open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Manta (Tiresijina kći)

**Manta** ili **Manto** () bila je, u grčkoj mitologiji, kćerka proroka Tiresije i majka Mopsa. Tiresija je bio tebanski prorok, koji se, prema predanju, pretvorio u ženu nakon što je štapom pogodio par zmija u parenju, nakon čega je služio kao Herina sveštenica.

## Mitologija
Manta je i sama bila proročica, prvo Apolona Ismenskog u Tebi, gde su postojali njeni spomenici, a kasnije i Delfijskog i Klarskog Apolona. Nakon što su Epigoni zauzeli Tebu, Manta je sa ostalim zarobljenicima bila dovedena u Delfe kao deo ratnog plena i predata Apolonu Delfijskom. Apolon ju je postavio za svoju sveštenicu i poslao u Kolofon da osnuje njegovo proročište. Apolonu je rodila i jednog sina, po imenu Mops, premda drugi izvori kažu da je Mopsov otac bio Rakije, za koga se Manta kasnije udala. Prema Pseudo-Apolodorovoj *[[Biblioteka (Pseudo-Apolodor)|Biblioteci]]*, Manta je s Alkmeonom imala sina Amfiloha i kćerku Tisifonu. U rimskom mitu, Manta je otišla u Italiju i Tiberinu, rečnom bogu Tibra, rodila je sina Okna. Okno je osnovao grad Mantovu, koji je nazvao po svojoj majci. Pričalo se da je Manta bila mnogo sposobnija proročica nego njen otac.

Budući da je Apolonova proročica, Mantu ponekad zovu i *Dafna*, tj. "lovorova devica".

Manta se pojavljuje i u mitu o Niobi, tebanskoj kraljici koja se bahato hvalila brojem svoje dece i podsmevala se boginji Leti. Manta ju je upozorila da ne navlači na sebe ljutnju bogova i da zamoli Letu za oproštaj, no Nioba se oglušila na njeno upozorenje i nastavila vređati Letu, pa su je naposletku Apolon i Artemida kaznili tako što su usmrtili svi njenu decu.

Lampa, koji je pokušao silovati Mantu na njenom krevetu, kaznio je Apolon za taj zločin.

Manta je jedna od vidilaca i proroka koje Dante vidi u osmog krugu *[[Pakao (Dante)|Pakla]]*.

## Reference
Tarnów

**Tarnów** je grad 108,470 stanovnika u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Tarnów leži na obroncima Zapadnih Karpata na ušću rijeke Białe u Dunajec, na trasi željezničke pruge Krakov - Szczecin, udaljen 97 km sjeverozapadno od svog 
Lavov.

## Historija

Prvi pisani izvor u kom se spominje naselje Tarnów je iz 1124., a drugi iz 1308. (ili 1309.).

Tarnów je status grada dobio 7. marta 1330. od poljskog kralja Vladislava Lokieteka sa istim privilegijama kao i kraljevski Krakov.

Grad je već sredinom 15. vijeka bio opasan bedemima, a od 1467. ima i kanalizaciju. Početkom 16. vijeka grad je imao oko 1.200 stanovnika i 200 kuća unutar bedema.

Brojni požari i epidemije uništili su materijalnu supstancu grada, a nakon Drugog nordijskog rata i švedske invazije u oktobru 1655. Tarnów je od 2000 stanovnika koliko je imao krajem 16. vijeka spao na 768.

Od 1772. nakon Prve podjele Poljske je dio austrijske Galicije. Paradoksalno je da je za habsburške vladavine doživio najveći prosperitet, jer je postao administrativni centar okruga, a od 1785. i biskupije.

Pravi uzlet ima od druge polovice 19. vijeka, kad je 1852. povezan sa Krakovom željezničkom prugom, tako da je 1870. imao 21.779 stanovnika i bio treći po veličini u Galiciji nakon Lavova i Krakova.

Nakon Prvog svjetskog rata otkad je Poljska nezavisna 1927. počela je izgradnja velike tvornice Dušičnih gnojiva koja je pretvorila Tarnów u industrijski grad. Neposredno prije izbijanja Drugog svjetskog rata Tarnów je imao gotovo 40 000 stanovnika, od tog polovicu Židova.
Željeznička stanica u Tarnówu bila je 26. augusta 1939. meta Bombaškog napada, u kom je poginulo 20, a ranjeno 35 ljudi. U istrazi je ustanovljeno da je isplaniran u Trećem Reichu.

Za Drugog svjetskog rata većina Židova je pobijena, njihov progon počeo je 1940. kad je odvedena prva grupa od 728 ljudi u Auschwitz, a kulminacija je bila 1943. kad je uništen geto i pobijena većina preostalih.

Nakon Drugog svjetskog rata između 1975.-1997. Tarnów je bio administrativni centar vlastitog vojvodstva, pa se proširio na nove kvartove; Jasna, Rzędzin, Falklandy.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Tarnowa'' (službene stranice)
Vladislav I. Lokietek

**Vladislav I. Lokietek** (poljski: *Władysław I Łokietek*) (? 1260./1261. - Krakov, 2. mart 1333.) bio je Poljski kralj iz Dinastije Pjastovića koji je vladao zemljom od 1320 do 1333.

Svoj nadimak *Łokietek* dugovao je niskom rastu jer on na poljskom znači *lakat*, što hoće reći da je bio mali- ko lakat, al se nije podudarao sa vojvodinom snagom karaktera i ambicija.

## Biografija
Vładisłav Lokietek bio je sin Kazimira I vojvode od Kujavije i potomak Boleslava III Krivoustog.

Kako bi ponovno ujedinio poljska vojvodstva, Lokietek se morao boriti sa češkim kraljem Vaclavom III, koji je kao **Vaclav II** 1300. okrunjen za poljskog kralja. Poraženi Lokietek pobjegao je iz zemlje i otišao u egzil, uspio se vratiti nekoliko godina kasnije - nakon smrti Vaclava III. Tad je uz podršku poljskog plemstva, zauzeo veći dio zemlje. Nažalost, neke od tih zemalja preoteli su mu Teutonski vitezovi koji su 1308. zauzeli Gdańsk, a nakon tog i Pomeraniju. To nije bila jedina briga vojvode koji se morao nositi s pobunom njemačkih građana u Krakovu.

Položaj Vładisłava Lokieteka ojačan je nakon njegove krunidbe u Krakovu 1320. za poljskog kralja. Zajedno sa njim, okrunjena je i njegova supruga Jadwiga od Kalisza, koja je dugi niz godina podržavala svog supruga na olujnom putu do poljskog trona.

Lokietek je vladao Malopoljskom, Kujavijom i Velikopoljskom, ali ne i teritorijama koje su zauzeli Teutonski vitezovi sa kojima je ostao u sukobu sve do svoje smrti 1333., kad je pokopan je u Wawelskoj katedrali.

Uz njega je vezana i jedna legenda, da mu je život spasio pauk, koji je ispleo tako gustu mrežu na ulazu u malu pećinu, da ga nisu mogli pronaći vojnici kralja Vaclava III. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Władysław Łokietek''
Bertoki

**Bertoki** (tal. ***Bertocchi***) naselje u sjeverozapadnoj Istri u sastavu općine Kopar, Primorska (Slovenija). 

## Geografija
Bertoki se nalaze na valovitim padinama koje se od Čežara spušta prema moru kraj ceste Trst-Kopar. U okolici su povoljn uvjeti za uzgoj povrća i za voćarstvo, a poljoprivredom se uglavnom bavi starije stanovništvo. Na ravni na moru je do prvog svjetskog rata djelovala solana.

