open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kasilinum

**Kasilinum** () je drevni italski grad koji je bio smješten u Kampaniji, oko 5&nbsp;km sjeverozapadno od Kapue. Kao raskršće Via Appie i Via Latine, odnosno zbog mosta na rijeci Volturno, imao je izuzetnu stratešku važnost. Oko njega su se u drugom punskom ratu vodile borbe. Godine 217. pne. ga je zaposjeo rimski vojskovođa Fabije Maksim, da bi ga 216/215. pne. zaposjeo Hanibal. Godine 214/213. pne. su ga konačno zauzeli Rimljani. Cezar je tamo osnovao koloniju 59. pne. a potom i Marko Antonije 44. pne. Usprkos toga, kolonisti su stali na Oktavijan August|Oktavijanovu stranu godine 31. pne. Do vremena cara Vespazijana je izgubio nezavisnost te postao dio Kapue.
Arpi

**Arpi** (Argyrippa ili Argos Hippium) je bio drevni italski grad smješten u Apuliji, oko 30&nbsp;km od obale Jadrana i oko 8&nbsp;km sjeverozapadno od današnje Foggie. Prema legendi je njegov osnivač bio Diomed, a stanovništvo mu se bavilo konjarstvom. Dugogodišnje neprijateljstvo sa Samnitima je Arpi učinilo saveznikom Rima koje se održalo i za vrijeme Pirovog pohoda na Italiju i na početku drugog punskog rata. Hanibalova pobjeda kod Kane je godine 216. pne. potakla Arpi da prijeđe na stranu Kartaginjana. Godine 213. pne. ga je zauzeo rimski vojskovođa Fabije Maksim nakon čega više nikada nije povratio svoju nekadašnju važnost.

## Reference

## Vanjske veze
213. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **213. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Maksima i Grakha** (ili, rjeđe, **godina 541. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 213. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji

* Seleukidski kralj Antioh III, uz pomoć svog nekadašnjeg neprijatelja, pergamskog kralja Atala I nakon dvije godine opsade zauzima citadelu u Sardu, posljednje uporište svog pobunjenog generala Ahej, koji je nakon bezuspješnog pokušaja bijega pogubljen.
* Drugi punski rat: Rimske snage od Hanibala oslobađaju gradove Casilinum i Arpi.
* Drugi punski rat: Sirakuza, uz pomoć Arhimedovih ratnih mašina, uspješno odbija napade rimske vojske.
* Kineski car Qin Shi Huang naređuje uništenje svih konfucijanskih spisa.

## Rođenja
*

## Smrti
* Arat iz Sikiona, grčki vojskovođa, državnik, borac za svegrčko jedinstvo i dugogodišnji vođa Ahajskog saveza (r. 271. pne.)
* Ahej, seleukidski vojskovođa koji se odmetnuo i osnovao nezavisno kraljevstvo u Anadoliji (pogubljen od seleukidskog kralja Antioha III)
Zvonimir Zoričić

**Zvonimir Zoričić** (Zagreb, Hrvatska, 30. listopada 1948. - 30. svibnja 2015.), je bio hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

Diplomirao je na zagrebačkoj Akademiji dramske umjetnosti 1973. godine. Iste je godine postalo članom ansambla drame Hrvatskog narodnog kazališta. Tokom 41 godinu rada je tamo nastupio u preko 80 različitih uloga.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Loza" kao Don Jurić (2011.)
* "Provodi i sprovodi" kao ožalošćeni čovjek (2011.)
* "Bibin svijet" kao Haris Korolj (2010.)
* "Stipe u gostima" kao Drago Pužić (2010.)
* "Tito" (2010.)
* "Mamutica" kao Bara (2008.; 2010.)
* "Zakon!" kao Simbad (2009.)
* "Mamutica" kao Bara (2008.)
* "Tužni bogataš" kao glavni urednik (2008.)
* "Luda kuća" kao Jaroslav (2007.)
* "Cimmer fraj" kao Antiša (2007.)
* "Bitange i princeze" kao šef (2005.-2010.)
* "Obiteljska stvar" kao Bogati (1998.)
* "Ptice nebeske" (1989.)
* "Putovanje u Vučjak" kao kapelan (1986.)
* "Smogovci" (1986.)
* "Gabrijel" kao doktor #1 (1984.)
* "Zamke" kao Ljubo Miloš (1983.)

### Filmske uloge
* "Pjevajte nešto ljubavno" kao klošar dugokosi (2007.)
* "Ne dao Bog većeg zla" (2002.)
* "Polagana predaja" (2001.)
* "Ajmo žuti" kao Pinturić (2001.)
* "Četverored" kao Zlatko Trlin (1999.)
* "Puna kuća" (1998.)
* "Kuća duhova" (1998.)
* "Ne zaboravi me" (1996.)
* "Gospa" kao policajac #2 (1994.)
* "Death Train" (1993.)
* "Zlatne godine" kao liječnik (1993.)
* "Kamenita vrata" (1992.)
* "Luka" (1992.)
* "Papa Sixto V" (1992.)
* "Čaruga" kao pop (1991.)
* "Priča iz Hrvatske" (1991.)
* "Karneval, anđeo i prah" (1990.)
* "Proljeće Janka Potlačeka" kao Franc (1988.)
* "Glembajevi" (1988.)
* "Tečaj plivanja" (1988.)
* "Katarina Druga" (1987.)
* "Olujna noć" (1987.)
* "Vrenje" kao Đuka "Kirs" Cvijić (1986.)

### Sinkronizacija
* "Moj ljubimac Marmaduke" kao Pasodlak/Buster (2010.)

## Vanjske veze
*
Justin Bieber

**Justin Drew Bieber** (1. mart 1994 -) je kanadski pop/R&B pjevač. Na YouTubeu ga je otkrio Scooter Braun, koji je kasnije postao njegov menadžer. Braun je Biebera avionom doveo u Atlantu da se savjetuje sa Usherom i ubrzo su potpisali ugovor s Island Records, gdje je započeo svoju karijeru. Njegov prvi singl, "One Time" je izdat 2009. godine, te se plasirao u top 10 u Kanadi, te u top 40 u nekim drugim zemljama. Njegovo prvo izdanje, EP "My World", je izdan 17. 11. 2009. te je dostigao platinastu nakladu u SAD-u. Bieber je postao prvi muzičar da ima sedam pjesama na Billboard Hot 100 listi.

Bieberov prvi studijski album, "My World 2.0", je izdat 23.3.2010. te je debitovao na prvom mjestu Billboarda 200. Glavni singl s albuma, "Baby" je dostigao top 10 u velikom broju zemalja. Video na YouTube-u za pjesmu "Baby" je drugi najgledaniji video u istoriji YouTube-a, sa čak preko 700 miliona pregleda(prvi je Gangnam Style (1,8 milijardi pregleda). Kasnije u toj godini, Bieber je krenuo na svoju prvu turneju "My World" te je izdao svoj prvi remix album "My Worlds Acoustic". 2011. pojavio se u svom autobiografskom filmu "Justin Bieber: Never Say Never", koji je imao ogroman uspjeh u SAD-u, dok je u ostatku svijetu imao malo manji uspjeh.

