open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nela Sršen

**Dr. Nela Sršen**, (Metković, 30. travnja 1965.), liječnica, kirurginja,  počasna konzulica Republike Hrvatske u Italiji, predsjednica Udruge Hrvatska kuća u Padovi.

#### Liječnica
Do dolaska na Hvar, gdje je provela djetinjstvo, živjela je u Vidu, mjestu nedaleko Metkovića, poznatom po drevnom rimskom gradu Naroni, čiji se ostaci tamo nalaze. Srednju školu završila je u Splitu. Nakon toga upisuje studij medicine u Padovi. Diplomirala je prije roka. Karijeru započinje u Hitnoj službi u Trevisu, a nakon toga u padovanskoj bolnici. Nakon specijalizacije u New Yorku postala je najmlađa članica tima za transplantaciju jetara prof. Davida D'Amica, najcjenjenijega talijanskoga kirurga Sveučilišne bolnice u Padovi. 

#### Počasna konzulica RH
U srpnju 2004., na preporuku predsjednika Republike Hrvatske Stjepana Mesića, proglašena je počasnom konzulicom Republike Hrvatske u regiji Veneto, u Italiji. Iza tog promaknuća stoji dugogodišnji naporan rad i zalaganje u spašavanju života mnogih teških bolesnika iz Hrvatske.

Jedan od prvih pacijenata, kojemu je njezinim zalaganjem spašen život, bila je dvogodišnja Snježana Turić iz Travnika, operirana 1996. Djevojčica sada normalno odrasta. Zahvaljujući Nelinoj upornosti i požrtvovnosti spašeno je još stotinjak pacijenata iz Hrvatske, među kojima slikar Dalibor Jelavić i kantautor i pjesnik Arsen Dedić. Utemeljiteljica je i predsjednica humanitarne udruge *"Hrvatska kuća"* čiji je trenutni projekt kupnja jedne kuće u Padovi u Italiji koja bi bila namijenjena boravku hrvatskih građana u teškim situacijama odlaska na liječenje u stranu zemlju, koje često puta zna biti dugotrajno.

## Izvor
* http://www.vid.hr/zupni-list/9-nelasrsen.htm 

## Vanjski izvori
* http://nelasrsen.net/
Obrad Gluščević

**Obrad Gluščević** (Metković, 17. siječnja 1913. - Zagreb, 5. rujna 1980.), hrvatski filmski redatelj.

Autor legendarnog dječjeg filma "Vuk samotnjak" (1972.), uz Branka Bauera, Matu Relju i Vladimira Tadeja najznačajniji hrvatski autor koji se ogledao u žanru filma za djecu i omladinu. Pored Vuka samotnjaka, žanr je zadužio i "Kapetanom Mikulom Malim" (1974., i tv-serija), srednjemetražnim ostvarenjem Priča o djevojčici i sapunu (1962.) te tv-serijom Jelenko (1980.). Ostvario je i niz zapaženih, međunarodno nagrađivanih kratkometražnih dokumentarnih filmova (npr. "Vuk", 1962.; Ljudi s Neretve, 1966., Brđani i donjani, 1969.), dok ostatak njegova cjelovečernja igranofilmska opusa čini svojevrsna komedijska trilogija smještena u dalmatinski ambijent - Lito vilovito (1964.), Čovik od svita (1965.), Goli čovik (1968.). U Drugom svjetskom ratu bio je pripadnik partizanskog pokreta.

## Nagrade
* Pula 64 - Posebna diploma žirija za režiju
* Republička nagrada Vladimir Nazor za životno djelo (1979.)

## Filmografija
* Lito vilovito (1964.)
* Čovik od svita (1965.)
* Goli čovik (1968.)
* Vuk samotnjak (1972.)
* Kapetan Mikula Mali (1974.)
Dragan Jerković

**Dragan Jerković** (Metković, 8. prosinca 1975.) hrvatski je rukometni vratar, koji trenutno igra za francuski US Creteil Pariz.

Do sada je 55 puta nastupa za hrvatsku rukometnu reprezentaciju, s kojom ima srebro sa EURA u Norveškoj 2008.

## Biografija

Počeo je u rodnom Metkoviću, potom je igrao u splitskom Brodomerkuru s kojim dolazi do polufinala Kupa EHF-a, a povratkom u RK Metković Jambo osvaja 2001. Kup EHF-a , godinu dana poslije došao do finala istog natjecanja. Nakon toga odlazi na 4 sezone u njemački ThSV Eisenach, te kratko i u SV Post Schwerin. Na jednu sezonu se vraća u Hrvatsku i brani za RK Agram Medveščak Zagreb. 2006. odlazi u švicarski Kadetten Schaffhausen s kojim osvaja švicarsko prvanstvo i kup. Već kao prekaljeni vratar dolazi iz Kadetten Schaffhausena u R.K. Croatia Osiguranje Zagreb. Sezonu potom, nakon odbijanja posudbe u matični RK Metković, suspendiran je i prebačen u drugu momčad. Početak 2009. dočekao je na novoj destinaciji, u portugalskom Portu. gdje igra jednu sezonu iza koje u lipnju 2010. potpisuje trogodišnji ugovor s francuskim US Creteil Pariz 

2001. godine proglašen je najboljim vratarem u Hrvatskoj, a 2007. osvaja istu titulu u Švicarskoj.

## Reference
Nikša Kaleb

**Nikša Kaleb** (Metković, 9. ožujka 1973.), hrvatski rukometni reprezentativac.

## Klupska karijera
Rukomet počeo trenirati s 10 godina, prvi trener mu je bio Vinko Jurković. S nepunih 16 godina počinje igrati za seniorsku momčad RK Mehanika (današnji RK Metković), zajedno s Slavkom Golužom, Patrikom Ćavarom i drugima. Nakon studija u Zagrebu, u sezoni 1993./94., na poziv svog kluba se vraća i tu sezonu je izboren ulazak u 1. hrvatsku rukometnu ligu. U Metkoviću igra neprekidno do sezone 1996./97. Radi suspenzije zarađene na utakmici u Splitu protiv RK Split Brodomerkur slijedeću sezonu odlazi igrati u Katar. Povratkom u Metković, postaje jedan od nositelja igre metkovskog kluba u slijedećih nekoliko sezona u kojima klub igra i na europskoj sceni. Pred Olimpijske igre u Ateni 2004 prelazi u RK Zagreb.
Sa Metković Jambom je osvojio kup EHF-a 2000. i Hrvatski kup 2001. i 2002. Sa Zagrebom je osvojio sve naslove prvaka i kupa od 2005. do 2008.

2008. je završio karijeru.

## Reprezentativna karijera
Poznat po velikoj srčanosti i borbenosti na parketu, izborio je poziv u reprezentaciju za SP u Portugal 2003. godine. Srčanost je nastavio pokazivati i kad je došao do mjesta u reprezentaciji: igrao je i pod injekcijama za Hrvatsku.

S hrvatskom rukometnom reprezentacijom osvojio zlatnu olimpijsku medalju u Ateni 2004., zlatnu medalju na Svjetskom prvenstvu u Portugalu 2003., te srebra na Svjetskom prvenstvu u Tunisu 2005. i Europskom prvenstvu u Norveškoj 2008.. Zadnji nastup za reprezentaciju je imao na EP u Norveškoj 2008, a u toj sezoni završava i aktivnu rukometnu karijeru.

Kao član reprezentacije 2004. godine dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar".