## Kultura
Naselje se nalazi na području gdje žive ostaci pripadnika autohtone talijanske etničke zajednice te je bilingvizam i služben..

U Bertokima djeluje *[[Talijanska unija|Zajednica Talijana - Comunità degli Italiani]] di Bertocchi.*

## Spomenici
Crkva Marijinog uznesenja s 29 m visokim zvonikom, izgrađeni pod venecijanskim utjecajem.
Bošamarin

**Bošamarin** (tal. *Bossamarino*) je naselje u Republici Sloveniji. Nalazi se u sjeverozapadnoj Istri u sastavu općine Kopar, pokrajina južna Primorska.

## Geografija
Bišamarin se nalazi istočno od Kopra i to nekad poljoprivrednio područje zbog blizine grada postaje, poput Bertoka, predgrađe Kopra.

## Stanovništvo
Prema podacima Statističnog ureda RS Bošamarin je 2020. imao 624 stanovnika.
Dunajec

**Dunajec** je rijeka u Poljskoj duga 247 km, desna pritoka rijeke Visle.

Sliv Dunajca velik je 4852 km² i proteže se po Malopoljskom vojvodstvu, a ukoliko se uračunaju i pritoke iz Slovačke onda ima sliv od 6804 km².

## Hidrologija
Dunajec se formira sutokom Bijelog (Białi) i Crnog Dunajca (Czarni) kod grada Nowy Targ koje izviru u Tatrama.

Od tamo teče prema istoku gdje prima pritoku Białku i utiče u akumulaciono jezero Czorsztyńskie, na čijem se kraju nalazi brana sa hidroelektranom. Nakon tog utiče u manje jezero Sromowskie sa hidroelektranom na kraju. Nakon jezera teče klisurama duž poljsko-slovačke granice u dužini od nekih 20 km.

Zatim skreće prema sjeveru, pa ponovno prema sjeveroistoku i teče kroz Nowy Sącz.
Nizvodno je opet pregrađen branama za formiranje akumulacionih jezera Rożnowski i Czchowski.

Kod Wojnicza Dunajec napušta Zapadne Karpate i utiče u Sandomirsku kotlinu. Kod Tarnówa prima posljednju pritoku Biału, i mjenja smjer pa teče prema sjeverozapadu. Nakon nekih četrdesetak km kod sela Opatowiec ima ušće u Vislu na nadmorskoj visini od 174 metara.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Dunajec''
Perfake Perfect

**"Perfake Perfect"** je singl japanskog rock benda Ling tosite sigure, službeno objavljena 20. siječnja 2021. godine. Pjesmu je, kao i ranije, izdao Sony, a radilo se o prvom singlu benda iz 2021. godine. Singl je objavljen kao redovno izdanje s jednim CD diskom, ali i kao posebno *Limited Edition* izdanje koje je sadržavalo i dodatni Blu-ray disk s čak 15 pjesama. 

Pjesma "Perfake Perfect" najavljena je još 28. studenog 2020. godine objavljivanjem kratkog isječka pjesme na YouTubeu. Kasnije je otkriveno da je pjesma napravljena u sklopu suradnje s produkcijom predstave *[[Psycho-Pass: Virtue and Vice 2]]*, a pjesma je službeno objavljena 20. siječnja 2021. godine zajedno s videospotom.

## Popis pjesama

### ''Regular Edition''

### ''Limited Edition''

## Reference

## Vanjske veze
*Diskografija
Tijest (Euripid)

***Tijest*** () naslov je danas izgubljene grčke tragedije atenskog tragediografa Euripida. Komad je možda obrađivao mit o tome kako je Tijest zaveo Eropu, suprugu svoga brata Atreja, i kako mu se Atrej potom osvetio zaklavši Tijestovu djecu i posluživši mu njihovo meso na gozbi. Taj su mit obradili i Sofoklo te, u rimskoj književnosti, Enije u *Tijestu*, Lucije Akcije u *Atreju*, Lucije Varije Ruf u *Tijestu* i Seneka Mlađi u *[[Tijest (Seneka)|Tijestu]]*. Od svih tih antičkih drama sačuvana je jedino Senekina.

## Reference

## Vanjske veze
* Fragmenti

## Literatura
* *Euripides: Fragments* edd. Christopher Collard, Martin Cropp (Cantabrigiae [Mass.]: Harvard University Press, 2008) vol. 1 pp.&nbsp;428–437 (*[[Loeb Classical Library]]*)
* 
* *[[Tragicorum Graecorum fragmenta]]*. 2a ed., vol. 5: *Euripides* ed. E. C. Kopff. Goettingae 2004.
Tijest (razvrstavanje)

**[[Tijest]]**, u grčkoj mitologiji, bio je sin Pelopa i Hipodamije te brat Atrejev i otac Egistov.

**Tijest** ili **Thyestes** može se odnositi i na sledeće:
* Tijest (Euripid), izgubljena tragedija Euripidova.
* Tijest (Seneka), rimska tragedija
* Mount Thyestes, u Kanadi.
* Thyestes (riba), izmurla vrsta ribe
* 14792 Thyestes, asteroid
Tantal (Tijestov sin)

**Tantal** (, *Tántalos*), u grčkoj mitologiji, bio je sin Tijesta i kraljević u južnoj Argolidi. Ubio ga je, zajedno s njegovim bratom Plistenom, Tijestov brat Atrej. Atrej je svoje nećake zaklao i njihovo mesi poslužio Tijestu na gozbi kako bi se osvetio brato zato što mu je zaveo i obljubio suprugu Eropu. Atrej je bio kralj Mikene, dok je Tijest vladao na jugu Argolide. Prema nekim antičkim izvorima, Tantal je bio prvi suprug Klitemnestrin, a ubio ga je, zajedno s njegovim tek rođenim detetom, Agamemnon, koji se nakon njegova ubistva oženio tom spartanskom princezom.

U potonjim se vremenima Tantalov grob pokazivao u Argu.

## Povezano
* Egist
* Orest

## Reference

## Literatura
* *Gods and Heroes*, Gustav Schwab, Pantheon
* *D' Aulaires' Book of Greek Myths* Ingrid and Edgar Parain D' Aulaire
*John Tzetzes, *Book of Histories,* Book I translated by Ana Untila from the original Greek of T. Kiessling's edition of 1826.  Online version at theio.com
*
Tebaida (razvrstavanje)

**Tebaida** se može odnositi na sledeče pojmove:

**[[Tebaida]]*, starogrčki ep koji je pripadao tebanskom ciklusu kikličkih epopeja i koji se nekad pripisivao Homeru; ep obrađuje mit o ratu imeđu Eteokla i Polinika
**Tebaida*, ep Antimaha iz Kolofona, koji Ciceron zbog ogromnog opsega naziva "onom velikom knjigom" *(magnum illud volumen)* (Cic., *Brut.*, 51)
**[[Tebaida (Stacije)|*Tebaida]]*, ep [[Stari Rim|rimskog]] pesnika [[Stacije|Stacija]] koja takođe pripoveda o ratu između Eteokla i Polinika
**Tebaida*, drugo ime tragedije *Feničanke* rimskog pisca i filozofa [[Seneka Mlađi|Seneke Mlađeg]]
**La Thébaïde*, tragedija francuskog pisca [[Jean Racine|Jeana Racinea]]
*[[Tebaida (Egipat)|Tebaida]], oblast u [[Stari Egipat|drevnom Egiptu]] koja je obuhvatala trinaest najjužnijih noma [[Gornji Egipat|Gornjeg Egipta]]
*[[Teba (Grčka)|Tebaida]], oblast u antičkoj [[Beotija|Beotiji]] s glavim gradom Tebom
**Tebaida'', slika Paola Uccella
Sandomierz

**Sandomierz** (njemački: *Sandomir*) je grad 23,362 stanovnika na jugoistoku Poljske u Svjetokžiškom vojvodstvu.

## Geografija

Sandomierz leži duž lijeve obale rijeke Visle, udaljen 92 km od svog administrativni centar Kielca i 110 od Lublina.

