužina broda je 32 metra, širina 6,75 m a visina trupa 3,50, gaz 1,70 m. Pogonsku grupu čine dva brzohodna dizel-motora tipa SEMT-Pielsick 12PA4V200VGDS s dvostrukim prednabijanjem. Njihova nominalna snaga je 2206 KW. Svaki pri 1500 okretaja u minuti, a na pokusnim vožnjama je postignuta brzina od 28 čvorova. U spremnicima goriva može ponijeti 16,2 tona goriva D-2, a u spremnicima za vodu do 4,2 tone vode. Daljina plovidbe je oko 600 milja a samostalnost boravka na moru 4 dana, u ratu 8 dana. Posadu broda čine pet oficira, četiri podoficira i deset mornara.

## Oprema
Od navigacijske opreme ugrađen je navigacijski radar Decca RM 1216A snage 6 KW i najvećeg dometa (u idealnim uvjetima) 48 milja. Za borbu protiv podmornica, što mu je druga uloga, u trup broda je ugrađen sonar norveške tvrtke Simrad SQ3D/SF koji je razvijen iz komercijalnog sonara. Služi za otkrivanje podmornica na udaljenosti od 1800 m, pri čemu brod mora biti u mirovanju jer je šum u vožnji prevelik ometač. U protupodmorničkoj inačici može biti opremljen i malim dubinskim bombama koje se odbacuju u more s krme broda.

Predviđeno je da ovakvi brodovi pokrivaju morske tjesnace i prolaze između otoka. Naoružan je topom 40 mm Bofors na pramcu, četvorocijevnim topom 20 mm M71 na krmi, četvorostrukim lanserom raketa Strela 2M na zapovjednom mostu. Posjeduje i dva dvostruka lansera osvijetljavajućih raketa 128 mm *Svitac*.

## Brodovi

## Izvori

* Paluba.info
Colombe

***Colombe*** je drama u četiri čina Jeana Anoouilha napisana 1950. godine, a premijerno izvedena 10. veljače 1951. u pariškom *[[Théâtre de l'Atelier]]*; premijernu izvedbu režirao je i priredio André Barsacq, Anouilhov dugogodišnji suradnik, a kojemu je to bila pretposljednja suradnja s Anouilhom (Barsacq će dvije godine kasnije uprizoriti i kronološki raniju dramu, *[[Médée]]*, što će im biti posljednja suradnja), koji je već ranije započeo suradnju s drugim režiserima, posebice Rolandom Piétrijem. Razlog prekida suradnje bilo je Barsacqovo okretanje prema avangardnom teatru, kojeg Anouilh nikada nije prigrlio. 

Radnja se inicijalno vrti oko egoistične glumice bez majčinskih kvaliteta, koja se mora suočiti s povratkom svoga sina, Juliena, koji je pak ljubomoran na svog brata, Armanda, kojemu je majka uvijek posvećivala previše pažnje. Julien je odlučio izbjeći tri godine obveznog vojnog roka koje ga očekuju, napustivši tako svoju naivnu i podređenu suprugu, Colombe. Međutim, Julienova majka odluči zaposliti Colombe u svom teatru, nakon čega ona konačno realizira vlastito "ja", postaje samosvjesna žena i napušta Juliena. 

*Colombe* je drama iz niza "blistavih komada", premijerno tiskana 1951. godine u sklopu niza što ga je objavio *[[Éditions de la Table Ronde]]*. Kao i u ranijim dramama iz ovog niza, posebice *[[La Répétition ou l'Amour puni]]*, Anouilh je koristio tehniku "teatra u teatru", što je bio jedini postupak avangardne i moderne drame kojega je on prihvatio u svom radu.
Cécile ou l'École des pères

***Cécile ou l'École des pères*** (srpskohrvatski: *Cécile, ili Škola za očeve*) je jednočinka Jeana Anouilha iz 1951. godine, premijerno izvedena 12. prosinca 1952. godine u *[[Comédie des Champs-Élysées]]*. *Cécile* je utoliko specifična što je njezina premijera bila zapravo posebna izvedba povodom vjenčanja Anouilhove kćeri Catherine, za koju je djelo i napisano, i Alaina Teslera, dok je na redovni repertoar uvrštena tek od 29. listopada 1954. godine, pod režijskom palicom Rolanda Piétrija i samog Anouilha; scenografiju je dizajnirao Jean-Denis Malclès. 

Drama je ukupno izvedena 106 puta prije nego je skinuta s repertoara. Premijerno je objavljena 1951. godine od strane kuće *[[Éditions de la Table ronde]]* i to u sklopu niza "blistavih komada", čiji posljednji dio drama sačinjava.
Jujutsu

**Jujutsu** (Džiju-džicu ili džiju-džica)  (*jujutsu*; 柔術, džudžucu) kolektivno je ime za japanske stilove borilačkih vještina koje uključuju goloruke tehnike borbe i tehnike oružjem. U ranija vremena koristili su je japanski ratnici - samuraji i kada bi izgubili oružje. Predstavlja najstariju japansku borilačku vještinu i vrijedi za jednu od najvažnijih, a ranije je bila poznata pod nazivom javara.