## Zanimljivosti
*Na OI u Ateni ostavio je upečatljiv trag sa svojim efektnim pogotkom u skoku, varkom kroz noge pa udarcem preko glave, leđima okrenut vrataru, u četvrtfinalu protiv Grka. 
*Sudjelovao je u trećoj sezoni HRT-ove zabavne emisije Ples sa zvijezdama.
*Aktivno se vrlo uspješno bavi ronjenjem, a pomagao je i u snimanju HRT-ovog serijala o hrvatskom podmorju.

## Reference
Ante Martinac

**Ante Martinac** (Metković, 21. travnja 1944. - 17. srpnja 2006.), bio je igrač podmlatka i kraće vrijeme prve momčadi NK Neretva, a kasnije i dugodišnji tajnik. Bio je predsjednik Nogometnog saveza Dalmatinske regije, te zastupnik u Skupštini Fudbalskog saveza Jugoslavije i Nogometnog saveza Hrvatske prije rata. Na Skupštini FSJ-a u Sarajevu 1990. g. prvi je predložio razdruživanje NSH-a od FSJ-a, a bio je i sudionik Skupštine u Beogradu kada je NHS istupio iz FSJ-a.

Jedan je od utemeljitelja samostalnog Hrvatskog nogometnog saveza i član 6-članog Kriznog stožera HNS-a početkom rata.

Ante Martinac bio je voditelj Marketinga HNS-a od 1992. do 1997., a od 1997. do 2003. Povjerenik 1. HNL.

Ostavio je dubok trag i u novinarstvu. Čak je 20 godina bio dopisnik TV Zagreb iz Metkovića, kao i nekoliko dnevnih novina u bivšoj Jugoslaviji.
Jedan je od utemeljitelja Neretvanskog vjesnika i dugogodišnji glavni urednik.

Suosnivač je Košarkaškog kluba Mladost, bio je tajnik Rukometnog kluba Mehanika, utemeljitelj Auto moto društva Razvitak, te auto škole.

Bio je član svih gradskih kulturnih društava (kazališnog, folklornog, pokladnog..), a suosnivač je i prve sportske vojne postrojbe u Metkoviću.

Ostat će raritet da je kao jedan od utemeljitelja popularnih Jadranskih susreta i Jadranskih konopaša uspio Metković svrstati među gradove domaćine iako jedini nije bio na moru. Bio je i predsjednik metkovske Gradske glazbe.

Bio je nastavnik fizike i matematike u nekoliko osnovnih škola u dolini Neretve, a 25 godina radnog vijeka proveo je u TRO Razvitak iz Metković, gdje bio voditelj Elektronskog računskog centra, voditelj Općih poslova, predsjednik Radničkog savjeta.

Iako nikada nije bio član Komunističke partije, dobio je Orden zasluga za narod.
RK Metković 1963

**RK Metković - Zalmo (Mehanika)** je rukometni klub iz Metkovića. Trenutno nosi naziv RK Metković - Mehanika.

## Sportski uspjesi
Najveći uspjeh novog kluba je bio prvo mjesto u 3. HRL jug 2006./2007. i plasman u 2. HRL jug. 2022. Ulazi u Premijer ligu. Igračku bazu uglavnom čine domaći igrači ponikli u školi rukometa RK Metković i RK Jerkovac.

## Promjene u klubu
Nakon 7 sezona u 2.HRL - jug zbog novih političkih prilika u Metkoviću dogodile su se promjene u klubu.
18.7.2013. održana je izvanredna skupština RK Metković 1963 na kojoj je izabran novi Upravni odbor kluba te novi Nadzorni odbor.
Novi predsjednik Upravnoga odbora je Pero Jerković, a u njega su još ušli Mišo Glavinić, Jozo Matić, Boško Pavlović, Drago Bokan, Nikša Kaleb, Matko Jerković, Ivica Brnas i Alan Prusac. Nadzorni odbor Kluba čine Mato Čupić, Ivo Veraja i Filip Romić. 

Slobodan Batinović - Orbo te bivša uprava sklona Stipu Gabriću Jambi je maknuta, a novim trenerom imenovan je Mario Bjeliš.
Ante Pavlović

**Ante Pavlović** rođen je u Metkoviću, 5. srpnja 1933. godine, gdje je pohađao osnovnu i srednju školu. U mladosti nogomet igra u NK Neretvi u Metkoviću, u NK Zagrebu i u NK Dinamu. 

Sudionik je 1. Svjetskih studentskih igara 1957. godine u Parizu. Godine 1956. postaje član komisije za podmladak Nogometnog saveza Hrvatske, godinu dana kasnije postaje tajnik komisije, a 1959. izabran je za predsjednika komisije i člana Izvršnog odbora NSH. 1962. godine postaje tajnik NSH i na toj funkciji ostaje 20 godina. 1981. godine pozvan je na mjesto direktora NK Dinamo, s kojim već slijedeću godinu osvaja prvenstvo. 1987. godine postaje glavni tajnik Jugoslavenskog nogometnog saveza.

Inicijator je i djelatnik u organizaciji Europskog prvenstva hrvatskih nacionalnih manjina 2006. u Splitu, te Prvog Svjetskog nogometnog natjecanja hrvatskih iseljenika 2007. godine u Zagrebu. 
Trenutno obnaša funkciju savjetnika u Hrvatskom nogometnom savezu.

### Priznanja
* Odlikovan je Redom Danice Hrvatske s likom Franje Bučara.
* Godišnju državnu nagradu za sport dobio je 1970. godine
* 1981. godine dobio je Trofej podmlatka, najvišu nagradu Hrvatskog nogometnog saveza.
* Državna nagrada za šport "Franjo Bučar" za životno djelo dodijeljena mu je 2007. godine.
* 2009. godine dobio je visoko odlikovanje UEFA-e za izuzetan doprinos razvoju nogometne igre: "Emerald (smaragdni) UEFA Order of Merit (Red časti)"

## Reference
Veslački klub Neretvanski gusar

**VK Neretvanski gusar** je veslački klub iz Metkovića osnovan 13. listopada 1968. godine. Trenerica kluba je profesorica Maja Šiljeg.

## Vanjske veze

* Stranice VK Neretvanski gusar
Damir Magaš

**Damir Magaš** (Metković 1953.), znanstvenik, geograf, dekan Filozofskog fakulteta u Zadru 2000.-2003.; jedan od utemeljitelja, privremeni, a zatim i prvi rektor novoosnovanog Sveučilišta u Zadru (2002.-2007.), diplomirao primijenjenu geografiju na PMF-u u Zagrebu 1975., magistrirao 1983., doktorirao 1992. 

Bavi se prostornim planiranjem, urbanom, regionalnom i historijskom geografijom; od 2000. redoviti profesor; djeluje na Odjelu za geografiju Sveučilišta u Zadru čiji je i utemeljitelj (utemeljio drugi geografski odsjek u zemlji na Filozofskom fakultetu u Zadru 1994.). Od 2011. voditelj je Centra za istraživanje krša i priobalja Sveučilišta u Zadru. Ima više od stotinu i sedamdeset objavljenih znanstvenih i stručnih radova i knjiga. Urednik i recenzent većeg broja knjiga te znanstvenih i stručnih radova. Vodio znanstveni projekt o hrvatskim otocima, izdao monografije o Ninu, Vinjercu, Zadarskoj županiji, Odjelu za geografiju u Zadru i dr; Vodi znanstveni projekt Geografske osnove litoralizacije Hrvatske. Utemeljitelj i predsjednik Hrvatskog geografskog društva Zadar (1995.-2011.). Vlada RH imenovala ga je privremenim rektorom Sveučilišta u Zadru 2002. Od 2003. prvi izabrani rektor Sveučilišta u Zadru. Predsjednik Rektorske konferencije Alpe-Jadran i predsjednik Rektorskog zbora Republike Hrvatske 2005.-2006. Odlikovan 2007. Ordenom reda Danice hrvatske s likom Ruđera Boškovića. Primio plaketu Sveučilišta u Zadru 2012.
Frane Nonković

**Frane Nonković** (Metković, 25. travnja 1935.), hrvatski vaterpolist, osvajač srebrne medalje na Olimpijskim igrama u Tokiju 1964. godine.
ŽRK Metković

**ŽRK Metković** je ženski rukometni klub iz Metkovića.

Desetak godina nakon što je u Metkoviću osnovana RK Mehanika (današnji RK Metković), skupina je metkovskih djevojaka osnovala svoj klub. Ženski rukometni klub utemeljen u sklopu Športskog društva metkovske tvrtke Razvitak, 1972.godine, pod imenom **ŽRK Razvitak**.

