open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nakuru (jezero)

**Nakuru** je slano jezero u Dolini velike rasjeline, južno od grada Nakurua u Keniji. Jezero je najpoznatije po mnoštvu algi koje privlače milijune plamenaca, ali i veliki broj drugih životinja, zbog čega je 1961. godine, na području od 188&nbsp;km² oko jezera, osnovan **Nacionalni park jezera Nakuru**. Ramsarska konvencija ga je zaštitila, a 2011. godine je, zajedno s drugim kenijskim jezerima Doline velike rasjeline (Bogoria i Elmenteita), upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi kao "sustav povezanih plitkih jezera jedinstvene ljepote koja su dom za 13 jako ugroženih vrsta ptica i najvažnije mesto ispaše patuljastih plamenaca, ali i glavno gnijezdilište velikih pelikana na svijetu".

## Prirodne odlike

Jezero Nakuru se nalazi na 1754 m nadmorske visine i ima površinu od 5 do 45&nbsp;km², ovisno o dobu godine i padavinama i njezinoj jedinoj pritoci, rijeci Njoro. Sustav kenijskih slanih jezera, kojemu pripada Nakuru, jedno je od mjesta u kojemu živi najveća raznolikost ptica na svijetu. Površina plitkog jezera Nakuru zna često biti pokrivena velikom ružičastom mrljom milijuna plamenaca u pokretu. Pored njih, u parku obitavaju i ugrožene vrste kao što su: velika čaplja, čekićarke, afrički orao ribar (*Haliaeetus vocifer*), afrički crni orao (*Aquila verreauxii*) i crno-bijeli vodomar (*Ceryle rudis*).

U njegovoj okolici također obitavaju ugroženi sisavci kao što su Rothschildova žirafa, crni nosorog i bijeli nosorog, ali i drugi kao veliki kudu, lav, gepard, divlji pas, močvarna antilopa i piton. Nacionalni park Nakuru je nedavno i proširen, ali i ograđen ogradom, kako bi se zaštitila malena populacija crnih nosoroga (njih oko 25) od lovokradica. Nakuru je na južnoj strani svojim močvarama povezan na konzervat Soysambu koji predstavlja moguće mjesto širenja crih nosoroga i jedinu poveznicu sa zaštićenim područjem jezera Naivasha


file:Overview_lakenakuru.jpg|Jezero Nakuru 2003. god.
file:Large number of flamingos at Lake Nakuru.jpg|Plamenci u jezeru
file:White Rhino in Lake Nakuru 3.jpg|Bijeli nosorog i plamenci
file:Lake nakuru waterfall P1010375.jpg|Slap jezera Nakuru
file:Wildlifephotography.jpg|Žirafa u NP Nakuru


## Izvori

## Vanjske veze

* National Geographic – "Mysterious Kenya Flamingo Die-Offs Tied to Toxins, Study Says"  studeni 2002.
Issyk-Kul

**Issyk Kul** (kirg. Ысыккөл *Ysyk Köl*, *Issyk-kol*) jezero je u planinama Tien Shanna sjeveru Kirgistana. Unatoč tomu što je okružen visokim planinskim vrhuncima, nikad se ne smrzava, što odražava njegovo ime koje na kirgiškom znači "toplo jezero". Salinitet jezera je, u odnosu na Jadransko more, 3 puta manji.

Dužine je 182 km, a širine do 60 km i pokriva područje od 6,236 km2. To ga čini drugim najvećim planinskim jezerom na svijetu poslije jezera Titicaca. 

Nalazi se na nadmorskoj visini od 1,606 m, a doseže dubinu od 668 m. 

Tokom sovjetskog perioda, jezero je postalo popularno turističko odredište, s velikim brojem lječilišta (sanatorija), vikendica i ljetnikovaca uglavnom na sjevernoj obali, u blizini grada Čolpon-Ata. Najpoznatije od takvih lječilišta je poznati sanatorij *"Aurora"*.
Elmenteita

**Elmenteita** je slano jezero velike koncentracije soli (uglavnom Natrijev klorid) u Dolini velike rasjeline, u vulkanskom području odmah južno od ekvatora, oko 120&nbsp;km sjeverozapadno od Nairobija u Keniji. Naziv mu potječe od Masai riječi *muteita*, što znači "prašnjavo mjesto", što okolica jezera i je, osobito od siječnja do svibnja.

Jezero je najpoznatije po mnoštvu algi koje privlače milijune plamenaca, ali i veliki broj drugih životinja, zbog čega ga je zaštitila Ramsarska konvencija 2005. godine. Sustav kenijskih slanih jezera, kojemu pripada i Elmenteita, jedno je od mjesta u kojemu živi najveća raznolikost ptica na svijetu (preko 400 vrsta). God. 2011. je, zajedno s drugim kenijskim jezerima Doline velike rasjeline (Nakuru i Bogoria), upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi kao "sustav povezanih plitkih jezera jedinstvene ljepote koja su dom za 13 jako ugroženih vrsta ptica i najvažnije mesto ispaše patuljastih plamenaca, ali i glavno gnijezdilište velikih pelikana na svijetu".

## Prirodne odlike

Jezero Elmenteita se nalazi na 1670 m nadmorske visine i ima površinu od oko 18&nbsp;km². Većinom je jako plitko (< 1 m dubine) i okruženo je blatištima tijekom sezona suša. Davno, u vrijeme pleistocena i ranog holocena, jezero Elmenteita je s jezerom Nakuru tvorilo jedno veliko i manje slano jezero. O tomu svjedoče mnogi nalazi u sedimentima između ova dva jezera.

Na jugu jezera nalazi se termalni izvor Kekopey, koje je jako popularno kupalište jer Masai tvrde kako kupanje tu liječi AIDS. Na zapdnoj strani jezera, uz 2/3 njegove obale, nalazi se Soysambu konzervat, nekada jedan od prvih i najvećih rančeva u Keniji (190&nbsp;km²), a danas zaštićeno područje s oko 12.000 divljih životinja.

Broj ružićastih i patuljastih plamenaca se izrazito smanjio nakon što je u jezero dovedena riba tilapija iz jezera Magadija 1962. god. Naime, ova riba je privukla druge ptice koje se hrane ribom (kao što su čekićarke, afrički orao ribar (*Haliaeetus vocifer*), afrički crni orao (*Aquila verreauxii*) i crno-bijeli vodomar (*Ceryle rudis*)), a koje su potisnule plamence u druga kenijska jezera i jezero Natron u Tanzaniji. Nedavno se broj plamenaca na jezeru još više smanjio zbog povećananja broja ljudi uz njegove pritoke, čime se smanjio dovod vode u jezero.

Na obalama jezera pasu gazele, zebre, elandi i bradavičaste svinje.

## Izvori

## Vanjske veze

* Lake Elmenteita added to the Ramsar List  Preuzeto 1. studenog 2011.

### Ostali projekti
Bogoria

**Bogoria** je slano alkalno jezero u Dolini velike rasjeline, u vulkanskom području odmah sjeverno od ekvatora u Keniji. Jezero je najpoznatije po mnoštvu algi koje privlače milijune plamenaca, ali i veliki broj drugih životinja, zbog čega ga je zaštitila Ramsarska konvencija 1973. godine. Sustav kenijskih slanih jezera, kojemu pripada i Bogoria, jedno je od mjesta u kojemu živi najveća raznolikost ptica na svijetu. God. 2011. je, zajedno s drugim kenijskim jezerima Doline velike rasjeline (Nakuru i Elmenteita), upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi kao "sustav povezanih plitkih jezera jedinstvene ljepote koja su dom za 13 jako ugroženih vrsta ptica i najvažnije mesto ispaše patuljastih plamenaca, ali i glavno gnijezdilište velikih pelikana na svijetu".

