open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dolmeni Gochanga, Hwasuna i Ganghwadoa

**Lokaliteti Gochang, Hwasun i Ganghwa** (hangul: 고창 / 화순 / 강화지석묘군; hanja: 高敞 / 和順 / 江華支石墓群) su arheološki lokaliteti na kojima se nalazi više stotina dolmena koji su podignuti kao nadgrobni spomenici i ritualna obilježja tijekom 1. tisućljeća pr. Kr., kada je megalitska kultura bila dominantna na korejskom poluotoku. Na ova tri lokaliteta nalazi se skoro 40% svih dolmena na svijetu zbog čega su dolmeni Gochanga, Hwasuna i Ganghwa upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji 1995. godine.

Uporaba megalita se povezuje s nastankom novih tehnika i očituje se u njihovom poravnanju (Carnac u Francuskoj) ili organiziranje u ritualnim krugovima, kao što su Stonehenge i Neolitski Orkney u Velikoj Britaniji, te grobne komore, kao što su one Brú na Bóinne (Irska) te kamene grobnice u zapadnoj Africi.
Megaliti u istočnoj Aziji se nalaze uglavnom u zapadnoj Kini (Tibet, Sečuan, Gansu) i obalnom području Kineskog mora (poluotok Shandong i japanski sjeverozapadni dio Kyushua).
Čini se kako su se na Korejskom poluotoku pojavili u brončanom dobu. Skupina Chungnim-ri u Koch'angu je prema arheološkim podacima datirana oko 7. stoljeća pr. Kr. Izgradnja južnokorejskih dolmena je prekinuta u 3. stoljeću pr. Kr., dok su megaliti Hwasuna podignuti oko 6. i 5. stoljeća pr. Kr. 

Oni se dijele u dvije skupine:
* sjeverni tip s četiri bočna kamena s ulogom zidova i jedinstvenim trilitom koji ga pokriva s gornje strane čineći oblik kutije;
* južni tip s grobnicom iznad koje stoje dva visoka megalita na kojima je trilit postavljen poput kape.

### Gochang
Ovo je najveći i najstariji lokalitet s najrazličitijim oblicima dolmena. Zabilježenih 442 dolmena skupnine Jungnim-ri se nalaze u podnožju brda, visokog 15–50 m, u smjeru istok-zapad, u selu Maesan u općini Gochang, županija Sjeverna Jeolla. Većinom su dugi od 1 do 5,8 m, i imaju težinu do 225 tona. Vjeruje se kako su nastali u 7. stoljeću pr. Kr.

### Hwasun
Dolmeni u općini Hwasun (Južna Jeolla) se nalaze na padini brda iznad rijeke Jiseokgang. U skupini Hyosan-ri nalazi se 158 dolmena, a u skupini Dasin-ri njih 129. Oni su slabije sačuvani jer su neka kamenja služila kao izvor kamena za lokalne stanovnike. Vjeruje se kako su nastali u 6. stoljeću pr. Kr.

### Ganghwa
Većina dolmena se nalazi na vosokom brdu otoka Ganghwa u istoimenoj općini (županija Incheon). Kako dolmeni skupina Bugeun-ri (부근리) i Gocheon-ri (고천리) izgledaju najjednostavnije, vjeruje se kako se radi o najstarijim dolmenima u Južnoj Koreji. Najznamenitiji dolmen ima promjer 2,6 × 7,1 × 5,5 metara i vjerojatno teži od 150 do 225 tona (slika desno).

## Povezano
* Dolmen
* Megalitska kultura

## Izvori

## Vanjske veze

* Cultural Heritage 
* Korean National Heritage Online  
* Asian Historical Architecture: Seokguram
Astana

**Astana** je od 1994. glavni grad Kazahstana od 510.533 stanovnika, prije tog perioda to je bio puno veća i starija Alma Ata (Almati). U svojoj nevelikoj historiji Astana je često mijenjala ime. Osnovana je 1824. kao **Akmolinsk**, pa se od 1961. do 1992. zvala **Celinograd**, a od 1992. do 1998. **Akmola** da bi ime *Astana* (što znači *prijestolnica* na kazaškom) dobila 1998. Ime je nanovo promijenjeno u ožujku 2019. godine, kada je nazvan **Nursultan** (ili **Nur-Sultan**) u čast bivšeg kazahstanskog predsjednika, Nursultana Nazarbajeva. To je ime ostalo do ustavnih promjena u rujnu 2022. godine, kada je ponovno vraćeno ime Astana.

