open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
HŽ serija 2044

**HŽ serija 2044** (izvorno ***GT 22 HW***, ex *JŽ 645*) (nadimak Mala Karavela) serija je dizelsko-električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Lokomotive je gradio američki General Motors, a izgrađene su 1981. godine. Namijenjene su za vuču teretnih i putničkih vlakova, iako uglavnom vuku putničke. Osim na prugama u Hrvatskoj, ove lokomotive nalaze se u voznom parku i drugih željeznica država nastalih raspadom Jugoslavije (npr. Železnice Srbije).

Lokomotive ove serije su šestoosovinske s pojedinačnim osovinskim pogonom i osovinskim rasporedom (A1A)'(A1A). Osovinsko opterećenje iznosi 16 t/os. Najveća vozna brzina ovih lokomotiva je 124 km/h. Lokomotive serije HŽ 2044 opremljene su dvotaktnim dizelskim motorom izvedbe V s 12 cilindara i turbopuhalom koje omogućava postizanje većih snaga. Prijenosnik snage je električni, a sastoji se od glavnoga alternatora za izmjeničnu struju i od četiriju istosmjernih elektrovučnih motora, koji su po dva smješteni u svakome okretnom postolju. Lokomotive serije HŽ 2044 spadaju među snažnije lokomotive na Hrvatskim željeznicama.

Mehanički dio lokomotive serije HŽ 2044 sastoji se od glavnoga okvira
koji se preko okretnih postolja i bočnih oslonaca oslanja na dva troosovinska okretna postolja, od duljega dijela oplate motornoga prostora, od upravljačnice i od kraćega niskog dijela oplate na prednjem lokomotivskome kraju. Okretna postolja identična su okretnim postoljima na lokomotivama serije HŽ 2061 i serije HŽ 2062. Kraći kraj lokomotive tvornički je određen za njezin prednji dio. Upravljački stol u upravljačnici predviđen je za vožnju s obiju lokomotivskih strana i omogućava to da strojovođa može mijenjati upravljačko mjesto ovisno o smjeru kretanja vlaka.

## Tehničke karakteristike

***Osovinski raspored:** (A1A)'(A1A)
***Tip dizelskog motora:** GMC645 E3
***Instalirana snaga:** 1845 kW
***Snaga lokomotive za vuču:** 
** 1715 kW (bez grijanja vlaka) 
** 1342 kW (sa grijanjem vlaka)
***Najveća brzina:** 124 km/h
***Duljina preko odbojnika:** 16994 mm
***Širina lokomotivskog sanduka:** 2954 mm
***Najveća visina od GTR:** 4191 mm
***Ukupna masa lokomotive:** 97,5 t
***Najveće osovinsko opterećenje:** 16 t/os

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* dizelsko-električna lokomotiva serije 2044
HŽ serija 2041

**HŽ serija 2041** (nadimak *Đuran*) serija je dizelsko-električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica namjenjena za vuču lakših teretnih i putničkih vlakova, te za teško manevriranje. Izgradnja ove serije lokomotiva započela je godine 1960. u kooperaciji tvornice Đuro Đaković iz Slavonskoga Broda i francuske tvrtke Brissonneau et Lotz. 

Lokomotive te serije jesu četveroosovinske s pojedinačnim osovinskim pogonom i rasporedom osovina *B'oB'o*. Građene su za najveću voznu brzinu od 80 km/h. Lokomotive su opremljene četverotaktnim dizelskim motorom izvedbe V s 12 cilindara, koje prehranjuje turbopuhalo pogonjeno
ispušnim plinovima. Prijenosnik snage je električni.

## Tehnički podaci
* **Graditelj:** "Đuro Đaković" i "Brissonneau et Lotz"
* **Raspored osovina:** B'oB'o
* **Tip dizelskog motora:** MGO V12ASH
* **Instalirana snaga lokomotive:** 606 kW 
* **Snaga lokomotive za vuču:** 425 kW
* **Vrsta prijenosa:** električni
* **Duljina preko odbojnika:** 14,740 m
* **Širina lokomotivskog sanduka:** 2,940 m
* **Ukupna masa:** 67 tona
* **Maksimalna brzina:** 80 km/h

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* zeljeznice.net - hrvatski internet portal željezničke tematike

## Poveznica
* HŽ serija 2042
HŽ serija 7121

**HŽ serija 7121** serija je dizelskih motornih vlakova Hrvatskih željeznica. Jedna garnitura sastoji se od dva vagona. Vlakove je godine 1980. počela graditi tvornica "Đuro Đaković" iz Slavonskog Broda, prema licenci *Macosa Co.*, Barcelona (Španjolska).

Dvodijelni dizelski motorni vlakovi serije HŽ 7121 sastoje se od motornoga
vagona i prikolice. Namjenjeni su za prijevoz putnika na prigradskim i međugradskim prugama.

Ovi vlakovi su građeni za najveću voznu brzinu od 120&nbsp;km/h. Opremljeni su dvama potpodnim Dieselovim motorima koji omogućavaju najveću vučnu snagu od 368&nbsp;kW.

Na dizelskim motornim vlakovima serije HŽ 7121 izvedene su rekonstrukcije, pa je na nekima od njih jedan pogonski motor s cjelokupnom pripadajućom
opremom prebačen na prikolicu. Na taj način nastala je podserija 100.

## Vožnja u sprezi
Vlakovi ovoga tipa su sposobni prometovati kao spojene jedinice. Pri tome strojovođa sjedi u prvoj upravljačkoj kabini prvoga vlaka, a slijedeći je spojen direktno vodovima za upravljanje.

## Tehnički podaci
***Graditelj:** Đuro Đaković
***Godina izgradnje:**
**podserija 000: 1981.-1986.
**podserija 100: 1997. (Te godine je rekonstuiran 7121-013 u 7121-101/102, u prvi DMV 7121-100)
***Sastav garniture:** M + P (7121-000), M + M (7121-100)
***Osovinski raspored:**
**podserija 000: Bo'Bo' + 2'2'
**podserija 100: 2Bo' + Bo'2'
***Snaga Dieselova motora:**
**podserija 000: 2 x 210&nbsp;kW
**podserija 100: 2 x 230&nbsp;kW
***Maksimalna brzina:** 120&nbsp;km/h
***Dieselov motor:** 
**podserija 000: BÜSSING D3256 BTUXE *ili* MAN 2866 LUE/210
**podserija 100: MAN 2866 LUE/603
***Hidraulični prijenosnik:** VoithT 2\\r
***Masa:** 
**podserija 000: 67 t
**podserija 100: 70 t
***Duljina preko središnjega kvačila:** 44200&nbsp;mm
***Širina sanduka vlaka:** 2850&nbsp;mm
***Broj sjedala:** 144
***Broj mjesta za stajanje:** 68

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* zeljeznice.net, hrvatski internet portal željezničke tematike
HŽ serija 2062

**HŽ serija 2062** (izvorno **G26C**) serija je dizelsko-električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Lokomotive je gradio američki General Motors, a poslije i u kooperaciji s tvornicom Ðuro Ðaković iz Slavonskog Broda. Nabavljane su u nekoliko navrata u periodu od 1972. do 1985.  Namijenjene su za vuču teretnih i putničkih vlakova.

