Povelja Stjepana Ostoje Dubrovniku 1399.

**Povelja Stjepana Ostoje Dubrovniku 1399.** je dokument kojom je bosanski kralj Stjepan Ostoja Dubrovačkoj Republici potvrdio i zagarantovao trgovačke privilegije i sporazume sklopljene sa predhodnim bosanskim vladarima, posebno se pozivajući na povelju Tvrtka I od 10. aprila 1378. Povelja je dio dubrovačke prakse da se nakon svake promjene na prijestolu zemalja u dubrovačkom zaleđu ishoduje nova povelja. Pisana je 5. februara 1399. u vladarskom dvoru u Kraljevoj Sutjesci kod današnjeg naselja Kaknja, a čuva se u Dubrovačkom arhivu.

U kratkom predhodnom periodu Ostoja je izdao Dubrovniku još dvije povelje:
* Dvadesetog novembra 1398. godine u Duvnu je izdao povelju  o isplati zaostalog duga kralja Tvrtka II.  
* Poveljom od 15. januara 1399. prodao je slansko primorje Dubrovniku, a istog dana poslao je dijaka Stipana Dobrijevića u Dubrovnik da pokupi Svetodmitarski dohodak. 

## Tekst
:У име Оца, у испуњење Сина и Светог духа, који на почетку дивним утемељењем небеса утврди и васељењу своју основа, за милосрђе пак из милости човекољубиво сиђе с небеса на земљу, и људску природу која је због преступа пала, собом је обожио и на небеса узнео. Тиме је све од непостојања у постојање било постављено, тиме су и изгубљене овце дома Израиљевог истинском пастиру Богу сведржитељу биле враћене, тиме се и скиптри царски по целој васељени утврђују и поносно славе Бога сведржитеља. Такође и ја Стефан Остоја по милости његовог божанства краљ Срба, Босне и Приморја, удостојен бих краљевати на земљи родитеља и прародитеља наших, да извршавам правду и поштујем правила, да дајем милости и исправе веру градовима и поданицима, малим и великим, свакоме по његовој заслузи, и тако ми краљевство стоји у миру и слави.

:И тада дођоше у славни двор краљевства ми у Подвисоки племенити и мудри мужеви славног града Дубровника, властела и поклисари Жун Журговић и Михоч Растић са достојним и скупоценим даровима и почастима од споменутог града Дубровника, властеле и Општине. И ти споменути поклисари са сваком љубављу од нас тражише и уљудно (крдсио) настојаше за уговоре, законе и слобоштине реченог града Дубровника, које су имали у повељама с нашим родитељима и прародитељима, с господом српском, рашком и босанском, како бисмо и ми, по обичају речене господе, њима крепко потврдили и установили слобоштине, законе, повеље и писанија наших претходника, господе српске, рашке и босанске.

:И краљевство ми чувши и разумевши подобне, разумне, прикладне и праве молбе, посаветовавши се са превисоком госпођом, Богом дарованом ми краљицом кира Кујавом и са властелом и велможама краљевства ми, створи милост краљевство ми реченоме граду Дубровнику, властели и свој Општини дубровачкој, по свим нашим листинама и повељама, за њихово пријатељство потврдисмо им све и свакојаке повеље и записанија речене господе српске, рашке и босанске и повељу краља Твртка коју је издао славном граду Дубровнику у години од Христовог рођења 1378, месеца априла 10. дана и све друге повеље и записанија и свобоштине законите и уговоре прве и последње, које им је учинио и записао речени краљ Степан Твртко и сва друга господа, која су владала до мене, да је до века реченому граду Дубровнику и целој Општини тврдо и неоспориво (непорочно) од нас и наших наследника; такође да су увек сигурни у све речене повеље и у законе и угоборе и у све свобоштине речене господе српске, рашке и босанске.

:И речена властела и поклисари града Дубровника примише и обавезаше се давати краљевству од споменутог града Дубровника и од Општине Српски доходак, две хиљаде перпера динара дубровачких, сваке године на Дмитров дан, по закону и уговору како су давали нашем брату светопочившем господину краљу Степану Твртку.

