Demonstracije u Srbiji (1996–1997)

**Demonstracije u Srbiji 1996 — 1997.** označavaju građanske i studentske proteste protiv vlasti Slobodana Miloševića, koji su održani širom Srbije, od polovine novembra 1996. godine do kraja februara 1997. Demonstracije su započete u Nišu, a kasnije su se vrlo brzo proširile na sve veće gradove u Srbiji, pri čemu su se pristašama opozicije pridružili studenti, a u jednom trenutku i Srpska pravoslavna crkva na čelu sa patrijarhom Pavlom.

Kao povod su imali izbornu prevaru, odnosno odbijanje vlasti da prizna pobedu opozicionih partija, okupljenih u koaliciju „Zajedno“ na lokalnim izborima 1996. godine, ali se na njima, prvi put posle završetka raspada Jugoslavije i sa njim vezanih ratova pokazalo duboko nezadovoljstvo stanovništva Srbije zbog teške socio-ekonomske situacije izazvane izolacijom i posledicama međunarodnih sankcija.

Iako su posle protesta zahtevi opozicije ispunjeni, ona u srednjem roku nije uspela da zadrži jedinstvo i postigne konkretnije političke rezultate, no ipak je s ovim događajima počelo suštinsko slabljenje Miloševićeve vlasti, što će voditi petooktobarskim promenama.

## Pozadina
### Situacija u Nišu
Nakon perioda sankcija Niš je bio veoma pogođen jer je industrijska struktura zasnovana na fabrikama većeg kapaciteta od kojih je jedino DIN dobro poslovala. Ostale fabrike poput EI-a, MIN-a, Jastrebaca, Niteksa ili Vulkana radile su sa veoma malim kapacitetom. Fabrike su bile opterećene znatno većim brojem zaposlenih nego što je to bilo potrebno i bili su primeri socijalističkih preduzeća u društvenom vlasništvu.

Gradska vlast koju je do tada bila iz redova SPS-a, nije imala mogućnosti da na krizu reaguje, ali je uticala na kadrovsku stukturu i svi direktori su bili članovi SPS-a ili JUL-a. Primer nemarnosti grada bilo je preduzeće Angropromet, koje se bavilo trgovinom i distribucijom namirnica široke potrošnje. Angropromet je bio monopolista na tržištu Niša ali nije se pronašao način da se izvuče iz krize poput sličnih preduzeća u Beogradu (C-market, Pekabeta, Jabuka) ili drugim gradovima Srbije. Tokom proleća 1996. radnici su protestovali šetajući gradom, noseći transparente i uzvikujući parole, a jedna od omiljenih bila je „Mile lopove“. Radilo se o tadašnjem predsedniku saveta za razvoj grada i predsedniku niškog SPS-a Miletu Iliću.

U samom gradu Nišu radilo je više TV i radio stanica. Među njima su se isticale Gradska televizija, TV5, radio „Belami“, koje su imale politički program, ali je pored toga bilo i više manjih stanica koje su se pre svega bavile zabavnim programom. Osnivač i vlasnik Gradske televizije bio je grad Niš, a ostale su bile u privatnom vlasništvu.

### Izborna krađa
Drugi krug lokalnih izbora bio je 17. novembra 1996. godine. Samo glasanje završilo se bez većih problema, a onda je nakon zatvaranja birališta počelo brojanje glasova. Radio-stanica „Belami“, čiji je urednik bio poznati niški novinar Zoran Marjanović, prenosila je rezultate glasanja. Novinari ove radio-stanice su išli do biračkih mesta i čim je prebrojavanje završeno oni su preuzimali rezultate glasanja i slali ih u radio koji se nalazi u samom centru grada na stotinak metara od prostorija SPS-a. Nekoliko sati nakon zatvaranja birališta, većina rezultata je bila poznata. Više od 2/3 odborničkih mesta u skupštini grada Niša pripalo je koaliciji Zajedno i narod je oko ponoći spontano počeo da se okuplja u centru grada i da proslavlja pobedu. Radio Bel ami je čak u jednom trenutku prekinuo sa radom čime je povećana tenzija među građanima. Po priznanju Zorana Marjanovića, ovo je on uradio i nije bilo ometanja signala kako su mnogi mislili.