## Početak karijere
Tražeći mlade talente, producent Scooter Braun je sasvim slučajno kliknuo na Bieberov video. Impresioniran, nakon toga kontaktirao njegovu majku Malette. Nakon nekog vremena Bieber i Malette su zajedno avionom stigli do Atlante kod Brauna, da bi snimili nekoliko demo snimaka. Nedelju dana nakon toga, Bieber upoznaje pevača Ushera. Usher mu je uredio audiciju za diskografsku kuću Island Def Jam Music Group, te je potpisao ugovor s Island Recordsom u Listopadu 2008. godine. Bieber se sa svojom majkom preselio u Atlantu da bi nastavio sa karijerom.

## 2013. i problemi
Justin Bieber se 2013. okrenuo "huliganskom" životu i: rekao je da vise nikada neće otići u Veliku Britaniju, pljuvao je fanove sa balkona, terao fanove da ga nose na ramenima preko kineskog zida, grafite pisao po Brazilu na turneji, 25. decembra 2013. "penzionisao" se i 2014. je uhapšen za prebrzu vožnju.

## Diskografija
**Diskografija** kanadskog muzičara Justina Biebera se trenutno sastoji od jednog studijskog albuma/EP-a, četiri singlice i dva digitalna singla.

## Albumi
### Studijski albumi

### Extended play

## Singlovi

### Digitalni singlovi

### Specijalne singlice

### Ostali singlovi

## Muzički video-spotovi

## Izvori

## Vanjske veze

* Službena stranica
* 
* 
* Justin Bieber na YouTubeu
Hrvatski nacionalni korpus

**Hrvatski nacionalni korpus (HNK)** najveći je i najznačajniji korpus hrvatskoga jezika. Počeo se sastavljati u Zavodu za lingvistiku Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu od 1998. prema zamislima Marka Tadića. Same teorijske postavke te iskaz potrebe za opsežnim, reprezentativnim, više desetaka milijuna pojavnica velikim korpusom hrvatskoga jezika počele su se pojavljivati i ranije (Tadić, 1990, 1996 , 1998 .). Hrvatski nacionalni korpus sastavlja se od odabranih tekstova na hrvatskome jeziku iz svih područja, struka, žanrova i stilova: od književnih i znanstvenih djela do udžbenika, od novinskih izdanja do mrežnih novina i pričaonica.

U početku je zamišljen u dvije temeljne sastavnice:

# *30-milijunskoga korpusa suvremenoga hrvatskoga jezika* (**30m**) u koji su ulazili tekstovi ili njihovi odsječci nastali nakon 1990, isključivo od izvornih govornika, isključivo pisanoga teksta, različitih područja, žanrova i tematike. Nisu uključivani prijevodni i pjesnički tekstovi.
# *Hrvatskoga elektroničkoga tekstovnoga arhiva* (**HETA**) u koji su ulazili tekstovi u cjelini, a ponajprije čitavi nizovi publikacija (godišta, serije, edicije itd.) koji bi svojim uključivanjem u 30m u mnogome poremetili njegovu uravnoteženost.

Od 2004, s preuzimanjem koncepcije korpusa 3. generacije, napušta se dvosastavnost u korist višesastavnosti i većega opsega. Od 2005. HNK obasiže preko 105 milijuna pojavnica i sastoji se od niza potkorpusa koji se mogu pretraživati pojedinačno i zajedno. S napuštanjem prvotne dvosastavničke koncepcije HNK prelazi na novu poslužiteljsku platformu tako da je od tada za pretraživanje HNK (još uvijek bez ograničenja) potreban slobodno dostupan klijentski program Bonito  proizveden u Laboratoriju za obradbu prirodnoga jezika  Informatičkoga fakulteta Masarykovog sveučilišta u Brnu. S pomoću toga programa omogućeni su znatno razrađeniji i složeniji upiti nad korpusom, dobivanje raznih vrsta statističkih podataka, potpuni ili djelomični popisi riječi prema raznovrsnim ulaznim uvjetima (s njihovim čestotama), čestotna distribucija različnica, automatsko pronalaženje kolokacija itd.

## Vanjske veze
* Hrvatski nacionalni korpus 
* Hrvatska jezična riznica
David Nutter

**David Nutter** (1960 -) je američki televizijski i filmski režiser. Najpoznatiji je po režijama pilot-epizoda za TV-serije.

## Vanjske veze
*
Bruno Heller

**Bruno Heller** (rođen 1960) je engleski scenarist. Njegova najpoznatija djela su TV-serije *[[Rome (TV serija)|Stari Rim]]* i *[[The Mentalist]]*.

## Vanjske veze
* 
* Bernard, Lisa: "‘Mentalist’ Is a Hit, but Who Can See Into Its Future?", *The New York Times*, 28. 11. 2008.
Owain Yeoman

**Owain Yeoman** (Chepstow, Wales, UK, 2. jul 1978 -) je velški glumac najpoznatiji po nastupima u američkim TV-serijama kao što su *[[The Nine (TV serija)|The Nine]]*, *[[Kitchen Confidential (TV serija)|Kitchen Confidential]]*, *[[Generation Kill (TV serija)|Generation Kill]]* te *[[The Mentalist]]* gdje tumači lik agenta Waynea Rigsbyja.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* Owain Yeoman Online 
* Agency profile
Amanda Righetti

**Amanda Righetti** (4. april 1983 -) je američka glumica i filmska producentica. Najpoznatija je po ulozi u novoj verziji filma *[[Friday the 13th (2009 film)|Friday the 13th]]* te TV-serijama *[[The O.C.]]* i *[[The Mentalist]]*.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Hrvatsko narodno kazalište

* Hrvatsko narodno kazalište u Zagrebu
* Hrvatsko narodno kazalište Ivana pl. Zajca u Rijeci
* Hrvatsko narodno kazalište u Splitu
* Hrvatsko narodno kazalište u Osijeku
* Hrvatsko narodno kazalište u Subotici
* Hrvatsko narodno kazalište u Varaždinu
* Hrvatsko narodno kazalište u Mostaru
Motorola 68000

**Motorola 68000** je 16/32 bitni procesor Motorola kompanije koji je prvi put proizveden 1979. godine. Ovaj procesor se još uvijek nalazi u proizvodnji iako ga danas više ne proizvodi Motorola nego njena bivša proizvodna jedinica koja je postala samostalna kompanija imena Freescale Semiconductor.

