open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stiven Rivić

**Stiven Rivić** (Pula, 9. kolovoza 1985.) je hrvatski nogometaš koji trenutno igra za njemački Energie Cottbus.

Karijeru je započeo u juniorskom pogonu Istre, te je nakon toga igrao za Schalke i Sint-Truidense prije nego što se vratio u Istru. Godine 2006. prelazi u Energie Cottbus. Rivić je također nastupao za hrvatsku U-21 reprezentaciju.

## Vanjske veze
*Statistika na fussballdaten.de
*HNS
Vanja Iveša

**Vanja Iveša** (Pula, 21. srpnja 1977.) je hrvatski nogometaš.

Trenutno igra za turski Eskisehirspor u koji je prešao 2008. iz Slaven Belupa. 
Sa visnom od 205&nbsp;cm je najviši profesionalni nogometaš na svijetu. Uz Darka Raića-Sudara igrač je sa najviše prvoligaških nastupa za Istru 1961.

## Vanjske veze

* Nogometni magazin 
* transfermarkt.de

## Izvori
Manuel Pamić

**Manuel Pamić** (Pula, 20. kolovoza 1986.), hrvatski nogometaš koji trenutačno igra za Sienu na posudbi iz Chieva.

Karijeru je započeo u lokalnom klubu NK Žminj. Sa 18 godina prelazi u Istru 1961. Sjajnim igrama ubrzo je postao standardan član prve postave, te 2006. ostvaruje transfer u Rijeku. U Rijeci postaje standardni član prve postave i jedan od ključnih igrača. 
Vrlo brzo, već sezone 2007./08. zamjećuju ga skauti austrijskog Red Bull Salzburga, te krajem 2007. postaje član salzburške ekipe u kojoj nastupa sa kapetanom hrvatske izabrane vrste Nikom Kovačem. Red Bull Salzburg je za njegove usluge Rijeci platio 1 milijun eura. U siječnju 2009. Pamić se pridružio češkoj Sparti iz Praga za odštetu od 2.5 milijuna €. U Sparti ostaje četiri sezone da bi nakon toga karijeru nastavio u talijanskom Chievo iz Verone. U zimskom prijelaznom roku 2014., Chievo Verona posuđuje Pamića u Sienu koja trenutačno nastupa u talijanskoj Serie B.

## Reprezentacija

Nakon što postaje standardan član mlade hrvatske reprezentacije, izbornik hrvatske nogometne reprezentacije Slaven Bilić uputio mu je kao mladom talentu pretpoziv za Europsko prvenstvo u Austriji i Švicarskoj 2008. godine, gdje je Hrvatska dogurala do četvrtfinala. Povremeni je hrvatski reprezentativac.  

## Priznanja

### Klupska

**[[AC Sparta Prag|Sparta Prag]]**
*Gambrinus liga **(1):** *2009./10.*
*Češki nogometni superkup **(1):** *2010.*
Zedi Ramadani

**Zedi Ramadani** (Pula, 22. travnja 1985.) je hrvatski nogometaš koji trenutno igra za Croatiju Sesvete.

Za Croatiju Sesvete je potpisao 2008., nakon što je za HNK Rijeku, u koju je prešao 2007. iz Istre 1961 nastupio samo tri puta.
Nadvojvoda Karl Albrecht Austrijski

**Nadvojvoda Karlo Albert Austrijsko-Tešinski** (Karlo Albert Nikola Lav Gracijan Austrijski; njem. *Karl Albrecht Nikolaus Leo Gratianus von Österreich*, poslije *Karlo Albrecht Habsburg-Lothringen*, od 1919. *Karol Olbracht Habsburg-Lotaryński*, a od 1949. *Karl von Habsburg-Altenburg*; Pula, 18. prosinca 1888. - Östervik blizu Stockholma, Švedska, 17. ožujka 1951.), austrijski i poljski nadvojvoda, najstariji sin nadvojvode Karla Stjepana i nadvojvotkinje Marije Terezije, princeze Toskane, zemljoposjednik Żywieca, časnik austrijske (k.u.k.) i poljske vojske.
Luigi Mioni

**Luigi Mioni** je najugledniji istarski rani fotograf i prvi pulski fotograf. Rođen je na Malom Lošinju.

Prvi stalni fotografski studio u Puli bio je svakako onaj što ga je 1862. otvorio Luigi Mioni. To se zbivalo u razdoblju kada je Pula započela svoj urbanistički razvoj nakon što je postala glavna austrijska ratna luka. Godine 1871. njegova su djela i vedute premijerno prikazane na izložbi u Trstu, a 1873. dobio je nagradu za reprodukcije na svjetskoj izložbi u Beču. Godine 1875. dodijeljena mu je diploma bečkog fotografskog društva. Ime Mionija pojavljuje se ponovo u Puli krajem 19. stoljeća i u prvim desetljećima 20. stoljeća. Studio je djelovao pod imenom Erminio (Erminius) Mioni, a pozadina njegovih fotografija sadržavala je natpis "Nuovo studio fotografico" (*Novi fotografski studio*), smješten u Via Sergia (*Ulica Sergijevaca*). Ne zna se da li je Erminio bio u rodu s Luigijem.

Luigi Mioni djelovao je u Puli od 1862. do 1902. godine. Istodobno je od 1870. djelovao i u Trstu. Svoj bogati autorski rad započeo je gotovo u isto vrijeme s amaterom Luigijem Caenazzom.
Antonio Smareglia

**Antonio Smareglia** [anˈtɔːnjo zmaˈreʎʎa] (Pula, 5. svibnja 1854. – Grado kraj Trsta, 15. travnja 1929.), talijanski kompozitor.

## Biografija

Antonio Smareglia rođen je u gradu Puli (na istarskom poluotoku, tada smještenom u Austro-Ugarskoj, danas u Hrvatskoj), u kući u Via Nettuno (*Neptunova ulica*, današnji Augustov prolaz 3. ) koja još uvijek postoji i u kojoj se sada nalazi maleni muzej njegova života i djela. Bio je šesto, ali prvo preživjelo dijete talijanskog oca Francesca Smareglie iz Vodnjana i hrvatske majke Giulije Stiglich iz Ičići. Skladatelj je odlučio postaviti svoju najslavniju operu, *[[Nozze Istriane]]*, u selo svoga oca.

Smareglia se oženio za Mariju Jetti Polla s kojom je imao petero djece.

U dobi od 46 godina oslijepio je. Razni ljudi su zapisivali što je govorio uključujući njegove sinove Ariberta i Marija, te studente i prijatelje uključujući Prima dalla Zoncu, Gastonea Zuccolija, i Vita Levija.

Smareglia je umro u Gradu 1929. godine.

## Djela

* *[[Caccia lontana]]* (jednočinska dramska skica, studentski rad, 1879.)
* *[[Preziosa]]* (opera, 1879.)
* *[[Bianca de Cervia]]* (opera, 1882.)
* *[[Re Nala]]* (opera, 1887.)
* *[[Il vasallo di Szigeth]]* (opera, 1889.)
* *[[Cornelio Schutt]]* (promijenjeno u *Pittori Fiamminghi*, opera, 1893.)
* *[[Nozze Istriane]]* (opera, 1895.)
* *[[La Falena]]* (opera, libreto Silvija Benca, premijerno izvedena 4. rujna 1897. u Teatro Rossini, Venecija, dirigirao Gialdino Gialdini)
* *[[Oceana (Opera)|Oceana]]* (opera, 1903.)
* *[[Abisso]]* (1914.)
* *Pjesme za glas i klavir:*
* *[[Nell´onde chiare, Ruba ai fior, Una mesta sospirando, Deh! Spengi o Dio]]* (1875.)
* *[[Barcarola]]* (jedino skladateljevo djelo za klavir, 1884.)
* *[[Ruhelos! (Senza pace)]]* (na stihove Felixa Falzaria, 1896.)
* *[[Cantico a Maria]]* (na stihove mons. G.B. Cleve. U originalu skladano za dječački zbor crkve "Madonna delle Grazie" u Šijani u Puli uz pratnju orgulja (harmonija), 1919.)
* *[[Salve Regina]]* (skladana 1919., posthumno objavljena 1930.)
* *[[Pater noster]]* (1928.)
* *[[Ave Maria]]* (skladana 1929., godine kada je autor umro)
* *[[Due canzoni gradesi: Per le strae solesae, Co sare morto]]* (na stihove pjesnika Biagia Marina iz mjesta Grada, 1928.)

