Bitka za Krupanj 1941.

**Bitka za Krupanj** je bila ustanička borba za oslobođenje Krupnja od Nemaca tokom ustanka u Srbiji 1941. godine.

Bitka za Krupanj, otpočela je 1. septembra 1941. godine, trajala je dva dana i dve noći. Nemački bombarderi pomagali su odbranu garnizona u Krupnju, ali ni to nije pomoglo fašističkim osvajačima.

Posle trodnevnih borbi Krupanj su 3. septembra 1941. oslobodili delovi Valjevskog partizanskog odreda i četnički odredi popa Vlada Zečevića i poručnika Ratka Martinovića, koji su kasnije pristupili NOP-u.

Zarobljenih Nemaca bilo je oko 40, a zaplenjen je i veći ratni materijal.

## Pozadina

30. avgusta 1941. godine kod Mačkovog kamena održan je sastanak između rukovodstva Valjevskog partizanskog odreda koje je vodio Miloš Minić i četničkih vođa popa Vlade Zečevića i Ratka Martinovića. Susret je bio srdačan, a razgovor je tekao neusiljeno i bez dnevnog reda. Tada su se načelno dogovorili o napadu na Krupanj.

Osnovni zaključci njihovog dogovora su bili:
# zajednička borba protiv okupatora i njegovih slugu;
# prikupljanje ljudstva i oružja za što skoriji napad na krupanjski garnizon;
# u pogledu prijema dobrovoljaca i novih boraca dozvoljava se slobodno opredeljivanje za partizane ili za vojne četnike;
# ako se u Beogradu umesto Komesarske uprave obrazuje nekakva vlada, smatrati je za izdajničku jer služi okupatoru;
# odbačen je i osuđen stav pukovnika Dragoljuba Mihailovića da za napad na okupatora još nije vreme;
# dogovoreno je da će zajedničkim napadom na Krupanj rukovoditi štab Valjevskog partizanskog odreda, s tim što će svako neposredno komandovati svojim četama.

Raspored i zadatke jedinica trebalo je da dogovorno reše komandanti.

## Angažovane snage

Prema nemačkim podacima, Krupanj su branile 10. i 11. četa 724. puka 704. pešadijske divizije i jedan vod minobacača. Odbranu je pomagala avijacija sa tri aviona tipa "brege", uglavnom za izviđanje; zatim tri bombardera JU 52 i 12 jurišnih aviona "štuka" JU 57.

## Tok borbi

### Prvi dan borbi
Ustanici su sastavili ultimatum, kojim su Nemce obavestili da su potpuno opkoljeni i da će, u slučaju otpora, svi do poslednjeg biti poubijani. Tražili su njihovu predaju. Ako polože oružje, životi će im biti pošteđeni i s njima će se postupati po međunarodnom ratnom pravu. Nemački komandant posade primio je taj ultimatum u 21,00 čas, nakon čega je pitao svoju višu komandu šta da radi. U 22,30 i ponovo u 23,45 nemačkoj posadi u Krupnju naređeno je od više komande: "Kapitulacija isključena".

Omladinac Slavko Orlović je obavestio ustanike da je kod sreskog načelstva u Krupnju zakopao jedan mali top sa dosta granata. Ujedno je javio da su se Nemci povukli u bolnicu i da je grad napušten. Komandanti su odmah poslali Orlovića, sa još četiri borca, da iskopaju top i granate. Oko 3 časa ujutro na četnički položaj je stigao mali top. Prvo su gađali nemački mitraljez koji je tukao sa krova bolnice. Nemci su u ratnom dnevniku zabeležili:

U napadu na Krupanj su učestvovali i Pećančevi četnici koji su odmah napustili svoje položaje i započeli bežaniju, čim su Nemci pripucali.