## Historija
Nastankom konkurencije 8 bitnom procesoru Motorole imena 6800 kompanija donosi odluku 1976. godine o početku stvaranja prvog 16 bitnog procesora. On će ugledati svijetlo dana 1979. godina, a proizvodnja za tržište počinje 1980 godine. U prvim godinama, proizvode se procesori brzine 4, 6, 8, 10 i 12.5 Mhz, a brzina od 20 megaherca će biti dostignuta tek u drugoj polovici osamdesetih. U informatičkoj klimi osamdesetih godina Motorola će isto kao i ranije Intel dopustiti i drugim kompanijama da proizvode ovaj čip. Među proizvođačima su bili Toshiba, Thompson, Rockwell a najveću pomoć u daljnjoj proizvodnji će svojim usavršavanjem osnovnog dizajna dati Hitachi koji diže takt na 20 Mhz i smanjuje potrošnju električne energije na samo 10 % od one osnovnog dizajna (s 1.35 wata, na 0.13)

## Kompjuteri i igraće konzole
Procesor Motorola 68000 je bio korišten u sljedećim kompjuterima:
* TRS-80 Model 16
* SAGE II i SAGE IV
* Sun-1
* Apple Lisa
* Macintosh 128K, Macintosh 512K i Macintosh Plus
* Atari ST i Atari Mega STE
* Commodore Amiga 500, 2000, 3000, 500+ i 600
* CDTV
* Sharp X68000
* Sega Mega Drive - Sega Genesis
* Sega Mega Drive 2
* 
## Kasniji modeli
Otkrivanjem nedostataka tijekom korištenja procesora 68000, Motorola će izbaciti na tržište model 68010 već 1982. godine, ali pošto on neće biti 100 % kompatibilan s 68000 tržište ga nije prihvatilo tako da pravi nasljednik postaje tek model Motorola 68020 koji izlazi na tržište 1984. godine.
Jure Franko

**Jure Franko** (Nova Gorica, 28. mart 1962 -) je bivši slovenski i jugoslavenski alpski skijaš, najpoznatiji po osvajanju srebrne medalje u veleslalomu na Zimskim olimpijskim igrama u Sarajevu 1984. 

## Vanjske veze
* IOC Athletes
* Ski DB
*
Tim Kang

**Tim Kang** (korejski: 강일아, Hanja: 康一芽, San Francisco, 16. mart 1973, -) je američki filmski i televizijski glumac korejskog porijekla.

## Filmografija

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Dimale

**Dimale** (grčki *Διμάλην* ili *Δίμαλλον*, latinski: *Dimallum*) bio je drevni grčko-ilirski grad u današnjoj Albaniji. Nalazio se sjeveroistočno od Apolonije. Za vrijeme drugog ilirskog rata ga je Demetrije Hvaranin utvrdio kao svoje glavno uporište. Usprkos reputaciji neosvojivosti, Rimljani su ga 219. pne. zauzeli uz pomoć lokalnog ilirskog plemena Partina. Za vrijeme prvog makedonskog rata ga je 213. pne. zauzeo makedonski kralj Filip V. Nakon neuspjelog pokušaja rimskog vojskovođe Publija Sempronija Tuditana da ga povrati 205. pne. Makedonci su ga predali kao dio mirovnog sporazuma.

## Reference

## Vanjske veze
* Krotine Locator
Deksaroi

**Dasareti** (, ) ili **Deksaroi** () su bili drevno grčko pleme koje je živjelo u Epiru, na granici s Ilirijom, odnosno u blizini Ohridskog jezera.

Istovremeno je postojalo i ilirsko pleme zvano Dasareti, što je od antike do danas čest izvor zabune među historičarima.

## Izvori
* 
* 
* William , *A New Classical Dictionary of Greek and Roman Biography, Mythology and Geograph*, s. 423
Masesili

**Masesili** ( su bili zapadno numidijsko pleme u antičkoj Sjevernoj Africi. Za vrijeme drugog punskog rata njihov poglavica Sifaks je prešao na stranu Rimljana kako bi mu oni pomogli u borbi protiv suparničkog istočnog plemena Masilijaca. Nakon što je Masinisa zaprijetio ujedinjenjem svih numidijskih plemena, Masesili su se okrenuli Kartagini. Zbog toga su Rimljani zarobili Sifaksa koji je umro u njihovom zarobljenbištvu.
Arhimedova kandža

**Arhimedova kandža** je naziv za jednu od ratnih mašina koje je za vrijeme drugog punskog rata smislio i napravio znameniti fizičar Arhimed kako bi obranio svoj rodni grad Sirakuzu od Rimska Republika|rimske vojske koja ga je pod generalom Markom Klaudijem Marcelom opsjedala od 214. pne. do 212. pne.

Izgled i prava priroda te mašine su predmet špekulacija među historičarima. Antički izvori navode da je kandža bila postavljena na morskom zidu kako bi spriječila amfibijski napad na grad. Šturi opisi sugeriraju da je riječ bila o kranu, odnosno divovskoj dizalici koja je bila u stanju zgrabiti neprijateljski brod, podići ga iz mora i baciti na stijene, odnosno prevrnuti.

Godine 1999. je BBC pokušao rekonstruirati to oružje u svojoj seriji *[[Secrets of the Ancients]]*. Godine 2005. je rekonstrukcija i test oružja uspio timu koga je okupio Discovery Channel za potrebe emisije *[[Superweapons of the Ancient World]]*.

## Vanjske veze
* Scale models of the Claw's operation
* BBC Secrets of the Ancients  BBC
* Polybius History
Bitka kod Silara

**Bitka kod Silara** se odigrala za vrijeme drugog punskog rata godine 212. pne. između kartaginske vojske pod Hanibalom i rimske vojske pod pretorom Markom Centenijem Penulom. U njoj je Hanibal potpuno uništio Penulinu vojsku, pri čemu je poginulo više Rimljana nego i u jednoj drugoj bitci rata, osim Kane. Predstavljala je i jednu od rijetkih bitaka Hanibalovog pohoda gdje su Kartaginjani na bojištu imali više ljudi od Rimljana.
Bitka kod Herdonije (212. pr. n. e.)

Prva **bitka kod Herdonije** se odigrala za drugog punskog rata godine 212. pne. između kartaginske vojske pod Hannibalom i rimske vojske pod pretorom Gnejom Fulvijem Flakom, bratom konzula. Rimska je vojska u njoj potpuno uništena, a nakon čega su Rimljani godinu dana istjerani iz Apulije.

## Izvori

## Povezano
* Druga bitka kod Herdonije (210. pne.)
Mesulijanci

**Mesulijanci** ili **Masilijci** () su bili konfederacija sjevernoafrička plemena koja su 4. vijeka pne. živjela u istočnom dijelu Numidije. Na zapadnoj granici su živjeli njihovi suparnici Masesili, dok je na istoku bila Kartaginska Republika kojoj su oba plemena davala konjicu. Za vrijeme drugi punski rat|drugog punskog rata su godine 206. pne. na čelu s Masinisom prešli Rimljanima, zbog čega je Masinisa nagrađen vlašću nad cijelom Numidijom.
Apije Klaudije Pulher (konzul 212. pr. n. e.)

**Apije Klaudije Pulher** (latinski: *Appius Claudius Pulcher*,APP•CLAVDIVS•P•F•APP•N•PVLCHER) bio je rimski političar i vojskovođa iz doba drugog punskog rata.

