open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marko Culej

**Marko Culej** (Repno kraj Belca, 19. siječnja 1938. - Varaždin, 19. kolovoza 2006.) - katolički svećenik, prvi varaždinski biskup

## Biografija

Rodio se 1938. u selu Repnu kraj Belca u Hrvatskom zagorju. Odrastao je u obitelji s šestero djece. Njegova sestra Greta postala je časna sestra milosrdnica. Četiri razreda osnovne završio je u Belcu. Bio je ministrant u prekrasnoj crkvi sv. Marije Snježne. Završio je sjemenište u Zagrebu. Po završetku studija na Katoličko-bogoslovnom fakultetu u Zagrebu, zaređen je za svećenika 1964. Mladu misu služio je u Belcu. Bio je kapelan u Samoboru i Desiniću. Župnik u Desiniću bio je od 1965. do 1981. Obnovio je crkvene objekte, doveo časne sestre dominikanke. Jedanaest njegovih župljanja postali su svećenici. Bio je dekan Taborskog dekanata i delegat u Svećeničkom vijeću Zagrebačke nadbiskupije od 1970. do 1977.

Nadbiskup Franjo Kuharić, imenovao ga je 1981. vicerektorom u Bogoslovnom sjemeništu u Zagrebu, a 1986. kanonikom Prvostolnog kaptola u Zagrebu i voditeljem Centra za duhovna zvanja u Zagrebačkoj nadbiskupiji te 1987. arhiđakonom Vrbovečkog arhiđakonata.
Papa Ivan Pavao II. imenovao ga je 7. siječnja 1992., pomoćnim zagrebačkim biskupom, a 22. veljače 1992. zaređen je za biskupa u zagrebačkoj katedrali. Prvi je biskup zaređen u samostalnoj Hrvatskoj. Bio je rektor Bogoslovnog sjemeništa u Zagrebu 1992./'93. Kardinal Kuharić imenovao ga je 18. kolovoza 1993. generalnim vikarom. Bio je predsjednik crkvenog Odbora za pripremu posjeta pape Ivana Pavla II., 1994. godine.

Kada je osnovana Varaždinska biskupija 5. srpnja 1997. papa ga je imenovao prvim varaždinskim biskupom. Geslo mu je bilo „Život i mir”. U Hrvatskoj biskupskoj konferenciji (HBK), bio je predsjednik Vijeća za ustanove posvećenog života, i udruge apostolskog života., predsjednik Odbora za sredstva javnog priopćavanja HBK-a te Komisije „Justitia et Pax”, predsjednik Odbora HBK za pastoral Roma, predsjednik Odbora HBK za pastoral osoba lišenih slobode. Bio je i predsjednik Hrvatskog ogranka Svjetske konferencije religija za mir (WCRP). Umro je u Varaždinu 19. kolovoza 2006.

## Izvori
* http://www.biskupija-varazdinska.hr/index.php?option=com_content&view=article&id=64%3Aivotopis-biskupa-marka-culeja&catid=44%3Aoprotaj-culej&Itemid=66

## Vanjske veze
Arena Varaždin

**Športska dvorana u [[Varaždin]]u** je višenamjenska športska dvorana. Izgrađena je za potrebe Svjetskog prvenstva u rukometu 2009., a svečano je otvorena za Dan grada 6. prosinca 2008.

Varaždinska športska dvorana prostire se na oko 20 tisuća metara četvornih i ima dvije dvorane, veću s 5.000 te manju s 200 sjedećih mjesta. Objekt sadrži i prateće sadržaje poput fitness centra, kuglane, saune te poslovne prostore.

Varaždinska športska dvorana izgrađena je prema modelu javno-privatnog partnerstva. 

## Izvori
Župna crkva sv. Nikole u Varaždinu

**Župna crkva sv. Nikole biskupa** glavna je župna crkva u gradu Varaždinu. Stoljećima je bila središte jedinstvene gradske župe. Sv. Nikola je ujedno i zaštitnik grada Varaždina.

Crkva je postojala je još u srednjem vijeku, a postoji priča da je izgrađena na mjestu medvjeđeg legla te se zato na zvoniku nalazi statua medvjeda.  U 15. stoljeću doživjela je veliku obnovu od koje je ostao sačuvan jedino zvonik. Današnja je crkva izgrađena u doba baroka, od 1753.-1758. godine. Projekt je izradio domaći graditelj Šimun Ignac Wagner. Voditelj gradnje bio je Matija Mayerhoffer iz Ptuja, a nakon njegove smrti dovršio ju je Ivan Adam Poch. Od izuzetne je vrijednosti glavni oltar, rad stolarskog majstora Thomasa Huettera te kipara Ignaza Hohenburgera i Friedricha Petera iz 1761. godine.

## Literatura
* Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001. ()
Palača Prašinski-Sermage u Varaždinu

**Palača Prašinski-Sermage** je reprezentativna barokna palača u Varaždinu. Palaču je u 17. stoljeću sagradio barun Franjo Prašinski (*Prassinzky*), vrhovni carinar Hrvatske. Sredinom 18. stoljeća prešla je u vlasništvo obitelji Sermage.

Danas je u palači smješten dio fundusa Gradskog muzeja Varaždina - Galerija starih i novih majstora te Arheološki odjel.

U palači je sniman poznati hrvatski film Kanarinčeva ljubovca (1988.), rađen prema istoimenoj noveli Augusta Šenoe.

## Povezano
* Gradski muzej Varaždin

## Izvori

## Literatura

* Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001.
Palača Varaždinske županije u Varaždinu

**Palača Varaždinske županije** (*Županijska palača*) sagrađena je 1770. godine prema projektu graditelja Jakova Erbera. Stradala je u požaru 1776. godine. Tokom vremena doživjela je brojne promjene. U nedavnoj obnovi rekonstruirano joj je barokno pročelje.

Nalazi se na Franjevačkom trgu br. 7. U njoj je sjedište Varaždinske županije.

## Literatura

* Ivy Lentić Kugli: *Varaždinski graditelji i zidari od 1700. do 1850. godine*, Zagreb, 1981.
NK Mladost Varaždin

**NK Mladost** je hrvatski nogometni klub iz Varaždina. Klub je osnovan 1962. godine.  

Klub se trenutačno natječe u 2. ŽNL-istok Varaždinskoj.

NK Mladost osim u seniorskoj kategoriji natječe se još u dvije uzrastne kategorije - juniori i pioniri.

Juniori su sezone 2010./2011. bili na prvom mjestu u 1. ŽNL.
NK Plitvica Gojanec

** Plitvica ** je nogometni klub iz mjesta Gojanec(cca. 600 stanovnika) kraj Varaždina. Klub je osnovan 1973.godine a od tada bilježi odlične športske rezultate. Klub je od tada nastupao u 3. HNL - sjever i 4. HNL - sjever , a trenutačno se natječe u 1. ŽNL - Varaždin .
Jakov Erber

**Jakov Erber** (u spisima: *Jacobus Erber*) (Austrija, oko 1716. - Varaždin, 7. lipnja 1776.), varaždinski graditelj.

Najznačajniji je domaći graditelj u doba baroka u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Po školovanju je bio "murarius", odnosno zidarski majstor. Radio je projektne nacrte i vodio izgradnju zgrada. Podrijetlom je bio iz Štajerske, ali je 1766. postao građaninom Varaždina.

Godine 1767. sudjelovao je u procjeni radova na obnovi palače Patačić-Puttar. Godine 1769.-70. prema vlastitim projektima izveo je palaču Varaždinske županije, a vjerojatno i palaču Keglević čiju je adaptaciju vodio 1774.-75. godine. To su mu ujedno najvažnija arhitektonska djela. Njegova arhitektura nosi obilježja kasnobaroknog stila, uz značajan doprinos elemenata rokokoa.