## Historija

O Sandomierzu je prvi pisao u 12. vijeku Gallus Anonymus, kao prijestolnici vojvodstva. 
U 13. vijeku je imao dominikanski samostan, prvi nakon Krakova.
Tako da je već 1292. dobio status grada.

Danas je poznat po svom srednjovjekovnom centru, u kom se nalazi jedna od najstarijih crkvi u Poljskoj sv. Jakova.

## Pobratimski gradovi

*  Emmendingen, Njemačka
*  Newark-on-Trent, Ujedinjeno Kraljevstvo
*  Ostrog, Ukrajina
*  Volterra, Italija

## Reference

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Sandomierza'' (službene stranice)
Chabówka

**Chabówka** je selo od 1,593 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Chabówka leži na trasi autoputa Krakov- Zakopane, udaljena 70 km sjeverno od Krakova i 37.5 južno od Zakopana.

## Historija
Chabówka je nekad bila važna željeznička stanica, raskršće pruga za Krakov i Nowy Sącz, koje su danas zatvorene.
Danas se orjentira na turizam, na bazi malog skijališta, agroturizma i muzeja parnih lokomotiva, koje ljeti i prevoze posjetice na maloj 
dionici.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Rabce-Zdroju'' (službene stranice)
Biała (Dunajec)

**Biala** zvana i *Biała Dunajcowa* ili *Biała Tarnowska* je rijeka na jugu Poljske, duga 102 km, desna pritoka rijeke Dunajec.

Sliv Biale velik je 983 km² i proteže se po Malopoljskom vojvodstvu.
## Hidrologija
Biala izvire u Zapadnim Karpatima pored slovačke granice.
Od tamo teče prema sjeveru preko Grybówa, Tuchówa do Tarnówa gdje nešto niže ima ima ušće u Dunajec.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Biała''
Topolovac (Kopar)

**Topolovec** () je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Koper, regija Obalno-kraška, Slovenija.

## Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Koper.

## Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Topolovec je imao 53 stanovnika.

**Napomena**: *U 2018. izvršena je izmjena granice i površine naselja *'Topolovec*', što je posljedica usklađivanja državne granice između [[Slovenija|Slovenije]] i [[Hrvatska|Hrvatske]].*

## Galerija



Datoteka:Hrvoji 02.JPG|zaselak *Hrvoji*, rimokatolička crkva "Sv. Zenon"
Datoteka:Hrvoji 01.JPG|zaselak *Hrvoji*, zvonik



## Reference

## Vanjske veze
Lydia Bradey

**Lydia Bradey** (rođena 9 oktobra 1961) je novozelandska alpinistkinja. Ona je prva žena koja je osvojila Mount Everest bez dodatnog kisika 1988. godine. Na vrh je išla pet puta.

Planinarstvom se bavi od juniorskih dana. Sa 17 godina popela se na najveće novozelandske vrhove Mount Aspiring (3724 m.) i Mount Cook (3033 m.). Sa 19 godina napustila je Novi Zeland i tokom 4 godine popela se između ostalog na Denali (6190 m.) u Aljaskoj, i deset puta na Veliku stijenu u Yosemite nacionalnom parku. Od tih deset smjerova sedam je prvenstvenih ženskih.

Godine 1987 popela se na Gasherbrum II, svoj prvi vrh preko 8000 m. U oktobru 1988, Bradey se uspješno popela Mount Everest, i ostvarila prvi ženski uspon bez upotrebe boca za kisik. Tada je bila članica mješovite čehoslovačko - novozelandske ekspedicije. Za ovaj uspon nije imala dozvolu, ali je na kraju njen uspon priznat.

Bradey živi u Lake Hāwea, Otago sa svojim partnerom Dean Staplesom. 

Zajedno sa svojim dugogodišnjim partnerom Laurenceom Fearnleyem, napisala je knjigu *Going Up is Easy (Penjati se lako)*  sa brojnim ilustracijama i prilozima.

## Reference
Butari

**Butari** (**Buttari**, ital.) slovensko naselje u sjevernoj Istri u sastavu Općine Kopar, pokrajina Primorska.

## Geografija
Butari su zbijeno istarsko selo u istočnom flišnom Savrinijskom gorju padina Ćićarije na brežuljku (368 m n/v) iznad doline gornjeg toka Dragonje, istočno od ceste koja povezuje Gračišče s Oprtljem. 

Zaselak Šukljani na padini nad Dragonjom je napušten.

## Stanovništvo
Prema podacima Statističkog ureda RS u Butarima je 2020. živjelo 45 stanovnika.
Pregara

**Pregara** (slov./tal.) je pogranično selo u sjevernoj '''Istri''' koje se s okolnim selima **Abrami**, **Brežinarji**, **Buželi**, **Krištije** i **Tuniši** prostire na 6 kv km u Sloveniji, te pripadajuća **Opatija Kluni** u Hrvatskoj. U sastavu je općine Kopar - Slovenija.

## Geografija
Sedam naselja Pregare nalaze se na sljemenima brda istočne Savrinije, flišnog podnožja Ćićarije, između dolina potoka Tamnjak, istočno (ponornica) i doline potpka Pregona, zapadno.

## Zanimljivosti
U skupini ovih naselja nalazi se Opatija Kluni koja je kod dijeljenja Istre potpala pod Hrvatsku iako jedina cesta koja vodi do nje je iz susjednog, 300 m udaljenog, zaselka Tuniši koji je pod Slovenijom.
Zlatni cepin

**Zlatni cepin** je godišnja nagrada iz planinarstva koju od 1992. dodjeljuje francuski časopis *Montagnes* (planine) i *Groupe de Haute Montagne*. Nagrada se dodjeljuje za dostignuća u predhodnoj godini i predstavlja najveću planinarsku čast, svojevrsni Oskar za planinarstvo i penjanje. Nominaciju obavljaju časopis i navedeno društvo, a u žiriju su i predhodni dobitnici.

Dodjeljuje se u dvije kategorije:
* Zlatni cepin za dostignuća u jednoj godini sa početkom od 1992. godine
* Zlatni cepin za životno djelo za ukupni doprinos planinarstvu i čije djelovanje predstavlja inspiraciju za naredne generacije. Počinje se dodjeljivati od 2009. godine.

Jedini dobitnik u obe kategorije je slovenački alpinista Andrej Štremfelj. Istovremeno je i najmlađi dobitnik.