Bio je sin Publija Klaudija Pulhera, konzula izabranog 249. pne. Njegova kći Klaudija se godine 217. pne. udala za Pakuvija Kalavija, glavnog magistrata Kapue. Apije je iste godine služio kao edil, a sljedeće godine kao tribun, te je sudjelovao u bitci kod Kane. Zajedno sa Scipionom Afrikancem je komandirao preživjelim trupama koje su se nakon poraza sklonile u Kanusijum. Godine 215. pne. je izabran za pretora i poslan na Siciliju gdje nije uspio spriječiti Sirakuzu da pod novim kraljem Hijeronimom prijeđe na kartaginsku stranu. Godine 212. pne. je izabran za konzula te je zajedno s Kvintom Fulvijem Flakom opsjeo Kapuu. Tada ga je u porazio Hanibal, a Pulher je nedugo nakon toga umro od rana zadobivenih u bitci.

Imao je četiri sina, od kojih su trojica - Apije, Publije i Gaj - postali konzuli, dok je četvrti, Lucije, poznat po sudjelovanju u pohodu na Histre.

## Reference
* William Smith (ed.), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1870.
Kserks od Armenije

**Kserks od Armenije** ( ? - cca. 212. pne.) bio je kralj Sofene i sin Arsama II. Za vrijeme njegove vladavine kraljevstvo mu je napao seleukidski kralj Antioh III Veliki i opsjeo glavni grad Arsamosata. Kserks je na to reagirao priznavši Antioha za svog vladara, koji mu je, pak, dao svoju sestru Antiohiju za suprugu. Antiohija je nakon toga dala otrovati Kserksa.
## Napomene
## Povezano
* Komagena
* Popis vladara Komagene

## Izvori
* Johann Gustav Droysen, *Geschichte des Hellenismus*, vol. ii. p.&nbsp;73
* Joseph Hilarius Eckhel, vol. iii. p.&nbsp;204.
Sizerenstvo

**Sizerenstvo** ili **suzerenstvo** je naziv za odnos u kome neki vladar ili država imaju pravo od drugog vladara, naroda ili država tražiti danak, odnosno u većoj ili manjoj mjeri upravljati njihovim vanjskim poslovima. Entiteti koji imaju obavezu prema svom sizerenu jesu vazali ili tributarne države.

## Povezano

* Pridružena država
* Imperijalizam
* Satrap
* Vazalna država
Sifaks

**Sifaks** (, ? - 203/202. pne.) bio je kralj drevnog libijskog plemena Masaesyli koje je živjelo u zapadnom dijelu Numidije. Na početku drugog punskog rata, Sifaks je 218. pne. bio vjeran Kartagini. Međutim, dugotrajni rat, ali i ranije suparništvo s istočnim susjedima - plemenom Mesulijanaca - ga je godine 213. pne. potaklo da prebjegne Rimljanima koji su mu poslali vojne savjetnike. Uz njihovu pomoć je uspio osvojiti veliki dio suparničkih teritorija.

Nakon bitke kod Ilipa, rimski vojskovođa Scipion Afrikanac je odlučio formalizirati sporazum sa Sifaksom te je iz Španije u Sjevernu Afriku na Sifaksov dvor poslao svog prijatelja Gaja Lelija. Sifaks je, međutim, odbio potpisati sporazum ako to osobno u njegovom prisustvu ne učini i Scipion. Zbog toga je Scipion morao putovati u Sjevernu Afriku, što je i učinio uz veliki rizik. U Sifaksovu numidijsku luku je istovremeno stigao i kartaginski vojskovođa Hazdrubal Giskon kako bi nagovorio Sifaksa da promijeni stranu. Oba vojskovođe je Sifaks pozvao na zajedničku večeru, koja je prošla u prijateljskoj atmosferi.

Sifaks je ostao neutralan neko vrijeme, sve dok mesulijanski kralj Masinisa nije odlučio prijeći na rimsku stranu. Tada je Sifaks sklopio sporazum s Hazdrubalom i prešao natrag Kartaginjanima. Sporazum je formaliziran udajom Hazdrubalove kćeri Sofonisbe za Sifaksa.

Novi savez je Kartaginjanima omogućio da neko vrijeme uspješno pružaju otpor Rimljanima prilikom Scipionovog pohoda na Sjevernu Afriku, pa je tako Sifaks zajedno s kartaginskim vojskovođom Hazdrubalom Giskonom razbio rimsku opsadu Utike. Međutim, u bitci kod Bagbradesa je Scipion porazio obojicu vojskovođa te gonio Sifaksa i njegove trupe sve do Sirte. Prilikom gonjenja je Sifaks, pokušavajući osobnim primjerom ohrabriti svoje trupe, sam napao rimsku patrolu te je tada zarobljen. Umro je u Tuburumu (današnji Tivoli) godine 203/202. pne.

## Vanjske veze

* Livius.org: Syphax 
* Evelyn Reid Syphax
Publije Licinije Kras Div (konzul 215. pr. n. e.)

**Publije Licinje Kras Div** (*Publius Licinius Crassus Dives Pontifex Maximus*, ? - 183. pne.) bio je rimski političar poznat po tome što je godine 205. pne. zajedno s sa Scipionom Afrikancem izabran za konzula; takpđer je od 213. pne. do smrti služio i kao Pontifex Maximus te imao niz drugih važnih funkcija u Rimskoj Republici.
Antički izvori ga opisuju kao fizički privlačnog i druželjubivog mladića čiji je izbor za *pontifexa maximusa* zbog mladosti i relativno skromnog porijekla predstavljao iznenađenje za mnoge u Republici. Bio je direktan predak dvojice poznatijih državnika - Publija Licinja Krasa (cenzora 87. pne.) i njegovog sina Marka Licinja Krasa, člana Prvog trijumvirata.
211. pr. n. e.

Godina **211. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Maksima i Maksima** (ili, rjeđe, **godina 543. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 211. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

__NOTOC__
## Događaji

* Antiohija, sestra seleukidskog kralja Antioha III daje likvidirati svog muža - armenskog kralja Kserksa, za koga se nedavno udala. Antioh III nakon toga anektira Kserksovo kraljevstvo i dijeli ga na dvije satrapije.
* Drugi punski rat: Kartaginski vojskovođa Hazdrubal Barka se nakon uspješnog gušenja numdijske pobune vraća u Španiji gdje u dvije iznenadne pobjede nad Rimljanima potpuno preokreće situaciju na tom ratištu. Dvojica rimskih vojskovođa koji su ga stalno pobjeđivala su poraženi i ubijeni - Publije Kornelije Scipion na gornjem Betisu (Guadalquivir) i njegov stariji brat Gnej u zaleđu Nove Kartagine (Cartagena). Kartaginjani zauzimaju svu teritoriju Španije južno od rijeke Ebro.
* Drugi punski rat: Prvi put nakon početka svog pohoda na Italiju, kartaginski vojskovođa Hanibal maršira na Rim, ali je njegov pohod više demonstracija moći i diverzija nego ozbiljan pokušaj da se opsadom zauzme grad.
* Drugi punski rat: Posljedice dugotrajnog rata i pustošenja Italije će počinju osjećati u Rimu kome prijeti glad i inflacija. Katastrofa je izbjegnuta pošiljkom žita od strane egipatskog kralja Ptolemeja IV koji ju je od Rimljana naplatio po trostruko većoj cijeni od uobičajene.
* Drugi punski rat: Nakon osvajanja Sirakuze rimske snage pod svoju kontrolu stavljaju ostatak Sicilije.
* Prvi makedonski rat: Rimski komandant Marko Valerije Levin pregovara s Etolskim savezom o eventualnom zajedničkom djelovanju protiv Makedonije i kralja Filipa V. Potpisan je sporazum temeljem koga će Etoljani ratovati na kopnu, a Rimljani na moru; Rimljani će zadržati sav ratni plijen, dok će Etoljani zadržati sve teritorije osvojene u ratu.
* Drugi punski rat: Rimske snage po drugi put napadaju, te na kraju i uspijevaju zauzeti grad Kapua. Nastojeći dati primjer svim svojim bivšim saveznicima koji su prebjegli na Hanibalovu stranu, Rimljani provode okrutne oštre represalije - gradsko plemstvo je pogubljeno, veliki dio građana je prodan u roblje, zemljište je kofiscirano i uvedena neposredna rimska uprava.
* Arsak II nasljeđuje svog oca Arsaka I kao kralj Partije.

