open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luk i grobnica Galerija

**Luk Galerija** (grčki: αψίδα&#32;του&#32;Γαλερίου, također poznat i kao **Kamara**, grčki:καμάρα) te **Grobnica Galerija** ("Rotunda", grčki: ροτόντα) je naziv za kompleks koji se sastoji od dva spomenika sagrađena početkom 4. vijeka u Solunu. Sastoji se od slavoluka koji je rimski car Galerije podigao na Via Egnaciji kako bi proslavio pobjedu nad Perzijancima u bitci kod Satale, te 125 m udaljena cirkularna građevina za koju se vjeruje da ju je Galerije podigao kao vlastiti mauzolej. Galerije je nakon smrti pokopan u današnjem Zaječaru, a njegov "mauzolej" je naredbom cara Konstantina prenamijenjen u crkvu ukrašenu mozaicima, danas poznatu i kao **Crkva sv. Georgija**. Godine 1590. su je Turci pretvorili u džamiju i dogradili minaret. Nakon prvog balkanskog rata 1912. je ponovno posvećena kao crkva. Trenutno se nalazi pod upravom grčkog Ministarstva kulture.

## Vanjske veze

* Hellenic Ministry of Culture
Tuoba Yituo

**Tuoba Yituo** (; pinyin: Tuòbá Yītuō) (? -305) bio je jedan od poglavara Xianbei plemena Tuoba, koji je od 295. do 305 vladao centralnom teritorijom plemena. Bio je sin Tuoba Shamohana (拓跋沙漠汗) i brat Tuoba Yilua i Tuoba Fua. Kada je godine 295. poglavar plemena Tuoba Luguan podijelio teritorije plemena, Tuoba Yituou je pripalo centralno područje (današnji sjeverni Shanxi). Tuoba Yituo je proširio vlast plemena na područja današnje Unutrašnje Mongolije. Na početku Wu Hu ustanka je pomagao kineskoj dinastiji Jin u borbi protiv Liu Yana i njegove države Han Zhao. Kada je 305. umro, naslijedio ga je sin Tuoba Pugen.
Damaz I

**Damaz I.** je bio papa od 366. do 384. godine. Izabran je nakon smrti pape Liberija pri čemu je grad Rim postao podijeljen na njegove i pristalice antipape Ursina što je dovelo do nereda i krvoprolića prekinutim vojnom intervencijom i Ursinovim protjerivanjem. Damaz je na početku pontifikata često bio optuživan za poticanje ubistava i preljub, ali historičari te optužbe pripisuju arijancima. Kasnije je, međutim, postao daleko poznatiji po tome što je uzeo Jeronima za svog sekretara i potakao prijevod Biblije na latinski, poznat kao Vulgata. Za vrijeme dok je bio papa održao se Prvi carigradski sabor. Na Sabor nije bio pozvan, a nije prisustvovao niti jedan biskup sa Zapada. Kasnije je proglašen svecem.
306.

__NOTOC__
Godina **306.** (**[[rimske brojke|CCCVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1059. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 306. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Kršćanski Sabor u Elviri određuje kako ubijanje čaranjem predstavlja grijeh i đavolje djelo.
* U Kini završava rat Osam prinčeva.
* 25.7.—Rimske trupe u Britaniji proglašavaju Konstantina novim carem.
* Franci prelaze Rajnu, ali ih odbija Konstantin.
* 28.10.—Maksencije, sin umirovljenog cara Maksimijana, se proglašava carem.
* Flavije Valerije Sever se proglašava Augustom.
* U Rimu otpočinje gradnja Bazilike Maksencija (Basilica Nova).
* U Britaniji uspostavljeno kršćanstvo, odnosno postavljeni biskupi koji će poslije sudjelovati u saborima u Arlesu (314), Niceji (325) i Arminumu (349).
* Sveti Metrofan postaje episkop Vizantijuma.
* U današnjem Lisabonu sagrađena prva crkva na mjestu današnje Santa Maria Maior de Lisboa.

## Rođenja
* Efrem Sirijac, kršćanski svetac i pisac himni iz Nisibisa u Mezopotamiji (približni datum)

## Smrti
* Konstancije Klor, rimski ko-car i otac Konstantina I (u današnjem Yorku)
* Sima Ying, kineski princ
* Sima Yong, kineski princ
Sima Yong

**Sima Yong** (司馬顒) (? -306), kurtoazno ime **Wenzai** (文載), bio je kineski princ iz dinastije Jin koji je nakratko služio kao regent za svog brata cara Huija. Tradicionalno se navodi kao sedmi od osam prinčeva vezanih uz rat Osam prinčeva. 

Sima Yong je bio unuk Sima Fua, mlađeg brata Sima Yija, praosnivača dinastije. Otac mu je bio Sima Gui, a od njega je kao porodično leno naslijedio Kneževinu Taiyuan. Oko 278. ga je tadašnji car Wu premjestio u Heijan u današnjoj provinciji Hebei, pa je tako stekao titulu Princ od Heijana. Prilikom jedne posjete carskoj prijestolnici Luoyang je impresionirao cara Wua svojim sposobnostima. Nakon što je na vlast došao Wuov retardirani sin car Hui, Sima Yong je 299. imenovan komandantom obrane nekadašnje carske prijestolnice Chang'an.

Kada je 301. regent Sima Lun uzurpirao carsko prijestolje, Sima Yong ga je ispočetka podržao, da bi se potom priključio pobunjenim prinčevima Sima Jiongu i Sima Yingu te tako vratio cara Huija na vlast. Tada je Sima Jiong postao regent, ali je bio nepovjerljiv prema Sima Yong. Zbog toga je već 302. Sima Yong napravio zavjeru zajedno sa princom Sima Aijem i Sima Yingom; nakon toga je Sima Jiong pogubljen, a Sima Ai postao novi regent. Godine 304. je pokrenuo novu pobunu protv Sima Aija, kojoj se priključio Sima Ying; ona je uspjela tek zahvaljujući tome što im se priključio Sima Yue i mučki zarobio Sima Aija koji je potom spaljen. Novim je regentom postao Sima Ying. Iste godine je došlo do novog ustanka, koji je vodio Sima Yue. Sima Yong je iskoristio priliku kako bi Sima Yinga prisilio da carem dođe u njegovo uporište u Chang'an i preda mu mjesto regenta.

Godine 305. je Sima Yue digao još jedan ustanak, ovaj put protiv Sima Yonga. Do ljeta 306. Sima Yong je izgubio svoja uporišta, a car Hui je došao pod Sima Yueovu kontrolu. Tada mu je ponuđeno da prizna Sima Yuea kao regenta; on je pristao, ali je prilikom putovanja za Luoyang zarobljen od strane Sima Yueovog brata Sima Moa i zadavljen zajedno sa vlastitim sinovima.
Jefrem Sirin

**Efrem Sirijski** ili **Jefrem Sirin** (sir. ܐܦܪܝܡ ܣܘܪܝܝܐ, **; oko 306 – 373) je bio sirijski đakon i hrišćanski teolog iz 4. veka. Pisao je uglavnom himne, pesme i biblijske komentare. Smatra se najznačajnijim crkvenim ocem sirijske tradicije. hrišćani širom sveta, a posebno u Siriji, ga poštuju kao sveca.