## Geografija
Astana leži na obalama rijeke Išim, u sredini sjevernog Kazahstana, na raskršću Transkazahstanske i Južno sibirske željeznice.

## Historija
Astana je osnovan 1824. kao baza Akmolinsk (Akmola) ruske vojske, a 1868. postao je administrativni centar za taj kraj. Kad je 1939. broj stanovnika narastao na 33.000 grad je postao centar oblasti. Uloga grada narasla je sredinom 1950-ih za sovjetske kampanje naseljavanja djevičanskih, nenaseljenih krajeva. Tad je grad prezvan 1961. u *Celinograd* a postao je administrativni centar čitavog kraja (regije) u koji su ušle pet sjevernih oblasti tadašnje Kazaške SSR. Grad se u to vrijeme ubrzano razvio, pa su tad osnovani i brojni fakulteti (medicinski, građevinski, agronomski, pedagoški) i naučno istraživalački instituti.

Nakon stjecanja nezavisnosti 1992. prvi korak nove vlasti bila je promjena imena, pa je grad prezvan u *Akmola* što je na kazaškom znači *Bijeli grob*, da bi već 1994. odlučili preseliti u Akmolu sve vladine ustanove (taj proces dovršen je 1997).

Kontraverzni kazaški predsjednik Nursultan Nazarbajev potrošio je brdo novca (koji dolazi od nafte), angažirajući najpoznatije i najskuplje svjetske arhitekte na izgradnji nove prijestolnice, koju već zovu srednjoazijski Dubai. Japanski arhitekt Kurokawa Kisho radio je na urbanizmu i podigao brojne vladine palače od stakla i betona, između ostalog i Palaču vlade. Slavni britanski arhitekt Norman Foster projektirao je Palaču mira i suranje, piramidu od stakla i čelika visoku 62 metra, u kojoj je smještena opera i biblioteka.

## Privreda
Astana je prije i iznad svega grad administracije, koji ima i nešto industrije razvijene još za Sovjetskog saveza. To su tvornice željezničkih vagona i opreme, i tvornica poljodrivrednih strojeva. Astana je dobro povezan željeznicom sa svim važnijim gradovima u zemlji i Rusiji. Grad ima i veliki međunarodni aerodrom (IATA kod: NQZ, ICAO kod: UACC) koji je projektirao Kurokawa Kisho, sa vezama prema svim važnijim svjetskim aerodromima.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada'' (kazaški)
* ''Astana'' na portalu Encyclopædia Britannica
Dolmen

**Dolmen** (bretonski jezik: "kameni stol") ili **dvoranska grobnica**, **cromlech** i **quoit** (velški), **anta** (portugalski), **Hünengrab/Hünenbett** (njemački), **adamra** (abkazijski jezik), **ispun** (sjeverozapadni kavkaski jezici), **hunebed** (nizozemski), **dös** (švedski), **goindol** (korejski) - je vrsta jednoćelijske megalitske grobnice (svetišta ili primitivni hramovi), obično od nekoliko uspravnog kamenja (menhir) koji nose veliki plošni, horizontalno polegnuti, poklopni kamen (trilit, ili ploča). Mogu se pronaći širom svijeta, a većina datira u rani neolit (4000.-3000. pr. Kr.). Neki su bili prekriveni zemljom ili manjim kamenjem tako da su tvorili tumuluse (gomile ili gromile), a nekima je taj pokrov vremenom ispran.

