Pavao Tekavčić

**Pavao Tekavčić** (Zagreb, 23. avgust 1931 –– 19. mart 2007, Zagreb) bio je redovni profesor talijanske lingvistike Filozofskog fakulteta u Zagrebu i svetski poznat romanist i pragmalingvist.

## Život
Pohađao Klasičnu gimnaziju u Zagrebu. Studij latinskog, francuskog i talijanskog svršio 1954. u rodnome Zagrebu, za koji je vezana sva njegova delatnost. Godine 1957. za asistenta Filozofskog fakulteta u Zagrebu izabrao ga je profesor Mirko Deanović, 1965. izabran je za docenta, a od 1970. do 1980. radi tu kao profesor talijanske lingvistike. 1980. godine prelazi na Filozofski fakultet u Puli, već 1983. napušta nastavni rad zbog zdravstvenih teškoća. Do kraja svoga života, međutim, plodno doprinosi nauci. Doktorat je stekao 1963. u Zagrebu s temom *Današnji istroromanski dijalekt Vodnjana* (izradu vodio profesor Mirko Deanović).
Pored francuskog i talijanskog, poznavao je i španski, portugalski i rumunski, koje je učio uglavnom samostalno, a na fakultet je već stigao sa znanjem nemačkog, engleskog i ruskog. Proučavao je i retoromanski (osobito sursilvanski i furlanski). Ceo život bavio se i pojedinim pitanjima istroromanskih govora.

Poslednje godine života proveo je, zbog bolesti, u kući, ali u neprestanu radu. Praćenje literature omogućavala mu je supruga Zorica Živković Tekavčić.

Bio je član Hrvatskog filološkog društva, Société de Linguistique de Paris, Société de Linguistique romane. Objavljivao je u časopisima *Lingua e stile*, *Revue Roumaine de Linguistique*, *Lingua nostra*, *Beiträge zur romanischen Philologie*, *L’Italia dialettale*, *Linguistica*, *Italica Belgradensia*, *Ladinia*. Za dopisnog člana JAZU izabran je 11. marta 1986.

Za svoje naučne i kulturne zasluge primio je odličje «Commendatore dell'Ordine della Stella d'Italia» 8. januara 2004.

Udovica Zorica Živković Tekavčić darovala je u novembru 2007. Odjelu za talijanski jezik i književnost Sveučilišta u Zadru vrednu biblioteku svoga supruga.

## Opus
Tekavčić je u svetu najpoznatiji po velikoj *Historijskoj gramatici talijanskog jezika* koja je objavljena na talijanskom u tri obimne knjige (nastala je od nacrta *Grammatica storica italiana* objavljenog u tehnici skripata u tri dela, Zagreb 1962–1967). Jugoslavenskoj romanistici podario je prvi temeljni priručnik za vulgarni latinitet knjigom *Uvod u vulgarni latinitet* (Zagreb, 1970). Objavio je više od 400 naslova u svetskim i jugoslavenskim stručnim časopisima, a ljubljanski časopis *Linguistica* posvetio mu je dve sveske 1991. godine u povodu njegova 60. rođendana.

Štamparske pogreške u drugome izdanju njegove *Historijske gramatike talijanskog jezika* (Bologna, 1980) bila su mu stalna tegoba. Želja da ih ispravi ispunjena je tek posmrtno objavljivanjem priloga *Die *Grammatica storica dell'italiano* von Pavao Tekavčić. Errata et corrigenda* zaslugom Rolanda Bauera u časopisu *[[Zeitschrift für romanische Philologie]]* (vol. 128, sveska 1) marta 2012.

**Knjige**
* *Grammatica storica dell’italiano: I. Fonematica, II. Morfosintassi e III. Lessico* (Bologna, 1972). U drugom izdanju delo je «sažeto a u isto vreme modernizirano» i namenjeno univerzitetskoj nastavi (Bologna, 1980)
* *Uvod u vulgarni latinitet (s izborom tekstova)* (Zagreb, 1970)
* *Uvod u lingvistiku za studente talijanskog jezika* (Zagreb, 1979)

## Reference