## Život
Jefrem Sirin je rođen u Siriji od siromašnih roditelja u vreme cara Konstantina Velikog. Svoju ranu mladost je proveo dosta burno, ali je u jednom trenutku promenio način života i postao revnosni hrišćanin. Bio je učenik Jakova Nisibijskog, a savremenik i prijatelj Vasilija Velikog.

Jefrem je neprestano pisao knjige, usmeno poučavao monahe i narod u Edesi, ili se predavao molitvi i razmišljanju. Kad su ga hteli postaviti za episkopa, on se napravio lud, jureći kroz grad Edesu i vukući za sobom svoju haljinu, nakon čega su ga ostavili na miru. Umro je u dubokoj starosti 378. godine.

Pravoslavna crkva slavi ga 28. januara po julijanskom, a 10. februara po gregorijanskom kalendaru.

## Povezano
* Palimpsest Jefrema

## Napomene
 
## Vanjske veze

* Jefrem Sirin (Dobrotoljublje)
* Saint Ephraem (Catholic Encyclopedia)
* Ephraem Syrus (Encyclopaedia Britannica 1911)
* Mor Ephrem the Syrian (Syriac Orthodox Resources)
Palimpsest Jefrema

**Palimpsest Jefrema**, označavan sa **C** ili **04** (Gregory-Aland), je rukopis Starog zaveta i Novog zaveta. Jedan je od najznačajnijih rukopisa Novog Zaveta, napisan na grčkom jeziku, a datira sa početka 5. veka. Ovaj rukopis aleksandrijskog tipa je napisan na tankom pergamentu, dimenzija 33×27&nbsp;cm. To je palimpsest.

U Starom Zavetu sačuvani su samo delovi knjige: Jova, Priče, Prop, PnP, Prem, Sir.

## Opis

U XII veku preko rukopisa je ispisana propoved Jefrema Sirina u prevodu na grčki. Tišendorf je u 1841-1843 pomoću hemikalija uspeo da pročita prvobitni tekst. Izdanje teksta Novog Zaveta je priredio Tišendorf, u 1843, a teksta Starog Zaveta u 1845.

Kodeks se čuva u Francuskoj Nacionalnoj biblioteci (Gr. 9) u Parizu.

## Povezano
* Sinajski rukopis
* Vatikanski rukopis
* Aleksandrijski rukopis
* Codex Bezae

## Napomene

## Literatura

# Hatch, William Henry, *The Principal Uncial Manuscripts Of The New Testament*, The University of Chicago Press, Chicago, 1939.
# Frederic G. Kenyon, *Our Bible and the Ancient Manuscripts* (4th ed.), London 1939.
# Bruce M. Metzger, *Manuscripts of the Greek Bible: An Introduction to Palaeography*, Oxford University Press, Oxford 1981.
# Philip Comfort, *Encountering the Manuscripts: An Introduction to New Testament Paleography and Textual Criticism*, Broadman & Holman Publishers, 2005.
# Tischendorf, ''Codex Ephraemi Syri rescriptus, sive Fragmenta Novi Testamenti'', Lipsiae 1843
# Tischendorf, ''Codex Ephraemi Syri rescriptus, sive Fragmenta Veteris Testamenti'', Lipsiae 1845

## Vanjske veze
* R. Waltz, Codex Ephraemi Rescriptus at the *Encyclopedia Textual Criticism*
* ''Catholic Encyclopedia'': Codex Ephraemi Rescriptus
* ''Codex Ephraemi Syri Rescriptus''
* Image from Codex Ephraemi
Mitrofan Carigradski

**Sveti Mitrofan** (? - 326?) je bio episkop Vizantijuma koji se tradicionalno smatra prvim carigradskim patrijarhom (iako će vizantijski episkopi status patrijarha dobiti tek 451).

Njegov otac Dometije, brat rimskog cara Prova, izbegao je iz Rima kao hrišćanin za vreme gonjenja hrišćana i došao u Vizantiju. Episkop vizantijski Tit posvetio ga je za prezvitera. Po smrti Titovoj Dometije je postao episkop vizantijski. Posle smrti Dometijeve presto episkopski zauzeo njegov stariji sin Prov, a posle njegove smrti, presto episkopski zauzeo je Mitrofan. Kada je car Konstantin prvi put video Mitrofana, zavoleo ga je mnogo. Za vreme Prvog vaseljenskog sabora Mitrofan je već bio starac od stotinu sedamnaest godina, pa pošto nije mogao sam uzeti učešće u saborskim poslovima, odredi svoga horoepiskopa Aleksandra za svoga zamenika. Car mu je kod Sabora izdejstvovao nazvanje patrijarha. I tako je on postao prvi patrijarh konstantinopolja. Kad ga je car upitao, koga želi za naslednika na prestolu patrijaršijskom: Mitrofan je imenovao Aleksandra; zatim je rekao Aleksandru Aleksandrijskom: "*O brate, preizrjadna naslednika ostavićeš ti*!" I uze za ruku arhiđakona Atanasija, docnije Atanasija Velikog, patrijarha aleksandrijskog, i pohvalio ga pred svima. Posle ovoga proročanstva oprostio se sa svima, i nakon deset dana umro. Sveti Mitrofan je umro 325. godine.

Srpska pravoslavna crkva slavi ga 4. juna po crkvenom, a 17. juna po gregorijanskom kalendaru.

## Literatura
* Ohridski prolog, Vladika Nikolaj Velimirović

## Vanjske veze
* Ohridski prolog za 4. (17. jun)
* St Metrophanes the first Patriarch of Constantinople
Sinod u Arlesu

**Koncil u Arlesu** () je naziv za nekoliko kršćanskih, kasnije katoličkih koncila održanih u gradu Arles u južnoj Francuskoj (*Arelate* u kasnoantičkoj Galiji). Iako im se ne priznaje status ekumenskih sabora neki od njih, pogotovo Prvi, su imali važnu ulogu u historiji kršćanske Crkve. Najvažniji su:

* Koncil 314, koji je formalno osudio donatizam kao herezu. Sazvan je na zahtjev donatista koji su se požalili caru Konstantinu na odluku koncila u rimskom Lateranu 313. Koncil je sazvao sam car Konstantin. Osim što je na njemu ekskomuniciran Donat, doneseni su kanoni koji se tiču slavljenja Uskrsa na isti dan u cijelom Carstvu, te zabrana kršćanima da sudjeluju u gladijatorskim borbama i sportskim utrkama.
* Koncil 353, sazvan u znak podrške arijanstvu.
* Koncil 1234, koji je osudio albigensku herezu.
* Koncil 1263, koji je osudio učenja Joakima Florskog.

## Vanjske veze
* Primary Documents concerning the council.
Lisabonska katedrala

**Lisabonska katedrala** (portugalski: *Sé de Lisboa* ili *Igreja de Santa Maria Maior*) koju Lisabonci jednostavno zovu **Sé**, je katedralna crkva Lisabonske patrijarhije.
  
Smještena na brdu u Alfami, zaštitni je znak Lisabona i simbol rekonkviste.

## Historija
Katedralu sv. Marije dao je podići prvi portugalski kralj Afonso I, nakon što je iz grada istjerao Maure 1147., i to na mjestu gdje je dotad stajala muslimanska džamija.

