open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ante Jadrijević

**Ante Jadrijević** (Glavice, 14. lipnja 1896. - Makarska, 13. travnja 1974.), hrvatski franjevac, arheolog i povjesničar

Pučku školu i gimnaziju pohađao u Sinju. Biblijske jezike i arheologiju studirao u Rimu i Jeruzalemu. Proučavao antičku, ranokršćansku i starohrvatsku baštinu u Dalmaciji.
Vedran Runje

**Vedran Runje** (Sinj, 10. veljače 1976.) je bivši hrvatski reprezentativni vratar.

Karijeru je započeo u splitskom Hajduku, otkuda je 1998. godine prešao u belgijski Standard de Liege, u koji se vratio 2004. godine, nakon trogodišnjeg angažmana u francuskom Olympiqueu iz Marseillea. Nakon odlaska iz Marseillea, na njegovo mjesto došao je francuski reprezentativac Fabien Barthez.

30-godišnji vratar je 2006. godine proglašen najboljim belgijskim vratarem, a istu nagradu ponio je 1999. i 2001. godine. 2006. s turskim Bešiktašem potpisuje trogodišnji ugovor, za milijun eura po sezoni. Usprkos par kikseva, branio je kao prvi vratar i to u vrlo dobroj formi. Po završetku sezone klub iznenađujuće kupuje novog vratara, a Runje se vraća u Francusku, u Lens. Tamo već nakon prvih utakmica postaje jedan od bitnih igrača.

Za prvog vratara reprezentacije nije dugo konkurirao. Vratio ga je u njegovoj 31. godini Slaven Bilić kao rezervu Pletikosi. Tek tada debitira, protiv Izraela krajem 2006., nakon što se prvi vratar razbolio. Hrvatska je pobijedila sa 4:3.
Kasnije je zabilježio i susret u Sarajevu u još jednoj golijadi nacionalne vrste (pobjeda 5:3).

Na EP-u 2008. Runje je branio svih 90 minuta u utakmici protiv Poljske(1:0) u kojoj je Hrvatska igrala sa rezervnom postavom (zbog unaprijed osiguranog prvog mjesta u skupini).

U kvalifikacijama za SP 2010. zbog loše Pletikosine forme preuzeo je ulogu prvog vratara. Svoju najbolju utakmicu za reprezentaciju odigrao je 5. rujna 2009. u Maksimiru protiv Bjelorusije (1:0) kada je po završetku utakmice cijeli stadion skandirao njegovo ime.

Povukao se iz profesionalnog nogometa 2011.

## Nagrade i priznanja
* belgijski vratar godine 1999., 2001. i 2006.
* nagrada Vatrena krila za 2009. godinu, koju dodjeljuje Klub navijača hrvatske nogometne reprezentacije "Uvijek vjerni" za najsrčanijeg igrača.
Goran Sablić

**Goran Sablić** (Sinj, 4. kolovoza 1979.), je bivši hrvatski nogometaš i trener.

Karijeru je započeo u Hajduku u kojem je uspjeđno igrao do 2003. godine, da bi onda prešao u kijevski Dinamo. Vrijednost mu se procjenjujena 2,5 milijuna eura, a ugovorom je vezan za klub do 2011. godine. Nakon mnogobrojnih problema s ozljedama i teškoća pri povratku u formu, kijevski Dinamo i Hajduk nakon dugotrojnih su pregovora dogovorili Goranovu posudbu na godinu dana. Većinu te posuđene sezone biva ozlijeđen, a i ono malo što je igrao uglavnom nije bilo na očekivanoj razini, te se na ljeto vraća u Kijev.

Igra na poziciji braniča, no izbornik Slaven Bilić ga je u prijateljskom susretu protiv svjetskih prvaka Italije u Livornu koristio na poziciji desnog beka. Za reprezentaciju Vatrenih skupio je tek pet nastupa. U Bilićevim vizijama je do ozlijede bio jedan od ključnih igrača, da bi potom ispao iz kombinacija.
Mravince

**Mravince** (ponekad pogrešno nazivano/pisano **Mravinci**), naselje smješteno na južnim padinama planine Mosora, istočno od Solina, jugoistočno od Klisa, sjeverno od Splita, zapadno od Kučina i Žrnovnice.

## Historija
Do konca 20. stoljeća su bile veličine sela, ali glede porasta broja stanovnika i promjene strukture zapošljenih prema odjeljku zapošljavanja (pomak sa primarnih na  sekundarne i tercijarne gospodarske djelatnosti), može ih se smatrati i "mjestom", ali ne i gradićem.

Solinska cementara je ovdje eksploatirala "tupinu".

## Stanovništvo
Prema popisu stanovnika iz 2001. godine, Mravince imaju 1.255 stanovnika. Apsolutnu većinu stanovnika čine katolički Hrvati.

## Sport
Najpoznatiji sportski klub iz Mravinaca je šahovski klub "Mravince", višestruki prvak Republike Hrvatske.

U Mravincima djeluje i nogometni klub Sloga, koji je većim dijelom svoga postojanja bio niželigaš, ali se trentuno nalazi na prvom mjestu i sprema se za ulazak u viši rang natjecanja. Navijači Sloge su znani pod imenom *Zvrčari*.

U novije vrijeme u Mravincima uspješno djeluje streljački klub *S.K. Mravince*,koji su aktualni ekipni i pojedinačni prvaci Hrvatske u disciplini skeet.

## Vanjske veze
Zlatko Runje

**Zlatko Runje** (Sinj, 9. prosinca 1979.) je hrvatski nogometaš. Igra na mjestu vratara. Mlađi je brat bivšeg hrvatskoga reprezentativnog vratara Vedrana Runje.

## Klupska karijera
### Početci i Hajduk Split
S vratarskom karijerom je otpočeo braneći za NK Junak Sinj te zatim za splitski Hajduk gdje do 2002. godine dolazi do dresa prvotimca, ali na mjestu prvog vratara Hajduka imao mnogo problema, te u konkurenciji sa Hrvojem Sunarom i Vladimirom Balićem varira između terena i klupe za pričuve. Tako je branio do 1:4 poraza od Inkera na Poljudu, pa nakon toga nije. Zatim se vratio na europske utakmice, pa je opet završio na klupi nakon ispadanja od Rome gdje je dobro branio dok se pred kraj utakmice nije sudario sa Darkom Miladinom, nakon čega je lopta došla do Cassana kojemu nije bilo teško zabiti u doslovno praznu mrežu što je prouzročilo ispadanje Hajduka.

### K.A.A. Gent
U nastavku sezone odlučio je sporazumno raskinuti ugovor na što je ubrzo reagirao rival zagrebački Dinamo javno izrazivši želju da Runje obuče *modri dres*. No ipak je otišao u belgijski K.A.A. Gent. Tamo brani tek dvije utakmice, protiv Charleroia i Cercle Bruggea, primivši pet pogodaka.

### Povratak u Hajduk Split
Prije Svjetskog prvenstva u Njemačkoj nastupio je u rekreativnoj utakmici protiv Hrvatske igrajući za momčad *Zvijezda HNL*. U to vrijeme bio je na meti matičnog Hajduka koji ga je poželio vratiti, te pred početak sezone 2006./07. potpisuje ugovor za splitskog prvoligaša. No, iako mu na leđima stoji broj 1, prvi je vratar kluba Vladimir Balić na čije je mjesto Runje stao samo jednom, u 3:0 pobjedi protiv Rijeke.

