open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Albin Horvatiček

**Albin Horvatiček** (Zagreb, 11. veljače 1947.), književnik, pjesnik, prozaik, dramski pisac.

## Biografija
Rođen je u Zagrebu , osnovnu i srednju školu završio u Zagrebu, studirao ekonomiju i slikarstvo. 
Trenutačno živi u Zagrebu gdje radi kao poduzetnik i kao samostalni književnik.

Pripadao je krugu tvz. OFF pjesništva i jedan je od pokretača i urednika književnog Off časopisa.

## Djela
### Roman
* “Ljubav za Isidoru Duncan” Mladost, Zagreb (1979.)

### Poezija i proza
* “Prošetao sam” Spektar, Zagreb (1971.)
* “Ptice” Intergraf, Zagreb (1975.)
* “Uomini e/o cani” Sfinga, Napoli (1983.)

### TV drama
* “Prijeđi rijeku ako možeš” u koautorstvu sa Stijepom Mijovićem Kočanom (1977.)
Ivana Husar

**Ivana Husar** (Zagreb, 11. lipnja 1977.) hrvatska pjevačica i skladateljica. Bila je članica grupe Divas od 1995., pa do 2005. godine, kada je započela solo karijeru.
## Glazbena karijera
Odrastala je u zagrebačkoj Dubravi i u osnovnoj školi nastupala sa školskim zborom a kasnije zboru "Zvjezdice".
Kao prateći vokal pjevala je uz Gibonnija i dvije godine u sastavu Soul Fingers, a 1994. godine pratila je Tonyja Cetinskog na Eurosongu s pjesmom "Nek' ti bude ljubav sva".

Sa svojom sestrom je bila članica kvarteta Divas od 1995. godine s kojima je snimila pet albuma. Nakon raspada ženskog sastava glazbenu karijeru nastavlja dvostrukim albumom *Familija* zajedno sa sestrom Marijom, a većinu skladbi sama potpisuje. Zajednički album sestre su posvetile svojem ocu.

## Diskografija
### Studijski albumi
* 2008. - Familija
* 2013. - Sve za nju 

## Izvori
* http://www.hrt.hr/zvijezdepjevaju/mirkovic_husar.php
Mladen Iveković

**Mladen Iveković** (Zagreb, 1. ožujka 1903. - 18. prosinca 1970.) hrvatski političar

## Biografija

Studirao je pravo u Zagrebu i Parizu, doktorirao je 1928. u Zagrebu. Član KPJ od 1934, uređivao je partijske listove "Odjek" i "Pregled", zatvaran u Kraljevini Jugoslaviji 1936. i 1938., u novoj državi 1941. također, spašen razmjenom 1942. godine zajedno s Hebrangom. Bio je član Izvršnog odbora AVNOJ-a i ZAVNOH-a, te ministar u prvoj vladi Hrvatske. Poslije rata veleposlanik FNRJ u SR Njemačkoj i Italiji.

## Djela

* "Politički eseji", Zagreb, 1937. (kao Stjepan Livadić)
* "Nepokorena zemlja: zapisi iz IV. i V. neprijateljske ofenzive protiv narodno-oslobodilačke vojske i partizanskih odreda Jugoslavije", Nakladni zavod Hrvatske, Zagreb, 1945.
* "Hrvatska lijeva inteligencija: 1918. - 1945.", Naprijed, Zagreb, 1970.

## Izvori
Boris B. Hrovat

**Boris B. Hrovat** (Zagreb, 1956.), hrvatski književnik, prevoditelj, kazališni kritičar, dramaturg i dramatičar.

Redovito objavljuje od 1979. godine. Objavio je romane *Putovanje*, *Lorenzaccio* i *Askalon*, zbirku priča *Doživljaji Prosvijetljenog*, te antologije *Nova talijanska pripovijetka* i *Nova talijanska drama*.  Njegovi prijevodi drama s talijanskog, španjolskog, engleskog i slovenskog izvedeni su u svim važnijim hrvatskim teatrima, te na programima HRT-a, a mnogi su i objavljeni u periodici. Kao prevoditelj i dramaturg surađuje sa stranim i domaćim redateljima. Kazališne kritike redovito objavljuje u *Vijencu*, ali i drugdje. Na Hrvatskom radiju uređuje književne emisije. Dobitnik je nekoliko priznanja za književni rad.

## Vanjske veze

*Službena stranica
Šiško Horvat Majcan

**Šiško Horvat Majcan** (Zagreb, 23. rujna 1985.) je hrvatski kazališni i televizijski glumac.

## Biografija
### Rani život
Šiško Horvat Majcan rođen je i odrastao u Zagrebu. Maturirao je 2003. u Klasičnoj gimnaziji u Zagrebu. Godine 2003. upisao je studij grčkog i latinskog jezika na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, a dvije godine poslije studij glume i lutkarstva na Umjetničkoj akademiji u Osijeku, koju završava 2010. godine.

### Glumačka karijera
Za vrijeme studiranja Šiško je radio u Gradskom kazalištu Joza Ivakić, Dječjem kazalištu Branko Mihaljević, HNK Varaždin, HNK Osijek, Hrvatski Dom Vukovar, a glumio je u predstavama kao što su *[[Čudnovate zgode šegrta Hlapića]]*, *[[Dundo Maroje]]*, *[[Mačak u čizmama]]* i mnogim drugima. Odigrao je i ulogu liječnika u telenoveli *[[Dolina sunca (telenovela)|Dolina sunca]]*, a snimio je nagrađenu radio-dramu *[[Jerihonska ruža]]* u režiji Anice Tomić.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* *[[Ruža vjetrova (TV serija)|Ruža vjetrova]]* kao Zvone (2011.-2012.)
* *[[Dolina sunca (telenovela)|Dolina sunca]]* kao dr. Boris Domić (2010.)

## Vanjske veze
*
Nenad Ivanković

**Nenad Ivanković** (Zagreb, 18. ožujka 1948.), hrvatski novinar, političar i pisac.

## Biografija
Diplomirao je filozofiju i komparativnu književnost na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Magistrirao na Fakultetu političkih nauka u Zagrebu (1980.). Zapošljava se kao novinar u Vjesnikovoj kući i radi kao urednik i komentator u listu Vjesnik te tjedniku Danas. 1988. odlazi za dopisnika u Bonn, odakle izvještava za Vjesnik, Večernji list te povremeno za Hrvatsku televiziju i Hrvatski radio. Suosnivač je Njemačko-hrvatskog društva sa sjedištem u Bonnu. Kraće vrijeme bio je ministar-savjetnik u prvom hrvatskom veleposlanstvu u Bonnu (1992.), a potom se vratio dopisničkom poslu (do 1996.). Za  doprinos razvoju hrvatsko-njemačkih odnosa, njemački predsjednik Roman Herzog odlikovao ga je najvišim njemačkim odličjem – Križem za zasluge (1994.). Godinu dana kasnije Hrvatsko novinarsko društvo proglasilo ga je novinarom godine (za tekstove o NATO-u). Hrvatski predsjednik Franjo Tuđman odlikovao ga je ordenom Danice hrvatske s likom Antuna Radića (1995.).

U proljeće 1996. Postaje glavni urednik Vjesnika, voditelj HTV-ove emisije Pressklub te urednik Croatia Weekly. 2000. daje ostavku na mjesto glavnog urednika Vjesnika i počinje se baviti politikom. S Miroslavom Tuđmanom i drugima osniva Hrvatski istinski preporod (HIP), koji 2001. ulazi u Gradsku skupštinu Grada Zagreba s pet osvojenih mandata. Do kraja 2003. vodi Klub zastupnika HIP-a, a potom izlazi iz stranke i osniva euroskeptičnu stranku Samostalnost i napredak (SIN), kojoj je i prvi predsjednik. Vodi devetomjesečnu kampanju poznatu pod imenom „Sir i vrhnje“.