Podignuta je u romaničkom stilu po uzoru na katedralu iz Coimbre, ali je tokom vijekova doživjela značajne promjene u gotičkom stilu, to je naročito vidljivo u deambulatoriju kog je dao podići kralj Afonso IV (1291.-1357.) kao panteon svoje familije.

U enterijeru se naročito ističe privatna kapela koju je dao podići trgovac Bartolomeu Joanes, važan građanin srednjovjekovnog Lisabona i klaustar nepravilnog tlocrta, koji je podignut u gotičkom stilu za vladavine kralja Dinisa (1261.-1325.)

Tokom 17. i 18. vijeka katedrala je barokizirana, naročito dekoracija enterijera (oltari i glavna kapela). Sé je u prvoj polovici 20. vijeka kompletno restauriran, tako da mu je vraćen srednjovjekovni karakter.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sé Catedral de Lisboa''  
* ''Sé Catedral de Lisboa''
Bazilika Maksencija

**Bazilika Maksencija i Konstantina**, također poznata i kao **Basilica Nova** ("nova bazilika") ili **Maksencijeva bazilika** je drevna rimska zgrada, poznata po tome što je bila najveća zgrada na rimskom Forumu. Izgrađena je od 308. do 312. a ime je dobila po rimskom caru Maksenciju koji ju počeo graditi, odnosno po Konstantinu koji ju je dovršio poslije bitke na Milvijskom mostu. Oko godine 847. je djelomično srušena u zemljotresu, tako da je od nje danas ostalo samo sjeverno krilo. Za vrijeme fašističkog režima su u njoj izložene velike geografske karte koje prikazuju teritorijalni razvoj Rimskog Carstva. Za vrijeme Olimpijade 1960. su se u Bazilici održala natjecanja u hrvanju.

## Vanjske veze

* A reconstruction at the ''Plan de Rome''
307.

__NOTOC__
Godina **307.** (**[[rimske brojke|CCCVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Konstancija** (ili, rjeđe, **godina 1060. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 307. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Jin Huai Di]] postaje [[Tablica kineskih monarha|car]] [[Kina|Kine]].
* 31.3.—Nakon što se razveo od supruge Minervine, rimski car [[Konstantin Veliki|Konstantin]] se ženi za [[Fausta|Faustu]], kćer umirovljenog cara [[Maksimijan]]a.
* Rimski car [[Galerius|Galerije]], u nastojanju da zbaci uzurpatora Maksencija, bez uspjeha napada [[Italija|Italiju]] te imenuje [[Licinius|Licinija]] za *Augusta'' (cara).
* Flavije Valerije Sever, kome je Galerije povjerio da porazi Maksimijan i Maksencija, je poražen, odbačen od svojih trupa, nakon čega vrši samoubistvo (ili je ubijen).
* Marcel I postaje papa (ili 308).

## Rođenja
* Zhang Jun, vladar države Raniji Liang

## Smrti
* Car Hui od Jina
* 16. septembar—Flavije Valerije Sever, zbačeni rimski car (ubistvo)
* Tuoba Luguan, poglavica plemena Tuoba
Zhang Jun (princ)

**Zhang Jun** (張駿) (307–346), kurtoazno ime **Gongting** (公庭), formalno **Vojvoda Zhongcheng od Xipinga** (西平忠成公, posthumno ime od dinastije Jin) ili **Vojvoda Wen od Xipinga** (西平文公, posthumno ime interno korišteno u Ranijem Liangu) bio je vladar kineske države Raniji Liang, jednog od Šesnaest kraljevstava. Na prijestolje je došao 324. naslijedivši svog strica Zhang Maoa, te uglavnom nastavio njegovu politiku održavanja, odnosno obnavljanja državnopravnih veza sa carskom dinastijom Jin, dok se istovremeno nalazio u vazalnom odnosu prema novostvorenim Wu Hu državama Han Zhao i Kasniji Zhao. Njegova politika, koja je uglavnom nastojala izbjegavati oružane sukobe, urodila je relativnim blagostanjem države, ali i omogućila ekspanziju na zapad prema Xiyu oblastima Centralne Azije. Pred samu smrt 346. je tako uspio pokoriti Xiyu državu Yanqui u današnjem Xinjiangu.

## Reference
308.

__NOTOC__
Godina **308.** (**[[rimske brojke|CCCVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1061. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 308. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimske]] snage pod [[Konstantin Veliki|Konstantinom]] tuku germanska plemena duž [[Rajna|Rajne]].
* Maksencije započinje izgradnju [[Bazilika Maksencija|bazilike nazvane po sebi]], najveće zgrade na [[Rimski forum|Rimskom forumu]].
* 27.5./26.6.—[[Papa Marcel I|Marcel I]] nasljeđuje [[papa Marcelin|Marcelina]] kao 30. [[papa]] (ili [[307]]).
* U sjevernoj [[Kina|Kini]] formirano [[Xiongnu]] kraljevstvo.
* 11.11.—U [[Karnuntum]]u održan kongres, odnosno sastanak suparničkih [[rimski car|rimskih careva]] sa ciljem da se ponovno uspostavi mir i obnovi sistem [[tetrarhija|tetrarhije]]. Odlučeno je da [[Maxentius|Maksencije]] i [[Licinius|Licinije]] budu *Augusti*, dok je [[Konstantin Veliki|Konstantin]] proglašen *Cezarom'' Britanije i Galije.

## Rođenja
*

## Smrti
*
309.

__NOTOC__
Godina **309.** (**[[rimske brojke|CCCIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Licinijana i Konstancija** (ili, rjeđe, **godina 1062. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 309. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimske provincije u Hispaniji otkazuju poslušnost caru Maksenciju i umjesto toga priznaju Konstantina za svog cara.
* Papa Marcel I je prognan iz Rima.
* 18.4.—Papa Euzebije nasljeđuje Marcela I kao 31. papa.
* Šapur II postaje kralj Perzije.
* Kod današnjeg Kölna Rimljani dovršavanu kameni most preko Rajne.

## Rođenja
* Didim Slijepi, crkveni pisac iz Aleksandrija (približni datum)

## Smrti
* Papa Marcel I
* Alban (mogući datum—također 304)
* Hormizd II od Perzije
* Sveti Ilija i drugovi
Ilija i drugovi

**Ilija** i njegova četiri druga - **Danijel**, **Izaija**, **Jeremija** i **Samuel** su bili egipatski kršćanski mučenici pogubljeni 309. u Palestini. Za vrijeme Dioklecijanovih progona su bili otišli posjetiti i utješiti kršćane osuđene na doživotnu robiju u rudnicima Kilikije. Prilikom povratka u Egipat 309. su zaustavljeni pred vratima Cezareje i ispitivani od rimskih vlasti. Nakon što su priznali razlog putovanja su dovedeni pred provincijskog guvernera Firmiljana, koji ih je ispitivao. Nakon što su optuženi za kršćanstvo, svi su mučeni, a potom im je odrubljena glava. Istu je sudbinu tada doživio i sv. Pamfil. Kada je Pamfilov sluga Porfirije zahtijevao da se njihova tijela pokopaju, uhapšen je, mučen i živ spaljen nakon što se otkrilo da je i on kršćanin. Vidjevši pogubljenje, sv. Seleuk je javno pohvalio njihovo mučeništvo, na što je odmah uhapšen te odveden pred Firmilijana koji ga je također dao pogubiti odrubljivanjem glave. Svjedokom svih tih događaja je bio i znameniti historičar Euzebije iz Cezareje.