## Rođenja

*
## Smrti

* Publije Kornelije Scipion, rimski vojskovođa i konzul godine 218. pne., poznat po uspješnoj borbi protiv Kartagine u drugom punskom ratu
* Gnej Kornelije Scipion Kalvo, rimski vojskovođa, državnik i brat Publija Kornelija Scipiona
* Arsak I, sin Frijapitov, poglavica polunomadskopg plemena Parni sa kaspijskih stepa koji je oko godine 250. pne. postao kralj Partije i tako osnovao Partsko Carstvo.
Tiberije Sempronije Grakho (konzul 215. pr. n. e.)

**Tiberije Sempronije Grakho** (*Tiberius Sempronius Tib. f. Tib. n. Gracchus*, ? - 212. pne.) bio je rimski političar i vojskovođa dva puta izabran za konzula u doba drugog punskog rata.

Grakho je godine 216. pne. izabran za kurulskog edila, a potom je služio kao magister equitum (komandant konjice) diktatoru Marku Juniju Peri, postavljenom na dužnost nakon katastrofe kod Kane. Na Perin je prijedlog, po isteku diktatorovog mandata, izabran za konzula 215. pne. Za vrijeme mandata je bio predmetom kritika zbog izbjegavanja sukoba s Hanibalom, odnosno ostavljanja rimskih saveznika u južnoj Italiji na cjedilu. U vrijeme istog mandata je imao tri kolege - Lucije Postumije Albin nije ni stigao stupiti na dužnost, poginuvši u galskoj zasjedi; njegova zamjena Marko Klaudije Marcel je podnio ostavku nakon što se Senat bunio zbog dva plebejca na mjestu konzula; treći kolega mu je bio slavni Fabije Maksim. Njemu je pripala dužnost formirati i obučiti trupe od robova koje je Republika odlučili osloboditi suočena s akutnim nedostatkom ljudstva.

Nakon završetka mandata Grakho je služio kao prokonzul boreći se s promjenjljivim uspjehom protiv kartaginskih trupa i njihovih saveznika u centralnoj Italiji. 

Godine 213. pne. je ponovno izabran za konzul. Nakon završetka mandata je izvodio svoje trupe iz zimskih kvartira kada ga je - prema tradiciji u trenutku kada se kupao - napala jedna manja kartaginska jedinica. Tada je ubijen. Hanibal ga je dao sahraniti sa svim vojnim počastima i poslati njegov pepeo rodbini u Rim.

## Izvori

* Livy, *Histories of Rome.*
Gala (kralj Mesulijanaca)

**Gala**, u nekim izvorima **Gaja** (? - 207. pne.) bio je kralj numidijskog plemena Mesulijanaca (Masilijaca). Sinovi su mu bili Ezalk i Masinisa, prvi kralj ujedinjene Numidije.
Stobi

**Stobi** () je jedan od najpoznatijih antičkih arheoloških lokaliteta u Makedoniji.

Nalazi se na ušću Crne reke (Erigon) u Vardar (),
* 68&nbsp;km od Skoplja,
* 20&nbsp;km od Velesa,
* 86&nbsp;km od Đevđelije i
* 160&nbsp;km severo-zapadno od Soluna,

na glavnom putu koji od Dunava vodi do Egejskog mora.

Ovakva lokacija je omogućila da Stobi postane važan strateški i trgovački centar tokom antičkog perioda .

Stobi je pod ovim imenom poznat od 4 veka pne..

Prvobitno je pripadao istočnoj Pajoniji (), a po dolasku Rimljana 168. godine pne. zapadno makedonskoj oblasti, da bi u 4. veku pripao Makedoniji Salutaris (, ).

Krajem 5. ili početkom 6. veka postaje sedište provincije .

Bio je sedište episkopa i grad iz kojeg je Teodosije I 388. godine doneo zakon protiv sektaštva.

518. godine prema Prokopiju Stobi je stradao od jakog zemljotresa.

## Nepokretni materijal
Na lokalitetu su otkriveni ostaci zgrada koje datuju period od 4. do 6. veka (osim pozorišta). Ovaj period karakteriše korišćenje građevinskog i dekorativnog materijala iz predhodnih perioda.

Konstatovani su kapiteli korintskog stila, među kojima posebnu grupu čine 2 kapitela sa akantusovim lišćem i 3 sa neobičnim biljnim ornamentom, koji je u sekundarnoj upotrebi nađen u atrijumu Sinagoge.

Otkrivene su i 4 rano-hrišćanske bazilike:
* episkopska, 
* severna, 
* civilna i 
* centralna
Pronađeni su ostaci i 7 palata:
* Poliharmosova ili letnja palata (kuća psalama), 
* Peristerijina – ili zgrada sa 2 apside, 
* Teodosijeva palata (sa Partenijusovom ranije je nazvana Partenijusova ili Velika palata), 
* Partenijusova palata, 
* episkopski dvor, 
* kockarnica, i 
* tkačnica.

Na lokalitetu je otkriveno 18 podnih mozaika.

## Reference

## Literatura

* Nikolajević-Stojković, I. (1957) Ranovizantijska arhitektonska dekorativna plastika u Makedoniji, Srbiji i Crnoj Gori. Beograd
Stepa

**Stepa** predstavlja uglavnom nizinsku zemljinu površinu za koju je često karakterističan niz međusobno ovisnih biljno-životinjskih zajednica koje stepsku površinu često odlikuju vrlo kvalitetnom zemljom pogodnom za poljoprivrednu obradu, posebno u istočnoj Europi. Najveće stepe nalaze se u južnoj Rusiji, a najplodnije u južnoj i središnjoj Ukrajini.

Za stepske prostore karakteristično je nepostojanje šume, ravni ili brežuljkasti reljef, gusti biljni pokrov pretežno od trava tvrdača i nizom sezonskih izgleda tog pokrova (masovno cvjetanje, klasanje, ljetna sprženost i sl.) u svezi s godišnjim dobima. Šuma u stepskim prostorima nalazi se gotovo isključivo na prostorima uz jezera i rijeke.

