Fiziologija čoveka

**Fiziologija čoveka** je nauka o mehaničkim, fizičkim i biohemijskim funkcijama normalnih, zdravih ljudi ili ljudskih tkiva, organa i sistema. Fiziologija u osnovi proučava telo na nivou organa i sistema. Većina ljudskih funkcija bliska je ili slična sa odgovarajućim fiziološkim funkcijama životinja. Zato brojni eksperimenti koji se obavljaju na životinjama pružaju skoro u celini osnovna znanja o fiziologiji čoveka. Izučavanje fiziologije čoveka je jedna od osnovnih (bazičnih) oblasti nauke koja, se izučava na studijama medicine, jer se njeni principi često primenjuje u medicinskom zbrinjavanju bolesnika.

## Funkcionalna organizacija tela

### Ćelija-osnovna jedinica tela
Osnovna živa jedinica tela je ćelija, čijim umnožavanjem i međusobnim povezivanjem (istovrsnih ćelija) uz pomoć potpornih struktura nastaju tkiva. Objedinjavanjem različitih ćelija i tkiva nastaju organi.
Određene vrste ćelija prilagođene su za obavljanje određenih funkcija (tako su na primer eritrociti specializovani za prenos kiseonika). Bez obzira koliko se pojedine ćelije međusobno razlikuju, ipak su im neke najbitnije karakteristike zajedničke.

## Unutrašnja sredina tela

Preko 56% ljudskog tela sastoji se od tečnosti. Veći deo tečnosti je unutar ćelija, intracelularna tečnost, dok je oko jedne trećina tečnosti u prostoru izvan ćelija i poznata je pod nazivom ekstracelularna tečnost. Za razliku od intracelularne tečnosti (čije je kretanje ograničeno ćelijskom membranom), ekstracelularna tečnost je u stalnom kretanju u telu. Ove dve tečnosti se međusobno neprestano mešaju uz pomoć cirkulacije krvi i procesa difuzije između intracelularne i ekstracelularne tečnosti što bezbeđuje snabdevanje ćelija i tkiva hranljivim materijama, kiseonikom i drugim supstancama potrebnim za normalnu funkciju ćelija. Praktično sve žive ćelije u organizmu okružene su ekstracelularnom tečnošću, tako da se ova tečnost naziva i unutrašnje okruženja tela ili „unutrašnji milje“ () kako je ovo okruženje nazvao fiziolog Klod Bernar.

Ćelije mogu da žive, rastu i razmnožavaju se i obavljaju svoje specifične funkcije samo ako u unutrašnjoj sredini ima dovoljno kiseonika, glukoze, raznih jona, aminokiselina, masti, vode itd.

## Homeostaza
Homeostaza je izraz koji potiče od grčke reči (, pozicija, stabilnost) i koristi se od strane fiziologa da opiše i obijasni, samoregulacioni povratak organizma u stanje pre nego što je došlo do nekih promena u njegovom sastavu ili funkcionisanju u uslovima spoljašnjeg okruženja.

Homeostaza je sastavni deo životnih procesa, jer neprekidno nastoji da uspostavlja narušeni sklad u telu, mehanizmom povratne veze (*fid-bek*), automatski, i da bez uticaja svesti reguliše sve veće poremećaje ravnoteže u unutarsomatskim, socijalnim ili psihičkim procesima u organizmu. Zato u osnovi rada svih organa i tkiva u telu leže funkcije koje pomažu održavanje stalnih (konstantnih) uslova.

Svaki organ i sistem doprinosi homeostazi drugih sistema i celog organizma. Nijedan sistem tela ne radi u izolaciji, a puno zdravlje jedne osobe zavisi od dobre interakcije svih sistema u telu. Prekida u radu samo jednog sistema generalno ima posledice po telo zbog narušenog rada nekoliko drugih sistema.
  
Zato je glavna oblast izučavanja u fiziologiji, izučavanje homeostaze, (održavanje stabilnog unutrašnjeg okruženja uprkos spoljašnjim promenama).