Sutradan je izborna komisija počela sa saopštavanjem rezultata, a rezultati su se razlikovali od onoga što je moglo da se čuje dan ranije. Alarmantne vesti donosili su predstavnici koalicije Zajedno u izbornoj komisiji. Oni su donosili zapisnike gde je broj glasova bio naknadno menjan, a imali su primerke zapisnika sa grubim kršenjima i prekrajanjem izbornih rezultata. Izborna krađa sastojala se u tome da su brojevi glasova kandidata SPS-a povećavani, a koalicije „Zajedno“ smanjivani i to menjanjem prve brojke (na primer sa 357 na 457 i sa 525 na 425). Najočigledniji primer je bio na biračkom mestu gde je kandidat ispred koalicije Zajedno bio Risto Bukvić, inače glumac i poznati voditelj emisije *Arhiv duše* na TV5. Razlika je bila tolika (2122 prema 987) da je nekoliko puta menjan broj glasova, a sve se to moglo videti na zapisnicima, tako da je ubedljiva pobeda kandidata koalicije Zajedno preokrenuta u tesnu pobedu kandidata SPS-a Dragana Ranđelovića. Koalicija Zajedno imala je 17 zapisnika na kojima je došlo do izborne krađe i to su bili jasni dokazi da se izbornom voljom manipuliše.

## Protesti
### 19. novembar
Rok za izbornu komisiju bio je utorak 19. novembar 1996. godine u 18 časova da kažu tačne rezultate glasanja. Koalicija Zajedno je za tada zakazala protest i pozvala narod da se okupi ispred zgrade opštine u Nišu gde je bila izborna komisija. U zakazano vreme narod se u velikom broju (35.000) okupio ispred zgrade Opštine gde se pojavio kordon policije, a izborna komisija je izašla nekoliko sati ranije. Nakon nekog vremena videlo se da ništa ne može da se promeni, a pojava policije samo je revoltirala građane. Tada su se čuli povici „Idemo na pekaru“. Radilo se o poznatoj niškoj pekari „Bata Bane“, koju je držao jedan od čelnika SPS-a u Nišu, Branko Todorović. Narod je spontano krenuo ka pekari koja se nalazi na kilometar od zgrade opštine. Pred pekarom su zatekli nekoliko policajca koji su bili nepripremljeni. Kako je masa prilazila jedan policajac je ispalio hitac u vis, masa se povukla desetak metara, a onda je jurnula ka policajcima i pekari. Policajci su pobegli, a pekara je demolirana u potpunosti. U to vreme počela je i jaka kiša tako da se masa ubrzo razišla.

### Jačanje i širenje protesta
Sutradan su počeli svakodnevni protesti u Nišu, a vesti o izbornoj krađi u Nišu proširili su se na celu Srbiju i koalicija „Zajedno“ je pozvala građane da otpočnu sa demonstracijama. Prvih dana demonstracija u Beogradu, jedna od parola bila je i „Ne damo Niš“, na šta je odgovor u Nišu bio „Ne damo Beograd“. Ubrzo su se studentske organizacije i srednjoškolci pridružili protestima, međutim sindikati su se distancirali i nije bilo većeg opterećenja na državne institucije, nego se sve svelo na svakodnevne proteste i šetnje.

Gradska izborna komisija je donela zaključke da se na spornim mestima izbori moraju ponoviti i zakazala je izbore u četvrtak, 1. decembra 1996. Međutim, zbog protesta sami izbori nisu mogli da se održe.

Dana 7. decembra je organizovan protest ispred „Gradske televizije“ na kome je sa terase televizije bačen televizor u znak protesta na način izveštavanja ove televizije.

SPS je zbog izbijanja krize smenio Mileta Ilića još u toku protesta što nije bio slučaj u drugim gradovima.

U decembru su studenti organizovali akciju pod imenom „Osvajanje vrha Srbije“. 15. decembra u 12 sati krenula je grupa od 17 studenata (simbolično — 17 zapisnika) na šetnju od 48 sati od Niša do Beograda i oni su bili primljeni kod predsednika Srbije Slobodana Miloševića.

