Mathieu Kérékou

**Mathieu Kérékou** (; Kouarfa, 2. rujna 1933. – Cotonou, 14. listopada 2015.) bio je beninski vojni časnik i političar, jedna od najvažnijih osoba u historiji suvremenog Benina. Visoko školovani vojni časnik, Kérékou je došao na vlast vojnim udarom 1972. godine, svrgnuvši tada vladajuće Predsjedničko vijeće. Tri godine nakon uzrupiranja vlasti, Kérékou je uveo marksizam-lenjinizam u zemlju i proglasio Narodnu Republiku Benin, jednopartijsku socijalističku državu. Nakon brojnih nemira krajem 80-ih godina, Kérékou je 1990. godine ukinuo socijalizam i uveo demokraciju u Benin, nakon čega je 1991. godine sišao s vlasti. Pet godina kasnije, Kérékou je izabran za predsjednika Benina na demokratskim izborima te je na vlasti ostao sve do 2006. godine, unatoč spornom reizboru 2001. godine. Naslijedio ga je Thomas Boni Yayi, dok se on osobno povukao u mirovinu.

## Biografija

### Rana karijera

Mathieu Kérékou je rođen 1933. godine u selu Kouarfa, na sjeveru tadašnjeg Francuskog Dahomeja. Nakon vojnih škola u Maliju i Senegalu, Kérékou se 1960. godine pridružio Francuskoj vojsci, ali se tu nije dugo zadržao jer je 1. kolovoza 1960. godine Dahomej stekao nezavisnost. Od 1961. do 1963. godine je bio ađutant (*[[aide-de-camp]]*) predsjednika Huberta Mage, a godine 1967. ga je njegov rođak, Maurice Kouandété, koji je netom prije preuzeo vlast u puču, imenovao čelnikom Vojnog revolucionarnog vijeća. Od 1968. do 1970. je nastavio školovanje u francuskim vojnim školama, a po povratku u Dahomej mu je Maga dodijelio čin majora i dao mu komandu nad jedinicom u Ouidi.

### Uspon na vlast i Narodna Republika Benin

Nakon novog kaosa s Predsjedničkim vijećem i njihovim internim spletkama, Mathieu Kérékou je podigao svoju jedinicu iz Ouide i krenuo u Porto-Novo, gdje je 26. listopada 1972. godine upao na sjednicu vijeća i objavio kako preuzima vlast u Dahomeju; članovi vijeća su uhapšeni i zatvoreni. U prve dvije godine, Kérékou je zagovarao oštri nacionalizam i tvrdio kako Dahomej ima svoju kulturu i tradiciju te kako mu ne trebaju strane ideologije, međutim već je krajem 1974. godine, na opće iznenađenje svih u Dahomeju, objavio kako uvodi marksizam-lenjinizam kao državnu ideologiju i, naredne godine, proglasio Narodnu Republiku Benin. NR Benin je bila socijalistička, jednopartijska država na čijem je čelu, kao predsjednik, bio Kérékou, zajedno sa svojom strankom, Partijom narodne revolucije Benina, koja je bila jedina ozakonjena stranka u Beninu. Nedugo nakon uvođenja socijalizma, Kérékou je nacionalizirao banke i naftnu industriju te je nastavio s čvrstim provođenjem nove politike sve do kraja 70-ih godina.

Suvremeni komentatori sugeriraju kako Kérékou osobno uopće nije bio radikalni ljevičar, ali da je marksizam vidio kao pragmatičnu soliciju za probleme koji su godinama pogađali dahomejsku politiku. Bio je to, za njega, način da se istakne među svojim političkim konkurentima i da legitimizira svoj režim u odnosu na one svojih prethodnika; uz to, sugerira se kako je ovim potezom želio pridobiti dahomejske ljevičare na svoju stranu.

Tokom 1980. godine je posjetio Libiju, gdje se sastao s Gadafijem i navodno se, kao odgojeni katolik, preobratio na islam, uzevši ime Ahmed, međutim ta priča nikada nije službeno potvrđena; kasnije je ponovo postao katolik, a neki sljedbenici voduna su vjerovali kako posjeduje čarobnjačke moći.

Svakako, Kérékou je početkom 80-ih godina, vidjevši da plansko gospodarstvo ne obnavlja nacionalnu ekonomiju, počeo popuštati sa strogim provođenjem socijalističke ideologije. Državna administracija bila je neefikasna i korumpirana, a Kérékou je zatvorio nekoliko državnih kompanija i pokušao privući strane investicije. Godine 1987. se povukao iz vojske. Tokom 1988. godine je preživio dva pokušaja puča, koja nisu bila intenzivna kao invazija Cotonoua iz 1977. godine, ali su bili odraz nezadovoljstva beninskog puka njegovom politikom. Godine 1989. prijvatio je MMF-ov plan restrukturiranja i uveo velike rezove, ali to nije spriječilo da tokom godine, diljem zemlje, izbiju veliki neredi.