Danas jujutsu pripada klasičnoj japanskoj borilačkoj vještini kao što su judo, karate, aikido, kendo.

## Види још
* Džudo
* Karate

## Reference

## Vanjske veze

* Jujutsu Savez Republike Srpske  
* Jujutsu Savez Srbije
* Jujutsu Savez Republike Srbije
IMO broj

**IMO broj** je identifikacijski broj koji u skladu s Međunarodnom konvencijom o sigurnosti na moru, 1974. (SOLAS 74) s dopunama. IMO broj mora biti dodijeljen brodu, vlasniku broda ili kompaniji. Broj je uveden radi pomorske sigurnosti i spriječavanja pomorskih prijevara. 

IMO je broj Međunarodne pomorske organizacije (*International Maritime Organization*), agencije Ujedinjenih naroda koja se bavi regulacijskim okvirom koji promiče sigurnost i zaštitu okoliša. 

IMO broj ostaje zauvijek dodijeljen određenom brodu, bez obzira na to je li plovilo promijenilo ime, zastavu ili vlasnika.

## Povezano
* ENI broj
* MMSI broj
* Pozivni znak
* Svjetski pomorski sustav pomoći u pogibli i opasnosti

## Izvori
* Pravilnik o načinu vođenja i podacima koji se unose u upisnike pomorskih objekata, vođenju postupka EOP upisa, obrascima, te nadležnosti lučkih kapetanija za upis 
* Englesko-hrvatski pomorski rječnik 

## Vanjske veze
* Standardni pomorsko-komunikacijski izrazi
La Esmeralda, Venezuela

**La Esmeralda** je naselje od 1191 stanovnika na jugu Venecuele. Esmeralda je i administrativni centar Općine Alto Orinoco u kojoj živi 14.222 stanovnika.

## Geografija
La Esmeralda leži na istoku savezne države Amazonas, duž sjeverne obale rijeke Orinoco, udaljena svega 14 kilometara istočno od bifurkacije Casiquiare, koja spaja dva velika sliva Orinoca i Amazone. Do Esmeralde ne vodi nikakva cesta, jer je okružen prašumama, tako da su rijeka i aerodrom jedine veze sa ostatkom svijeta.

## Historija
Esmeralda je osnovana 1758. kao franjevačka misija za pokrštavanje lokalnih indijanaca Yanomami. Od 1880. kad je osnovana općina Alto Orinoco, Esmeralda ima status administrativnog centra. Kako su Yanomami koji su većina stanovništva u tom kraju još uvijek nomadi, Esmeralda ima vrlo malo stalnih stanovnika. Pored crkve i škole koju drže salezijanci i zgrade lokalne administracije, gotovo da nema većih građevina.

## Privreda
Ekonomija tog malenog mjesta bazira se na vrlo skromnoj poljoprivredi i ribarstvu, te vojnoj bazi u čijem sastavu se nalazi i aerodrom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Desarrollo o decadencia? La Esmeralda como modelo de progres''
Aleksandar Stanković

**Aleksandar Stanković** ima više značenja:

* Aleksandar Stanković (1879–1948), jugoslovenski general
* Aleksandar Stanković (1907–1941), jugoslovenski komunistički aktivist
* Aleksandar Stanković, američki inženjer elektrotehnike
* Aleksandar Stanković (1970), hrvatski radijski i televizijski voditelj
Squall (NCIS)

***Nalet*** je 229. epizoda američke kriminalističke TV-serije *[[NCIS (TV serija)|NCIS]]*, premijerno prikazana na programu mreže CBS 26. marta 2013. godine.

Radnja epizode prikazuje kako ekipa istražuje smrt vojnog bolničara na brodu koji je uleteo u oluju. Glavni osumnjičeni ispada da je admiral sa četiri zvezde, koji je takođe MekGijev otuđeni otac.

## Vanjske veze
*
Donja Suvaja

**Donja Suvaja** ima više značenja:

* Donja Suvaja, selo u Bosanskoj krajini, 38 km sjeverno od Drvara i 43 km južno od Bosanske Krupe
* Donja Suvaja, selo u Lici, 26 km jugoistočno od Donjeg Lapca i 43 km sjeveroistočno od Gračaca.
La Valse des toréadors

***La Valse des toréadors*** (srpskohrvatski: *Valcer toreadora*) je drama u pet činova Jeana Anouilha iz 1951. godine, premijerno izvedena 8. siječnja 1952. godine u *[[Comédie des Champs-Élysées]]*, u režiji Rolanda Piétrija. Naslov drame referira na fiktivnu kompoziciju, *Valcer toreadora*, koja se kao lajtmotiv provlači kroz dramu i evocira uspomene kod određenih likova.