Situacija u Nišu je bila tako drastična da je izborna pobeda koalicije „Zajedno“ bila priznata pre nego što je došao specijalni izaslanik OEBS. Demonstracije i protestne šetnje u Nišu nisu se završile do konačnog priznanja izbornih rezultata u celoj Srbiji. Proteste u Nišu karakterisalo je što su bili mirni i nije bilo incidenata posle demoliranja pekare „Bata Bane“ i reagovanja policije izuzev pri pokušaju blokade auto-puta Beograd-Niš, ali je taj incident bio minoran. Među naistaknutijima u koaliciji „Zajedno“ bili su Zoran Živković (DS) i Branislav Jovanović (SPO).

Veliku pomoć koaliciji „Zajedno“ pružila je niška televizija „Nais“ tako što je omogućila ljudima iz koalicije „Zajedno“ da svakodnevno vode program čime su mogli da se lakše obraćaju građanima Niša. Demonstracije su bile veoma popularne tako da su proslave Nove godine i po gregorijanskom i po julijanskom kalendaru organizovane na centralnom gradskom trgu gde se pojavilo 100.000—150.000 ljudi. Kako je svaki drugi građanin toga dana bio na centralnom gradskom trgu, to predstavlja najmasovnije okupljanje građana Niša.

## Kontramiting na Terazijama

SPS i JUL su organizovale kontramiting pod imenom „Za Srbiju“ 24. decembra 1996. godine u 15 časova na Terazijama – istom mestu gde su se pristalice koalicije Zajedno nedeljama sakupljale. Na protestima je govorio i Slobodan Milošević. Jedna od poruka Slobodana Miloševića bila je: *Srbijom neće upravljati tuđa ruka*. Na skandiranje *Slobo mi te volimo* predsednik je uzvratio *[[Volim i ja vas]]*. Pre, za vreme i posle mitinga bilo je nekoliko eskcesnih situacija između pristalica koalicije *Zajedno* i pristalica Slobodana Miloševića.

U jutarnjim časovima toga dana autobusi, sa pristalicama SPS i JUL iz cele Srbije, počeli su da pristižu u Beograd. U grupama su prilazili centru grada noseći transparente i uzvikivajući parole. Na ulicama Beograda ljudi su bili veoma opoziciono nastrojeni tako da je sve ovo za njih bila otvorena provokacija. Napetu situaciju pogoršavalo je to što na ulicama, skoro do pred početka kontramitinga, gotovo da nije bilo policije. Incidenti, u vidu bacanja kamenica, prebijanja, pucnji bili su česta pojava.

Završilo se pogibijom jednog pristalice koalicije Zajedno (Predrag Starčević) i teškim ranjavanjem drugog (Ivica Lazović), kao i sa više desetina povređenih na obe strane. Telo Predraga Starčevića, umrlog od posledica batinanja, pronađeno je na mostu Gazela, a slučaj nikada nije razjašnjen. Na Ivicu Lazovića je ispred prostorija SPO-a u Knez Mihailovoj pucao iz pištolja Živko Sandić, jedan od SPS-ovaca iz Bečeja. CNN-ov snimak pucnja obišao je ceo svet.

Mnogi procenjuju da je Srbija tog dana bila na ivici građanskog rata.

Prema izveštaju RTS-a, koji je bio pod kontrolom vlasti, na kontramitingu je bilo pola miliona ljudi. Prema medijima koji nisu bili pod kontrolom vlasti bilo je samo 30.000 ljudi.

Prema računici Koalicije Zajedno kontramiting SPS-a je, prema tadašnjim cenama, koštao 1.386.000 nemačkih maraka ili 4.575.000 tadašnjih dinara.

### Huliganski napad na Terazijama
Dva dana nakon kontramitinga grupa ljudi u civilu sa pendrecima je na Terazijama napadala ljude, uključujući TV ekipe. Dva napada su se desila na Terazijama i jedan ispred Skupštine grada. Pri ovom trećem događaju velika grupa je okružila huligane, dok ih policija nije uvela u Skupštinu. Huligani su kasnije identifikovani kao pripadnici jedne policijske jedinice.

## Proslava Nove godine i Srpske Nove godine

Tokom protesta održane su proslave Nove godine i Srpske Nove godine. Na doček Nove godine, u organizaciji koalicije Zajedno, okupilo se oko 200.000 ljudi u Beogradu a na poziv Studentskog parlamenta na Trgu slobode, Knez-Mihajlovoj, Terazijama i okolnim ulicama skupilo se oko 500.000 građana što je bio najveći skup u Beogradu.