### Borbe na prilazima

Iz Valjeva su Nemci pokušali prodor ka Krupnju snagama jačine bataljona pešadije i dva voda tenkova, da bi deblokirali opkoljene čete u Krupnju. Partizani su postavili zasedu kod Mojkovića i Komirića koja je nekoliko dana vodila borbu s Nemcima i sprečila ih da stignu do Krupnja i deblokiraju nemačku posadu. Borbu partizana sa kolonom od 12 kamiona punih Nemaca pomagali su i seljaci, pa su čak i kamenjem tukli Nemce.

### Drugi dan borbi

Partizani su sledeće noći poslali bombaške grupe koje su pod zaštitom vatre ubacivali eksploziv u bolnicu. Akciju bombaša je vodio Žikica Jovanović, koji je to naučio u ratu u Španiji. Svi bombaši su bili omladinci koji su se dobrovoljno javili za ovaj težak i opasan zadatak.

Posle žestoke borbe od koje je odzvanjala cela krupanjska dolina, usledila je tišina. U bolnici se čula glasna prepirka, zatim jedan pucanj kao iz revolvera. Onda je na krovu bolnice počela da izranja bela zastava. Ustanici su se grlili od radosti i uzbuđenja. Mnogi od njih nisu verovali da vide kako Nemci ističu belu zastavu, prvu koju su istakli otkako su počeli da porobljavaju druge narode i zemlje.

Do predaje ipak nije došlo. U međuvremenu, radiogramom su dobili naređenje da izdrže do jutra, kada će im doći u pomoć bombarderi.

Prema izveštaju nemačkog kapetana Sajferta, situacija je u Krupnju bila neizdrživa, naročito u bolnici gde je bila 10. četa 724. puka, usled nestašice vode i hrane.

### Ujedinjene ustanika

U toku opsade je održan sastanak ustaničkih vođa, na kojem je četnički vođa Ratko Martinović predložio da se borci četničkih četa rasture po partizanskim jedinicama koje su imale znatno bolji moral, i da se tako stvori jedinstven odred. Ovo je izazvalo veliku raspravu ali je na kraju prihvaćeno:

Tako je još u toku borbi za Krupanj učinjeno sve što je bilo potrebno za jedinstvo ustanka.

### Treći dan borbi

Ujutru su doleteli nemački avioni koji bombardovali i mitraljirali položaje ustanika. Opkoljeni Nemce su se počeli izvlačiti iz bolnice. Nemačka avijacija je šest-sedam sati neprekidno pomagala odbranu, i potom, proboj Nemaca i njihovo prikupljanje kod fabrike antimona. Ustanici su svaki njihov pokret pratili vatrom.

Pri četvrtom napadu "štuka" u 18,30 časova krenule su u povlačenje obe nemačke čete, pod jakom vatrom. Sa prvim sumrakom "štuke" su otišle. Tada je izvršen juriš za Nemcima koji su odstupali od fabrike. U polju između fabrike antimona i Marića stene već u prvi mrak prikupljeno je puno zarobljenih Nemaca i cela njihova komora.

Gonjenje Nemaca je predvodio Žikica Jovanović Španac. Na petom kilometru od Krupnja Nemci su naišli na porušen most i zasedu. Samo njihovi raspršeni delovi su uspeli da se probiju.

## Ishod

Prema nemačkim podacima, njihovi gubici su bili: 9 mrtvih, 30 ranjenih i 175 nestalih. Gubici ustanika su bili: 6 mrtvih i 12 ranjenih. Poginula su i četiri civila. Ustanici su zaplenili 2 teška i 6 lakih minobacača, 22 mitraljeza "šarca", više od 70 pušaka, 300.000 metaka, 12 strojnica, 10 pištolja, 18 motornih vozila i 20 zaprežnih kola; zatim 2 radio-stanice, jednu hiruršku bolnicu, 2 magacina puna hrane i opreme, duvana i oko pola miliona maraka.

