Nebiće

**[[Ništa]]** u filozofiji, odnosno **nebiće** ili **ništavilo**, je pojmovna suprotnost biću. Tokom povesti, mnogi filozofi su pokušavali da odrede nebiće na različite načine:
* kao odsustvo bića, odnosno prazan prostor, ukoliko se biće shvata kao protežno. 
* kao potencijalno biće, ono što još nije, ali može da bude (u aristotelovsko-sholastičkoj tradiciji).
* kao prividno biće, koje obuhvata imaginarne tvorevine ljudskog duha.
* kao promenljivo biće, koje u sebi sadrži svoju negaciju, stalnu mogućnost da ne bude.
* kao različitost; kod Platona pojam bića podrazumeva i svoju suprotnost, odnosno pojam nebića.

U kineskoj filozofiji se smatralo da je ništa osnov odnosno početak svega, dok su stari Grci tvrdili da ništa ne nastaje iz ničega.

U filozofiji postoje shvatanja da ništa postoji jer se o njemu misli, ono se predstavlja, o njemu se govori, ali biće ne pripada njemu kao takvom, već ono predstavlja samo odsutnost bića, kao što je mrak samo odsutnost svetlosti.

## Kineska filozofija
### Lao Ce

U taoizmu se krajnja stvarnost često karakteriše kao nebiće, koje je osnova sveg bića. Pošto se tao smatra neizrecivim a pošto se sva bića mogu imenovati ili opisati, sledi da neizrecivi tao predstavlja nebiće (*wu*).

Nebiće nije suprotnost biću, već ono predstavlja prvobitno, neiskvareno biće koje postoji pre pojave svih razlikovanja i mnogostrukosti. Stoga se tao naziva i »neklesani kamen« koji prethodi pojavi svih stvari. Pošto sve stvari proishode iz bića, samo biće mora proisteći iz nekog izvora koji nije biće i koje se, shodno tome, naziva nebićem.

### Seng-čao

Kineski filozof Seng-čao je govorio da sve stvari istovremeno sadrže biće i nebiće:

## Starogrčka filozofija
### Parmenid

Pojam nebića se u filozofskom smislu kod starih Grka prvi put javlja u Parmenidovoj izreci: "biće jeste a nebiće nije".

Atomisti su tvrdili da nebiće jest praznina, tj. prostor u kome nema atoma.

### Platon
Platon je u dijalogu Sofist formirao pojam nebića u nastojanju da razjasni odnos govora i mišljenja prema onome što stvarno jeste (prema biću); kao i odnos Jednog i mnoštva.

Međutim, prisustvo iluzija i laži u ljudskom govoru, za Platona je bilo pokazatelj da nebiće u nekom vidu postoji, jer iluzijama i lažima ne odgovara ništa stvarno. S druge strane, ono što u sebi sadrži negaciju, tj. stalnu mogućnost da ne bude, navelo je Platona na tvrdnju da su sva čulna bića na određeni način nebića.

### Aristotel
Aristotel određuje nebiće kao pojmovnu suprotnost biću tvrdeći: "biće nije nebiće" (Metafizika IV, 3, 1105 b).

## Budizam

U mahajanskom budizmu, krajnja stvarnost se često poistovećuje sa šunjatom (ništavilom ili prazninom), koja je lišena svih razlikovanja. Šunjata nije nikakva posebna stvar, već ono iz čega proističu sve stvari.

## Savremena filozofija

### Hegel

U Hegelovoj dijalektičkoj logici čisto biće je usled svoje apstrakcije i neodređenosti identično s čistim ništa. Prema Hegelu, čisto biće, bez ikakve druge odredbe, jeste u stvari ništa, "ni više ni manje nego ništa". Ono je prosta jednakost sa samim sobom, savršena praznina, bez odredbe i bez sadržaja; nerazličitost u samom sebi. On zaključuje "čisto biće i čisto ništa jesu, prema tome, isto." 

## Povezano
* Biće
* Ništa
* Šunjata

## Izvori

## Vanjske veze
* Zašto uopšte nešto, a ne ništa  (Dušan Pajin) 
* Nothingness (Stanford Encyclopedia of Philosophy)