### Akcije u toku januara
U međuvremenu su organizovane neke akcije. “Uhvatite ritam da bi oni uhvatili tutanj” predstavljalo je pravljenje što veće buke u vreme Dnevnika RTS. Na Badnji dan su deljeni leci sa telefonima državnih institucija i medija kako bi se neprekidnim telefoniranjem iskazivao građanski otpor. Akcija "Blokadom protiv blokade" 5. i 8. januara bila je namerno izazivanje saobraćajne gužve u glavnim beogradskim ulicama.

Kasnije tokom januara u Beogradu je bilo događanje "Kordonom protiv kordona". U ranim jutarnjim satima 20. januara policijski kordon se nije uklonio ispred studentske šetnje kao ranijih dana, nakon čega je usledilo višednevno stajanje u Kolarčevoj ulici. Kordon policije se razišao tek rano 27. januara, pre prolaska Svetosavske litije. U to vreme je postao poznat član Inicijativnog odbora studentskog protesta Čedomir Jovanović, kasniji političar (bedževi "Čedo, oženi me").

## Prebijanje građana na početku Brankovog mosta
Zbog sprečavanja šetnji, Koalicija je svoje pristalice pozvala da 2. februara na Trg Republike dođu iz različitih pravaca.

Šetnju sa Novog Beograda predvodio je vođa SPO Vuk Drašković. Ta kolona bila je, oko 20 sati, blokirana kordonom na početku novobeogradske strane mosta. Ostatak demonstranata koji je nesmetano stigao na Trg iz drugih delova grada krenuo je kroz Brankovu ulicu kako bi se pridružio Novobeograđanima. Međutim i tu kolonu koju su predvodili predsednici DS i GSS Zoran Đinđić i Vesna Pešić, dočekao je kordon na početku Brankovog mosta.

Posle skoro tri sata blokade, policija je delovala istovremeno na obe strane mosta. Napad na demonstrante počeo je upotrebom vodenih topova koji su došli Pop Lukinom ulicom. Mnogi građani bili su poliveni vodom, iako je te večeri u Beogradu bilo deset stepeni ispod nule. U opštoj panici koja je nastala povređeno je više građana, a pendrekom je više puta udarena i Vesna Pešić. Policija je, u jurnjavi za demonstrantima, zašla i po dorćolskim ulicama, tako da je po svedočenju očevidaca, jedan broj građana pretučen i u Francuskoj ulici. Bilans intervencije je nekoliko desetina povređenih, među kojima i nekoliko policajaca, kao i nekoliko privedenih demonstranata.

## Ishod i posledice
Protesti su u formalnom smislu postigli uspeh, kada je posle dolaska specijalnog izaslanika OEBS-a Felipea Gonzalesa 11. februara 1997 Miloševićeva vlada pristala da donošenjem *[[lex specialis]]a* (posebnog zakona) prizna pobedu opozicije u mnogim lokalnim sredinama, uključujući i Beograd.

Iako je Miloševićeva vlast time bila ozbiljno uzdrmana, opozicija je na kraju doživela neuspeh, prvenstveno zbog svađa u samoj koaliciji, odnosno odluke Srpskog pokreta obnove da posle nekoliko meseci napusti koaliciju Zajedno i sklopi savez sa Miloševićevim socijalistima, čime su oni vraćeni na vlast u mnogim sredinama koje su bili izgubili. Uprkos tome, demonstracije su imale značajne posledice po dalju istoriju Srbije zato što su demonstrirali snagu opozicije i Druge Srbije, a njenim predstavnicima dale dragoceno iskustvo koje će primeniti prilikom petooktobarskih promena kojima je Milošević konačno zbačen 2000. Građanski protesti trajali su 88, a studentski više od 117 dana.

## Hronologija građanskih protesta
### Novembar - decembar 1996.

### Januar - mart 1997.

## Reference

## Vanjske veze
* www.studentskiprotest.org
* www.niscafe.com							
* nin.co.rs
* Wikileaks: Economic Sanctions and the Former Yugoslavia: Current Status and Policy Considerations Through 1996
* Protesti '96/'97. (15 godina posle) , feljton u 13 nastavaka na *istinomer.rs* (pristup 23.1.2013)
* 
* Sajt posvećen desetogodišnjici protesta