:И на то више писано, да буде вековима крепко, присегох и клех се ја речени Степан Остоја с Богом дарованом ми госпођом краљицом кира Кујавом, стављајући руке на свето јеванђеље и часни крст Господњи са властелом краљевства ми: с војводом Хрвојем, с кнезом Павлом Радиновићем, с тепчијом Баталом, с војводом Сандаљем, с војводом Павлом Клешићем, с војводом Влатком Твртковићем, с војводом Вукашином Милатовићем, с кнезом Радоем Радосалићем, с кнезом Воисавом, с кнезом Вукашином Златоносовићем, с кнезом Радоем Драгосалићем, с кнезом Прибоем Масновићем, с кнезом Вуком Тепчићем, с кнезом Ковачем Диничићем.

:И ово утврђено да буде непорециво до века нашега и њихова, тако нас Бог укрепи у владавини. Ко би ово оскрнавио или порекао, да све клетве на њега падну и да је проклет Богом оцем и Сином и Светим духом и свих који су Богу угодили и да је у гневу краљевства ми.

:Писано у Сутисци у славном двору краљевства ми у години од Христовог рођења 1399, 5. дан месеца фебруара, а писа по заповеди краљевства ми Хрватин дијак.

:+ Господин кир Стефан Остоја, милошћу Божијом краљ Срба, Босне и Приморја.

## Ustanove i termini
* Poklisari (dubrovački) - poslanici, diplomatski posrednici 
* Liat (listovi) - jedan od mnogobrojnih naziva za srednjovjekovni dokument. U bosanskoj kancelariji nije se pravila razlika između naziva pojedinih dokumenata. Jedan te isti dokument mogao se nazivati list, isprava, zapis, pisanije, zapisanije, povelja, pismo, slovo i dr. 
* Vlasinic svetac - Praznik svetog Vlasija, kasnije nazvan sveti Vlaho. Dubrovčani ga i danas slave 3. februara.
* Svjedoci - ličnosti koje su prisustvovale zapisivanju ili izvršenju pravnog čina
* Ručnici - garanti pravne radnje
* Praroditelji - sve generacij predhodnika, krvnih srodnika
* Časni krst – zakletva na jevanđelju (ili četvorojevanđelju). Radilo se o doticanju svešteničkog, liturgijskog krsta u crkvi, kapeli ili svečanom prostoru gdje se zakletva podnosila, a ne o upotrebi relikvije sa česticama časnog krsta na kome je Hrist razapet.
* Srpski dohodak - Svetodmitarski dohodak
* Perpera - zamišljena obračunska jedinica koja je obuhvatala 12 jedinica lokalnog srebrnog novca. Srebreni novac se kovao u Srbiji, Bosni i Dubrovniku
* Dukat - zlatni novac (ugarski, mletački, bosanski). Pronađen je samo jedan bosanski, a i on je nestao.
* Dijak - pisar ili prepisivač
* Podvisoki - podgrađe tvrđave Visoki, savremeno Visoko
* Sutiska - Vladarski dvor u Kraljevoj Sutjesci
* Kujava - nazvana i Kujača, bila je druga supruga kralja Ostoje, od 1399. do 1414. god. Potiče iz feudalne porodice Pavlovića. Bila je majka kralja Stjepana Ostojića, a možda i pretendenta na prijesto Radivoja Ostojića i kralja Stjepana Tomaša.
## Literatura
* Ljubomir Stojanović, Stare sroske povelje i pisma 1929. godine
* Gregor Čremošnik, Bosanske i humske povelje srednjeg vijeka II, GZM IV–V (Sarajevo 1950) 148–151
* Pavle Dragičević, Građa o prošlosti Bosne 1, Banja Luka, 2008.  
* Rade Mihaljčić, Povelja kralja Stefana Ostoje - Stari srpski arhiv, Beograd 2008, 163-173
## Izvori