Autor je više hrvatskih publicističkih bestselera: „Predsjedniče, što je ostalo?“ (psihološko-politički profil Franje Tuđmana), „Ratnik“ (biografija generala Gotovine), „Mesiću i Račane, zašto tako“, „Krvava zemlja“ (o ratu u Bosni i Hercegovini), „Što smo mu učinili“ (Hrvatska i Gotovina).

Ivanković je osnivač HONOSa, udruge za zaštitu Domovinskog rata, boksačkog kluba „Šaka“, a bio je i direktor hrvatske nordijske reprezentacije, te dvostruki svjetski novinarski prvak u skijaškom trčanju (1988. i 2000.).

Radi i živi u Zagrebu.

## Djela
* *Bonn druga hrvatska fronta*
* *Hrvatska od okupacije do regionalne sile*
* *Predsjedniče, što je ostalo?*
* *[[Ratnik]]*
* *Mesiću i Račane, zašto tako*
* *[[Krvava zemlja]]*
* *Sova*
* *U potrazi za vedrinom*
* *[[Što smo mu učinili]]*
* *Ona*
* *Obična pisma neobičnim ljudima*
* *Što je zapravo EU*

## Izvori
Nikola Ivanda

**Nikola Ivanda** (Zagreb, 1975. - Zagreb, 8. studenog 2012.) bio je hrvatski redatelj.

## Rad na televiziji
* "Ruža vjetrova" (2011.-2012.)
* "Pod sretnom zvijezdom" (2011.)
* "Dolina sunca" (2009.-2010.)
* "Sve će biti dobro" (2008.-2009.)
* "Zakon ljubavi" (2008.)
* "Ponos Ratkajevih" (2007.-2008.)
* "Obični ljudi" (2006.-2007.)
* "Zabranjena ljubav" (2005.)

## Rad na filmu
* "Gospodin Kolak i gospođa Mirković" (2012.)
* "Kravata" (2006.)
* "Vuk" (2000.)
* "Ništa od sataraša" (2000.)

## Vanjske veze
*
Milivoj Jambrišak

**Dr. Milivoj Jambrišak** (Zagreb, 15. svibnja 1878. — Vitovlje, 10. prosinca 1943.) bio je liječnik, sudionik Prvog balkanskog rata, Prvog svjetskog rata i Narodnooslobodilačke borbe, član Predsjedništva ZAVNOH-a i Nacionalnog komiteta oslobođenja Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 15. svibnja 1878. godine u Zagrebu. Studij medicine završio je u Beču. Kao liječnik-dobrovoljac stupio je u srpsku vojsku 1912. godine za vrijeme Prvog balkanskog rata. Godine 1914., bio je mobiliziran je u austrougarsku vojsku, a 1916. zarobljen na austro-ruskoj fronti u Galiciji. U Rusiji je kao dragovoljac pristupio u Prvu srpsku dobrovoljačku diviziju, organiziranu u Odesi.

Krajem 1916. godine postao je član Jugoslavenskog odbora u Londonu i kao njegov delegat djelovao pri Dobrovoljačkom korpusu Srba, Hrvata i Slovenaca, sve do listopadskih dana 1917. godine. Pošto je dr. Franko Potočnjak napustio Rusiju, Jambrišak je postao novi predstavnik Jugoslavenskog odbora i u Rusiji proveo razdoblje obiju revolucija, boraveći naizmjence u Petrogradu i Odesi.

U rujnu 1943. godine stupio je u Narodnooslobodilački pokret (NOP), a u listopadu na Drugom zasjedanju ZAVNOH-a u Plaškom bio je izabran za člana njegova Predjsedništva. Na Drugom zasjedanju AVNOJ-a imenovan je za povjerenika za narodno zdravlje u Nacionalnom komitetu oslobođenja Jugoslavije (NKOJ). Na putu iz Jajca na oslobođeni teritorij Hrvatske, umro je na planini Vlašiću 10. prosinca 1943., i sahranjen kod sela Vitovlja.

## Izvori

## Literatura
* *Enciklopedija Jugoslavije* (knjiga peta), „Jugoslavenski leksikografski zavod“, Zagreb, 1988. godina
Aljoša Jurinić

**Aljoša Jurinić** (Zagreb, 1989.) je hrvatski glazbenik. Nagrađivani je pijanist.

## Školovanje
Rodio se u Zagrebu. 
Srednju je školu pohađao u Zagrebu. To je bilo u Glazbenoj školi Pavla Markovca u Zagrebu u razredu prof. Jasne Reba. Na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji diplomirao je  u klasi prof. Rubena Dalibaltayana. Dvije je godine studirao u Beču na Universität für Musik und darstellende Kunst u klasi prof. Noela Floresa. Trenutno studira na Scuola di Musica di Fiesole u Italiji u klasi prof. Eliso Virsaladze.

## Nagrade
Pobijedio je na državnim natjecanjima za mlade pijaniste 2001. i 2003., a na međunarodnim natjecanjima također je dobio prve nagrade. U Italiji je to bilo 2001. u Saleu i Goriziji, u Austriji u Beču 2002. godine, zatim na glasovitom pijanističkom natjecanju, Robert Schumann, u Zwickauu 2012. godine. Prve je nagrade dobio i na natjecanjima u Zagrebu, Rijeci i Osijeku, od 2000. do 2007. godine.

2012. godine, osvojio je izbor za Mladog glazbenika godine, prestižnu nagradu koju dodjeljuje Zagrebačka filharmonija.

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice 
*Fryderyk Chopin - The Međunarodno pijanističko natjecanje Fryderyk Chopin  Izdanje 2010. - video arhiv
Vitomir Ivanjek

**Vitomir Ivanjek  – Vito** (Zagreb, 22. srpnja 1969.) je hrvatski pijanist, orguljaš i skladatelj.

## Biografija

Vitomir Ivanjek je već kao petogodišnjak počeo učiti glasovir kod Blaženke Zorić: u njezinom je razredu u Glazbenoj školi Vatroslava Lisinskog u Zagrebu 1987. i maturirao. Godinu dana poslije maturirao je i u zagrebačkom Matematičko-informatičkom obrazovnom centru. Tijekom školovanja osvojio je niz prvih nagrada na republičkim i saveznim natjecanjima mladih pijanista te sudjelovao na mnogim međunarodnim seminarima u Švicarskoj, Velikoj Britaniji, Austriji Švedskoj i Hrvatskoj. Nakon završenog školovanja u Zagrebu, studij glasovira nastavio je u razredu prof. Alexandera Jennera na Visokoj školi za glazbu i scensku umjetnost (*Hochschule für Musik und darstellende Kunst*) u Beču, gdje je 1994. i diplomirao. U Beču se, kao pijanist, usavršavao i u razredu prof. Klare Harrer-Baranyi, te potom u razredu prof. Reinharda Theisera studirao i popularnu glazbu.

Do danas je Vitomir Ivanjek održao mnogobrojne zapažene pijanističke recitale u Hrvatskoj i u inozemstvu, među kojima se osobito ističu nastupi u Austriji, Rumunjskoj (Bukurešt), Italiji (Milano), Cipru (Nikozija) i Sjedinjenim Američkim Državama (Seattle). Često i rado nastupa na dobrotvornim koncertima. Kao solist je nastupao s Društvenim orkestrom HGZ-a, Zagrebačkim solistima i orkestrom *Gaudeamus*, a mnoge njegove izvedbe snimljene su za radio i televiziju. Sklada pretežito za glasovir: najpoznatije su mu autorske skladbe *Dijalog*, *Intermezzo*, *Imaginarne vedute*, *Sjećanje* i *Rapska zvona*. Za svoje koncertne nastupe često obrađuje popularne narodne pjesme i pop rock uspješnice. Njegovi studijski albumi »Pušlec« i »Imaginarne vedute« bili su nominirani za nagradu Porin.

