Teodor Janković-Mirijevski

**Teodor Janković-Mirijevski** (Sremska Kamenica, 17.4. 1741. — Sankt Petersburg, 22.5. / 3.6. 1814.), filozof-racionalista, pedagog i reformator srpskog i rumunskog školstva u Habzburškom carstvu, zatim i u Rusiji.

## Poreklo i ranije godine
Janković je rođen u imućnoj srpskoj porodici, poreklom iz sela Mirijeva u okolini Beograda. Školovao se prvo u rodnoj Kamenici (Trivijalna škola), zatim u Karlovcima (Latinska škola), a filozofiju je završio u Beču kod profesora Jozefa fon Zonenfelsa, profesora političkih nauka, teoretičara racionalističke filozofije. Ostaje u Beču, u službi izvesnog pukovnika Feketija.

## Reforma srpskog i rumunskog školstva
U 18. veku, dobu racionalizma, došlo je do procvata građanske svesti. U celoj Evropi se otvaraju škole u nadležnosti države, koje su otvorene svoj deci, bez obzira na klasnu pripadnost, sa novim metodama rada. Na području Vojvodine postoji oko 270 škola, ali u nezavidnom položaju. U takvom kontekstu se odvija i Jankovićeva reformatorska aktivnost.

Odlukom Ilirske dvorske deputacije 1773. postao je direktor srpskih i rumunskih škola u Banatu. Godine 1776. je pohađao Felbigerov tečaj, preveo njegov Normativ i po njegovim principima organizovao tečajeve. Iste godine je njegovom zaslugom donet Školski ustav za pravoslavne škole, kojim je reformisano srpsko i rumunsko školstvo u Banatu, a koji će sledeće godine postati uzor za sve srpske i rumunske škole u Ugarskoj. Rumunski saradnik mu je bio Mihaj Rošu (*Mihai Roşu*).

Ustav je prvi zakon napisan narodnim jezikom. Njime su škole stavljene pod državni nadzor, propisana je starosna dob dece koja moraju pohađati školu, režim nastave i program, kvalifikacije učitelja i njegovo postupanje prema učenicima. U svojim aktivnostima, Janković je imao razumevanje i carice Marije Terezije.

Nastavlja svoj rad u Temišvaru. Bio je lični sekretar temišvarskog episkopa-prosvetitelja, Petra Petrovića. Piše knjige: priručnik za učitelje, prvu srpsku čitanku i ćirilični bukvar. Za svoj rad dobija plemićku titulu od austrijske države.

God. 1781 napisao je referendum Bečkom dvoru o srpskom jeziku i pismu; protivio se latinizaciji srpskih knjiga. Sledeće godine odlazi u Rusiju.

## Rad u Rusiji
Janković se u ruskoj prestonici Sankt Petersburgu (Petrogradu) našao po pozivu carice Katarine II. Dobija nasledno plemstvo i spahiluk Nork u Mogiljevskoj guberniji u Belorusiji. Sada plemić, Janković svom prezimenu dodaje "Mirijevski", po mestu porekla svoje porodice. Mirijevski će se i u Rusiji baviti reformom osnovnih škola.

Carica ga 1783. postavlja za direktora osnovnih škola u Petrogradskoj guberniji. Njegovom zaslugom je osnovan Zavod za spremanje učitelja, čiji upravnik postaje. Zavod će zatim prerasti u Učiteljsku seminariju i u Pedagoški institut 1804. Mirijevski je učestvovao u nastanku Ustava narodnih škola 1786.. Osnovao je prvo ministarstvo prosvete, zbog svojih zasluga je postao član ruske Akademije nauka.

Umro je u Petrogradu 1814. god., sahranjen je kod crkve Aleksandra Nevskog. Imao je sina koji je učestvovao u bitki kod Austerlica i umro 1811.

## Sećanje
Jedna ulica u Mirijevu nosi naziv *Teodora Mirijevskog*, a 2005. je predviđeno da nova škola u Sremskoj Kamenici ponese njegovo ime, a tada je pokrenuta i inicijativa da po jedna ulica u Novom Sadu i Kamenici bude nazvana po njemu.takodje njegovi direktni potomci i dalje zive u Mirijevu.

## Fusnote (izvori)

## Vanjske veze
* ''Kratkaja svjaščenaja istorija cerkve vethago i novago zaveta'', 1793. (Digitalna Narodna biblioteka Srbije)
* "Kneževina Srbija", str. 100 (digitalna str. 129), Milan Đ. Milićević, 1876. (archive.org)