## Prirodne odlike

Jezero Bogoria se nalazi na 990 m nadmorske visine i ima projer od 34 x 3,5&nbsp;km, te sliv od 700&nbsp;km². Na sjeveru jezera nalazi se močvara Kesubo, a na istoku Siracho litice, koji zajedno s jezerom pripadaju **Nacionanom rezervatu Bogoria**. Jezero je poznato i po svojim gejzirima (njih 18, što je najveći broj u Africi) i termalnim izvorima u jezeru i uz obalu. Na četiri mjesta može se pronaći po desetak gejzira koji eruptiraju do 5 m visine

Voda jezera sadrži veliku koncentraciju ijona Na+, HCO3- i CO32- koji dolaze u vodama rijeka Sandai i Emsos, ali i od oko 200 alkalnih termalnih izvora s tri lokaliteta uz obalu jezera:Loburu, Chemurkeu, i južna skupina (Ng'wasis, Koibobei, Losaramat). Voda je zbog toga alkalna (pH:10.5) i slana (do 100 g/L rastopljene soli) zbog isparavanja jer nema odlijeva jezera. Površina plitkog jezera Bogoria je meromiktička (podijeljena na gusti slani donji i gornji slatki sloj vode). Iako jako slano prepuno je cijanobakterija *Arthrospira fusiformis* kojima se hrane plamenci.

Pored plamenaca, u rezervatu obitavaju i ugrožene vrste kao što su: velika čaplja, čekićarke, afrički orao ribar (*Haliaeetus vocifer*), afrički crni orao (*Aquila verreauxii*) i crno-bijeli vodomar (*Ceryle rudis*).

U njegovoj okolici također obitavaju ugroženi sisavci kao što su Rothschildova žirafa, crni nosorog i bijeli nosorog, ali i drugi kao veliki kudu, lav, gepard, divlji pas, močvarna antilopa i piton. Jezero je tradicionalni dom naroda Endorois koji su se 1970-ih bili primorani odseliti, ali sada se kroz Afričko povjerenstvo za ljudska prava (*African Commission on Human and Peoples' Rights*, ACHPR) pokušavaju vratiti


file:Flickr_-_Rainbirder_-_Born_of_Fire.jpg|Gejzir u jezeru Bogoria
file:LakeBogoria.jpg|Plamenci u jezeru
file:Phoenicopterus_minor_-Lake_Bogoria,_Kenya-8a.jpg|Patuljasti plamenac
file:Flickr_-_Rainbirder_-_African_Spurred_Tortoise.jpg|Afrička golema kornjača


## Izvori

* M. North Lewis, *A Guide to Lake Baringo and Lake Bogoria*, 1998., Horizon Books. 
* J.J. Tiercelin i A. Vincens, *Le demi–graben de Baringo–Bogoria, Rift Gregory, Kenya: 30,000 ans d’histoire hydrologique et sédimentaire*, 1987., Bulletin des Centres de Recherches Exploration-Production Elf-Aquitaine, v. 11., str. 249.–540.

## Vanjske veze

* Minority Rights Group on the Endorois and Lake Bogoria   Preuzeto 31. listopada 2011.
Fort Jesus

**Fort Jesus** (port.: *Forte Jesus de Mombaça*) je portugalska utvrda koja je izgrađena od 1593.-96. godine po naredbi Filipa II. Španjolskog, tadašnjeg kralja Portugala, na otoku Mombasa (Kenija) kako bi čuvala staru luku. Jedinstvena je po svom tlocrtu u obliku ljudske figure (što se može vidjeti iz zraka) koja je predstavljala lik Isusa, po kojemu je i dobila ime. Naime, njezin izgled i oblik odražavaju renesansni ideal da se savršene proporcije i geometrijski sklad nalaze u ljudskom tijelu.

God. 2011. upisana je na popis mjesta svjetske baštine u Africi kao "jedinstvena i najboje sačuvana portugalska vojna utvrda iz 16. stoljeća".

## Odlike
Utvrdu je dizajnirao milanski arhitekt, Giovanni Battista Cairati, koji je bio vodeći arhitekt za sve portugalske posjede na Istoku. Ima površinu od 2,64 hektara, uključujući obrambene zidine i duboki jarak oko njih, a bila je to prva europska utvrda izvan Europe izgrađena tako da može odolijeti topovskom napadu. Danas je jedan od najboljih primjera portugalske vojne arhitekture, ali i s nekim omanskim i britanskim intervencijama. Naime, od 1631. do 1875. godine utvrda je bila devet puta izgubljena i ponovno osvojena od strane kolonijalnih sila koje su se borile za prevlast u unosnom trgovačkom području Mombase.

Kada su Britanci kolonizarali Mombasu 1890. godine, utvrdu su pretvorili u zatvor, što je i ostala sve do 1958. godine kada je zatvor zatvoren, a utvrda proglašena povijesnim spomenikom.


Image:Fort_JesusMombasa.jpg|Snažni vanjski bedemi
Image:Fort Jesus-détail.jpg|Jedan od tornjeva
Image:Fort Jesus Passage des arches.jpg|Prolaz u utvrdi
Image:Fort_Jesus.jpg|Unutarnje dvorište
Image:Fort_Jesus,_Mombasa2.JPG|Dotrajalost fasade


## Izvori

## Vanjske veze

* Fotografije na ourplaceworldheritage.com  
* Fort Jesus Museum   
* Kratka povijest utvrde Fort Jesus
Patuljasti plamenac

**Patuljasti plamenac** (lat. *Phoenicopterus minor* ili *Phoeniconaias minor*) je vrsta plamenca koja obitava u Africi (prvenstveno Dolina velike rasjeline) i južnoj Aziji. Najmanja je i najbrojnija vrsta plamenaca. Broji 2-3 milijuna jedinki, a 1.142 se nalaze u zatočeništvu.

## Opis
Patuljasti plamenac dug je 1 m i težak 2 kg. Visok je 1 m, a raspon krila mu je 1 m. Mužjaci su malo veći od ženki. Najveći dio visine čine duge noge i vrat. Većina perja mu je ružičastobijelo. Vrhovi krila su crne boje. Najjasnija razlika između njega i ružičastog plamenca je što mu na kljunu ima više crne boje. Kljun je relativno duži nego kod drugih vrsta. Donja polovina kljuna je kruta, a donja je pokretna. Oči su male, a boja im je žuta, narančasta ili crvenkasta.

Ova ptica prvenstveno se hrani algom spirulinom koja raste samo u alkalnim jezerima. Iako je plavozelene boje, spirulina sadrži fotosintetski pigment koji ptici daje ružičastu boju. Duboki kljun patuljastog plamenca izvrsno je prilagođen filtriranju vode, posebno sitnijih tvari. Osim spirulinom, patuljasti plamenac hrani se i škampima.

Prirodni neprijatelji su mu afrički marabu i još neke ptice, te pavijani i divlja mačka.

## Razmnožavanje
U Africi, gdje je najbrojniji, patuljasti plamenac gnijezdi se najčešće na području poluslanog jezera Natron u sjevernoj Tanzaniji i na kenijskim jezerima Nakuru i Bogoria. Druge lokacije za gniježdenje u Africi su Etosha Pan, Sua Pan i Kamfers Dam. Također se gnijezdi i jugozapadnoj i južnoj Aziji. 