U centru radnje je general Léon Saint-Pé, odnosno njegova opčinjenost mladom djevojkom Ghislaine, zbog koje želi, ali ne uspijeva napustiti svoju psihički bolesnu suprugu. General i Ghislaine su zajedno plesali 17 godina prije odvijanja radnje ove drame, ali ljubav je ostala nekonzumirana zbog generalova braka; na samom početku drame, Ghislaine dolazi u generalov dom, zahtijevajući od njega da ostavi svoju suprugu i pobjegne s njom. Međutim, dok ju general zavlači, u priču se slučajno upliće njegov tajnik, mladi Gaston, koji se pojavi u trenutku kada Ghislaine budi iz nesvjestice i ne zna što se događa te tako zamijeni Gastona s generalom. Iako ju je cijelo vrijeme zavlačio, general bijesni jer je dobio konkurenciju u mladom Gastonu, koji je ni kriv ni dužan prihvatio nametnutu mu rolu; savjetodavnu ulogu generalu daje njegov prijatelj i liječnik njegove supruge. Iako general pokušava sve da razvoji Ghislaine i Gastona, na kraju kapitulira kada se otkriva da je Gaston, zapravo, njegov sin i daje blagoslov njihovoj vezi.

Djelo je premijerno tiskano 1952. godine od strane kuće *[[Éditions de la Table ronde]]*, a bilo je posvećeno dramaturgu Rogeru Vitracu, koji je umro nekoliko dana nakon premijerne izvedbe iste. Kasnije je reizdano 1956. godine u sklopu niza "škripećih komada", postavši tako drugo djelo iz niza i prvo nakon drame *[[Ardèle ou la Marguerite]]*, napisane još 1948. godine; zanimljivo je kako se lik Léona Saint-Péa prvi put pojavljuje upravo u ovoj drami, a daljnja pojavljivanja imao je u komediji *[[L'Hurluberlu ou le Réactionnaire amoureux]]* (1958.) i drami *[[Le Nombril]]* (1980.), gdje već postaje mrzovoljni, stari dramski pisac, odnosno Anouilhov autoironični autoportret.

Osim velikog uspjeha u matičnoj zemlji, *Valcer toreadora* je bio uspješan i u drugim zemljama; brodvejska produkcija iz 1957. godine donijela je Anouilhu prvu nominaciju za nagradu Tony, mada je te godine najboljom predstavom proglašena *[[Long Day's Journey into Night]]* Eugenea O'Neilla. Drama je tokom 1962. godine adaptirana i ekranizirana pod naslovom *[[Waltz of the Toreadors]]*; film je režirao John Guillermin prema scenariju Wolfa Mankowitza (koji je nominiran za BAFTA-u 1963. godine), a u glavnoj ulozi pojavio se slavni Peter Sellers.
Isla Ratón

**Isla Ratón** (prevedeno *Mišji otok*) službeno **El Carmen de Ratón** je gradić od 2451 stanovnika na jugozapadu Venecuele. Isla Ratón je i administrativni centar Općine Autana u kojoj živi 8352 stanovnika.

## Geografija
Isla Ratón leži na sjeverozapadu savezne države Amazonas, na granici sa Kolumbijom. To je i ime riječnog otoka Orinoca, velikog 40 km² na kom je smješteno istoimeno naselje. Do Ratóna koji je okružen prašumama, i kom je rijeka bila jedina veza sa svijetom, danas vodi i cesta iz administrativnog centra Države Amazonas Puerta Ayacucha.

## Historija
Isla Ratón je novo naselje koju je osnovao Pedro Loroima 1943. sa malim brojem suradnika i prijatelja. Do danas je izrastao u naselje sa osnovnom i srednjom školom, crkvom, policijom i trgovinama.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Isla Ratón, estado Amazonas''
L'Alouette

***L'Alouette*** (srpskohrvatski: *Ševa*) je drama Jeana Anouilha iz 1952. godine, premijerno izvedena 15. listopada 1953. godine u *[[Théâtre Montparnasse]]*, u režiji Rolanda Piétrija i Jeana Anouilha. Djelo je bilo izrazito uspješno povodom premijernog postavljanja na repertoar te je doživjelo ukupno 608 izvedbi, a vrlo brzo je prevedeno i adaptirano u drugim zemljama. 