Sv. Ilija i drugovi se slave 16. februara.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
*
Didim Slijepi

**Didim Slijepi** (cca. 313 – 398) bio je koptski teolog iz Aleksandrije, koji je skoro pola vijeka vodio znamenitu Katehetske škole. Slijepim je postao u ranom djetinjstvu, prije nego što je mogao čitati. Usprkos toga je bio obdaren s velikom inteligencijom te je savršeno naučio čak i geometriju.

Didim je bio autor komentara na Psalme, Evanđelje po Mateji, Evanđelje po Ivanu te djela kao što su *Protiv [[arijanstvo|arijanaca]]* i "O Svetom duhu'', koje je Jeronim preveo na latinski. Pisao je i o brojnim prorocima Starog zavjeta.
(See Jerome and Early Church Fathers, Chapter 109)

Didimovi biblijski komentari su preživjeli samo u fragmentima, a mnogi od katoličkih prijevoda su sumnjive autentičnosti.

## Reference

## Vanjske veze
* Didymus the Blind at OrthodoxWiki
Euzebije (papa)

**Euzebije** je bio trideset prvi papa, nasljednik Marcela I. od 18. travnja 309. do 17. kolovoza 310..

Njegov je pontifikat trajao od 18. travnja do 17. kolovoza, nakon čega je, zbog nasilja usljed neslaganja unutar Crkve, protjeran od strane cara Maksencija.

Euzebije je umro u egzilu na Siciliji, a pokopa je u Kalistovim katakombama. Papa Damaz I. postavio je epitaf od 8 heksametara iznad njegovog groba.

Slavi ga se 26. rujna.
Tuoba Luguan

**Tuoba Luguan** (; pinyin: Tuòbá Lùguān) (? -307) bio je jedan od poglavica Xianbei klana Tuoba od 294. do 307. Bio je sin Tuoba Liweija te brat Tuoba Shamohana, Tuoba Xilua i Tuoba Chuoa. Na čelo plemena je došao poslije smrti svog nećaka Tuobe Fua. Godinu dana je poslije teritoriju klana Tuoba podijelio na tri dijela - zapadni je prepustio nećaku Tuoba Yiluu, centralni nećaku Tuoba Yituou, dok je istočni (od Hohhota nadalje) uzeo za sebe.
Marcel I

**Marcel I.** je bio trideseti papa, nasljednik Marcelina, od svibnja 308. do 309. Marcel je na mjesto pape došao nedugo nakon završetka Dioklecijanovih progona, odnosno kada je na mjestu cara bio prema kršćanima daleko tolerantniji car Maksencije. Marcel se posvetio obnovi crkve i njene organizacije, ali su njegovi napori doveli do sukoba sa *[[lapsi]]ma* - vjernicima koji su se pod prisilom bili odrekli vjere, te odbijali pokoru. Sukobi su s vremenom doveli do krvoprolića, što je Maksenciju dalo izgovor da pokrene nove progone, odnosno da Marcela uhapsi i progna. Prema jednoj legendi je Marcel bio prisiljen čuvati stoku za javne radove, te je na tom mjestu umro od gladi i vojničkog zlostavljanja.

Spomendan mu je 16. siječnja.
310-e

**310-e** su decenija koja je počela 1. januara 310. i završila 31. decembra 319.

## Događaji i trendovi
* 313 - Milanski edikt kojim je formalno ozakonjeno ispovijedanje kršćanstva u Rimskom Carstvu.
* 316 - Wu Hu nomadi preuzimaju vlast nad sjevernom Kinom, tjerajući careve dinastije Jin na jug.
310.

__NOTOC__
Godina **310.** (**[[rimske brojke|CCCX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Licinijana i Konstancija** (ili, rjeđe, **godina 1063. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 310. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Konstantin vodi pohod protiv Franaka i Bruktera.
* Miltijad nasljeđuje Euzebija kao 32. papa.
* Nastojeći iskoristiti zauzetost Konstantina pohodom sa Francima, bivši car Maksimijan se u Arlesu proglašava carem i pokušava Konstantinove teritorije u Galiji i Britaniji. Većina trupa i lokalne vlasti, međutim, ostaju vjerni Konstantinu, te je Maksimijan prisiljen predati se Konstantinu u današnjem Marseilleu gdje vrši samoubistvo.

## Rođenja
* Auzonije, rimski pjesnik i retoričar
* Epifanije iz Salamine, crkveni otac (u. 403)
* Wulfila, gotski biskup, misionar i prevoditelj Biblije

## Smrti

* Papa Euzebije (u egzilu)
* Maksimijan, bivši rimski car i otac cara Maksencija (prisiljen na samoubistvo)
* Liu Yuan, car i osnivač države Han Zhao
* Liu He
* Carica Dan
Liu He

**Liu He** se može odnositi na:
* Liu He (Liu Yuov sin), sin gospodara rata Liu Yua iz doba Istočne dinastije Han
* Liu He (Han Zhao) (? -310), car kineske/Xiongnu države Han Zhao 310
* Princ He od Changyija (? - 59. pne.), pravim imenom Liu He, car Kine iz dinastije Han za 27 dana godine 74. pne.
Carica Dan

**Carica Dan** (單皇后, osobno ime nepoznato, ? -310) bila je carica kineske/Xiongnu države Han Zhao, odnosno druga supruga cara Liu Yuana (cara Guangwena).

Bila je kći Dan Zhenga (單徵), poglavice naroda Di koji se pokorio Liu Yanu 308 i dao mu svoju kćer kao supruigu. Već tada je imala sina po imenu Liu Ai (劉乂) koji je sa njom došao na Liu Yuanov dvor. Godine 310. ju je Liu Yuan imenovao caricom, dok je za nasljednik odabrao Liu Hea, svog sina sa prvom suprugom caricom Huyan. Nakon što je Liu Yuan umro, Liu Hea je samo tjedan dana kasnije svrgnuo je i ubio Liu Yuanov nećak Liu Cong. Novi car se u caricu majku Dan, koju kineski izvori opisuju kao "još uvijek mladu i lijepu" zaljubio te sa njom započeo vezu, te čak ponudio carsko prijestolje za njenog sina. Liu Ai je, međutim, to smatrao incestom te molio svoju majku da prekine vezu. Carica Dan je nakon toga "od sramote" umrla.
Liu He (Han Zhao)

**Liu He** (劉和) (? -310), kurtoazno ime **Xuantai** (玄泰) je bio kratkotrajni car kineske/Xiongnu države Han Zhao 310. Bio je, najvjerojatnije najstariji, sin osnivača države Liu Yana i njegove prve supruge carice Huyan. Početkom 310. ga je otac imenovao krunskim princem. U ljeto godine je otac umro, te je Liu He došao na prijestolje. Odmah po stupanju na prijestolje je došlo do oružanog sukoba sa braćom, a u čemu je bio najuspješniji Liu Cong koji ga je ubio. Vladavina mu je trajala samo deset dana.

