Plinara Hasanpaşa

**Hasanpašina plinara** (, također poznata kao *Kadıköy Gazhanesi* ili *Kurbağalıdere Gazhanesi*), danas poznata kao **Plinara muzej** (*Müze Gazhane*), bila je plinara za proizvodnju ugljenog plina u Istanbulu, Turska. Izgrađena 1892. godine, preuređena je u umjetnički, kulturni centar i tehnološki muzej 2021. godine.

## Historija
Hasanpašin plinara, danas Plinara muzej () nalazi se u ulici Kurbağalıdere 125 u četvrti Hasanpaşa u okrugu Kadıköy u Istanbulu, Turska.

Izgrađen je 1892. godine za vrijeme Osmanskog Carstva kako bi zadovoljio potrebe za ugljenim plinom i električnom energijom u Anatolskom dijelu Istanbula. U to je vrijeme bila jedna od četiri plinare u Istanbulu, ostale su bile u Dolmabahçeu, Yedikule i Kuzguncuk. Osvjetljenje istanbulske anatolske strane provodi se od 1860-ih plinom iz plinarne Kuzguncuk. Kako je to postalo nedostatno, planirana je izgradnja nove plinare. Dana 28. srpnja 1891., 50-godišnja koncesija (ugovor) dodijeljena je osmanskom udruženom poduzeću "Rasvjeta na plin i struju" za opsluživanje okruga Kadıköy, Üsküdar i Anatolijska strana s rasvjetom i grijanjem na ugljeni plin. Ugovor je potpisan između inženjera Anatolija Barcila koji predstavlja željeznog industrijalca iz Pariza Charlesa Georgesa i gradonačelnika Rıdvan Pashe koji predstavlja Otomansku državu. Arhitekt-izvođač Guglielmo Semprini započeo je izgradnju plinare 1. kolovoza 1891. Plinara je puštena u rad 1892. pod vodstvom "Üsküdar-Kadıköy Gaz Şirket-i Tenviriyesi" ("Üsküdar-kadıköy kompanije za plin" ). Smješten u blizini potoka Kurbağalıdere u Kadıköyu, ugljen je dovožen preko potoka, transportiran do plinare željeznicom i prerađen u ugljeni plin. Plinara, nazvana "Kurbağalıdere" ili "Kadıköy", te kasnije je nazvana Hasanpašina plinara zbog svoje lokacije.

Plinara je neprekidno radila do Prvog svjetskog rata. Njegova proizvodnja plina povremeno je prekidana tijekom i nakon rata. U vrijeme nestašice ugljena, ložio je maslinovo jamu kako bi spriječio prekid opskrbe plinom. Nastavio je funkcionirati i tijekom republikanske ere. U listopadu 1924., godinu dana nakon osnutka Republike, turska vlada je produžila koncesiju s "Üsküdar-Kadıköy plinskoj kompaniji" na još 50 godina. Ugovor je potpisao gradonačelnik Emin u ime vlade i člana uprave kompanije Arifa Hilmeta. Tvrtka, koja vodi plinaru Yedikule, kupila je "Üsküdar-Kadıköy plinsku kompaniju" 1926., i nastavio kao "İstanbul Havagazı ve Elektrik Teşebbüsatı Sanaiye Türk Anonim Şirketi" ("Istanbulski plinsko i električno industrijsko poduzeće").

Između 1938. i 1944. plinara Kadıköy nastavila je samostalno postojati. Radio je pod krovom tvrtke "Istanbul Elektrik, Tramvay ve Tüne Şirketi, IETT" ("Istanbulska električna, tramvajska i žičarna tvrtka") između 1945. i 1993.

Plinara je prestala s radom 13. lipnja 1993. godine zbog smanjenja potražnje za plinom nakon puštanja u upotrebu zemnog plina.

## Projekt obnove
Nakon zatvaranja plinare, İETT je njeno zemljište koristio kao skladište, garažu, odlagalište, smetljište i skladište ugljena. Godine 1994. odlučeno je rastaviti preostale dijelove konstrukcije. Rušenje je spriječeno otporom stanovnika i podrškom nevladinih udruga. Plinara je proglašena zaštićenim područjem.

Neprofitna organizacija "Gazhane Çevre Gönüllüleri" ("Ekološki volonteri plinare") počela se organizirati 1996., a pretvorila se u zadrugu 1998. Volonteri su zatražili transformaciju plinare u kulturni centar. Do 2009. na mjestu je održano osam festivala. Besplatni festivali sastojali su se od izložbi, glazbenih koncerata, plesnih i kazališnih predstava.

Projekt restauracije pripremilo je Istanbulsko tehničko sveučilište (İTÜ) između 1998. i 2001. Nakon odobrenja projekta od strane Konzervatorskog odbora 2014., gradska općina Istanbul objavila je pozive za natječaj 8.1.2014. Odgovornost za nadzor i vođenje projekta bila je Katedra za povijest arhitekture i restauraciju Arhitektonskog fakulteta İTÜ.

Radovi na obnovi započeli su 7.3.2014., a dovršeni su u 2021. s dvije godine zakašnjenja.

## Plinara muzej

Zgrada je otvorena kao novi kulturni i umjetnički centar Istanbula 9. srpnja 2021. pod nazivom "Müze Gazhane" ("Plinara muzej"). To je muzej znanosti i tehnologije s izložbeni dio karikatura. Muzej se prostire na površini od 30.000&nbsp;2. Sastoji se od knjižnice s oko 10 000 knjiga, nazvana po prof. Afife Batur, voditeljici projekta obnove, dvije kazališne dvorane, jedna sa 300 i druga sa 130 sjedećih mjesta, kafeterija, restoran i društveni prostor.

## Galerija

File:Müze_Gazhane_(11).jpg|Plinara - muzej
File:Gazhane.jpg|Koncert na otvorenom unutar kompleksa
File:Müze_Gazhane_2021_(3).jpg|Plinara - muzej
File:Müze Gazhane 2021 (1).jpg|Pogled iz unutrašnjosti muzeja.
File: Afife Batur Kütüphanesi (2).jpg|Knjižnica Afife Batur u muzeju.


## Reference