Erber je naročito u Varaždinu razvio intenzivnu građevinsku djelatnost, te se može reći da je bio svojevrsnim gradskim arhitektom. Sagradio je dvoja gradska vrata, sedam mostova, pučku školu (1772.), gradsku ubožnicu (1774.-76.), te vlastitu kuću (1771.-72.) u Padovčevoj ul. 8. Radio je arhitektonske nacrte za obnovu gradske vijećnice (1776.), zatim Tridesetnice u Nedelišću (1774.), te dviju solana, jedne u Čakovcu, a druge u mjestu Agarev u Mađarskoj (1774.). Umro je u dugovima, ubrzo nakon velikog požara 1776. godine.

## Literatura
*Ivy Lentić Kugli: *Varaždinski graditelji i zidari od 1700. do 1850. godine*, Zagreb, 1981.
*Ivy Lentić Kugli: Jakob Erber - varaždinski zidarski majstor 18. stoljeća, u: *Peristil* br. 18-19, Zagreb, 1975.-76.
Matija Mayerhoffer

**Matija Mayerhoffer** (u spisima: *Matthias Mayerhoffer*) (Ptuj, ? - Varaždin, 19. svibnja 1758.), varaždinski graditelj.

Podrijetlom iz Ptuja, došao je 1748. godine u Varaždin, gdje je 1753. postao građaninom. Iste godine povjerena mu je obnova župne crkve sv. Nikole, prema nacrtu Šimuna Ignaca Wagnera. Tijekom gradnje crkve, dogodila se teška nesreća. Dana 13. kolovoza 1756. urušio se svod, pri čemu je poginulo sedam zidara. Mayerhoffer je umro dvije godine kasnije. Od drugih radova, izveo je adaptaciju gradske pivovare (1753.).

## Literatura
*Ivy Lentić Kugli: *Varaždinski graditelji i zidari od 1700. do 1850. godine*, Zagreb, 1981.
Franjo Losert

**Franjo Losert** (u spisima: *Franz Lossert*, također *Lozar* i *Lozart*) (?, oko 1748. - Varaždin, 31. svibnja 1804.), varaždinski graditelj.

Po školovanju je bio "murarius", odnosno zidarski majstor. Radio je projektne nacrte, te vodio izgradnju, popravke i procjene zgrada. U Varaždin je došao prije 1783. te je u početku radio kao zidarski pomoćnik. Kao graditelj se afirmirao na obnovi varaždinske gradske vijećnice (1789.-92.), za koju je projektirao i izveo novo pročelje s tornjem. To bi bilo i njegovo najznačajnije djelo.
 
Od ostalih značajnih radova, ističe se nadogradnja kapele sv. Fabijana i Sebastijana kojoj je oblikovao novo pročelje (1796.) i toranj (1799.-1800.). Izvan Varaždina, gradio je župni dvor u Knegincu (1796.) te projekt za župni dvor u selu Žabnik (1802.).

Od manjih projekata ističe se Czinderyjeva streljana (1793.), javna streljana u parku Prater (danas Graberje u Varaždinu, 1793.), mala ciglana (1795.), mrtvačnica na groblju sv. Florijana (1797.), te gradska gostionica kod Dravskog mosta (1796.). Radio je i privatne kuće, među kojima i vlastitu u Ulici V. Lisinskog (1791.).

Godine 1804. bio je angažiran na izmjeri zemljišta za izgradnju palače Erdödy-Oršić, no umro je iste godine. Zasad nije poznato je li napravio i projekt za ovu veliku i reprezentativnu zgradu.

U Losertovoj se arhitekturi vidi pomak od razvijenog baroknog stila na gradskoj vijećnici, pa sve do posve jednostavnog kasnobaroknog oblikovanja kapele sv. Fabijana i Sebastijana.

## Literatura
*Ivy Lentić Kugli: *Varaždinski graditelji i zidari od 1700. do 1850. godine*, Zagreb, 1981.
Pravoslavna crkva sv. Đorđa u Varaždinu

**Crkva sv. Đorđa** je crkva koja pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi i nalazi se na Trgu bana Jelačića 19 u Varaždinu. Sagradio ju je 1884. godine graditelj Radoslav Atzinger. Vrijedan inventar (ikonos, klupe i ikone) prenesene su iz pravoslavne crkve u Zagrebu.

## Literatura
*Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001. ()
Stari grad Varaždin

**Stari grad Varaždin** tvrđava je u Varaždinu i jedna od njegovih znamenitosti. Nalazi se na sjeverozapadnom obodu varaždinske gradske jezgre, a danas je u njoj smješten Gradski muzej Varaždin.

## Historija
Tvrđava se prvi put spominje u 12. stoljeću i vjeruje se da je tada bila sjedište varaždinskih župana. Krajem 14. stoljeća dolazi u vlasništvo grofova Celjskih koji je pregrađuju u gotičkom stilu. Iz tog vremena potječe središnji četverokutni objekt, oko koje su se izvorno nalazile drvene palisade.

Veliku obnovu tvrđava doživljava u 16. stoljeću, kada je pregrađena u suvremenu renesansnu fortifikaciju. Za vlasništva Ivana Ungnada, nešto prije 1544. započinje gradnja zidina s kružnim kulama, te oko njih zemljanih bedema i jarka napunjenog vodom. Time ona postaje karakterističan tip utvrde zvan *[[wasserburg]]*. Pregradnju je vodio Domenico dell'Allio, graditelj talijanskog podrijetla koji djeluje u Štajerskoj. Pod kraj stoljeća varaždinska tvrđava trajno dolazi u ruke mađarsko-hrvatske obitelji Erdödy, koja će na njoj izvesti manje adaptacije u baroknom stilu.

## Zanimljivosti
Stari Grad nalazi se na poleđini, danas nevažeće, hrvatske novčanice od 5 kn. Varaždinska tvrđava na novčanici od 5 kuna je otisnuta naopako (tj. zrcaljeno) u odnosu na stvarni izgled.

## Vanjske veze

*  Gradski muzej Varaždin
Varaždinska katedrala

**Varaždinska katedrala** posvećena je Uznesenju blažene Djevice Marije na nebo, a katedralom postaje utemeljenjem Varaždinske biskupije 5. srpnja 1997. Katedrala se nalazi u Varaždinu, u blizini središnjeg gradskog trga. Današnju varaždinsku katedralu, jednu od najznačajnijih ranobaroknih sakralnih građevina u sjevernoj Hrvatskoj, gradili su od 1642. do 1646. isusovci. Radi se o ranobaroknoj jednobrodnoj crkvi sa šest pobočnih kapela, nad kojima su dvije galerije. Kao idejni tvorac i voditelj gradnje spominje se isusovac Juraj Matota, a samu gradnju financirao je grof Gašpar Drašković.

## Povezano
* Katedrala
* Crkvena umjetnost u Hrvatskoj
* Crkvena arhitektura u Hrvatskoj
* Barokna arhitektura
* Katolička crkva
* Katoličanstvo u Hrvata

## Izvori
* Varaždinska katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije na nebo 

## Povezano
* Orgulje varaždinske katedrale
* Varaždinska biskupija
Palača Patačić u Varaždinu

**Palača Patačić** je dvokrilna ugaona palača u Varaždinu, smještena na Franjevačkom trgu broj 4. Dovršena je 1764. godine. Dao ju je sagraditi varaždinski trgovac Daniel Praunsperger. Prizemlje zgrade bilo je namijenjeno za trgovanje. 