Lokomotive ove serije gotovo su identične lokomotivama serije HŽ 2061, samo što im je snaga veća. 

Osim Hrvatskih željeznica, danas je u voznom parku Australske željezničke grupe (*Australian Railroad Group*), Freight Australia, ONCF, Iranskih državnih željeznica, Izraelskih željeznica, Korail, i drugih.

Lokomotive ove serije imaju šest osovina, pojedinačni osovinski
pogon i osovinski raspored C'o C'o. Najveća im je vozna brzina 124 km/h. Lokomotive su opremljene izravnim dvotaktnim dizelskim
motorom izvedbe V sa šesnaest cilindara. Prijenosnik snage jest električni, a sastoji se od istosmjernoga glavnog generatora i od šest istosmjernih elektrovučnih motora, koji su po tri smješteni u svakome okretnom postolju.

Na lokomotive serije HŽ 2062 ugrađen je alternator za električno grijanje vlaka proizveden u tvrtki "Uljanik" u Puli. Lokomotive serije HŽ 2062 imaju vrlo snažnu konstrukciju i u radu su veoma pouzdane.

## Serija 2062-100: Projekt "Turner"
Godine 2002. u TŽV Gredelj u Zagrebu počela je modernizacija 20 lokomotiva serije 2062-000 koje su na taj način postale lokomotive podserije HŽ 2062-100. Rad je vršen u suradnji s britanskom tvrtkom Turner, te je čest nadimak tih lokomotiva *Turnerice*. Njihove vučne značajke jednake su zanačajkama standardnih lokomotiva serije HŽ 2062-000 jer su dizelski motor, kompresor i uređaj za grijanje vlaka ostali nepromijenjeni. Zbog ugradbe dopunske opreme lokomotive podserije 2062-100 su masivnije, pa im ukupna masa iznosi nešto više od 103 tone, ali su zadržale istu klasu  osovinskoga opterećenja.

## Tehničke karakteristike
***Osovinski raspored:** C'o C'o
***Ugrađena snaga:**  1640 kW
***Snaga lokomotive za vuču**
**s grijanjem vlaka: 1076 kW
**bez grijanja vlaka: 1491 kW
***Najveća brzina:** 124 km/h
***Dizelski motor:** tip GM 645E
***Vrsta prijenosa:** električni
***Duljina preko odbojnika:** 17050 mm
***Širina lokomotive između rukohvata:** 2764 mm
***Masa podserije ''000'':** 103 t

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* zeljeznice.net - hrvatski internet portal željezničke tematike  
* Modernizacija i rekonstrukcija lokomotive serije 2 062 (G26 CW)
HŽ serija 2131

**HŽ serija 2131** (ex *JŽ 731*) serija je dizelsko-hidrauličnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Proizvedena je u tvornici Đuro Đaković prema licenci austrijske tvrtke Jenbach u razdoblju od 1959. do 1963. Radi se o manevarskim lokomotivama namijenjenih za lako manevriranje i za rad na industrijskim kolosijecima. Više ne sudjeluju u aktivnom prometu (otpisane su).

## Tehničke karakteristike
***Osovinski raspored:** C
***Instalirana snaga:** 294kW
***Snaga lokomotive za vuču:** 250kW
***Najveća brzina:** 30/60 km/h
***Osovinski pritisak:** 14 t/os
***Dizelski motor:** Jenbach JW 400
***Vrsta prijenosa:** dizelsko-hidraulični
***Vlastita masa lokomotive:** 40 t
***Duljina preko odbojnika:** 9500 mm

## Poveznice
* HŽ serija 2132

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* zeljeznice.net - hrvatski internet portal željezničke tematike
HŽ serija 2043

**HŽ serija 2043** je serija dizelsko-električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica namjenjena za vuču teretnih vlakova do 3000 t na nizinskim prugama i putničkih vlakova. Lokomotive serije 2043 proizvedene su u "Electro Motive Division General Motors Corporation" (*EMD GMC*) u periodu od 1960. do 1966. godine kao serija HŽ 2061 (tada *JŽ 661*), da bi rekonstrukcijom izvršenoj u "Tvornici željezničkih vozila Gredelj" početkom 1990-ih godina nastala nova serija 2043. Rekonstruirane lokomotive dobile su serijski broj *JŽ 646*, ali je osnivanjem HŽ-a prenumerirana u seriju 2043. 

Za rekonstrukciju su odabrane lokomotive podserije *JŽ 661-000* i *JŽ 661-100* (odnosno danas *HŽ 2061-000* i *HŽ 2061-100*), jer je njihovu ukupnu masu bilo moguće svesti na manje od 100 t. U rekonstrukciji izbačena su im dva vučna motora, po jedan iz svakog osovinskog postolja, a ugrađen je alternator za grijanje vlaka proizveden u tvrtki "Uljanik" u Puli, te su učinjene neke druge izmjene, tako da su te lokomotive dobile osovinsko opterećenje od 16.5 t/os i osovinski raspored (A1A)'(A1A). Na taj način postale su pogodne za vožnju na sporednim prugama i za vuču vlakova svih vrsta. Lokomotiva je ostala sa jednom upravljačnicom kao i sve lokomotive proizvodnje EMD GMC, ali sa dva upravljačka pulta u upravljačnici. Svaki upravljački pult okrenut je u položaj koji omogućuje dobru vidljivost instrumenata i  posluživanje uređaja (ručica) u smjeru vožnje. Ove lokomotive postižu voznu brzinu od 124 km/h. Njihove vanjske dimenzije jednake su kao kod lokomotiva serije 2061, osim što im je prednji dio sanduka spušten. 
 
Lokomotiva ima četiri vučna motora tipa D47B ili D77B, ali istu snagu za vuču (1250 kW) kao i lokomotiva serije 2061. Lokomotivu čine dva osnovna dijela: glavni okvir sa košem (gornji dio) i okretna postolja (donji dio). Koš je podijeljen na dio predkabine, upravljačnice i motorni prostor. Ispred upravljačnice je prostor predkabine u koji je smještena zračna oprema i zračna instalacija sa rezervoarima, rasporednicima kočnice i elektropneumatskim ventilima za uključenje pjeskarenja. Iza upravljačnice je motorni prostor koji u nizu čine, elektroormar, glavni generator, generator električnog grijanja vlaka, dizelski motor sa regulatorom snage, kompresor sa sušačem zraka i hladnjaka za hlađenje dizelskog motora.