Nakon oslobođenja Krupnja, izdat je zajednički proglas partizana i četnika:

Nakon oslobođenja je dogovoreno stvaranje narodne vlasti, jer je bilo puno poslova koje je trebalo obaviti. Trebalo je na narodnim zborovima izabrati najpoštenije ljude, i to one koji podržavaju borbu i koji će se starati da narod potpomaže vojsku.

## Nemački kontraudar

Posle izbijanja na drum Loznica – Valjevo i u rejon sela Draginca Nemci su u dva maha pokušali prodor prema Krupnju.

### Prvi kontraudar
U prvom pokušaju učestvovali su: 3. bataljon 698. puka, jedna četa 342. pionirskog bataljona, 3. divizion 342. artiljerijskog puka, 3. četa 202. tenkovskog puka, jedan oklopni lovački vod i jedan bataljon 699. puka. Dakle, svega dva pešadijska bataljona ojačana artiljerijom, tenkovima i inženjerijom. Grupom je rukovodio jedan operativni štab. Ovu formaciju Nemci su nazvali "Grupa Krupanj". U zapovesti za napad na Krupanj pripadnicima Vermahta se naređuju ratni zločini:

Ujutro 14. oktobra 1941. godine, posle jake artiljerijske vatre, nemačka "Grupa Krupanj" je prešla u napad. Podelili su se u dve kolone. Jedna je napadala na položaje koje su držali Mačvani i čete Rajka Markovića, a druga kolona je krenula na istok prema Zavlaci. Položaje prema Zavlaci držali su delovi Valjevskog odreda: četa Dobrosava Trndže i 11. četa, obe su pripadale Rađevskom bataljonu. Sem njih je bio i Bombaški vod kod samog mosta na Jadru. Na pravcu prema Zavlaci trebalo je da položaje drže i čete kapetana Račića. Njegovi četnici su bili raspoređeni u rezervi, ali su pri prvoj artiljerijskoj vatri pobegli.

Borbe su vođene celog tog dana i Nemci nisu postigli nikakav uspeh. Bili su pred mrak prinuđeni da obustave nastupanje. Komandant "Grupe Krupanj" u 17 časova je obavestio svoju diviziju:

Tako je bilo i sledećih dana. Nemci su često morali svoje ranjenike i mrtve izvlačiti pod zaštitom tenkova. Partizan iz 11. rađevske čete, Srećković, opevao je ove borbe u pesmi "Boj na Zavlaci", u kojoj je opisao junaštvo partizana.

### Drugi kontraudar

U vreme drugog nemačkog kontraudara, četničko-partizanski sukob među ustanicima je već uzeo maha. Ustanici su borili ne samo sa Nemcima, nego i sa stanjem u četama koje su se osipale. Onda je došao drugi pokušaj prodora Nemaca u Krupanj. 19. oktobra uveče cela 342. nemačka divizija posela je polazne položaje, da bi ujutro, 20. oktobra, prešla u napad.

Direktan napad su izvršili 699. i 698. puk, ojačani tenkovima, artiljerijom i inženjerijskim jedinicama, dok su ostale snage vršile bočna obezbeđenja i demonstracije na drugim pravcima. Na pravcu Draginac–Dvorska, da bi brže prodrli, Nemci su se poslužili zločinačkim sredstvima. Na pravcu od Draginca preko Dvorske, ispred streljačkog stroja svoje napadne kolone terali su žene, decu i starce, koje su pokupili po selima.

Pred nadmoćnijim nemačkim snagama ustaničke jedinice su se u borbi povlačile. Prema Stolicama su odstupale čete: Vuka Cvijanovića, Lale Stankovića, Dimitrija Bajalice i Rajka Markovića. Ostale jedinice su odstupale istočno od Krupnja.

Krupanj je do temelja spaljen, sem jedne kuće koja je pripadala apotekaru koji je bio Nemac.

## Izvori

## Povezano
* Ustanak u Srbiji 1941.
* Bitka za Loznicu 1941.

## Vanjske veze
* Pričanja popa Vlade Zečevića o ustanku u Srbiji