Olovo

Tl - **Pb** - Bi

Sn**Pb** Fl

periodni sistem



**Opšti podaci**

Ime, simbol, atomski brojOlovo, Pb, 82

ripadnost skupuslabih metala

grupa, perioda IVA, 6 

gustina, tvrdoća11340 kg/m<sup>3</sup>, 1,5

Bojaplavičastobela  

**Osobine atoma**

atomska masa207,2 u

atomski radijus 180 (154) pm

kovalentni radijus147 pm

van der Valsov radijus202 pm

elektronska konfiguracijaXe4f145d106s26p2

e- na energetskim nivoima2, 8, 18, 32, 18, 4

oksidacioni brojevi4, **2**

Osobine oksidasrednje bazni

kristalna strukturaregularna zidno centrirana

**Fizičke osobine**
agregatno stanječvrsto

temperatura topljenja600,61 K (327,46 °C)

temperatura ključanja2022 K (1749&nbsp;°C)

molska zapremina18,26×10−3 m3/mol

toplota isparavanja177,7 kJ/mol

toplota topljenja4,799 kJ/mol

pritisak zasićene pare4,21×10−7 Pa (600 K)

brzina zvuka1260&nbsp;m/s (293,15K)

**Ostale osobine**

Elektronegativnost2,33 (Pauling) 1,55 (Alred)

specifična toplota129 J/(kg*K)

specifična provodljivost4,81×106 S/m

toplotna provodljivost35,9 W/(m*K)

I energija jonizacije715,6 kJ/mol

II energija jonizacije1450,5 kJ/mol

III energija jonizacije3081,5 kJ/mol

IV energija jonizacije4083 kJ/mol

V energija jonizacije6640 kJ/mol
**Najstabilniji izotopi**




izotopzast.v.p.r.n.r.e.r. MeVp.r.

202Pb
(veš.)
5,25×104 godina
z.e.
0,050
202Tl

α
2,598
198Hg

204Pb
1,4%
>1,4×1017 godina
α
2,186
200Hg

205Pb
(veš.)
1,53×107 godina
z.e.
0,051
205Tl

206Pb
24,1%
stabilni izotor sa 124 neutrona

207Pb
22,1%
stabilni izotor sa 125 neutrona

208Pb
**52,4%**
stabilni izotor sa 126 neutrona

210Pb
(veš.)
22,3 godina
α
3,792
206Hg

β-
0,064
210Bi



Tamo gde drugačije nije naznačeno,upotrebljene su SI jedinice i normalni uslovi.



Objašnjenja skraćenica:
zast.=zastupljenost u prirodi,
v.p.r.=vreme polu raspada,
n.r.=način raspada,e.r.=energija raspada,p.r.=proizvod raspada



 U prirodi se olovo najčešće javlja u vidu sulfida, PbS, kao ruda galenit. Prženjem se rude prevodi u oksid čijom redukcijom nastaje sirovo olovo. Sirovo olovo sadrži: bakar, antimon, arsen, bizmut, cink, sumpor, kalaj, srebro i zlato. Prečišćavanjem sirovog olova (najčešće elektrolitičkim putem) dobija se čisto olovo plavičastobele boje, samo na svežem preseku je metalnog sjaja, no brzo potamni od stvorenog sloja oksida i baznog olovo(II) karbonata Pb(OH)2*2PbCO3, koji ga štite od dalje oksidacije. To je mek metal, velike gustine i niske temperature topljenja.

Olovo se u destilovanoj vodi ne rastvara, dok se rastvara u kiselinama sa oksidacionim dejstvom npr. azotna kiselina. Pri dejstvu razblažene sumporne kiseline stvara se zaštitni sloj olovo- sulfata PbSO4 te rastvaranje prestaje. Alkalije ne deluju na olovo. Na vazduhu se fino sprašeno olovo piroforno olovo pali samo od sebe.

Olovo (II) oksid se koristi za glaziranje keramičkih proizvoda, za izradu minijuma, kao žuta boja u slikarstvu. Olovo se koristi za izradu limova, kanalizacionih cevi ukoliko vode nisu kisele; njime se oblažu električni kablovi. Nekad se koristilo i za vodovodne cevi i prevlačenje posuđa, ali je zbog negativnih posledica vremenom zabranjeno. Olovo se koristi i u vojnoj industriji, industriji boja, za izradu olovnih akomulatora, za zaštitu od rendgenskog i radioaktivnog zračenja.

## Vanjske veze