## Tehničke karakteristike
***Graditelj:** General Motors
***Godina izgradnje:** 1960. - 1966.
***Godina preradbe:** 1991.
***Osovinski raspored:** (A1A)'(A1A)
***Tip dizelskog motora:** GMC645 E
***Vrsta prijenosa:** električni
***Instalirana snaga:** 1454 kW
***Najveća vozna brzina:** 124 km/h
***Duljina preko odbojnika:** 18491 mm
***Širina lokomotivskoga sanduka:** 2819 mm
***Ukupna masa lokomotive:** 100 t

## Izvori
* I. Putarek, *Dizelelektrična lokomotiva HŽ 2043. Upute za upravljanje*, Hrvatske željeznice, 1991.
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* dizelsko-električna lokomotiva serije 2043

## Poveznice
* HŽ serija 2061
André Maginot

**André Maginot** (Pariz, 17. veljače 1877. – Pariz, 7. siječnja 1932.) je bio francuski državnik i ministar najpoznatiji kao kreator osebujnog sustavu fortifikacija na granici s Njemačkom koji je nazvan Maginotova linija. Uvjerljivost i snaga Maginotove linije bili su glavni razlozi zašto su Francuzi prilično opušteno gledali na mogućnost njemačke invazije početkom Drugom svjetskom ratu.

Rođen je u Parizu kao jedno od četvero djece u obitelji lorenskog porijekla. Školovao se za pravnika, a karijeru je započeo kao državni službenik, gdje je radio sve do 1910. godine, kada je izabran u Zastupnički dom. Tri godine kasnije, postao je podtajnik u ministarstvu rata. Početkom Prvog svjetskog rata ulazi u vojsku, ali već 9. studenog 1914. dobiva dva metka u lijevo bedro. Nakon serije operacija na koljenu i mjeseci patnje, konačno je povučen iz aktivne službe. Maginot će do kraja života imati problema s koljenom. U politiku se vraća 1915. godine te, do 1920., služi kao ministar kolonija, mirovina i rata.

Nakon rata, Maginot se opetovano zalagao za izgradnju obrambene linije na granici s Njemačkom. Njegova ideja konačno je usvojena 1929. godine, kada dolazi do početka gradnje onoga što će biti poznato kao Maginotova linija. Maginot je tada služio svoj drugi mandat kao ministar rata, tokom kojega je proveo i reorganizaciju vojske. Umro je 7. siječnja 1932. godine od trbušnog tifusa. Iako je gradnja defenzivne linije bila tek otpočela, nastavljena je i nakon Maginotove smrti, sve do 1938. godine.
HŽ serija 2132

**HŽ serija 2132** je serija dizelsko-hidrauličnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Proizvedene su u tvornici Đuro Đaković prema licenci austrijske tvrtke *[[Jenbach]]*. Radi se o manevarskim lokomotivama koje su se počele proizvoditi 1969. godine, a u Jugoslavenskim željeznicama imale su oznaku **JŽ 732**. Namijenjene su za lagano manevriranje i za rad na industrijskim kolosijecima. Lokomotiva je dizajnirana na bazi ranije manevarske lokomotive HŽ 2131 (JŽ 731), a povećana joj je vučna snaga i masa.

Godine 1971., 1972., 1983. i 1996. ove lokomotive doživjele su izvjesnu doradbu radi poboljšavanja radnih uvjeta. Na taj način nastale su podserije 2132-000, 2132-100 i 2132-200. Podserija 2132-100 i podserija 2132-200. imaju jednaku masu, jednaku snagu, jednaki prijenosnik i jednaku vučnu karakteristiku. Postoji i podserija 2132-300, koja je modernizirana i rekonstruirana u tvrtki TŽV Gredelj d.o.o. 

## Tehničke karakteristike
***Graditelj:** Đuro Đaković, Slavonski Brod 
***Godina izgradnje:** 1969. - 1970. 
***Raspored osovina:** C
***Broj osovina:** 3
***Tip dizelskog motora:** dvotaktni JW 600 (podserija 000), četverotaktni Pielstick 6PA4V 184 VG, (podserije 100 i 200) 
***Instalirana snaga:** 
** motor JW 600:  441 kW 
** motor Pielstick 6PA4V 184 VG: 441 kW
***Vrsta prijenosa:** dizelsko-hidraulična
***Maksimalna brzina:** 30/60 km/h  (manevarska služba/vozna služba)
***Masa:** 44 t 
***Duljina preko odbojnika:** 10.500 mm 
* **Širina:** 3136 mm

Upravljačnica je tako smještena da omogućuje dobar pogled u oba smjera vožnje. Na prednjoj stijeni nalazi se jedan centralni upravljački stol sa dva mjesta za upravljanje lokomotivom.

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* zeljeznice.net, hrvatski internet portal željezničke tematike  
* Modernizacija i rekonstrukcija lokomotive serije 2 132 300
The Crimson Kimono

***The Crimson Kimono*** () je američki crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1959. u režiji Samuela Fullera. Protagonisti, koje tumače James Shigeta i Glenn Corbett, su dva losanđelska policijska detektiva, koji su istovremeno najbolji prijatelji i veterani korejskog rata. Radnja prikazuje kako istražuju brutalno ubistvo striptizete (čiji lik tumači Gloria Pall), pri čemu njihov odnos zakomplicira to što se obojica zaljube u ženu (čiji lik tumači Victoria Shaw) koju su upoznali tokom istrage. Zaplet i likovi filma *The Crimson Kimono* su Fulleru dali priliku da se ponovno pozabavi svojom omiljenom temom, odnosno naličjem tadašnjeg američkog društva, a prije svega rasizmom kroz odnos prema Amerikancim japanskog porijekla. Film je veliku pažnju izazvao i motivom međurasne ljubavi, a što je za tadašnje još uvijek bio kontroverzni koncept. Shigeti, koji će kasnije napraviti karijeru u Hollywoodu kao karakterni glumac, ovo je bila jedna od rijetkih glavnih uloga, a još rjeđa u kojoj njegov lik kao Azijat ima ljubavnu vezu sa bjelkinjom. Kritičari su, pak, posebno cijenili Fullerovu vještinu u montaži i režiji, tako da film, usprkos svoje kratkoće, ima nekoliko upečatljivih scena, pogotovo onih koje sadrže nasilje.

## Uloge
* James Shigeta ... Detektiv Joe Kojaku
* Glenn Corbett ... Detektiv nar. Charlie Bancroft
* Victoria Shaw ... Christine Downes
* Anna Lee ... Mac
* Paul Dubov ... Casale
* Jaclynne Greene ... Roma
* Neyle Morrow ... Hansel
* Gloria Pall ... Sugar Torch
* Pat Silver ... Majka (kao Barbara Hayden)
* George Yoshinaga ... Willy Hidaka
* Kaye Elhardt ... Redovnica

## Vanjske veze
* 
* 
* ''The Crimson Kimono'' essay by Jeremy Arnold at Turner Classic Movies
* ''The Crimson Kimono''  essay by Philip W. Chung at Asian Week
*
HŽ serija 2133

**HŽ serija 2133** (nadimak *Švabica*, ex-JŽ oznaka *734*) serija je dizelsko-hidrauličnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Radi se o rabljenim manevarskim lokomotivama Njemačkih željeznica serije *V 260* i *V 261*, koje su nabavljene 1986. godine kako bi se popunili vučni kapaciteti za manevarsku službu. Danas su povučene iz aktivne službe u Hrvatskim željeznicama.

Radi se o manevarskim lokomotivama s trima pogonskim osovinama vezanima motkama i hidrauličnim prijenosnikom snage. U lokomotive serije HŽ 2133 ugrađen je četverotaktni dizelski motor izvedbe V s dvama cilindrima u zajedničkom bloku. Prijenosnik snage smješten je na stražnjemu lokomotivskom dijelu u postolju sanduka i sastoji se od hidrauličnoga mjenjača okretnoga momenta, mjenjača voznoga režima i mjenjača voznoga smjera.