Prva predsjednica kluba bila je Marija Zovko, a prvi trener Ivan Matić. Na početku svog rada djevojke su prve dvije godine odigravale samo prijateljske utakmice s klubovima u južnoj Hrvatskoj, te u susjednoj Hercegovini. U natjecateljskoj godini 1974/75. ŽRK Razvitak počinje se natjecati u Dalmatinskoj ligi. Već iduće godine plasirao se u Drugu saveznu ligu - zapad gdje je igrao samo jednu sezonu. Nekoliko sljedećih godina natječe se u Hrvatskoj rukometnoj ligi - jug, a u natjecateljskoj sezoni 1984/85. klub je kroz kvalifikacije izborio pravo natjecanja u Jedinstvenoj rukometnoj ligi u kojoj se natječe do sezone 1991/92., kada zbog agresije na Republiku Hrvatsku i izbijanja Domovinskog rata zamrzava svoj status. 

U sezoni 1992/93. klub nastavlja natjecanje u Prvoj B HRL - jug pod današnjim imenom, ŽRK Metković. Trenutno se natječe u Drugoj HRL - jug.
U klubu djeluju seniorski, juniorski i kadetski sastav kao i škola rukometa.

U klubu je poniklo nekoliko vrsnih rukometašica koje su igrale ili još igraju u prvoligaškim rukometnim klubovima i raznim državnim selekcijama kao što su: Bokan, Crnčević, Volarević, Ilić, Petković, Glavan, Grmoja , Medar, Džono itd.

Predsjednik kluba je Tomislav Komazin, a trenerica Mariela Križanović.
Vladimir Jelčić

**Vladimir Jelčić** (10. listopada 1968.), hrvatski je rukometaš, osvajač zlatne medalje na Olimpijskim igrama u Atlanti 1996. godine i na Mediteranskim igrama 1993. u Languedoc-Roussillonu.

1994. do 2002. igrao je za RK Zagreb.

## Reference
Mate Trojanović

**Mate Trojanović** (Metković, 20. svibnja 1930.), bivši hrvatski veslač, osvajač zlatne medalje na Olimpijskim igrama u Helsinkiju 1952. godine.
Nikola Jerković

**Nikola Jerković** (Metković, 14. prosinca 1977.) je hrvatski multi-instrumentalist koji trenutno živi i radi u Zagrebu. 

Uz Ljubomira Kraljevića, Nikola je osnivač elektroničke grupe Cappricorns sa kojom ima dva izdanja, *Capricorns* (2003.) i *Surrender?* (2005.). 

Na početku karijere svirao je bas gitaru u grupi Meritas, a zatim u etno grupi Legen. 

2006. godine započeo je suradnju sa grupom Prljavo kazalište, što je rezultiralo albumom Tajno ime (2008.), na kojem Capricorns potpisuje bonus skladbe povodom 30 godina od objavljivanja prvog vinila Prljavog Kazališta : *Sretno dijete*, *Sve je lako kad si mlad* i *Kao*. 
Godine 2009. Kraljević i Jerković krenuli su u novi projekt pod nazivom The Bonebomb. 

Nikola je diplomirao na zagrebačkom sveučilištu i radi kao profesor defektologije. 

Fotograf Antonio Jerković je Nikolin brat.

## Izvori
Tomislav Martić

**Tomislav Martić** (Metković, 22. ožujka 1959.), hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Biografija
Apsolvirao je pravo u Splitu, a na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu diplomirao je glumu. Glumio u splitskom HNK, zagrebačkom Teatru ITD, Komediji, Gavelli, Histrionima, Akademskom kazalištu, teatru Gavran, na Splitskom ljetu, Dubrovačkim ljetnim igrama i dr.

Dobitnik je Nagradu hrvatskog glumišta za ulogu Sir Olivera predstavi Alan Ford Hrvoja Hitreca.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Glas naroda" kao Kipar Lubinsky (2014.)
* "Stipe u gostima" kao Vice (2011.)
* "Najbolje godine" kao Maks (2010.-2011.)
* "Periferija city" kao Smislov (2010.)
* "Bitange i princeze" kao Milenko (2009.)
* "Zakon!" kao Valentin Rudić (2009.)
* "Zabranjena ljubav" kao Robert Denona (2005.-2006.)
* "Nad lipom 35" kao dolinar (2006.-2009.)
* "Smogovci" (1989.; 1996.)

### Filmske uloge
* "Bogorodica" kao Aco (1999.)
* "Transatlantic" (1998.)
* "Hand on the Shoulder" (1997.)
* "Papa Sixto V" (1992.)
* "Heda Gabler" (1985.)

### Sinkronizacija
* "Obitelj Robinson" kao Gospodin Harington (2007.)

## Vanjske veze
*
Jure Obšivač

**Jure Obšivač** (Metković, 28. svibnja 1990.) hrvatski središnji vezni nogometaš koji trenutačno igra za pulsku Istru.

Nakon dječačkih godina u NK Neretvi u rodnom Metkoviću, 2005. dolazi u splitski HNK Hajduk gdje nastupa u svim mlađim uzrastima, a nastupio je jednom i u 1. HNL. Kao igrač Hajduka u međuvremenu nastupa na posudbi u NK GOŠK Kaštel Gomilici i u NK Dugopolju u Drugoj HNL.

## Reprezentacija
   
Obšivač je nastupao za Hrvatsku nogometnu reprezentaciju u uzrastima U-15, U-17 i U-19.

### Vanjske veze

* Profil na stranicama HNL statistika 
* Profil na Transfermarktu 
* http://www.hrsport.net/nogomet/klubovi/istra1961/?igracID=9280&sID=24 
* http://prva-hnl.hr/blog/2014/05/jure-obsivac-jedini-s-maksimalnom-minutazom/ 
## Izvori
Josip Marija Carević

**Dr. mons. Josip Marija Carević** (Metković, 16. veljače 1883. - Strmec, 10. svibnja 1945.), hrvatski svećenik, biskup i mučenik.

Kao pitomac splitskog sjemeništa završio je gimnaziju na državnoj klasičnoj gimnaziji u Splitu, a kao pitomac rimskog zavoda Germanicum-Hungaricum studirao je filozofiju i teologiju na Papinskom sveučilištu Gregoriana, gdje je doktorirao.

U Rimu je 28. listopada 1908. zaređen je za svećenika Splitsko-makarske nadbiskupije. Dubrovačkim je biskupom imenovan 13. travnja 1929., biskupski red je primio u Zagrebu 4. kolovoza, a upravu biskupije je preuzeo 8. rujna 1929.. Za vrijeme svog mandata u Dobrovniku, 1935. godine dao je podići poznati dubrovački simbol Križ na Srđu kao spomen na 1900 godina od Kristovog raspeća.