Na zimu je bio na probi u ruskom Spartak Nalčiku te je bio pred potpisom ugovora, no, odbio je preseljenje u Rusiju s obzirom da bi igrao blizu ratne zone u Čečeniji. Na proljeće nije branio do pred kraj prvenstva, kada mu je novi trener Ivan Pudar dao priliku za dokazivnanjem kroz zadnja četiri kola. Na tim utakmicama je primio osam pogodaka, od toga tri Eduardova na Maksimiru.

### Varteks Varaždin
Ljeta 2007. godine otišao je u varaždinski Varteks potpisavši trogodišnji ugovor. U Varteksu brani tek prvih 5 kola u kojima posurnuli *Krojači* bilježe svih 5 poraza.

### Šibenik i Panthrakikos
Nakon raskida ugovora s varaždinskim Varteksom seli u redove HNK Šibenika. U ljeto sezone 2008./09. sa Šubićevca seli u grčki Panthrakikos. U Panthrakikosu ostaje dvije godine.

### Junak Sinj
Ljeta 2010. godine vratio se je u matični klub iz rodnoga grada Sinja, NK Junak Sinj.

## Reference

## Vanjske veze
* Nogometni-magazin: statistika
Svemir Delić

**Svemir Delić** (Sinj, 14. rujna 1929.), hrvatski nogometni reprezentativac, brat Mladena Delića.

Branič, igrao za klubove: NK Dinamo Zagreb, HNK Hajduk Split i NK Zagreb

Nastupio je 1 put za hrvatsku nogometnu reprezentaciju i to u Zagrebu, protiv Indonezije (5-2), 12. rujna 1956.. Zbog teške ozljede koljena prekinuo je karijeru.
Jednom je nastupio i za B reprezentaciju Jugoslavije (1951. protiv Francuske).

Svemir Delić brat je komentatora Mladena Delića. Ovaj obrambeni igrač prvi nastup za Hajduk ima 22. ožujka 1953. u Splitu protiv Veleža a Hajduk ju je dobio sa 1:0 zgoditkom Bernarda Vukasa.

## Izvori
Leo Lemešić

**Leo Lemešić** (Sinj, 8. lipnja 1908. - Zagreb, 15. kolovoza 1978.), hrvatski nogometaš, reprezentativac, sudac, trener, izbornik i sportski djelatnik.

Sportom se počeo baviti 1921., kao 13–godišnjak, kada je sudjelovao u jednoj jedriličarskoj regati. Iste godine počeo se baviti i atletikom, a igrao je i ragbi. Nemirni duh odveo je 13–godišnjaka u HVK Gusar, gdje je u osmercu veslao i Luka Kaliterna, koji ga je doveo na "*stari plac*" i ubrzo postao igrač prve omladinske momčadi Hajduka, a potom je punih 16 godina nosio dres prve momčadi "bilih", s kojima je dva puta (1927. i 1929.) osvajao državno prvenstvo. Za Hajduk je odigrao 491. utakmicu i polučio 455 zgoditaka. Deveti je igrač u povijesti "majstora s mora" po broju odigranih utakmica i drugi najbolji strijelac odmah nakon legendarnog Frane Matošića.

U sezoni 1935, na 18 prvenstvenih utakmica polučio je 18 zgoditaka i bio najbolji strijelac lige. Odigrao je i pet utakmica za jugoslavensku reprezentaciju i postigao 3 zgoditka. Prestao je aktivnim igranjem u prosincu 1940. Međutim, drugi svjetski rat ponovo ga vraća nogometu, kada je na Visu na Dan svetog Duje 1944. ponovno obnovljen rad Hajduka, a Leo Lemešić je tada izabran u najuže klupsko vodstvo.

Nogometni sudac postao je slučajno, upravo na Visu, 13. svibnja 1944., kada je obnovljeni Hajduk odigrao svoju prvu utakmicu protiv momčadi Queen's Regiment (7-1 za Hajduk). Nije bilo suca pa je utakmicu vodio Leo Lemešić, na opće zadovoljstvo svih.

Ispit za nogometnog suca položio je 1946., a već 1948. sudio je na Olimpijskim igrama u Londonu gdje je bio glavni i pomoćni sudac, potom Svjetska prvenstva Brazil 1950., Švicarska 1954., te Švedska 1958.
Na listi međunarodnih sudaca bio je punih 12 godina (od 1948. do 1960.). Ukupno je sudio 337 utakmica, dok je na 101 bio pomoćni sudac. Sudio je 12 međudržavnih i 43 klupske međunarodne utakmice. Od suđenja se oprostio u Beogradu, 12. lipnja 1960. na prvenstvenoj utakmici FK Crvena zvezda - FK Radnički Niš (5-4).

Pored svih zadaća Leo Lemešić je bio i dugogodišnji i to vrlo uspješni trener. Treniro je igrače NK Solina, NK Splita i prvu momčad Hajduka. Imao je zvanje športskog trenera I. razreda.

Bio je i član FIFA International Boarda, tijela koje sugerira izmjene i dopune pravila nogometne igre.

Dobitik je više nagrada, među kojima i Orden zasluga za narod 1970.

## Reference
Zorica Radaković

**Zorica Radaković** (Sinj, 3. prosinca 1963.) je hrvatska pjesnica i spisateljica. Piše prozu i radio-drame, eseje, kritike i drame.

Studirala je filozofiju u Zagrebu.

Jedno vrijeme je radila kao novinarka, a potom radi kao samostalna umjetnica.

Od 1983. bez prekida objavljiva svoja djela.

Na hrvatski jezik prevodi i pjesme sa makedonskog jezika. Tako je preveo i neke pjesme od makedonskog pjesnika Konstantina Miladinova .

Na međunarodnom natječaju u Beču, namijenjenom za kazališne pisce s područja bivše Jugoslavije, dobila je drugu nagradu za dramu "Susjeda". Isto djelo je praizvedeno na njemačkom u kazalištu u Beču *Theater m.b.H.* i kasnije u suradnji bečkih kazališta *Theatera m.b.H.* i *Volkstheatera*.

Članicom je hrvatskog PEN.-a.

## Djela
(popis nepotpun)

* *Svaki dan je sutra*, pjesme, 1984.
* *U mraku mrtav čovjek*, pjesme, 1988.
* *Bit će rata*, pjesme, 1990.
* *Ke ima vojna*, pjesme, (objavljeno u Skoplju)
* *Pola jedan*, pjesme, 1995. 
* *Eto muha*, pjesme, 
* *Žene, muškarci, psi*, pjesme, 2002.
* *Dresura*, drama
* *Lica mijenjaju svjetove*, radio-drama, 
* *Sadašnjost*, radio-drama, 
* *Vjera*, radio-drama, 
* *Frizura*, radio-drama, 
* *Susjeda*, drama (nagrađena u Beču, praizvedena na njemačkom u Beču)
* *Stoj na glavi*, drama, 2002.

## Izvori

## Vanjske veze
*Zarez br. 92  Žene, muškarci, psi; 21. studenog 2002.
Ivan Filipović Grčić

**Don Ivan Filipović Grčić**, (Sinj, prije 1660. - Klis?, nakon 1715.) svećenik, književnik i protuosmanski ratnik.

Spominje ga se na početku Morejskog (Bečkog) rata, 1685., kao uglednog vođu velike skupine Cetinjana s kojom je napustio tursko podaništvo i prešao u Solin. Sudjeluje u tadašnjim borbama na hrvatskom jugu, a nakon oslobođenja Sinja od Turaka, 1686., vraća se u Sinj, gdje mu brat Mate uskoro postaje harambaša jedne od *bandira*. Zbog svojih zasluga od mletačkog dužda prima orden Reda sv. Marka, te postaje vitezom (*kavalirom*).