## Napomene

* *Antonio Smareglia (1854-1929)* Sveučilišna knjižnica u Puli, 2004 / Biblioteca Universitaria di Pola, 2004

## Vanjske veze

* http://www.la-poesia.it/giornale/musica/stelvio_smereglia.htm  Kratka biografija na talijanskom
Dalibor Pauletić

**Dalibor Pauletić** (Pula, 27. listopada 1978.) je hrvatski nogometaš.

Pauletić se vratio u Istru 1961 2007. godine, nakon što je dvije sezone igrao za islandski KR Reykjavik. Nakon što je dotadašnji kapetan Istre Darko Raić-Sudar završio profesionalnu karijeru, Pauletić preuzima kapetansku vrpcu. U Istri je igrao do 2011. godine, kada odlazi u Vrsar.

## Vanjske veze
*HNL statistika 
*Profil na stranici NK Istre 1961
Luigi Scalier

**Luigi Scalier** [luˈiːd͡ʒi ˈskaːljɛr] (Pula, 1902. – Pula, 5. listopada 1921.), talijanski socijalist. Prva žrtva fašizma u Istri.

## Biografija

Ubijen je 5. listopada 1921. u Puli kao protivnik talijanskog fašizma čije su posljedice najviše osjetili multietnički krajevi tadašnje Kraljevine Italije. Sličnu sudbinu doživjeli su Pietro Benussi u Vodnjanu, Antonio Ive u Rovinju, Francesco Papo u Bujama i drugi. Sahranjen je 7. listopada 1921. na Gradskom groblju u Puli. Danas Scalierovo ime nosi jedna ulica u centru Pule.

## Izvori
Galiano Pahor

**Galiano Pahor** (Pula, 17. listopada 1955. - Rijeka, 5. siječnja 2008.), hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Biografija
Školovao se i usavršavao u glumačkoj školi "Istituto di studi per lo spettacolo" u Rimu. Godine 1976. postao je članom glumačkog ansambla Talijanske drame, a 1986. godine prelazi u ansambl Hrvatske drame. Nastupao je u mnogim kazališnim predstavama, filmovima i televizijskim serijama. Osim glumačkih, Galiano je posjedovao i pjevačke sposobnosti, te će tako zauvijek ostati zapamćen po ulogama u mjuziklima "Jalta, Jalta" i "Karolina Riječka".

Preminuo je u riječkom KBC-u 5. siječnja 2008. godine. u 53-oj godini života nakon duge i teške bolesti, karcinoma želuca.

## Nagrade i priznanja
* 1985. Nagrada Kazališne zajednice Rijeka za najuspješnijeg glumca u 1984. godini.
* 2001. Odlukom Predsjednika Republike odlikovan je Redom hrvatskog pletera za osobit doprinos razvitku i ugledu Hrvatske i dobrobit njenih građana.
* 2006. Nagrada Hrvatskog glumišta za najbolju glavnu mušku ulogu u mjuziklu, za ulogu Griše - ruskog sobara u mjuziklu “Jalta Jalta”, u režiji Boyka Bogdanova.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Bitange i princeze" kao Blaž Prizmić (2007.)
* "Kazalište u kući" kao Franjo Ocvirk (2007.)
* "Zlatni vrč" (2004.)
* "Novo doba" kao Cvitan (2002.)
* "Naši i vaši" kao Flavio (2001.-2002.)
* "Olujne tišine" kao Ludwig Kohler (1997.)
* "Kapelski kresovi" kao talijanski vojnik (1974.)

### Filmske uloge
* "Libertas" kao biskup (2006.)
* "Slučajna suputnica" (2004.)
* "Družba Isusova" kao provinicijalac (2004.)
* "Konjanik" kao Alipaša Travnički (2003.)
* "Serafin, svjetioničarev sin" kao Škrtić (2002.)
* "Posljednja volja" kao Gale (2001.)
* "Policijske priče" (2001.)
* "Četverored" kao Volođa (1999.)
* "Maršal" kao doktor (1999.)
* "Transatlantic" kao talijanski imigrant (1998.)
* "Rusko meso" kao šef mafije (1997.)
* "Sedma kronika" kao Don Mauro (1996.)
* "Luka" kao direktor (1992.)
* "Vježbanje života" (1991.)
* "Captain America" kao general Pestalozzi (1990.)
* "Život sa stricem" kao doktor (1988.)
* "Anđeo čuvar" kao šef policije (1987.)
* "Hey Babu Riba" kao šef policije (1986.)
* "13. jul" kao talijanski kapetan (1982.)
* "Povratak" kao talijanski vojnik (1979.)

### Kazališne uloge
* "Mala Floramye"
* "Pariški život"
* "Jalta Jalta" (1986.)
* "Čovjek iz Manche"
* "Poljubi me, Kato"
* "Karolina Riječka" (2003.)
* "Jalta, Jalta" (2006.)
* "Glembajevi" (2007.)
* "Kazimir i Karolina" (2007.)

## Vanjske veze
* HNK Ivana pl. Zajca u Rijeci 
* Intervju iz "Nacionala" s glumcem 

## Izvori
Jakov Puljanin

**Jakov Puljanin** (**Jakov iz Pule**; 13. na 14. stoljeće), franjevac, arhitekt, graditelj. O ranom životu Jakova Puljanina malo se zna, no njegovo se ime povezuje uz dva grada, Pulu i Padovu, te dvije crkve u tim gradovima.

Od osnutka i širenja franjevačkog reda među fratrima s obje strane Jadrana stvorene su čvrste veze. Već u prvom stoljeću uzajamnih veza franjevaca s istočne strane Jadranskog mora i franjevaca sa zapadne strane, posebice onima u Padovi, spominje se jedan "prekomorski" fratar koji je odigrao značajnu kulturno-umjetničku ulogu pri gradnji velebne bazilike sv. Antuna u Padovi. Fra Jakov iz Pule dvadesetak posljednjih godina izgradnje ove čarobne građevine skladno izmiješanih stilova bio je njezin arhitekt (ili bar službeni nadglednik), kako ga spominje očuvani arhivski dokument datiran 27. kolovoza 1302. godine. Istovremeno u istoj bazilici svoje umjetničke radove izvodi i Giotto, koji je oslikao neke dijelove ovoga glasovitog zdanja.

Ime Jakova Puljanina povezano je također sa samostanom i crkvom sv. Franje u Puli. On je koncipirao franjevački gotički sklop samostana i crkve u skladu s pravilima propovjedničkog reda donesenih u Narboni 1260. godine. To je podrazumijevalo tipičan pravokutni tlocrt crkve s četvrtastim svetištem, jednozidnim zvonikom, klaustrom i samostanom s prostorijama za stanovanje fratara, kapitularnom dvoranom, refektorijom i sakristijom koja povezuje samostan s korom u crkvi.

Jakov Puljanin većinu svog redovničkog života proveo je u Puli u kojoj se danas nalazi ulica koja u čast njemu nosi njegovo ime.
Sandro Nicević

**Sandro Nicević** (Pula, 16. lipnja 1976.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra, a trenutačno je član talijanskog Benettona. Bio je član hrvatske košarkaške reprezentacije koja je sudjelovala na Olimpijskim igrama 2008. u Pekingu.