*L'Alouette* je obrada priče o Jeanne d'Arc, u kojoj se kroz nekoliko prizora iznosi njezino hapšenje, suđenje i pogubljenje. Ipak, dramaturški, drama je znakovita po nekoliko aspekata. Prvi je korištenje *flash backova* pomoću kojih se, u jeku procesa, radnja kroz "igru uloga" vraća u prošlost kako bi se opisali događaji iz Jeanneina života koji su doveli do njezinog izlaska pred inkviziciju, pri čemu je Anouilh načelno dosljedan historijskim činjenicama. Jeanne je prikazana kao heroina koja ustrajano zastupa svoje ideale pred prijetnjama inkvizicijskog suda i mrežom političke igre u koju je, upravo zbog te svoje posebnosti, upletena. Na samom kraju, Anouilh u drugom neuobičajenom dramskom postupku prekida Jeannneino spaljivanje na lomači i cjelokupnu "igru uloga" kako bi ispravio činjenicu da ona, kroz svoje *flash backove* nije posvjedočila krunidbi Charlesa VII., što je u stvarnosti i uradila, spriječivši tako njezinu smrt. Iako sam kraj ostaje nejasan i nedovršen, Cauchon ovaj autorov čin proglašava Jeanneinom konačnom pobjedom i navodi kako njezina priča ima sretan završetak, a sam Anouilh vrši svojevrsnu apoteozu svoje heroine. 

Drama je premijerno objavljena 1953. godine i to kao prva drama iz tada novog niza "kostimiranih komada", kojeg će još sačinjavati i kasnije drame *[[La Foire d'empoigne]]* (1958.) i *[[Becket ou l'Honneur de Dieu]]* (1959.); drama je reizdana 1960. godine u sklopu niza "kostimiranih komada" u izdanju kuće *[[Éditions de la Table Ronde]]*. Nedugo nakon izdavanja, drama je prevedena na engleski jezik te je već 1955. godine izvedena na Broadwayju u režiji Josepha Anthonyja; s Julie Harris (Jeanne), Borisom Karloffom (Cauchon) i Christopherom Plummerom u glavnim ulogama te glazbom Leonarda Bernsteina, predstava je nominirana za čak pet Tonyja, osvojivši jednoga - onog za najbolju glavnu žensku ulogu (Harris). Godine 1958., drama je adaptirana kao autralski televizijski film.
Maroa, Venezuela

**Maroa** je naselje od 1.555 stanovnika. na jugozapadu Venecuele.

Maroa je i administrativni centar istoimene Općine Maroa, u kojoj živi 2.029 stanovnika.

## Geografija

Maroa leži na zapadu savezne države Amazonas, duž istočne (lijeve) obale rijeke Río Negro, tik pored granice sa Kolumbijom i nedaleko od grada San Carlosa.

## Historija
Marou je osnovao misionar Cazique Maruwa - 1760. kao sudionik istraživalačke ekspedicije pukovnika Solana. Kako se nalazila u srcu prašume ostala je samo selo, tako je 1836. imala samo 196 stanovnika, a taj se broj nije bitno pomakao sve do Drugog svjetskog rata.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Maroa, estado Amazonas''
Chasing Ghosts (NCIS)

***Potera za duhovima*** je 230. epizoda američke kriminalističke TV-serije *[[NCIS (TV serija)|NCIS]]*, premijerno prikazana na programu mreže CBS 9. aprila 2013. godine.

Radnja epizode prikazuje kako dok ekipa preuzima slučaj nestale osobe, Tonija uznemiruje Zivin način nošenja sa smrću njenog oca.

## Vanjske veze
*
Petroc

**Sveti Petroc** (latinski: *Petrocus*, engleski: *Saint Petroc*, velški: *Pedrog*, francuski: *Perreux*) umro oko 564., bio je najpoznatiji kornvalski svetac, rođen kao sin princa iz Južnog Walesa.

## Biografija
Nakon studija teologije u Irskoj Petros je počeo raditi kao svećenik u Haylesmouthu u Cornwallu. Tu je osnovao samostan u Lanwethinocu (kasniji Petroston, današnji Padstow). Nakon 30 godina rada Petroc je otišao na hodočašće u Rim i Jeruzalem, pretpostavlja se da je tad dospio i do Indijskog oceana, gdje je proveo neko vrijeme živjeći kao pustinjak, na nekom otoku. Kad se vratio u Cornwall, osnovao je još jedan samostan u selu Little Petherick sa mlinom i kapelom, i eremitorij u Bodminu gdje se upoznao sa pustinjakom Goronusom. Nakon tog poznanstva Petroc je otputovao na jug, tamo je uz rijeku podigao vlastitu pustinjačku ćeliju i samostan na vrhu brda za dvanaestoricu učenika, među kojima su bili kasnije slavljeni Croidan, Medan i Degan. Kao i nekoliko drugih pustinjaka i Petroc je imao naročiti afinitet prema divljim životinjama.