God. 1704. u Veneciji, ponovno izdaje Divkovićeve *Besjede*, no u ikavskom obliku (*Beside*), a također i vlastitu liturgijsku pjesmu "*Pisma koja se piva iliti kanta po epistoli na misi svake nedilje četvrte u misecu, što u jedni strana zovu Mladu nedilju*". Na njenom kraju nalazi se zaziv: "*Svagda nam bilo Ime Isusovo u pomoć, i ob dan i ob noć, i Prisveto Trojstvo i Divica Marija naša pomoćnica i Sveti Jerolim, Sveti Juraj Mučenik, Sv. Ilija, naše zemlje protekturi, Bosne, Ercegovine, Hrvata i svega slavnoga slovinskoga naroda i jezika hrvatskoga, molite se za nas*".

U Bitci pod Sinjem 1715., kao izaslanik, pred turskim predstavnicima odbija predaju grada. Pokopan je vjerojatno na Klisu.

Filip Grabovac ga su svom ''Cvitu razgovora'' spominje kao istaknutog ratnika. Također, Andrija Kačić Miošić ga u ''Razgovoru ugodnom'', u pjesmama o sinjsko-cetinskim *vitezovima i junacima* uvijek stavlja na prvo, počasno mjesto, a o njemu ima i posebnu pjesmu. 
Ušao je i u pučku predaju pa ga se u pjesmama Bože-Bojana Domnjaka, poznatog guslara s kraja 19. i poč. 20. st., naziva *Manuelom Grčićem*.

## Izvori
* Soldo, Josip Ante; *Sinjska krajina u 17. i 18. st.*, Sinj 1995.  (cjelina), 
* Kukuljević Sakcinski, Ivan; *Bibliografija hrvatska*, Zagreb 1860.
Stipe Lapić

**Stipe Lapić** ( Sinj, 22. siječnja 1983.) hrvatski je nogometaš. Trenutačno igra za NK Slaven Belupo, na poziciji braniča.

Do sada je nastupao za:

*  PSV Eindhoven
*  Dinamo Zagreb 
*  Kuban Krasnodar 
*  Pasching
*  Zimbru Kišinjev
*  HNK Šibenik
*  **[[NK Slaven Belupo]]** (trenutačno)

Stipe govori uz hrvatski čak 5 stranih jezika: engleski, njemački, ruski, flamanski i rumunjski.

## Izvori
Mario Tičinović

**Mario Tičinović** (Sinj, 20. kolovoza 1991.), hrvatski nogometaš.

Ponikavši u Hajduku, Tičinović je već od rana pokazao zavidan talent, te kao 15-godišnjak nastupao za stariju juniorsku selekciju. Do seniora se probio već godinu potom, a debitirao mjesec dana prije 17. rođendana u susretu Kupa UEFA sa malteškom Birkirkarom, gdje se ubrzo nakon ulaska sa klupe upisuje u strijelce. Prvenstveni debi bilježi protiv Varteksa 3. kolovoza 2008., a ubrzo potom postao je standardni prvotimac. Ipak, pred kraj se jeseni ozljeđuje te gubi svoje mjesto u momčadi, no na njega u Hajduku polažu velike nade.

26. kolovoza potpisuje profesionalni ugovor u trajanju od 3 godine (zbog pravila oko ugovora za maloljetnike nije smio potpisati na dulje razdoblje), čime postaje najmlađi igrač sa profi-ugovorom u povijesti splitskog kluba. Na svoj 18. rođendan potpisat će novi, višegodišnji ugovor.

U kolovozu 2010. je poslan na posudbu u NK Karlovac, uz uvjet da produži ugovor na bar još jednu godinu. U svom debiju 14. kolovoza 2010. za Karlovac dao je pogodak.

### Vanjske veze
* Nogometni-magazin:statistika 
* Tičinoviću  profi-ugovor
Stjepan Gunjača

**Stjepan Gunjača** (Sinj, 28. rujna 1909. - Split, 6. prosinca 1981.), hrvatski povjesničar, muzeolog, arheolog i povijesni topograf. Jedan je od  najznačajnijih hrvatskih arheologa.

## Biografija
Stjepan Gunjača rodio se u Sinju 1909. godine. Školovao se u rodnom gradu i u Zagrebu. Godine 1933., kao apsolvent Filozofskog fakulteta, postaje kustos Muzeja Savske i Primorske banovine (prijašnji naziv bio je Muzej hrvatskih starina) u Kninu. Poduzimao je mnoga sistematska, topografska i revizijska istraživanja na lokalitetima između Cetine i Zrmanje, otkrivši znatan broj nekropola i predromaničkih crkvica, čime je dao veliki doprinos poznavanju hrvatske ranosrednjovjekovne arhitekture. 1934. godine preselio je fundus muzeja iz franjevačkog samostana u kninsku tvrđavu gdje je postavio izložbu građe. U Zagrebu je doktorirao 1936. godine.

### Drugi svjetski rat
Drugi svjetski rat zatječe ga u Kninu gdje spašava od četničko-talijanskog uništenja neprocjenjivi hrvatski narodni spomenički inventar, čije prenošenje iz Knina u Sinj, unatoč ustaškoj zabrani, započinje 15. ožujka 1942. Od 1943. bio je u partizanima gdje se posvećuje zaštiti spomeničke građe i formiranju centara za spašavanje, sabiranje i pohranu kulturne baštine srednje i sjeverne Dalmacije. Potkraj rata nalazi se u Zadru gdje je 1944. godine postavljen je za direktora Arheološkog muzeja u Zadru.

### Poslije drugoga svjetskog rata
Godine 1947. potiče osnivanje Muzeja Cetinske krajine u Sinju te pokreće arheološka istraživanja uoči gradnje hidroelektrane na Cetini. Sjedište Muzeja hrvatskih starina prenosi u Split 1946. godine. Pokrenuo je, 1949. godine, poslijeratnu seriju časopisa *Starohrvatska prosvjeta* te ga je i uređivao. Godine 1954. započinje rad na ustroju i gradnji Muzeja hrvatskih arheoloških spomenika koji je tek 1976. godine sagrađen u Splitu.

Od 1951. godine bio je dopisni a od 1962. godine redoviti član JAZU (danas HAZU).

Umro je u Splitu, 6. prosinca 1981. godine.

## Djela
* *Topografska pitanja na teritoriju stare cetinske županije s ekskursima o ubikaciji Setovije i Tiluriuma: radnja odobrena kao disertacija za doktorski ispit na sjednici Savjeta Fil. fak.*, Split, 1937. 
* *Novi naučni rezultati u hrvatskoj arheologiji*, Zagreb, 1958.
* *Ispravci i dopune starijoj hrvatskoj historiji*, I–IV, Zagreb, 1973.–1978.
* *Izbor iz djela. Stjepan Gunjača*, (od. i ur. Nikola Jakšić), Split, 1991.
* *Kolokvij o Bribiru: pregled rezultata arheoloških istraživanja od 1959. do 1965. godine*, Zagreb, 1986. (urednik)

## Nagrade
* 1971.: Nagrada za životno djelo.

## Spomen
* Godine 2010. postavljena mu je bista u dvorištu Sveučilišta u Zadru.

## Izvori
Čitluk (Sinj)

**Čitluk** je naselje na sjevernom dijelu općine Sinj, između rijeke Cetine te okolnih sinjskih naselja Hrvaca, Karakašice, Jasenskog i Glavica. Naselje se od korita rijeke Cetine uz sam rub Hrvatačkog polja polako u dužinu pruža prema Jasenskom penjući se na brežuljke i ispunjavajući udoline među njima. Selo ima tipična obilježja Zagore i Cetinske krajine te bogatu, ali i slabo istraženu povijest.