## Karijera
Karijeru je započeo u Gradinama, a u Hrvatskoj ostaje sve do 2001. godine, nakon čega je krenuo u europsku turneju, tijekom koje je promijenio šest klubova (Olimpija, Le Mans, AEK, Unicaja, Bešiktaš i sada Benetton) iz šest različitih zemalja. Najuspješnija sezona mu je bila 2007./08. u dresu turskog Beşiktaşa, kada je prosječno postizao 13 poena i šest skokova po susretu. Odlična sezona mu je pomogla da se nakon 2003. vrati u hrvatsku košarkašku reprezentaciju i s njome izbori Olimpijske igre u Pekingu. Odmah nakon Olimpijskih igara talijanski Benneton mu je ponudio ugovor te odlazi u Italiju.  U debiju za Benetton je u 34 minute postigao 16 poena (šut za dva 7-12, slobodna bacanja 2-4), 10 skokova i 4 asistencije. Nastavio je s dobrim igrama u talijanskom klubu i prometnuo se u jednog od njihovih najvažnijih igrača. Tome je dokaz što je izabran je za najkorisnijeg igrača od njih ukupno 367 koji su zaigrali u utakmicama 1. kola košarkaškog Eurokupa. U sezoni 2008./09. bio je najbolji igrač kluba u ULEB Eurokupu i u regularom dijelu natjecanja predvodio je svoju momčad sa 12.3 poena, 4.9 skokova, 2.9 asistencija. Niceviću su odlične igre donijele priznanje u drugu petorku Eurokupa. Na kraju godine prihvatio je produženje ugovora na još dvije sezone.

## Izvori

## Vanjske veze
*Profil  na NLB.com
*Profil na Eurocupbasketball.com
Marijan Rotar

**Marijan Rotar** (Trbovlje, Slovenija, 1927. - Pula, Hrvatska, 2003.), osnivač Pulskog filmskog festivala.

U Pulu je došao iz Slovenije nakon svršetka Drugog svjetskog rata, te je ondje od kraja 1940-ih bio organizator kina i društvenih manifestacija. Kao ravnatelj pulskog Kinematografskog poduzeća uz potporu tadašnjega Udruženja kinematografa Hrvatske i Jadran filma pokrenuo je 1954. godine Reviju domaćih fimova u Areni odnosno 1. Pulski filmski festival. Ovoj godišnjoj filmskoj manifestaciji profesionalnih jugoslavenskih filmova prethodila je Revija stranih filmova u Areni koja je pod Rotarovom organizacijom održana u kolovozu 1953. godine.

Iako nikad nije postao direktor festivala, Marijan Rotar djelovao je u upravnom odboru festivala tijekom njegovih početnih godina. Zbog svoje ideje i zasluga oko pokretanja filmskog festivala u poslijeratnoj devastiranoj Puli, Pulski filmski festival dodjeljuje Nagradu Marijan Rotar *pojedincima i ustanovama koji su podjednako svojim idejama i djelima spojili Pulu i film*.

Marijan Rotar umro je 13. prosinca u Puli, gdje je i pokopan na Gradskom groblju.

## Povezano
*Festival igranog filma u Puli

## Reference
Luka Juričić

**Luka Juričić** (Pula, 25. studenog 1983.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stipe u gostima" kao prodavač (2011.)
* "Najbolje godine" kao Đuka Lotar *(u mladim danima)* (2011.)
* "Dome slatki dome" kao Srećko (2010.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao Davor (2010.)
* "Bitange i princeze" kao policajac (2009.)
* "Dobre namjere" kao silovatelj (2008.)
* "Zauvijek susjedi" kao Blagoje (2008.)
* "Luda kuća" kao kleptoman (2007.)
* "Bitange i princeze" kao Anđelko (2005.)

### Filmske uloge
* "Nije kraj" kao debeli unuk Žakline (2008.)
* "Pratioci" (2008.)
* "Šverceri hlapić" kao Don Pancettone/Majstor (1999.)

## Vanjske veze
*
*Stranica na Mala-scena.hr
Borko Perić

**Borko Perić** (Pula, 22. siječnja 1981.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija

### Televizijske uloge
* "Horvatovi" kao psiholog Ivica (2015.)
* "Stipe u gostima" kao konobar (2008.-2012.)
* "Instruktor" kao Zvjezdan (2010.)
* "Tito" (2010.)
* "Vrata do vrata" *(TV pilot)* kao Željko (2009.)
* "Mamutica" kao Marko (2009.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao Igor (2006.)
* "Bumerang" kao Antonio Zucchini (2006.)
* "Luda kuća" kao Mali Marinko (2005.)
* "Žutokljunac" kao dimnjačar (2005.)
* "Zlatni vrč" kao Sinek (2004.)

### Filmske uloge
* "Osmi povjerenik" kao Tonino Smeraldić (2018.)
* "Djeca jeseni" kao mladi otac (2012.)
* "Zagrebačke priče" (2012.)
* "U zemlji čudesa" kao Valentin (2009.)
* "Živi i mrtvi" kao Robe (2007.)
* "Armin" kao Zoki (2007.)
* "Kravata" kao Igor Tuš (2006.)
* "Libertas" kao Bučinićev pratitelj (2006.)
* "Dva igrača s klupe" kao Duško Katran (2005.)
* "Svjedoci" kao zarobljenik #1 (2003.)
* "Konjanik" kao Ivan Revac-Nikodim (2003.)
* "Ne dao Bog većeg zla" kao Kompa (2002.)
* "Generalov carski osmijeh" (2002.)
* "Kao u lošem snu" kao transvestit #1 (2002.)
* "Švercei hlapić" kao Hlapić #1 (1999.)

## Nagrade i priznanja

* International Film Festival Durres, glumačka nagrada
* International Film Festival Priština, glumačka nagrada
* Pula film festival, Zlatna arena za najbolju sporednu ulogu
* Nagrada “Zlatni smijeh” na “Danima satire” za ulogu Harija u predstavi H. Bojčeva “Orkestar Titanik” u izvedbi INK GK Pula i ulogu Rogera u predstavi R. Sharta “moja žena zove se Maurice” u izvedbi SK “Kerempuh”
* Nagrada hrvatskog glumišta za najboljeg mladog glumca
* Rektorova nagrada
* Teatarfest – Sarajevo, nagrada za najbolju mušku ulogu
* Nagrada “Ivo Serdar” za ulogu najbolje prihvaćenu od publike za ulogu Gorana Kapulice u predstavi A. Tomića “Čudo u Poskokovoj Dragi” /2011./

## Vanjske veze
*
Zvonko Pamić

**Zvonko Pamić** (Pula, 4. veljače 1991.), hrvatski nogometaš koji igra u pulskoj Istri na posudbi iz zagrebačkog Dinama.

Karijeru je započeo u lokalnom klubu NK Žminj. Mladi hrvatski reprezentativac i sin nekadašnjeg nogometaša Igora Pamića.klubovi za koje je nastupao: Nk Karlovac,Bayer Leverkusen,Freiburg, Duisburg

## Priznanja
### Klupska
**[[Dinamo Zagreb]]**
* Prvak Hrvatske **(2)**: 2012./13., 2013./14.

## Reference
Fran Mihaljević

**Fran Mihaljević** (Pula, 7. siječnja 1900. - Zagreb, 19. kolovoza 1975.), liječnik, sveučilišni profesor, humanist, osnivač suvremene infektologije u Hrvatskoj.