Kao i svi plamenci, postavlja jedno bijelo jaje na vrhu blatnog nasipa visokog 40 cm. Nakon što se ptić izlegne, roditelji ga hrane voljkinim "mlijekom". Roditelji za njega brinu tjedan dana, pa se pridružuje ogromnoj skupini koja se naziva "škola i broji preko 300.000 jedinki. "Školi" se pridružuje i nekoliko odraslih jedinki koje mlade ptiće odvedu pješice do svježe vode, a put može biti dug čak i do 32 km. Nakon 4-6 tjedana ptići počinju sami tražiti hranu, ali se još uvijek ne hrane njome, jer nisu im dovoljno razvijeni organi za filtriranje vode. Nakon 10 tjedana organi za filtriranje se razviju, s 11 tjedana ptići počinju letjeti. Mladi ispočetka imaju sivo perje s ružičastosmeđim pjegama. S 3-4 godine dobiju perje odrasle ptice, a s 6 godina prvi put se gnijezde. Mogu doživjeti 50 godina.

## Izvori

## Literatura
* Robert Böttger, Dr. Heinz Gläsgen, Jens-Uwe Heins, Kurt Möbus, Ulrich Nebelsiek, Hans Oberländer, Udo Pini, Monika Rößiger, Claus M. Schmidt, Holger Schulz, Herman Sülberg und Beatrix Stoepel: *Expeditionen ins Tierreich*, HVK (?), 
* David Burnie: *Tiere*, Dorling Kindersley, 
* Josep del Hoyo et al.: *Handbook of the Birds of the World*, Band 1 (*Ostrich to Ducks*). Lynx Edicions, 1992,
Država Božja 2053.

**Država Božja 2053.** utopistički je roman Ive Brešana, dio trilogije koju, uz ovaj roman, čine i djela Astaroth te Vražja utroba. *Astaroth* je pritom prikaz totalitarizma u prošlosti, *Država Božja 2053.* u budućnosti, a *Vražja utroba* u sadašnjosti.

## Radnja

Radnja ovog romana događa se 2053. godine u Hrvatskoj, u kojoj pobjeđuje *Hrvatska kršćansko socijalna stranka* na čelu s karizmatskim vođom Teom Torlakom, koja je jedna među rijetkim zemljama koja je ostala izvan Federalne Europske Regije (FER). U Hrvatskoj je na vlasti diktator, ukinute su sve slobode govora, a Crkva je glavna institucija.

Radnja prati napore pojedinaca obitelji Loko da prežive u takvom svijetu. Kraj romana sličan je poput završetka u *[[Astaroth]]u* - simbolika Krista.

## Vanjske veze
* Intervju s Brešanom o romanu  na Matica.hr
* Prikaz knjige ''Država Božja 2053.'' 
* ''Država Božja 2053. na Good Reads
Uzbečka Sovjetska Socijalistička Republika

**Uzbečka Sovjetska Socijalistička Republika** (uzbečki: *Ўзбекистон Совет Социалистик Республикаси*; ruski: *Узбекская Советская Социалистическая Республика*, akronim: **USSR**) bila je jedna od 15 republika Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika.

## Historija
Historija te republike počela je kad je tadašnji komesar za nacionalna pitanja Josif Staljin, odlučio povući nove granice administrativnih jedinica po Centralnoj Aziji, koje bi više odgovarale nacionalnom sastavu njihova stanovništva. Zbog tod su raspuštene dotadašnje Turkestanska Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika, Buharska Narodna Sovjetska Republika i Horezmanska Narodna Sovjetska Republika a njihove teritorije podjeljene na pet novih jedinica, od kojih je jedna 27. oktobar 1924. postala *Uzbečka Sovjetska Socijalistička Republika*. Ona je već iduće godina postala jedna od konstitutivnih republika Sovjetskog Saveza.

Sve do 1929.unutar Uzbečke SSR postojala je Tadžička Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika, koja je zatim proglašena ravnopravnom sovjetskom republikom i izdvojena iz Uzbečke SSR. Slijedeći veliki korak dogodio se 1930., kad je glavni grad je, umjesto Samarkanda, postao Taškent. Nakon tog je 1936., Uzbečkoj SSR je priključena Karakalpačka ASSR, koja je bila izdvojena iz Kazaške SSR.

Uzbečka Sovjetska Socijalistička Republika prestala je postojati 25. decembra 1991. kad se je proglasila nezavisnom Republikom Uzbekistan.
La Bandera (roman)

***La Bandera*** () je roman francuskog književnika Pierrea Mac Orlana, objavljen 1931. godine. Protagonist je Pierre Gilieth, Francuz koji je u Parizu ubio čovjeka, potom pobjegao u Barcelonu i, u nastojanju da izbjegne izručenje, pristupio Španskoj legiji stranaca. Radnja prikazuje njegov fatalistički pristup službi koja uključuje sudjelovanje u krvavom rifskom ratu u Španskom Maroku, postepeno sticanje prijateljstva među suborcima i nadu u novi život kada se vjenča za pjevačicu u lokalnom kabareu. La Bandera je danas najpoznatija kao predložak za istoimeni film Juliena Duviviera iz 1935. godine sa Jeanom Gabinom u glavnoj ulozi.

## Literatura
* Coward, David. *A History of French Literature: From Chanson De Geste to Cinema*. John Wiley & Sons, 2008.
* Turk, Edward Baron. *Child of Paradise: Marcel Carné and the Golden Age of French Cinema*. Harvard University Press, 1989.
Tadžička Sovjetska Socijalistička Republika

**Tadžička Sovjetska Socijalistička Republika** (tadžički: *Республикаи Советии Социалистии Тоҷикистон*; ruski: *Таджикская Советская Социалистическая Республика*, akronim: **TSSR**) bila je jedna od 15 republika Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika.

## Historija
Historija te republike počela je kad je tadašnji komesar za nacionalna pitanja Josif Staljin, odlučio povući nove granice administrativnih jedinica po Centralnoj Aziji, koje bi više odgovarale nacionalnom sastavu njihova stanovništva. Tako je 14. oktobra 1924. formirana Tadžička Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika, unutar Uzbečke Sovjetske Socijalističke Republike u kojoj je većinsko stanovništvo bilo turkijskog porijekla. *Tadžička Autonomna Sovjetska Socijalistička Republika* je egzistirala do 1929., kad je odlučeno da se izdvoji, zbog brojnih Tadžika tako je 5. decembra 1929. izdvojena i uzdignuta u rang konstitutivne republike, pod imenom *Tadžička Sovjetska Socijalistička Republika*.

Tad je i glavni grad Dušanbe.promjenio ime u **Stalinabad** (po Staljinu), to ime nosio je do 1961. 

Tadžička Sovjetska Socijalistička Republika prestala je postojati 9. septembra 1991. kad se je proglasila nezavisnom Republikom Tadžikistan
La Bandera (film)

***La Bandera*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Juliena Duviviera, poznat kao jedno od prvih ostvarenja poetskog realizma. Temelji se na istoimenom romanu Pierrea Mac Orlana. Protagonist, koga tumači Jean Gabin, je Parižanin koji je ubio čovjeka i koji pred vlastima bježi u Barcelonu i konačno utočište kao pripadnik Španske legije stranaca. Radnja prikazuje kako u Španskom Maroku stiče prijatelje među suborcima, kao i nadu u bolji život kada se vjenča za lijepu marokansku plesačicu (koju glumi Annabela. *La Bandera* je predstavljala jedan od najvećih hitova u Gabinovoj karijeri.