## Izvori

* Palača Patačić, www.varazdin-online.com
Lidija Horvat-Dunjko

**Lidija Horvat Dunjko** (Varaždin, 1967.) hrvatska sopranistica, docentica na Muzičkoj akademiji Sveučilišta u Zagrebu. Dobitnica je Ordena reda Danice hrvatske s likom Marka Marulića.

Diplomirala je u klasi profesorice Zdenke Žabčić-Hesky na Muzičkoj akademiji Sveučilišta u Zagrebu, gdje sada i sama predaje.

Nastupila je u više od trideset uspješnih opernih uloga u Hrvatskoj i inozemstvu. Tako je npr. igrala Kraljicu noći u "Čarobnoj fruli", Rosinu u "Seviljskom brijaču", Gilde u "Rigolettu" itd. Nastupala je u Parizu (Théâtre des Champs-Élysées), Beču (Musikverein), Torontu (Ryerson Theatre, Massey Hall), Berlinu, Münchenu, Bruxellesu, Dublinu, Salzburgu, Torinu, Veneciji, Zürichu, Ženevi, Zagrebu, Ljubljani, Buenos Airesu (Teatro Colón, Teatro Nacional Cervantes), Madridu, Santiago de Chileu, Lisabonu, Montevideu, Moskvi (Čajkovski dvorani moskovskog konzervatorija), Johannesburgu, Pretoriji i dr.

Surađuje s velikanima opere, s eminentnim redateljima i orkestrima. Osnovala je školu opere Mirula 2003. godine u Pučišćima, na otoku Braču.

Zajedno s grupom Magazin, izvela je pjesmu "Nostalgija" s kojom su predstavljali Hrvatsku na natjecanju za Pjesmu Eurovizije 1995. godine, a završili su na 6. mjestu.

## Reference
Mladena Gavran

**Mladena Gavran** (Varaždin, 1959.), hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Osvajanja Ljudevita Posavca" (2004.)
* "Ljubavi Georgea Washingtona" kao Silvia Carver (2001.)
* "Nepokoreni grad" (1982.)
* "Velo misto" (1980.)

### Filmske uloge
* "Bella Biondina" kao Violina (2011.)
* "Djed i baka se rastaju" kao Emilija (1996.)
* "Budite isti za 20 godina" kao Dragana (1985.)
* "Samo jednom se ljubi" (1981.)
* "Poglavlje iz života Augusta Šenoe" (1981.)

## Vanjske veze
*
*Službena stranica
*Intervju s glumicom
Emil Milihram

**Emil Milihram** (rođen 21. listopada 1982. u Varaždinu) hrvatski je kanuist, višestruki svijetski i europski prvak u kategoriji C1 (kanu jednosjed). Sa ukupno 6. zlata sa Svijetskih prvenstava i 4 zlata sa Europskih prvenstava Emil Milihram spada među najuspješnije kanuiste svih vremena.

Svijetska prvenstva : 2006. Karlovy Vary ( Češka ), 2008. Ivrea (Italija), 2010. Sort ( Španjolska ), 2012.  Bourg st Mauricee  ( Francuska ), 2014. Valtellina ( Italija ), 2016. Banja Luka ( BiH ).

Europska prvenstva : 2007 Bihać ( BiH ), 2009 Valtellina ( Italija ), 2011 Kraljevo ( Srbija ), 2015 Banja Luka (BiH).
ŠK Slavija Varaždin

**Športski klub Slavija** je bivši nogometni klub iz Varaždina.

## Historija
**Slavija** je osnovana 3. lipnja 1931. godine.

Vlasnik kluba je bio Čeh Ernst Stiassny, vlasnik tekstilne tvrtke Tivar, današnjeg Varteksa. Bio je veliki zaljubljenik u nogomet i navijač praške Slavije. Nogomet je također bio omiljenim športom njegovih radnika u tvornici, koji su imali svoja dva unutarnja kluba, ŠK Tekstilna i ŠK Tivar, koji su djelovali unutar tvornice. Sve je to skupa urodilo odlukom neka se izgradi nogometno igralište na livadi preko puta tvornice Tivar. Malo poslije su Tekstilna i Tivar na izvanrednim glavnim skupštinama odlučili spojiti ta dva kluba u jedan novi, Športski klub Slaviju. Prvi dužnosnici ovog kluba su bili Česi.

Dres i ime varaždinskog kluba je nastao po uzoru na vlasnikov omiljeni klub. Dresovi su nastali po šemi da je za razliku od praške Slavije, čiji je dres bio uzdužno bijelo-crvena kombinacija s crvenom zvijezdom, varaždinska je Slavija imala plavu zvijezdu na bijelo-plavoj kombinaciji.

Brzo je napredovala, tako da je već za 7 godina sudjelovala u najvišem razredu nogometnog natjecanja u Kraljevini Jugoslaviji. Prvenstvo 1938./39. je završila na posljednjem 12. mjestu. 
Dvije godine poslije igrala je u najvišem razredu nogometnog natjecanja u Banovini Hrvatskoj. Prvenstvo 1940./41. završila je na sredini ljestvice, na 5. mjestu, iza velikana hrvatskog nogometa, Hajduka, Građanskog, Concordije i HAŠK-a.

Dolazak NDH nije donio dobre dane. Povjerenik za šport NDH Miško Zebić 21. svibnja 1941. je donio odluku kojim se raspustilo sve športske saveze i olimpijski odbor. Istom je uveo povjerenički sustav u sve hrvatske športske klubove i organizacije. Varaždinski šport je zbog toga platio veliku cijenu, osobito što mnoštvo igrača više nije smjelo nastupati zbog svog podrijetla i/ili političkog opredjeljenja, što je rezultiralo da su mnogi klubovi prestali raditi. Mnogi su igrači tad otišli igrati za dotadašnjeg niželigaša Zagorca.

## Poznati igrači i treneri
*Zvonimir Cimermančić (1935.-1938.)
*Ivica Belošević (trener)

## Izvori

*Grad Varaždin Marijan Hižak: 100 godina nogometa 1909.-2009. u Varaždinu, 
* RSSSF
VNŠK Drava

**Varaždinski nogometni športski klub Drava** je bivši nogometni klub iz Varaždina.
Klupske su boje bile crvena i bijela.

## Historija
**Drava** je osnovana lipnja 1919. godine. Igrači su mu bili uglavnom trgovačka mladež. Prvi su rezultati slabi, no kad je susjedni čakovečki ČŠK bio suspendiran, njegovi su se igrači pridružili Dravi, što rezultira poletom i Drava postaje najbolji klub u gradu. Poleet je trajao dok nije istekla suspenzija ČŠK-u.

Drava je kratko postojala. Unatoč tome, u tom je kratkom vremenu dok je postojala uspjela iznjedriti jedno veliko nogometno ime koje je nogomet proigralo baš u njoj - Rudolf Kralj, igrač koji je poslije postao poznat kao profesor nogometa u Buenos Airesu i tehnički tajnik 
argentinske reprezentacije kad je 1978. godine postala svjetski prvak.