Vitomir Ivanjek član je Hrvatskog društva glazbenih umjetnika i Hrvatske zajednice samostalnih umjetnika. Živi i djeluje kao samostalni umjetnik.

## Nagrade i priznanja
* **4 prve nagrade** na natjecanjima pijanista u Hrvatskoj (1978., 1980., 1985. i 1987.)
* **3 prve nagrade** na natjecanjima pijanista u bivšoj Jugoslaviji (1980., 1985. i 1987.)
* 1987. nagrada Mira Sakač za najboljeg mladog pijanista
* 1987. nagrada SOKOJ-a (Saveza organizacija kompozitora Jugoslavije) za skladbu Dijalog
* 1987. stipendija Fonda za stipendiranje mladih glazbenika Ive Pogorelića

## Diskografija
* 1999. CD i kazeta »Pušlec«, Zagreb: Kajkaviana
* 2003. CD »Hello«, Zagreb: Don Vito & Co.
* 2005. CD »Imaginarne vedute«, Zagreb: Protektor d.o.o.
* 2008. CD »Rapska zvona« (singl), Zagreb: Don Vito & Co.
* 2010. CD »Božićni valcer« (singl), Zagreb: Don Vito & Co.

## Izvori

## Vanjske veze
### Sestrinski projekti

### Mrežna sjedišta
*Vitomir Ivanjek – službene stranice  
*HRT – Dobro jutro, Hrvatska: Pijanist Vitomir Ivanjek
*MIC: Gostovanje Vitomira Ivanjeka u Milanu 
*Haus Der Musik – Vitomir Ivanjek: Weihnachten in Kroatien   
*Večernji list – Snježana Herak: »Pijanist Vitomir Ivanjek oduševio Bečane svojom virtuoznošću«
*Komentar.hr – Ivana Živković: »Humanitarni koncert Vitomira Ivanjeka«
Lavoslav Hartman

**Lavoslav Hartman** (Oradea, 16. lipnja 1812.Zagreb, 13. lipnja 1881.), austrougarski i hrvatski knjižar, tiskar, nakladnik, urednik i autor iz zajednice Židova.

## Biografija
Rodio se je u rumunjskom gradu Oradei, onda u Kraljevini Ugarskoj u Habsburškoj Monarhiji. U rodnom je gradu radio kao učitelj u židovskoj školi. Ondje je drugovao s braćom Schwarz, koji su mu poslije bili poslovni partneri. Došao je u Zagreb kad je mjesna židovska zajednica bila u razmiricama zbog odvajanja male i bučne zajednice ortodoksnih židova. Kad je došao u Zagreb, smjesta se dao u konsolidiranje mjesne židovske zajednice. Bio je ravnatelj škole.

U Ilici 30 vodio je knjižaru, koji je 1. siječnja 1856. svoju radnju otkupio od samog Ljudevita Gaja, odnosno od Romleitnera koji se parničio s Gajem. Neprodane knjige koje su preostale Gaju, Hartman je otkupio od njega. Pomoćnik Hartmanu bio je Stjepan Kugli, koji je 1881. godine zajedno sa drugim Hartmanovim pomoćnikom Albertom Deutschom preuzeo Hartmanovu tiskaru i knjižaru, kojima ju je prodao 31. svibnja 1881. pred smrt. Knjižaru od 1902. vodi sam Kugli. 
Hartmanova radnja službeno se zvala *Knjigarna Lavoslava Hartmana*.

Bio je najveći i najznačajniji izdavač hrvatske dječje knjige. Knjige koje je tiskao bile su za ono doba izvrsno grafički opremljene.

Hartman je objavljivao poznate hrvatske časopise Dom i sviet, skladbe hrvatskog gitarista Ivana Padovca (prema Kuhaču, možda "prvog i jedinog hrvatskog gitarskog virtuoza"), prvi hrvatski dječji časopis Bosiljak koji je kupio od Ivana Filipovića, prvu dječju slikovnicu na hrvatskom jeziku 1863., 1862. je izdao prirodoslovne knjige Vjenceslava Zaboja Mařika koje su bile za mladeži i puk, Narodne novine, učila, muzikalije, slike, veliki njemačko-hrvatski rječnik i drugo.

Od Dragutina Bokana kupio je tiskaru 1869. koju je vodio zajedno s Vilimom Schwarzom i Ignjatom Granitzem. Tiskara je djelovala pod imenom *Štamparna Leopolda Hartmana i druga*.

Bio je poduzetna duha, pa je 1875. predosjetio kad će biti povoljni trenutak za upustiti se u nakladništvo školskih knjiga, a to je bilo kad je carsko kraljevsko ministarstvo za bogoštovlje i nastavu ukinulo monopol na tiskanje udžbenika i školskih knjiga u Beču, pa je tako svaki privatnik kojem je c.k. ministarstvo odobrilo mogao tiskati knjigu koje će biti uvedena u škole, pa je tako bio prvi hrvatski tiskar pučkoškolskih knjiga.

1878. je isposlovao pravo za trgovati papirom na veliko, čime je spojio okomito spojio sve grane u proizvodnji i prodaji knjige: nabava papira, tisak, naklada i prodaja knjiga.
Bio se teško razbolio i 1881. je umro. Na sprovodu su se skupili svi pripadnici židovske općine, ali i mnogo kršćana.

Nekrologe su objavili tri najvažnija zagrebačka dnevna lista: Narodne novine, Obzor i Agramer Zeitung, govoreći sve najljepše o njemu, njegovom radu i prinosu hrvatskoj kulturi.

## Izvori

* Imehrvatsko 
* Berislav Majhut: Datiranje Kuglijevih izdanja 
* Snješka Knežević: Lavoslav Hartman - knjižar, nakladnik, urednik i autor , Ha-kol br. 124, ožujak/travanj 2012., str.23.-25.
Rikard Gumzej

**Josip Rikard Gumzej** (Zagreb, 19. IV. 1940. – Zagreb, 26. VII. 2014.), jugoslavenski i hrvatski modni kreator. Diplomirao na Pravnom fakultetu u Zagrebu. Krajem 1960-ih u Zagrebu otvorio butik posvećen visokoj modi, prvi takve vrste u Hrvatskoj. Isticao se stavom kojim se suprotstavljao podilaženju zapadnjačkim modnim idejama. U luksuznim modelima, napose na opremi kandidatkinja na svjetskim natjecanjima ljepote, aplicirao i uklapao izvorne narodne vezove koristeći tradicijske motive panonskog područja (posavske ruže, zlatovez i dr.). Više puta zapaženo nastupao na Zagrebačkom salonu. Svoje modne kreacije popularizirao u Jugoslaviji i inozemstvu. Stalni suradnik beogradskog časopisa *[[Praktična žena]]*. Kreirao odijela za mnoge poznate osobe (R. Šerbedžija, D. Dragović, N. Ukraden, R. Chamberlain, Ž. Fattorini, M. Dravić, T. Bošković, T. Kesovija, Lepa Brena, S. Mančić, S. Ašperger, S. Dubravčić, M. Kučić, B. Marovt, grupa *[[Aske]]* i dr.). Od 1987. aktivan u politici. Od 1989. predsjednik Odbora za promidžbu HDZ-a; autor stranačkih izbornih slogana *Zna se, Tuđman a ne Balkan, Odlučimo sami o sudbini svoje Hrvatske* te *Imamo Hrvatsku.* Član Uprave HRT-a zadužen za HTV (1996–97). Dizajnirao uniformu predsjednika F. Tuđmana za vojnu paradu u povodu Dana državnosti 1995. Dizajnirao zlatnik s likom F. Tuđmana. Savjetnik za medije Ive Sanadera. Bio je vlasnik licence za izbor Kraljice svijeta za Hrvatsku, Sloveniju i BiH.