## Stanovništvo
U 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Karakašica, kao i dio podataka u 1857. i od 1880. do 1900.

## Historija
U današnjem selu Čitluku nalazio se rimski grad Colonia Claudia Aequum, kojega je vjerojatno osnovao car August kao *oppidum civium Romanorum* (naselje građana Rimskog Carstva. Među raznim pronađenim spomenicima tu su kip Hekate (Dijane) i Heraklova glava, koji se čuvaju u arheološkoj zbirci franjevačkoga samostana u Sinju. U tome se gradu rodio rimski vojskovođa Sekst Minucije Faustin, koji je ugušio ustanak Židova i 135. godine razorio Jeruzalem. Također se na području rimske kolonije Aequum pretpostavlja postojanje građevine amfiteatra za priređivanje krvavih gladijatorskih igara.

U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovala su 72 stanovnika.

## Kultura
Crkva za Čitluk-Jasensko posvećena je sv. Franji. Filijala je župe Gospe Sinjske.

## Literatura

* Alberto Fortis: Put po Dalmaciji, Marjan tisak, Split, 2004.
* Marin Buovac: *Amphitheatres in the Republic of Croatia*, 13th Annual Meeting of the European Association of Archaeologists, Sveučilište u Zadru, Zadar, 2007.

## Izvori
Nikola Jerkan

**Nikola Jerkan** (Split, 8. prosinca 1964.) je bivši hrvatski nogometaš i reprezentativac.

Prve nogometne korake napravio je u sinjskom NK Junaku odakle je otišao profesionalno igrati za NK Zagreb. Poslije ga 1983. angažira Dinamo iz Vinkovaca da bi tri godine poslije 1986. upao u oko Hajduku iz Splita i već 1988. zaigrao za prvi sastav i imao dvije uspješne sezone. 1990. prodan je Realu iz Ovieda u Španjolskoj gdje je u svojoj drugoj sezoni proglašen za najboljeg obrambenog igrača La Lige. U ljeto 1996. za odštetu od 1 milijon £ (Funta)  prelazi u Nottingham Forest gdje se nije proslavio jer se nije našao u milosti tadašnjeg menadžera Franka Clarka a ni njegovog nasljednika Dave Bassetta. Nakon toga odlazi na posudbu u Rapid Beč u Austriju gdje provodi sezonu 1997-98. , potom praktički pauzira jednu sezonu na klupi Nottinghama a u sezoni 1999. 
prelazi u francuski Charleroi  gdje odigrava  zadnje  dvije  sezone svoje karijere.

Nakon umirovljenja odlazi živjeti u Oviedo gdje je i proveo i najbolje dane svoje nogometne karijere.

## Reprezentativni nastupi
U razdoblju od 1992. do 1997. nastupao je i za reprezentaciju Hrvatske za koju je ubilježio 31 nastup i jedan gol (protiv Litve u Zagrebu) u kvalifikacijama za Euro 1996. Na Euru 1996 u Engleskoj je igrao u tri utakmice u ulozi središnjeg braniča. U utakmici četvrtfinala 23. lipnja 1996.  protiv reprezentacije Njemačke Nikola Jerkan je bio tragičar utakmice jer je najprije skrivio penal igrajući rukom u šesnaestercu (Jurgen Klinsmann realizirao)  da bi ga u drugom poluvremenu prošao protivnički igrač Matthias Sammer uz evidentan prekršaj na Jerkanu i zabio za konačnih 2:1 za Njemačku.
Za hrvatsku reprezentaciju zabio je još jedan gol iz jedanaesterca protiv reprezentacije Maroka na prijateljskom turniru u Casablanci.

## Vanjske veze
*Gol za reprezentaciju
*Članak:Jerkan u Charleroi
* Gol u Casablanci 
*Umirovljenje Nikole Jerkana (fra.) 
## Reference
Anđeo Dalla Costa

**Anđeo Dalla Costa** (Sinj, 24. listopada 1732. - Split, 15. ili 16. ožujka 1790.), hrvatski pravni pisac.

## Život i djelo

Rodio se u uglednoj sinjskoj obitelji (*Košta, Costa*) porijeklom iz Udina u Italiji, njegov otac Antun sudjelovao je u obrani Sinja od Turaka 1715., a brat Ivan bio je časnik u Hrvatskoj konjici (*[[Cavalleria croata]]* ili *[[Croati à cavallo]]*) i kasnije upravitelj Čačvine. Odlazi na školovanje u splitsko nadbiskupsko sjemenište, vjerojatno na poticaj strica Petra koji je bio svećenik te učitelj u navedenom sjemeništu i kasnije splitski kanonik. God. 1755. postaje svećenikom te ostaje u službi splitske prvostolne crkve, a 1758. ili 1759. na nekom od učilišta u Italiji (Loreto?, Padova?, Bologna?) postaje doktorom (*naučiteljem*) *crkvenog i svjetovnog* prava. Zatim se vraća u domovinu kao profesor (*lektor*) kanonskog i crkvenog prava na splitskom sjemeništu, kojeg će 1765.-1783., biti i ravnateljem. God. 1786. postaje splitskim kanonikom. Vršio je i službu suca istražitelja na nadbiskupskom crkvenom sudu i bio opći namjesnik splitskog nadbiskupa. Pokopan je u katedrali sv. Dujma u Splitu.

Napisao je i izdao priručnik crkvenog prava ***Zakon czarkovni***, u dva sveska, (Venecija 1778.) te dva hvaljena teološka panegirika na talijanskom jeziku (Venecija 1780.). Smrt ga je omela u radu na djelu iz građanskog prava kojeg je, kako sam u *Zakonu czarkovnom* navodi, spremao.

## ''Zakon czarkovni''

*ZAKON CZARKOVNI / sloxen i upravglien /za nauçenie i prosvitgljenie / redovnikov harvaskoga naroda / od / Angela Dalla Costa / nauçitegla czarkovnoga i svitovnoga zakona / popa czarkve parvostolne spliske / Knighe I.* (II.) */ U Mneczi / MDCCLXXVIII. / Po Ivannu Casali / S' dopustenjem staressinaa.*

Djelo je pisano na doličnoj stručnoj razini, vidljivo već po samim izvanjskom osobinama (navodi ispod teksta, doslovni navodi kurzivom itd.), kao i po primjerenom popisu izvora, pa se stječe dojam kako je Dalla Costa imao namjeru napisati znanstveno djelo. U njemu se prepoznaje autorova stručnost i znanje te kritički pristup, kao i prikladna samostalnost, kako u oblikovanju  samog djela, tako u raspravi i tumačenjima. No, u općim okvirima njegovu znanstvenu vrijednost osobito umanjuju česte nedosljednosti u samom znanstvenom aparatu, zbog čega ukupno ono nije izvorni doprinos tadašnjoj crkvenopravnoj znanosti, već u navedenoj sferi pripada djelima srednje vrijednosti. S druge strane, uzevši u obzir njegovu namjenu praktičnog priručnika, u prvom redu za niže svećenstvo (kako latinsko, tako i glagoljaško), razumljivo je kako Dalla Costa nije ni smio previše stručno opteretiti svoj tekst. Konačno, Dalla Costa je, kao jedan od prvih pravnih pisaca na hrvatskom jeziku, išao "neutabanom stazom", posebice u terminologiji koju je većinom morao sam stvarati.