## Reference
Fundus

**Fundus** (lat.) može značiti:
# temelj (zgrade i sl.);
# blago, fond, zaliha, obično o kulturnom dobru (npr. fundus galerije slika, fundus riječi);
# u anatomiji, dno neke tjelesne šupljine.
Barakiš

**Barakiš** ili **Baraqish** (arapski: **براقش**) je gradić na sjeverozapadu Jemena, udaljen oko 125&nbsp;km  sjeverozapadno od glavnog grada Sane u Muhafazi Al Džauf.

## Historija
Barakiš je za antike bio poznat kao **Jathil**, prva prijestolnica Minejskog kraljevstva oko 4. st. pne.
Grci i Rimljani zvali su ga Athlula (ili Athrula)  u vrijeme kad je bio važna stanica na karavanskom Puta tamjana od Arapskog mora do Sredozemlja.

Barakiš je bio dobro utvrđen grad sa zidinama visokim od 8 do 14 metara, 57 tornjeva i dvoja gradska vrata. Dobar dio kamenih zidina vidljiv je i danas, na kojima još uvijek ima jasno čitljivih minejskih natpisa.

Najimpresivnije su ruševine minejskog hrama, koji se nalazi u južnom dijelu grada, on još uvijek ima 16 stupova i greda, ali se nezna kom božanstvu je bio namjenjen.

Rimska vojska od 10 000 vojnika i 15 000 najamnika prefekta Egipta Aeliusa Gallusa zaustavila se u Barakišu 25. - 24. pne. na svom pohodu na Jemen. Oni su Barakišu ostali dulje vrijeme, jer su ostali zatečeni nedostatkom vode, iz njihovih vremena ostao je grob konjanika P. Corneliusa.

Nakon propasti karavanskog Puta tamjana Barakiš je izgubio na važnosti, ali ostao je naseljen. Njegovi sve malobrojniji stanovnici, obnavljali su stare objekte i gradili nove na ruševinama starih sve do 1960-ih kad su ga posljednji stanovnici napustili. Danas ruševine Barakiša čuva vojska, od moguće devastacije.

Jedna talijanska arheološka ekipa provodila je iskapanja u Barakišu, oni su iskopali jedan hram sa djelomično očuvanom kupolom, iskapanja su prekinuta zbog nedostatka novaca.

## Geografija
Barakiš se nalazi oko 30&nbsp;km sjeverno od Brane Marib, pored širokog kanjona Vadi Džaufa na brežuljku, do kojeg je moguće doći jedino terenskim vozilom.

## Izvori

## Vanjske veze
* Baraqish na portalu yementourism.com  
* Baraqish na portalu World66 
* The Incense Road: Baraqish-Yathul, na portalu Nabataea.net 
* Article in Italian
Auzonije

**Decim Magnus Auzonije** (*Decimius Magnus Ausonius*, cca. 310&ndash;395) bio je rimski pjesnik i retočiar, rodom iz Burigale (današnji Bordeaux). Bio je sin uglednog ljekara grčkog porijekla i galorimske plemkinje. Nakon obrazovanja se u mladosti nakratko bavio pravom, da bi se potom posvetio podučavanju retorike. U Burdigali je godine 334. otvorio školu koju je, između ostalih, pohađao i Paulin, budući biskup Nole. Tamo je podučavao trideset godina prije nego što ga je car Valentijan pozvao na dvor kako bi bio tutor njegovom sinu i nasljedniku Gracijanu. Cara je godine 375. pratio na vojnom pohodu protiv Alemana, pri kome mu je car poklonio robinju po imenu Bisula (a kojoj je Auzonije poslije posvetio pjesmu). Auzonije je na cara ostavio dobar dojam, te mu je udijelio niz počasti, imenovavši ga 379. konzulom. Nakon Gracijanove smrti se povukao na svoje imanje u okolici Burdigali, na kome se danas uzgaja znamenito vino Château Ausone koje je po Auzoniju dobilo ime. Pred kraj života se, prema nekim pretpostavkama, preobratio na kršćanstvo, iako bez nekog velikog entuzijazma.

Auzonija je poznat kao pisac latinske poezije koga su njegovi suvremenici cijenili, ali ne i kasnije generacije. Djela su mu, međutim, izazvala pažnju historičara zbog opisa gradova i života u kasnom Rimskom Carstvu, a pogotovo se ističe *Mosella* koja je vrijedan izvor podataka o vinogradarstvu u kasnoantičkoj Galiji, kao i zbog opisa korištenja vodenice za rezanje kamena.

## Vanjske veze
* Works by Ausonius at the Internet Archive
* Latin text of ''Mosella'' and the ''Septem Sententiae''
* Ausonius' Opera Omnia: IntraText Digital Library
* Opera Omnia by Migne Patrologia Latina
* wiki text and translation of Moselle 
* Wikipedia France: Ausone, vie et travaux
Epifanije Salaminski

**Sveti Epifanije Salaminski** (cca. 310&ndash;320 &ndash; 403) je bio episkop Salamine i metropolit kiparski na kraju 4. veka. Smatra se crkvenim ocem. Stekao je reputaciju jednog od najvatrenijih branilaca hrišćanskog pravoverja, a najpoznatiji je po sastavljanju velikog pregleda svih jeresi koje su se razvile do njegovog doba; citati u tom tekstu u mnogim slučajevima predstavlja jedine informacije o od Crkve zabranjenim i uništenim knjigama.

## Vanjske veze
* Ohridski prolog za 12. maj (25. maj)  
* St Epiphanius of Salamis Orthodox Icon and Synaxarion
* 
* Epiphanius, On Biblical Weights and Measures English translation of a Syriac text
* Some excerpts from the ''Panarion''
* (Further excerpts from the ''Panarion'' ) -- Currently dead.
* Letter from Epiphianus, Bishop of Salamis, in Cyprus, to John, Bishop of Jerusalem
* Opera Omnia by Migne Patrologia Graeca with analytical indexes
Omofor

**Omofor** je najvažnija arhijerejska odežda. To je zapravo široka traka koju arhijerej stavlja se na oba ramena.

Njegovo simboličko značenje je dvojako. Najpre to je izgubljena, pa potom nađena ovčica, koju je Hristos kao dobri pastir uzeo na Svoja pleća i priveo Bogu Ocu. Zato se omofor nekada pravio isključivo od bele vune.

Na omoforu su izvezena četiri krsta. Ovim krstovima arhijerej pokazuje svoje pristajanje da sledi Hristova stradanja.

Po predanju, prvi omofor je izatkala sama Bogorodica, za Svetog Lazara, koji je bio episkop na Kritu.

Omofor je grčka reč (ωμοφόρος) i znači *ramenonosnik*, odnosno ono sto se na ramenima nosi.

Bez omofora arhijerej ne može obaviti ni jednu važnu arhijerejsku sveštenoradnju.