## Nagrade, priznanja i odlikovanja

* Red Danice hrvatske s likom Antuna Radića (1995)
* Spomenica domovinske zahvalnosti (1996)
* Red Danice hrvatske s likom Marka Marulića (1996)
* Red hrvatskog trolista (1996)

## Izvori

## Vanjske veze

* Kraljica Hrvatske  Moda Rikarda Gumzeja
* Muzej Moslavine: Građanski elementi u tradicijskom odjevanju
Marijan Kunšt

**Marijan Kunšt** (Zagreb, 1924. - Zagreb, 12. veljače 1992.), hrvatski tenor.

Karijeru je započeo kao član radio zbora godine 1947. godine, a od 1950. godine kreće na svoj dugi i plodni put u "Komediji". Godine 1951. debitirao je kao princ Sou Čong u Leharovoj opereti "Zemlja smiješka", koji mu je lik postao zaštitinim znakom i tumačio ga je više od 500 puta.

Kao dugogodišnji prvak kazališta "Komedija" u Zagrebu, proveo je desetljeća na pozornici stvorivši čitav niz popularnih operetnih likova. Ljubitelji klasične operete pamte njegov lijepi lirski glas u Leharovom "Barunu ciganinu", Offenbachovoj "Lijepoj Jeleni", Kalmanovoj "Silvi", kao i u Zajčevoj "Viteškoj ljubavi". Oko osmedesetak likova krasilo je repertoar umjetnika koji je desetljećima pjevao, glumio, smijao se i plakao na pozornici omiljenog kazališta na Kaptolu.

## Vanjske veze
*
Jadranka Krajina

Jadranka Krajina (Zagreb, 10. studenog 1966.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica i pjevačica te prije svega radijska voditeljica. Njezin glas se skoro svakodnevno može čuti na televizijskim i radijskim reklamama te mnogobrojnim crtanim filmovima. Uz to je vodila i dječje emisije na državnoj televiziji. Jedna od malobrojnih hrvatskih glumaca sa diplomom Londonske akademije (LAMDA). 

## Filmografija

### Televizijske uloge
* "Stella" kao medicinska sestra (2013.)
* "Stipe u gostima" kao dr. Mandić (2012.)
* "Najbolje godine" kao Vlasta (2009.-2011.)
* "Sve će biti dobro" kao konobarica Đurđa (2008.)
* "Zauvijek susjedi" kao apotekarka/Asja (2008.)
* "Ne daj se, Nina" kao Marietta Kralj (2008.)
* "Urota" kao Radoševa ljubavnica (2008.)
* "Dobre namjere" kao čistačica Vera (2007.)
* "Ponos Ratkajevih" kao gospođa na koncertu (2007.)
* "Obični ljudi" kao glumica Beba (2006.)
* "Zabranjena ljubav" kao sluškinja Štefica (2006.)

### Filmske uloge
* "Tumor" kao Darija (2010.)
* "Transatlantic" kao nadzornica (1998.)

### Sinkronizacija
* "Legenda o medvjedu" kao Stara medvjedica (2003.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na hnkvz.hr
Božidar Kavran

**Božidar Kavran** (Zagreb, 22. rujna 1913. - Zagreb, ?) bio je ustaški pukovnik, a po struci magistar farmacije.

## Biografija

Gimnaziju je završio 1932. godine. Od 1935. godine aktivan je u kulturno akademskom društvu "August Šenoa" (osnovanom 1932. godine), najpoznatijem hrvatskom studentskom nacionalističkom društvu u Kraljevini Jugoslaviji. Na studiju farmacije diplomirao je 1939. godine. Kao istaknutom članu KAD-a "August Šenoa", čije je članove policija Kraljevine Jugoslavije zatvarala i mučila, Kavranu su, odmah poslije uspostave NDH povjerene odgovorne dužnosti. U svibnju 1943. Ante Pavelić ga je imenovao upravnim zapovijednikom svih ustaša i zamjenikom postrojnika za sve ustaške organizacije. Na tim dužnostima rukovodio je djelatnošću ustaških organizacija NDH. Otišao je u inozemstvo 7. svibnja 1945. (britanska vojska ga kao civila nije izručila partizanima). Ondje je pomagao hrvatskim izbjeglicama, pa je tako primjerice za Dolores Bracanović i još neke organizirao odlazak u Italiju, našavši im vodiče, budući da su ih jugoslavenske vlasti tražile. Uskoro se vratio u Hrvatsku 3. srpnja 1948. kao glavni organizator naoružane grupe od 96 povratnika u akciji 10. travnja, no UDBA ga je uhitila i osuđen je na smrt vješanjem, trajni gubitak svih građanskih prava i konfiskaciju cjelokupne imovine. Komunističke vlasti kao službeni datum smrti navode 31. kolovoza 1948., no supruga Zlata posjetila ga je u zatvoru nakon što su nju pustili iz zatvora 3. rujna 1948. Točan datum smrti do danas nije poznat.

## U popularnoj kulturi

Kavran se 1983. godine pojavio kao lik u jugoslavenskoj televizijskoj miniseriji *[[Zamke (miniserija)|Zamke]]*, u kojoj je u produkciji Televizije Zagreb rekonsturirana operacija Gvardijan; u njoj ga je tumačio Dragan Milivojević.

## Izvori

* Tragom plave lisice (Đorđe Ličina)
Zdravko Krasić

**Zdravko Krasić** (Zagreb, 1969.), hrvatski arhitekt.

## Biografija

Rođen 1969. godine u Zagrebu, 1994 diplomirao na Arhitektonskom fakultetu u Zagrebu , od 1996 do 2002.godine zaposlen u Gradskom zavodu za planiranje razvoja i zaštitu okoliša, a  od 2002. godine suvlasnik i direktor u tvrtki Urbane tehnike d.o.o..
Sudjelovao je na brojnim domaćim i međunarodnim arhitektonskim i urbanističkim natječajima, radionicama i seminarima te autor nekoliko izložbi.
Od 2002. do 2006. godine glavni i odgovorni urednik magazina za arhitekturu „Čovjek i prostor“.

## Izbor projekata

*KRAŠ.CP – programska studija za Branimir centar, Zagreb
*Središće – programska studija i regulacijski plan, Zagreb
*Trešnjevački trg, Zagreb
*KRAŠLAND – zabavni park
*Centar Šentjerneja (natječajni projekt, 1. nagrada),
*Lovinac – razvojne mape
*ZAL Logistic Zone Barcelona (natječajni projekt, priznanje žirija)
*Trg Gaje Bulata, (natječajni projekt, 1. nagrada)
*Autobusni kolodvor u Sisku (natječajni projekt, 2. nagrada), Sisak
*Stambeno naselje Vrhovec, Zagreb
*Program za arhitektonski natječaj za zagrebačku sinagogu i kulturni centar u Praškoj ulici, Zagreb
*Poslovni centar Penkala, EXTREME WEST park (natječajni projekt, nominacija TOP100 INDEX 2005, Copenhagen, DK)
Lana Jurčević

**Lana Jurčević** (Zagreb, 7. studenog 1984.)  hrvatska  pjevačica.

## Biografija
Pjevanjem se bavi od djetinjstva, a na hrvatsku *estradu* stupila je 2003. godine kada je objavila i svoj prvi album *[[Lana (album)|Lana]]*. Godine 2004. je nastupila na Hrvatskom radijskom festivalu s pjesmom "Odlaziš".