Rodio se 1900. godine u Puli. Gimnaziju je završio u Trstu, a medicinski fakultet polazio u Zagrebu i Beču. Nakon završetka studija i vojnog roka počeo je 1926. godine raditi u bivšoj "Kužnoj bolnici", današnjoj *Klinici za zarazne bolesti* u Zagrebu, gdje je ostao sve do odlaska u mirovinu 1970. godine. Ipak, nakon odlaska u mirovinu postaje stručni savjetnik Klinike.

Godine 1946. postaje sveučilišni docent pri *Katedri za zarazne bolesti* Medicinskog fakulteta u Zagrebu. Godine 1949. izabran je za izvanrednog , a 1954. godine za redovnog profesora Medicinskog fakulteta. Položaj dekana Medicinskog fakulteta u Zagrebu preuzima od Andrije Štampara 1957. godine.

Uz kliničku medicinu, s velikim interesom bavio se općenitim zadacima infektologije, njezinim položajem u suvremenoj medicini, ideološkim i organizacijskim problemima i aspektima, proširujući sadržaj infektologije od "klasičnih" zaraznih bolesti na široko područje infekcije uopće. Zbog širokih pogleda i velikog smisla za suvremene probleme Fran Mihaljević smatra se osnivačem moderne infektologije u Hrvatskoj.

Dobio je Nagradu grada Zagreba 1966. za djelo *Opća klinička infektologija* i za uzornu organizaciju Bolnice za zarazne bolesti u Zagrebu te mnogobrojna druga odličja. U njegovu čast otkrivena je spomen-ploča u rodnoj Puli 26. svibnja 1977. godine.

## Reference


## Povezano
* Medicinski fakultet u Zagrebu

## Vanjske veze
* Prof. dr. sc. Fran Mihaljević, osnivač infektologije
Blaženi Oton iz Pule

**Blaženi Oton iz Pule** (Pula, 13. stoljeće), franjevac, karizmatik.

## Biografija

Na osnovi malobrojnih autentičnih podataka o životu i djelovanju bl. Otona, pouzdano se zna da je živio u Puli, u prvoj polovici 13. stoljeća i da je bio jedan od prvih franjevaca koji su stigli u Istru. Predaja mu pripisuje izvanrednu dobrotu i savršenu krijepost te četrnaest čudesnih ozdravljenja, koja se potanko opisuju u djelima nekoliko crkvenih kroničara.

Prema njima proizlazi da je, zahvaljujući svojim taumaturškim sposobnostima, bl. Oton iscijelio šest bolesnika koji su bolovali od oduzetosti, po dva od sljepoće i deformiranosti usta te po jednog od: grlobolje, nijemosti, slomljenih kostiju nakon pada i jednog uznemirenog od zloduha. Neka od tih čudesa blaženika je učinio za života, a druga, kao i mnoga nezabilježena, nastavila su se događati zagovorom na njegovu grobu. Većina ozdravljenja bila je trenutna, ali bilo je i takvih koja su isprošena dugim i ustrajnim molitvama.

Premda postoji nekoliko navoda o datumu smrti bl. Otona, kao najpouzdaniji prihvaćen je 14. prosinca 1241., a za spomen na nj odabrana je treća nedjelja došašća. Na taj dan slavi ga se u Istri, poglavito u crkvi sv. Franje u Puli, gdje mu se u oltaru sv. Franje čuvaju zemni ostatci. U lokalnoj tradiciji sačuvan je kult bl. Otona kao univerzalnog iscjelitelja, a pobožni mu se puk i danas obraća u mnogim teškim prigodama i bolestima.

## Izvor

* http://www.istrapedia.hr/hrv/427/oton-iz-pule/istra-a-z/
Maximilian Daublebsky von Sterneck

**Maximilian Daublebsky von Sterneck zu Ehrenstein** (Klagenfurt, 14. veljače 1829. – Beč, 5. prosinca 1897.), admiral Austrougarske ratne mornarice.

U Austrougarsku ratnu mornaricu stupio je 1847. godine nakon završenoga školovanja na mornaričkom kolegiju u Veneciji. U Viškom boju 1866. godine zapovijedao je oklopnom fregatom *[[SMS Erzherzog Ferdinand Max (1865.)|Erzherzogom Ferdinandom Maxom]]*, kojom je, udarivši je kljunom, probio talijanski zapovjednički brod *[[Rè d'Italia]]*. Godine 1869. postavljen je za lučkog admirala u Puli, a zapovjednikom Arsenala postaje 1876. godine. S ovih služba prelazi na mjesto zapovjednika Austrougarske ratne mornarice i upravitelja Mornaričkog odsjeka pri Carskom ministarstvu rata u Beču. Njegovom zaslugom izgrađene su u Puli mnoge ustanove Mornarice koje su smještene uglavnom u novoj puljskoj četvrti Sv. Polikarpu: Mornaričko-tehnički odbor, Mornarički sud i zatvor, škole, vrtići (prvi u gradu), parkovi i perivoji (Kaiserwald), vojarne i mnogobrojne stambene zgrade za radnike, ali i časnike. Pokopan je u kripti mornaričke crkve Gospe od Mora u Puli, upravo u onoj crkvi za čiju je gradnju bio najviše zaslužan. Objavljena su mu sjećanja *Erinnerungen aus den Jahren 1847–1897* (1901.) s biografijom J. Benka.

## Izvori
*''Istarska enciklopedija'': Daublebsky von Sterneck zu Ehrenstein, Maximilian 

## Povezano
*Austrougarska ratna mornarica
István Horthy

**István Horthy de Nagybánya** (mađ. *Vitéz nagybányai Horthy István*; Pula, 12. rujna 1904. &ndash; Aleksejevka, 20. kolovoza 1942.), najstariji sin mađarskog regenta i admirala Miklósa Horthyja, političar i lovački pilot tijekom 2. svjetskog rata.

Njegov brat je bio Miklós Horthy Ml.

## Povezano

* Bruno Mussolini, sin talijanskoga diktatora Benita Mussolinija koji je također poginuo u istoj zrakoplovnoj nesreći.

## Napomene
Miklós Horthy Ml.

**Miklós Horthy de Nagybánya II** (mađ. Horthy Miklós; Pula, 14. veljače 1907. &ndash; Estoril, 28. ožujka 1993.), najmlađi sin mađarskoga regenta i admirala Miklósa Horthyja i političar sve do kraja 2. svjetskog rata. Njegov brat bio je István Horthy.
Antonio Tarsia

**Antonio Tarsia** (Pula, 28. srpnja 1643. - Kopar, 1722.), slovenski kompozitor. 

Tarsia je rođen u Puli. Bio je veliki skladatelj ranoga baroka u Ljubljani i ostavio je veliku količinu latinskih sakralnih skladbi. Umro je u Kopru.

## Reference
Sergio Noja Noseda

**Sergio Noja Noseda** (Pula, Istra, 7. srpnja 1931. - Lesa, Novara, 31. siječnja 2008.), talijanski profesor, esejist, direktor poduzeća.

Rođen je u Puli u talijanskoj obitelji aristokratskih korijena koja potječe iz Španjolske.