## Poznati igrači i treneri
*Rudolf Kralj

## Izvori

*Grad Varaždin Marijan Hižak: 100 godina nogometa 1909.-2009. u Varaždinu, 
* RSSSF
Varaždinski gimnazijski športski klub

**Varaždinski gimnazijski športski klub** (kratica: **VGŠK**) je bivši nogometni klub iz Varaždina.

## Historija
**VGŠK** je osnovan 15. travnja 1909. godine. Taj je događaj u svezi s dolaskom Đure Kulčara, nogometnog zanesenjaka, koji je u Varaždin doselio zbog toga što mu se je otac, vojni časnik, doselio službom iz Budimpešte. Đuro se je Kulčar odmah pridružio srednjoškolskoj mladeži u igranju nogometa, šireći nogometni zanos. Pri osnutku kluba veliku ulogu je imao Bučarov učenik Ljudevit Filipec, učitelj gimnastike, koji je utemeljio Hrvatski sokol u Varaždinu 7 godina prije i Sokolicu, prvu žensku gimnastičku skupinu u Hrvatskoj 1906. godine. Kad je VGŠK osnovan, Kulčara se je izabralo za prvog predsjednika, Bruna Steinera za prvog tajnika, a Ljudevita Filipca za trenera. Marljivi Steiner se je uspio izboriti za svoj klub neka dobije površinu za nogometno igralište. Od gradskih je vlastiju dobio dopuštenje urediti prostor uz dravski rukavac zvan *Bura*. Kad se igralište uredilo, dobilo je ime *Igralište kod Štebihovog mlina*.

Prvu je utakmicu odigrao mjesec dana poslije, 15. svibnja. Bilo je to protiv karlovačke Olimpije. O najavljenoj utakmici je pisao tjednik Hrvatske pravice, objasnivši čitateljima pravila te nove igre, nogometa. Strijelac prvog povijesnog pogotka bio je Bruno Steiner Županić.

Srpnja 1912. je odigrao svoju prvu međunarodnu utakmicu. Bilo je to protiv mađarskog sastava Ifyusagi Nagykanizsa Sport Egylete.

Klubu su rad često ometale školske vlasti, često ga zabranjivajući. Zadnje znake djelovanja je pokazao 1913. godine. Početak prvog svjetskog rata spriječio je svaki daljnji rad koji nikad više nije bio obnovljen.

Nakon rata bivši VGŠK-ovi igrači su se okupili u Varaždinskom športskom klubu.

## Poznati igrači
*Đuro Kulčar, kasniji predsjednik Mačevalačkog saveza Jugoslavije

## Izvori

*Grad Varaždin Marijan Hižak: 100 godina nogometa 1909.-2009. u Varaždinu,
Ignac Beyschlag

**Beyschlag (Bejschlag, Beischlag), Ignac (Ignatius)**, mjernik i kartograf  Varaždinske županije, kraj 18. i početak 19. st. Promjene u gradu Varaždinu koje su nastale do kraja 18. st. zabilježene su na njegovim planovima. Izvornici se čuvaju u Gradskom muzeju i Povijesnom arhivu u Varaždinu te Hrvatskom državnom arhivu u Zagrebu.
## Djela
*Plan posjeda uz Dravu, Otok, 1792. 
*Karta Varaždinske županije (Comitatus Varasdiensis). 1801.
*Mapa cijelog teritorija grada Varaždina, 75×77 cm. 1807. 
*Mapa civilnog teritorija Varaždina, 95×53 cm. 1807. 
*Mapa varaždinskih teritorija između poštanskih cesta, 113×48 cm. 1807.
*Plan Varaždina, 99×64 cm. 1807.
## Literatura
*M. Marković: Descriptio Croatiae. Naprijed, Zagreb 1993, str. 251. 
*M. Lapaine, I. Tunjić, N. Frančula: Hrvatski kartografi u doba starih izmjera na području uže Hrvatske i Slavonije. Geodetski list 1997, 1, str. 60.
*M. Rezo: Kartografija i kartografi u Varaždinu, seminarski rad. Sveučilište u Zagrebu, Geodetski fakultet, 1999.
Jagoda Kralj

**Jagoda Kralj** (Varaždin, 7. lipnja 1953.) je hrvatska kazališna, filmska i televizijska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Mamutica" kao Ana Klarić (2009.)
* "Stipe u gostima" kao gospođa s mačkom (2008.-2009.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Jela Macan/Zina (2007.-2008.)
* "Ne daj se, Floki" kao mama (1985.)
* "Inspektor Vinko" (1985.)
* "Nevolje jednog Branimira" (1982.)
* "Mačak pod šljemom" (1978.)
* "Nikola Tesla" (1977.)
* "Gruntovčani" (1975.)

### Filmske uloge
* "Zagorka" kao kuma (2007.)
* "Put u Raj biznis klasom" (2002.)
* "Na rubu pameti" (1993.)
* "Nokturno" (1991.)
* "Noć poslije smrti" (1983.)
* "Erogena zona" (1981.)
* "Prijeđi rijeku ako možeš" (1977.)
* "Lov na jelene" (1972.)

## Vanjske veze
*
*Stranica na HNK-Varaždin.hr
Tonka Kulčar-Vajda

**Tonka (Antonija) Kulčar-Vajda** (Varaždin, 10. srpnja 1887. – Rogaška Slatina, 24. studenoga 1971.), hrvatska fotografkinja.

Fotografsku karijeru započela je kod  kod fotografa  Rudolfa Mosingera u Zagrebu, a potom u Munchenu studirala je modernu fotografiju na fotografskoj stručnoj školi. Nakon povratka otvorila je 1916. dva ateljea. U lipnju 1917.  preuzela »atelijer za modernu fotografiju i slikovnu umjetnost« na ondašnjem Trgu Franje Josipa I. (Tomislavov trg) pod imenom »Olga« a uskoro se i udala za bivšeg vlasnika atelijera  Artura Kulčara. Desetak godina poslije (1929.) modernizirala je fotografski salon i preselila ga u negdašnji slikarski atelijer Vlaha Bukovca, pod imenom » Tonka«, koje će postati zaštitni znak vrhunske portretne fotografìje. Bila je kraljevski dvorski fotograf dinastije Karadordević do 1934. U rujnu 1932. otvorila je u Ilici fotografski salon koji je uz fotografske prostorije, u salonskom dijelu, izrastao u prestižno okupljalište zagrebačkih književnika i umjetnika. Foto-atelijer »Tonka« će tijekom četvrt stoljeća djelovanja s tisućama fotografskih zapisa (foto ploča) postati svojevrsni kroničar društvenoga i kulturnoga života u Zagrebu. Njezine su fotografije izražavale i sve pomodne tendencije u tretmanu portreta, te aktualizirale ženski akt kao fotografsku temu. Dame koje je portretirala namjestila je u poze holivudskih filmskih zvijezda dokumentirajući "lude dvadesete". Poslije smrti supruga Artura Kulčara, udala se 1937. za akademskog slikara Jožu Psuta. Također je bila jednom od najboljih dvorskih fotografkinja dinastije Karađorđevića. Za vrijeme  NDH Foto-atelijer »Tonka« je i dalje radio, ali smanjeno zbog ratnog stanja. U jednom dijelu njezina prostora smjestio se VIII. tabor  ustaške mladeži. Godine 1958. Tonka Kulčar je otišla u Rogašku Slatinu, gdje je (od 1959.) također imala fotografski atelje.

## Izvori
Lana Kos

**Lana Kos** (Varaždin, 25. rujna 1984.), hrvatska operna pjevačica. 

Rođena je u Varaždinu 25. rujna 1984. Učila  je solo pjevanje kod Darije Hreljanović u  Glazbenoj školi u Varaždinu. Sa 17 godina, debitirala je u zagrebačkom HNK-u kao Kraljica noći u "Čarobnoj fruli". U istoj predstavi, nastupila je i na gostovanju u Ljubljani. Upisala je studij na Muzičkoj akademiji Sveučilišta u Zagrebu u klasi Lidije Horvat-Dunjko. Ima raspon glasa od tri oktave. Godine 2003. osvojila je nagradu na državnom natjecanju u Dubrovniku. Potkraj  prosinca 2005., na audiciji Mstislava Rostropoviča izabrana je za ulogu "Nataše" u operi "Rat i mir", moskovskog Boljšoj teatra. Sa svjetskim poznatim glazbenikom Rostropovičem, godinu dana je pripremala ulogu u operi, koja je na kraju otkazana. 