## Izvori

## Vanjske veze
*
La Kermesse héroïque

***La Kermesse héroïque*** () je francusko-njemački crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Jacquesa Feydera. Po žanru je mješavina historijskog filma i romantične komedije. Radnja je smještena u gradić Boom u Belgiji u koga 1616. godine namjeravaju ući pripadnici španske vojske, tjerajući građane da na razne domišljate načine pokušaju spriječiti pljačku i druge nedaće. Film je snimljen u dvije verzije - na francuskom, i na njemačkom jeziku pod naslovom ***Die klugen Frauen***. Predstavljao je ambiciozan projekt, kojim je Feyder htio odati počast flandrijskim slikarima, te je tokom snimanja u pariškim studijama raskošno rekonstruriano flandrijsko selo.

Nakon premijere je *La Kermesse héroïque* imao veliki uspjeh, te osvojio niz prestižnih nagrada, uključujući Mussolinijev kup za režiju na Venecijanskom filmskom festivalu. U Feyderovoj domovini je, pak, izazvao kontroverze jer je shvaćen kao alegorija na flamansku kolaboraciju sa njemačkim okupatorima u prvom svjetskom ratu.

1953. je po njegovim motivima na Broadwayu postavljen mjuzikl *[[Carnival in Flanders (mjuzikl)|Carnival in Flanders]]*.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''La Kermesse héroïque'' at filmsdefrance
Erich von Däniken

**Erich von Däniken** (Zofingen, 14. travnja 1935. – Interlaken, 10. siječnja 2026.), kontroverzni švicarski pisac i ufolog.

Njegov prvijenac "Sjećanje na budućnost" objavljen 1968. godine postao je svjetska uspješnica. Nakon njega napisao je još 18 naslova koji su prevedeni na 28 jezika i širom svijeta prodani u preko 51 milijun primjeraka.

Tokom zadnjih 20 godina Däniken održava predavanja diljem svijeta a za svoj istraživački rad primio je mnoga međunarodna priznanja.

U svojoj lieteraturi Däniken se bavi tajnama povijesti i to prvenstveno onima arheološke prirode čijim se svakim novim otkrićem, kako veli Däniken, širi krug pitanja u čijem središtu se kao odgovor uvijek nalaze stare kulture čovječanstva.

## Vanjske veze
*  Erich von Däniken's official homepage
*  AAS RA homepage
*  SwissInfo.org story about theme park 
*  ''The Prophet of the Space Gods'' SkepticReport article 
*  UK Channel 4 biographical research
*  Daniken entry from the Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy and Spaceflight 

### Ostali projekti
Toni (film, 1935)

***Toni*** je francuski crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Jeana Renoira. Po žanru predstavlja kombinaciju kriminalističkog filma i drame. Radnja je smještena u Provansu i prati sudbine sezonskih radnika zaposlenih u tamošnjim kamenolomima i poljoprivrednim imanjima. Naslovni protagonist, koga glumi Charles Blavette, je italijanski imigrant koji zbog ljubavi prema lijepoj Špankinji bude upetljan u ubistvo. *Toni* je sniman na autentičnim lokacijama, sa velikim brojem neprofesionalnih glumaca. Zbog svog stila, kao i učešća Luchina Viscontija kao Renoirovog pomoćnika, navodi se kao svojevrsna preteča italijanskih neorealističkih filmova snimanih deceniju kasnije.

## Uloge
* Charles Blavette ... Antonio 'Toni' Canova 
* Celia Montalván ... Josefa 
* Édouard Delmont ... Fernand 
* Max Dalban ... Albert 
* Jenny Hélia ... Marie 
* Michel Kovachevitch ... Sebastian 
* Andrex ... Gabi 
* Paul Bozzi ... Le jouer de guitare

## Izvori

## Literatura
* O'Shaughnessy, Martin. *Jean Renoir*. Manchester University Press, 20 Oct 2000.

## Vanjske veze
* 
* An essay  by Tom Milne on *Toni*
Turkmenska Sovjetska Socijalistička Republika

**Turkmenska Sovjetska Socijalistička Republika** (turkmenski: *Түркменистан Совет Социалистик Республикасы*; ruski: *Туркменская Советская Социалистическая Республика*, akronim: **TSSR**) bila je jedna od 15 republika Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika.

## Historija
Historija te republike u Centralnoj Aziji počela je 7. augusta 1921. kad je osnovana kao **Turkmenska oblast** u sastavu Turkestanske Autonomne Sovjetske Socijalističke Republike koja je s druge strane bila administrativna jedinica Ruske Sovjetske Federalne Socijalističke Republike.

Ona je 13. maja 1925. izdvojena iz Ruske SFSR i uzdignuta u rang konstitutivne republike, pod imenom *Turkmenska Sovjetska Socijalistička Republika*. Pritom joj je pridodat i dobar dio teritorija Buharske i Horezmanske Narodne Sovjetske Republike koje su tad rasformirane.

Turkmenska Sovjetska Socijalistička Republika prestala je postojati 25. decembra 1991. kad se je proglasila nezavisnom Republikom Turkmenistan.
Horezmanska Narodna Sovjetska Republika

**Horezmanska Narodna Sovjetska Republika** (uzbečki: *Xorazm Xalq Sho'ro Jumhuriyati*; ruski: *Хорезмская Народная Советская Республика*, akronim: **HNSR**) bila je jedna od kratkotrajnih Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika.

## Historija
Historija te republike u Centralnoj Aziji počela je u februaru 1920. kad je abdicirao posljednji hivanski kan i najavio osnivanje prve hivanske skupštine. U njoj su presudnu ulogu imali boljševici koji su 26. aprila 1920. proglasili novu *Horezmansku Narodnu Sovjetsku Republiku*.

Ona je 20. oktobra 1923. pretvorena u **Horezmansku Socijalističku Sovjetsku Republiku** (ruski: *Хорезмская Социалистическая Советская Республика*) ali je svega dvije godine nakon toga 17. februara 1925. rasformirana, a njen teritorij podjeljen između Uzbečke SSR, Turkmenske SSR i Karakalpačke autonomne oblasti. 

Ta podjela je izvršena u skladu sa novim političkim kursom Josifa Staljina, prema nacionalnom pitanju, da se sovjetske republike moraju formirati prema njihovom nacionalnom sastavu.
Songish

**Songish** (Lku'ngEn, Lkungen, Lekwungen, Songhees).- Pleme američkih Indijanaca porodice Salishan naseljeno na južnom dijelu kanadskog otoka Vancouver i zapadnoj obali otoka San Juan u američkoj državi Washington. Songiše otkriva 1592. Grk Juan de Fuca (rođen kao Ioannis Phokas). Od nekadašnjeg broja od 2,700 duša (1700), najmanje ih je popisano 1906., svega 488. -Prema *Indian Life Online*-u 2005. ima ih 2,046, organiziranih u 7 bandi: Beecher Bay, Esquimalt, Pauquachin, Songhees, Sooke, Tsartlip i Tsawout u Britanskoj Kolumbiji.

## Ime
Ime songish prilagođeni je oblik imena glavne bande koja se nazivala Stsanges ili Stsa'ñges, koja po jednom tum*ačenju znači "people gathered from *scattered places." Od plemena sa južnog dijela Puget Sounda Songiši su nazivani imenom Etzamish. Njihovo vlastito ime za same sebe je Lku'ngEn.