Nakon smrti Petroc je pokopan u Padstowu, koji je postao centar njegovog kulta. U Devonu mu je posvećeno 18 crkava, kao i druge po Cornwallu i Južnom Walesu. Oko 1000 relikvija, uključujući njegove lične stvari i zvono, prebačeno je u Bodmin. Neki nezadovoljni svećenik Martin, ukrao je njegove relikvije 1178. i poklonio ih bretanjskoj Opatiji Saint-Méen kod Rennesa. One su nakon intervencije Biskupa od Exetera i samog engleskog kralja Henrya II vraćene već iduće godine, tako da je u Saint-Méenu ostalo samo rebro. Još i za vrijeme vladavine Henrya VIII njegovo svetište i grobnica bili su u crkvi u Bodminu na istočnoj strani glavnog oltara. Za vrijeme reformacije jedna od najvećih relikvija, fini rad sicilsko-islamskih zlatara sa njegovom glavom, nestala je (vjerojatno je sakrivena). Pronađena je tek u 19. vijeku i odtad se nalazi u parohijskoj crkvi u Bodminu.

Petroc kog u Bretanji zovu *Perreux*, svetac je i u tom kraju, gdje mu je posvećeno više od 30 crkava, a titularni je svetac zaštitnik crkve u Nièvru. To je po nekim pretpostavkama zato, jer je možda sudjelovao u pokrštavanju tog kraja, ali neki misle da su njegov kult prenjeli preko Kanala La Manche njegovi učenici. Njegov lik je u Ikonografiji obično povezan sa jelenom, to je zbog toga jer je živio kao pustinjak i pomogao životinjama da se sakriju od lovaca.

## Reference

## Vanjske veze

* St. Petroc of Cornwall
Where Is Everybody?

***Where Is Everybody?*** () je prva epizoda američke TV antologije *[[The Twilight Zone (TV serija, 1959)|Zona sumraka]]*, emitirana 1959. na programu mreže CBS. Protagonist, čiji lik tumači Earl Holliman je amnezijom muškarac u uniformi američkog ratnog zrakoplovstva koji dolazi u jedan grad čiji su stanovnici neposredno prije toga netragom nestali. Radnja prikazuje njegove napore da otkrije vlastiti identitet i razriješi misterij.

## Vanjske veze
* Full video of the episode at CBS.com
*
San Juan de Manapiare

**San Juan de Manapiare** je naselje od 1498 stanovnika u centralnoj Venecueli. San Juan je i administrativni centar Općine Manapiare po kojoj je dobio ime, u kojoj živi 7715 stanovnika.

## Geografija
San Juan de Manapiare leži na sjeveru savezne države Amazonas, na južnoj obali rijeke Ventuari, pritoci Orinoca.

## Historija
San Juan je novo naselje kog je osnovao poduzetnik Melicio Pérez 1940. radi eksploatacije šuma.

## Reference

## Vanjske veze
* ''San Juan de Manapiare, estado Amazonas''
Padstow

**Padstow** (kornvolski: *Lannwedhenek*) je lučki gradić od 2993 stanovnika na jugozapadu Engleske u Regiji Jugozapadna Engleska.

## Geografija

Padstow leži na sjeveru Grofovije Cornwall, u estuariju rijeke Camel, jednoj od rijetkih sigurnih luka u tom dijelu Atlantika.

## Historija

*Padstow* je danas najpoznatiji po kornvalskom svecu Petrocu koji je u njemu živio i radio tokom 6. vijeka. Nakon tog je i dobio ime po njemu - *Petroston*, što je značilo Petrocovo svetište, ono je u 14. vijeku, promjenjeno u današnje *Padstow*, zbog toga da ga se ne brka sa irskim svecem Patricom, pa mu je dodan sufiks - *stowe* (engleski - svetište).

Padstow je izrastao oko svoje sigurne luke i vijekovima prosperirao od ribolova i brodogradnje. Iz njegove luke su brojni Kornvolci sa porodicama krenuli u novi život u Sjevernu Ameriku nakon što su iscrpljena nalazišta kositra i propalo rudarstvo u Cornwallu.

Padstow je i danas važna ribarska luka i sigurna marina za mnoge nautičare, ali ne i za trgovačke brodove jer je željeznička pruga zatvorena 1967.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost je parohijska crkva, posvećena sv. Petrocu, koji je živio u Padstowu od 518., sve dok se nije preselio u Bodmin gdje je umro 564. To je mala trobrodna bazilika koja je potpuno restauririna i dograđena tokom 13. i 14. vijeka u gotičkom stilu.

## Reference

## Vanjske veze

* Padstow na portalu Padstow Tourist Information Centre
Eremitorij

**Eremitorij** (od grčkog: ἔρημος érēmos, latinski: eremus=pustinja) ili **pustinja**, **isposnica** je teško dostupno mjesto u kom živi pustinjak (ili više njih) zbog vjerskih razloga.

Dakle eremitorij je prebivalište pustinjaka, kao što je planinska koliba ili manastir ili jednostavno izolirana kuća. Ili kako sami vjernici kažu, to je mala pustinjačka kućica, mjesto u kom se u tišini i samoći boravi, moli i radi.