Dana 9. veljače 1940. godine odstupio je s dužnosti, te je umirovljen u Hrvatskom zagorju, gdje se stavio se na raspolaganje nadbiskupu blaženom Alojziju Stepincu za pomoć u pastoralnim potrebama. U to vrijeme imenovan je naslovnim biskupom turskog Aristiuma.

Okrutno je mučen i ubijen nakon Drugog svjetskog rata, do danas nerazjašnjenom odlukom partizanskih vlasti, a ne zna mu se ni za grob. Josip Marija Carević jedini je hrvatski biskup koji je otvoreno smaknut odmah po dolasku partizana na vlast.

## Literatura
*Stjepan Kožul: *"Martirologij Crkve zagrebačke"*, Zagreb, 1998., str. 34.-39.
*Želimir Puljić, Mile Vidović: *"Josip Marija Carević, biskup dubrovački, 1883.-1945."*, Matica hrvatska Ogranak Metković, Dubrovnik-Metković, 2002.

## Izvori
Milana Vlaović

**Milana Vlaović** (*djevojačko: Bebić*; Metković, 1971.), hrvatska diplomirana novinarka, skladateljica, spisateljica i kolumnistica.

## Novinarska karijera
Osnovnu i srednju školu završila je u Metkoviću, a sa 18. godina odlazi na Pravni fakultet Sveučilišta u Zagrebu.. Za vrijeme studiranja radila je kao honorarni suradnik na HTV-u i pisala je za tadašnji časopis Pop Extra i za prilog TV Best u Globus-u. Tada je intervjuirajući ga upoznala i svog budućeg supruga, nogometaša Gorana Vlaovića, zbog kojega prekida kratku novinarsku karijeru i studiranje, udaje se, te radi suprugove nogometne karijere seli se prvo dvije godine u Padovu, pa četiri godine u Valenciju, te još četiri godine u Atenu. 2004. konačno se vraća u Zagreb i nastavlja skladateljsku, književnu i novinarsku karijeru pišući kolumne u različitim hrvatskim dnevnim i tjednim novinama.

## Glazbena karijera
Od dolaska u Zagreb počela je surađivati sa raznim hrvatskim glazbenicima, tako da već 1990. nastupa u pratećem sastavu sa Tajči na Pjesmi Eurovizije u Zagrebu, s pjesmom "Hajde da ludujemo" predstavljajući tadašnju Jugoslaviju, osvojiviši 7. mjesto u natjecanju.

Sa 25 godina počela je pisati tekstove i glazbu za pop skladbe, a 2002. godine njezina pjesma "Sasvim sigurna" (engleska verzija: "Everything I Want") u izvođenju Vesne Pisarović pobijedila je na Dori, te je predstavljala Hrvatsku na Pjesmi Eurovizije gdje je osvojila 11. mjesto 

Ukupno je objavljeno 50-ak njezinih pjesama, uglavnom u izvođenju Lane Jurčević i Vesne Pisarović.

## Književna karijera
Napisala je do sada dvije objavljene knjige:
* "Blato", V.B.Z., 2007.
* "Bomboni od meda", Naklada Ljevak, 2011.

## Politička karijera
Na lokalnim izborima 2009. izabrana je za zastupnicu u Skupštinu Grada Zagreba na listi HDZ-a.

## Obiteljski život
1993. godine udala se za hrvatskog nogometnog reprezentativca Gorana Vlaovića i s njim u braku ima dva sina i kćer.

Milanina sestra Branka Bebić Krstulović, poznata je hrvatska manekenka, Miss Hrvatske i Miss Europe.

## Izvori
Goran Čarapina

**Goran Čarapina** (Metković, 12. travnja 1981.) je hrvatski rukometaš.

Rodio se u Metkoviću 1981. godine, visok je 195&nbsp;cm, a težak 110&nbsp;kg. Prvi klub u kojem je počeo trenirati je RK Jerkovac. Vratar je pod ugovorom u EMC Splita.  Igrao je za RK Jerkovac, RK Metković, HRK Izviđač Ljubuški i RK Poreč. Uz ove klubove je igrao u EHF Ligi prvaka (2000./2001., 2001./2002., 2003./2004., 2004./2005.), u Kupu pobjednika kupova. Godine 2010. je s Hrvatskom osvojio srebro na europskom prvenstvu u Austriji. Za hrvatsku reprezentaciju nastupao je u 8 utakmica. Igrao je u juniorskim reprezentacijama. Bio je na EP-u u Austriji, te na SP-u u Švedskoj. Njegova generacija su Igor Vori i Ivano Balić.

Čarapina je bio prvi vratar Metkovića kada su igrali Ligu prvaka. Statistički je bio najbolji vratar, a njegova momčad RK Poreč je bila četvrta u ligi sezone 2009./2010. godine.

## Izvori

## Vanjske veze
*RK Poreč Profil 
*www.ehfcl.com Profil
Sergej Jakirović

**Sergej Jakirović** (Mostar, 23. prosinca 1976.), nogometni trener i bivši igrač te bivši bosanskohercegovački nogometni reprezentativac.

Sergej je rođen u mostarskom rodilištu, a odrastao je i završio osnovnu i srednju školu u Metkoviću. Njegov otac Enver dugogodišnji je vratar i trener NK Neretve iz Metkovića, te je Sergej od najranije mladosti član svih uzrasta metkovskog kluba. Za tadašnjeg prvoligaša NK Neretvu ostvario je petominutni seniorski debi protiv NK Osijeka 24. svibnja 1995. u 1. HNL.

Nakon srednje škole profesinalno se okreće nogometu, te je do danas profesionalno nastupao za 15-ak klubova iz Hrvatske, Slovenije, Slovačke, Bugarske i Austrije.

Nastupajući za CSKA Sofija 2005. godine igrao je u UEFA-inoj Ligi prvaka, a s Kamen Ingradom igrao je u Kupu UEFA.

Iako nikada nije nastupao za bosansko-hercegovački nogometni klub, zahvaljujući podrijetlu svog oca, pet puta je nastupao za bosanskohercegovačku nogometnu reprezentaciju, od toga tri puta u kvalifikacijama za Svjetsko nogometno prvenstvo 2006..

Zanimljivo je da je u kup utakmici uslijed isključenja vratara i iskorištenih svih izmjena svog tadašnjeg kluba NK Lučko par minuta prije kraja utakmice Jakirović stao na vrata i u jedanaestercima koji su potom uslijedili obranio 3 od 4 udarca protivničkih igrača NK Ponikve Zagreb i osigurao svom klubu nastavak natjecanja.

## Izvori
Božo Petrov

**Dr. Božo Petrov** (Metković, 16. listopada 1979.), gradonačelnik je Grada Metkovića od lipnja 2013. godine i predsjednik lokalne stranke Most nezavisnih lista.

Dr. Petrov  pohađao je osnovnu školu u rodnom Metkoviću a klasičnu gimnaziju u Sinju. Diplomirao je na Medicinskom fakultetu u Mostaru, a specijalizirao psihijatriju u Kliničkoj bolnici Vrapče u Zagrebu i zaposlen je u Kliničkoj bolnici u Mostaru.
Oženjen je i otac troje djece.

## Izbor za gradonačelnika
Na prvim lokalnim izborima na kojima je sudjelovao, 2013. godine, u prvom krugu s osvojenih 45,78% glasova ušao je u drugi krug izbora za gradonačelnika Grada Metkovića, s protukandidatom, tada aktualnim gradonačelnikom Stipom Gabrićem Jambom. U drugom krugu grad Metković je ponovo u hrvatskom vrhu prema odazivu na izbore (66,06%) kao i u prvom krugu,  a dr. Božo Petrov preuzeo je gradonačelnički mandat pobijedivši sa 67,94% glasova. Uz gradonačelnika Petrova, Most je dobio i dvoje dogradonačelnika, Katarinu Ujdur i Nikolu Grmoju.