## Bande
Songishi su podijeljeni na 3 glavne grane: Saanich (Sanetch), Songish i Sooke, među kojima se Saanichi dalje granaju na bande Mayne Island, Panquechin ili Panquechin, Tsartlip (kod Swanton pogrešno upisano Tsartilp, Tsawout, Tsehump i Saturna Island.

Songish vlastiti dijele se na 12 bandi: Chikauach i Chkungen, sa McNeill Baya na Vancouveru; Kekayeken između Esquimalta i Beecher Baya (otok Vancouver); Kltlasen (McNeill Bay), Ksapsem (u Esquimalt), Kukoak ( McNeill Bay), Kukulek (Cadboro Bay, otok Vancouver), Lelek (Cadboro Bay), Sichanetl (Oak Bay, Vancouver), Skingenes (Discovery Island pred obalom Vancouvera), Skuingkung (u Victoria), Stsanges (između Esquimalta i Beecher Bay).

## Kultura
Kultura Songiša tipična je sjeverozapadnoj obali; kanu-Indijanci i vješti drvorezbari koji žive u kućama od cedrovih dasaka. Svoje ogrtače pletu od pseče dlake i vune planinske koze. Poznaju i običaje potlatcha i deformaciju lubanje i razne običaje vezane uz uz vjerovanja, pubertet, ženidbu i posmrtne običaje, kao i razne tabue. Svoje mrtve sahranjuju u kanuima ili posebnim sanducima smještenim na tlu ili u krošnjama drveća, a tom prilikom žrtvuju se i robovi.
Songiši su organizirani po klanovima (12 prema Mooneyu), od kojih svaki ima svoj vlastiti ribarski i lovački teritorij. Poglavištvo je hereditarno, i računa se po muškoj liniji. Društvo je podijeljeno na 3 klase koje čine plemići, puk i robovi. Ribolov (losos) i sakupljanje bobica osnovni su temelj opstanka.

## Songiši danas
Glavnina pravih Songiša naseljena je danas na rezervatu Songhees I.R. #1A (126 hektara), koji se prostire na jugu Vancouvera na Esquimalt Harboru, te na još dva rezervata. Plemena Sooke i Saanich žive na još nekoliko rezervata u susjednom području Vancouvera.

## Reference

## Vanjske veze
* Songish Indians
* First Nations
Sooke

**Sooke** (vlastiti naziv T'Sou-ke; ostali nazivi Achiganes, Sock Indians, Sōk, Sokes, Tsohke, Sâ΄ok), jedno od tri glavna ogranka ili plemena Songish Indijanaca, porodica salishan, sa otoka Vancouver u britanskoj Kolumbiji, Kanada. Ostale dvije skupine koje čine Songishe su Songish vlastiti i Saanich (Sanetch).

Sooke teritorij nalazi se na obali otoka Vancouvera uz Sooke Inlet u prolazu Juan de Fuca, gdje se danas nalazi istoimeni grad Sooke (Kanada)|Sooke. Populacija im je 1909. godine iznosila 28.

Ime Sooke anglizam je nastao od njihovog vlastitog naziva za sebe koji u dijelektu SENĆOŦEN glasi T'Sou-ke, a označava jednu vrstu ribe (Stickleback fish) koja živi na estuariju rijeke, a pripoada porodici Gasterosteidae. Naziv Sooke prvi koriste ljudi kompanije Hudson Bay kao Soke, da bi se kasnije prtvorio u Sooke, a označava uz ovo pleme i obližnji grad, rijeku i Sooke Basin.

Njihova dva rezervata nalaze se kod Sooke Basina i prostiru se na 67 hektara (165 akera), a za njih su utemeljeni 1877. Na njemu danas živi većina pripadnika plemena, a registrirano ih je 251 u veljači 2013. 

Govore posebnim songish dijalektom.

## Izvori
Tsartlip

**Tsartlip** (W̱JOȽEȽP, Tsartlip First Nation), jedna od skupina Songish Indijanaca, porodica sališ, sa juga otoka Vancouver, na poluotoku Saanich, u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija. Tsartlipi zajedno sa skupinama Mayne Island, Panquechin, Tsawout, Tsehump i saturna island čine širu skupinu Saanich (Sanetch, W̱SÁNEĆ). 

Sa Tsawoutima su bili potpisnici Douglaskog ugovora iz 1850.-tih. Većina pripadnika Tsartlipa danas živi na rezervatu Saanich 1 reserve na Brentwood Bayu, BC, sjeverno od grada Victoria. Populacija iznosi preko 800., a 1910 svega 72.

Plemensko vijeće satoji se od 5 članova. Današnji poglavica je Ivan Morris.
## Izvori
Tsawout

**Tsawout**, ogranak Saanich Indijanaca, šire skupine Songish, porodica Salishan, koji su obitavali na jugoistoku otoka Vancouver u Britanskoj Kolumbiji, Kanada. Populacija im je iznosila 103 (1902); 94 (1910). Danas su jedna od 5 bandi nacije Saanich a žive na rezervatima East Saanich IR No. 2, Bare Island IR No. 9, Fulford Harbour IR No. 5, Goldstream IR No. 13, Pender Island IR No. 8 i Saturna Island IR No. 7.

Suvremena Tsawout popilacija iznosila je 1.425 (2001), 1.635 (2006). Glavno naselje na rezervatu East Saanich IR No. 2, nalazi se nešto sjevernije od grada Victoria.
## Izvori

## Vanjske veze
* SȾÁUTW̱ (Tsawout) 
* Tsawout First Nation
Saanich

**Saanich** (Sanetch) Pleme Songish Indijanaca, porodice Salishan, nastanjeno na nekoliko malenih rezervata kod poluotoka Saanich na jugozapadu kanadskog otoka Vancouver. Pleme je 1858. godine brojalo 600 duša.

Po običajima srodni su Songishima. Godine 1843. pokrstio ih je Otac John B. Bolduc. Danas su civilizirani i bave se ribarenjem i drugim poslovima.

Izvorno su se sastojali od 6 bandi: Mayne Island Indijanci, Pauquachin (kod Swantona Panquechin), Tsartlip, Tsawout, Tsehump i Saturna Island.
## Izvori

## Vanjske veze
* Sanetch Indians
* Saanich, North Straits Salish (o jeziku Sənčáθən)
Tseycum

**Tseycum** (Tsehump, Tsehum, Tsekum, Tse-kun, Tsekun; službeni naziv Tseycum First Nation), jedno od današnjih plemena salishan Indijanaca sa juga kanadskog otoka Vancouver iz skupine Songish, uže skupine Saanich (Sanetch, W̱SÁNEĆ). U prošlosti su bili poznati pod imenom Tsehump, a danas kao Tseycum, što na dijalektu saanich (SENĆOŦEN) speluje kao Wsikem a znači *Land of Clay*.

Poglavica i plemensko vijeće bira se svake dvije godine. Populacija im iznosi 181, a žive na rezervatu Union Bay Indian Reserve No.4. na jugu Vancouvera.
Saturna Island Indijanci

**Saturna Island Indijanci** /Ime dolazi po otoku koji je prozvan po španjolskom brodu “Saturnina”, koji je tuda prošao 1791/, jedna od skupina Saanich Indijanaca, šire skupine Songish, sa otoka Saturna Island u prolazu Strait of Georgia, između otoka Vancouver i kopna Britanske Kolumbije. Populacija im je 1892 iznosila svega 5 osoba. Na otoku su se Indijanci bavili lovom i ribolovom, te kopanjem korijenja. 