## Bibliografija
*Noja, Sergio. Breve storia dei popoli arabi / Sergio Noja. - Milano : A. Mondadori, 1997. - 292 p. ; 19&nbsp;cm. - (Oscar saggi ; 486)
*Noja, Sergio. Storia dei popoli dell'Islàm / Sergio Noja. - Milano : A. Mondadori. - v. ; 19&nbsp;cm 
Classificazione: 909.097671 [DDC]

*Noja, Sergio. 1: Maometto profeta dell'Islam / Sergio Noja. - [Milano] : Mondadori, 1995. - XIV, 375 p. : ill. ; 20&nbsp;cm. - (Oscar saggi ; 424) 
Fa parte di: Storia dei popoli dell'Islàm / Sergio Noja

*Noja, Sergio. 2: L'Islàm dell'espansione : dalla morte del Profeta all'invasione mongola, 632-1258 / Sergio Noja. - Milano : A. Mondadori, 1993. - 350 p. ; 20&nbsp;cm. - (Oscar storia ; 57) 
Fa parte di: Storia dei popoli dell'Islàm / Sergio Noja

*Noja, Sergio. 3: L'islàm dell'immobilismo : dalla caduta di Bagdàd allo sbarco di Napoleone in Egitto, 1258-1798 / Sergio Noja. - Milano : A. Mondadori, 1994. - 356 p. : ill. ; 20&nbsp;cm. - (Oscar storia ; 85)
*Noja, Sergio. [4]: L'Islam moderno : dalla conquista napoleonica dell'Egitto al ritiro dell'Armata Rossa dall'Afghanistan / Sergio Noja. - Milano : Mondadori, 1990. - XI, 314 p. : c. geogr. ; 19&nbsp;cm. - (Oscar storia ; 2)

## Vanjske veze
* http://weekly.ahram.org.eg/2005/726/pe1.htm 
* http://www.lettera22.it/showart.php?id=8459&rubrica=153 
* http://www.corrieredinovara.it/cdn/interface.jsp?fun=c_b&pof=0&myid=11411&cat=2&u_cat=3 
* http://www.lastampa.it/redazione/cmsSezioni/cultura/200808articoli/36027girata.asp 
* http://books.google.com/books?hl=it&lr=&id=2PUs9jHIGwMC&oi=fnd&pg=PA83&dq=%22Sergio+Noja+Noseda%22&ots=zXNm2h-aQI&sig=nTFBmGV1jAEIJ93jDl6Vk3MrOHI
* http://shomron0.tripod.com/2008/janfeb.html
* http://books.google.it/books?id=IQmgAAAAMAAJ&q=noja&dq=noja&cd=1
* :it:Shafi'ita
* http://archiviostorico.corriere.it/2008/febbraio/02/Addio_Noja_Noseda_arabista_principe_co_9_080202024.shtml
* http://www.quirinale.it/elementi/DettaglioOnorificenze.aspx?decorato=108207
* http://www.treccani.it/enciclopedia/giovanni-galbiati/
Rossana Rossanda

**Rossana Rossanda** (Pula, 23. travnja 1924.), talijanska novinarka.

## Biografija
Rossanda je rođena u Puli, tada dijelu Italije. Studirala je u Milanu gdje je bila učenica filozofa Antonija Banfija. U vrlo mladoj dobi sudjelovala je u talijanskom pokretu otpora i nakon kraja Drugog svjetskog rata učlanila se u Komunističku partiju Italije (PCI). Nakon kratkog perioda tajnik Palmiro Togliatti imenovao ju je odgovornom za kulturu u partiji. Izabrana je prvi put u Talijansku komoru zastupnika 1963. godine.

Rossanda je trenutačno članica uređivačkog odbora u *[[Sin Permiso|Sin Permisu]]*.

## Izabrana djela
**L'anno degli studenti* (1968.)
**Über die Dialektik von Kontinuität und Bruch* (1975.)
**Le altre. Conversazioni sulle parole della politica* (1979.)
*“A Splendid Life”. ''Telos'' 44 (ljeto 1980.) 
**Un viaggio inutile* (1981.)
**Appuntamenti di fine secolo* (1995.)
**La vita breve* (Pratiche, 1996.)
**Note a margine* (1996.)
**La ragazza del secolo scorso* (2005.,  finalist za Premio Strega 2006.).

## Vanjske veze
*''Class and Party''
*''Mao's Marxism''
*''Revolutionary Intellectuals and the Soviet Union''
*''Sartre's Political Practice''
Maria Pasquinelli

**Maria Pasquinelli** (Firenca, 1913. - Bergamo, 2011.), talijanska iredentistica koja je ubila britanskoga brigadnog generala u Puli kao protest protiv talijanskoga gubitka Istre poslije Drugoga svjetskog rata.

## Život
Maria Pasquinelli rođena je u Firenci 1913. godine gdje je završila studij za učiteljicu. Bila je fanatična članica fašističkoga pokreta i volontirala je 1940. kao medicinska sestra u Crvenom križu u Talijanskoj  Libiji, a kao učiteljica u Splitu (Dalmatinskom Gubernatoratu) 1941./1942. godine.

Navodno je bila šokirana fojbama i masakrom Talijana u Istri i Dalmaciji kao i s time povezanim egzodusom koji se zbio na kraju Drugoga svjetskog rata.

Pasquinelli je 10. veljače 1947. u Puli ustrijelila Roberta D. De Wintona, britanskoga generala. U to je vrijeme istarski grad Pula bio pod savezničkom vojnom upravom iščekujući mirovni ugovor koji je trebao uspostaviti novu granicu između Italije i tadašnje FNR Jugoslavije. Dan prije na pariškoj mirovnoj konferenciji odlučeno je da će Pula pripasti Titovoj državi.

Pasquinelli se nije svidjela ideja da "najsvetije talijanske zemlje" budu predane strancima, pa je ubila generala kao "predstavnika pobjedničkih sila". Uhvaćena je i poslije osuđena na smrt na savezničkome vojnom sudu u Trstu, a presuda je ipak zamijenjena doživotnim zatvorom.

Oslobođena je 17 godina kasnije. Za života nije dala intervju novinarima i povjesničarima, a ima i nekoliko zagovornika

## Napomene


## Bibliografija
* Belci,Corrado. *Quei giorni di Pola*. Editrice Goriziana. Gorizia, 2007
* Connor Bowman, Alfred. *Zones of strain: a memoir of the early cold war*. Hoover Press. Stanford, 1982  
* Petacco, Arrigo. *A tragedy revealed: the story of the Italian population of Istria, Dalmatia, and Venezia Giulia, 1943-1956*. University of Toronto Press. Toronto, 2005 

## Povezano
*Talijanski iredentizam
*Istarski egzodus

## Vanjske veze
* Fotografija Marije Pasquinelli
Nadvojvoda Lav Karlo Austrijski

**Nadvojvoda Lav Karlo Austrijski** (punim imenom *nadvojvoda Lav Karlo Marija Ćiril Metod Habsburško-Lorenski*, njem. *Erzherzog Leo Karl Maria Kyrill Method von Habsburg-Lothringen*; Pula, 5. srpnja 1893. - Bestwina, 28. travnja 1939.), časnik C. i kr. vojske i poljski vojnik.
Miecislaus Ritter von Siemuszowa-Pietruski

**Miecislaus Ritter von Siemuszowa-Pietruski** (Lemberg, 8. prosinca 1848. - Pula, 27. rujna 1905.), austrougarski kontraadmiral. U činu kapetana fregate zapovjedao SMS ''Cyclopom''. Oženio se za Ottilie Schriker.

Godine 1866. sudjelovao je u Viškom boju na oklopnoj fregati ''Drache''. U činu kapetana bojnoga broda (*Linienschiffskapitän*) imenovan je 1903. godine zapovjednikom Arsenala (*Arsenalskommandant*). Zastavni časnik na SMS ''Habsburgu'' postao je 26. rujna 1904. godine. Umro je u Puli, gdje je i pokopan na Mornaričkome groblju.

## Povezano
*Austrougarska ratna mornarica
Aurelio Juri

**Aurelio Juri** (Pula, 27. srpnja 1949.), slovenski političar i novinar talijanskih korijena. Između 2008. i 2009. služio je kao zastupnik Europskoga parlamenta. Bio je utjecajni član socijalnih demokrata prije nego je napustio stranku 2009. godine.