Na istim izborima Most nezavisnih lista osvojio je 46,25% glasova i s 9, od postojećih 17, vijećničkih mandata dobili su većinu u Gradskom vijeću Grada Metkovića, uz jednu od najvećih izlaznosti na izbore u cijeloj Hrvatskoj od 67,49%. Most nezavisnih lista predvođen dr. Petrovom osvojio je i 9,97% glasova u županiji i time su postali treća stranka prema broju glasova i važan čimbenik u županijskoj skupštini Dubrovačko-Neretvanske županije.

## Parlamentarni izbori
Petrov je pred izbore za Hrvatski sabor 2015. svoju listu okupio i na nacionalnoj razini. Tijekom kampanje se zalagao za program radikalnih reformi u smjeru fiskalne odgovornosti i teritorijalne reorganizacije države, odnosno racionalizacije državne uprave. Sa tom je listom 8. studenog imao neočekivani uspjeh, osvojivši 19 od 151 mandata, te se, čak i nakon što je četvoro članova liste napustilo Most, bez njegove liste nije mogla sastaviti nova vlada. Nakon pregovora koji su trajali više od mjesec i pol dana i na kojima je inzistirao na velikoj koaliciji između SDP Hrvatske i koalicije Hrvatska raste te Domoljubne koalicije na čelu sa HDZ-om, na kraju se odlučio za koaliciju sa potonjom. Početkom 2016. je imenovan za potpredsjednika Vlade na čelu s Tihomirom Oreškovićem.

## Reference
Vjeko Vrčić

**Fra Vjeko Vrčić** (Imotski, 28. veljače 1914.  - Imotski, 9. srpnja 2014.), hrvatski svećenik, franjevac.

## Biografija
Franjevačku gimnaziju završio je u Sinju, a teologiju u Makarskoj. Zaređen je za svećenika u Splitu 1938. godine. Kroz 77 godina svećeničkog staža službovao je u brojim župama imotskoga, vrgoračkoga i metkovskoga kraja: u Sinju kao prefekt sjemeništa (1938.-1939.) i profesor na gimnaziji (1939.-1945.), u Metkoviću kao župnik i dekan (1945.-1958.), u Runovićima kao župnik (1958.-1959.), u Igranama / Drašnicama kao župnik (1959.-1961.), u Imotskom kao gvardijan, župnik i dekan (1961.-1967.), te u Vrgorcu kao župnik i dekan (1967.-1982.), a nakon toga do smrti kao ispovjednik u Imotskom. Utemeljio je Franjevački muzej u Imotskom.

Surađivao je u raznim glasnicima i listovima, a posebno je objavio sljedeća djela:
* "Odjeci" 250. godišnjeg rada župe Imotski (1967.)
* "Biokovski župnik" (1969.)
* "Svećenici i redovnici Imotske krajine" (1970.)
* "Vrgorac Župa Blažene Gospe od Naviještenja" (napisano 1971., priređeno 1995.)
* "Vrgorac – Vrgorska krajina" (1972.)
* "Neretvanske župe" (1974.)
* "Naš magistar" (1977.)
* "Župe imotske krajine" (I. dio – 1978.; II. dio 1980.)
* "Tvrdac" – roman iz seoskog života (1982.)
* "Govori župnik" (1982.)
* "Posljednji bijeg" – roman (1984, 3. izdanje 2007.)
* "Plamen iz kamena" (romansirani život nadbiskupa Milinovića – 1985.)
* "Franjevačka baština u imotskom" (1988.)
* "Plemena imotske krajine" (1. izdanje – 1990., II. izdanje 1996., III. izdanje 2010.)
* "Biskup fra Paškal Vujčić" (1992.)
* "Labuđi pijev" (zbirka pjesama – 1997.)
* "Majkama srcem i dušom" (2000.)
* "Kroz Kosovo i Metohiju" (2003.)

Odlikovan je brojnim nagradama među kojima su Red Danice hrvatske s likom Marka Marulića za doprinos u kulturi, kojom ga je odlikovao Franjo Tuđman, nagrada za životno djelo Splitsko-dalmatinske županije 2000. godine. Dobitnik je Povelje Grada Imotskoga za 2011. godinu, a proglašen je počasnim građaninom Vrgorca, Metkovića i Imotskoga. Umro je 9. srpnja 2014. u franjevačkom samostanu u Imotskom u 101. godini života.

## Reference

## Vanjske veze
* Članak o fra Vjeki Vrčiću iz Slobodne Dalmacije
Nikola Vučković

**Nikola Vučković** (Metković, 5. siječnja 1956.) hrvatski je akademski kipar, slikar, ilustrator i dizajner.

## Biografija

Školu primijenjenih umjetnosti završio je u Splitu, a diplomirao je kiparstvo na Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu 1980. u klasi prof. Alije Kučukalića. Član je HULU-a Split i ULUBIH-a.
Izradio je 11 spomenika i skulptura za javne prostore u Hrvatskoj i BiH. Autor je spomenika žrtvama Domovinskog rata Dubrovačko-neretvanske županije u Bistrini kod Slanog, te spomenika žrtvama Drugoga svjetskoga rata župe Hrasno. Do sada je izlagao na 30 samostalnih izložbi u Hrvatskoj, BiH, Sloveniji i Maleziji te na preko 100 skupnih izložbi u Hrvatskoj i BiH. Autor je grba i zastave grada Metkovića.

Posljednjih nekoliko godina u skulpturi i reljefu u materijalu gipsu, gazi i žici obrađuje temu Kristove muke.

Živi u Metkoviću i u Širokom Brijegu gdje radi kao redovni profesor kiparstva na Akademiji likovnih umjetnosti Sveučilišta u Mostaru.

## Reference

## Vanjske veze
* Nikola Vučković na stranicama grada Metkovića 
* Nikola Vučković na stranicama HULU Split
Stanko Marević

**Stanko Marević - Prpić** (Kula Norinska, kraj Metkovića, 13. svibnja 1922. – okolina Metkovića, 25. svibnja 1944.) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 13. svibnja 1922. godine u Kuli Norinskoj kraj Metkovića, u siromašnoj seljačkoj obitelji.

Kao radnik na izgradnji pruge Metković–Ploče, sudjelovao je u štrajkovima 1938. godine. Ubrzo je postao član Saveza komunističke omladine Jugoslavije.

Sudionik Narodnooslobodilačke borbe je od 1941. godine. Tada je postao i član Komunističke partije Jugoslavije. Ustaše su ga uhitili, ali je u svibnju 1942. godine pobjegao iz zatvora i priključio se borcima Prve neretvljanske partizanske čete. Krajem rujna 1942. ušao je u sastav Prve proleterske brigade.

Početkom 1943. godine, po zadatku KPJ formirao je Drugu neretvljansku četu. Četa je u kolovozu prerasla u bataljun, a Stanko je postavljen za njenog zapovjednika. Nakon kapitulacije Italije formiran je Neretvljanski partizanski odred, a Stanko je postavljen za zapovjednika odreda. Pod pritiskom njemačkih snaga, polovinom studenog, glavnina odreda prebacila se na otok Hvar i ušla u sastav Jedanaeste dalmatinske brigade. Stanko je ostao na Biokovu i ubrzo formirao novi Neretvljanski odred.