Prvi ne-indijanski stanovnici pristižu 1850.-tih . Danas na rezervatu Saturna Island 7 žive Indijanci koji se izjašnjavaju pod plemenskim nazivima Tsawout i Tseycum. 

## Izvori
Ksapsem

**Ksapsem** (Qsā'psEm, Kosampsom, Kosampson, danas Esquimalt First Nation), jedna od lokalnih skupina Songish Indijanaca, jezične porodice salishan, koji su živjeli u Esquimaltu na jugu otoka Vancouver u Kanadi. Pod ovim imenom spominje ih Boas (1890) . Banda na Esquimalt Indian Reserve danas je poznata kao Esquimalt First Nation i porijeklom su od starih Kosampson ili Ksapsem Indijanaca .

## Izvori

## Vanjske veze
* Portage Inlet History
Pauquachin

**Pauquachin** (BOḰEĆEN; kod Swantona i Hodgea Panquechin), jedna od skupina Saanich (W̱SÁNEĆ; Sanetch) Indijanaca sa jugoistoka otoka Vancouver na poluotoku Saanich i susjednim otocima, Kanada. Većina populacije živi na Coles Bayu na rezervatu Cole Bay 3, a ostali na rezervama Goldstream 13 i Hatch Point 12. 

Populacija je iznosila 64 (1906; Hodge); 367 (2008).
## Izvori
Chikauach

**Chilcowitch** (Chikauach), pleme salishan Indijanaca (šire grupe Songish) sa Oak Baya, zapadno od Gonzales Poimta na jugu kanadskog otoka Vancouver. Porijeklom od starijeg plemena Chekonein (Chekwungeen) ili Chkungen od kojih su se u davna vremena odvojili na području McNeill Baya . Ovo pleme vjerojatno je identično sa onima plemenskog naziva Chikauach sa Swantonove liste songishkih bandi. Godine 1850 oni i Chekonein potpisuju Douglaski ugovor iz 1850. po kojem kompaniji Hudson's Bay prepuštaju svoju zemlju za 30 funti sterlinga . Danas se vode kao dio plemena Songhees (Songish).

## Izvori

## Vanjske veze
* Douglas Treaties - Conveyance of Land to Hudson’s Bay Company by Indian Tribes
Chkungen

**Chkungen**, jedna od bivših bandi Songish Indijanaca, porodica salishan, koji su živjeli uz zaljev McNeill Bay na krajnjem jugu otoka Vancouver u Kanadi. Oni su vjerojatno identični sa Chekwungeen iz sela Chikawich ("big hips" ), za koje se kaže da su jedna od četiri skupine sa McNeill Baya . Swanton od 4 songish skupine sa McNeilla nabraja nazive Chikauach, Chkungen, Kltlasen i Kukoak. Prema nekim informantima (Ned Williams) Chekwungeen su se u području zaljeva podijeli tako što je jedna skupina otišla na područje Gonzales Bay gdje su postali poznati kao Chilcowitch. Kako je Williams čuo do ove seoba došlo je u davna vremena. Drugi dio koji je ostao na McNeillu Lemons je nazvao Skongh-ee .

## Izvori
Kltlasen

**Kltlasen**, (Kltlâ’sEn), ime za jednu od ranijih lokalnih grupa Songish Indijanaca koje Boas locira u području McNeill Baya na otoku Vancouver u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija . Njihovo ime kasnije se više ne spominje, pa su ili nestali ili asimilirani od drugih grupa. Uz isti zaljev njima u susjedstvu su živjele grupe Chikauach, Chkungen i Kukoak.

Spominje ih Boas u 6th Rep. N. W. Tribes Can., 17, 1890.

## Izvori
Canandaigua

**Canandaigua** (Gă-nă-dă-ă-gwänñ, =*a village was formerly there*), značajno selo Seneca indijanaca koje je stajalo u blizini suvremene Canandaigue u New Yorku. Uništio ga je 1779. general John Sullivan. U blizini se nalazilo i selo New Canandaigua koje je izgleda, smatra Hodge, uništeno iste godine. Canandaigua je nazivana u raznim izvorima pod brojnim sličnim nazivima: Anandaque, Canadaqua, Kanandagua i sl. Suvremeni Canandaigua službeno je postao gradom 1791 .

## Izvori

## Vanjske veze
* The 1779 Sullivan Campaign
Catherine's Town

**Catherine's Town**, nekadašnje selo Seneca Indijanaca, plemena iz saveza Irokeza, koje se nalazilo na mjestu današnjeg grada Catherine ili Watkins Glena u okrugu Schuyler. Svoje ime dobio je po Kanađanki Catherine Montour, koja je bila zarobljena od Seneca, a kasnije zauzela važno mjesto u matrijarhatskom društvu Seneca, pa su po njoj prozvani i gradovi Catharine, Montour i Montour Falls. Catherine's Town uništio je John Sullivan 1779 .

## Izvori
Geneseo

**Geneseo** /Tyo'nesi'yo', *there it has fine banks*; Hewitt/ selo Indijanaca Seneca koje se nalazilo negdje u blizini današnjeg gradića Geneseo, središta okruga Livingston u New Yorku. 

Selo je 1750. imalo 40 ili više velikih 'dugih kuća'. Uništio ga je Sullivan 1779  u svojoj velikoj akciji protiv Irokeza zapadnog New Yorka. 

Kroz povijest poznato je pod još mnogobrojnim nazivima među kojima su: Cenosio, Chenceses, Chenesee Castle, Chenessies i slične varijante, Chinesee, Chinesse, Chinnesee, Genesee, Gennesse, Genneces i slično, Ginnacee, Jennessee, Ischua, Kanonskegon, Tsinusios, Upper Senecas, Zeneschio, Zoneschio, Zoneshio, Zonesschio, Zonneschio.

## Izvori
Munsee

**Munsee**.- /ime dolazi po glavnom ogranku Minisink ,vidi/ Pleme Delaware rase ili konfederacije nazivani često imenom ' *Wolf tribe* ', izvorno su bili nastanjeni duž rijeke Delaware na području današnjih saveznih država New York, Pennsylvania i New Jersey. Za vrijeme Revolucije mnogi su prešli u Kanadu, gdje su se još održali u Ontariju. Munsee što su ostali u SAD danas žive u Wisconsinu na rezervatu Stockbridge sa Stockbridge Indijancima, i treća grupa u Kansasu.
Munsee su se odvojili od ostalih Delawara Unalachtigo i Unami, razvivši nešto drugačiji jezik, ali su sačuvali izvorne klanove Vuk, Kornjača i Puran. Ovi veliki klanovi nasljeđuju se po majčinoj liniji, i egzogamni su, dok je nasljeđe sachema u okviru klana.
Munsee, kao i ostale dvije grupe Delaware bijahu rascjepkane po lokalnim skupinama ili malenim plemenima, to su: 
* Esopus (Espachomy) sastoje se od 4 plemena: 
** Catskill (Katskill), na Catskill Creeku, okrug Greene, New York.
** Mamekoting, u Mamakating Valleyu, zapadno od Shawangunk Mountainsa, New York.
** Waoranec (Hodge), blizu Esopus Creeka. Swanton ih ne ubraja u Esopuse.
** Waranawonkong (Warranawonkong), u krajevima uz Esopus, Wallkill, i Shawangunk Creeka, večinom u okrugu Ulster County, New York
** Wawarsink (Waoranecker, Warwarsing), uz Wawarsing i Rondout Creek, Ulster County, New York. 
 