## Historija

Već od ranog kršćanstva bilo je pustinjaka, zanesenih vjernika koji su se htjeli potpuno predati (i sjediniti) sa Bogom pa su odabrali život u potpunoj samoći (monah), tako su nastale prve zajednice pustinjaka - cenobiti, što je dovelo i do stvaranja prvih monašnih zajednica i prvih manastira. Ispočetka su živjeli po prirodnim spiljama uz koje bi podignuli pokoju kapelu ili neku pomoćnu građevinu. Kako je vremenom pravih prirodnih spilja bilo premalo, počeli su graditi skromne kuće - *eremitorije* u kojima su živjeli i kontemplirali.

Osnivač kamaldolijanskog reda Romuald je početkom 11. vijeka osnovao je dva *eremitorija*; Camaldoli u Provinciji Arezzo i Fonte Avellana u Provinciji Pesaro e Urbino.

U *[[Eremitorij Camaldoli|Eremitoriju Camaldoli]]* koji je osnovan oko 1012. u brdima Apenina, ispočetka je živjelo pet pustinjaka, oni su se nešto kasnije oko 1085. preselili malo dalje i tu podigli skromni samostan. Ispočetka su živjeli po benediktinskim pravilima, da bi ih kasnije modificirali i uskladili sa svojim pustinjačkim načinom života. Tako je nastala nova kongregacija - Kamaldolijanci, čiji je rad odobrio papa Paskal II 1113.

## Eremitoriji po južnoslavenskim zemljama

Po dalmatinskim otocima Braču, Šolti i Čiovu podignuti su najveći eremitoriji nakon provale Osmanlija tokom 15. i 16. vijeka.

U Makedoniji je poznati eremitorij Prohora Pčinjskog sa početka 11. vijeka u selu Staro Nagoričane.

U Srbiji je najpoznatija isposnica ona Svetog Save pored Manastira Studenica, to su zapravo dvije Donja i Gornja Isposnica, podignute tokom 12. vijeka.

## Povezano

* Pustinjak

## Reference

## Vanjske veze

* ''Isposnica Svetog Save'' 
* ''Naš prvi eremitorij''
Đermano Senjanović

**Đermano Senjanović** ima više značenja:

* Đermano Senjanović (1923–1942), jugoslavenski komunistički aktivist
* Đermano Senjanović (1949–2013), hrvatski novinar i književnik.
Ornifle ou le Courant d'air

***Ornifle ou le Courant d'air*** (srpskohrvatski: *Ornifle, ili Strujanje zraka*) je drama u četiri čina Jeana Anouilha iz 1955. godine, koja je premijerno izvedena 4. studenog 1955. godine u *[[Comédie des Champs-Élysées]]*; dramu su zajednički režirali Roland Piétri i Jean Anouilh. 

Zapravo slobodna interpretacija priče o Don Juanu, *Ornifle* prati istoimenog glavnog junaka, koji se obogatio svojim talentom za pisanje pjesama. Ipak, on je cinik i manipulator te je svoj život posvetio akumuliranju ljubavnih avantura, zbog čega je ostvario priličan notoritet. Njegov život se mijenja kada se pojavljuje njegov nepriznati sin, odlučan da natjera svog oca da plati zbog svog ponašanja. 

Djelo je premijerno izdano 1955. godine, a godinu dana kasnije izdano je u sklopu niza "škripećih komada" u izdanju kuće *[[Éditions de la Table Ronde]]*, i to kao pretposljednje djelo iz tog niza; nakon *Orniflea*, u ovom nizu će se naći još samo drama *[[Pauvre Bitos ou le Dîner de têtes]]* iz 1959. godine.
Melkiti

**Melkiti** (prema sirijskom *malko* = car, kralj), kršćani istočnog obreda u Siriji, Palestini i Egiptu, koji su u borbama protiv monofizita u V. st. prihvatili odredbe Kalcedonskoga sabora (451.) i ostali vjerni carskoj Crkvi (“caristi”). Drže se legitimnim nasljednicima Antiohijske, Jeruzalemske i Aleksandrijske patrijaršije.
U crkvenom pogledu to su patrijaršije koje obuhvaćaju područje Sirije, Libanona, Iraka, Palestine, Jordana i Egipta. 
## Historija
U starini se taj naziv koristio za sve kršćane na Bliskom Istoku koji su ostali vjerni Kalcedonskom saboru koji je održan 451. godine i pravovjerju,  nasuprot “monofizitima”, tj. Sirijcima, Koptima i Armencima koji su bili protiv Kalcedonskog vjerovanja i osnovali vlastite Crkve i hijerarhije na tim područjima. U borbama između monofizitskih Crkava s jedne strane i carske Crkve i dvora s druge strane, monofiziti su te kršćane pogrdno nazvali “caristima” ili “imperijalistima” – na sirijskom i arapskom jeziku “melkitima”. 
Taj crkveni raskol je na Istoku imao, uz teološku, još i političku i etničku pozadinu. Melkiti su bili uglavnom gradsko stanovništvo grčke kulture i jezika, dok su monofiziti bili domaće ruralno stanovništvo sirio-aramejskog (u Siriji) ili koptskog jezika u Egiptu.