## Tipovi
* Jednostavni dolmen je rani oblik dolmena ili megalitskog groba manjih dimenzija, koji se pojavio u sjevernoj Evropi, u ranim danima razvoja megalitskih spomenika kulture lijevkastih pehara (TBK), oko 3.500. godine p.n.e.
* Veliki dolmen je grobno mjesto sa tri ili više završnih kamenova
* Poligonalni dolmen čini 5 do 9 devet potpornih kamenova koji oblikuju tlocrt poligonalne komore. Pokriva ih jedan, ponekad posebno veliki završni kamen. Spolja izgrađen ulazni prolaz, iako obavezan, često nije sačuvan.
* Prošireni (restangularni) dolmen je specifična vrsta megalita, pravougaonog oblika, sa uspravnim bočnim kamenjem i, obično, dva završna kamena. Termin se posebno koristi u njemačkoj državi Schleswig-Holstein, gdje se prvenstveno javljaju dolmeni sa ovom vrstom tlocrta. Javljaju se i sa trapezoidnim tlocrtima.


File:Urdolmen-Dammerstorfer-Wald-02-07-2008-264.jpg|Mali dolmen
File:Megawal24.jpg|Tlocrt velikog dolmena
File:Großsteingrab Dwasieden 19.JPG|Veliki dolmen
File:Megawal60.jpg|Tlocrt poligonalnog dolmena


## Reference

## Poveznice

* Neolitska umjetnost
* Megaliti

## Vanjske veze

* The Megalithic Portal 
* Dolmeni u Irskoj 
* ''Hunebedden'' u Nizozemskoj 
* Ruski megaliti  
* Dolmeni u Koreji  - svjetska baština
Kraljevske grobnice dinastije Joseon

**Kraljevske grobnice dinastije Joseon** (hangul: 조선왕릉; hanja: 朝鮮王陵) je skupina 40 grobnica korejske kraljevske dinastije Joseon (1392.-1910.) koje se nalaze na 18 lokaliteta u Južnoj Koreji, uglavnom 40-tak km od Seula. Sagradili su ih Joseon vladari Koreje u spomen na svoje pretke i njihova dostignuća, od 1408. do 1966. godine. Zbog toga su 2009. godine upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji kao "dovršetak 5.000 godina povijesti arhitekture kraljevskih grobnica na korejskom poluotoku".

## Odlike

Za grobnice su odabirana mjesta od izuzetne prirodne ljepote koja obično imaju stražnju stranu zaštićenu brdom dok im je južno pročelje okrenuto prema vodi, i idealno, slojeve planina u daljini. Dakle, građene su u skladu s feng shui načelima konfucijanizma - *pungsu* (geomancija), posebice iz knjiga: "Knjiga obreda" (*Li Ji*) i "Obred Zhou" (*Zhou Li*).

Kraljevski grobni humci (*Bongbun*) imaju svečani prostor i ulaz, a uz grobno područje se nalaze zgrade u obliku slova T: drveni oltar (*Jeongjagak*), paviljon za stele (*Bigak*), kraljevska kuhinja (*Suragan*) i čuvareva kuća (*Subokang*), portal s crvenim stupcima (*Hongsalmun*). Okolica je ukrašena s nizom kamenih figura ljudi i životinja.

Razlikuju se dvije vrste grobnica, *neung* grobnice za posthumni pokop kraljeva i kraljica (njih 40), i *won* grobnice za kraljeviće, njihove žene i kraljevske roditelje (njih 13).

Pored 18 lokaliteta u blizini Seula, koji su zaštićena UNESCO-va svjetska baština, u Kaesongu se nalaze još dvije kraljevske grobnice dinastije Joseon: *Jereung* (제릉), grobnica kraljice Sinui, i Hureung (후릉), grobnica kralja Jeongjonga i kraljice Jeongan. Zaštićeni lokaliteti su:

# Donggureung (동구릉)
# Gwangneung (광릉)
# Heolleung i Illeung (헐릉&인릉)
# Hongneung i Yureung (홍릉&유릉)
# Jangneung (Gimpo) (김포 장릉)
# Jangneung (Paju) (파주 장릉)
# Jangneung (Yeongwol) (영월 장릉)
# Jeongneung (정릉)
# Olleung (온릉)
# Paju Samneung Cluster (파주 삼릉)
# Sareung (사릉)
# Seolleung i Jeongneung (선릉&정릉)
# Seo-oreung (서오릉)
# Seosamneung (서삼릉)
# Taereung i Gangneung (태릉&강릉)
# Uireung (의릉)
# Yeongneung i Yeongneung (영릉&영릉)
# Yungneung i Geolleung (융릉&건릉)

## Vanjske veze

* Orijentalna arhitektura
1033.