Četiri je godine bila solistica Bavarske državne opere u Münchenu. Bila je i članica Opere Slovenskoga narodnog gledališča u Mariboru. 

Ostvarila je čitav niz zapaženih nastupa u opernim kućama diljem svijeta, pa je tako nastupila i u Japanu, Santiago de Chileu, Tel Avivu, Bruxellesu, Liègeu itd. Treća je hrvatska operna pjevačica, nakon Biserke Cvejić i Ljiljane Molnar-Talajić, koja je pjevala u Veronskoj areni. Nastupila je kao "Violetta Valery" u Verdijevoj "Traviati". Do sada je pjevala na više stranih jezika: talijanskom, francuskom, njemačkom, češkom i dr. 

Dobila je 2011. godine, Nagradu hrvatskog glumišta u kategoriji izuzetnog ostvarenja mladih umjetnika do 30 godina - za nastup u glavnoj ulozi u operi "Lucia di Lammermoor".

Majka je sina Adama iz veze s Njujorčaninom Matthewom Svenom Brillom, koji živi na Filipinima.

Godine 2024. osuđena je na uvjetnu kaznu zbog kupovine lažnih COVID potvrda u vrijeme pandemije, zajedno s još nizom drugih javnih ličnosti.

## Izvori
Josip Klima

**Josip Klima** (Varaždin, 3. III. 1927. – Zagreb, 7. VI. 2012.), hrvatski violinist i glazbeni pedagog.

## Život
Josip »Pepi« Klima apsolvirao je 1951. studij violine kod Vaclava Humla na Muzičkoj akademiji u Zagrebu. Od 1951. do 1953. studirao je na *École Normale de Musique* u Parizu te diplomirao u klasi Yvonne Astruc. Nakon završenih studija, u nekoliko je navrata bio koncertni majstor orkestra Opere HNK u Zagrebu i Zagrebačke filharmonije. Bio je cijenjen kao solist izrazite virtuoznosti, ali i kao muzičar s osobitim smislom i osjećajem za komorno muziciranje. Od 1951. do 1955. bio je prvi violinist Akademskoga gudačkog kvarteta: taj ansambl je 1954. preimenovan u Zagrebački kvartet, pa je Klima tako nastavio tradiciju istoimenoga kvarteta, kojega je još 1919. osnovao njegov profesor Vaclav Huml. Klima je taj ugledni zagrebački komorni sastav predano vodio gotovo dva desetljeća. Od 1953. pa do 1957. bio je i članom Zagrebačkih solista.

Hrvatskoj i svjetskoj koncertnoj publici Josip Klima je predstavio brojna djela hrvatskih skladatelja, koje je često i sam poticao da za njega ili kvartet napišu kakvu novu skladbu. Njegove su interpretacije publiku uvijek oduševljavale nepatvorenom izražajnošću, plemenitim tonom i nepogrešivom muzikantskom intuicijom.

Svoje ogromno znanje i bogato umjetničko iskustvo Josip Klima je nesebično prenosio i mlađim generacijama muzičara. Od 1959. do 1961. bio je profesor Nacionalnoga konzervatorija u Kairu, a od 1978. pa sve do umirovljenja predavao je violinu na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji. No i nakon umirovljenja nastavio je koncertirati: Nastupa s Riječkim komornim orkestrom, 1980. osnovao je Gudački kvartet Stratik (kvartet je kasnije preuzeo ime svojega utemeljitelja te kao Kvartet Klima također nizao zapažene koncertne uspjehe), a 1999. osniva i Salonski ansambl Animato, koji još i danas uspješno djeluje.

Josip Klima bio je počasni član Hrvatskoga društva glazbenih umjetnika. Umro je 7. VI. 2012. u 85. godini života.

## Nagrade i priznanja
*1981. *[[Nagrada Vladimir Nazor]]* (godišnja)
*1986. *[[Nagrada Milka Trnina]]* za iznimna umjetnička postignuća.
*1989. *Nagrada Milka Trnina* (zajedno s članovima Kvarteta Klima).
*1994. *Plaketa [[Hrvatsko društvo glazbenih umjetnika|HDGU]]* povodom 40. obljetnice umjetničkoga rada.
*2000. *Nagrada Vladimir Nazor* za životno djelo.
*2011. *Nagrada [[Porin (nagrada)|Porin]]* za životno djelo.

## Literatura
*Kovačević, Krešimir: »KLIMA, Josip«, u: Kovačević, K. (ur.), *[[Muzička enciklopedija]]*, Zagreb: JLZ, 1974, sv. 2, str. 337-338.

## Vanjske veze
*PORIN – Erika Krpan: Josip Klima (životopis)
*DISCOGS: Josip Klima (diskografija)
*HUOKU – Kvartet Klima 
*DISCOGS – Kvartet Stratik
Mirko Androić

**Mirko Androić** (Varaždin, 8. srpnja 1922. - 7. lipnja 1982.) je bio hrvatski povjesničar i arhivist.
## Biografija
Rodio se u Varaždinu 1922. godine. Pohađao je klasičnu gimnaziju. Studirao je povijest u Zagrebu na Filozofskom fakultetu. Pri HAZU (ondašnja JAZU) je završio specijalističke tečaje iz pomoćnih povijesnih znanosti.

Prvo je radio u HAZU, a potom se vratio u rodni Varaždin gdje je osnovao Gradski arhiv kojem je bio direktor sve do smrti. Bio je značajnom osobom arhivske službe u Hrvatskoj, a imao je ugled i u međunarodnim krugovima.

Predsjedavao je Savezom društava arhivskih radnika Hrvatske.

Područje njegova znanstvenog interesa bila je varaždinska povijest i povijest sjeverozapadne Hrvatske. Suuređivao je veći broj zbornika i inih izdanja.

## Djela
(izbor)
*mnoštvo znanstvenih radova (preko stotinjak)
**Diplomata inedita Capituli Chasmensis* (suautor)
**Monumenta historica civitatis - Liber seu prothocolum civitatis Varasdini 1587-1589* (suautor)

## Nagrade i priznanja

## Literatura
*Historijski zbornik 1985. In memoriam: Mirko Androić, autor teksta Damir Zagotta
Stjepan Bocak

**Stjepan Bocak** (Varaždin, 9. prosinca 1900. – Zagreb, 7. svibnja 1981.), bio je hrvatski nogometaš, nogometni reprezentativac. Po struci je bio pravnik. 

## Igračka karijera
### Klupska karijera
Igrao je za zagrebačku Concordiju.

### Reprezentativna karijera
Za reprezentaciju nije odigrao nijednu utakmicu,  no bio je među pričuvama.

Bio je među pozvanima na OI 1924. u Parizu, ali nije igrao nijednu utakmicu, a od hrvatskih nogometaša s njim su bili u izabranom sastavu Dragutin Babić, Slavin Cindrić, Artur Dubravčić, Dragutin Friedrich, Andrija Kujundžić, Antun Pavleković, Alfons Pažur, Adolf Percl, Dragutin Vragović, Dragutin Vrđuka, Branko Zinaja, Emil Perška, Eugen Dasović, Emil Plazzeriano, Janko Rodin, Marijan Marjanović, Rudolf Rupec, Stjepan Vrbančić i Vladimir Vinek. 