Do sada je objavila četiri albuma. Nastupala je na HRT-ovom plesnom showu *[[Ples sa zvijezdama]]* 2007. godine te je zauzela drugo mjesto iza kolege pjevača Luke Nižetića. Lana je studentica novinarstva na fakultetu političkih znanosti Zagreb. Na 10. hrvatskom radijskom festivalu osvojila je prvo mjesto sa pjesmom "Prava ljubav" (duet sa Lukom Nižetićem).

## Diskografija
### Albumi
* *[[Lana (album)|Lana]]* (2003.)
* *[[1 razlog]]* (2006.)
* *[[Volim biti zaljubljena]]* (2008.)
* *Pobjede i porazi* (2012.)
* *Tabu* (2017.)

### Kompilacije
* *Kopija* (2010.)

## Privatni život
Živi sama u Zagrebu, radi i studira.

## Vanjske veze
* Službena stranica Lane Jurčević 
* Lana Jurčević na zvijezde.hr
Ivica Kostović

**Ivica Kostović** (Zagreb, 7. lipnja 1943.) je hrvatski akademik, redoviti profesor i bivši dekan Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, bivši potpredsjednik Vlade, ministar znanosti i tehnologije, predstojnik Ureda Predsjednika Republike, saborski zastupnik i potpredsjednik Hrvatskog sabora te ravnatelj Hrvatskog instituta za istraživanje mozga.

## Biografija
Rođen je 7. lipnja 1943. u Zagrebu od majke Antonije i oca Ivana. Diplomirao je 1967. na Medicinskom fakultetu u Zagrebu. Od 1968. do 1970. je na Poslijediplomskom studiju Eksperimentalna biologija – smjer Biomedicina na PMF-u. Godine 1971. je magistrirao, a 1972. doktorirao. Potpuno postdoktorsko usavršavanje iz područja neuroanatomije i neuropatologije na Sveučilištu Johns Hopkins u SAD-u.

Bio je gostujući profesor na Harvard Medical School u Bostonu od 1975. do 1976., savjetnik za Ljudsku neuroanatomiju na Medicinskom fakultetu Sveučilišta Yale od 1979. i Spinoza Professor na Sveučilištu u Amsterdamu od 1990. godine. Godine 1987. je predstojnik Znanstvene jedinice Odjela za neuroanatomiju, Zavoda za anatomiju na Medicinskom fakultetu. Godine 1990. predstojnik Katedre za anatomiju.

Prodekan za znanost Medicinskog fakulteta od 1990. do 1991. godine. Zamjenik načelnika Stožera saniteta Republike Hrvatske od 1991. do 1995. godine. Dekan Medicinskog fakulteta od 1992. do 1993. godine. Potpredsjednik Vlade od od 1993. do 1995. godine. Od 1995. do 1998. potpredsjednik Vlade za humanitarna pitanja i ministar znanosti i tehnologije. Predstojnik Ureda Predsjednika Republike 1998. godine.

Saborski zastupnik i potpredsjednik Hrvatskog sabora od 2001. do 2003. godine. Redoviti profesor Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu od 1980. godine, 1998. ponovno izabran. Od 2000. godine ravnatelj Hrvatskog instituta za istraživanje mozga. Od 2006. redovni član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Oženjen je, otac dvoje odrasle djece.

## Odlikovanja
* Velered kralja Dmitra Zvonimira s lentom i Danicom
* Red Ante Starčevića
* Red Danice hrvatske s likom Katarine Zrinski
* Red hrvatskog trolista
* Red hrvatskog pletera
* Spomenica domovinske zahvalnosti 
* Visoko odličje belgijskog Kralja (Commandeur) 
* Veliki križ reda časti Helenske Republike (odličje Predsjednika Republike Grčke)
* Nagrada Castang Foundation

## Nagrade

2009. Državna nagrada za znanost Republike Hrvatske za životno djelo u području biomedicinskih znanosti
Koraljka Kos

**Koraljka Kos** (Zagreb, 12. svibnja 1934.) hrvatska akademkinja i muzikologinja.

## Biografija

### Institucije
* redovita profesorica u miru - Muzička akademija u Zagrebu
### Funkcije u Akademiji
* tajnik - Razred za glazbenu umjetnost i muzikologiju (01.01.2007. - ...)
* predsjednica - Odbor za nagrade
* voditeljica - Odsjek za povijest hrvatske glazbe (26.11.2008. - 26.11.2011.)

### Članstvo u Akademiji
* redoviti član - Razred za glazbenu umjetnost i muzikologiju (24.07.1991. - ...)
* izvanredni član - Razred za glazbenu umjetnost i muzikologiju (11.03.1986. - 24.07.1991.)
* član suradnik - Razred za glazbenu umjetnost i muzikologiju (07.06.1977. - 11.03.1986.)

### Obrazovanje
* Muzička akademija Sveučilišta u Zagrebu, diploma 1957.
* Doktorat iz muzikologije na Filozofskom fakultetu u Ljubljani 1967.
* Stipendija fondacije Alexander von Humbolt, 1973./74.

### Zaposlenja
* Od 1967. na Muzičkoj akademiji Sveučilišta u Zagrebu, najprije bibliotekar
* Od 1970. u nastavi na Odjelu za Muzikologiju, gdje je umirovljena kao redoviti profesor 1994.

### Znanstveno nastavna zvanja
* znanstveni savjetnik
* redoviti profesor u m.

## Članstva i funkcije

* Hrvatsko muzikološko društvo, sada predsjednica / *Croatian Musicological Society*
* Hrvatski glazbeni zavod, član i počasni član / *Croatian Music Institute*
* Hrvatsko društvo skladatelja / *Croatian Association of Composers*
* Međunarodno muzikološko društvo / *International Musicological Society*

## Nagrade

* "Josip Andreis" Hrvatsko društvo skladatelja 1982. i 1999.
* "Bartol Kašić" (Zajedno sa Antunom Šojatom i Vladimirom Zagorcem), 1994.
* Počasni član Hrvatskog glazbenog zavoda 
* Godišnja "Nagrada Dragan Plamenac" za 2007. godinu, (urednički rad zajedno s dr. Sanjom Majer-Bobetko i Rozinom Palić-Jelavić na zborniku radova Božidar Kunc) 
* "Nagrada Dragan Plamenac" za životno djelo

## Bibliografija
### Knjige

* Musikinstrumente im mittelalterlichen Kroatien, Muzikološki zavod Muzičke akademije, Zagreb 1972.
* Dora Pejačević, JAZU, Zagreb 1982.
* Dora Pejačević. Leben und Werk, MIC, Zagreb 1987.
* Pavlinski zbornik 1644 (prvotisak), Uvodna studija, transkripcije i komentari (zajedno s V. Zagorcem i A. Šojatom), HAZU-Globus, Zagreb 1991.
* Dora Pejačević. Život i djelo / Life and Work, MIC, Zagreb 1998.