## Dobitnici za životno djelo
:2009 - Walter Bonatti, bio je jedan od najboljih penjača u svoje vrijeme, koje je počelo nevjerovatnim solo usponom u zimskim uslovima na Materhorn, direktnom rutom Sjevernom stranom. Osim alpinizmu, bio je posvećen i putovanjima, fotografiji i pisanju
:2010 - Reinhold Messner
:2011 - Doug Scott, engleski alpinista koji je prvi osvojio Mount Everest, učesnik oko 40 ekspedicija na visoke planine Azije, tokom kojih je prvi put ispenjao 30 vrhova.
:2012 - Robert Paragot
:2013 - Kurt Diemberger
:2014 - John Roskelley
:2015 - Chris Bonington
:2016 - Wojciech Kurtyka
:2017 - Jeff Love
:2018 - Andrej Štremfelj, član (AO PD Kranj) se u alpinizam upisao 13. maja 1979, kada se sa Nejcom Zaplotnikom, kao prvi Slovenac i prvi Jugoslaven popeo na vrh Mount Everesta (8.848 m). Godine 1990 se na najviši vrh popeo sa ženom Marijom. kao prvi bračni par. Ispenjao se i na sedam osamhiljadaša: Gašerbrum I, Broad Peak, Gašerbrum II, Šiša Pangma, južni vrh Kangčendzenge, Čo Oju i Dhaulagiri. Prvenstveni uspon u alpskom stilu na južni vrh Kangčendzenge (8.476 m) sa Markom Prezeljem 1991. godine, svrstava se u vrhunska dostignuća alpinizma.
:2019 - Krzysztof Wielicki
:2020 - Catherine Destivelle, francuska planinarka, fizioterapeutkinja, kinematograf i pisac. Ispenjala je brojne stijene širom svijeta, a  1985. bila je svjetski šampion u penjanju. 

## Reference
Brezovica kraj Gradina

**Brezovica kraj Gradina** (slov. ***Brezovica pri Gradinu***,  tal. ***Bresovizza di Gradigna***) naselje je u Sloveniji. Nalazi se u sjevernoj Istri i u sastavu je Općine Kopar, Primorska.

## Geografja
Brezovica se nalazi na flišnom brežuljku istočne Savrnije, južne padine Ćićarije, na transverzali Oprtalj - Gračišče, 2,8 km od graničnog prelaza prema hrvatskoj Istri (na slici). Istočno se nalazi zaselak Rosiči, a preko doline potoka Pregon nalaze se Buželi, Krištije i Pregara s ostalim pripadajućim zaselcima. Sjeverozapadno se nalazi Gradin, a zapadno, preko doline potoka Miklica je zaselci Jarkarji, Stancija Mandrija i Kalini, a jugozapadno su Abitanti. 

## Stanovništvo
Prema podacima Statističkog ureda RS za 2020. Brezovica je imala 70 stanovnika.
Zakopane

**Zakopane** je grad 27,010 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Zakopane je poljska skijaška prijestolnica, koja se nalazi u planinama Tatra, nedaleko od slovačke granice, udaljen 90 km od Krakova.

## Historija

Prvi doseljenici u taj kraj pojavili su se u 15. vijeku, to su bili ratari (par familija) koji su dali ime mjestu - kopano, što znači iskrčeno.
Povelju su navodno dobili od kralja Stefana Batorya 1578. To naselje je - 1615. prvi put dokumentirano pod imenom *Zakopane*.

Krajem 19. i početkom 20. vijeka Zakopane je postao rudarski grad sa željezarom, jer se iskapala željezna ruda.

Još krajem 19. vijeka, njegova nadmorska visina (833 m) iskorištena je za lječenje tuberkoloze, pa je počelo nicati sve više specijaliziranih sanatorija.

Pravi razvoj grada počeo je nakon izgradnje željezničke pruge do Krakova 1899., pa je dobio status grada 1933.
Nakon izgradnje žičare 1933. u roku od godine dana postao je jedno od najpopularnijih skijališta u Evropi.

Danas ga godišnje posjeti oko 1,5 miliona turista.

## Pobratimski gradovi
Zakopane ima ugovore o partnerskom odnosu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Zakopane'' (službene stranice)
Bolesławiec

**Bolesławiec** (njemački: *Bunzlau*) je grad 38,872 stanovnika na zapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija

Bolesławiec leži duž rijeke Bobr, udaljen četrdesetak km od njemačke granice.
Grad još i danas ima dobro očuvan srednjovjekovni centar grada, sa baroknom vijećnicom na centralnom trgu.

## Historija

Bolesławiec je grad star više od sedam vijekova, kog je osnovao i dao mu status grada 1251. vojvoda Bolesław Rogatka. 
Od 16. vijeka poznat je manufakturnoj proizvodnji keramike.

Njegov zamak je prvi put dokumentiran 1202., a zna se i da je 1316. već bio opasan bedemima.

Od 1392. Bolesławiec je pod vlašću čeških vladara.
Zamak i dobar dio grada razorila je švedska vojska 1642. za Švedsko-poljskih ratova za kojeg je vojska švedskog.

Veliki požar uništo je dobar dio grada 1739.

Od 1742. nakon Prvog šleskog rata je pod vlašću Kraljevine Prusije, a od 1871. Njemačkog Carstva.

Crvena armija zauzela je grad 12. februara 1945. i prisilila njemačko stanovništvo da ga napusti Te iste godine u grad je stigao prvi transport sa novim stanovnicima - Poljacima iz ukrajinskog Drogobiča.

Slijedeće 1946. došao je prvi transport novih stanovnika iz Bosne.

Riječ je bila o seljacima i njihovim familijama iz doline Vrbasa, čiji su se pradjedovi krajem 19. vijeka, iselili iz Galicije, Bukovine i Volinije, i na primamljivi poziv Austro-Ugarske naselili u tom kraju. U Poljsku su otišli navodno iz političkih razloga.
Oni danas imaju svoje udruženje, njeguju stare običaje i pjesme i odlaze u stari kraj (Prnjavor).
## Pobratimski gradovi

Bolesławiec ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Bolesławiec'' (službene stranice)
Branko Mešeg

**Branko Mešeg** (Ruma, 25. 11. 1919. – Osijek, 17. 3. 2012.), hrvatski kazališni redatelj.

Studirao je pravo na Sveučilištu u Zagrebu a zatim je 1942. diplomirao na zagrebačkoj Glumačkoj školi, gdje je se obrazovao uz Tita Strozzija i Branka Gavelle. Nastavio je studije na Univerzitetu u Sarajevu, diplomirajući francuski i latinski jezik i književnost. Za vrijeme Drugog svjetskog rata bio je glumac i redatelj u zagrebačkom HNK, a nakon rata je nastavio u splitskom HNK-u i od 1947. u HNK-u u Šibeniku, gdje je 1947. u komediji *[[Dundo Maroje|Dundu Maroju]]* glumio je Pometa. U Splitu je 1947. zajedno sa Lidijom Mansvjetovom režirao predstavu *Ero s onoga svijeta*.

Od 1950. do 1981. djelovao u u Centru za kulturu i umjetnost i u Hrvatskom narodnom kazalištu u Osijeku. Tu je bio glumac, redatelj, ravnatelj drame, intendant (od 1972.) i dramaturg. U Osijeku je osnovao omladinski *Mini teatar*, omladinski umjetničko-kazališni inkubator, u kojem počinju na pr. mladi Zlatko Burić i čuveni psihijatar Veljko Đorđević.

Umirovljen je 1984.

Umro je u Osijeku u martu 2012.