Početkom 1944. godine, njegov odred nanosio je mnogo štete njemačkim snagama oko Neretve. Zbog toga su od 23. do 26. svibnja pokrenuli ofenzivu protiv Neretvljanskog odreda s ciljem da ga unište. Postoje dvije verzije njegove smrti: prema prvoj, 25. svibnja poginuo je u borbama protiv Nijemaca tijekom ofenzive, a prema drugoj ga je ubio partizan Mateljak iz Staševice, iz čina osvete.

Ukazom Prezidija Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. prosinca 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

## Literatura
* *Narodni heroji Jugoslavije*. „Mladost”, Beograd 1975.

## Vanjske veze
* NERETVA I ANTIFAŠISTIČKA BORBA - ŽRTVE NACISTA, FAŠISTA, I USTAŠA I ČETNIKA 1.dio, preuzeto 23. studenog 2013.
Gaetano Negovetić

**Gaetano Negovetić** (Cres, 29. studenoga 1953.), hrvatski političar. Profesor. Gradonačelnik grada Cresa od 1997. do 2009. Član HDZ-a.

Na izborima 2005. kao nezavisni kandidat izabran je za gradonačelnika, a 2007. vratio se u HDZ.

## Izvori
* Gaetano Negovetić bori se za ostanak
Ivan Banjavčić

**Ivan Banjavčić** (Barilović, 29. svibnja 1843. – Heidelberg, 7. listopada 1913.), hrvatski političar i dobrotvor. Podupirao je književnost i obrtništvo. U izvorima ga se spominje i pod imenom **Ivan Banjavčević**.

Gorljivi pristaša Ante Starčevića, u Karlovcu je slovio kao vođa tamošnjih pravaša, a njegova odvjetnička kancelarija, u kojoj je neko vrijeme radio i književnik Ante Kovačić, također pravaš. davala je više od tri desetljeća pečat pravaškom političkom životu u tom gradu. 
Od 1877. do 1906. karlovački je zastupnik, kao pravaš, u Hrvatskomu saboru. Četiri je puta uzastopce biran u Hrvatski sabor.

Banjavčić je bio prvi načelnik grada Karlovca proširenog upravnim općinama – Banijom i Švarčom. Bio je gradonačelnik grada Karlovca, u razdoblju kad su pravaši bili uspješni u Karlovcu. Od 1896. do 1920. pravaši su Karlovcu dali četvoricu gradonačelnika. Banjavčić je obnašao gradonačelničku dužnost od 1. ožujka 1903. do 9. srpnja 1908. Njegovom zaslugom grad dobiva 1908. električnu centralu na Kupi kod Ozlja, takozvanu Munjaru grada Karlovca. Po tom je pothvatu Karlovac dobio prije glavnog grada Zagreba električnu struju. Zatim je za njegova mandata izgrađen suvremeni vodovod u karlovačkom predgrađu, izgrađena je regulacijska osnova grada, te velika kanalizacijska mreža. 

Demisionirao je s dužnosti karlovačkog gradonačelnika 1908. zbog potpore omraženom hrvatskom banu Pavlu Rauchu. Banjavčić je bio voljan ugostiti bana kad je ovaj u srpnju 1908. prolazio kroz Karlovac odnosno kad je želio nazočiti ukidanju državnih mitnica (malta) u Mostanju i Dugoj Resi. Još u lipnju u Zagrebu su bile održane demonstracije protiv Raucha 18. lipnja 1903. Na karlovačkim demonstracijama prosvjednike su vodili karlovački oporbenjaci iz saborskih klupa Edo Lukinić, Božidar Vinković i Gustav Modrušan. Banjavčić je dolio ulje na vatru oslovivši bana Raucha "*najhrvatskim banom poslije Mažuranića*". Oporba je ovu izjavu ocijenila narodnom izdajom i zahtijevala ostavku. Banjavčić je to i učinio. Na njegovo mjesto došao je povjerenik Gjuro Horvat.

Umro je 1913. u Heidelbergu, a oporučno je svoj veliki imetak podijelio hrvatskim društvima, đacima, seljacima i obrtnicima. 

## Izvori
Gari Cappelli

**Gari Cappelli** (Mali Lošinj, 16. svibnja 1961.), hrvatski političar i turistički djelatnik italijanskog porijekla, radio u konzulatu Republike Hrvatske u Trstu, gradonačelnik Malog Lošinja od 2005. do 2016. godine. Isprva bio član HNS-a, a od 1992. prelazi u HDZ. Aktualni je ministar turizma Republike Hrvatske.

## Izvori

## Vanjske veze
* Gari Cappelli, zastupnik 6. saziva Hrvatskoga sabora
Tomo Čiković

**Tomo Čiković** (Koprivnica 1896. - Koprivnica, 1981. ), gradonačelnik Koprivnice, političar i ministar. 

Dugo godina je bio predsjednik koprivničke gradske (mjesne) organizacije HSS-a (od 1923.) i tajnik kotarske organizacije HSS-a (od 1938.). Aktivan je u društvenom životu Koprivnice (npr. član odbora Hrvatskog pjevačkog društva "Podravac"). Prije i nakon drugog svjetskog rata je bio na čelu grada Koprivnice kao prvi čovjek gradske uprave (gradonačelnik). U vrijeme drugog svjetskog rata pristupio je antifašističkoj borbi. Bio je predsjednik gradskog NOO Koprivnica i okružnog NOO Bjelovar. Postaje vijećnik i član šireg vodstva ZAVNOH-a. Bio je član AVNOJ-a na trećem zasjedanju. Nakon drugog svjetskog rata je ministar poljoprivrede i šumarstva u hrvatskoj vladi formiranoj 14. travnja 1945. godine u Splitu. Bio je zastupnik u Hrvatskom saboru i jugoslavenskoj saveznoj skupštini (potpredsjednik zakonodavnog odbora). Umirovljen je 1954. godine.
Zvonimir Mršić

**Zvonimir Mršić** (Koprivnica, 9. siječnja 1966.), hrvatski menadžer, gospodarstvenik, političar, predsjednik Uprave Podravke.

Vojnu gimnaziju polazio je u Zagrebu. Diplomirao je 1990. općenarodnu obranu i društvenu samozaštitu i novinarstvo na Fakultetu političkih znanosti u Zagrebu. Od 1990. do 1998. obavlja dužnost direktora Službe za odnose s javnošću u *Podravki d.d.* Od 1997. do 1999. zamjenik je gradonačelnika Grada Koprivnice. Apsolvirao poslijediplomski studij na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu. Završio FBA - Fundamentals of Business Administration na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu.

U razdoblju od svibnja do listopada 2000. voditelj je službe za odnose s javnošću i protokol Grada Zagreba, a od listopada 2000. do lipnja 2001. direktor je Službe za odnose s investitorima u Podravki d.d.

Od lipnja 2001. do veljače 2012. gradonačelnik je Grada Koprivnice. Bio je član Nadzornog odbora koprivničke Podravke, a od veljače 2012. predsjednik je uprave toga poduzeća.

Objavio je velik broj novinskih tekstova s područja dioničarstva i investiranja. Sudjelovao je u brojnim konferencijama i kongresima o investiranju i odnosima s javnošću. Urednik je nekoliko knjiga i autor prvog edukativnog filma s područja promocije.

Predsjednik je Odbora za lokalnu područnu (regionalnu= samoupravu Hrvatskog sabora. Član je SDP-a. Ponovo izabran za saborskog zastupnika 2011. godine.

Predsjednik je nacionalnog komiteta IPRA-e (*International Public Relations Association*) i *Council Member* u Londonu te član *Hrvatske udruge za odnose s javnošću* i *Strukovne udruge za odnose s javnošću*.