### Demokracija i povratak na vlast

Veliki prosvjedi koji su 1989. godine zahvatili Benin, *de facto* su najavili kraj socijalističkog režima u toj zemlji. Kérékou je bio prisiljen napraviti ustupke tako da je Benin ne samo rano, već i brzo i mirno (vjeruje se zbog kaotične ekonomske situacije koja nije nudila alternativu) izvršila tranziciju prema demokraciji. U kolovozu 1989. godine, Narodna skupština je reizabrala Kérékoua za predsjednika, međutim on je već u prosincu odbacio marksizam-lenjinizam kao državnu ideologiju, a nakon Nacionalne konferencije, Narodna Republika Benin je i formalno ukinuta, a na njeno mjesto je došla Republika Benin. Kérékou je doživio velike napade na konferenciji te je uspio zadržati predsjedničku funkciju, ali bez stvarnih ovlasti. 

Nacionalna konferencija bila je izravno prenošena na televiziji, a na njoj je Kérékou imao razgovor s nadbiskupom Cotonoua, Isidoreom de Souzom, kojemu je ispovjedio svoju krivnju i tražio iskupljenje od grijeha. Iako je taj čin opisan kao "znakoviti primjer političkog tetra", prepun kulturološkog simbolizma, Kérékouovo traženje oprosta od vlastitog naroda bio je neobičan, ako već ne jedinstven potez od strane jednog afričkog autokrata iz Hladnog rata; njegov plan je uspio i Kérékou ne samo da nije postao "politički mrtvac", već si je osigurao imunitet od progona, ali i velike simpatije naroda, koji je mogao jedino prihvatiti ispriku bivšeg autokrata u tim okolnostima.

Ekonomist Svjetske banke, Nicéphore Soglo, izabran je za premijera u ožujku 1990. godine, a u prosincu iste godine donesen je u novi ustav. Mathieu Kérékou je 1991. godine izašao na predsjedničke izbore, ali je izgubio u drugom krugu od Sogloa, koji je 4. travnja 1991. godine postao novi predsjednik Benina. Postavši tako prvi kontinentalni afrički političar smijenjen na demokratskim izborima, Kérékou se povukao u političku mirovinu i nestao iz javnog života na neko vrijeme.

Sogloove ekonomske reforme i navodne diktatorske tendencije uzrokovale su pad njegove popularnosti, a njegov protukandidat na izborima 1996. godine bio je, opet, Mathieu Kérékou, koji se vratio iz mirovine. Iako je Soglo odnio pobjedu u prvom krugu, zahvaljujući boljem učinku na jugu zemlje te podršci trećeplasiranog i četvrtoplasiranog kandidata u prvom krugu, Kérékou je osvojio 52.49% glasova u drugom krugu i pobijedio na izborima; Soglo je tvrdio kako su izbori lažirani te se žalio Ustavnom sudu, koji je odbacio njegovu žalbu. Prilikom prisege, Kérékou je, kako je ponovo otkrio svoju katoličku vjeru, izostavio frazu "duhove predaka" smatrajući ju nekompatibilnom sa svojim vjerskim stavovima, zbog čega je kasnije morao ponovo prisegnuti, izgovarajući punu prisegu.

Na izborima 2001. godine, Kérékou je osvojio drugi mandat, mada pod vrlo kontroverznim okolnostima; pobjednik u prvom krugu, Kérékou je u drugom krugu išao protiv Bruna Amoussoua, tek četvrtoplasiranog iz prvog kruga, s obzirom da su drugi (Nicéphore Soglo) i treći (Adrien Houngbédji) kandidat tvrdili da su izbori namješteni i nisu htjeli legitimizirati iste sudjelujući u drugom krugu. Kérékou je, dakako, uvjerljivo pobijedio u drugom krugu te je krenuo s provođenjem liberalne ekonomske politike; tokom ovog mandata, Benin je aktivno sudjelovao u mirotvornim misijama u drugim afričkim zemljama.
Pred izbore 2005. godine, Kérékou je imao ustavnu zabranu reizbora po dvije osnove - odradio je već dva mandata i imao je više od 70 godina. Iako je javno rekao da neće pokušati mijenjati ustav kako bi si omogućio treći mandat, postoje priče da je to bio njegov inicijalni plan, ali je odustao jer je naišao na prevelik otpor. Dana 6. travnja 2006. godine, Thomas Boni Yayi naslijedio je Kérékoua na mjestu predsjednika.

### Posljednje godine i smrt

Nakon odlaska s predsjedničkog mjesta 2006. godine, Kérékou se konačno i potpuno povukao iz politike, provodeći vrijeme u svojim domovima u Cotonouu i Natitingouu. Još od ranog ulaska u politiku, Mathieu Kérékou je bio znan kao **Kameleon** (francuski: *Le Caméléon*) te je običavao govoriti da "grana neće puknuti u rukama kameleona"; za razliku od drugih afričkih vođa, kod kojih je ta animalistička simbolika često imala nasilni, ratoborni značaj, za Kérékoua je nadimak označavao snalažljivost i domišljatost u različitim uvjetima na političkoj sceni.

Tokom 2014. godine je imao ozbiljnih zdravstvenih problema te je otišao u Pariz na liječenje. Iako se oporavio, zdravlje mu se nikada nije potpuno vratilo te je umro 14. listopada 2015. godine u Cotonouu; uzrok smrti nije otkriven, a informaciju je javnosti prenio predsjednik Thomas Boni Yayi, koji je ujedno proglasio i tjedan dana žalosti.

## Reference

## Literatura

* Jean Establet, *Mathieu Kérékou, l'inamovible président du Bénin*, Éditions l'Harmattan, 2000, 262 p. .