## Kazališni rad
1984. godine objavio je monografiju *Kazališne tradicije grada Osijeka. HNK 1907.–1982.* U svojoj glumačkoj karijeri je nastupao među ostalim i kao Puba Fabriczy u Krležinim *[[Gospoda Glembajevi|Glembajevima]]*.
Neke njegove značajnije režije su bile:
* *[[Pagliacci]]* (Leoncavallo);
* *[[Ukleti Holandez (opera)|Ukleti Holandez]]* (Wagner);
* *[[Leda (Krleža)|Leda]]* (Krleža);
* *[[Glorija (Marinković)|Glorija]]* (Marinković);
* *[[Ujak Vanja]]* (Čehov);
* *[[Tartuffe]]* (Molière);
* *Ranjena ptica* (Matković);
* *Staljinova slika* (Čuić);
* *[[Skup (Držić)|Skup]]* (Marin Držić; Vinkovci 1964);
* *[[Novela od Stanca]]* (Marin Držić; 1967);
* *[[Dundo Maroje]]* (Marin Držić; Osijek 1982).

## Reference

## Bibliografija

* 
*
Grybów

**Grybów** je grad od 6,026 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Grybów leži duž obale rijeke Białe, udaljen dvadesetak km istočno od Nowy Sącza.

## Historija
Grybów je niknuo u srednjem vijeku kao trgovište na putevima za Rusiju i Ugarsku.

Status grada dobio je 1340. od poljskog kralja Kazimierza III kao - *Grynberg*.
Kako je osnovan na bazi Magdeburškog prava, imao je relativno veliku autonomiju.
Svojevremeno je bio poznat po manufakturnoj proizvodnji tkanina, salitre i iskapanju kalcija.

Za svoje duge historije Grybów je proživio periode prosperiteta i propadanja, nekoliko puta je gorio.

## Pobratimski gradovi

*  Veljki Šariš, Slovačka
*  Nyírtelek, Mađarska
*  Rakošino, Ukrajina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Grybowie'' (službene stranice)
Olika

**Olika** (tal. **Olica**), selo na istoku Koparštine u sjevernoj Istri u sastavu Primorske. Slovenija.

## Geografija
Olika se nalazi na južnom odvojku ceste Buzet-Gračišče na flišnom području ispod kraškog zida Ćićarije, južno od Sočerge. Istočno od Olike nalaze se zaselci Pisari, Šeki i Maršiči, a jugoistočno, preko granice su Salež i Baredine, a zapadno preko doline Oličanskog potoka i potoka Reka, nalazi se zaselak Peraji, a jugozapadno je Pregara s pripadajućim selima.
Peraji

**Peraji** (**Perai**, tal.) napušteno selo u sjevernoj Istri i sastavu općine Kopar, Primorska, Slovenija.

## Geografija
Peraji se nalaze na nepristupačnom na prisojnoj strani flišnog brda Strpanje južno od Sokoliča, jugozapadno od Sočerge, zapadno od sela Olika, Pisari, Šeki i Maršiči, te sjeverno od Pregare te istočno od Gradina. Sa zapadne, sjeverne i istočne strane Peraji su okruženi dolinom potoka Reke, a ispod se nalazi i slap Veli vir (na slici)
Šeki

**Šeki** (tal. **Sechi**) selo je u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar, Primorska, Slovenija.

## Geografija
Šeki se nalaze na južnom odvojku ceste Buzet-Gračišče jugoistočno od Sočerge između sela Maršiči (istočno) i Pisari i Olika (zapadno na brdovitom flišnom području ispod Ćićarije. Južno, preko granice, nalaze se Seljaci i Salež.
Sabaton

**Sabaton** je švedski heavy/Power metal bend osnovan 1999. u Falunu.

## Diskografija

* Primo Victoria (2005.)
* Attero Dominatus (2006.)
* Metalizer (2007.)
* The Art of War (2008.)
* Coat of Arms (2010.)
* Carolus Rex (2012.)
* Heroes (2014.)
* The Last Stand (2016.)
* The Great War (2019.)
* The War to End All Wars (2022.)

## Izvori
Rukometna reprezentacija Demokratske Republike Konga

**Rukometna reprezentacija Demokratske Republike Kongo** predstavlja Demokratsku Republiku Kongo na međunarodnim rukometnim natjecanjima. Reprezentacija se nalazi pod ingerencijom Rukometnog saveza Konga (francuski: *Fédération de Handball du Congo*), koji je član IHF-a od 1970. godine. Aktualni izbornik reprezentacije je Francis Tuzolana.

Nakon debitantskog nastupa na Afričkom kupu nacija 1992. godine (nastupali kao Zair), DR Kongo je tek od 2000. godine postao redoviti sudionik kontinentalnih prvenstava, na kojima im je 4. mjesto (1992. i 2010. godine) najbolji plasman. Reprezentacija nije imala većih uspjeha na međunarodnoj sceni sve do 2021. godine, kada su, uslijed proširenja broja sudionika, debitirali na Svjetskom prvenstvu u Egiptu. 

## Historija

Rukomet se u Demokratskoj Republici Kongo igra još od 60-ih godina, dakle nedugo nakon osamostaljenja od Belgije. Godine 1970., Rukometni savez Konga pristupio je IHF-u. Ipak, reprezentacija nije imala nikakav zapaženiji međunarodni nastup sve do 1992. godine, kada je tadašnji Zair nastupio na Afrički kupu nacija u Obali Bjelokosti; reprezentacija je na kraju igrala za treće mjesto, gdje je izgubila od Alžira i osvojila četvrto mjesto. 

Kongo je ponovo izbivao s međunarodnih natjecanja sve do 2000. godine, kada su postali redoviti sudionici Afričkog kupa nacija. Godine 2010., na turniru u Egiptu, DR Kongo je prošao prvi krug u grupi s Tunisom, Nigerijom i Libijom, a nakon poraza od Egipta i pobjede nad Marokom, došao je do polufinala. Tu je reprezentacija izgubila od Tunisa te u konačnici opet od Alžira u borbi za treće mjesto; DR Kongo je tako 2010. godine ponovio svoj najveći uspjeh, osvojivši četvrto mjesto, ali nije izborio nastup na Svjetskom prvenstvu zbog toga što je Afrika tada slala samo tri predstavnika. 

Ipak, nakon proširenja broja sudionika za IHF Svjetsko rukometno prvenstvo 2021., DR Kongo je uspio izboriti debitantski nastup na prvenstvu u Egiptu zahvaljujući 7. mjestu na prethodnom Afričkom kupu i činjenici da je Egipat bio automatski kvalificiran kao domaćin turnira. Reprezentacija je u historijskom debiju na međunarodnoj sceni ispala nakon prvog kruga, ali je u President's Cupu pobijedila Angolu i tako ostvatila svoju prvu pobjedu na Svjetskom prvenstvu u svom debitantskom nastupu na turniru.

## Aktualni sastav

Izbornik:  Francis Tuzolana

## Izbornici

**Napomena:** *Zbog nedostupnosti informacija, podaci u ovoj tablici su nepotpuni i moguće su češće promjene kako nove informacije budu pristizale.*

:*Ažurirano [[21. siječnja]] [[2021.]]*
:*Statistike se odnose samo na službene utakmice reprezentacije, ne i na prijateljske ili druge neslužbene utakmice.*

## Nastupi na međunarodnim natjecanjima

### [[IHF Svjetsko prvenstvo u rukometu]]

### [[Afrički rukometni kup nacija|Afrički kup nacija]]

### Ostali turniri

#### [[Afričke igre]]

## Sastavi

## Reference

## Vanjske veze
* fehandcd.over-blog.org
* IHF profile
* fehandcd.webnode.fr
Liha

:*Liha se može odnositi i na [[Liha iz Sparte|Lihu iz Sparte]], koji je otkrio [[Orest (mitologija)|Orestove]] kosti.*

**Liha** () bio je, u grčkoj mitologiji, sluga i glasnik Heraklov, koji je Heraklu doneo otrovani ogrtač koji mu je poslala Dejanira jer je bila ljubomorna na Jolu. Taj je ogrtač Herakla usmrtio.