## Izvori
*Regionalni Popis varaždinskih olimpijaca
Robert Hranj

**Robert Hranj** (Varaždin, 5. rujna 1962.), hrvatski komodor, aktualni načelnik Glavnog stožera OS RH.

## Činovi

*1985. - potporučnik
*1986. - poručnik korvete
*1992. - kapetan korvete
*1993. - kapetan fregate 
*2000. - kapetan bojnog broda
*2011. - komodor

## Izvori
*osrh.hr
Nikola Faller

**Nikola Faller** (Ivanec kod Varaždina, 22. travnja 1862. - Zagreb, 28. veljače 1938) hrvatski dirigent i skladatelj. Izveo je više od 250 različitih djela, dirigirao više od 1.900 puta, autor je više od 40 skladbi koje obuhvaćaju komorna djela, zborske pjesme i crkvenu glazbu.

Rođen je na očevom ladanjskom dvorcu Pahinsko, nedaleko od Ivanca. Glazbu je počeo učiti u Varaždinu gdje je pohađao gimnaziju, a glazbi ga je podučavao Rikard Hansmann, učitelj glazbe i zborovođa varaždinskog pjevačkog društva *Männergesangverein*. Već u srednjoj školi korepetira u Zagrebačkom kazalištu. Glazbeno se školovao u Zagrebu, Beču, Parizu i Londonu. Od 1887. do 1889. bio je dirigent Zagrebačke opere. Njegova zasluga je utemeljenje baleta kao posebnog ansambla (1894.) i obogaćivanje repertoara, naročito opera Wagnera, Čajkovskog, Masseneta, Puccinija, Bizeta, Beethovena i drugih skladatelja.
Zatim je nastavnik i zborovođa u Splitu. U Zagrebu je  1890-ih vodio operne stagione. Bio je zborovođa ''Kola'', dirigent i ravnatelj Opere. Omogućio je izvođenje opera hrvatskih skladatelja poput Lisinskog, Albinia i Berse. Od 1910. do 1912. bio je intendant kazališta u Osijeku. Od 1924. do smrti bio je predsjednik Hrvatskog pjevačkog saveza. 

## Djela
* gudački kvartet, 
* dvije sonate za violinu i glasovir, 
* sonata za glasovir, 
* zborovi, 
* popijevke, 
* crkvena djela. 

Među njegovim skladbama nalazi se *Hrvatska misa* za mješoviti zbor, kasnije je nadodana pratnja za orkestar vojničkog sastava. 

Stručne članke objavili su mu Obzor, Vienac, Agramer Zeitung, Agramer Tagblatt, Hrvatski pokret, Glazbeni vjesnik i drugi časopisi. Objavio je autobiografske skice u Skladu i Komediji.

## Zanimljivosti
Prikupio je cedulje svih kazališnih predstava izvedenih u Zagrebu i na gostovanjima HNK u drugim sredinama, počevši od 1870. pa do 1938. godine. Sačuvane su u 98 svezaka, uvezanih po sezonama. Ukupan broj cedulja koje je prikupio - bez duplikata - iznosi približno 36.000, a  pohranjene su u muzejsko-kazališnoj zbirci Odsjeka za povijest hrvatskog kazališta. 

Amaterski se bavio i botanikom te je skupio vrijedne herbarije. 

## Naslijeđe
U Zagrebu jedno šetalište uz potok Črnomerec nosi njegovo ime.

## Izvori
Ratko Maček

**Ratko Maček** (Kamenica, 25. travnja 1967.) hrvatski je novinar, specijalist za odnose s javnošću, poduzetnik i političar.

## Biografija
Varaždinac je, ali je rođen u Kamenici, gdje su mu roditelji bili učitelji.

Apsolvirao kroatistiku na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.

## Novinarstvo
Počeo je raditi kao novinar još na studiju, te je od 1991. radio u Hini. Angažiran je zatim na varaždinskoj VTV televiziji, kojoj je postao i suvlasnikom. Budući da je VTV televizija u posljednjem desetljeću 20. astoljeća bila usko povezana s Hrvatskom radiotelevizijom (HRT), te joj je do 2001. godine iznajmljivala prostor i opremu za pripremu i emitiranje programa HTV studija Varaždin (na čijem je čelu bio Zlatko Mehun, također bivši suvlasnik VTV Televizije), Maček je prvo postao honorarac, a zatim i zaposlenik javne televizije te je počeo raditi u njezinu varaždinskom dopisništvu kao novinar u HTV-ovoj Regionalnoj panorami, a nastavio u Zagrebu, gdje je bio urednik i voditelj Dnevnika Hrvatske televizije do 2002. godine.

## Odnosi s javnošću
Ratka Mačeka je Ivo Sanader 2002. godine angažirao kao glasnogovornika Hrvatske demokratske zajednice. U pripremi za saborske izbore 2003. stranka je kao savjetnika angažirala irskoga *[[Spin (Odnosi s javnošću)|spin doktora]]* Patricka Jamesa „P. J.“ Maru, koji je znatno pridonio izbornoj pobjedi, a istodobno je Maček uza nj učio i usavršio zanat odnosa s javnošću.  Nakon pobjede Sanader je formirao koalicijsku vladu, a Maček je imenovan predstojnikom Ureda za odnose s javnošću, tj. glasnogovornikom Vlade, zadržavši isto mjesto i u stranci. Hrvatska demokratska zajednica je pobijedila i na saborskim izborima 2007., ali je Maček nakon kampanje odstupio s dužnosti glasnogovornika uslijed, tvrdio je pred sudom, otežane komunikacije sa Sanaderom.

Sa srednjoškolskim kolegom Miroslavom Kovačićem osnovao je poduzeće MPR Strateško komuniciranje. Za svoje kampanje angažirali su ga, među inima, i Jadranka Kosor odnosno Andrija Hebrang .

## Poduzetništvo
Bio je suvlasnik VTV televizije. Godine 2005. imao je 22,66 posto udjela u Media Timu, poduzeću za promidžbu i usluge osnovanome 1996.

Suvlasnik je tvrtki MEdiana u Varaždinu te MPR u Zagrebu.

## Politika
Bio je predstojnik Ureda za odnose s javnošću (2004-2008) Vlade Republike Hrvatske.

## Sudski procesi
Županijski sud u Zagrebu osudio ga je 11. ožujka 2014. na godinu dana zatvora uvjetno, s rokom kušnje od četiri godine, kao trećeoptuženoga zbog izvlačenja novca preko poduzeća Fimi Media.

Prema vlastitom priznanju pred sudom, posredovao je prilikom prodaje zadarskoga Hrvatskog lista Hrvatskoj demokratskoj zajednici po nalogu Ive Sanadera.

## Kurioziteti
Maček je do 2011. bio u braku s Andreom r. Tikvić  i iz tog braka ima dva sina.

U Križancu blizu Varaždina, na predjelu zvanom Glavić, na površini od gotovo 9434 metra četvorna je njegovo imanje s helidromom, travnjacima i vrtovima, vinogradom, vinskim podrumom. Vlasnik imanja je prema službenoj evidenciji Ratko Maček.

## Izvori
Dejan Glavica

**Dejan Glavica** (Varaždin, 20. kolovoza 1991.) je hrvatski nogometaš koji trenutačno igra u Slaven Belupu.

Prve nogometne korake započeo je u Varteksu. Karijeru je nastavio u Slavenu Belupu. Igrao je za hrvatske mlade reprezentacije. Nastupio je na svjetskom prvenstvu 2011. u Kolumbiji sa hrvatskom reprezentacijom do 20 godina i odigrao jednu utakmicu. Igra desnom nogoim. 2012. za njega su se zanimali veliki europski klubovi poput Werdera, ali do transfera iz Slavena nije došlo. S Varaždinom se natjecao u Europkoj ligi. Bio je strijelac u Europskoj ligi u utakmici protiv protiv Andoraca.