## Povezano
* Mršić

## Vanjske veze
* Zvonimir Mršić @  www.sdp.hr
Josip Brkić

Dr. **Josip Brkić** (Škabrnja, 7. veljače 1887. - Split, 11. travnja 1959.), hrvatski političar, gradonačelnik Splita

Rođen je u Škabrnji, 7. veljače 1887., od oca Petra Brkića i majke Šimice Rogić.

Kako je u Škabrnji 1892. Redovito počela djelovati "jednorazredna pučka škola" koju je vodio učitelj Frane Marun, Josip je najvjerovatnije pohađao školu u Škabrnji školske godine 1894./95. Uz potporu zaklade "Zmajević" daljnje školovanje nastavio je u Hrvatskoj gimnaziji u Zadru, koju je odličnim uspjehom završava 1904.godine. Po završetku gimnazije nastavlja studij prava u Beču, gdje 1910. stječe zvanje doktora prava. Potom odlazi u Split, gdje otvara svoj odvjetnički ured. U odvjetničkoj službi bio je veoma uspješan i vrlo cijenjen, kako reče njegov poznanik odvjetnik Korlajet: "U svojim obranama stranki dr. Brkić udarao je protivnika u mozak". U Splitu je osnovao svoju obitelj , žena mu je bila Ksenija Brkić rođena Madirazza, s njome je imao troje djece: Srđana , Vjeru i Janju. Nije poznat njegov politički rad u vrijeme Kraljeve diktature, sve do 1939. Međutim, među prvim splitskim intelektualcima 1939. Uključuje se u članstvo HSS-a. Kao gorljivi član i veliki rodoljub 1940. postaje gradonačelnik Splita
Ivan Šuker

**Ivan Šuker** (Livno, 12. studenog 1957. – Zagreb, 5. rujna 2023.), hrvatski političar, potpredsjednik Vlade i ministar financija Republike Hrvatske koji je obnašao tu funkciju do 27. prosinca 2010.

Pohađao je ekonomski fakultet u Zagrebu gdje diplomira 1983. godine. Po završetku fakulteta zaposlen je na radnom mjesto glavong knjigovođe u Odsjeku za budžet Općine Velika Gorica, nakon čega 1986. prelazi na posao financijskog direktora gradske omladine http://www.seebiz.eu/hr/komentari/darinko-kosor-dobro-krenuo-mora-inzistirati-na-rezanju-proracuna,66454.html  gdje ostaje do 1990. godine. Između 1990. i 2000. godine Ivan Šuker obavlja istovremeno poslove voditelja porezne uprave Velike Gorice i druge funkcije u Velikoj Gorici ili Zagrebu. Po završetku posla u poreznoj upravi Šuker prelazi u Sabor gdje ostaje do izbora za ministra financija.

Bio je oženjen suprugom Andreom, s kojom je imao dvoje djece. Umro je 2023. godine.

## Povezano
* Vlada Republike Hrvatske

## Reference

## Vanjske veze
* Ivan Šuker 
* Predsjednica Vlade: Novi ministri Dalić, Božinović, Bačić i Mesić
Gradonačelnik u Hrvatskoj

U Republici Hrvatskoj **[[gradonačelnik]]** je čelnik grada kao jedinice lokalne samouprave. Gradonačelnik predstavlja grad. Gradonačelnika biraju građani na neposrednim izborima na vrijeme od četiri godine. Gradonačelnika se tijekom mandata može smijeniti putem referenduma. Gradsko vijeće i građani mogu tražiti raspisivanje referenduma, a konačnu odluku donose građani na referendumu.

## Povezano
* Popis gradonačelnika hrvatskih gradova
Ivan Čehok

**Ivan Čehok** (Korenjak, Maruševec, 13. rujna 1965.) je hrvatski političar.

Gradonačelnik je grada Varaždina. 14. lipnja 2011. prenio je svoje ovlasti na Zlatka Horvata kao obnašatelja dužnosti gradonačelnika nakon hapšenja koje je uslijedilo zbog USKOK-ove (protivkorupcijski odjel Državnog odvjetništva RH) optužnice za koruptivne radnje.

Rođen je 13. rujna 1965. u Korenjaku (Maruševec, Hrvatska). Završio Filozofski fakultet u Zagrebu (profesor filozofije i komparativne književnosti). Doktor znanosti.

## Izvori

## Vanjske veze
* O Ivanu Čehoku na www.sabor.hr
Gajo Bulat

**Gajo Bulat**  (Supetar, 4. siječnja 1836. - Beč, 9. lipnja 1900.), bio je hrvatski odvjetnik, općinski načelnik u Splitu, zastupnik u Dalmatinskom saboru i bečkom Carevinskom vijeću.
 
U Supetru mu je otac, Franjo, bio sudac. Gajo Bulat gimnaziju je polazio u Zadru, a sveučilište u Grazu i Padovi. Stekavši doktorat prava, postao je tajnikom trgovačke komore u Zadru, a zatim se posvetio odvjetničkom zvanju i od godine 1865. do 1879. bio najglasovitiji odvjetnik u Splitu.
 
Premda je bio odgajan u talijanskoj kulturi, zahvaljujući Mihi Klaiću postao je pobornikom hrvatskih nacionalnih ideja, te vođom hrvatske stranke, splitskih narodnjaka, žestok protivnik autonomaške talijanske stranke. Narodna stranka uspjela je pobijediti na izborima načelnika Bajamontija, čija se talijanaška stranka služila svakojakim sredstvima, da održi vlast. 

28. listopada 1882. je ustoličen za gradonačelnika na konstituirajućoj sjednici splitskog Općinskog vijeća Dujam Rendić-Miočević, koji je na tom položaju ostao do 1885, kad ga je naslijedio Gajo Bulat.

Od godine 1885. do 1893. bio je općinski načelnik u Splitu, zastupnik u Dalmatinskom saboru i bečkom Carevinskom vijeću. 

Borio se za uvođenje hrvatskog jezika u škole, za željezničko povezivanje Splita s Hrvatskom i Slavonijom i, kako piše povjesničar dr. Rudolf Horvat, »njegova je zasluga što u Spljetu pohrvatiše: općinsku upravu, škole i društvo, te što je ondje sagrađeno hrvatsko kazalište«. Bulat je pokrenuo list »Narod« i bio je jedan od najpoduzetnijih podupiratelja kulturno-prosvjetnih društava »Slavjanski napredak« i »Zvonimir«. Njegova narodna stranka mnogo je pridonijela buđenju hrvatske narodne svijesti, pobijedivši autonomaše.
 
Gajo Bulat umro je od kljenuti srca u Beču, 9. lipnja 1900. godine, usred parlamentarnog rada, a pokopan je u Splitu uz velike počasti, kao veliki borac za hrvatske ideje i jedinstvo svih hrvatskih prostora od Jadrana do Drave.

Dana 4. prosinca 1890. godine je Gajo Bulat svečano je otvorio Monumentalnu fontanu, poznatiju u Splitu kao Bajamontijeva fontana.

## Vanjske veze

* Slobodna Dalmacija Sjećanje na slavnu pobjedu narodnjaka
Ante Šupuk

**Ante Šupuk** (Šibenik, 21. kolovoza 1838. - 11. svibnja 1904.) je hrvatski izumitelj, poduzetnik i političar koji je 1895. godine napravio prvu hidroelektranu u Hrvatskoj.

Hidroelektrana je napravljena na rijeci Krki a u rad je puštena 28. kolovoza 1895. godine čime je Šibenik postao treći grad na planetu koji je dobio javnu rasvjetu na izmjeničnu struju. U povijesti Šibenika ostao je zapamćen i po tome što je bio prvi od naroda izabrani gradonačelnik a Šibenčani ga smatraju čovjekom koji je izveo njihov grad u iz težačkog u moderno doba.