## Tehničke karakteristike
***Graditelj:** *Maschinen-Fabrik Kiel* AG 
***Godina izgradnje:** 1955.-1964. 

**Podserija ''2133-000***
**'Osovinski raspored:** C 
***Instalirana snaga:** 478kW
***Snaga lokomotive za vuču:** 441 kW 
***Najveća brzina:** 30/60 km/h (manevarska/vozna) 
***Dizelski motor:** Maybach STO 6
***Vrsta prijenosa:** hidraulični 
***Ukupna masa lokomotive:** 48 t
***Duljina preko odbojnika:** 10450 mm

**Podserija *2133-100*'
***Osovinski raspored:** C 
***Instalirana snaga:** 511 kW 
***Snaga lokomotive za vuču:** 441 kW 
***Najveća brzina:** 30/60 km/h (manevarska/vozna)  
***Dizelski motor:** Maybach STO6A
***Vrsta prijenosa:** hidraulični 
***Ukupna masa lokomotive:** 54 t
***Duljina preko odbojnika:** 10450 mm

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* zeljeznice.net, hrvatski internet portal željezničke tematike
HŽ serija 2141

**HŽ serija 2141** (ex-*JŽ 743*) bila je prototipska diezelska lokomotiva koju je izgradila tvornica Đuro Đaković, a bila je dio voznog parka Hrvatskih željeznica, kasnije je prodana. Pretežno je namjenjena za vuču teretnih vlakova, iako može vuči i putničke.

Lokomotiva ima dva dvoosovinska okretna postolja i upravljačnicu u sredini. Osovinski raspored lokomotive je B'B'. U nju je ugrađen prebacivač za teretnu vuču s najvećom brzinom od 80 km/h i za putničku vuču najvećom brzinom od 123 km/h. Pogoni je dizelski motor snage 1177 kW. Prijenos snage je hidraulični. 

## Tehničke karakteristike
* **Graditelj:** Đuro Đaković
* **Godina proizvodnje:** 1977.
* **Osovinski raspored:** B'B'
* **Motor:** SACM MGO V12 BZSHR
* **Vrsta prijenosa snage:** hidraulični
* **Instalirana snaga:** 1177 kW
* **Najveća vozna brzina:** 
** teretni vlakovi: 80 km/h 
** putnički vlakovi: 120 km/h
* **Najveće osovinsko opterećenje:** 17 t/os
* **Duljina preko odbojnika:** 15340 mm
* **Najveća širina:** 3180 mm
* **Ukupna masa sa zalihama:** 68 t

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* zeljeznice.net - hrvatski internet portal željezničke tematike
HŽ serija 6111

**HŽ serija 6111** (nadimak *Mađar*) serija je elektromotornih vlakova Hrvatskih željeznica, izgrađeni u mađarskoj tvornici Ganz Mavag u periodu od 1976. - 1979. Sustav električnog napajanja je 25 kV i 50 Hz. Maksimalna brzina koju vlak može postići je 120&nbsp;km/h. Masa vlaka je 145 tona, a njegova dužina iznosi 72,4 metra. Jedna garnitura sastoji se od tri dijela:  dvije prikolice sa upravljačnicom na kraju svake i motornog vagona u sredini kopozicije. Pogonski vagoni označeni su serijskim brojem 6111, a upravljački vagoni brojevima 4111 i 5111. Originalna oznaka im je bila **JŽ 411** (srednji vagon) i **JŽ 415** (pogonske glave). Postoji mogućnost spajanja garnitura, a iz jedne upravljačnice može se upravljati do tri garniture.

## Gradsko - prigradska željeznica
Elektromotorni vlakovi HŽ 6111 služe za prijevoz putnika na prigradskim i na međugradskim  relacijama. Za prijevozne potrebe rabi se ili jedna garnitura ili pak dvije ili tri garniture kojima se upravlja daljinski. U vrijeme prije postojanja Hrvatskih željeznica, ovi vlakovi su vozili po cijelom elektrificiranom području SFRJ. Danas je njegova uporaba ograničena većinom na prigradski željeznički promet na području grada Zagreba u svojstvu gradsko - prigradske željeznice. Također, ovi elektromotorni vlakovi nalaze se u inventarskom parku Željeznica Federacije BiH.

## Tehničke karakteristike
* **Graditelj:** Ganz Mávag, Mađarska
* **Sastav vlaka:** prikolica (oznaka serije *4111*)+motorni vagon  (oznaka serije *6111*)+prikolica (oznaka serije *5111*)
* **Raspored osovina:** 2'2'+Bo'Bo'+2'2'  
* **Sustav napajanja:** 25 kV, 50&nbsp;Hz 
* **Snaga:** 1200&nbsp;kW
* **Maksimalna brzina:** 120&nbsp;km/h
* **Duljina vlaka preko središnjega kvačila:** 72410&nbsp;mm
***Duljina upravljačkoga vagona preko središnjega kvačila:** 24500&nbsp;mm
***Duljina motornoga vagona:** 23410&nbsp;mm
***Širina vagona:** 2850&nbsp;mm
* **Masa:** 145 t 
* **Duljina:** 72,4 m  
* **Broj mjesta za sjedenje:** 236; modernizirani vlakovi za prigradski promet imaju 136 sjedala i 422 stajaća mjesta
* **Ukupan broj mjesta za sjedenje i stajanje:** 466

## Izvori

* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* zeljeznice.net, hrvatski internet portal željezničke tematike
HŽ serija 6011

**HŽ serija 6011/4011** (nadimak *Gomulka* ili *Litorina*) serija je elektromotornih vlakova Hrvatskih željeznica, izgrađenih u poljskoj tvornici Pafawag (Wrocław) u periodu od 1965. - 1966. Inače ukupno je proizvedeno 1412 kompozicija u periodu od 1962. do 1993. Sustav električnog napajanja je istosmjerni 3 kV. Namjenjen je za prijevoz putnika u prigradskom željezničkom prometu. Sastoji se od četiriju vagona, i to od dvaju središnjih motornih vagona i od jednoga upravljačkog vagona na svakome kraju garniture.

Ova serija vlakova prometovala je na riječkom prometnom području. Krajem 2011. godine prodane su poslijednje dvije garniture popularnih "Litorina".

## Operateri
Serija 6011/4011 (oznaka 6011 za upravljačke vagone, a 4011 za središnje vagone) serija je Hrvatskih željeznica, ali isti elektromotorni vlakovi prometuju još i u Poljskoj (serija EN57, Polskie Koleje Państwowe) te Slovenija (serija 315, Slovenske željeznice).