*Zakon czarkovni* je ne samo prvo cjelovito crkvenopravno djelo na hrvatskom jeziku, već po svojim jezičnim značajkama, koje još nisu primjereno istražene, posjeduje odlike jednog od temeljnih djela za hrvatsku pravnu terminologiju.

## Izvor

* Dr. Stjepan Božo Vučemilo OFM, Anđeo Dalla Costa i njegov "Zakon Czarkovni", Zagreb 1972.
Vedran Đipalo

|- bgcolor="#eeeeee" align=center
! colspan="4" | **Natjecatelj za  [[Hrvatska|Hrvatsku]]**

**Vedran Đipalo** (Sinj, 22. rujna 1977.), hrvatski boksač.

Živi u malom mjestu Lučane nekih desetak kilometara od Sinja. Svoje najbolje rezultate u karijeri ostvario je tijekom 2004. i 2005. godine kada se uspio kvalificirati i na Ljetne Olimpijske igre u Ateni. Na Olimpijskim igrama je izbačen u prvom krugu od strane australskog predstavnika Adam Forsytha u teškoj kategoriji (91&nbsp;kg).

Najvrijednija medalja koju je Đipalo ostvario je brončana medalja sa Europskog prvenstva 2004. godine  koje se održalo u Puli te medalja sa Svjetskog Univerzitetskog boksačkog prvenstva iste godine. Član je splitskog boksačkog kluba "Pauk" koji je ostvario odlične rezultate zadnjih godina. Ujedno je i na funkciji boksačkog trenera u klubu borilačkih sportova "Joker Split", koji se nalazi unutar istoimenog, poslovno-trgovinskog kompleksa.
Petar Bašić (fudbaler)

**Petar Bašić** (Sinj, 24. srpnja 1984.), bivši hrvatski nogometaš.

Nogometnu karijeru započeo je u Zadru. Godine 2006. prelazi u Solin, a iduće sezone igra za tadašnjeg trećeligaša Junak. Od sezone 2008./09. igrao je za Šibenik, a kasnije je dio karijere proveo u Litvi. Umirovio se 2019. godine.

## Vanjske veze

*HNL statistika
Brodospas

**Brodospas** je dioničko društvo za pomorsko-tehničku i brodarsku djelatnost sa sjedištem u Splitu. Osnovan je 1947. kako bi čistio luke i plovne puteve od ostataka iz Drugog svjetskog rata.

## Flota
### Tegljači/opskbrni
# Brodospas Alfa
# Brodospas Beta
# Brodospas Star
# Brodospas Sun
# Brodospas Moon
# Brodospas Storm
# Brodospas Rainbow
# Brodospas Ibis
### Višenamjenski
# Junak
# Reful
# Silni
### Višenamjenski tegljači
# Alioth
# Alkaid
# Altair
# Antares
# Argus
# Delta
# Deneb
# Jaki
# Kastor
# Rigel
# Smjeli

### Teglenice
# Transporter III
# Transporter IV
# Transporter V
# Transporter VI

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice
Ante Vidošević

**Ante Vidošević** (Sinj, 2. listopada 1925. - Zagreb, 23. kolovoza 1975.), hrvatski nogometni reprezentativac.

Obrambeni igrač, započeo je nogometnu karijeru u RNK Splitu, a kasnije se preselio u Zagreb i pristupio NK Zagrebu.

Nastupio je 1 put za hrvatsku nogometnu reprezentaciju i to u Zagrebu, protiv Indonezije (5-2), 12. rujna 1956.
Brodomerkur

**Brodomerkur** je hrvatska tvrtka koja ima sjedište u Splitu i koja je osnovana 30. rujna 1946. godine. Osnovna djelatnost tvrke je trgovina.

## Povezano
* Popis velikih gospodarskih subjekata iz Splitsko-dalmatinske županije

## Vanjske veze
* Službene stranice Brodomerkura
Ante Kotromanović

**Ante Kotromanović** (8. svibnja 1968.), hrvatski političar i general, aktualni ministar obrane Republike Hrvatske.

## Biografija
Ante Kotromanović rođen je u Potravlju kod Sinja. Završio je Zapovjedno-stožernu školu "Blago Zadro" i Ratnu školu "Ban Josip Jelačić". Godine 1990. postaje djelom specijalnih postrojbi MUP-a. Godinu poslije, 1991., postao je zapovjednik u specijalnim snagama Glavnog stožera HV-a. Godine 1992. postao je zapovjednik bojne u Nastavnom središtu u Sinj. Od 1993. do 1996. bio je zapovjednik 126. sinjske brigade i zapovjednik Operativne grupe Sinj. Od 1996. do 19. listopada 1999. vršio je dužnost zapovjednika 4. gardijske brigade. Nakon toga pohađa Ratnu školu "Ban Josip Jelačić", a 2001. postaje načelnik Zbornog podrućja Dubrovnik. Od 2002. je u vojnoj mirovini.

## Političko djelovanje
Godine 2001., kao alkarski vojvoda žestoko napada tadašnju vlast zbog kriminaliziranja generala i Domovinskog rata. Predsjednik Mesić ga je zbog toga umirovio, zajedno s ostalim generalima koji su politički istupali protiv tadašnje vlasti. Godine 2006. se priklanja SDP-u, te postaje njihov predsjednik Savjeta za branitelj i ratne stradalnike. Godine 2007. se i formalno učlanjuje u SDP i na parlamentarnim izborima postaje saborski zastupnik. U sabor ulazi 11. siječnja 2008. kao predstavnik Socijaldemokratske partije Hrvatske za IX. izbornu jedinicu, te postaje predsjednik Odbora za ratne veterane. Godine 2011. diplomirao je na Fakultetu političkih znanosti u Zagrebu, smjer novinarstvo, nakon čega upisuje poslijediplomski specijalistički studij Poslovno upravljanje (MBA) na zagrebačkom Ekonomskom fakultetu.

Nakon izbora 2011., kada Kukuriku koalicija osvaja vlast, te 23. prosinca 2011. postaje ministar obrane u vladi Zorana Milanovića, zbog čega napušta Sabor. Često se pojavljuje u javnosti s generalom Antom Gotovinom s kojim je blizak prijatelj. Dobitnik je niza državnih odlikovanja: Reda kneza Domagoja, Reda Nikole Šubića Zrinskog, Reda bana Jelačića, Medalje Iznimni pothvati itd.

## Odlikovanja

## Izvori

## Vanjske veze

* Ante Kotromanović. Vojska. net. Preuzeto 16. prosinca 2011.
* Ante Kotromanović . Hrvatski sabor. Preuzeto 16. prosinca 2011.
Stipe Modrić

**Stipe Modrić** (Sinj, 8. svibnja 1979.) je slovenački košarkaš. Visine je 208 cm. Igra na mjestu krila. 

Igra je od 1996. godine.

## Igračka karijera
### Klupska karijera

U karijeri je igrao za mnoštvo klubova. Igrajući u Sloveniji dobio je slovensko državljanstvo te je povremeno igrao za slovensku reprezentaciju od 2000. do 2005. godine.