## Mitologija
Iako je bio stranac, Liha je od Herakla dobijao važne zadatke. Nakon razaranja Ehalije, Herakle je poslao Lihu u Trahin da odvede zarobljnice, među njima i lepu Jolu, te da najavi njegov dolazak Dejaniri. Plašeći se da će izgubuti suprugovu ljubav, Dejanira je po Lihi poslala Heraklu ogrtač natopljen krvlju kentaura Nesa, verujući da se će ona ponovo pobuditi Heraklovu ljubav prema njoj. Kad je Herakle navukao na sebe taj ogrtač i osetio dejstvo otrova, svog je glasnika zgrabio za noge i bacio ga na jednu stenu koja je virila iz mora.

Telo Lihino palo je u more, gde su Lihadska ostrva, što leže između Eubeje i lokridske obale, navodno nazvana po njemu. Tu su priču obradili i Sofokle u *[[Trahinjanke (Sofokle)|Trahinjankama]]*, Ovidije u *[[Metamorfoze|Preobraženjima]]*, kao i nepoznati autor tragedije *[[Herkul na Eti]]*, koja se nekada pripisivala Seneki Mlađem.

## Reference
Liha iz Sparte

**Liha** ( ili Λίχης) bio je jedan od agatoerga (ἀγαθοεργοί), odnosno skupine od 500 hipejaca (ἱππεῖς), vitezova koje su spartanski kraljevi angažovali u doba rata i slali ih kao izaslanike u druge države.

Prema priči, Spartancima je, da bi osvojili Tegeju, bilo neophodno da odande uzmu Orestove kosti. Liha je poslat u Tegeju i tamo je saznao za postojanje jednog velikog kovčega ispod dućana nekog kovača; to je mesto odgovaralo kriptičnom opisu proročišta. O tome je javio kući u Spartu. Spartanci su se pretvarali da su prognali Lihu iz domovine te je ovaj ponovo došao u Tegeju, ubedio kovača da ga primi u svoju kući, potom iskopao kosti i vratio se u Spartu. Od tog trenutka Spartanci su uvek odnosili pobede nad Tegejanima. Datiranje događaja koji se u ovoj priči spominju nije moguće utvrditi sa sigurnošću, ali je moguće da se radi o ranom dobu vladavine Anaksandrida i Aristona, koja je verovatno počela oko 560. g. pne.

## Reference

## Literatura
* 
*
Pisari (Kopar)

**Pisari** (slov./tal.), selo u sjevernoj Istri, u sastavu Općine Kopar, Primorska, Slovenija.

## Geografija
Pisari se nalaze na brdovitom flišnom području ispod Ćićarije južno od ceste Buzet-Gračišče između Olike (zapadno) i Šeki i Maršiči (istočno).
Tone Škarja

**Tone Škarja** (Ljubljana, 15. januar 1937. - 11. maj 2020. Ljubljana), je slovenski planinar, vodič, fotograf i publicista.

Nakon što je završio Srednju tehničku školu Škarja se u Ljubljani zaposlio u preduzeće Elektro Ljubljana. Alpinizmom se počeo baviti 1956. god. Ostvario je oko 1000 uspona, od toga 30 prvenstvenih, što ga je svrstavalo među najbolje slovenske penjače svoga vremena. Penjao se i u inostranstvu i istovremeno rano počeo voditi ekspedicije. Zajedno sa Alešom Kunaverom bio je glavni tvorac izuzetno uspješnog slovenskog nastupa u himalajskom gorju i ulaska među svjetsku alpinističku elitu. Vodio je ekspedicije:
 
* Kangbačen (1974), 
* Everest (1979), 
* Jalung Kang (1985), 
* Shishapangma (1989), 
* Kangchenjunga (1991), 
* Anapurna (1992 in 1995), 
* Dhaulagiri (1998).

Bio je i organizator ekspedicija na Everest 1996. godine i Čo Oju 1988. i 2001. godine. U okviru priprema za dio ekspedicija često je organizovao i vodio nekoliko izviđačkih ekspedicija i treking putovanja.

## Funkcije
* Načelnik Gorske službe spašavanja u Kamniku, 1968-1978
* Predsjednik Komisije za ekspedicije Planinskog saveza Slovenije, 1979-2013
* Podpredsjednik Planinarskog saveza Slovenije, 1998-2011.
 
## Priznanja
* Bloudkova nagrada zajedno s ostalim članovima ekspedicije na Mount Everest 1979. god. Ovo je najveća slovenačka nagrada iz oblasti sporta
* Nagrada za životno djelo - Planinarski savez Slovenije, 2014. god.
* Počastni član - Planinarski savez Slovenije, decembar 2019. god.
* Bloudkova plaketa za životno djelo u sportu, 2011.
* Počasni član - Gorska služba spasavanja Slovenije
  
## Reference
Agatoerzi

**Agatoerzi** () bili su elitni pripadnici spartanske vojske u antičkoj Grčkoj.

Ova elitna jedinica činila je tjelohranitelje spartanskih kraljeva i sastojala se od 300 odabranih ljudi koji su morali imati biološke potomke. Izvorno su se borili kao konjanici i pješaci i zvali su ih "jahačima" ili "vitezovima" (), iako su se u povijesnim vremenima borili samo kao pješaci. Pridružili bi se vojci u svojoj 20. godini i služili su deset godina. Svake godine petorica iz ove jedinice otišlo bi u mirovinu, ali u posljednjoj godini morali su preuzeti posebne službe za državu, uglavnom kao izaslanici u druge države. Prema Herodotu, Ovih petorica ljudi u posljednjoj su se godini zvali *agathoergoi*, "oni koji čine dobre stvari".

Kao primjer agatoerga, Herodot navodi Lihu, kojem je bilo naloženo pronaći Orestove kosti i donijeti ih u Spartu. Naime, u 6. stoljeću prije n.e., Delfijsko proročište izjavilo je da će Sparta dobiti rat protiv Tegeje, koji je trajao desetljećima, samo ako od Tegejana otmu Orestove kosti. Kad je Liha pronašao kosti u jednoj kovačnici u Tegeji i o tome obavijestio Spartance, a da ih nije donio sa sobom, htjeli su ga osuditi i poslati u progonstvo. Tako se on vratio u Tegeju, iskopao Orestove kosti i donio ih u Spartu. Sparta je uspješno okončala rat protiv Tegeje i proširila svoju hegemoniju na Arkadiju.

Prema bizantskoj enciklopediji *[[Suda|Sudi]]* iz 10. stoljeća, *agathoergoi* su bili ljudi izabrani zbog svojih zasluga: . Čak je i Timej Sofist, koji je pisao za vrijeme Rimskog Carstva, koristio upravo ovu formulaciju u svom leksikonu za Platonova djela. *Suda* još navodi da su agatoerge birali efori (ἐκ τῶν Ἐφόρων), no to je još uvijek predmet rasprave. Prema Davidu Whiteheadu, taj navod iz *Sude* treba čitati kao "iz [spisa] Efora", no tom je čitanju prigovorio Ian C. Cunningham.