## Tehnički podaci
***Osovinski raspored:** 2'2' + Bo' Bo' + Bo' Bo' + 2'2 
***Napon napajanja:** istosmjerni 3 kV
***Motor-generator:** Dolmel LKP 330
***Trajna snaga:** 1392&nbsp;kW 
***Maksimalna brzina:** 120&nbsp;km/h 
***Osovinski pritisak:** 18,8/13,7 (Motorni vagon/prikolica) 
***Duljina garniture preko središnjega kvačila** 86840&nbsp;mm
***Duljina prikolice preko središnjega kvačila:** 21200&nbsp;mm
***Masa prazne garniture** 190 t
***Duljina motornoga vagona:** 21770&nbsp;mm
***Broj sjedala u garnituri:** 256 
**u motornom vagonu: 76 
**u prikolici: 52

## Nadimci
Nadimak *Gomulka* ova serija elektromotornih vlakova dobila je po  Władysławu Gomułki, koji je u vrijeme isporuke bio vođa poljske Komunističke partije.

Nadimak *Litorina* ova serija elektromotornih vlakova dobila je po nadimku stare serije elektromotornih vlakova JŽ-a serije 310, koja je izrađena u talijanskoj tvornici "Breda"; garnituru je SFRJ dobila kao ratnu odštetu, bila je u prometu od 1958. do 1966. godine.
HŽ serija 7122

**HŽ serija 7122** (nadimak *Šveđanin*) ili **Y1** (švedska klasa), serija je jednodijelnih diezel-hidrauličnih motornih vlakova. Vlakove su 1980. i 1981. sagradile švedska tvrtka *[[Kalmar Verkstad]]* i talijanska tvrtka *[[Fiat-Ferroviaria]]*. Ovaj vlak je u sastavu željeznica Švedske, Norveške, Hrvatske i Srbije

U vozi park Hrvatskih željeznica ušli su 1996. godine, kao rabljena vozila iz Švedske.

## Tehničke karakteristike
Vlakove ove serije pogone dva dizelska motora snage 147&nbsp;kW pri 2000 o/min. Pomoću daljinskoga upravljanja iz jedne upravljačnice moguće je upravljati s najviše šest motornih vozila (vožnja u sprezi). Vagon ima dvije upravljačnice, svaka s jedne strane, dva putnička prostora s ukupno 64 sjedećih mjesta i vakuum WC.

***Osovinski raspored:** (1A)'(1A)'
* **Tip dizelskog motora:** FIAT 8217
***Snaga dizelskoga motora** 2x147 kW
***Prijenos snage:** hidraulični
***Najveća brzina:** 133&nbsp;km/h
***Duljina preko odbojnika** 24400&nbsp;mm
***Širina sanduka:** 2880&nbsp;mm
***Masa vlaka:** 40 t

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
HŽ serija 7021

**HŽ serija 7021** (nadimak *Francuz*) serija je komfornih dizelsko-električnih motornih vlakova Hrvatskih željeznica. Luksuzne dizelsko-električne motorne vlakove serije HŽ 7021 sagradila je tvrtka *[[Brissonneau et Lotz]]* u Francuskoj od 1970. do 1972. Jedna željeznička garnitura sastoji se od pet vagona (dijelova), i to od dvaju upravljačkih motornih vagona oznake 7021 (motorni vagoni, prvi i zadnji), dviju prikolica oznake 4021 i vagona s barom oznake 5021. Također postoji mogućnost spajanja dvije garniture u jednu željezničku kompoziciju.  Predviđeni su za prijevoz putnika na međugradskim relacijama i opremljeni sjedalima koja pružaju vrhunsku udobnost, klimauređajem, barom i opremom za praćenje TV programa.

U voznom parku Hrvatskih željeznica nalaze se tri garniture ovog dizelsko-električnoga vlaka. Danas ne sudjeluje u aktivnom prometu.

## Tehničke karakteristike
***Graditelj:** Brissonneau et Lotz
***Godina izgradnje:** 1970. - 1972.
***Sastav garniture:** M + P +PB + P + M 
***Osovinski raspored:** Bo'Bo'+2'2'+2'2'+2'2'+Bo'Bo'
***Dieselov motor:** MGO – V12 - BSHR 
***Snaga Dieselova motora:** 2 x 680 kE
***Maksimalna brzina:** 120&nbsp;km/h
***Masa:** 233 t
***Duljina vlaka preko odbojnika:** 127 m (garnitura)
***Širina sanduka vlaka:** 2948&nbsp;mm
***Broj sjedala:** 204

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* Diesel-motorni vlak serije 7021
HŽ serija 7221

**HŽ serija 7221** (nadimak *Šinobus*) serija je dizelskih motornih vlakova Hrvatskih željeznica. Vlakove je proizvodila tvornica *[[GOŠA]]*  iz Srbije, a serija je izgrađena u periodu 1959. do 1969. godine. Namjenjeni su za promet na lokalnim prugama.

Dvodijelni dizelski motorni vlakovi sastoje se od motornoga vagona oznake
7221 i prikolice oznake 4221. Osovinski raspored jest *(1A) + 2*. Građeni su za najveću voznu brzinu od 90&nbsp;km/h. Daljinsko upravljanje omogućava spajanje do četiriju garnitura i upravljanje njima s jednoga upravljačkog mjesta.

Dizelski motorni vlakovi serije HZ 7221 opremljeni su četverotaktnim Dieselovim motorom sa šest cilindara. Prijenosnik snage je mehanički. Na oba kraja motornoga vagona ugrađena su mjesta za strojovođu s upravljačkim uređajima i instrumentima, pa je u oba smjera moguće voziti
nesmetano bez okretanja motornoga vagona.

## Izvan redovne uporabe
*Šinobus* je izbačen iz redovitog prometa i zamijenjen je na svim linijama sa ''Šveđanima''. Povremeno se još koristi kao ispomoć. Nekoliko otpisanih garnitura još postoji na karlovačkom kolodvoru i dvije u Vinkovcima.

## Tehničke karakteristike
* **Graditelj:** Goša, Smederevska Palanka, Srbija
* **Godina izgradnje:** 1959-1969.
* **Sastav garniture:** M + P
* **Osovinski raspored:** 1A+2
***Dieselov motor:** Büssing U10
* **Snaga Dieselova motora:** 110&nbsp;kW
* **Najveća brzina:** 90&nbsp;km/h
* **Duljina preko odbojnika** (motorni vagon/garnitura):  13300&nbsp;mm/26600&nbsp;mm
* **Širina vagonskog sanduka:** 3000&nbsp;mm
* **Najveća visina od GTR:** 3300&nbsp;mm
* **Ukupna masa vlaka** (motorni vagon/garnitura): 15,2 t/25,4 t
* **Najveće osovinsko opterećenje** (garnitura): 9,35 t/os

## Izvori
* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* dizelski motorni vlak serije 7221
Piko (film)

***Piko*** je jugoslavenski srednjemetražni film za djecu snimljen 1959. u režiji Sreća Weyganda. Bio je prikazan na venecijanskoj Mostri.

## Uloge

Kompletna filmska ekipa &nbsp;▼




## Vanjske veze
*
Sejdo Bajramović

**Sejdo Bajramović** (Žuja, 1927. – Beograd, 1993), bio je učesnik Narodnooslobodilačke borbe, društveno-politički radnik SFRJ, SR Srbije i SAP Kosova, jugoslovenski vojnik i političar, član Komunističke partije Jugoslavije postaje 1943. godine, bio je jedan od osnivača Socijalističke partije Srbije i vršilac dužnosti šefa države SFR Jugoslavije u kratkom vremenskom roku u 1991. godini.