Ostale Munsee bande su: Cashiehtunk, Lackawaxen, Macharienkonick, Marechkawieck, Meochkonck, Mengakonia, Minisink, Mohickon, Outauninkin, Pakadasank, Papagonk, Peckwes, Schepinakonck, Shawangunk, 
Waoranec, Waywayanda, Wildwyck, Wysox.

## Izvori
Cashiehtunk

**Cashiehtunk**, selo i možda podpleme Munsee Indijanaca iz 18. stoljeća, smješteno 1738. na rijeci Delaware u New Jerseyu. Spominje ga Golden (1738) (u N. Y. Doc. Col. Hist., vi, 124, 1855) . Selo se (s rezervom) spominje u popisima munseejskih sela kod Hodgea i Swantona, koje kasnije slijede Sultzman i Pritchard.

## Izvori
Siconese

**Siconese** (Siconesse kod Swantona), naziv za skupinu Unalachtigo Indijanaca koja se sastoji od dvije glavne grupe, to su Big Siconese i Little Siconese (Chiconesseck). Ranih 1620 godina naseljeni su na Sickoneysincks Killu u današnjem Delawareu. Godine 1631. uništili su naselje kolonista iz Nizozemske poznato kao Swanendael, današnji Lewes u Delawareu  pobivši svih 32 kolonista nakon ubojstva delawarskog poglavice .

## Izvori

## Literatura
Weslager, Clinton Alfred. The Siconese Indians of Lewes, Delaware: A historical account of a "great" Bayside Lenape tribe. Lewes, DE: Lewes Historical Society, 1991.
Sickoneysinck

**Sickoneysinck** (Big Siconese, Great Siconese, Siconese, Sikonessink), jedna od skupina Unalachtigo Indijanaca šire grupe Delaware nastanjeni duž obale zaljeva Delaware. Njihova glavna sela nalazila su se blizu Cape Henlopena u Delawareu. 
Ubojstvom jednog Delaware sachema 1631. Sickoneysincki su se osvetili pobivši sva 32 nizozemska kolonista koji su osnovali najraniju koloniju na mjestu sadašnjeg Lewesa u Delawareu. 
Unalachtigo skupina Little Siconese poznata je kao Chiconesseck.

## Vanjske veze
* The Delaware Bay 1500 AD-1700 AD
Buharska Narodna Sovjetska Republika

**Buharska Narodna Sovjetska Republika** (uzbečki: *Buxoro Xalq Sho'ro Jumhuriyati*; ruski: *Бухарская Народная Советская Республика*, akronim: **BNSR**) bila je jedna od kratkotrajnih republika Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika.

## Historija
Historija te republike u Centralnoj Aziji otpočela je invazijom Crvene armije na Buharski emirat 1918, iz kojeg su ubrzo istjerani, pa su se povukli na sigurno u Samarkand. Nakon završetka građanskog rata ponovno je organizirana invazija emirata, ovaj put bolje pripremljena pod komandom Mihaila Frunzea 26. augusta 1920. Nakon tri dana skršen je otpor, a emir je pobjegao u Dušanbe, a nakon tog u Afganistan. 

Buharska Narodna Sovjetska Republika proglašena je 8. oktobra 1920. i novi ustav usvojen je 1921. godine. On je garantirao pravo na privatno vlasništvo, i opće pravo glasa, kako bi se tim pridobila podrška što većeg broja ljudi. To ipak nije zadovoljilo tradicionaliste po su oni digli Basmačijsku bunu koja je skršena tek 1926. godine.

Buharska Narodna Sovjetska Republika je 17. februara 1924. pretvorena u konstitutivnu **Buharsku Socijalističku Sovjetsku Republiku** (ruski: *Бухарская Социалистическая Советская Республика*) ali je svega dvije godine nakon toga 17. februara 1925. rasformirana, a njen teritorij podjeljen između Uzbečke SSR koja je dobila najveći dio i Tadžičke SSR i Turkmenske SSR koje su dobile manje dijelove. 

Ta podjela je izvršena u skladu sa novim političkim kursom Josifa Staljina, prema nacionalnom pitanju, da se sovjetske republike moraju formirati prema njihovom nacionalnom sastavu.
Devdas

***Devdas*** (, *Debdash*; hindi: देवदास, *Devdās*) (također *Debdas*) je roman indijskog (bengalskog) književnika Sarata Chandre Chattopadhyaya objavljen 1917. godine. Radnja, djelomično inspirana hinduističkim mitovima o Krišni, Radi i Meri, je smještena u bengalsko selo početkom 20. vijeka gdje su odrasli dvoje mladih protagonista - mladić Devdas iz aristokratske brahmanske porodice i djevojka Parvati (Paro) iz skromne seljačke porodice. Radnja prikazuje kako se među njima razvila ljubav, ali čijem ostvarenju nepremostive zapreke predstavljaju stroge društvene konvencije i kastinska podjela; Devdasu roditelji ne dozvoljavaju brak, a Parvatina majka je već ugovorila brak za bogatog trgovca; zbog svega toga razočarani Devdas odlazi u Calcuttu gdje će odati alkoholu, iako je u njega nesretno zaljubljena kurtizana Chandramukhi. Devdas, koji je melodramatski zaplet koristio kako bi ukazao na socijalne probleme tadašnje Indije, doživio je veliku popularnost i smatra se jednim od najznačajnijih indijskih romana 20. vijeka. Njegovoj popularnosti je značajno doprinijela i indijska kinematografija, odnosno brojne filmske i televizijske adaptacije.

## Filmske i televizijske adaptacije

Roman je doživio brojne adaptacije na različitim jezicima - bengalskom, hindiju, teluguu, tamilskom, urduu, asamskom i malajamskom.

Među njima se ističu:

## Izvori

## Vanjske veze
* The Hindu (newspaper) essay on the novel ''
* Devdas in Bengali Text
Sarat Chandra Chattopadhyay

**Sarat Chandra Chattopadhyay** (15. septembar 1876 - 16. januar 1938) bio je indijski književnik koji je pisao na bengalskom jeziku, i koji se smatra jednim od najznačajnijih predstavnika Bengalskog preporoda. Chattopadhyay, koji je odrastao u siromaštvu, u svojim djelima je ukazivao na socijalne probleme tadašnje Indije, a pogotovo žena. Još za života je stekao veliki ugled, prijevode na indijske i svjetske jezike, kao i brojna književna i druga priznanja. Najpoznatije djelo mu je roman *[[Devdas]]* iz 1917. godine, koji je kasnije nekoliko puta adaptiran u igrane filmove.