## Fiziološki sistemi
Evo nekih kratka objašnjenja o tome kako različiti telesni sistemi doprinose održavanju homeostaze u složenom fiziološkom sistemu kakav je organizam čoveka. Telo se sastoji od ćelija, skup ćelija formira tkiva, tkiva obrazju organe, a oni svi zajedno ulaze u sastav čovečjeg tela. Jedan složeno organizovan sistem, koji međusobno usklađenim funkcijama održava telo u životu. Tradicionalna fiziologija posmatra telo kao jedinstven sistem, sa međusobnom interakcijom i sopstvenom kombinacijom funkcija raznih organskih sistema, a pojedine grane fiziologije bave se izučavanjem mnogih najznačajnijih organskih sistema, od kojih navodimo samo neke;

## Kontrolni sistemi tela
LJudsko telo ima na hiljade različitih sistema kontrole. Ako ovi mehanizmi koji podržavaju život i imaju veliki značaj u kontroli životnih procesa dožive neuspeh to ponekad može biti nespojivo sa održanjem života. Najsloženiji su genetički sistemi unutar ćelije, i kontrolišu ćelijske funkcije. Postoje i drugi kontrolni sistemi koji deluju na nivou organa ili sistema kao celine. U okviru ovih mehanizama kontrole, kojih ima nekoliko stotina, vrši se regulacija koncentracija kiseonika i ugljen-dioksid, regulacija krvnog pritiska, regulisanje telesne temperature, regulacija dejstva hormona itd.

### Negativna povratna sprega
Sistemi za kontrolu ljudskog tela najčešće deluju na principu negativne povratne sprege, koja se može objasniti napred opisanim homeostatskiim mehanizmima, koji se sastoji od niza promena koje će vratite izmenjene faktore na početne (normalne) vrednosti.

### Pozitivna povratna sprega
Pozitivne povratna sprega je poznat i kao „začarani krug“ () i smrt, koja može nastati u organizmu, redovno je uzrokovana dejstvom pozitivne povratne sprege. Pozitivna povratna sprega, za razliku od negativne povratne sprege, ne rezultuje stabilnošću sistema, već naprotiv vodi u nastabilnost, koja može završiti fatalno).

U mnogim slučajevima telo će pokušati da obezbedi negativnu povratnu spregu i da razbije „začarani krug“ u kome se nalazi. Blaži oblik pozitivne povratne sprege, može u telu biti savladan pomoću kontrolnih mehanizama negativne povretne sprege.

### Međućelijska komunikacija
Ćelije u organizmu komuniciraju međusobno „hemijskim glasnicima“. U određenom tkivu hemijske supstance se kreću od ćelije do ćelije preko poroznih veza ne ulazeći u ekstracelularnu tečnost. Pored toga na ćelije deluju i drugi hemijski glasnici sekretovani u vanćelijskoj tečnosti, koji se vezuju za receptore na membrani ćelije, u citoplazmi ili u jedru. Postoje tri osnovne komunikacije koje se odvijaju na ovaj način;
* *Nervna komunikacija* (u kojoj se neurotransmiteri otpuštaju iz nervnih ćelija)
* *Endokrina komunikacija* (u kojoj hormoni stižu do ćelija preko cirkulišuće krvi)
* *Parakrina komunikacija* (u kojoj proizvodi ćelija difunduju u ekstracelularnu tečnost i deluje na okolne ćelije koje su u neposrednoj blizini)

## Starenje

Starenje je opšti fiziološki proces, koji nije sasvim izučen, i za koji fiziologija pokazuje posebno interesovanje. Proces starenja ima snažan uticaj na ćelije i ćelijske sisteme, ali i na delove pojedinik tkiva kao što je kolagen. Neki istaživači smatraju, da sisari imaju biološki sat, najverovatnije u hipotalamusu, koji dejstvom hormona i drugih puteva dovodi do starenja.

## Povezano
* Fiziologija disanja čoveka

## Literatura
# Arthur C. Guyton *Medicinska fiziologija*, Medicinska knjiga, Beograd-Zagreb 1990.
# Grozdanović-Radovanović, Jelena:* Citologija*, ZUNS, Beograd, 2000
# William F.G. *Pregled medicinske fiziologije*, Savremena administracija,Beograd, 1993.
# Pantić, R, V: *Biologija ćelije*, Univerzitet u Beogradu, beograd, 1997
# Petrović, N, Đorđe: *Osnovi enzimologije*, ZUNS, Beograd, 1998