Bajramović je bio izabran za člana predsedništva koji je predstavljao SAP Kosovo, kada je predsednik Srbije Slobodan Milošević po nekim tvrdnjama kontrolisao Skupštinu Kosova, putem opoziva od strane Skupštine Srbije. U istom potezu, on je postao vršilac dužnosti šefa države (koordinator predsedništva Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije), jer Milošević je prvobitno odbio da prihvati imenovanje za predsednika predsedništva SFRJ Stipe Mesića, koji je predstavljao SR Hrvatsku, i jednostranog proglašenja i predsedavanja nesposobnog funkcionisanja predsedništva SFRJ.

Kada je suspendovano Pokrajinsko zakonodavstvno telo Skupština Kosova, Bajramović je imenovan za člana Predsedništva od strane Skupštine Srbije. Neki tvrde da je bio neprikosnoveno lojalan Slobodanu Miloševiću, te da je u nedostatku demokratskog mandata za razliku od ostatka Predsedništva, ostao upamćen kao "poslušnik" Miloševićeve administracije. U nekim političkim krugovima njegovo ime je postalo sinonim za političare sa prostora SFRJ koji su bili pod takozvanom kontrolom Miloševićevog režima.

Društveno-političke zasluge Bajramovića pre nego što je 1990. godine postao jedan od osnivača Socijalističke partije Srbije i pre nego što se politički zbližio s Miloševićevim političkim putem, da glasa u ime Kosova i predstavlja Kosovo, po profesiji bio je zastavnik prve klase u Jugoslovenskoj narodnoj armiji.

## Literatura

* 
*
Vichy

**Vichy** (oksitanski: *Vichèi*) je grad u departmanu Allier u centralnoj Francuskoj. Pripada povijestnoj pokrajini Bourbonnais. 

Grad je poznat kao kupalište i odmaralište, a od 1940. do 1944. godine bio je *[[de facto]]* glavni grad Višijevske Francuske, kolaboracionističkog režima iz Drugog svjetskog rata. 

Sam grad ima oko 25,000 stanovnika (2011.), dok urbana aglomeracija ima 80,194 stanovnika, što je druga najveća u regiji Auvergne, iza Clermont-Ferranda.
Viza zla

***Viza zla*** () je jugoslavenski crno-bijeli film snimljen na makedonskom jeziku u režiji Franceta Štiglica. Po žanru je mješavina drame i trilera. Protagonist, koga tumači Slobodan Perović, je mladić koji se u želji za brzim bogaćenjem upustio u trgovinu drogom. Radnja prikazuje kako ga beskrupulozni krijumčar (koga tumači Ilija Džuvalekovski) nastoji angažirati za ilegalni prijevoz preko granice, kao i da zbog toga dolazi u sukob sa bratom i djevojkom (koju tumači Metka Ocvirk).

## Vanjske veze
*
Riomski proces

**Riomski proces** (francuski: *Procès de Riom*) je bio sudski postupak u Višijevskoj Francuskoj koji se vodio od 19. veljače 1942. do 21. svibnja 1943. godine. Radilo se o montiranom procesu u kojemu je Višijevski režim, predvođen Philippeom Pétainom, pokušao dokazati kako su vođe Treće Francuske Republike krivi za pad Francuske tokom 1940. godine. Suđenje se odvilo u Riomu u centralnoj Francuskoj, a glavni politički cilj bio je pokušaj prebacivanja krivnje na ljevičarski *[[Front populaire]]* koji je pobijedio na izborima 1936. godine.

Dana 30. srpnja 1940., maršal Pétain je dekretom formirao Vrhovni sud pravde (francuski: *Cour suprême de justice*), koji je imao ovlasti "*presuđivati jesu li bivši ministri, ili njihovi direktni podređeni, izdali svoje obveze prema službi djelima kojima su doprinijeli prijelazu iz države mira u državu rata prije rujna 1939. godine, a koji je nakon tog dana samo pogoršao posljedice koje su nastale tim stanjem.*" Dakle, sud je imao ovlasti provjeriti situaciju u periodu od 1936., kada je Léon Blum izabran za premijera, pa do 1940. godine, kada je Paul Reynaud bio premijer.

Suđenje je uživalo podršku nacističke vlasti, koja je u svemu vidjela i vlastiti probitak. Naime, u njemačkom je interesu bilo da se krivnja za ratno stanje prebaci na Francusku (koja je 3. rujna 1939. službeno proglasila rat Njemačkoj, nakon što je ova napala Poljsku dva dana ranije), a ne na Hitlerovu vladu.

Ukupno sedam visokih dužnosnika Treće Republike optuženo je pred Vrhovnim sudom pravde. To su bili:

* Léon Blum, premijer Francuske u dva navrata (1936. – 1937., 1938.). Kao Židov, Blum je bio od posebnog interesa za Višijevski režim i naciste te ga se uglavnom smatra glavnim optuženikom. 
* Édouard Daladier, premijer Francuske u tri navrata (1933., 1934., 1938. – 1940.) te jedan od dužnosnika koji su pobjegli u Francuski Maroko vjerujući da će se tamo formirati vlada u egzilu. Tamo je i uhapšen i vraćen u Francusku. 
* Paul Reynaud, premijer Francuske (1940.).
* Georges Mandel, bivši ministar unutarnjih poslova (1940.) židovskog porijekla te jedan od dužnosnika koji je s Daladierom bježao u Maroko. 
* Maurice Gamelin, vrhovni zapovjednik Francuske vojske tokom bitke za Francusku (1940.).
* Guy La Chambre, bivši ministar ratnog zrakopolovstva. 
* Robert Jacomet, bivši glavni nadzornik vojne uprave.

Kada je suđenje započelo u veljači 1942., stvari se nisu odvijale po planovima Višijevske vlade. Optuženici su bili mahom uspješni u negiranju optužbe, a stekli su i velike simpatije na međunarodnoj sceni. Zbog takvog raspleta, suđenje je u ožujku 1942. prekinuto, a u svibnju 1943. i potpuno obustavljeno.
Branko Kostić

**Branko Kostić** (Rvaši kod Cetinja, 28. avgust 1939 — Podgorica, 20. avgust 2020), jugoslovenski političar, privrednik, univerzitetski profesor.

## Biografija
Završio je Ekonomski fakultet 1962, magistrirao 1977, doktorirao 1980; sve na Ekonomskom fakultetu u Beogradu.

Obavljao je brojne odgovorne političke funkcije u doba Socijalističke federativne republike Jugoslavije (SFRJ):

* Predsjednik Centralnog komiteta Saveza omladine Crne Gore (1963-1968)

* Potpredsjednik Izvršnog vijeća (Vlade) Crne Gore (1986-1989)

* Predsjednik Predsjedništva SR Crne Gore (1989-1991)

* Delegat (poslanik) u Skupštini SFRJ i predsjedavajući delegacije Crne Gore u Vijeću republika i pokrajina (1991)

* Potpredsjednik Predsjedništva SFRJ i kasnije vršilac dužnosti predsjednika Predsjedništva SFRJ (od polovine maja 1991. do polovine juna 1992. godine, kada je ta funkcija ukinuta).