Kasnije, nakon Velike šizme, tj. raskola između Rima i Konstantinopola 1054., Melkiti spadaju u patrijarhe Pravoslavne Crkve. Međutim, u 18. st. među samim Melkitima dolazi do podjele kada jedan dio pristupa jedinstvu s Rimom odnosno Katoličkom Crkvom, zadržavajući svoj obred, pa se od tada dijele na Grkokatoličku Crkvu i na Pravoslavne Crkve. S vremenom, a tako je i danas, naziv “melkit” ostaje vezan isključivo za grkokatolike, dok se ostali nazivaju najčešće “grkopravoslavni”. Zanimljivo je da i danas Arapi i Turci kršćane bizantskoga obreda nazivaju “rum katolik” (= rimski katolici ili kršćani istočnoga Rimskoga carstva) bez obzira jesu li grkokatolici ili pravoslavni.

## Vanjske veze
* Rimokatolički Ekumenski Portal - Melkiti
* 
*
Eremitorij Camaldoli

**Eremitorij Camaldoli** je romaničko - barokni eremitorij (samostan) kamaldolijanskog reda iz 11. vijeka u Centralnoj Italiji u Regiji Toscana (Provincija Arezzo).

## Geografija

Eremitorij okružen šumom, leži u zaseoku sela Poppi - Camaldoli, u srcu nacionalnog parka *Foreste Casentinesi, Monte Falterona e Campigna*, u brdima Apenina na nadmorskoj visini od 916 metara, udaljen od Arezza 45 km prema sjeveru.

## Historija
Taj eremitorij osnovao je oko 1012. sam osnivač kamaldolijanskog reda Romuald. 
U njemu je na samom početku živjelo samo pet pustinjaka, koji su se nešto kasnije (oko 1085.) preselili malo dalje i tu podigli prvu građevinu svog budućeg samostana.

Ispočetka su živjeli po benediktinskim pravilima, da bi ih kasnije modificirali i uskladili sa svojim pustinjačkim načinom života. Tako je nastala nova kongregacija - Kamaldolijanci, čiji je rad odobrio papa Paskal II 1113.

Samostanska crkva podignuta je tokom 13. vijeka, ali je potpuno barokizirana između 16. vijek i 17. vijeka. Eremitorij Camaldoli je još od renesanse postao važan centar kulture, u njemu je nakon 1520. djelovala jedna od prvih štamparija. U njemu je djelovao i antički farmaceutski laboratorij u kom su monasi spravljali lijekove. Od njega je preostala apoteka, sa finim namještajem od oraha, iz 1543.

## Reference

## Vanjske veze

* La Comunità Monastica di Camaldoli
Camaldoli (razvrstavanje)

**Camaldoli** ima više značenja:
* Camaldoli, zaselak sela Poppi u Italiji
* Eremitorij Camaldoli, Kamaldolijanski samostan
* Camaldoli, Genoa
* Camaldoli, Napoli
* Camaldoli, Salerno
Koliba

**Koliba** je generičko ime za najednostavniji tip građevine - skloništa od nevremena i zvijeradi.

Kolibe se grade i pokrivaju od priručnih materijala; drva, kamena, blata, trave, mahovine, lišća...

## Historija
Ljudi grade kolibe još od paleolita, dok su one iz Grčke, Sicilije, Iberijskog poluotoka i Bliskog istoka bile sagrađene od kamenih blokova ili nepečenog blata, one po Balkanu i čitavom pojasu umjerene klime građene su od drva najčešće kao pojate uplitanjem grana i kasnijim ispunjavanjem rupa lišćem, travom, glinom i sličnim materijalima.

Najstarije kolibe na livadama Centralne Evrope bile su vrlo duge, čak do 42 metra, dovoljno velike da se u njih smjesti čitav rodovski klan zajedno sa stokom. Kasnije su ove komunalne kolibe, ustupile mjesto manjim, dugim od 7,5 do 10 m, konačno u kasnijim neolitskim vremenima gradile su se grupe malih jednosobnih koliba.

Kolibe se grade i danas, najčešće za privremeni smještaj, kao što rade nomadski stočari, planinari, pustinjaci, ali i kao trajni stanovi u siromašnim zemljama. Postoji i trend u suvremenoj ekološki osvještenoj arhitekturi ponovnog građenja malih koliba, kao najfunkcionalnijeg i najekonomičnijeg oblika stanovanja.