## Priznanja i uspjesi
2000. je godine bio izabran u momčad Svih zvijezda slovenske košarkaške lige. 2000./01. i 2001./02. osvojio je slovensko prvenstvo s Olimpijom, a s istim klubom 2000., 2001. i 2002. slovenski kup te Goodyear ligu 2002. godine. 

## Izvori
Vice Buljan

**Vice Buljan** (Sinj, 1905. - 1978.) hrvatski političar.

## Biografija
Rodio se je u Sinju 1905. godine, u uglednoj, bogatoj i brojnoj sinjskoj obitelji. Uz njega obitelj je imala deset sinova i četiri kćeri. Jedini je “mali Vice” imao sklonosti prema politici, pa je tako iz ideala 1934. g. izabrao članstvo u KP Komunističkoj partiji. Godine 1940. pobjeđuje sa svojom listom na općinskim izborima i postaje načelnik općine. U tadašnjoj Kraljevini Jugoslaviji to je bila jedina općina gdje su komunisti osvojili vlast na izborima pa je vrlo brzo Sinj dobio naziv “crvena općina”.

Sljedeće godine Vice se sa drugovima uključuje u organiziranje otpora okupatoru, a tijekom rata obnašao je razne vojne i političke dužnosti. Bio je i vijećnik ZAVNOH-a  i AVNOJ-a, a po završetku rata predsjednik Oblasnoga narodnooslobodilačkog odbora za Dalmaciju.

Biran je za zastupnika u Saboru NR Hrvatske i za saveznoga narodnog zastupnika. Jedno vrijeme bio je na funkciji ministra ribarstva u Hrvatskoj.

Svom Sinju donio je mnogo toga, a prije svega tvornicu i predionicu konca “Dalmatinka”, koja je u jednom razdoblju zapošljavala oko tri tisuće radnika i bila jedna od najboljih takve vrste u ovom dijelu Europe. Malo je poznato da se “Dalmatinka” trebala zvati “Livanjka”, odnosno da se tvornica trebala graditi u susjednom Livnu, ali zbog političkog umijeća i pregovaračke i nagovaračke sposobnosti Vice Buljana tvornica je izgrađena u Sinju.

Zahvaljujući tvornici, Sinj se naglo urbanizira, grade se radničke stambene četvrti, čuveni gradski bazen olimpijskih razmjera, među prvima u bivšoj državi, asfaltiraju se ceste, osvjetljavaju ulice a razvija se i bogat društveni, kulturni i sportski život. Stariji Sinjani ga, osim po duhovitosti, pamte i po čestitosti, plemenitosti te demokratičnom ponašanju.

Vice Buljan je obnašao i funkciju alkarskog vojvode od 1957. do 1963. Umro je 1978. i pokopan je u skromnoj obiteljskoj grobnici na starom dijelu groblja svetog Frane u Sinju. Radnice “Dalmatinke” 20. ožujka 2009 godine položile cvijeće na njegovu grobnicu, prisjećajući se njegovih zasluga i doprinosa Sinju i cetinskom kraju. Njegov život zabilježen je i u seriji “Čovik i po”, a legendarnog Sinjanina glumio je Boris Dvornik.

## Literatura
* "Umro si ti, umrla je tvornica, a ni mi nismo baš najbolje", Slobodna Dalmacija, 23. ožujka 2009. godine, Vito Perić.
Amerikanske barake u Splitu

**Amerikanske barake** je bio nekadašnji popularni naziv za dio gradskog kotara Bol, na predjelu Bol-Plokite u gradu Splitu.

To su bile drvene barake građene nedugo nakon Drugog svjetskog rata za povratnike iz Sjedinjenih Američkih Država. Kako su bile dosta neuvjetne, povratnici iz SAD se u njima nisu dugo zadržali. Velika većina se vratila natrag u Ameriku, a u barake je privremeno naseljeno domicilno stanovništvo. Barake su postojale do prve polovice 70-ih godina 20. stoljeća kada su porušene, a na mjestu gdje su stajale izgrađene su moderne stambene zgrade.
Ivan Lovrić

**Ivan Lovrić** (Sinj, oko 1756. - Sinj, 1777.), bio je hrvatski književnik i etnograf, osobito poznat po knjizi *Osservazioni sopra diversi pezzi del Viaggio in Dalmazia del signor abate Alberto Fortis* (1776).

## Izvori


* Ivan Lovrić: Bilješke o knjizi "Put po Dalmaciji" (Lovrićeva knjiga je komentar knjige Alberta Fortisa, napisana je 1776)
Stipe Breko

**Stipe Breko** (Sinj, -) je hrvatski klapski pjevač i alkar.

Član je klape Sinj od njenog osnutka 1982. godine. Prvi je tenor klape.

Breko je na Sinjskoj alki nastupao 27 godina i četiri je puta bio slavodobitnik (1977., 1980., 1982. i 1988.). Time je jedan od najuspješnijih alkara u povijesti Alke. Potječe iz alkarske obitelji čiji su članovi sudionici Alke više od 150 godina. Na 297. Sinjskoj alki pripala mu je čast biti barjaktarom.

Grad Sinj mu je 2012. godine dodijelio osobnu nagradu za doprinos promicanju Sinja i Cetinske krajine.

## Izvori
Mate Golem

**Mate Golem** (Bisko, kraj Sinja, 1923. – Trogir, 14. listopada 1941.) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 1923. godine u selu Bisko kraj Sinja, u siromašnoj seljačkoj obitelji. Nakon završetka osnovne škole otišao je u Split na izučavanje bravarskog zanata. Godine 1939. postao je član Saveza komunističke omladine Jugoslavije, a 1940. član Komunističke partije Jugoslavije. Bio je sudionik mnogih štrajkova, demonstracija i ilegalnih akcija.

Sudionik Narodnooslobodilačke borbe je od 1941. godine. Sudjelovao je u mnogim akcijama protiv okupatorskih snaga. Poslije jedne akcije njegove udarne grupe na talijanske vojnike u kamionu, bio je uhićen. U zatvoru je bio podvrgnut mučenju i ispitivan. Izvanredni sud za Dalmaciju osudio je jedanaest komunista iz grupe „Golem Mate“ na kaznu smrti strijeljanjem 14. listopada 1941. godine. Istog dana odvezli su ih kamionom iz Splita u Trogir, gdje su ih sve strijeljali.

Ukazom predsjednika Federativne Narodne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita, 24. srpnja 1953. godine, proglašen je za narodnog heroja.

## Izvori
Blaca (Solin)

**Blaca** je naselje u sastavu Grada Solina, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 2 stanovnika.


:

## Izvori
Poljud

**Poljud** je predio grada Splita. Ime je dobio po latinskoj riječi *paludes* (močvare).

Na Poljudu su smješteni Gradski stadion "Poljud", na kojem igraju nogometaši Hajduka, te kompleks plivališta.

Oko 100 m sjeverozapadno od stadiona se nalazi franjevačka crkva sa samostanom Sv. Ante. Na dan 13. lipnja svake godine slavi se velika sveta misa na čast Sv. Anti, s molitvom i zagovorom za zdravlje djece.
Spalatum

**Spalatum** (*Spalatrum*, *Spalato*; grč. *Aspalathos*, *Ασπάλαθος*), naziv za starorimsko naselje na području današnjeg Splita, koje je po nalazima iskopanim u 21. stoljeću, postojalo prije Dioklecijanove palače. Naselje se nalazilo uz južni zaljev splitskog poluotoka, gdje je, na prijelazu iz 3. u 4. stoljeće,  Dioklecijan (284.-305.) dao sagraditi svoju carsku palaču, prilikom čega je dao uništiti neke starije građevine, čiji se ostaci danas nalaze u podrumima palače.