## Vanjske veze

* Pravoslavni izvornik 
* Odežde
Kiparska pravoslavna crkva

**Crkva [[Kipar|Kipra]]** (, *Ekklisía tîs Kýprou*) je autokefalna crkva u zajednici sa drugim pravoslavnim hrišćanima. Jedna je od najstarijih pravoslavnih autokefalnih crkava, jer je 431. stekla nezavisnost od Patrijaršije Antiohije i svega Istoka. Episkop drevnog glavnog grada Salamina (preimenovan u *Konstancija* od strane Konstancija II), je imenovan mitropolitom od strane cara Zenona, sa titulom *[[arhiepiskop]]*.

## Reference

## Vanjske veze

* Crkva Kipra, zvanična stranica
* Background on events curtailing religious freedoms  and reports of signs of hope, such as the November 30, 1994 celebration of the Eucharist at St. Andrew monastery on the Karpas peninsula, the first event in the north in 20 years, from the CNEWA (Catholic Near East Welfare Association).
Miltijad (papa)

**Miltijad** je bio trideset drugi papa, nasljednik Euzebija, od 2. srpnja 311. do 10. ili 11. siječnja 314. Najpoznatiji je po tome što je upravo za vrijeme njegovog pontifikata donesen Milanski edikt kojim je ozakonjeno kršćanstvo u Rimskom Carstvu, odnosno vraćena dotada od strane rimskih vlasti plijenjena imovina Crkve. Militijad je u Rimu iste godine predsjedao Lateranskim sinodom na kome je rehabilitiran arhiđakon Cecilijan od Kartage, a Donat i njegov nauk donatizam osuđeni kao hereza. Pozvan je na Sinod u Arlesu 314. ali je umro prije nego što se stigao odazvati.

## Vanjske veze
*  Pope St. Miltiades in the 1913 *Catholic Encyclopedia*
*  ''Historical "Gift of Constantine"'':  Journal Article Concerning Miltiades and Constantine
311.

__NOTOC__
Godina **311.** (**[[rimske brojke|CCCXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Maksimina** (ili, rjeđe, **godina 1064. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 311. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Wu Hu ustanak: Kineska vojska pod Wang Hengom uništena u sukobu sa Wu Hu snagama kod Yongjie, nakon čega Wu Hu vojskovođa Shi Le zauzima carsku prijestolnicu Luoyang i zarobljava cara Huaia.
* 5.5.— Rimski car Galerije na samrti izdaje Edikt o toleranciji, kojim je u istočnom dijelu Carstva (pod njegovom vlašću) objavljena sloboda vjeroispovjesti, odnosno obustavljeni dotadašnji progoni kršćana.
* 2.7.—Miltijad nasljeđuje Euzebija kao 32. papa.
* Rimski car Maksencije pod svoju vlast vraća afričke provincije koje su se odmetnule pod uzurpatorom Domicijem Aleksandrom.
* Nakon Galerijeve smrti vlast nad istočnim dijelom Rimskog Carstva dijele Licinije i Maksimin Daja.
* Maksimin Daja stavlja Galerijev edikt van snage te obnavlja progone kršćana. 
* U afričkim crkvama nastaje donatistička šizma.

## Rođenja
*

## Smrti
* Sima Yue, kineski princ
* 5.5.—Galerije, rimski car
* 25.11.—Petar, patrijarh Aleksandrije (mučenik)
Sima Yue

**Sima Yue** (司馬越) (? -311), kurtoazno ime **Yuanchao** (元超), formalno **Princ Xiaoxian od Donghaija** (東海孝獻王), bio je kineski carski princ iz dinastije Jin i regent careva Huija i cara Huaija. Tradicionalno se smatra posljednjim od osam prinčeva vezanih uz istoimeni rat.

Sima Yue je bio sin Sima Taija, (司馬泰) princa od Gaomija, koji je bio unuk praosnivača dinastije Sima Yija; te je bio u srodstvu sa carem Wuom. Na početku nominalne vladavine Wuovog retardiranog sina Huija je 291. proglašen princem od Donghaija i doveden u carsku prijestolnicu Luoyang gdje je vršio niz upravnih dužnosti. U sukobe poznate kao rat Osam prinčeva se aktivno uključio tek početkom 304. kada su protiv tadašnjeg regenta Sima Aija digli pobunu Sima Yong i Sima Ying. Tada je mučki zarobio Sima Aija, koji je potom živ spaljen. Sima Ying je potom preuzeo mjesto regenta, ali je već iste godine Sima Yue protiv njega podigao pobunu. Međutim, tada je poražen i prisiljen bježati iz Luoyanga. Priliku je, međutim, iskoristio Sima Yong i 305. preuzeo mjesto regenta. Sima Yue je tada nepopularnost Sima Yongovog okrutnog doglavnika Zhang Fanga kako bi oko sebe okupio nezadovoljne velikaše i ponovno pokušao preuzeti vlast. U tome je konačno uspio 306. kada se trijumfalno vratio u Luoyang i postao regent.

Početkom sljedeće godine car Hui je otrovan, najvjerojatnije po Sima Yueovom naređenju, a novi car je postao Huai. U vlasti, međutim, nije dugo uživao. Sjeverna Kina je bila toliko opustošena, a carska vlast diskreditirana i iscrpljena bratoubilačkim ratom, da se stvorila prilika koju su već 304. počeli koristiti Wu Hu nomadi, koji su pod Xiongnu poglavicom Liu Yuanom digli veliki ustanak i stvorili novu državu pod imenom Han Zhao. Sima Yue se nije mogao suprotstaviti Wu Huima, dijelom i zbog toga što se više plašio pobune protiv sebe među kineskim velikodostojnicima. To je bio jedan od razloga zbog kojih je Sima Yue 310. sa glavninom vojske jednostavno napustio Luoyang, ostavivši cara i dvor na milost i nemilost neprijatelju. Njegova smrt na pohodu 311. je dovela do kolapsa vojske, katastrofe kod Yongjie i pada Luoyanga u ruke Wu Hua, pri čemu je zarobljen i sam car.
Domicije Aleksandar

**Lucije Domicije Aleksandar** (umro oko 311. godine), verovatno rođen u Frigiji, bio je vikar (carski namesnik) u Africi, kada mu je car Maksencije naredio da pošalje svoga sina kao taoca u Rim. Domicije Aleksandar je to odbio i proglasio se za cara 308. godine. 

Najbolji opis pobune Domicija Aleksandra daje Zosim. On piše da je Maksencije poslao svoju sliku u Afriku, da bi ta provincija potvrdila svoju vernost. Vojska se tome odupirala, zato što su vojnici još uvek bili verni Galeriju. Maksencije je onda naredio Domiciju Aleksandru, upravniku Afrike da pošalje svog sina kao taoca u Rim, što je ovaj odbio i zatim se pobunio.

Možda je Zosim pomešao Maksencijevog oca Maksimijana i Galerija. Ako je to tačno, događaji su iz 308. godine. 

U vreme ustanka, Domicije Aleksandar je bio star čovek, a držao je, pored Afrike, i Sardiniju. Maksencije je poslao svoju vojsku protiv Aleksandra, koji je bio zarobljen i ubijen. Njegove trupe nisu pružile pravi otpor. Maksencije je konfiskovao imovinu svim pristalicama Domicija Aleksandra. Verovatno je ustanak ugušen 311. godine.
Donatizam

**Donatizam** je bio rigorozni pokret u ranohrišćanskoj afričkoj Crkvi 4. veka, osuđen kao raskolnički. Nazvan je po berberskom hrišćaninu Donatu (lat: Donatus Magnus) koji je smatrao da crkva mora biti crkva svetaca a ne grešnika i da svete tajne koje su počinili traditori (*izdajnici*), sveštenici koji su za vreme progona predavali svete spise vlastima ili su prokazivali druge hrišćane, nisu važeće. Samo tajne izvršene od sveštenika sa moralnim ili svetim integritetom jesu dejstvujuće.