## Reference

## Literatura
* 
*
Maršiči

**Maršiči** (tal. **Marsici**) su pogranično selo u sjevernoj Istri u sastavu općine kopar, Primorske, Republika Slovenija.

## Geografija
Nalaze se na rubu doline potoka Reka, a do sela vodi južni odvojak sa ceste Buzet-Gračišče koji prolazi i kroz Šeki. Sjeverno je smješten Movraž, a istočno su Dvori, oba u Movraškoj vali, a jugoistočno, preko granice su zaselci Mlini, Konti, Kurtini i Confi i Požane, južno je zaselak Karli, zapadno su Peraji, a sjeverozapadno u nizu su smješteni Šeki, Pisari, Olika i Sočerga.
Bobr (Odra)

**Bobr** (češki: *Bobr*, njemački: *Bober*) je rijeka na zapadu Češke i Poljske, desna pritoka Odre.
Bobr je dug 272 km, od tog čak 270 km u Poljskoj, a sliv mu je velik 5.876 km² (od tog u Poljskoj 5.830 km²).

## Hidrologija
Bobr izvire u češkom dijelu Sudetskog gorja na obroncima Masiva Krkonoše na nadmorskoj visini od 600 metara, oko 2 km od poljske granice.
Od tamo teče prema sjeveru preko doline kod Jelene Góre do ušća u Odru kod grada Krosno Odrzańskie.

Prosječni pad Bóbra u gornjem toku je oko 10 %, u donjem 0,8 %, prosječni godišnji protok u donjem toku je 39,2 m³/s, a u gornjem do 7,0 m³/s. Bobr je jako kontaminiran, čist je jedino u gornjem toku, što iznosi oko 26,3%.
Najveće pritoke su; Łomnica Karkonoska, Kamienna, Kwisa, Czerna Wielka, Zadrna, Bobrzyca, Szprotawa, Brzeźnica, a najveći gradovi; Lubawka, Kamienna Góra, Jelenia Góra, Wleń, Lwówek Śląski, Bolesławiec, Szprotawa, Żagań, Krosno Odrzańskie.

Na rijeci je podignuto nekoliko hidroelektrana sa akumulacionim jezerima (Wrzeszczyn, Pilchowice, Dychów, Buków).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bóbr''
Krkonoše

**Krkonoše** (njemački: *Riesengebirge*, poljski: *Karkonosze*) je planinski masiv na sjeverozapadu Češke i jugozapadu Poljske.

## Geografija

Krkonoše su centralni dio Sudeta, protežu se u dužinu od nekih 40, a u širinu 20 km, duž češko-poljske granice, na površini od 631 km² ( od tog 454 u Češkoj.

Najviša planina u Krkonošima je Sněžka u Češkoj, visoka 1.602 metara.

Na južnim padinama Krkonoša u Češkoj izvire rijeka Laba, a po sjevernim u Poljskoj pritoke Odre.
### Privreda
Pored tradicionalne tekstilne industrije sa centrom u češkom Liberecu, Krkonoše su poznate i po manufakturnoj proizvodnji stakla koncentriranoj u gradu Jablonec nad Nisou. 
Kvarca potrebnog za proizvodnju ima po planinama u velikim količinama, naročito na jugu, pa po tamošnjim brdima ima puno malih radionica u kojima se tali i puše.

Uz te tradicionalne u mašinogradnji i drvnoj industriji radi većina stanovnika Krkonoša.
### Transport
Željeznička pruga iz Praga prolazi preko planina i grana se prema njemačkom Görlitz]]u i poljskom Wrocławu.

Preko masivaa kod češkog Náchoda, prolazi magistralna cesta od Praga prema Wrocławu.

### Turizam
Prostrane bukove, borove i jelove šume, planinarske staze i skijališta mamac su za turiste čitavu godinu.
Najpoznatije destinacije su; Vrchlabí, Jilemnice, Trutnov, Špindlerův Mlýn i Janské Lazně u Češkoj te Szklarska Poręba i Karpacz u Poljskoj.

I sa češke i poljske strane prostiru se nacionalni parkovi.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Portál Hory-Krkonoše'' 
* ''Giant Mountains, Europe'' 
* ''Správa Krkonošského národního parku'' (češki nacionalni park) 
* ''Krkonošský Národní Park'' (poljski nacionalni park)
Tuchów

**Tuchów** je grad od 6,594 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Tuchów leži na obroncima Zapadnih Karpata, duž rijeke Białe, udaljen 100 km od Krakova i 80&nbsp;km do slovačke granice.

## Historija
Prvi put je spomenut pod imenom  - *Tucov* - 1125. Iz tog dokumenta se vidi da ga je druga žena poljskog kralja Władysława Hermana Judith, krajem 11. vijeka poklonila benediktincima za feud.
Početkom 14. vijeka kod Tucova su pronađena nalazišta u ono vrijeme vrlo vrijedne soli. Zbog nje je 1340. dobio status grada od kralja Kazimierza III i to na bazi Magdeburškog prava.

Zahvaljući soli grad je tokom 15. i 16. vijeka prosperirao, ali je od 17. vijeka počeo stagnirati

Nakon Prve podjele Poljske postao je dio austrijske Galicije.

Polako se oporavio nakon druge polovice 19. vijeka, kad su izgrađeni most]] na Białi i željeznička pruga.

## Pobratimski gradovi

Tuchow ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Tuchowie'' (službene stranice)
Nowy Sącz

**Nowy Sącz** (njemački: *Neu-Sandez*, mađarski: *Újszandec*, ukrajinski: *Новий Сонч*) je grad 83,794 stanovnika u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Nowy Sącz leži na obroncima Zapadnih Karpata na ušću rijeke Kamienice u Dunajec, 20 km od slovačke granice.

## Historija

Nowy Sącz je dobio status grada 1292. na temelju povelje češkog kralja Vaclava II, tadašnjeg vojvode Krakova i Sandomierza, a od 1300. i poljskog kralja.

Osnovan je na bazi Magdeburškog prava što mu je davalo široku autonomiju i pravo da izdaje kovanice.
Dodatnim privilegijama ga je obdario poljski kralj Vladislav I. Lokietek pa se brzo razvio kao trgovište na putu za Ugarsku.
Za vladavine Kazimierza III Sącz je nakon izgradnje zamka i bedema, postao snažna utvrda na južnim granicama zemlje.

Tokom 17. vijeka Nowy Sącz je izgubio ekonomsku i političku važnost. Regresija je velikim dijelom bila posljedica Drugog nordijskog rata za kojeg je vojska švedskog kralja Karla X Gustava nakratko zauzela grad, kog su oslobodili sami mještani 13. decembra 1655. 
Propadanje grada nastavilo se i u 18. vijeku.

Dvije godine prije Prve podjele Poljske - 1770. austrijska vojska zauzela je Nowy Sącz, i počela ga naseljavati njemačkim kolonistima po imanjima ukinutih crkvenih redova. Istovremeno je grad postao i veliki garnizon.
Ipak je period kad je bio dio habsburške Galicije bilo doba prosperiteta, naročito nakon izgradnje željezničkih pruga prema Slovačkoj 1876. i Chabówki 1884.
Intenzivan razvoj grada nije omeo ni katastrofalni požar koji je 17. aprila 1894. uništio velik dio grada, uključujući i vijećnicu sa svom arhivom.