Novija arheološka istraživanja pokazala su da se starije naselje nalazilo sjevernije od kasnije rimske palače, na području Manuša, na rakrižju ceste koja je, prema Tabuli Peutingeriani, vodila od drevnog Epetija (danas Stobreč) do Dijaninog hrama na marjanskom polutoku. Istraživanja provedena 2006.-2007. na splitskoj rivi otkrila su postojanje drvenih pristaništa i kamenih gatova koji prethode nastanku palače. Također, 1997. godine otkriveni su ostaci ovalne rimske građevine (odeon, teatar ili amfiteatar) na lokalitetu *Ad basilicas pictas*, koja se datira u prijelaz iz 1. u 2. stoljeće, a gdje je u 5. stoljeću podignut ranokršćanski bazilikalni sklop s krstionicom.

Na polutoku Sustipanu koji zatvara splitsku gradsku luku sa zapada, otkriveni su ostaci ranokršćanskog groblja i bazilike, na mjestu koje je u 11. stoljeću podignut znameniti benediktinski samostan sv. Stjepana pod borovima.

Arheološka istraživanja otkrila su i postojanje villa rustica, akvedukta te brojnih nekropola, od kojih su neke starije od 3. stoljeća, na području Meja, Manuša, Gripa, Poljuda, Spinuta i Sustipana.

## Reference

## Vanjske veze
* Split - Hrvatska enciklopedija
* Ostaci Splita prije Splita su aktualizirali već poznatu priču o Spalatumu - slobodnadalmacija.hr
Kamen (Split)

**Kamen** je mjesto koje se nalazi istočno od grada Splita, zapadno od Žrnovnice i istoimene rijeke, jugoistočno od Solina, Mravinaca i Kučina, a sjeverno od Stobreča.

U širem smislu, dijelom je grada Splita, jer ga tako određuje splitski statut.

Nalazi se na 43° 30' 51" sjeverne geografske širine i 16° 30' 53" istočne geografske dužine.
Skalice

**Skalice** su jedan od kvartova grada Splita.

Smještene su na sjevero-zapadnom dijelu splitskog poluotoka. Na zapadu graniči sa poznatim gradskim predjelom Poljudom na kojem su smješteni veliki sportski objekti - Gradski stadion u Poljudu i kompleks plivališta.

Na sjevenoj strani su ratna luka Lora i  Brodogradilište Split. Sa istoka proteže se Turska kula - dijelom pošumljeni dio grada sa sportskim kompleksom Stadion Park mladeži.

Poznata znamenitost na Skalicama je starohrvatska crkva Svete Trojice ili kako je Splitu zovu Sutrojica.
Dobri (Split)

**Dobri** je jedna od najstarijih četvrti u gradu Splitu.

Razvio se u srednjem vijeku izvan strogih zidina srednjevjekovnoga grada, kao jedno od tadašnjih prigradskih *[[varoš]]a*. Varoš, Dobri, Manuš i Lučac bili su prvi dijelovi Splita izvan nekadašnjega najužeg centra Grada, istovremeno su bili i sela i predgrađa.

## Etimologija

Predgrađe je dobilo ime po nepresušnom bunaru pitke i zdrave (*dobre*) vode koji se nalazio otprilike na mjestu današnjeg trga ispred *Prime Grad*. Godine 1960. prilikom kopanja temelje za prvu robnu kuću u Splitu pojavile su se obilne podzemne vode. Kada su se gradile stambene zgrade *Jelaska* i *Vidović* (srušena u bombardiranju 1944.) zameo se trag drevnom zdencu.

## Historija

Na području današnjeg trga nalazila se lokva ozidana klesanim kamenjem koja je nasuta početkom 80-ih godina 19. stoljeća. Godine 1723. izgrađen je hospicij sv. Marije koji su osnovali sinjski redovnici franjevačke Provincije Presvetoga Otkupitelja, da bi 1735. osnovali manji samostan. Kasnije je samostan proširivan i nadograđivan, a 1846. godine podignut je zvonik.

Pobožnost puka srednjevjekovnog Splita bila je vrlo velika. Silno je bilo štovanje Majke Božje. Za vrijeme više kuge, od kojih su neke istrijebile više od polovice stanovništva Splita - u tadašnjem predgrađu Dobri nitko nije obolio, niti umro od kuge. Čudo se pripisivalo Gospi. Zato je crkva posvećena Gospi od Zdravlja. Godine 1936. stara je crkva porušena, da bi se izgradila nova monumentalna u kojoj je dubrovački slikar Ivo Dulčić naslikao najveću hrvatsku sakralnu fresku *Krist Kralj*.

Početkom 20. stoljeća predgrađe Dobri obuhvaćalo je predio od zgrade HNK-a do Lovreta te od Starog placa do samostana isusovaca. Na tom rijetko naseljenom području od davnina bili su vrtovi, vinogradi i voćnjaci bogatijih splitskih obitelji, poneki ljetnikovac i rijetke skromne kuće težaka.

Dobri je razvojem Splita postao dio najužeg centra. Na južnom dijelu graniči sa Gradom, na zapadu susjed mu je Varoš. Sjeverno su Lokve i Skalice, a na istoku Manuš. U današnjoj upravnoj podjeli Splita uklopljen je u kotar Grad.

## Povezano
* Splitski gradski kotarevi

## Napomene

## Literatura
* *Baras, Frano, Prohujalo pod Marjanom, Naklada Bošković, Split*
Kino klub Split

Djelovanje **Kino kluba Split**, osnovanog 27. ožujka 1952. godine, u javnosti je prepoznato kao jedna od izvornih odrednica u povijesti hrvatske neprofesijske i alternativne kinematografije. U pet desetljeća postojanja, u produkciji Kino kluba Split realizirano je preko 300 kratkometražnih uradaka, od toga 276 na filmskoj vrpci.

U prostorijama kluba, čije su se adrese mijenjale tijekom povijesti, do današnje u Domu mladeži, Savska bb u Splitu, kroz filmske tečajeve svoja prva znanja o filmu su sticale mnoge generacije. Vlastite filmove je s većim ili manjim uspjehom radilo preko 80 autora. Na brojnim smotrama, revijama i festivalima neprofesijskog i alternativnog filma kod kuće i u inozemstvu, Klub je mnogo puta nagrađivan, uvrstivši se tako među najproduktivnije i najuspješnije klubove u Hrvatskoj. U Klubu su se, kao po nekom pravilnom rasporedu, formirale četiri filmske generacije autora.
* Same osnivače, one koji su Klub stvorili i djelovali 50-ih godina te realizirali dva filma, nazvat ćemo prvom generacijom (Nožica, Bogdanović...).
* 60-ih godina dolazi druga, "zlatna generacija", koja je u povijesti Kluba ostavila najdublji trag i po broju filmova, nagradama, ali i po uvaženim estetskim postulatima gledanja na film. Martinac, Zafranović, Verzotti, Nakić, Pivčević, Kursar, Crvelin, Drušković i Buljević, uspjeli su svojim otvorenim, nekompromisnim i nadasve poštenim pristupom kreirati filmove prepoznatljive forme nazvane "splitska škola" filma. Generacija je izbacila 4 majstora neprofesijskog filma te 4 majstora kandidata.
* 70-ih godina se javlja generacija koja, nakon očekivanog prelaska autora iz 60-ih u profesionalni film, kreira novi i različiti pristup u estetici i poimanju filmske umjetnosti (Karabatić, Tasić, Bošnjak, Bojić...).
* U drugoj polovici 80-ih dolazi četvrta generacija koja, ne narušavajući logičan razvoj, kontinuitet i opću prepoznatljivost splitske filmske škole, ipak donosi nešto novo, te svojom brojnošću i autora i filmova, ravnopravno stoji uz bok svojim prethodnicima (Batinović, Bezić, Fradelić, Mustać, Poljak, Štambuk...).