## Izvori
* http://info.hazu.hr/koraljka_kos_biografija
Nada Klašterka

**Nada Klašterka** hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Pod sretnom zvijezdom kao gospođa Franck (2011.)
* "Stipe u gostima" kao starija gospođa (2010.)
* "Zakon!" kao Kiklopova baka (2009.)
* "Naša mala klinika" kao umirovljenica (2007.)
* "Bitange i princeze" kao baka na placu (2007.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao umirovljenica (2006.)
* "Zabranjena ljubav" kao starica (2005.)
* "Naši i vaši" kao penzionerka (2002.)
* "Naša kućica, naša slobodica" (1999.)
* "Gruntovčani" kao Mica Gaberova (1975.)u epizodama *Babica su nakanili hmreti*, *Zlatna jajca* i *Ovce idu*,

### Filmske uloge
* "Ispod crte" (2003.)
* "Tu" kao umirovljenica (2003.)
* "Ne dao Bog većeg zla" kao profesorica latinskog jezika (2002.)
* "Ajmo žuti" kao punica (2001.)
* "Baka Bijela" kao žena u vrtu (1992.)
* "Gemma Camolli" (1968.)

## Vanjske veze
*
*Stranica na netfaces.hr
Živa Kraus

**Živa Kraus** (Zagreb, 4. 10. 1945), hrvatska i jugoslavenska slikarica i galeristica.

## Biografija
Živa Kraus je rođena 4. 10. 1945 u Zagrebu u židovskoj porodici Ive i Herme Kraus. Živinu majku su tijekom Drugog svjetskog rata kao studenticu medicine uhapsili i zatvorili u Ljubljani, nakon čega je bila prebačena u zatvor u Italiji. Nakon kapitulacije Italije bila je internirana u Švicarskoj. Živin otac uspio je pobjeći iz Zagreba, spasiti svoju majku, i prijeći u Italiju. Odande je prebjegao u Švicarsku, gdje je na Ženevskom jezeru sreo Hermu. Ondje su se i oženili. Ivo Kraus je za života kupovao djela mnogih jugoslavenskih slikara od Otona Glihe do Frane Šimunovića, nije bio kolekcionar, no bilo mu je prirodno da bude okružen onim što voli i što ga potiče. Živa je stoga od malih nogu išla na izložbe, koncerte, i u kazalište. Sa bratom blizancem, Ognjenom Krausom, polazila je Klasičnu gimnaziju u Zagrebu. Ognjen je trenutni predsjednik Židovske općine Zagreb. Studirala je slikarstvo na Likovnoj akademiji Sveučilišta u Zagrebu i diplomirala kod Raula Goldonija. Sa poznatim jugoslavenskim slikarom Marinom Tartaglijom se i osobno družila, susret s njim bio je važan momenat u njezinom životu. Nakon fakulteta organizirala je svoju prvu samostalnu izložbu u Zagrebu. Tijekom 1970-ih Živa je bila desna ruka Peggy Guggenheim u vođenju Zbirke Peggy Guggenheim, te je potom radila u galeriji "Cavallino di Cardazzo" i bila glavni urednik kataloga za venecijanski Biennale. Bila je kustosica međunarodne izložbe u održane Veneciji od 2. 7. do 15. 10. 1978 godine nazvane "Od prirode umjetnosti, od umjetnosti prirodi". Kada se počela baviti fotografijom, nitko nije radio fotografske izložbe u Veneciji. U njezinoj galeriji "Ikona" su u poslijednih 30 godina izlagali najveći autori povijesti fotografije, poput Williama Kleina, Barbare Morgan, Helmuta Newtona i mnogi drugi. Živa je isto tako izlagala i najmlađe, neafirmirane fotografe. Vodila je kompletan likovni program galerije "Sebastijan" u Dubrovniku, preko Varaždina do Beograda sa 25 izložbi godišnje. Odlazila je u svaki atelier i izabrala svaku sliku, te joj je to omogućavalo da ostane u kontaktu sa domovinom. Priredila je izložbe mnogih naših autora u Veneciji i po svijetu, poput Tartaglije, Julija Knifera, Nives Kavurić Kurtović, Ilije Bašičevića Bosilja i dr. Tartagliji je napravila veliku izložbu u Veneciji u "Magazzinima del Sale". Dva puta je bila koordinator hrvatskog paviljona u "Palazzo Fortuny" koji je danas jedan od najznačajnijih prostora izložbi u Veneciji, gdje je 1981 imala prvu veliku izložbu s "Fotografia e Danza". Za "Magazzini del Sale" je dala prijedlog da se Muzej suvremene umjetnosti u Zagrebu predstavi sa svojim muzejem u izgradnji. Bilo bi mnogo više toga učinjeno da je Zagreb ikada bio zainteresiran za suradnju sa Živom.

## Reference

## Literatura
*
Igor Kordej

**Igor Kordej** (Zagreb, 23. lipnja 1957.), hrvatski crtač stripa, scenarist, slikar i grafičar međunarodnog ugleda.

## Biografija

S 18 godina bio je član umjetničke skupine Novi kvadrat. Radio je stripove za brojne časopise na prostoru bivše Jugoslavije. Njegovi stripovi objavljivani su širom Europe i Južne Amerike, kasnije i u Sjevernoj Americi. Živio je u Francuskoj i Danskoj, a 1997. preselio se u Kanadu i počeo objavljivati stripove za najpoznatije američke izdavače kao što su Marvel, Dark Horse, DC Comics i dr. U SAD-u je najpoznatiji je po stripovima X-Men, Tarzan i Ratovi zvijezda.

Ima vrlo raznolik repertoar. Radio je s raznim tehnikama od obične olovke do panela u boji. Poznat je po brzom crtanju, jedno vrijeme stvarao je 3-4 knjige stripova mjesečno.

Vratio se u Hrvatsku 2006. godine i počeo raditi znanstveno-fantastične i pustolovne stripove za francusku izdavačku kuću Delcourt. Nekoliko tih stripova objavljeno je i u prijevodu na hrvatskome jeziku.

## Nagrade i priznanja
* Vitez reda umjetnosti i književnosti (Ordre des arts et des lettres), Ministarstvo kulture Francuske, 2013.

## Izvori

## Vanjske veze
* Intervju s Igorom Kordejem
Ivana Krizmanić

**Ivana Krizmanić** (Zagreb, 6. lipnja 1976.), hrvatska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Pod sretnom zvijezdom" kao Majda (2011.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Irena (2008.)
* "Tužni bogataš" kao Nina (2008.)
* "Dobre namjere" kao Kolićeva kolegica (2007.-2008.)
* "Cimmer fraj" kao inspektorica (2006.)
* "Zabranjena ljubav" kao terapeutkinja/novinarka (2004.-2005.)

### Filmske uloge
* "Neke druge priče" kao gošća na partiju (2010.)
* "Volim te" kao Ana (2005.)

## Vanjske veze
* 
* Film.hr 

## Izvori
Živko Krstičević

**Živko Krstičević**  (Zagreb, 13. srpnja 1954 - Turanj, 30. prosinca 1991.), hrvatski novinar, televizijski i filmski snimatelj.

## Biografija

### Počeci

Učlanio se u Foto klub Zagreb 1973.  Apsolvirao je studij filmskog i televizijskog snimanja na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu 1983.  Još kao student radio je kao filmski fotograf i kao asistent snimatelja. Studiju se vratio 1990., te je godinu kasnije predao pisani diplomski rad *Televizija visoke rezolucije*. Poginuo je prije obrane rada.

### Novinarski i snimateljski rad

Krstičević je 1984.  s Tihomirom Beritićem osnovao tvrtku *Film video art* (*FVA*) kao trajnu filmsku radnu zajednicu koja je proizvodila  filmove, televizijske emisije, te video i televizijske programe. Kao snimatelj i producent izvodio je i organizirao sustave s programima internih televizija (*Animafest* 1984., 1986., 1988. i 1990., *Video klub Univerzijade* 1987., *Smotra folklora* 1987., *UNICA* 1988., *Video Gavella* 1988., *Video Pula* 1988., *Dani uretre* 1990. i 1991.) >.