## Tipovi stepe i raspostranjenost

Danas postoji nekoliko različitih tipova stepa uvjetovanih povijesnim i klimatskim činiocima. Stepska područja pružaju se od Panonske nizine, preko Vlaške nizine, Zaporoške stepe i Pontsko-Kaspijske nizine do Srednje Azije. Nastavak je te stepske zone u Kini i Sjevernoj Americi. U tom svojem širokom rasprostranjenju ta zona pokazuje osobine nekoliko grupa predjela. Hrvatski predjeli pripadaju grupi europskih stepa raznotravnog tipa za čiji tip je značajno duboko masno tlo tipa černozema, smonica ili barskih crnica, katkad zaslanjenih. 

U europskim stepama susreću se još i slatine i stepske bare (npr. bara u Duvanjskom polju). Za razliku od mediteranskih stepa i polupustinja, koje obvezatno imaju kamenitu podlogu i kamenito skeletno tlo, europske stepe karakterizira nepostojanje kamena kao geološke podloge (donosi ga samo čovjek za svoje potrebe).

U Sjevernoj Americi stepe se nazivaju prerija, a u Južnoj Americi pampa.

## Vanjske veze

* Glavna obilježja stepskog prostora (njem.)
* Značajke stepskog eko-sustava (rus.)
Arsak II od Partije

**Arsak II**, također poznat i kao **Artaban I** bio je arsakidski kralj Partije od 211. pne. do 191. pne. 

Antički izvori su nejasni i proturječni o nasljednom nizu, pa je prema nekima neposredno naslijedio svog strica i osnivača države Arsaka I, a po drugima njegovog brata i svog oca Tiridata I. Razlog za konfuziju je i u tome što su partski vladari po preuzimanju prijestolja preuzimali i ime *Arsak*.

Godine 209. pne. njegovo kraljevstvo je napao seleukidski kralj Antioh III. Nakon poraza na planini Labus, Arsak je Antioha molio za mir. Novim sporazumom je pristao Antioha za svog kralja i ostao na prijestolju kao vazal. 

Na prijestolju ga naslijedio sin (ili nećak) Frijapatije.

## Izvori
* Richard Nelson Frye, *The History of Ancient Iran*, 1984.
* , pp.&nbsp;31, 51-67
Darinka Radović

**Darinka Radović** (1896-1943), zemljoradnica i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođena je 6. januara 1896. godine u selu Kloki kod, Natalinaca, a od udaje živela je u selu Rajkovcu, kod Topole.

Nikada se nije bavila politikom, niti je pripadala političkim pokretima i organizacijama. Udala se posle Prvog svetskog rata, i do 1942. godine živela je nezapaženo i skromno, sa svojom porodicom. Bavila se domaćinstvom i zemljoradnjom. Njen muž Vojislav zarobljen je aprila 1941. godine i odveden u zarobljeništvo u Nemačku. Darinka je ostala, nezaštićena, s dve ćerke.

Godine 1942. u njenu kuću počeli su da svraćaju partizani, da se okrepe i nahrane, a kasnije i da se ranjeni i bolesni borci leče, ili odmore. Počela je, prvo, da im daje pomoć, utočište i zaštitu iz plemenitih i ljudskih pobuda. Kasnije su ona i njene kćeri više saznale o ciljevima NOP-a, pa su počele da pomažu partizane iz ubeđenja.

Darinka je, kasnije, organizovala još neke žene u selu da pletu džempere i čarape za partizane, da daju pomoć i na drugi način, sakupljanjem novca i sl. Njena kuća je uvek bila sigurno sklonište ranjenim i bolesnim borcima, u vreme njihovog lečenja. Darinka je često, kao kurir, odlazila u susedna sela, odnosila i donosila poruke i razne druge materijale. U njenu kuću su, pored ranjenih i bolesnih, navraćali i partizanski kuriri, istaknuti rukovodioci i organizatori NOB-a u Srbiji.

Kada su četnici izvesno vreme ovladali njenim krajem i okolnim selima, a nešto su saznali, ili posumnjali, o njenoj aktivnosti i aktivnosti njenih kćeri, kao i to da izdržavaju i leče bolesne i ranjene partizane, iznenada su, u noći 23. maja 1943. godine, upali u njenu kuću i izvršili pretres. Pretresom nisu otkrili ništa sumnjivo. Te noći, u zemunici se krio ranjeni partizan. Četnici su tražili od Darinke i njenih kćeri da otkriju zemunicu i ranjenog partizana. One su, sve tri, odricale da zemunica i ranjenik uopšte postoje. Četnici su ih vezali i odveli u crkveno dvorište, gde su ih tukli i tražili da kažu gde je zemunica, ranjeni partizan i ko iz sela sarađuje s partizanima. One su poricale da znaju bilo šta o tome.

Četnici su onda počeli da muče najmlađu kćer, četrnaestogodišnju Stanku, nadajući se da će ona priznati. Devojčica je ćutala. Četnici su tražili od Darinke da prizna, preteći da će je zaklati ćerku Stanku. Darinka je ćutala. Onda su pred majkom i starijom sestrom zaklali malu Stanku, koja se branila vrišteći i rukama se hvatala za oštru kamu. Pala je mrtva sa isečenim dlanovima. Darinka je i dalje ćutala. Onda su počeli da kolju stariju ćerku Radmilu. Dvadesetogodišnja Radmila je, prerezanog grla, pala pred noge vezane majke. Na kraju su četnici zaklali i Darinku.

Za narodnog heroja proglašena je 9. oktobra 1953. godine.

## Literatura
* **Žene Srbije u NOB**, "Nolit" Beograd. 1975. godina
* **Narodni heroji Jugoslavije**, "Mladost" Beograd, 1975. godina
Guadalquivir

**Guadalquivir** (od arapskog: *Wadi Al-Kabīr* = Velika rijeka) je rijeka na jugu Španjolske, koja je svojom dužinom od 657 km, i slivom od 57,803 km² najveća rijeka Andaluzije i južne Španjolske.

## Karakteristike

Guadalquivir se formira na obroncima Masiva Cazorla (dio Betičkih Kordiljera) kod naselja Quesada u Provinciji Jaén na nadmorskoj visini od 1,600 metara. Od izvora teče od sjeveroistoka prema jugozapadu do ušća u Atlanski ocean, kod grada Sanlúcar de Barrameda u Provinciji Cádiz.

Ustanovljeno je da Guadalquivir prima vode od 52 ponornice.

Guadalquivir je uz Ebro, Tajo i Guadianu najduža rijeka Iberijskog poluotoka, karakteristična po neobično bogatoj flori i fauni, što 
je čini gotovo najbogatijom evropskom rijekom. Uz Guadalquivir egzistira gotovo polovica evropskih vrsta, ali i brojne sjevernoafričke.
Okolne planine većinom su obrasle šumama bora i hrasta, ali više od trećine ukupnog sliva je pod maslinicima.