Kao predsjednik Predsjedništva Crne Gore bio je predsjednik Odbora za prenos posmrtnih ostataka kralja Nikole i članova kraljevske porodice iz San Rema na Cetinje.

Sedamdesetih godina 20. vijeka izgradio je karijeru u privredi i njegovo ime se vezuje za najuspješnije godine rasta i razvoja tada najvećeg preduzeća u Crnoj Gori. Bio je savjetnik, a zatim komercijalni (1969-1974) i generalni direktor Kombinata aluminijuma u Titogradu (1974-1978).

Nakon napuštanja Kombinata aluminijuma nastavio je karijeru na Univerzitetu Crne Gore. Bio je naučni savjetnik u Institutu za tehnička istraživanja, jedan od osnivača Građevinskog fakulteta i redovni profesor ekonomskih predmeta na svim tehničkim fakultetima, do odlaska u penziju 2003. godine. Potpuni prikaz objavljenih radova je dat u njegovoj bio-bibliografiji u Spomenici Građevinskog fakulteta (Spomenica, 2000).

Govorio je ruski i francuski, a služio se engleskim jezikom.

Bio je nosilac Ordena rada sa zlatnim vijencem i Plakete za doprinos očuvanju jugoslovenske državnosti i afirmaciji etničkih i samoopredijeljenih Jugoslovena.

## Objavljene knjige

-“Aluminijum i tehnički progres“, Institut za tehnička instraživanja – Tehnički fakulteti, Titograd, 1981

-„1991 – Da se ne zaboravi“, Filip Višnjić, Beograd i Obodsko slovo, Rijeka Crnojevića, 1996

- „Zapisi“, Vaša Knjiga, Beograd, Pegaz, Bijelo Polje, 2005

-„Istina o razbijanju Jugoslavije – Moje svjedočenje u Hagu“, Pegaz, Bijelo Polje, 2010

-„Ceklinski ribolovi“, 2011

-„Kostići: bratstvo u Ceklinu, Stara Crna Gora ; rodoslov (od oko 1490. do 2013)", 2014 

-„Nijesam pogazio zakletvu : intervjui, govori, izjave Tom 1 & 2“, Pegaz, Bijelo Polje, 2015

## Reference
Sinan Hasani

**Sinan Hasani** (, selo Požaranje, Vitina, Kraljevina SHS, 14. maj 1922 – Beograd, Srbija, 28. avgust 2010) je bio albanski pisac, političar i diplomata. Bio je predsednik Predsedništva SFRJ od 15. maja 1986. do 15. maja 1987. godine.

## Biografija
Rođen je 14. maja 1922. godine u mestu Požaranje, blizu Vitine. Nakon osnovne škole, koju je završio u rodnom mestu Požaranju, školovanje je nastavio u Gazi_Isa-begovoj medresi (srednja škola) u Skoplju. Posle rata završio je Višu partijsku školu "Đuro Đaković" u Beogradu (1950 -1952).

U Narodnooslobodilačkoj borbi učestvuje od 1941. godine, a član Komunističke partije Jugoslavije je od 1942. godine. Uhapšen je od strane Nemaca i odveden u ropstvo 1944. godine, gde je i ostao, u kampu blizu Beča, do kraja rata. Kasnije je postao predsednik Socijalističkog saveza radnog naroda (SSRN) Kosova i radio u prištinskoj izdavačkoj kući "Rilindja" (1965 - 1967).

Od 1971. do 1974. godine bio je ambasador Jugoslavije u Kopenhagenu, Danska. Godine 1982. je postao predsednik Pokrajinskog komiteta Saveza komunista Kosova, a 1984. je ušao u Savezno izvršno veće, kao predstavnik SAP Kosovo.

Na mesto predsednika Predsedništva SFRJ je izabran 15. maja 1986, a mandat mu je trajao do 15. maja 1987. godine.

Sinan Hasani je poznati albanski književnik u Jugoslaviji. Objavio je prvi roman na albanskom jeziku „Grožđe je počelo da zri“ 1957. godine.

## Romani
* Grožđe je počelo da zri, 1957,
* Jedna nemirna noć, 1961,
* Gde se odvaja reka, 1963,
* Dečak sa odlikovanjem, 1967,
* Vetar i hrast, 1983,
* Detinjstvo Đona Vatre, 1975,
* Za beli hleb, 1977,
* Nabujala reka, 1980.

## Sabrana dela
* Sabrana dela, 1980.

Po romanu „Vetar i hrast“ 1979. godine Besim Sahatčiju (Besim Sahatçiu) je snimio film u produkciji Kosovo filma iz Prištine i seriju za TV Prištinu. Isti reditelj je ekranizovao i „Nabujalu reku“ kod istog producenta 1983. godine, napravivši takođe i TV seriju. Većina Hasanijevih romana je prevedeno i objavljeno na srpskom jeziku (Grožđe je počelo da zri, Gde se reka deli, Vetar i hrast i Drugo detinjstvo Džona Vatre).

## Putopisi
* -{Udhëpërshkrime}- (Putopisi), 1983,

## Memoari
* Kosovo - istine i zablude, (na srpskohrvarskom), Centar za informacije i publicitet, Zagreb, 1986,

## Vanjske veze
* Umro Sinan Hasani, bivši predsednik predsedništva SFRJ („Blic“, 29. avgust 2010)
A Bucket of Blood

***A Bucket of Blood*** () je američka crno-bijela horor filmska komedija snimljena 1959. u režiji Rogera Cormana, poznat kao jedno od najpopularnijih ostvarenja u njegovoj filmografiji, kao i po tome što uživa kult status.

Scenario je napisao Charles B. Griffith, djelomično inspiriran starim hollywoodskim horor filmom *[[Mystery of the Wax Museum]]* iz 1933. godine, a djelomično vlastitim promatranjem tadašnje beatničke supkulture u Južnoj Kaliforniji. Protagonist, čiji lik tumači Dick Miller, je Walter Paisley, skromni konobar u lokalu u kome se okupljaju beatnici i boemi, a koje pokušava impresionirati vlastitim umjetničkim djelima. Radnja prikazuje kako mu bizarna nesreća da ideju da počne ubijati ljude kako bi njihova trupla koristio za izradu skulptura.

Kao i većina Cormanovih filmova iz tog doba, *A Bucket of Blood* je produciran sa izuzetno niskim budžetom i u roku od samo pet dana, pri čemu su korišteni setovi i rekviziti njegovog prethodnog filma *[[Diary of a High School Bride]]*. Film je napravljen po narudžbi studija American International Pictures (AIP) koji je htio "redovni" horor film, ali je na Griffithovu ideju prepravljen u satiričku crnu komediju. Iako se Dick Miller u kasnijim intervjuima žalio na nizak budžet zbog kojih nisu mogli realizirati sve Cormanove zamisli, atmosfera na setu je bila izuzetno ugodna. AIP je na kraju agresivno i uspješno promovirao film, inzistirajući na crnom humoru kao glavnoj atrakciji. Corman je, ohrabren sa tim uspjehom, ponovno surađivao sa Griffithom na novoj horor-komediji Little Shop of Horrors, koja će također dobiti kult status, a Miller je također postao čest suradnik, kao i čest tumač karakternih uloga u hororima i komedijama, gdje je njegov lik također nosio ime "Walter Paisley".