## Djela

* *Bordidi*, (The Elder Sister) 1907
* *Bindur Chhele*, (Bindu's Son) 1913
* *[[Parineeta|Parinita]]/[[Parineeta]]*, 1914
* *Biraj Bou*, (Mrs. Biraj) 1914
* *Ramer Shumoti*, (Ram Returning to Sanity) 1914
* *Palli Shomaj*, 1916
* *Arakhsanya*, 1916
* *[[Devdas|Debdas]]/[[Devdas]]*, 1917 (napisan 1901)
* *[[Choritrohin]]*, (Characterless) 1917
* *Srikanto*, (4 djela, 1917, 1918, 1927, 1933)
* *Datta*, 1917–19
* *Grihodaho*, 1919
* *Dena Paona*, (Debts and Demands) 1923
* *Pather Dabi*, (Demand for a Pathway) 1926
* *Ses Prasna*, (The Final Question) 1931
* *Bipradas*, 1935
* *Nishkriti*
* *Mej Didi*
* *Chandranath*
* *Bilashi*
* *Mandir*
* *Pandit Mashay*
* *Dhare Alo*
* *Naba Bidhan*
* *Shesher Parichoy*
* *Boikunter Will*
* *Shubhoda*
* *Swami* (The Husband)
* *Ekadoshi Bairagi*
* *Mahesh* (The Drought)
* *Anuradha*
* *Anupamar Prem*
* *Andhare Aalo*
* *Dorpochurno* (Broken Pride)
* *Harilakshmi*
* *Kashinath*
* *Abhagir Swargo*
* *Aalo O Chhaya*
* *Sharda* (posthumno)

## Izvori
 

### Literatura
* Ganguly, Swagato. "Introduction." In *[[Parineeta]]* by Saratchandra Chattopadhyay. New Delhi: Penguin Books, 2005. (English translation)
* Guha, Sreejata. "Introduction." In *[[Devdas]]* by Saratchandra Chattopadhyay. New Delhi: Penguin Books, 2002. (English translation)
* Roy, Gopalchandra. *Saratchandra*, Ananda Publishers Pvt. Ltd., Kolkata
* *Sarat Rachanabali*, Ananda Publishers Pvt. Ltd., Kolkata
* Prithwindra Mukherjee. "Introduction" in *[[Mahesh et autres nouvelles]]* by Saratchandra Chatterji. Paris: Unesco/Gallimard, 1978. (French translation of *Mahesh*, *[[Bindur chhele]]* and *[[Mejdidi]]* by Prithwindra Mukherjee. Foreword by Jean Filliozat)

## Vanjske veze
* *[http://in.rediff.com/movies/2005/jun/20mspec.htm The man behind Devdas, Parineeta]*
* *[http://in.news.yahoo.com/050618/48/5z0fo.html Perfectly All Right?]*
Popis stanovništva u SR Bosni i Hercegovini 1981.

**Popis stanovništva u Bosni i Hercegovini** je izvršen u martu 1981. godine, kao dio Popisa stanovništva u Jugoslaviji. Po popisu stanovništva na površini od 51.197&nbsp;km² 1981. godine u BiH živjelo je 4.124.256 stanovnika.

## Osnovni podaci

* Broj stanovnika: 4.124.256
* Broj stanovnika ženskog spola: 2.073.343 ( +22.430)
* Broj stanovnika muškog spola: 2.050.913
* Broj žena u odnosu prema broju muškaraca 1011 : 1000
* broj domaćinstava: 1.030.689
* veličina prosječnog domaćinstva: 4.0 člana/domaćinstvu
* gustoća naseljenosti: 80.6 stanovnika /km²
* prosječna starost žena: - godina
* prosječna starost muškaraca: - godine

## Ukupni rezultati po nacionalnoj osnovi

## Povezano
* Popis stanovništva u Jugoslaviji 1981.

## Izvori

## Literatura
* Agencija za statistiku Bosne i Hercegovine: Demografija, Tematski bilten 02/2007, Sarajevo 2007.godine
Devdas (film, 1935)

**Devdas** je indijski (bengalski) crno-bijeli film snimljen 1935. u režiji Pramthesha Barue. Po žanru je drama, i predstavlja adaptaciju istoimenog romana Sharata Chandre Chattopadhyaya. Radnja je smještena u Bengal početkom 20. vijeka, a naslovni protagonist, koga tumači sam Barua, je mladić iz brahmanske porodice koji se želi oženiti za siromašnu djevojku Parvati (čiji lik tumači Baruina supruga Jamuna Barua), a čemu se protive njihovi roditelji i što dovodi do tragičnih posljedica.

Barua, koji je po svom porijeklu bio sličan protagonistu, prilikom snimanja *Devdasa* je inzistirao na prirodnoj glumi, te koristio moderne tehnike filmske montaže koje je naučio u Evropi. Film je doživio veliki komercijalni uspjeh i od Barue učinio veliku zvijezdu, a među kritičarima koji su pohvalili film bio je i autor romana. Originalni film je bio na bengalskom jeziku. Barua je sljedeće godine snimio istoimeni remake na hindiju, a 1937. još jednu istoimenu verziju na asamskom jeziku. Devdas se smatra jednim od najvažnijih i najuticajnijih ostvarenja indijske kinematografije prije sticanja nezavisnosti.

Originalna verzija filma je danas izgubljena, osim 40 minuta koji se čuvaju u bangladeškom filmskom arhivu.

## Uloge
* P.C. Barua ... Devdas
* Chandrabati Devi ... Chandramukhi
* Jamuna Barua ... Parvati / Paro
* K.L. Saigal ... Chunnilal, gost u Chandramukhinoj kući
* Ahi Sanyal
* Nirmal Bannerjee
* Manoranjan Bhattacharya
* Dinesh Ranjan Das
* Krishna Chandra Dey
* Amar Mullick
* Sailen Pal
* Prabhavati Devi

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* Sumamry of Devdas films 
* Review 
* SPICE info
G Men

***G Men*** () je američki crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1935. u režiji Williama Keighleya. Protagonist, koga tumači James Cagney, je njujorški pravnik koji, nesklon kompromitaciji vlastitih moralnih načela, napušta advokatsku praksu kako bi se priključio federalnoj kriminalističkoj agenciji FBI. Radnja prikazuje kako će, nakon što FBI uspije od Kongresa ishoditi široke ovlasti za provođenje zakona i korištenje vatrenog oružja, krenuti u obračun u dotada nedodirljivim gangsterima.

*G Men* je nastao u produkciji studija Warner Bros., koji je početkom 1930-ih postigao velike uspjehe s gangsterskim filmovima, ali dobio i kritike od strane konzervativnog dijela javnosti zbog navodnog glorificiranja zločina i prikazivanja gangstera kao "glamuroznih" protagonista. *G Men* je nastao u nastojanju da se te kritike, koje su posebno došle do izražaja nakon uvođenje stroge cenzure Produkcijskog kodeksa prethodne godine, ublaže ostvarenjem u kome će protagonisti biti borci protiv zločina. James Cagney, čija je reputacija bila vezana uz likove psihopatskih gangstera, također je nastojao iskoristiti priliku da tumači čuvara zakona. Snimanju filma je također značajno pomogao i sam FBI, čiji je direktor J. Edgar Hoover u njemu vidio sjajnu priliku da reklamira vlastitu agenciju.

Na prostoru bivše Jugoslavije je bio distribuiran pod naslovom ***Rat gangsterima***.

## Uloge
* James Cagney ... James "Brick" Davis
* Margaret Lindsay ... Miss Kay McCord
* Ann Dvorak ... Jean Morgan Collins
* Robert Armstrong ... Jeffrey "Jeff" McCord
* Barton MacLane ... Brad Collins
* Lloyd Nolan ... Hugh Farrell
* William Harrigan ... "Mac" MacKay
* Russell Hopton ... Gerard
* Edward Pawley ... Danny Leggett
* Addison Richards ... Gregory (essentially the film's Hoover)
* Noel Madison ... Durfee
* Harold Huber ... Venke ("gorila" u garaži)
* Monte Blue ... Stručnjak za otiske prstiju
* Regis Toomey ... Edward "Eddie" Buchanan
* Raymond Hatton ... Gangster koji dostavlja upozorenje McCordu
* Edwin Maxwell ... Joseph Kratz
* Ward Bond ... Revolveraš na željezničkoj stanici

## Izvori
### Napomene

### Literatura
* 
* 

## Vanjske veze

* 
*