Ispočetka nakon izvora teče prema sjeveru oko 48 km, kroz usku kotlinu. Nakon što prođe akumulaciono jezero El Tranco de Beas, mijenja smjer i ostatak toka teče prema jugozapadu. Između Andújara i Montora teče kroz usko korito. Nakon što prođe grad Córdobu, protiče kroz plodne regije Posadasu i Lore del Río, a zatim dotiče do Seville. Odatle rijeka lijeno meandrira kroz vruću obalnu ravnicu, gdje formira najveće španjolske močvare Las Marismas, prije nego što doteče do ušća na istočnom kraju Kadiškog zaljeva.

Čak se 80 do 85% vode Guadalquivira troši na navodnjavanje, nekih 665.000 hektara (procjena iz 1999.) od toga na oko 35.000 hektara uzgaja se riža u močvarama pored mora.
Najduža i glavna pritoka Guadalquivira od njih 800 je rijeka Genil, koja dotiče sa Sierra Nevade i uvire u rijeku kod Palme del Río.

Za rimskih vremena (kad su brodovi bili manji) rijeka je bila plovna do Córdobe, a danas je samo do Seville.

## Reference

## Vanjske veze

* ''4. Guadalquivir''
Masakr u Bosanskom Grahovu

**Pokolj u Bosanskom Grahovu** se dogodio 27. srpnja 1941. za vrijeme drugog svjetskog rata kada su srpski ustanici, pretežno četnici na čelu s Brankom Bogunovićem, napali hrvatska naselja na području tadašnje rimokatoličke župe Bosansko Grahovo u zapadnom dijelu današnje BiH.

## Slijed događaja

Napad na Bosansko Grahovo je izvršen prvog dana velikog ustanka srpskog stanovništva Bosanske Krajine, Like i sjeverne Dalmacije protiv Nezavisne Države Hrvatske, koja je vodila politiku istrebljenja srpskog stanovništva. Sam napad na Grahovo se u SFRJ slavio kao Dan ustanka naroda Bosne i Hercegovine.

Napad je poduzet na osnovu plana koji je izradio Štab gerilskih odreda za Bosansko Grahovo i okolinu. Ustanici su uspjeli zauzeti Bosansko Grahovo i sva okolna naselja, te isti dan uspostavili veliku teritoriju pod svojom vlašću, čije je sjedište bilo u obližnjem Drvaru. Čak i krajevima gde je ustanak bio najbolje pripremljen - kao u Drvaru i Grahovu - dolazilo je do probijanja stihije, jer su revanšističke snage zahtevale obračun sa Hrvatima i Muslimanima.

U Grahovu i okolnim selima Obljaju, Koritima, Luci, Ugarcima i Crnom Lugu su tada opljačkane i spaljene hrvatske kuće, a u Obljaju je zapaljen župni ured i rimokatolička crkvu sv. Ilije Proroka. Na području Bosanskog Grahova su na dan ustanka ukupno ubijene 62 osobe hrvatske nacionalnosti, među kojima 5 žena i 9 djece. Preživjeli stanovnici hrvatske nacionalnosti su prebjegli u Knin. Dio stanovnika je zarobljen, među kojima i grahovski katolički župnik Juraj Gospodnetić. 

Vlasti NDH su na ove događaje pokušale reagirati slanjem vlastitih vojnih snaga, ali nisu bile u stanju zauzeti ustaničku teritoriju.

Pokolj u Bosanskom Grahovu je koincidirao sa sličnim događajima u okolnim područjima Bosanske Krajine i Like gdje su izolirana hrvatska naselja napadana, a njihovo stanovništvo ubijano i tjerano u izbjeglištvo, a što je imalo karakter etničkog čišćenja. Motivi za te zločine su bili etnička mržnja te odmazda za represalije i teror koje su vlasti NDH vršile na srpskim stanovništvom, uključujući i samo Bosansko Grahovo, gdje je početkom lipnja 1941. pohapšeno nekoliko mještana, uključujući i paroha Iliju Budimira, a koji su 14. lipnja ubijeni u logoru Jadovno.

## Reakcije KPJ

Komunistička partija Jugoslavije se svim silama upinjala da srpski ustanak u NDH ne pređe u međuetnički obračun, već ostane na liniji narodnooslobodilačke borbe protiv okupatora i njegovih slugu:

## Povezano
* Pokolj kod Drvara 27. srpnja 1941. (u Trubaru)
* Pogrom u Krnjeuši 9. i 10. kolovoza 1941.
* Ustanak u NDH 1941.

## Izvor


## Vanjske veze
* Sudbonosne prijelomnice u Zapadnoj Bosni 
* Vjesnik  Grahovo i Drvar ostali bez Hrvata, 8. listopada 1999.
Anu (bog)

**Anu** ili **An** je isprva bio bog iz sumerske mitologije, a poslije je postao i bog Asiraca i Babilonaca, te bog kod Hurita. Njegovo ime znači "nebo". On je bog neba i raja, vladar nebeskih tijela, kralj bogova i duhova, a živi u najvećim visinama neba. U sumerskoj je kozmogoniji Anu zamišljen i kao personifikacija neba, čvrsta kupola nad ravnom Zemljom. 

Anuovi su roditelji Anšar i Kišar. Anu je oženio svoju sestru Ki, te su im se rodili Annuaki, među kojima su i Enlil i Enki. Enkijev sin Marduk, Anuov unuk, postao je poslije vladar svemira. 

U mitovima Hurita, Anu je svrgnuo svog oca Alalua, ali je njega pak svrgnuo njegov sin Kumarbi.
Lahmu

**Lahmu** (**Laḫmu, Lakhmu**) je ime božanstva iz babilonske mitologije.

Lahmu je starije dijete Apsua, slatke vode, i Tiamat, mora, primordijalnih voda. Njegova je sestra Lahamu, koju je on oženio, te s kojom ima Anšara, boga Neba i Kišar, božicu majku Zemlje, a brat mu je Kingu, kojeg je ubio Marduk. Lahmu je zamišljen ili kao zmija, ili kao bradati čovjek. 

Neki znanstvenici smatraju da ime grada Betlehema potječe od imena ovog boga.
Anšar

**Anšar** ili **Anšur** (**Anśar**) je babilonski bog neba, sin Lahmua i Lahame, unuk Apsua i Tiamat, voda, muž svoje sestre Kišar, Zemlje, s kojom ima Anua i Ki.
Kišar

**Kišar** je božica majka Zemlje u babilonskoj mitologiji, kćer Lahmua i Lahame, žena svog brata - Anšara, majka Anua i Ki.
Ki (božica)

**Ki** je božica iz babilonske mitologije, koja je bila božica Zemlje, kćer Anšar i Kišar, žena svog brata Anua, a majka Annuaka.
Lahamu

**Lahamu** je božica iz babilonske mitologije, kćer Apsua i Tiamat, žena svog brata Lahmua, majka Anšara i Kišar.
Mumu

**Mumu** je babilonski bog obrta, koji personificira obrtničke vještine. U tekstovima je naveden i kao "dubina", a ime mu se prevodi kao "onaj koji je probuđen". Njegovo podrijetlo nigdje nije objašnjeno, ali je bio sluga prvih bogova.
Nama

**Nama** (**Namu**) je božica iz sumerske mitologije, jedna od žena boga neba Anua, te je majka Enkija i Ningikuge (u drugoj verziji je Enki sin Anua i njegove sestre Ki). Vjerojatno je prva personifikacija zviježđa Kita. U babilonskoj je mitologiji bila smatrana morskom božicom.
Ninsuna

**Ninsuna** ili **Ninsun** ("Dama - divlja krava") je božica iz sumerske i babilonske mitologije, koja se nekada zvala i **Ninsina**. 
## Život
Ninsuna je kćer Anua, boga neba i jedne od njegovih žena, Uraš. Njezini djed i baka su Anšar i Kišar, a pradjed i prabaka Lahmu i Lahamu, koji su djeca Apsua i Tiamat, onih koji su bili na početku. 