Juri je rođen u talijanskoj obitelji furlanskih korijena u Puli u Hrvatskoj, tada dijelu bivše Jugoslavije. Proveo je djetinjstvo u slovenskom obalnom gradu Kopru gdje je započeo svoju političku karijeru u Komunističkoj partiji Slovenije. Godine 1978. postao je gradski vijećnik. Kao gorljivi zastupnik reformističkog krila partije predvođenog Milanom Kučanom, postao je članom Centralnoga komiteta Komunističke partije Slovenije 1989., godinu dana prije demokratskih promjena u Sloveniji. Između 1986. i 1990. također je službovao kao predsjednik autonomne organizacije Talijanske zajednice u Kopru.
Dragana Marinković

**Dragana Marinković** (Pula, 19. listopada 1982.), odbojkašica koja se natjecala za hrvatsku i srpsku nacionalnu reprezentaciju tokom 2000-ih. Visoka je 197&nbsp;cm. Za Hrvatsku je igrala od 2001., a za Srbiju igra od 2010. godine (podrijetlom je Srpkinja).

Marinković je nekoliko sezona igrala u talijanskoj Serie A. U sezoni 2009./2010. prešla je u Pesaro.

## Izvori
* Pesaro: Marinkovic si presenta... "Centrale e opposta"  
* Intervju – Dragana Marinković: Želim medalje sa reprezentacijom  

## Vanjske veze

* Statistika
Tereza Mrdeža

**Tereza Mrdeža** (Pula, 14. studenog 1990.) hrvatska je tenisačica.

## Biografija

## Vanjske veze
* Profil na stranici WTA Toura
Sandi Križman

**Sandi Križman** (Pula, 17. kolovoza 1989.), je hrvatski nogometaš koji trenutačno igra u južnokorejskom Jeonnam Dragons.

## Biografija
### Profesionalna karijera

Karijeru je Sandi započeo u NK Žminju u omladinskom pogonu. Nakon prelaska u seniore NK Žminja, Sandi je prešao u tadašnjeg trećeligaša Karlovca. Nakon odličnih partija za Karlovac, Sandi prelazi u Rijeku gdje se zadržava 4 sezone da bi 2012. prešao u pulsku Istru. U prosincu 2013. Sandi prelazi u južnokorejski Jeonnam Dragons.

Sandi je nastupao i za mlađe kategorije reprezentacije Hrvatske.

## Izvori

## Vanjske veze
* Sandi Križman na hnl-statistika.com 
*   Sandi Križman na transfermarkt.co.uk
Ljubica Ivezić

**Ljubica Ivezić** (ponegdje **Filipić-Ivezić**; Sisak, 17. veljače 1915. – Pula, 29. prosinca 1995.), hrvatska istaknuta intelektualka, profesorica i mentorica brojnih naraštaja stvaratelja iz grada Pule, Istre i šire. Bitna je sudionica hrvatskog proljeća u Puli. 

Doktorirala je 1979. na Filozofskom fakultetu u Zagrebu na temu *Otkrivanje i njegovanje kreativnosti učenika u nastavi materinskog jezika i slobodnim aktivnostima : idiografski pristup - s osvrtom na istarske poslijeratne osobitosti*. Mentor je bio Dragutin Rosandić.

Pisala je članke u zbornicima O hrvatskoj Istri, Književnom djelu Mate Balote, Književnom portretu Tatjane Arambašin, prilog za pjesničku zbirku Đina Valića, o omladinskom listu Istarskom borcu.

Ljubica Ivezić napisala je knjigu sjećanja *Odbljesci pamćenja* koju su 2012. objavili Istarski ogranak DHK, Pula i Matica hrvatska Ogranak Pazin, ur. Boris Domagoj Biletić). 

## Izvori
*Predstavljanje knjige Ljubice Ivezić 'Odbljesci pamćenja'
Crkva sv. Eufemije u Rovinju

**Crkva Sv. Eufemije** (poznata i kao *Sveta Fuma*) najpoznatiji je spomenik u Rovinju. Na mjestu današnje crkve tada je bila mala crkvica sv. Jurja, na čijem se mjestu u 10. stoljeću počinje graditi nova, veća crkva. Bila je to trobrodna crkva, koja je s vremenom zahtijevala sve više popravaka, pa se Rovinjani odlučuju na gradnju još veće crkve. Crkva je rekonstruirana između 1725. i 1736. godine, u baroknom venecijanskom stilu, po projektu venecijanskog arhitekta Giovannija Scalfarotta, čiji projekt nije u potpunosti zadovoljio građane pa ga je dopunio Giovanni Dozzi. Unutar crkve nalazi se sarkofag kršćanske mučenice Sv. Eufemije, koji je u grad dopremljen 800. godine. Sama crkva je duga 51 metar, a široka 30 metara, visina srednje lađe je 17 metara.

Uz crkvu nalazi se i zvonik, čija je izgradnja započela 1651. godine, a trajala je 26 godina. Na vrhu zvonika visokog 62 metra (najviši u Istri) nalazi se bakreni kip Sv. Eufemije postavljen 1758. godine, na mjesto ranijeg drvenog kipa kojega je 1756. godine uništio udar groma. Današnji kip je visok 4,70 metara. 

## Orgulje
U crkvi postoji velike taljanske orgulje, koje izgradio je Antonio i Murano Barbini 1757. godine. Glazbalo ima ovu dispoziciju:

## Literatura
Meder, Jagoda - Vranić, Nino: Orgulje u Hrvatskoj, Globus, Zagreb 1992.
Georg von Trapp

Korvettenkapitän **Georg Ludwig Ritter von Trapp** (Zadar, 4. travnja 1880. - Stowe, 30. svibnja 1947.), poznat kao **barun von Trapp**, austrougarski mornarički časnik. Zahvaljujući postignućima na moru tijekom Prvoga svjetskog rata, stekao je mnogo odlikovanja uključujući vojni red Marije Terezije. Priča o njegovoj obitelji poslužila je kao inspiracija za mjuzikl *[[Moje pjesme, moji snovi]]*.

Rođen je u Zadru, tadašnjem glavnom gradu Kraljevine Dalmacije, a slijedeći obiteljsku tradiciju od 1894. godine pohađa pomorsku akademiju u Rijeci nakon čega odlazi na službu u Pulu gdje se istaknuo kao vrstan podmorničar. Postignuća na moru tijekom I. svjetskog rata donijela su mu brojna odličja, kao i plemićku titulu.

## Prvi brak
Von Trapp se prvo oženio za Agathu Whitehead, nećakinju St Johna Brodricka, 1. erla Midletona i unuku Roberta Whiteheada, izumitelja torpeda. Upravo je ona krstila U-boot *U-6* na kojemu je on prvi put zapovijedao.

Agathino naslijeđeno bogatstvo uzdržavalo je par i omogućilo im da osnuju obitelj. Njihovo prvo dijete Rupert rodio se 1. studenoga 1911. u Puli. Obitelj je živjela u vili u Budicinovoj ulici 11. U braku su imali šestero djece: Agathu, isto rođenu u Puli, Mariju Franzisku, Wernera, Hedwigu, te Johannu, sve rođene u Zell am Seeu u obiteljskom domu Erlhofu, te Martinu rođenu u Klosterneuburgu u obiteljskom domu Martinsschlösselu.

Agathe Whitehead umrla je 3. rujna 1922. od šarlaha kojim se zarazila preko svoje kćeri Agathe. Obitelj je kupila vilu u Aigenu, predgrađu Salzburga i preselila se 1924. Oko 1926. godine Maria Franziska oporavljala se od bolesti i nije mogla pohađati školu, pa je von Trapp unajmio Mariju Augustu Kutscheru iz obližnje opatije u Nonnbergu kao paziteljicu.

