Arthur Honegger

**Oscar-Arthur Honegger** (Le Havre, 10. ožujka 1892. – Pariz, 27. studenog 1955.) je bio švicarsko-francuski kompozitor i jedan od članova skupine *[[Les Six]]*. Honegger se smatra jednim od pionira neoklasicizma, ali i značajnim skladateljem avangarde. Njegovo vjerojatno najizvođenije djelo je *[[Pacific 231]]*, avangardna kompozicija inspirirana zvukom parne lokomotive.

Honegger je rođen u Le Havreu kao dijete švicarskih roditelja, no većinu svog života proveo je u Parizu. Izvorno je upisao glazbenu školu u Le Havreu, gdje uči harmoniju i violinu. Kasnije upisuje konzervatorij u Zürichu, a 1911. se prebacio na konzervatorij u Parizu, gdje su mu mentori bili Charles-Marie Widor i Vincent d'Indy. Kao kompozitor debitira 1916. godine, a 1918. godine komponira balet *[[Le dit des jeux du monde]]*, koji se danas smatra njegovim prvim karakterističnim djelom. Nakon Prvog svjetskog rata, točnije 1920., postaje član grupe *[[Les Six]]*, s kojom surađuje sve do njezina raspada 1923. godine.

Godine 1926. oženio se pijanisticom i studijskom kolegicom Andrée Vaurabourg, ali pod uvjetom da žive razdvojeno, svatko u svom stanu. Živjeli su razdvojeno do kraja Honeggerova života, uz dvije iznimke; prva je bila od 1935. do 1936., kada se Andrée oporavljala od prometne nesreće, a druga je bila 1955. godine, kada se Honegger više nije mogao brinuti sam o sebi. S Andrée je imao jednu kći, Pascale, rođenu 1932. godine. Imao je i vanbračnog sina, Jeana-Claudea, s pjevačicom Claire Croiza.

Popularnost i individualni stil Honegger je etablirao "dramskim psalmom" *[[Le roi David]]*, koji je i danas standardan dio zborskih repertoara. Uslijedili su uspješni simfonijski stavci *[[Pacific 231]]*, inspirirana lokomotivom, te *[[Rugby (simfonijski stavak)|Rugby]]*, koja reflektira Honeggerovu ljubav prema sportu. Međuratni period se pokazao izrazito plodnim za Honeggera. Godine 1927. piše glazbu za Ganceov film *[[Napoléon (film, 1927)|Napoléon]]*, glazbu za "dramske oratorije" *[[Jeanne d'Arc au bûcher]]* (1935.) i *[[La danse des morts]]* (1938.), oba na riječi Paula Claudela, a značajna su i ranija djela, oba iz 1921. godine, *[[Pastorale d'été]]* i *[[Danse de la chèvre]]*, s tim da se potonje smatra esencijalnim djelom za flautu. Većina njegove glazbe je ritmična, disonantna i demonstrira veliku slobodu u obradi tonalnosti, uz povremeno pojavljivanje politonalnosti. Surađivao je i s Jacquesom Ibertom i to na operi *[[L'Aiglon]]* (1937.).

Iako je održavao kontakt sa Švicarskom, Honegger se po izbijanju Drugog svjetskog rata nije mogao udaljiti iz Pariza. Pridružio se Pokretu otpora, no nije trpio posljedice nacističkog terora. Dapače, Nijemci su mu, više-manje, omogućili normalan rad, a paralelno je predavao i na *[[École Normale de Musique de Paris]]*, gdje mu je učenik bio Yves Ramette. Ipak, rat ga je prilično deprimirao. Od izbijanja rata pa do smrti napisao je svoje podljednje četiri simfonije koje se danas svrstavaju među najsnažnija simfonijska djela XX. vijeka. Od njih, vjerojatno najpoznatije su druga, koja sadrži trubački solo koji svira Bacha, i treća, podnaslovljena *[[Symphonie Liturgique]]*, a koja svojom strukturom podsjeća na rekvijem, ali i na Brittenovu *[[Sinfonia da Requiem]]* iz 1940. godine. Važna je i njegova četvrta simfonija ("Deliciae Basilienses"), koja svojim lirskim i nostalgičnim stilom ododara od Honeggerova klasičnog ugođaja.

Svoje posljednje djelo, *[[Une cantate de Noël]]*, komponirao je 1953. godine. Nakon ... bolesti, Honegger je umro u svom stanu u Parizu, 27. studenog 1955. godine, od posljedica srčanog udara. Pokopan je na groblju Saint-Vincent.

;Izabrana djela

* **Orkestralna glazba** :
:**[[Simfonija|Simfonije]] :**
::1930 : **H 75** *[[Simfonija br. 1 (Honegger)|Simfonija br. 1]]*
::1941 : **H 153** *[[Simfonija br. 2 (Honegger)|Simfonija br. 2]]* 
::1946 : **H 186** *Simfonija br. 3* (*[[Symphonie Liturgique]]*)
::1946 : **H 191** *[[Simfonija br. 4 (Honegger)|Simfonija br. 4 (*"Deliciae basiliensis"*)]]*
::1950 : **H 202** *Simfonija br. 5* ("Di tre re")
:**Simfonijski stavci :**
::1923 : **H 53** *[[Pacific 231]]* (Simfonijski stavak br. 1)
::1928 : **H 67** *Rugby* (Simfonijski stavak br. 2)
::1933 : **H 83** *Simfonijski stavak br. 3*
:**Ostala djela :**
::1917 : **H 16** *Le chant de Nigamon*
::1920 : **H 31** *[[Pastorale d'été (Honegger)|Pastorale d'été]]*
::1923 : **H 47** *Chant de joie* 
::1951 : **H 204** *Monopartita*

* **[[Oratorij]]i** :
:1921 : **H 37** *[[Le roi David]]* 
:1935 : **H 99** *[[Jeanne d'Arc au bûcher]]*
:1938 : **H 131** *[[La danse des morts]]*
:1953 : **H 212** *[[Une cantate de Noël]]*

* **[[Opera|Opere]]** :
:1903 : *Philippa* (nikada nije izdana ili izvedena)
:1904 : *Sigismond* (izgubljena)
:1907 : *La Esmeralda*, prema Hugovom romanu *[[Notre-Dame de Paris]]* (nedovršena i nikada izdana)
:1918 : *La mort de sainte Alméenne*, libreto napisao Max Jacob (nikada izdana)
:1925 : *[[Judith (Honegger)|Judith]]*, libreto napisao René Morax
:1927 : **H 65** *[[Antigone (Honegger)|Antigone]]*, libtero napisao Jean Cocteau prema Sofoklu
:1925 : *[[L'Aiglon]]*, koautor je bio Jacques Ibert, a prema Rostandu

* **[[Opereta|Operete]]** :
:1930 : **H    ** *[[Les aventures du roi Pausole]]*
:1931 : **H    ** *[[La belle de Moudon]]*
:1937 : **H    ** *[[Les petites cardinal]]*

* **[[Balet]]i** :
:1918 : **H 19** *[[Le dit des jeux du monde]]*
:1921 : **H 38** *[[Horace victorieux]]*