O dobročinstvima (Seneka)

***O dobročinstvima*** () djelo je Seneke Mlađeg napisano u 1. stoljeću nove ere i dio je niza njegovih traktata o moralnim pitanjima. Djelo *O dobročinstvima* sastoji se od sedam knjiga, od kojih su prve četiri objavljene oko 54. g. nove ere, a ostale tri kasnije. Ovaj spis obrađuje prirodu dobrih djela, zahvalnosti i nezahvalnosti te različite probleme vezane za pružanje i primanje dobročinstava; time pruža značajan uvid u ponašanje ljudi, osobito u kontekstu stoičke etike, a daje i neke primjere herojskog požrtvovanja.

Spis je posvećen Ebuciju Liberalu *(Aebutius Liberalis)*, koji se spominje i u Senekinom *[[Pisma o moralu (Seneka)|Pismu o moralu]]* 91.

## Datiranje
Smatra se da je djelo vrlo vjerojatno napisano između 56. i 62. godine nove ere. Mario Lentano u *Brill's Companion to Seneca* navodi brojne izvora koji sugeriraju različita datiranja otprilike u okviru ovog raspona. Seneka spominje dovršeni spis u svojim *[[Pisma o moralu (Seneka)|Pismima o moralu]]* (81, 3) navodeći da je završen do 64. godine. To bi značilo da je Neron je bio na carskom prijestolju za vrijeme pisanja djela *O dobročinstvima*.

## Uzori
Grčki izraz za davanje i primanje jest δόσις και λῆ(μ)ψις. Stoički filozof Hekaton Rođanin nekoliko se puta citira u spisu, i vjerojatno je Seneki predstavljao jedan od uzora za pisanje ovo djela.

## Teme
Spis *O dobročinstvima* bavi se prirodom vršenja i primanja dobrih djela u okviru jednog društva. To uključuje razmjenu koristi, uzajamnost, te davanje i primanje u socijalnim okvirima. Predmet spisa mogao bi se definirati kao socijalna etika, osobito kao stoička etika.

Djelo *O dobročinstvima* bavi se etikom političkog vodstva. Kao takvo, djelo se bavi životom rimskih aristokrata i prirodom njihovih odnosa. To se odnosi na oblike i običaje stvaranja veza među pojedincima putem davanja i razmjene darova ili usluga, a ti se oblici i običaji smatraju obveznim, budući da predstavljaju ponašanje koje se očekuje u starom rimskom društvu. *Amicitia* je latinski izraz za prijateljstvo u kontekstu antičke rimske kulture. Predstavlja ideal. Odnosi ove vrste bili su očekivani između muških pripadnika visokog društvenog sloja.

Ovo je izvrsna rasprava o načinu na koji treba pružati usluge i o dužnostima davatelja i primatelja. Obrada teme nije vrlo metodična, ali je vrlo cjelovita. Sedmo poglavlje četvrte knjige sadrži upečatljiv odlomak o prirodi i božanstvu: "Što je drugo priroda nego bog, nego božansko biće i razum koji svojom pomoći u traganju prebiva u svijetu i svim njegovim dijelovima?"

## Predaja teksta i utjecaji
Najraniji sačuvani primjerak teksta potječe s kraja 8. ili početka 9. stoljeća. Nakon osnutka, samostan Lorsch stekao je arhetip djela negdje oko 850. godine, koji je napisan negdje u Italiji (vjerojatno na području Milana) oko 800. godine, pri čemu je dio teksta poznat kao *codex Nazarianus*, (trenutno u Palatnskoj zbirci Vatikanske knjižnice), a nakon što su napravljene brojne kopije preko samostana u Loire|Loiri. Djelo se potom proširilo diljem zapadne Europe.

Etiku Senekinih spisa lako su usvojili kršćanski mislioci iz dvanaestog stoljeća.

Michel de Montaigne bio je upoznat s ovim djelom. 

Drži se da je djelo *O dobročinstvima* utjecalo na spise sociologa Marcela Maussa, posebno na njegov esej *[[Poklon (Marcel Mauss)|Poklon]]*, koji je prvi put objavljen 1925. na francuskom, a preveden 1954. na engleski. Tema "poklona" postala je jedan od središnjig koncepata antropologije kao discipline još od Maussa.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
* 
*