## Reference
Baseball klub Olimpija Karlovac

**Baseball klub Olimpija** je bejzbolski klub iz Karlovca.

Klupsko sjedište je u Rossijevoj ul. 10 u Karlovcu.

Klub je poznat pod svojim dugogodišnim imenom *Kelteks*.

## Klupski uspjesi

(popis nepotpun)

### Domaći uspjesi

*prvaci Hrvatske: 1994., 1995., 1997., 1998., 1999., 2000., 2002., 2003., 2006., 2007., 2009., 2013.
*hrvatski kup: 
**doprvaci: 2007.

### Europski uspjesi

**osvajači Kupa CEB-a: 2006.
**prvaci Interlige: 1998., 1999., 2006., 2007., 2013., 2014.

## Vanjske veze

*Facebook Baseball Klub Olimpija Karlovac
Antonio Macchi

**Antonio Macchi** (Toni); potpisivao se i kao A. Macchiq (Rovinj, 6. travnja 1897. - Rovinj 1981.). Slikar samouk.

## Biografija

Po svršetku osmogodišnjeg školovanja, nastavljajući obiteljsku tradiciju, bavio se soboslikarskim poslovima. Istovremeno, tijekom 5 godina pohađa i večernje i nedjeljne tečajeve naukovanja u likovnim vještinama. U tom se razdoblju, pod vodstvom ing. Clementea Colpija (Clemente Colpi) prvi put upoznaje s elementima crtanja i slikanja. Drugi njegov učitelj bio je Giuseppe Bina, onodobni scenarist rovinjskoga kazališta, koji mu u tim mladenačkim godinama daje vrijedne i poticajne savjete.

Kao austrougarski vojnik Macchi je obolio od trahoma i bio prebačen na liječenje u Motol (Prag) gdje 2. prosinca 1917. slika svoj iznimno sugestivni gvaš “Zimmer trachomista lager”.

Od 1924. do 1932. boravi na Kubi. Tamo raskošnim ornamentima ukrašava vitraže Kaptola i rodilišta u Havani, no istovremeno slika i freske po crkvama i obiteljskim kućama. Po povratku u svoj rodni grad, 1932., često je pozivan da resturira stare freske ili da freskama oslikava istarske crkve. Tako, među ostalima, 1941. dekorira crkvu Sv. Franje u Rovinju, a 1946., po uputama svećenika Francesca da Pirana, u prezbiterijalnom dijelu župne crkve Sv. Martina u Vrsaru oslikava dva luka s religioznim motivima: na prvom su prizori iz života sv. Martina i sv. Foške, a površine drugog ispunjene su bogatim florealnim motivima, anđelima i janjadi.

U povodu ponovnog otvorenja Zavičajnog muzeja grada Rovinja 1962. Antonio Macchi priređuje svoju prvu, a 1963., u istoj galeriji, i svoju drugu samostalnu izložbu. Redovito je sudjelovao na zajedničkim izložbama autora talijanskog kulturnog kruga u Istri i tadašnjega Radničkog likovnog stvaralaštva grada Rovinja.

Macchijeva djela bila su više puta objavljivana kao ilustracije naslovnih stranica informativnog lista talijanske nacionalne manjine iz Rovinja “Sottolatina” (1970.-1974.). U rovinjskom kulturološkom kalendaru “Rovinj/Rovigno 2001 (Vrhom kista/ In punta di pennello)”, u reprezentativnom izboru autora koji su slikali rovinjske motive, uvršten je uljem na platnu “Piazza sul Lago” / “Trg na Lokvi”, (1961.).
Bruno Mascarelli

**Bruno Mascarelli** (Sarajevo, 1926.), hrvatski slikar.

Nakon zagrebačke Akademije likovne umjetnosti 1949.godine dolazi u Rovinj, gdje se nastanjuje i počinje živu izlagačku djelatnost. Oko sebe okuplja široki krug kolega slikara iz Istre, Rijeke kao i kolega s kojima se družio za vrijeme studija. Ostaje trajno vezan i vjeran svojoj rovinjskoj adresi kao i aktivnosti vezanoj uz Likovnu koloniju Rovinja.

Početkom šezdesetih seli najprije u Milano, a potom u Pariz. Izlagao je u brojnim galerijama i muzejima u zemlji i svijetu.

Za svoj rad višestruko je nagrađivan i pohvaljivan. 2006. godine tiskana mu je monografija i dodijeljena Nagrada za životno djelo. Živi i radi u Parizu i Rovinju.

## Vanjske veze
* Izložba u Zavičajnom muzeju Grada Rovinja 
* Likovna kolonija Rovinj
Hede von Trapp

**Hede von Trapp** (Pula, tada Austrija, 18. studenog 1877. - Korneuburg, Donja Austrija, 29. prosinca 1947.), austrijska pjesnikinja, slikarica i grafičarka jugendstila.

## Život

Bila je kći kapetana fregate *Augusta von Trappa* koji je samo godinu dana prije njenog rođenja postao austrijskim vitezom (1876.). Njezin mlađi brat bio je zapovjednik podmornice Georg Ludwig von Trapp (1880.-1947.), otac raspjevane obitelji Trapp.

Hede je prvo radila kao spisateljica i pjesnikinja. Nakon kratkog studija u umjetničkoj klasi berlinskog slikara Ericha Ludwiga Stahla (1887-??) započela je sama oslikavati svoje knjige 1909. godine. U srpnju 1911. održala je izložbu sa 70 crteža i bakropisa u Galeriji Miethke u Beču. Godine 1914. sudjelovala je od 1. veljače do 31. ožujka na *Međunarodnoj izložbi* u Kunsthalle Bremen.

Živila je i radila u donjoaustrijskom Korneuburgu u kojem je jedna ulica nazvana njoj u čast.

## Djela
* *Istrianischer Rosengarten*, pjesme, 1907.
* *Radierungen*, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.
* *Chinoiserie*, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.
* *Das Buch der Begebenheiten*, bajke sa slikama, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.

## Vanjske veze
* Literatura Hede von Trapp u katalogu Njemačke nacionalne biblioteke
Riccardo Bosazzi

**Riccardo Bosazzi “Ricky”** (Rovinj, 6. siječnja 1954.), pjevač, gitarist, skladatelj.

Sklonost prema glazbi, posebno prema pjevanju, Riccardo Bosazzi pokazuje već u predškolskoj dobi kada za svoje vršnjake u rovinjskoj “Contradi” (na Trgiću svete Barnabe) oponaša slavne pjevače onoga vremena. U mladosti kao solist i bas gitarist nastupa s raznim sastavima. U tom razdoblju započinje i svoj skladateljski rad. Početkom sedamdesetih godina postaje članom KUD-a “Marco Garbin”/SAC “Marco Garbin” Zajednice Talijana Grada Rovinja/Comunità degli Italiani di Rovigno gdje se, uz pjevanje u zboru, ozbiljnije bavi i proučavanjem i valorizacijom rovinjske etno glazbe. Postupno se sve više okreće i glazbenoj obradi pjesama, pa se tako potpisuje kao autor aranžmana svih skladbi koje izvodi, neovisno o glazbenom stilu ili sastavu. 

Godine 1992., zajedno s nekolicinom ljubitelja rovinjske izvorne glazbe osniva, a kasnije i vodi folk sastav Batana koji ubrzo postaje prepoznatljivim glazbenim simbolom grada Rovinja. 

“Ruvigno par mi” Bosazzijev je samostalni CD, snimljen 2004., na kojem se javlja u ulozi autora glazbe, teksta i aranžamana. Te godine obnavlja i plodnu suradnju s rovinjskim pjevačem Sergiom Predenom “Gatom”, započetu još osamdesetih godina 20. stoljeća.