## Izvori
*Hrvatski nogometni savez
*Sportnet 
*NK Slaven Belupo
*Koprivnica.net
*E-Varaždin
Nada Puttar-Gold

**Nada Puttar-Gold** (Varaždin, 5. studenoga 1923. – Zagreb, 28. ožujka 2017.), jugoslavenska i hrvatska pjevačica, mezzosopran.

## Biografija
Nada Puttar-Gold rođena je u Varaždinu istog 5. studenoga 1923. kao i Biserka Cvejić i s njom dijeli prvo mezzosopransko mjesto u višedesetljetnoj povijesti Splitskog ljeta. Zajednička im je bila Amneris na Peristilu koje su bile nenadmašne kraljice, Biserka Cvejić dodala je Dalilu, Nada Puttar-Gold Orfeja. Nada Puttar-Gold je najprije učila glasovir. a zatim se posvetila pjevanju. Debitirala je 1949. kao Vanja u Glinkinu Ivanu Susanjinu i odmah angažirana. Godine 1951. osvojila je Prvu nagradu na Međunarodnom pjevačkom natjecanju u Verviersu. Jedan kritički osvrt pun superlativa o njezinu glasu završava riječima Kakav talent, kakva tehnika, kakva škola! I doista, njezin snažan pastozan glas ujednačen u velikom opsegu i volumenu, s dubinama alta i visinama dramskoga soprana zacijelo je najveličanstveniji hrvatski mezzosopran. Savršena muzikalnost i suverena pjevačka tehnika, velika izdržljivost i pouzdanost te lijep scenski izgled, koji je krasio gotovo sve naše velike mezzosopranistice,, omogućili su joj da ostvari za mezzosopran golem repertoar od šezdesetak uloga u rasponu od Didone u operi Didona i Eneja Henryja Purcella do Crkvenjarke u Jenufi i Santuzze u Cavalleriji rusticani, i oko dvije tisuće nastupa. Teško je reći jesu li joj bolje pristajali Verdijevi, Wagnerovi ili Straussovi likovi, uloge u francuskom ili slavenskom repertoaru, nastupi u operi ili na koncertu. Od 1957. do 1961. bila je članica Gradske opere u Berlinu, a od 1961. do 1966. Državne opere u Frankfurtu. Nastupala je u Bečkoj državnoj operi. U zagrebački se angažman vratila 1966. i ostala u njemu do 1979.

## Vanjske veze
* Varaždin i Seketin u srcu
* Primadona trajnog sjaja
NK Virovitica

**NK Virovitica** je nogometni klub iz Virovitice.

Klub se nakon dvije sezone stanke u seniorskom natjecanju trenutno natječe u 3. HNL - Sjever. Momčad sačinjavaju vrlo mladi igrači iz vlastite nogometne škole, koji su se u međuvremenu uspješno natjecali u mlađim uzrastnim kategorijama.
Na godišnjoj skupšitni kluba u siječnju 2012. odlučeno je da se nazivu kluba dodaje prefiks **Županijski** sa željom da postane stožerni klub na području Županije i nositelj kvalitete. Također je naglašeno da će se klub nastaviti oslanjati na igrače iz vlastitog pogona i dodatno podići razinu stručnog rada s mladima.

## Historija

Klub su 1908., kao i u mnogim drugim gradovima, osnovali su đaci i studenti koji su se školovali izvan Virovitice. Otprilike u isto vrijeme je osnovan i drugi gradski klub **Ilirija**, koji je bio i prvi gradski rival u godinama prije Prvog svjetskog rata. Osim s Ilirijom, igrači Virovitice igrali su utakmice protiv klubova iz Koprivnice, Bjelovara i susjednog mađarskog grada Barcsa.

Prvi svjetski rat je uzrokovao privremeni prestanak rada kluba, koji je obnovljen **1919.** pod imenom **VGŠK** (Virovitički Građanski Športski Klub). VGŠK je osim nogometne imao sekcije i u drugim sportovima. Jedan je od osnivača Osječkog nogometnog podsaveza. U razdoblju **1922-1925.** VGŠK je osvojio nekoliko naslova prvaka Slavonije.

Završetkom Drugog svjetskog rata klub doživljava sličnu sudbinu kao i mnogi drugi hrvatski klubovi, nametnuto mu je novo ime i prisilno je transformiran u nogometnu sekciju Fiskulturnog Društva **Borac**. Pedesete godine su osim osnivanja drugog gradskog kluba NK Drvodjelac (koji će kasnije promijeniti ime u NK TVIN), i stvaranja novog dugogodišnjeg gradskog rivalstva, donijele i novo zlatno razdoblje kluba, koji je u više navrata osvojio prvenstvo i kup Bjelovarskog nogometnog podsaveza, ali nije uspio izboriti ulazak u Drugu ligu.

Nakon osamostaljenja Hrvatske, klubu je vraćeno ime **VGŠK**, jednu je sezonu fuzioniran s gradskim rivalom TVIN-om, a nakon toga se od 1996. ponovno zove **NK Virovitica**. Klub je u zadnjih 20ak godina prošao sve rangove hrvatskog nogoemta, od 3. ŽNL do 2. HNL, što je rezultat financijskih problema i raznih promjena vodstava i politike kluba.

### Nazivi kluba kroz povijest
1908. NK Virovitica

1919. VGŠK

1945. FD Borac

1964. OSD Borac

1972. RSD Borac

1994. VGŠK

1995. VGŠK-TVIN (fuzija s NK TVIN)

1996. NK Virovitica

2012. ŽNK Virovitica

### Za pobjedom
Klub od 1923. ima svoju vlastitu koračnicu **Za pobjedom** koju je skladao virovitički glazbeni djelatnik Jan Vlašimsky.

## Stadion
Prvo stalno igralište NK Virovitice je svečano otvoreno 12. kolovoza 1923. godine prijateljskom utakmicom između tadašnjeg VGŠK i 1. HŠK Građanski Zagreb (Današnji GNK Dinamo). Sadašnje prostorije kluba su izgrađene 1950-ih godina a obnovljene 2007. godine.
Na zadnjoj skupštini je između ostaloga i objavljeno da klub na proljeće 2012. kreće u godinama očekivanu izgradnju stadiona, tj. natkrivene tribine s oko 1000 sjedećih mjesta sa svim pratećim sadržajima i prostorima te novog pomoćnog igrališta s umjetnom travom.
RK Varteks Varaždin

**RK Varteks** je rukometni klub iz grada Varaždina, grada kolijevke rukometa u Hrvatskoj. Klupske su boje plava i bijela.

Klub je kroz povijest nastupao pod imenima **Tekstilac, Varteks, Varteks Tivar, Varteks-Inkos i Varteks di Caprio**.
## Domaće prvenstvo
Od osnivanja je igrao u nižim ligama. 1971. je dosegnuo drugu ligu u kojoj je ostao do 1979. godine. 1978. je godine bio drugi u 2. ligi. Nakon 1979. je selio po ligama, ušao je u 2. ligu, pa ispao sve do ondašnje 1. hrvatske lige (onda je to bila natjecateljska razina ispod 2. jugoslavenske lige, na neki način 3. hrvatska zonska liga). 1977./78. su igrali u završnici jugoslavenskog kupa.