## Galerija slika

datoteka:Muzeum dřevěného porculánu v Držkové - salašnická koliba.JPG|Koliba od drva
datoteka:Chozos_de_ganaderos,_El_Torno,_Cáceres.jpg|Koliba od kamena iz Ekstremadure
datoteka:Bundesarchiv Bild 105-DSWA0034, Deutsch-Süd-Westafrika, Pontok.jpg|Koliba od blata iz Južne Afrike
datoteka:Remains_of_Edicas’_mud_hut,_Karonga,_north_Malawi_(4992504027).jpg|Ruševine kolibe od blata


## Reference

## Vanjske veze

* ''Kuća koja se montira poput Ikeinog nameštaja'' 
* ''Prelijepa planinarska koliba''
Pojata

**Pojata** je ime za tip kolibe na seljačkom domaćinstvu, koja seljacima služi za koješta, kao skladište za alat, ili ambar za žitarice ili kao staja -sjenica za spremanje sijena i čuvanje stoke.

Nomadski stočari podizali su pojate po planinama ne samo za smještaj stoke, već i za vlastito stanovanje.

Pojate su se kao i kolibe gradile i pokrivale kojekakvim materijalima, najčešće onima kojima je pojedini kraj obilovao, a to su drvo (u pojasu pojasu umjerene klime), kamen (po Mediteranu), blato, trava i slični materijali.

## Etimologija
Pojata je vrlo stara riječ, koja je u crkvenoslovenskom značila krov kuće. Pojedini lingvisti kao Fran Miklošič mislili su da ima istu etimologiju kao riječ *jata* (šator), dok su drugi kao Petar Skok mislili da ima porijeklo u predromanskoj *baita* (kućerak).

Postoji i mišljenje da je u slavenski ušla iz tračke; *baita* (šator od kože) i iz grčkog *baitës* (zagrijan prostor).

## Galerija slika

datoteka:SMBL_stodola_Jaszczew_1870_p.jpg|Pojata od drvenih trupaca iz Poljske
datoteka:A barn in the Turkey.JPG|Kamena pojata iz Turske
datoteka:Senik na Vlasici, zima.jpg|Pojata od drva iz Bosne
datoteka:Barn-Leskovdol.jpg|Pojata od pletera iz Bugarske


## Reference

## Vanjske veze

* ''Pojata (teza, potleušica)''
Polperro

**Polperro** (kornvolski: *Porthpyra* što znači Pyra spilja) je lučki i turistički gradić od 1,211 stanovnika na jugozapadu Engleske u Regiji Jugozapadna Engleska.

## Geografija

Polperro leži na jugu Grofovije Cornwall na obali La Mancha, točnije u estuariju riječice Pol, udaljen 11 km istočno od Foweya.

## Historija

Polperro je ribarsko selo iz 13. vijeka, koje je u svojim početcima bilo feud drevnog imanja Raphael. Ribarstvo je vijekovima bilo glavno zanimanje njegovih stanovnika, a srdele glavni ulov koje su prodavali širom zemlje.

Ipak je Polperro danas najpoznatiji po svojim švercerima i gusarima koji su bili aktivni tokom 18. i 19. vijeka, kad je Velika Britanija zaratila sa Kraljevinom Francuskom i kasnije sa Napoleonom. Dojučerašnji ribari švercali su robu poput čaja, alkohola i duhana, prebacujući je do Guernseya.

Jedan od najvećih krijumčara bio je Zephaniah Job (umro 1822.), koji je promijenio život sela, jer se vremenom premetnuo u filantropa i pomagao mnoge, što savjetima a što novcem. 
Kad je strašna oluja 1817. razorila luku, obnovljena je novcem njegove banke.

Gusarenje u dogovoru sa Kraljevskom mornaricom donijelo je veliko bogatstvo brojnim porodicama Polperra, jer su uz to što su imali pravo na dio plijena od zarobljenog broda, najčešće i nadalje švercali.

Jedan incident bio je okidač vlastima, da se švercanje i gusarenje suzbije i iskorijeni. To se dogodilo 1798. kad je na brodu - Lottery ubijen carinik, zbog tog čina je mornar Tom Potter na sudu Old Bailey osuđen na smrt, nakon tog su se obje ilegalne aktivnosti počele smanjivati.

Današnji Polperro je popularan turistički gradić i sigurna marina za mnoge jahtaše.

## Reference

## Vanjske veze

* Polperro, Cornwall
Bull (TV serija, 2016)

***Bull*** je američka igrana televizijska serija koja se od 2016. godine emitira na programu mreže CBS. Inspirirana je biografijom znamenitog psihologa dr. Phila McGrawa, koji je, također, jedan od njenih producenata. Fiktivni protagonist, čiji lik tumači Michael Weatherly, je dr. Jason Bull, vrhunski psiholog koji vodi TAC, kompaniju za pravosudni konzalting, odnosno pomoć pri odabiru porote u sudskim sporovima. Radnja prikazuje kako zajedno sa svojim kolegama koristi bogato iskustvo i najsuvremenija dostignuća tehnologije kako bi pomogao klijentima, ali, također, i istjerao pravdu.

## Izvori

## Vanjske veze
*
*
* 
*