*A Bucket of Blood* je kasnijim historičarima filma postao zanimljiv i po tome što je djelomično pomakao dotadašnje granice golotinje na filmskom ekranu zahvaljujući sceni u kojoj jedan od ženskih modela glavnom junaku pozira za njegov akt; iako prilično čedna za današnje standarde (s obzirom da su "problematični" anatomski detalji "strateški" zakljoneni), ona je zbog tadašnjeg strogog cenzorskog kodeksa bila nezamisliva za film velikog hollywoodskog studija, ali ga je Corman kao nezavisni sineast mogao koristiti, a čiji će primjer vrlo brzo početi koristiti i druge njegove kolege.

Godine 1995. je snimljen istoimeni remake u obliku TV-filma prikazanog na programu kablovskog kanala Showtime.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* A Bucket of Blood  at Google Videos
* *[http://www.rottentomatoes.com/m/bucket_of_blood/ A Bucket of Blood]* at Rotten Tomatoes
* ''A Bucket of Blood''  on Livestream
*
Dumbarton

**Dumbarton** (od škotsko-gelskog: *Dùn Breatann* ili *Dùn Breatann* što znači utvrda Brita) 
je grad na zapadu Škotske od 19,969 stanovnika

On je i administrativni centar područnog savjeta (Council Area)  - Zapadni Dunbartonshire.
## Geografija
Dumbarton leži na ušćuu rijeke Leven u Firth of Clyde. On je udaljen svega 34 km sjeverozapadno od centra Glasgowa, pa je danas zapravo samo dio te 
metropole.
## Historija
Dumbarton je izrastao oko bazaltntog brdo visokog 75 metara kog su Briti zvali **Alcluith** (Brdo uz Clyde), ono je od prahistorije 
bilo važna strateška točka i snažna obrambena utvrda.
Od 5. do 8. vijeka, to je bila prijestolnica Kraljevstva Strathclyde, koje je tek kasnije postalo dio 
Kraljevine Škotske. Kao srednjovjekovna utvrda nekoliko puta je pao u ruke 
Engleza.

Dumbarton je status grada dobio 1222. taj status mu je potvrdio poveljom škotski kralj James V (vladao; 1513. - 1542.).

Dumbarton je počeo naglije rasti u 19. vijeku, kao industrijsko predgrađe Glasgowa, brodogradnja, staklarne, whisky.
## Privreda
Dumbarton je prije Drugog svjetskog rata bio poznat po brodogradnji, koja je nakon rata propala. Danas su 
mu od industrije ostale jedino destilerije whiskya, pa je prije svega administrativno - trgovački centar.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Dumbarton'' na portalu Encyclopædia Britannica
Tri četvrtine sunca

***Tri četvrtine sunca*** (slovenski *Tri četrtine sonca)* je jugoslavenski crno-bijeli film slovenskog režisera Jožeta Babiča, snimljen 1959. u Gorici i bližnjoj okolini. Po žanru je drama, a radnja je smještena u Češku pred sam kraj Drugog svjetskog rata. Protagonisti filma, koje interpretiraju domaći i strani glumci iz Jugoslavije i inozemstva, zatvorenici su njemačkih koncentracionih logora, rodom iz raznih zemalja diljem Europe, koji se pješice vraćaju kući i koji su se tijekom događaja zatekli u željeznički vagon, koji je otkačen iz kompozicije i ostavljen na stranski tir jer su ga pogrešno zasjeli misleći da je namjenjen njihovu povratku. Čekajući na pravi vlak sučeljavaju se simpatičnim prigodama šetajući gradom, a u svojim vrstama otkrivaju i bivšeg SS-ovca koji se izdaje za jednog od njih. Posebice nesretno se zaljubljuje jugoslavenski povratnik Slavo koji u gradiću ostavi svoju svježu ljubav Helenu, neznajući da njegova zaručnica kojoj mu se tako žuri, više ne živi.

## Vanjske veze
*
Ercole e la regina di Lidia

***Ercole e la regina di Lidia*** (; ) je
italijansko-francuski fantastično-pustolovni film snimljen 1959. u režiji Pietra Franciscija. Predstavlja nastavak filma *[[Le fatiche di Ercole]]*, a u njemu američki bodibilder Steve Reeves ponavlja ulogu starogrčkog heroja Herakla (Herkula). Zaplet, koji slično kao i u prethodnom filmu, kombinira motive nekoliko različitih klasičnih grčkih mitova, prikazuje kako se Herako upetlja u sukob oko vlasti nad Tebom prije nego što ga zarobi Omfala (čiji lik tumači Sylvia Lopez), kraljica Lidije koja pomoću magije zavodi muškarce i pretvara ih u kamen. Dio kritičara je *Ercole e la regina di Lidia* smatrao superiornijim svom prethodniku, što se tumačilo mnogo sažetijim i efikasnijim scenarijem, kao i dojmljivim nastupom mlade Sylvia Lopez, koja je nedugo nakon premijere umrla od leukemije.

## Uloge
* Steve Reeves ... Heraklo
* Sylvia Lopez ... Kraljica Omfala od Lidije
* Sylva Koscina ... Jola
* Sergio Fantoni ... Eteoklo
* Mimmo Palmara ... Polinik
* Gabriele Antonini ... Odisej (Uliks)
* Fulvio Carrara i Willi Colombini ... Kastor i Poluks
* Gian Paolo Rosmino ... Eskulap
* Gino Mattera ... Orfej
* Primo Carnera ... Antej
* Cesare Fantoni ... Kralj Edip
* Daniele Vargas ... Amfijaraj
* Carlo D'Angelo ... Vrhovni svećenik Kreont
* Fulvia Franco ... Antikleja
* Colleen Bennett ... Glavna plesačica
* Nando Cicero ... Lastena

## Literatura
*

## Reference

## Vanjske veze
*
Jola (razvrstavanje)

Jola može označavati:

*Jola, ličnost iz grčke mitologije, jedna od Heraklovih ljubavi
*Jola (narod)
*Jola (jezik)
Comhairle nan Eilean Siar

**Comhairle nan Eilean Siar** (engleski: *Western Isles Council*) je jedino od svih 32 
područnih vijeća i Namjesništva (lieutenancy area) 
Škotske koje ima službeni naziv na škotsko-gelskom a ne na engleskom.

To Područno vijeće osnovano 1975. upravlja arhipelagom Vanjski Hebridi.
## Geografija
Comhairle nan Eilean Siar leži na sjeverozapadu Škotske u Atlantiku, najbliže područno vijeće sa kojim nemaju kopnene
granice je - Highland.

Comhairle nan Eilean Siar zauzima površinu od 3,070.94 km² i ima 27,684 stanovnika, a administrativni centar mu je Stornoway (Steòrnabhagh) na najvećem otoku tog 
arhipelaga Lewis i Harris. 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice vijeća