Tokom Prvog svjetskog rata Nowy Sącz nije pretrpio veće štete, iako ga je u oktobru 1914. zauzela ruska vojska, ali je nakon mjesec dana istjerana, a front odbačen daleko od grada.

Za međuratnog perioda grad je narastao na 34 000 stanovnika.

Drugi svjetski rat bio je najtragičniji period u historiji grada, tad je jedna trećina njegovih stanovnika, a to su bili Židovi pobijena.
Jedinice Crvene armije oslobodile su grad 19. januara 1945., pritom je eksplodirao zamak u kom su jedinice Wehrmachta uskladištile puno bombi i municije.

Nakon rata između 1975.- 1998. Nowy Sącz je bio administrativni centar vlastitog vojvodstva.

## Poznati sugrađani

* Kunegunda Ugarska (1234 - 1292.) koja je kao klarisa svoje posljednje godine  provela u gradu. Papa Ivan Pavao II. proglasio je svetom 16. juna 1999. za svog posjeta gradu.
* Nikifor Krynicki (1895 - 1968) - slikar poljske naive

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Nowego Sącza'' (službene stranice)
Sokoliči

**Sokoliči** (tal. *Socolici*) je zaselak u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar - Primorska, Republika Slovenija.

## Geografija
Sokoliči se nalaze na području jugoistočnih flišnih brda Savrinije na južnom odvojku ceste Oprtalj-Gračišče, zapadno od Sočerge, jugozapadno od zaselaka Olika, Pisari, Šeki, Maršiči, sjeverno od Peraji i istočno od Trebeša i Kozloviča.
Župančiči

**Župančiči** su selo koje se nalazi u sjevernoj Istri u dolini gornjeg toka Dragonje (Pinjevac), u sastavu općine Kopar - Primorska, Republika Slovenija.

## Geografija
Selo se nalazi na flišnom području Savrinije (južno i zapadno od Ćićarije) u udolini između dilskog brda i Japlence 251 m, a pripada mu i obližnji zaselak **Zupaneti**. Nalazi se u dolini sjeverne (Male Dragonje nazvane i Pinjovac ili Rokava. Smješten je ispod sela Fijeroga i Diliči (sjeverno), Glem (sjeveroistočno), Boršt, Baratali i Kortina (istočno), Labor (južno) i Koštabona (zapadno). 

## Nalazi
U blizini Župančiča na uglu koji tvori utok Male Dragonje (Pinjovac) u Dragunju (zaselak Škrlini) nađen je spolijum u zidu, rimska kamena plinta (podnožje stupa) s uklesanim imenom:  *(S)ex Pedani(us)f.Seneca*, koja se čuva u koparskom muzeju.
Szczawnica

**Szczawnica**  je grad 5,711 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Szczawnica leži pored slovačke granice na desnoj obala rijeke Dunajec, udaljena 117 km od Krakova.

## Historija

Szczawnica je prvi put dokumentirana 1413. kao selo sa termalnim izvorima, po kojima je dobila i ime, na lokalnom dijalektu - kiselo.
Sredinom 19. vijeka na bazi te vode, proradilo je lječilište.

Szczawnica je status grada dobila 1962.
Danas je Szczawnica poznato skijalište i spa centar.

## Pobratimski gradovi

*  Spiška Bela, Slovačka
*  Ljesnjica, Slovačka
*  Oliveto Citra, Italija
*  Perleberg, Njemačka
*  Harkány, Mađarska
*  Hmiljnik, Ukrajina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Miasto i Gmina Szczawnica'' (službene stranice)
Nowy Targ

**Nowy Targ** (njemački: *Neumarkt*, latinski: *Novum Forum*) je grad od 33,293 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Nowy Targ leži na trasi autoputa Krakov-Zakopane. Prostire se u kotlini planina Tatre, na mjestu gdje se sutokom Bijelog i Crnog Dunajca formira rijeka Dunajec, udaljen 80 km od Krakova i 20&nbsp;km do Zakopana.

## Historija

Još za srednjeg vijeka postojalo je naselje *Stare Cło* (ili Długo Pole) kog su osnovali Cisterciti.
Pod imenom *Novum Forum* je prvi put dokumentiran 1326., a zna se i da je 1333. već je imao gradonačelnika i župnika.

Neki Dytrych Szyja dobio je 1346. od kralja Kazimierza III privilegiju da ponovno osnuje grad po Magdeburškom pravu, na mjestu gdje se i danas nalazi.
Zahvaljujući brojnim kraljevskim privilegijama brzo se razvio kao trgovište sa redovnim sajmovima.

Krajem 17. vijeka bio je poprište kmetskog ustanka.
Od 1772. je dio austrijske Galicije.

Početkom 20. vijeka povezan je željezničkom prugom sa Krakovom i Bečom.
Za Drugog svjetskog rata i okupacije pobijeni su gotovo svi (2000) židovski stanovnici grada.

Nakon rata Nowy Targ je počeo poprimati industrijski karakter, obnovom starih i izgradnom novih tvornica.

## Pobratimski gradovi

*  Radevormwald, Njemačka
*  Kežmarok, Slovačka
*  Évry, Francuska
*  Roverbella, Italija

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Nowy Targ'' (službene stranice)
Universidade Federal de Goiás

**Universidade Federal de Goiás** je državni univerzitet sa sedištem u Gojaniji. Jedna je od prvih obrazovnih institucija u regionu Gojas. Univerzitet je značajan za naučni i kulturni razvoj u Gojasu. Zahvaljujući svom uspešnom razvoju formirani su brojni kampusi i drugi Federalni Univerziteti, konkretno u Katalanu i Žataiju.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Regional Goiás
Trebeše

**Trebeše** (tal. *Terbesse*) je naselje na flišnim brdima Savrinije u sjevernoj Istri u sastavu Općine Kopar - Primorska, Republika Slovenija.

## Geografija
Trebeše su zbijeno tipično istarsko selo u jugoistočnom dijelu flišnog Savrinijskog gorja (na slici) na obroncima Ćićarije, na južnom rubu sljemena brda iznad udoline potoka Stranice. Ispod sela je zaselak Kozloviči, a do njih se dolazi zapadnim odvojkom sa ceste Oprtalj-Gračišče na kojoj se nalazi i zaselak Pičuri. Trebeše su od Kopra udaljene 25 km. Južno se nalazi Gradin, a jugozapadno su Sirči, Koromači-Boškini, Hrvoji, Kućibreg na cest Momjan-Gračišče.

## Naselje i znamenitosti
Tradicionalne kuće su većinom građene od kamena. 

U selu se nalazi crkva sv. Martina.

Iznad sela na sredini puta za naselje Butari, je lovačka kuća.

* **Slap pod Trebešama** je najviši slap u slovenskom dijelu Istre.
Kozloviči

**Kozloviči** (tal. *Coslovici*) je zaselak u sjevernoj Istri u sastavu Općie Kopar - Primorska, Slovenija.

## Geografija
Kozloviči su zbijeno istarsko selo na jugoistočnom dijelu flišnih brda Savrinije ispod kraškog masiva Ćićarije. na prisojnoj strani brda 56 m ispod Trebeše, iznad doline potoka Stranice, Do oba sela se dolazi zapadnim odvojkom sa ceste Oprtalj-Gračišče. Južno se nalazi Gradin, a jugozapadno su Sirči, Koromači-Boškini, Hrvoji, Kućibreg na cest Momjan-Gračišče.