Znatan dio svoga snimateljskog rada usredotočio je na dokumentarne filmove o hrvatskoj kulturi i njenim spomenicima.

Bio je tajnik Društva filmskih radnika Hrvatske.

U novinarstvo je ušao 1991. s početkom rata u Hrvatskoj. Angažirao se kao ratni snimatelj i ratni novinar reporter, radeći uglavnom za kanadsku tvrtku Worldwide Television News (WTN). Tako je mogao prelaziti crtu bojišnice te snimati i na okupiranim dijelovima Hrvatske. U Zagrebu je snimao pregovore s JNA, opsjedanja i predaju njenih vojarna, a zatim ratna zbivanja na bojištima u Petrinji, Lipiku, istočnoj Slavoniji, Karlovcu itd. Malo prije njegove pogibije snimljena je dokumentarna emisija *Živko Krstičević – ratni snimatelj* (Ninoslav Lovčević, 1992.) u kojoj Krstičević govori o svom radu i radu ratnog snimatelja.

### Smrt

Dok je na bojišnici u Turnju kod Karlovca snimao za WTN pogođen je minom iz srpskog minobacača.

## Filmografija

### Redatelj
* *Živko Krstičević i Tihomir Beritić i njihov film video art – kultura srca* (1985.)
* *Termomehanika* (1988.)
* *Terme Čatež i dvorac Mokrice* (1988.)

### Snimatelj (djelomična)

* *Uspon*  I-IV (r. Danko Volarić1984.)
* *Gospi u pohode* (r. Jakov Sedlar 1984.)
* *Hrvatski Božić* (r. Jakov Sedlar 1989.)
* *Franjevački samostani u Bosni* (1989.)
* *Sandžak* (r. Slobodan Praljak 1990.)
* *Duhan* (r. Slobodan Praljak 1990.)
* *Velika pljačka Biblioteke* (r. Danko Volarić1990.)
* *Brigitta Montanari - prijetnja nad Jadranom* (r. Vedran Mihletić, 1990.)

## Nagrade i priznanja

* Posmrtno Posebno priznanje Ministarstva kulture Republike Hrvatske (1993.)

## Izvori
Božena Kraljeva

**Božena Kraljeva** (Zagreb, 11. prosinca 1904. - Zagreb, 12. srpnja 1989.) je bila hrvatska filmska, kazališna i televizijska glumica.

## Biografija
### Rani život
Rođena je u Zagrebu, 11. prosinca 1904. godine. S nepunih 17 godina zaposlila se kao činovnica u veletrgovini cipela i strojnog remenja "Frković i drug". Kako je bila lijepa i pristala, osjećala je potrebu za nečim što će je više ispunjavati. Upisala se zato u prvu filmsku, a zatim glumačku školu. Poslije odigrane uloge Berthe u Strindbergovom "Ocu", uprava HNK-a ocijenila je iznimnom njenu darovitost pa ju je angažirala kao glumicu.

### Karijera
U četiri desetljeća, Božena Kraljeva je na toj pozornici ostvarila golem broj uloga, psihološki duboko izrađene likove mladih heroina, komičnih i tragičnih žena, ljubavnica i starica. Bila je Julija, Ofelia i Desdemona, Andromaha i Kassandra, Lucićeva "Robinja", Dama s kamelijama. Poslije izvedbe Ane Karenjine, veliki kazališni znalac Marijan Matković zapisao je kako je u svojoj patnji, lutanju i traženju bila ozarena onom specifičnom Tolstojevskom čovječnošću. Kraljeva je nastupala i na radiju i televiziji. U životopis te velike umjetnice upisano je i to da je predavala glumu na Dramskoj akademiji u Zagrebu od 1955. do 1960. Nakon umirovljenja povremeno je glumila u manjim kazalištima, a njezina profinjena dikcija i suptilan scenski nastup i tada su izazivali divljenje publike.

Božena Kraljeva jedinstvena je glumačka osobnost u povijesti hrvatskog glumišta. Bila je istančana i odmjerena u gestikulaciji, osvajala je suptilnom scenskom pojavom i profinjenim govorom.

### Smrt
Umrla je u Zagrebu, 12. srpnja 1989. u dobi od 85 godina.

## Filmografija
### Filmske uloge
* "Nepokoreni grad" (1982.)
* "Ima nade za nomade" (1976.)
* "Bog igre" (1975.)
* "Sumorna jesen" kao stara gospođica (1969.)

### Filmske uloge
* "Pred odlazak" (1978.)
* "Ljubav i poneka psovka" (1969.)
* "Čamac za kron-princa" (1969.)
* "Posljednji Stipančići" (1968.)
* "Prijetnja" (1968.)
* "Priča o dva kamena" (1966.)
* "Kat" (1966.)
* "Oluja na ulici" (1965.)
* "Ratna noć u muzeju Prado" (1965.)
* "Čuvaj se senjske ruke" (1964.)
* "Nokturno u Grand hotelu" (1964.)
* "Doktor Knok" (1964.)
* "Patent 102" (1963.)
* "Pustolov pred vratima" (1961.)
* "Siva bilježnica" (1961.)
* "Pokojnik" (1961.)
* "Na taraci" kao Mara (1960.)
* "Susedi" (1959.)

## Vanjske veze
*
Vladimir Klaić

**Vladimir Klaić** (Zagreb, 14. rujna 1925. - Zagreb, 5. rujna 1970.), hrvatski nogometni reprezentativac.

Vezni igrač, igrao za klubove: NK Kvaternik Zagreb, NK Milicioner Zagreb (u međuvremenu preimonevan u NK Borac) i NK Zagreb.

Nastupio je 1 put za reprezentaciju Jugoslavije (1953. protiv Egipta).

Jednom je nastupio i za hrvatsku nogometnu reprezentaciju i to u Zagrebu, protiv Indonezije (5-2), 12. rujna 1956.
Jelena Kovačić

**Jelena Kovačić** (Zagreb, 9. listopada 1979.), hrvatska dramatičarka i dramaturginja

Diplomirala komparativnu književnost i polonistiku na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, te potom dramaturgiju na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu.  Od 1998.  članica je alternativne kazališne skupine Théâtre des femmes.

Od 2003. godine radi kao dramaturginja u nekoliko kazalište, te paralelno započinje profesionalnu suradnju sa redateljicom Anicom Tomić s kojom surađuje na gotovo svim projektima.

Živi i radi u Zagrebu.

Članicom je ocjenjivačkog suda za dodjelu nagrada na Susretima profesionalnih kazališta za djecu i mlade 2011. u Čakovcu.

## Nagrade

*2007. **Rektorova nagrada** (Hrvatsko sveučilište) za dramaturgiju predstave ***Imitatori glasova***.
*2010. **Nagrada "Veljko Maričić"** (Međunarodni festival malih scena) za dramaturgiju predstava ***Oprostite, mogu li vam ispričati...?*** i ***Menažerija***. (zajedno s Anicom Tomić).
*2011. **Nagrada za dramski tekst** (Dječji kazališni festival *Pozorište Zvezdarište*, Beograd) za tekst ***Ana i Mia***. (zajedno s Anicom Tomić).
*2011. **Zlatna Žar ptica** (Naj, naj, naj festival) za autorski projekt ostvaren predstavom ***Ana i Mia***. (zajedno s Anicom Tomić).
*2011. **[[Nagrada hrvatskog glumišta]]** (HDDU) za dramu ***Ovo bi mogla biti moja ulica***. (zajedno s Anicom Tomić).
*2013. **Zlatna Žar ptica** (Naj, naj, naj festival) za najbolju dramaturgiju predstave ***Did i repa***.
*2013. **Marul** (Marulićevi dani) za dramaturgiju predstave ***Leda***. 
*2013. **Marul** (Marulićevi dani) za glazbeni koncept predstave ***Leda*** (zajedno s Anicom Tomić i Franom Đurovićem)

## Izvori

## Vanjske veze

*Biografija s dopuštenjem
Faruk Kulenović

**Faruk Kulenović** (Zagreb, 23. veljače 1952.), bivši hrvatski košarkaš i sadašnji košarkaški trener.

## Igračka karijera
Igračku karijeru započeo je u Mladosti iz Zagreba gdje je počeo igrati u omladinskom pogonu kluba, 1963. godine, a zatim je igrao i u seniorskoj momčadi, gdje je igrao do 1973. godine.