Do sukoba je došlo oko 311. godine kada je novi episkop Kartagine Cecilijan rukopoložen uz učešće Feliksa iz Aptunge, bivšeg traditora. Njegovi protivnici su postavili svog episkopa Marjorina, koga je nasledio Donat, po kome je raskol dobio ime. 313. godine je komisija, koju je imenovao Papa Miltijad, presudila protiv donatista. Car Konstantin takođe proglašava validnim izbor Cecilijanov i interveniše protiv donatista. Sam Donat je bio izopšten, nakon čega su donatisti proglašeni jereticima a njihove crkve zatvorene. Međutim, oni su nastavili da postoje, smatrajući sebe istinskom i neokaljanom crkvom, jedinom validnom da vrši svete tajne. U samoj kartaginskoj crkvi je došlo do raskola, postojala su dva epikopa i dve pastve. Donatisti su imali jako uporište u severnoj Africi, dok je katolička strana imala u Rimu. Van Afrike su priznavali biskupa Cecilijana, predstavnika umerenih, a rimsku partiju su smatrali raskolničkom, koja se odvojila od crkve. Donatisti su se obratili za posredništvo rimskom caru Konstantinu Velikom koji je sazvao sabor u Arlu 314. godine na kome su donatisti osuđeni. Sin Konstantina Velikog, Konstans, preuzeo je protiv njih oštre mere. On je zatvorio njihove crkve i prognao Donata Velikog. Za vreme vladavine Julijana, donatisti su ponovo otvorili svoje crkve, a njihovi episkopi se vratili iz progonstva. Za vreme narednih careva protiv donatista su ponovo izdati strogi zakoni. Rimske vlasti su preduzimali represivne mere protiv njih, pogotovo nakon njihovog povezivanja sa buntovnim seljacima koji su sebe nazivali *agonistici* ("vojnici (Hrista)") i zalagali se za ukidanje svojine, ropstva i dugova..

Bili su prilično jaki u vreme svetog Avgustina, koji je istupao protiv njih krajem 4. veka. Godine 405. sabor u Kartagini je tražio od cara Honorija da donese protiv donatista krivične zakone, nakon čega su ponovo počele represije. Godine 409. Honorije je izdao ukaz o verskoj toleranciji, ali pod uticajem rimske crkve ga je ubrzo ukinuo. Godine 411. održan je u Kartagini sabor na kome je učestvovalo 286 pravoslavnih i 280 donatskih episkopa. Nakon tri dana raspravljanja, carev opunomoćenik je objavio da su donatisti pobeđeni. Godine 414. oni su lišeni građanskih prava, a 415. godine im je pod pretnjom smrtne kazne zabranjeno da se okupljaju na bogosluženja. I pored svega, održali su se kao zajednica još nekoliko narednih vekova. Nestaju tek sa arapskim osvajanjima Afrike u 7. i 8. veku.

## Reference

## Vanjske veze
* Donatists (Catholic Encyclopedia)
* Donatus & the Donatist Schism  (earlychurch.org)
* Letter of Petilian of Cirta  (pismo Petilija, donatskog episkopa Cirte)
Brukteri

**Brukteri** () je bilo germansko pleme koje je od 1. vijeka pne. do sredine 4. vijeka živjelo u današnjoj sjeverozapadnoj Njemačkoj, između rijeka Ems i Lippe, južno od Teutoburške šume. Početkom 1. vijeka su se priključili Arminijevom savezu i godine 9. sudjelovali u uništenju rimske vojske u Teutoburškoj šumi. Šest godina kasnije je rimski vojskovođa L. Stertinije poharao njihovu zemlju i uspio vratiti zastavu XIX legije izgubljenu u bitci. Godine 69. su se pod vodstvom proročice/svećenice Velede priključili Batavskom ustanku. Sa vremenom su se asimilirali u Ripuarijce, odnosno Franke.

## Vanjske veze
* Legio XIX, www.livius.org  „*In 15, the eagle of the nineteenth was recovered by the Roman commander Lucius Stertinius among the Bructeri.*“
Galerijev edikt o toleranciji

**Galerijev edikt o toleranciji** je naziv za edikt koga je 30. aprila 311. u Nikomediji izdao car Galerije, jedan od tetrarha tadašnjeg Rimskog Carstva, kojim je kršćanima prvi put priznata sloboda vjeroispovjesti, odnosno službeno obustavljeni njihovi progoni. Galerije je prije toga bio poznat kao jedan od najvatrenijih progonitelja kršćana te se posebno istakao u Dioklecijanovim progonima. S obzirom da je Galerije edikt dao nedugo prije svoje smrti, odnosno kada je bio mučen teškom bolešću, kršćanski apologeti, a posebno Laktancije, su edikt protumačili kao kršćansku pobjedu, odnosno posljedicu grižnje savjesti i straha od Božje kazne.

Suvremeni historičari, međutim, drže da je Galerije bio vođen prije svega političkim motivima, odnosno spoznajom da je kršćanstvo postalo previše snažno, pogotovo u bogatim istočnim provincijama pod njegovom vlašću, te da bi podrška ili barem neutralan stav kršćana, mogao biti koristan u eventualnim obračunu sa drugim vladarima tetrarhije. U svakom slučaju, Galerije svojim ediktom kršćanima nije dao povlašten položaj, nego im tek omogućio vođenje obreda u svojim kućama i crkvama "pod uvjetom da ne krše javni mir", izjednačivši ih tako sa Jevrejima.

Edikt, međutim, nije zaživio. Galerijev nasljednik Maksimin Daja ga je odmah opozvao i ponovno otpočeo progone, koji će biti obustavljeni tek s Milanskim ediktom 313.

## Vanjske veze
* Full text at the Medieval Sourcebook.
Edikt o toleranciji

**Edikt o toleranciji** je naziv za ukaze ili deklaracije monarha ili odgovarajućih organa vlasti nekih država kojima se proglašava ili ustanovljuje slobodno ispovijedanje religije svim ili samo određenim religijskim zajednicama, u pravilu manjinama koje su prije toga bile izložene ili pod teoretskom prijetnjom progona. U historiji su najpoznatiji:
* Galerijev ukaz o toleranciji iz 311. kojim je prvi put priznata sloboda ispovijedanja kršćanstva u manjem dijelu Rimskog Carstva;
* Milanski edikt 313.
* Nanteski edikt 1598. kojim je legaliziran protestantizam u Francuskoj; opozvao ga je 1685. Louis XIV Ediktom iz Fonteainebleaua
* Zakon o toleranciji 1689. kojim je u službeno anglikanskoj Engleskoj dozvoljena sloboda za dotle zabranjene protestantske sekte
* Kineski edikt o toleranciji 1692. kojim je car Kangxi dozvolio ispovijedanje kršćanstva u Kineskom Carstvu
* Patent o toleranciji austrijskog cara Mehmed II iz 1790.