Ep *[[Gilgameš]]* donosi nešto informacija o njezinom daljnjem životu. Ona je postala kraljica na Zemlji, te je u epu opisana u potpuno ljudskom obliku. Ona je bila kraljica grada Uruka, a kralj je bio njezin muž Lugalbanda, koji je bio smrtnik, ali polubog. Ninsuna je s njim imala jednog sina - heroja Gilgameša, koji će postati slavan te je glavni lik istoimenog epa. 

Gilgameš i Enkidu su tražili od Ninsune da zamoli Šamaša da im pomogne na putu do cedrove šume gdje je živio div Humbaba, kojeg su ubili.

Prema jednom babilonskom tekstu, Ninsuna se udala i za još jednog boga - Pabilsaga, ili se udala i za boga Enkija, svog polubrata, kojem je rodila sina Damua, boga vegetacije. 
## Naslovi
Ninsunino je ime povezano s riječju "krava", te je ona zvana "Krava kolovoza", "Divlja krava" i "Velika kraljica". Zbog njezinih ju je naslova moguće povezati s egipatskom božicom Hator.
Nintu

**Nintu** je babilonska božica spomenuta u babilonskom mitu o stvaranju ljudi, zvana i **Mama**, **Mami** i **Mamitum**. Moguće je da je riječ "mama" povezana s jednim od Nintinih imena. 

Enki je napravio smjesu gline i krvi Kingua. Tu je smjesu dao Ninti, koja ju je rasporedila u 14 posuda - sedam za žene i sedam za muškarce, a nakon devet mjeseci, rođeni su prvi ljudi iz gline.
Kingu

**Kingu** je bio babilonski bog, koji je ubijen, te je njegova krv umiješana u glinu iz koje su se izdigli ljudi. 
## Život i smrt
Kingu je bio sin Apsua i Tiamat, bogova voda. Njegov je brat Lahmu, a sestra Lahamu. Lahmu i Lahamu su dobili Anšara i Kišar; Anšar i Kišar Anua i Ki; Anu i Ki Anuake - rasu velikih bogova, među kojima su najvažniji Enki i Enlil. 

Enki je ubio Apsua. Tiamat se tad udala za svog sina Kingua, te mu je dala tri Pločice sudbine. Htjela je da on bude vladar bogova. Nju je ubio Marduk, Enkijev sin, koji je uništio sva njezina nakazna bića koja je stvorila, a kojima je Kingu zapovijedao. Marduk je ubio i Kingua, kako bi ga spriječio da ovlada svemirom. Uzeo mu je Pločice i zavladao svijetom, te je sagradio Babilon. 

Enki je uzeo krv Kingua, te ju je dodao glinenoj smjesi, koju je Nintu, božica stvoriteljica ljudi, stavila u posude, sve uredivši za rođenje ljudi. 
## Pseudoznanost
Zecharia Sitchin je predložio ideju po kojoj je babilonska mitologija objašnjenje davnih događaja među svemirskim tijelima i posjeta izvanzemaljaca. Prema njemu, Kingu je u sumerskoj astrologiji naš Mjesec, koji je stvoren kad je hipotetski planet Nibiru udario u planet Tiamat, te se raspolovio; jedna se polovica još više raspala i tako oblikovala asteroidni pojas, a druga polovica je oblikovala Zemlju. Po babilonskoj je mitologiji Mjesec nastao iz jetara Kinguove majke Tiamat.
Živan Živković

**Živan Živković** (Novi Karlovci 1952 – Beograd 1996), književni kritičar i esejista, docent na Filološkom fakultetu u Beogradu. Gimnaziju je završio u Inđiji a studije jugoslovenske i opšte književnosti u Beogradu gde je i magistrirao 1983. godine sa tezom *Časopis „Putevi“ 1922 - 1924*. Za magistarski rad dobio je nagradu *Velibor Gligorić*. Doktorirao je sa tezom *[[Signalizam]]: geneza, poetika i umetnička praksa* 1991. godine. Na Filološkom fakultetu, sve do svoje prerane smrti, predavao je Srpsku književnost dvadesetog veka. U brojnim jugoslovenskim listovima i časopisima ovaj naučni radnik objavio je više stotina kritika, eseja i studija o savremenoj književnosti. Posebno se bavio istraživanjem i tumačenjem avangardnih i neoavangardnih tendencija u srpskoj keiževnosti, dečijom književnošću i, poslednjih godina života i rada, haiku poezijom.

## Objavljene knjige:
* „Orbite signalizma“, 1985,
* „Izazovi avangarde“, 1986; 
* „Sedmi pečat“, 1988;
* „Svedočenja o avangardi“, 1992; 
* „Signalizam: geneza, poetika i umetnička praksa“, 1994; 
* „Reč i smisao“, 1995; 
* „Od reči do znaka“, 1996; 
* „Gost sa istoka“, 1996;

i posthumno:

* „Sa stranica detinjstva“, 1998; 
* „Nebeski zvonik“, 1998.

## Preporučena literatura
* Miloslav Šutić, „Jedna značajna monografija o signalizmu“, Internacionalna revija *Signal*, broj 11-12, 1996; 
* Mirko Ikonić, „Signalizam u tokovima neoavangarde“, Internacionalna revija *Signal*, broj 11-12. 1996; 
* Dragoljub P. Đurić, „Odlazak blistavog esejiste“, *Politika*, 28. 12. 1996; 
* Milutin Đuričković, „Istraživač signalizma“, *Borba*, 16. 12. 1996; 
* Jovan Pejčić, „Naučnoistraživački opus Živana Živkovića“, Internacionalna revija *Signal*, broj 15-16-17, 1997; 
* Miroljub Todorović, „Podrška za nove stvaralačke prodore“, *Književne novine*, broj 944/945, 1997; 
* Slobodan Ž. Marković, „Tri ljubavi Živana Živkovića“, *Detinjstvo*, broj 4, 1996; 
* „GODIŠNjAK katedre za srpsku književnost sa jugoslovenskim književnostima“ (Posvećen uspomeni na dr Živana Živkovića), Filološki fakultet Univerziteta u Beogradu, 2006; 
* Dejan Žikić, „Spomenica dr Živana Živkovića“, *Dunavski venac* broj 29, 2007.

## Vanjske veze
* Živan Živković blog
* Signalism: Essays
* Signalizam: manifesti, studije, eseji, prikazi