## Trenerska karijera
Trenersku karijeru započeo je 1973. godine u u KK Medveščaku iz Zagreba nakon prestanka igranja. U karijeri je zatim je trenirao hrvatske klubove KK Borovo, KK Šibenku, KK Kvarner, KK Pulu, KK Zrinjevac i KK Svjetlost te strane klubove izraelski KK Hapoel, njemački KK Alba Berlin, turski KK Fenerbahce, KK Ohud Medina iz Saudijske Arabije. Košarkašku reprezentaciju Bosne i Hercegovine vodio je u kvalifikacijskom ciklusu za EP 1995. u Grčkoj. Od 2002. do 2006. godine bio je trener i koordinator u školi košarke u Adapazariju u Turskoj.

## Trenerski uspjesi
* U sezoni 1981./82. doveo je KK Šibenku do poluzavršnice jugoslavenskog kupa. 
* U sezoni 1981./82. doveo je KK Šibenku do završnice kupa Radivoja Koraća gdje su u talijanskom gradu Padovi izgubili od CSP Limogesa, 18. ožujka 1982. godine, 90:84 (46:49).
 
## Izvori

## Vanjske veze
* Faruk Kulenović - Službene stranice
Josip Kuković

**Josip Kuković** (Zagreb, z. desetljeće 18. st. - Beč, 1861.) bio je đakovačko-srijemski biskup.

Rodio se u Zagrebu. Studirao je bogoslovlje. Nakon studija pošao je u pastoralnu skrb. Bio je župnikom, zatim kanonikom u Zagrebu, a nakon smrti biskupa Mirka (Emerika) Karla Raffaya generalni vikar.

Biskupom đakovačko-srijemske biskupije postao je 14. veljače 1834. godine, nakon Matije Pavla Sučića od Pačira (Pavla Matije Sučića de Pecsera). Biskupom je bio sve do 1849., kad je na njegovo mjesto došao Josip Juraj Strossmayer.

Bio je naslovni biskup risanske biskupije od 9. siječnja 1833. do 17. srpnja 1834. godine.

## Izvori
* 1. dio natuknice o Kukoviću Biografski leksikon Austrijskog Carstva, 13. izd., 1865., str. 348.
* 2. dio natuknice o Kukoviću Biografski leksikon Austrijskog Carstva, 13. izd., 1865., str. 349.
Jakša Kušan (novinar)

**Jakša Kušan** (Zagreb, 23. travnja 1931. – Zagreb, 29. srpnja 2019.) bio je hrvatski novinar, publicist i nakladnik.

## Biografija
Jakša Kušan rodio se 1931. godine u Zagrebu. U Zagrebu je završio klasičnu gimnaziju. Pravo je studirao u Zagrebu i Beogradu, a međunarodne odnose na Londonskoj školi ekonomije i političkih znanosti.

U svibnju 1955. godine zbog političkih razloga otišao je u emigraciju, u London, gdje je djelovao sve do kraja 1990. godine. U siječnju 1958. godine sa skupinom mladih izbjeglica pokrenuo je mjesečnik *Hrvatski bilten*. U siječnju 1959. godine pokrenuo je mjesečnik *[[Nova Hrvatska]]* i bio mu glavnim i odgovornim urednikom, a članovi uredništva bili su: Gojko Borić (Austrija), Marija Korenić (Engleska), Zdenka Palić (Engleska), Aleksandar Perc (Engleska), Tihomil Rađa (Švicarska) i Tefko Saračević (Njemačka). Taj list izlazio je 32 godine, od 1974. godine kao dvotjednik.

Krajem 1990. godine vratio se u Hrvatsku i zajedno s uredništvom pripremao izdavanje *Nove Hrvatske* ali zbog financijskih prilika nisu uspjeli. Poslije su, uz pomoć Matice hrvatske, pokušali izdavati list *Hrvatski tjednik* ali je nakon dva broja, izašlih za Božić i Novu godinu 1991./92., list zauvijek obustavljen.

Godine 2000. objavio je knjigu *Bitka za Novu Hrvatsku*. Bio je i predsjednikom Hrvatske matice iseljenika.

Umro je u Zagrebu 2019. godine, nakon duge i teške bolesti.

## Literatura
* Jakša Kušan, *Bitka za Novu Hrvatsku*, Otokar Keršovani, Rijeka, 2000., 

## Izvori

## Vanjske veze
;Mrežna mjesta
* Kušan, Jakša, *[[Hrvatski biografski leksikon]]*
Sonja König

**Sonja König** (Zagreb, 1974.) hrvatska političarka, diplomirana politologinja, zastupnica sedmoga saziva Hrvatskoga sabora.

## Biografija
Rođena je 3. kolovoza 1974. u Zagrebu. Diplomirala je politologiju na Fakultetu političkih znanosti.  

## Političko djelovanje
Od 2001. do 2005. godine bila je zastupnica u zagrebačkoj Gradskoj skupštini, a u tom vremenu obnašala je i funkciju predsjednice Mladih HNS-a. Na parlamentarnim izborima 2011. postaje saborskom zastupnicom gdje obnaša dužnost potpredsjednice Odbora za ravnopravnost spolova. Ujedno je i članica Odbora za obitelj, mlade i sport Hrvatskoga sabora.
 
Uz zalaganje za veće sudjelovanje žena u politici, Sonja König kao vrijednosti koje zastupa uvijek ističe jednake šanse svima i slobodu izbora životnog stila. 

## Izvori
## Poveznice
## Vanjske veze
Stjepan Kavurić

**Stjepan Kavurić** (Zagreb, 19. prosinca 1905. — Logor Lepoglava, lipanj 1942.) je bio hrvatski sindikalni radnik i sudionik Narodnooslobodilačke borbe.

## Biografija
Rođen je 1905. godine u Zagrebu. Godinama je bio zaposlen u Zagrebačkoj električnoj centrali, a 1933. godine je postao član njezine organizacije KPJ. Istovremeno je bio član uprave SBOTIČ-a (sindikat bankarskih radnika, činovnika i ostalih srodnih zanimanja), te član rukovodstva KPJ u gradskim poduzećima „Elektra” i „Vodovod”.

Za vrijeme vlade Cvetković-Maček, bio je uhićen i upućen u logor Lepoglavu. Po dolasku ustaša na vlast u travnju 1941. godine, svi zatočenici su predani njima u ruke. U lipnju 1942. godine, ustaše su njega i još trideset logoraša zatočili u samicu, bez hrane i vode.  Naposljetku su provalili iz ćelije, napali ustaško osoblje u logoru i pritom su svi pobijeni.

## Nasljeđe
Po njemu i njegovom bratu Zvonimiru je do 1990-ih nosila ime ulica u Zagrebu, koja je zatim preimenovana u *Ulica Andrije Hebranga*. Do udruženja više poduzeća u građevinsko poduzeće „Monting” 1970-ih, samostalno je djelovalo poduzeće nazvano po njima, „Braća Kavurić”. Danas se u Sisku jedna ulica zove po braći Kavurić.

## Izvori