Riccardo Bosazzi “Ricky” iznimno je aktivan u kulturnom i društvenom životu grada Rovinja. Godine 2007. izabran je za prvog predsjednika Udruge “Kuća o batani” /“Casa della batana”.http://www.batana.org/
Sergio Preden

**Sergio Preden ‘’Gato’’** (Rovinj, 29. kolovoza 1946.), pjevač. 

Počeo je pjevati pedesetih godina 20. stoljeća, još kao dječak. Kao profesionalni pjevač nastupao je u Švicarskoj, Italiji i Monte-Carlu. Sedamdestih godina 20. st., kada se nakon duljeg izbivanja vraća u Rovinj, sudjeluje na festivalu “Melodije Istre i Kvarnera” (MIK) i snima za Radio Kopar. U osamdesetim godinama, bio je član raznih sastava kao pjevač i bubnjar, ali je nastupao i kao solist u predstavama u kojima su sudjelovala poznata imena glazbene scene Boby Solo i Mino Reitano. U Milanu je snimio svoju prvu ploču klasničnih talijanskih evergreena u produkciji RTB-a. Tih je godina započela i njegova uspješna suradnja s uglednim talijanskim skladateljem i dirigentom Pierom Sofficijem  s kojim je snimio pet CD-a i četiri glazbene kazete. Godine 2004. sudjelovao je kao gost-interpretator na CD-u Riccarda Bosazzija “Rickya”  “Ruvigno par mi”.

Sergio Preden ‘’Gato’’ živi i djeluje u Rovinju.
Antonio Miculian

**Antonio Miculian** (Rovinj, 17. prosinca 1950. - Rovinj, 21. svibnja 2007.), hrvatski povjesničar iz talijanskog kulturnog kruga u Istri.

U rodnom je gradu završio osnovnu školu i gimnaziju na talijanskom jeziku. Godine 1975. na Filozofskom je fakultetu u Zadru diplomirao Povijest i talijanski jezik s pregledom književnosti. Radio je kao istraživač u Centru za povijesna istraživanja Talijanske Unije / Centro di ricerche storiche dell’Unione Italiana u Rovinju. Od 1980. održavao je nastavu povijesti, najprije u Školskom centru za usmjereno obrazovanje s nastavom na talijanskom jeziku, a zatim u Talijanskoj srednjoj školi u Rovinju u kojoj je bio stalno zaposlen od 1994. godine. Bio je suradnik rovinjskoga Centra za povijesna istraživanja i vanjski suradnik Visoke učiteljske škole u Puli, gdje je predavao Hrvatsku povijest od doseljenja Hrvata do današnjih dana. Bio je član uredništva pulskog časopisa “Istra” (1984.-1989.).

Magistarski rad pod naslovom “Novopronađena arhivska građa za protestantski pokret u Istri tijekom XVI. stoljeća” obranio je 1990. na Filozofskom fakultetu u Zadru na kojem je 2001. obranio i doktorat pod naslovom “Protestantski pokret u Istri u XVI. stoljeću u svjetlu novih arhivističkih istraživanja”.

Temeljno područje njegovoga znanstvenog interesa odnosi se na istraživanje povijesti Istre u XVI. i XVII stoljeću, a posebice proučavanje crkvene povijesti, te gospodarskih, etničkih, odnosno migracijskih i kolonizacijskih prilika, poglavito u mletačkom dijelu Istre od konca XIV. do konca XVIII. stoljeća. Istraživanja je vršio u mnogobrojnim bibliotečnim i arhivskim fondovima u zemlji (Rijeka, Zadar, Zagreb, Pula, Rovinj, Pazin) i inozemstvu (Venezia, Trst, Udine, Gorizia, Padova, Verona, Piran, Kopar).

U više je navrata, uz potporu Centra za povijesna istraživanja Talijanske unije iz Rovinja, dobio međunarodnu stipendiju za pohađanje i sudjelovanje na poznatom međunarodnom znanstvenom skupu “Corso Internazionale di Alta Cultura” – Fondazione Giorgio Cini, Isola San Giorgio Maggiore u Veneciji.

Sudjelovao je na mnogim znanstvenim i stručnim skupovima u zemlji i inozemstvu. Objavio je stotinjak bibliografskih jedinica, izvornih znanstvenih, stručnih i preglednih radova.

## Bibliografija
* “Protestantizam u Istri, XVI.-XVII. stoljeće” (Zavičajna naklada “Žakan Juri”, Pula, 2006.),
Marino Budicin

**Marino Budicin** (Rovinj, 8. travnja 1953.), hrvatski povjesničar, urednik, javni djelatnik.

Osnovno i srednje obrazovanje (gimnaziju) završio u rodnome gradu. Godine 1976. diplomirao povijest i arheologiju na Filozofskom fakultetu u Zadru. Od 1976. radi kao istraživač u Centru za povijesna istraživanja Talijanske Unije u Rovinju (Centro di ricerche storiche di Rovigno).

Od 1988. urednik je znanstvenoga časopisa Centra za povijesna istraživanja “ATTI” i edicije “Collana degli ATTI”. Sudjelovao je na mnogim znanstvenim skupovima u Hrvatskoj i inozemstvu. Objavio stotinjak znanstvenih priloga, rasprava i svezaka o povijesti i historiografiji Rovinja i Istre.

U svojim istraživanjima i znanstvenim i stručnim radovima posebno se bavi dvama segmentima zavičajne povijesti: razdobljem mletačke vladavine u Istri (od XV. do XVIII. st.) te poviješću istarskog poluotoka u doba Habsburške Monarhije, posebno u desetljećima na prijelazu iz XIX. u XX. st. Zapaženi su njegovi prinosi povijesnim studijama o Rovinju.

Marino Budicin jedan je od inicijatora za osnivanje rovinjskoga etno-muzeja “Kuća o batani/Casa della Batana” te “Muzeja obitelji Hütterott”.

Godine 1997. postao je članom poglavarstva Grada Rovinja, zadužen za resor kulture. Trenutačno vrši funkciju dogradonačelnika Grada Rovinja.

#### Bibliografija

* “Rovinj na starim razglednicama” (napisao uvodni esej “U labirintu vremena. Nulla dies sine historia”, suautorstvo s Danielom Načinovićem; Zavičajna naklada “Žakan Juri”, Pula i Centar za povijesna istraživanja, Rovinj/Centro di ricerche storiche, Rovigno, 1998.), monografija (odvojena izdanja na hrvatskom, talijanskom, njemačkom i engleskom jeziku), 
* “Rovigno d’Istria” (suautorstvo; Famia Ruvignisa, Trst, 1997.), monografija,
* “Aspetti storico-urbani dell’Istria veneta. Dai disegni dell’Archivio di Stato di Venezia” (Centar za povijesna istraživanja u Rovinju u suradnji sa Mletačkim državnim arhivom u Veneciji, 1998.), izvorno znanstveno djelo, ISSN 0353-3301
* “Translatio corporis beate Eufemie” (Rovinjski iluminirani kodeks iz XIV.-XV. stoljeća; suatorstvo i suuredništvo; priredili i tumačenjima i komentarima popratili dr. Mate Križman i dr. Josip Barbarić; Zavičajna naklada “Žakan Juri”, Pula; sunakladnici: Sveučilišna knjižnica u Puli, Centar za povijesna istraživanja Rovinj, Famia ruvignisa, Trst i Župni ured Rovinj, Pula-Rovinj-Trst, 2000.), trojezično (latinsko/hrvatsko/talijansko) kritičko izdanje,  
* “Indici dei volumi I-XXX degli Atti del Centro di ricerche storiche di Rovigno”, (Centar za povijesna istraživanja u Rovinju, 2002.)
* “Arupinum (...ca pasiòn!) 1907-2007”, Savez sportova grada Rovinja / Unione sportiva della Città di Rovigno, Rovinj, 2008.,