## Vanjske veze
* Medieval Edicts: Galerius and Constantine
Katastrofa kod Yongjie

**Katastrofa kod Yongjie** (kineski: 永嘉之祸) je naziv za događaje koji su se zbili u sjevernoj Kini za vrijeme Wu Hu ustanka neposredno nakon smrti regenta Sima Yuea i kolapsa carske vojske u sukobu sa Wu Hu nomadima na čelu sa Shi Leom. Carska prijestolnica Luoyang, koju je Sima Yue iz političkih razloga ostavio nebranjenom, je ubrzo nakon toga zauzeta od strane Wu Hua. Nakon toga je slijedio veliki masakr gdje je ubijeno preko 30.000 ljudi, uključujući krunskog princa dinastije Jin i pripadnike carske uprave. Car Huai je zarobljen te odveden na dvor Liu Conga, vladara Wu Hu države Han Zhao, gdje je otrovan nekoliko godina kasnije. Nova carska uprava je sastavljena u gradu Chang'an, ali je i taj grad pao nekoliko godina kasnije. Ti su događaji predstavljali kolaps zapadne dinastije Jin i doveli do pada cijele sjeverne KIne pod vlast Wu Hua.

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*
Prince

**Prince** (punim imenom *Prince Rogers Nelson*, Minneapolis 7. lipnja 1958. - 21. travanj 2016), bio je američki pop glazbenik.

Od 1978. godine do danas Prince je jedan od najpopularanijih i najutjecajanijih glazbenika. Njegovim glazbenim stilom dominiraju pop, R&B, funk i soul, s primjesama drugih stilova (novi val, rock, blues, jazz i hip-hop). Probija se 1980-ih godina, ovladava industrijskim zvukom, uz sintisajzerske rifove i trube. Ovaj tip glazbe poznat je pod nazivom "Minneapolis sound". Napisao je preko tisuću pjesama, što za sebe, što za ostale glazbenike. Prince piše, sklada i producira potpuno samostalno. Poznat je i po tome što pri snimanju sam odsvira većinu instrumenata.

## Izabrana diskografija

**Albumi pod imenom Prince:**

* 1978. - *For You*
* 1980. - *Dirty Mind*
* 1981. - *Controversy*
* 1982. - *1999*
* 1984. - *Purple Rain*
* 1985. - *Around the World in a Day*
* 1986. - *Parade*
* 1987. - *Sign 'O' The Times*
* 1988. - *Lovesexy*
* 1989. - *Batman*
* 1990. - *Graffiti Bridge*
* 1991. - *Diamonds and Pearls*
* 1992. - *Lovesymbol*
* 1993. - *The Hits/The B-Sides*
* 1994. - *Come*
* 1994. - *The Black Album*
* 1999. - *The Vault... Old Friends 4 Sale*
* 2001. - *The Very Best of Prince*
* 2001. - *The Rainbow Children*
* 2002. - *One Nite Alone... Live!*
* 2003. - *N.E.W.S.*
* 2004. - *Musicology*
* 2006. - *3121*
* 2007. - *Planet Earth*
* 2008. - *Indigo Nights/Live Sessions*
* 2009. - *Lotusflow3r/MPLSOUND/Elixier*

**Albumi pod imenom "O(+>" (Simbol)**

* 1995. - *The Gold Experience*
* 1996. - *Emancipation*
* 1996. - *Chaos & Disorder*
* 1998. - *Crystal Ball/The Truth/Kamasutra* (uživo)
* 1999. - *Rave un2 the Joy Fantastic*

## Vanjske veze

* Službena stranica
Whitney Houston

**Whitney Elizabeth Houston** (, 9. kolovoza 1963. - 11. veljače 2012.) američka je bila pjevačica i glumica. U srodstvu s nekoliko poznatih pjevačica, poput njene majke Cissy Houston, rođakinje Dionne Warwick i kume Arethe Franklin, Houston je počela pjevati s jedanaest godina u dječjem gospel zboru. Kasnije je počela nastupati s majkom i drugim pjevačima, kao što su Lou Rawls, Chaka Khan i Bill Laswell.

Nakon što je kratko radila kao model i glumica, Houston je 1985. izdala svoj prvi album, *[[Whitney Houston (album)|Whitney Houston]]*, koji je postao najprodavaniji nastupni album neke pjevačice. Njen drugi studijski album, *[[Whitney (album)|Whitney]]* iz 1987., postao je prvi album neke pjevačice koji je debitirao na broju jedan Billboardove ljestvice albuma. Njen je uspjeh otvorio vrata uspjeha i drugim afroameričkim pjevačicama.

Nakon udaje za pjevača Bobbyja Browna, Houston se pojavila u svojoj prvoj glavnoj ulozi u filmu *[[Tjelohranitelj (1992)|Tjelohranitelj]]*, gdje je nastupila uz tada megapopularnog Kevina Costnera. Album s glazbom iz filma osvojio je 1994. godine Grammyja za album godine te postao najprodavaniji soundtrack svih vremena. Naslovna pjesma, "I Will Always Love You", jedan je od najprodavanijih singlova u povijesti glazbe. Houston je snimila i filmove *[[Waiting to Exhale]]* (1995.) te *[[Propovjednikova supruga]]* (1996.) Nakon izlaska četvrtog studijskog albuma *[[My Love Is Your Love]]* (1998.), obnovila je svoj ugovor s izdavačkom kućom Arista Records za rekordnih 100 milijuna dolara. Njen peti studijski album, *[[Just Whitney]]*, izašao je 2002. Problematični brak s Bobbyjem Brownom okončan je 2007.

Whitney Houston je, s preko 140 milijuna prodanih albuma, pri vrhu liste najprodavanijih svjetskih glazbenika. Imala je čak 11 pjesama na broju jedan Billboardove ljestvice. Poznata je kao "Glas" ("The Voice") zbog "moćnog pop-gospel vokala". Časopis *[[Rolling Stone]]* ju je svrstao na listu "100 najvećih pjevača svih vremena". Brojni je R&B i pop glazbenici navode kao svoj uzor.

Umrla je 11. februara 2012. u hotelu.

## Diskografija
### Albumi
* 1985. *[[Whitney Houston (album)|Whitney Houston]]*
* 1987. *[[Whitney (album)|Whitney]]*
* 1990. *[[I'm Your Baby Tonight]]*
* 1998. *[[My Love Is Your Love]]*
* 2002. *[[Just Whitney]]*
* 2009. *[[I Look To You]]*

### Singlovi na broju jedan Billboardove ljestvice
* **1985.**
** "Saving All My Love for You"
* **1986.**
** "How Will I Know"
** "Greatest Love of All"
* **1987.	**
** "I Wanna Dance With Somebody"
** "Didn't We Almost Have It All"
** "So Emotional"
* **1988.**
** "Where Do Broken Hearts Go"
* **1990.**
** "I'm Your Baby Tonight"
** "All the Man That I Need"
* **1992.**
** "I Will Always Love You"
* **1994.**
** "Exhale (Shoop Shoop)"

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica
* 
* Whitney Houston  na *[[Rolling Stone|RollingStone.com]]*
* Whitney-Fan.com