## Izvori
* Delimar, Marko; Moser, Josip; Szabo, Aleksandar, "*First AC Power Systems in Croatia*", 2007
* Milivoj Zenić, "*Stari Šibenik*", 2010, 
* Jagoda Marković, "*Šibenik u doba modernizacije*", 2009, 
* "100 GODINA OD GRADNJE HIDROELEKTRANE "Jaruga", http://www.posta.hr/main.aspx?id=148&idmarke=153 
* Povijesni susret potomaka Ante Šupuka i Simeune Matavulj, Sibenik News, 11.07.2011, http://mok.hr/vijesti/sibenik/povjesni-susret-potomaka-ante-supuka-i-simeune-matavulj
Valter Drandić

**Valter Drandić** (Pula, 7. kolovoza 1956.), saborski zastupnik i pulski gradonačelnik.

Član je Istarskog demokratskog sabora od 1992. godine u kojem je obnašao dužnosti predsjednika gradske podružnice Pula (1995.-1997. i 2002.), potpredsjednika (1997.-2000. i 2006.), glavnog tajnika (2000.-2002.) i predsjednika savjeta (2002.).

Dvaput je izabran u skupštinu Istarske županije (1993. i 1997.), a 1997. je izabran za zastupnika Županijskog doma Hrvatskog državnog sabora. Od 2. veljače 2000. do 22. prosinca 2003. obnašao je funkciju zastupnika u Hrvatskom saboru gdje je obavljao dužnost predsjednika Odbora za turizam, a bio je i član Odbora za europske integracije. Godine 2003. ponovno je izabran za zastupnika u Hrvatskom saboru i obavlja dužnost predsjednika Izvršnog odbora Nacionalne grupe Hrvatskog sabora pri Interparlamentarnoj uniji, a član je i nekoliko saborskih odbora (Odbor za turizam, Odbor za međuparlamentarnu suradnju, Nacionalni odbor, Izaslanstvo Hrvatskoga sabora u Zajedničkom parlamentarnom odboru RH-EU).

Od lipnja 2005. do lipnja 2006. obnašao funkciju gradonačelnika Pule.
Lodovico Rizzi

**Lodovico Rizzi**, predsjednik Istarskog sabora, pulski podestat i prefekturni namjesnik.

Po struci Lodovico Rizzi bio je odvjetnik. Godine 1889. imenovan je pulskim podestatom, a na toj funkciji ostaje do 1904. godine. Za njegove je vladavine 1903. godine podignuta zgrada gradske tržnice u Puli o čemu i danas svjedoči spomen-ploča.

Nakon što je Pula 1918. godine došla pod talijansku upravu, Rizzi je 1923. imenovan prefekturnim namjesnikom grada na čijem čelu ostaje do 1926. godine.

Godine 1907. dr. Lodovico Rizzi (talijanski liberali) izabran je za zastupnika u Carevinsko vijeće (njem. *Reichsrat*) kao jedini predstavnik iz Istre koja se tada nalazila unutar krunske zemlje Austrijsko primorje.

## Vanjske veze
* Sastav Carevinskog vijeća 1911. godine (na talijanskom jeziku)
* Austrijske zemlje prije 1918.
Franjo Nefat

**Franjo Nefat** (**Francesco Neffat**), pulski radnik, predsjednik Narodnooslobodilačkog odbora grada Pule i Narodnog odbora grada Pule.

Pred kraj Drugog svjetskog rata Pula se nalazila pod njemačkom upravom unutar Jadranskog primorja (njem. *Adriatisches Küstenland*). Partizanska vojska pod vodstvom Tita napredovala je prema zapadu kako bi zauzela Istru i Julijsku krajinu s Trstom, osigurajući bolji položaj za buduće pregovore oko državno-pravnog statusa i budućeg društveno-političkog poretka ovih prostora. Bitka za Pulu dovršena je 5. svibnja padom Muzila kojeg su ubrzali dvojica Puljana, komunist Romano Kumar i socijalist Steno Califfi, uspjevši pronaći cijevi kojima se Muzil opskrbljivao vodom.

Nakon prelaska Pule u jugoslavenske ruke u grad dolaze i neki budući članovi Narodnooslobodilačkog odbora koji su većinom bili Talijani, radnici, članovi komunističke, socijalističke i republikanske partije. 2. svibnja 1945. u školi "G. Giusti" (danas OŠ "Tone Peruška") na Poljani sv. Martina službeno je osnovan GNOO za Pulu. Predsjednikom je izabran pulski radnik Francesco Neffat (koji je zatim promijenio ime u Franjo Nefat).

Sjećanje Franje Nefata, jednog od vodećih ljudi antifašističkog pokreta Pule, značajno je za analizu općeg stanja antifašističkih snaga u gradu. On tvrdi:
}}
  | border: 1px solid #AAAAAA;
}}" class="cquote"
| width="20" valign="top" style="color:#B2B7F2;font-size:}}
|10px=20px
|30px=60px
|40px=80px
|50px=100px
|60px=120px
|#default=35px}};font-family:'Times New Roman',serif;font-weight:bold;text-align:left;padding:10px 10px;" | “
| valign="top" style="padding:4px 10px;" | }
| width="20" valign="bottom" style="color:#B2B7F2;font-size:}}
|10px=20px
|30px=60px
|40px=80px
|50px=100px
|60px=120px
|#default=36px}};font-family:'Times New Roman',serif;font-weight:bold;text-align:right;padding:10px 10px;" | ”
|-

|}

Francesco Neffat bio je jedan od potpisnika Pazinske deklaracije koju je sastavio mons. dr. Božo Milanović za Parišku mirovnu konferenciju 1947. godine.

Nakon dogovora oko pripadanju Zone B i dijela Zone A (u kojoj se nalazila Pula) Jugoslaviji 1947. godine, Franjo Nefat izabran je predsjednikom Narodnog odbora grada Pule na čijem će čelu ostati sljedećih sedam godina, odnosno do 1954. godine.

## Vanjske veze
* Pazinska deklaracija
Bartolomeo dei Vitrei

**Bartolomeo dei Vitrei** (*Bartholomeus de Vitrei*), pulski podestat. Za njegove uprave krajem 13. stoljeća podignuto je zdanje Komunalne palače na pulskom Forumu o čemu svjedoči ploča s uklesanim njegovim imenom. Iznad ploče u kamenom reljefu prikazan je konjanik Bartholomeus, nasljednik prastarog padovanskog prezimena de'Vitrei. Danas njegovo ime nosi jedna ulica u Puli.
Mate Šunjić

**Mate Šunjić** (Metković, 18. ožujka 1987.), hrvatski rukometni vratar, član hrvatske rukometne reprezentacije. Trenutačno igra za RK NEXE iz Našica.

## Biografija
Rođen u Metkoviću, gdje je završio Gimnaziju Metković. Nekoliko puta na završnicama Prenstava Hrvatske za mlađe uzraste proglašavan najboljim vratarem. Na matematičkim natjecanjima također ostvario zapažene rezultate na državnoj razini.

Nakon isteka ugovora sa RK "Medveščakom" u srpnju 2010. godine prelazi u redove RK "Nexe" Našice. To je nakon rodnog mu Metkovića i već spomenutog "Medveščaka" njegova treća rukometna destinacija.
U lipnju 2010. godine postao je magistar matematičkih znanosti diplomiravši na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu u Zagrebu. U lipnju 2013. ističe mu ugovor sa Nexeom te potpisuje za francuski Creteil koji se natječe u drugoj Francuskoj ligi.

## Izvori
*Biografija na službenim stranicama HRS
*Mate Šunjić: Reprezentativac, džentlmen, znanstvenik