Nadolazeća (jeftinija i funkcionalnija) video tehnika 90-ih u klubu nailazi na veliki otpor, tako da se relativno kasno počinju raditi filmovi na videu čiji izričaj nije uvijek na tragu starijih generacija. Ipak treba spomenuti Soldu, Jurčevića, Maleša. Danas, neki novi autori (Gruić, Lušić, Fradelić...) snimaju u *miniDV* formatu, montiraju na digitalnoj nelinearnoj montaži, suvereno vladajući novim video sustavima, i čini se da bi to mogla biti peta generacija koja će nastaviti putem prethodnika.

## Vanjske veze
* Kino klub Split -- Službena stranica
Slatine

**Slatine** su malo ribarsko mjesto sa 1100 žitelja, smješteno na sjeveroistočnoj strani otoka Čiova. Administrativno su u sastavu Grada Splita.

Nalaze se na obalama Kaštelanskog zaljeva, nasuprot Splita i Marjanskog poluotoka koji se nalaze istočno od njih. Sjeverozapadno od Slatina se nalazi Arbanija, a dalje prema jugoistoku se dolazi do čiovske Kave (kamenoloma).

Udaljene su 8&nbsp;km od Trogira, te 35&nbsp;km cestovnim putem od Splita. Ljeti su povezane brodskom linijom Slatine-Split, kojom treba 30 minuta do splitske Rive.

Iz Slatina se pruža prekrasan pogled na Kaštelanski zaljev, Split i brdo Marjan.

## Historija
Svetište Gospe od Prizidnica sagradili su u 16.st poljički glagoljaši. 
Osnovna škola u Slatinama sagrađena je 1913.

## Opis mjesta
Glavne gospodarske grane su poljoprivreda i ribarstvo. Od poljoprivrednih kultura, najzastupljenije su razne vrste povrća, masline (i maslinovo ulje), domaće vino, suhe smokve, bajami i vinova loza.

Turizam je također razvijen. Stare kuće i novosagrađene vikendice čine turističku ponudu Slatina. Mjesto ima i malu luku s vezom za 50-ak  brodova, dječje igralište za nogomet i košarku. U mjestu je i nekoliko pizzerija, restorana i konoba koji nude domaće specijalitete.

U starom dijelu Slatina nalazi se crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije, osnovna škola, mjesni i matični ured i Vatrogasno društvo.

Duž cijelog mjesta, obala je razvedena s mnogo uvala, hridi, šljunčanih i kamenih plaža koje se portežu do rta otoka.

Borove šume, nad malim šljunčanim uvalama, stvaraju prirodan hlad za
ljetnih vrućina i idealno su mjesto za kupanje obitelji s malom djecom.

Svega 2&nbsp;km od Slatina, na južnoj strani otoka, u stijenama, smještena  je  crkvica "Gospe od Prizidnice", nadaleko poznato svetište u kojem su boravili pustinjaci tijekom srednjeg vijeka.

Crkvu Gospe od Prizidnice danas hodočaste domaći i strani vjernici.

Za ljubitelje jednodnevnih izleta tijekom ljeta organiziraju se posjete južnoj strani otoka, kupanje u pustim uvalama, posjeta otoku Šolta, uz neizostavnu bogatu ponudu ribe s gradela uz domaće vino.

## Zanimljivosti
Iako se nalaze s druge strane zaljeva, Slatine administrativno pripadaju Splitu.

## Vanjske veze

* Slatine
Institut za jadranske kulture i melioraciju krša

Znanstvenoistraživačka djelatnost **Instituta za jadranske kulture i melioraciju krša** u Splitu uključuje temeljna i primjenjeno-razvojna istraživanja iz područja poljodjelstva, prehrambene tehnologije i šumarstva.

Temeljna istraživanja obuhvaćaju istraživanja mediteranskog ekosustava u cilju odgovarajuće valorizacije mediteranskog poljodjelstva i šumarstva, posebice istraživanja biljnih populacija mediteranskih kultura i to njihovih genetskih, morfoloških i bioloških svojstava.

Primijenjena istraživanja obuhvaćaju istraživanja fizikalnih i kemijskih svojstava tla, fizičke i kemijske degradacije tla, introdukcije biljnih vrsta, iznalaženje najprikladnijih sustava uzgoja mediteranskih kultura, tehnologije prerade te biološkog suzbijanja štetnika i biljnih bolesti.

Institut se nalazi u Splitu, na području Duilova. Površina zgrade je 2500 metara četvornih, što uključuje laboratorije i ostale radne prostore. Oko Instituta su pokusne površine (staklenici – 1 ha; nasadi i voćnjaci – 1 ha). Pokusna uljara i 3 ha pokusnih kolekcijskih voćnjaka Instituta nalaze se u Kaštel Starom.

## Historija
Razvoj poljoprivrednih znanosti započeo je sredinom 19. stoljeća. Potaknut je otkrićima na području kemije i biologije. Prve suvremene znanstvene poljoprivredne ustanove osnovane su u drugoj polovici 19. stoljeća u Europi. Jedna od prvih na području Mediterana bila je C.K. Kemično gospodarstvena pokušajna postaja, osnovana 1894. godine u Splitu. Osnovni zadaci Postaje bili su određeni Statutom od 15. srpnja 1895. godine, a nadalje se citiraju neki od navoda:

*“... Unaprijediti dalmatinsko poljodjelstvo ... posebice [[vinogradarstvo]], [[maslinarstvo]] ... putem rigorozno postavljenih znanstvenih istraživanja, kemijskih i mikroskopskih analiza ... izučavati bolesti kulturnog bilja u [[Dalmacija|Dalmaciji]] i načine učinkovite zaštite; analizirati i kontrolirati primjenu svih repro-materijala u poljodjelskoj proizvodnji ... analizirati i izdavati dokumente o sastavu i tehnološkoj ispravnosti svih poljodjelskih proizvoda."*

Tadašnja poljoprivreda Postaja je bila dobro opremljena u cilju ispunjavanja zadataka, koji su bili propisani Statutom. Imala je suvremen i dobro opremljen laboratorij, pokusni vinski podrum i uljaru, te pokusna polja. Zahvaljujući ovoj Postaji i dobro organiziranoj poljoprivrednoj službi, poljoprivreda Dalmacije je počela znakovito napredovati primjenom novih gnojiva, novih sorata i podloga, izgradnjom suvremenih uljara, podizanjem rasadnika, voćnjaka itd. Postaja je bila pod utjecajem stalnih političkih i gospodarskih promjena koje su se događale tijekom njene dugogodišnje povijesti. Ipak, iako je njeno ime mijenjano nekoliko puta, osnovne djelatnosti su ostale iste. Od 1964. godine Institut nosi ime Institut za jadranske kulture i melioraciju krša.

## Vanjske veze
* Web stranice Instituta
* Studij 'Mediteranska poljoprivreda'