1985. i 1887. je osvojio seniorsko prvenstvo Hrvatske. (Sloboda iz Varaždina i prvenstvo 1960.)

U 1. HRL nastupali su pod imenom Varteks Tivar do sezone 2000./01., nakon koje su nastupali pod imenom Varteks di Caprio.

Plasmani po sezonama 1. HRL:
*1991./92.: - 
*1992./93.: - 
*1993./94.: 4., u doigravanju za prvaka ispali od Zagreba 26:24 i 32:25
*1994./95.: 5., zbog slabije razlike pogodaka od Karlovačke pivovare nisu išli u doigravanje za prvaka
*1995./96.: 12., zadnji, ispali iz lige
*1996./97.: -
*1997./98.: 10.
*1998./99.: 9.
*1999./00.: 6., zbog bolje razlike pogodaka od riječkog Zameta Autotransa ušli su u Ligu za prvaka, u kojoj su bili 5.
*2000./01.: 7.
*2001./02.: 6.
*2002./03.: 6.
*2003./04.: 12., u Ligi 10 za opstanak bili su 4.
*2004./05.: 13., u Ligi 10 za opstanak bili su 7.
*2005./06.: 4. u skupini A, u Ligi 10 za opstanak bili su 3.
*2006./07.: 7., predzadnji u skupini A, u Ligi 12 za opstanak bili su 8., za bod izbjegavši ispadanje
*2007./08.: 9.
*2008./09.: 5.
*2009./10.: 13., za bod izbjegavši ispadanje
*2010./11.: 11.
*2011./12.: 12., Liga za ostanak 4. (predzadnji)

## Europski kupovi
1994./95. natjecao se u Kupu gradova. U šesnaestini završnice prošli su ciparski Kentro Neotitos Larnacos bez borbe, u osmini nizozemski Thrifty Aalsmeer su obranili pobjedu od 21:15 na domaćem terenu, a zaustavio ih je u četvrtzavršnici njemački predstavnik, jaki TV Niederwürzbach koji je te godine pobijedio u tom natjecanju.

## Poznati igrači
*Blaženko Lacković, igrao u Varteksu od 1997. do 2001.
*Zoran Jeftić
*Nino Tomašić, jedan od najbolji vratara na svijetu po izboru IHF-a nastupao je za reprezentaciju svijeta.

## Poznati treneri
*Stjepan Obran, trenirao Varteks od 2007.

## Izvori

## Vanjske veze
*Službene stranice
ŽRK Tvin

**ŽRK Tvin** iz Virovitice je jedan od najboljih hrvatskih rukometnih klubova u ženskoj konkurenciji. 
Osnovan je 1949. godine, a više je puta mijenjao ime: 
* *Mladost* (1949.-1950.)
* *Lokomotiva* (1950.-1964.)
* *Drvodjelac* (1964.-1973.)
* *Virovitica* (1973.-1974.)
* *TVIN* (1974.-); povremeno i *Tvin-Trgocentar*

## Uspjesi
*Prvenstvo Jugoslavije
** prvakinje: 1955., 1958.
** doprvakinje: 1954., 1959.

*Prvenstvo Hrvatske
** doprvakinje: 2000.

*Prvenstvo SR Hrvatske
**prvakinje: 1952., 1954., 1955., 1965., 1968., 1972.

*Kup Hrvatske
**finalistice: 2004., 2005., 2006.

## Podaci

* Dvorana: Tehnička škola Virovitica
* kapacitet: 1600 mjesta

*Trener: Franjo Meter
*Predsjednik kluba: dr. Slobodan Jančevski

## Izvori
* *Razvoj rukometa u Hrvatskoj 1930.-1985.*, Rukometni Savez Hrvatske, Zagreb, 1986.
Zoran Jeftić

**Zoran Jeftić** (Varaždin, 31. srpnja 1982.) je hrvatski rukometaš.

Igrao je za hrvatsku reprezentaciju na SP-u 2005. u Tunisu gdje je osvojio srebro. Tada je bio ročnik Hrvatske vojske. HV je služio u športskoj satniji.

## Izvori
*Hrvatski vojnik  Natrag u odoru sa srebrom
*Eurohandball Zoran Jeftić
*Rukometstat Zoran Jeftić
Josip Mrzljak

**Josip Mrzljak** (Vukovar, 19. siječnja 1944.), biskup varaždinski.

## Djetinjstvo i školovanje

Rodio se u Vukovaru u obitelji Vladimira i Barice rođene Šimecki, koji su prethodno živjeli u Krašiću, odakle su i rodom, no potom su se preselili u Vukovar gdje je otac dobio namještenje kao državni službenik. Nešto više od godinu dana kasnije, otac mu je nestao za vrijeme "vukovarske kristalne noći", 12. travnja 1945., a vjerojatno su ga ubili komunisti, nakon čega se majka s Josipom vraća u Krašić. Ondje završava osmogodišnju školu, a 1959. odlazi u Nadbiskupsko dječačko sjemenište u Zagrebu, na kojem 1963. i maturira. Studij teologije završava na Katoličkom bogoslovnom fakultetu u Zagrebu. 16. studenog 1969. nadbiskup Franjo Kuharić zaredio ga je za svećenika.

## Pastoralno djelovanje

Neposredno nakon svećeničkog ređenja mons. Mrzljak je pastoralno djelovao u više župa, a potom je bio kapelan u župi sv. Nikole u Koprivnici. U Ozlju je proveo osam godina kao župnik, a nekoliko je godina iz Ozlja upravljao i župom Vrhovac. Od 1980. bio je 18 godina župnik u Sesvetskom Kraljevcu. 1998. zagrebački nadbiskup Josip Bozanić imenovao ga je biskupskim vikarom za svećenike i ravnateljem pastoralnih ureda Nadbiskupskog duhovnog stola. Ubrzo je postao i kanonik Prvostolnog kaptola zagrebačkog. 6. veljače 1999. zaređen je za biskupa te postao pomoćni zagrebački biskup.

Kao pomoćni biskup zagrebački obnašao je razne dužnosti na razini Hrvatske biskupske konferencije. Tako je bio predsjednik Vijeća HBK za kler, predsjednik Hrvatskog Caritasa, predsjednik Biskupske komisije HBK za Hrvatski Caritas i člank biskupske komisije HBK za odnose s državom.

## Varaždinski biskup
20. ožujka 2007. objavljeno je u Vatikanu da ga je papa Benedikt XVI. imenovao varaždinskim biskupom, a ustoličenje je obavljeno 31. ožujka u varaždinskoj katedrali. Mrzljak je na ovom mjestu zamijenio umrlog biskupa Marka Culeja.

Službe u HBK:
* predsjednik Biskupske komisije HBK za odnose s državom
* predsjednik Biskupske komisije HBK za Hrvatski Caritas

## Reference
Jan Vlašimsky

**Jan Vlašimsky** (Všeň, Češka, 22. svibnja 1861. - Virovitica, 13. travnja 1942.), hrvatski skladatelj, zborovođa i učitelj glazbe češkog porijekla.

* kapelnik Gradske glazbe u Virovitici (1886. - 1936.)
* zborovođa Hrvatskog pjevačkog društva Rodoljub (1890. - 1918.)

## Vanjske veze
* Gradska glazba Virovitica
* Všeň
Stolnoteniski športski klub Virovitica

**Stolnoteniski športski klub Virovitica** osnovan je 1975. godine u Virovitici. Ženska ekipa Virovitice danas se natječe u 2. hrvatskoj ligi, a najbolja muška u 3. HL.

## Izvori

## Vanjske veze
*Službena stranica