Odbrambeni sistem Zadra

**Odbrambeni sistem Zadra**, izgrađen u 16. i 17 stoljeću, je važno poglavlje mletačkoga fortifikacijskoga graditeljstva, ostvareno u gradu koji je za Mletačku Republiku bio od posebne važnosti. Dio je fortifikacije *Stato da Terra* kojom su se štitili mletački pomorski putevi i luke Jadranskog mora prema Levantu.
## Historija
Zadar je pripao pod mletačku vlast 1409. godine, a to je bio kupoprodajni ugovor između Ladislava Napuljskog i Mletačke Republike. Kako je vlast Ladislava sve više slabila, odlučio je prepustiti prava nad Dalmacijom za 100.000 dukata. Time je šire zadarsko područje uključeno  u privredu Venecije a Zadar je postao jedna od ekonomski razvijenijih komuna na istočnoj obali Jadrana.

Sa dolaskom Osmanlija u neposrednu blizinu nakon pada Carigrada 1453. i konačnog pada Bosne 1463, sve intenzivniji prodori Osmanlija na Zadarsko područje su postali redovna pojava. Upadi u dalmatinsko zaleđe krajem 15. stoljeća bili su uzrok i velikih migracija prema obalnim gradovima, otocima, Istri pa i drugoj obali Jadrana. Nakon 1520–ih počeli su radovi  na odbrani i utvrđivanju Zadra.

## Izgradnja
Početkom 16. stoljeća srednjovjekovne zidine dalmatinskih gradova ubrzano se popravljaju, ojačavaju škarpama, osiguravaju širim i dubljim obrambenim jarcima.

Zadar je bio podvrgnut izgradnji potpuno novog sistema utvrđenja i zidina koji su bitno promijenili izgled grada. Projekt je izradio čuveni  Michele Sanmicheli, poznati italijanski renesansni arhitekt utvrđenja svog vremena i rezultat je ideje da se prostor Zadra zaštiti jedinstvenim fortifikacijskim sistemom, i to ne samo prostor zadarskog poluotoka, već mnogo širi prostor kopna i mora, poluotoka i uvala. Njegov nećak Giangirolamo Sanmicheli zaslužan je za oblikovanje velikog središnjeg bastiona Pontona.

Za potrebe izgradnje fortifikacija srušene su mnoge kuće i crkve, pa čak i čitavo zadarsko predgrađe – Varoš svetog Martina. Po završetku 40-godišnje izgradnje Zadar je postao najveći grad-utvrđenje u Mletačkoj Republici sa bastionimaa, obrambenim kanalima ispunjenih morem i novih velikih javnih gradskih cisterna. Zidine su ojačane s tri bastiona na luci (Moro, sveti Roko i sveti Demetrije), jednim na ulazu u luku i jednim na mjestu stare citadele, te dva prema otvorenom moru (sveti Franjo i sveti Jure). Sforza Pallavicino je izgradio moderno utvrđenje *Forte*. Istovremeno je izgrađen i cijeli niz sasvim novih javnih zgrada (Gradska loža i Gradska straža na tadašnjem Gospodskom trgu, više novih kasarni i skladišta, ali i raskošnih novih palača.

### Kopnena vrata
Michele Sanmicheli odredio je i mjesto novome glavnom ulazu u grad. Dotadašnja su se glavna Kopnena vrata (*Porta Terraferma*) nalazila sjeveroistočnije, u zoni rimskih gradskih vrata, odnosno rimskoga dekumana. Nakon odluke da to mjesto zapriječi novi veliki bastion, Ponton, ulaz u grad smješten je na način da se vrata nadovezuju na već postojeću važnu gradsku ulicu, koje je ujedno bilo pogodno i u sklopu novoprojektiranih utvrda. Nova Kopnena vrata (dovršena 1543. godine) predstavljaju vrhunsko remek-djelo renesansne arhitekture u Zadru i šire.

Zadarski sistem obrane, zbog važnosti grada, osavremenjivan je tokom cijelog 17. stoljeća manjim zahvatima, u skladu s novom taktičkom i strateškom praksom. Tako je između 40-ih i 50-ih godina 17. stoljeća izgrađen vanjski polumjesec pred tvrđavom Forte, a 1678. godine dograđen je natkriveni prolaz uz njega i nižeg obrambenog pojasa s vanjske strane tvrđave. Prokopani su i protuminski podzemni prolazi (*contromina*), od obrambenog jarka duboko prema kopnu ali i unutar same tvrđave.

## Svjetska baština
Odbrambeni sistem Zadra proglašen je Svjetskom baštinom UNESCO-a na sjednici komiteta UNESCO-a u Krakovu od 02-12. jula 2017. god, kao dio transnacionalne baštine venecijanskih utvrđenja od XVI do XVII vijeka.

## Izvori