__NOTOC__
Godina **1033.** (**[[rimske brojke|MXXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 2. 2. &ndash; Rimsko-njemački car Konrad II proglašen kraljem Burgundije.
* Neuobičajeno burno proljetno vrijeme širom kršćanske Evrope izaziva paniku, odnosno opće uvjerenje da predstoji kraj svijet koji navodno pada na 1000-u obljetnicu Kristovog razapinjanja, a koje je temeljeno na navodima Knjige Otkrivenja o kraju svijeta nakon perioda od 1000 godina.

## Rođenja
* Anselm od Canterburyja, nadbiskup Canterburyja (u. 1109)
* Cheng Yi, kineski neokonfucijanski filozof u službi dinastije Song (u. 1107)

## Smrti
* Ibno Al-Thahabi, mauro-španski enciklopedist
* Kraljica Cunigunde od Luxemburga

## Reference
Kunigunda od Luksemburga

**Sveta Kunigunda od Luksemburga**, O.S.B. (cca. 975 – Kaufungen, 3. mart 1040), također poznata kao **Cunegundes** i **Cunegonda**, bila je rimsko-njemačka carica, odnosno supruga rimsko-njemačkog cara Heinricha II Svetog. Rimokatolička crkva je slavi kao sveticu, odnosno zaštitnicu Luksemburga; njen datum slave je 3. mart.

Rodila se kao jedno od jedanaestoro djece Siegfrieda I od Luksemburga i Hedwig od Nordgaua. Prema kasnijim hagiografijama je od djetinjstva željela postati redovnica; roditelji su je, međutim, dali kao suprugu Heinrichu. Brak je, međutim, bio "duhovni", odnosno navodno nije bio tjelesno konzumiran; argumente su hagiografi pronalazili u tome da njih dvoje nisu imali djece. Nakon Heinrichove smrti je neko vrijeme služila kao regentica do izbora Konrada II za kralja. Poslije toga se povukla u samostan Kaufungen gdje je ostala do smrti. Pokopana je u Bamberškoj katedrali.

Svecem ju je proglasio papa Inocent III 29. marta 1200.

## Vanjske veze

* Catholic-forum.com
* Catholic.com
Kursk

**Kursk** () je grad u Rusiji i administrativni centar Kurske oblasti. Nalazi se na ušću reka Kure i Sejm, 500 kilometara južno od Moskve, nedaleko od ukrajinske granice. Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 414.595 stanovnika.

## Istorija grada

Prvi pomen Kurska je iz 1032. godine. Tada je to bio grad čuven po kamenorescima. Po arheološkim podacima, naselje postoji od 8. veka. 
Mongoli su nekoliko puta uništavali grad tokom 12. i 13. veka. Najveće razaranje izvršio je mongolski zapovednik Batu Kan 1237. godine, kada je pobijen najveći deo stanovništva, a grad potpuno razoren. Kursk je obnovljen tek krajem 13. veka, a od 1508. godine ušao je u granice Rusije. Grad je izdržao tokom 17. veka napade Poljaka i krimskih Tatara.
Nedaleko od grada, u julu i avgustu 1943. godine odigrala se jedna od odlučnih bitaka Drugog svetkog rata, bitka kod Kurska u kojoj su Nemci poraženi.

## Sadašnjost

Okolina Kurska bogata je gvožđem. Kursk je značajno saobraćajno čvorište. U gradu postoji Medicinski univerzitet, Univerzitet tehnologije, Pedagoški univerzitet, kao i Pedagoška akademija.

## Stanovništvo
Prema preeliminarnim podacima sa popisa, u gradu je 2010. živelo 414.595 stanovnika, 2.153 (0,52%) više nego 2002.

## Gradovi prijatelji
Gradovi prijatelji i gradovi partneri Kurska:

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.kursk.org/  
* http://www.kursknet.ru/About/index.sht 
* http://www.kursk.ru/index.php 
* http://www.kursk-guide.kurskline.ru/ 
* http://www.old.kurskcity.ru/
Ibn al-Zahabi

**Abu Muhamed Abdulah ibn Muhamed al-Azdi** () (cca. ? - 1033), također poznat kao **Ibn al-Zahabi**, bio je arapski ljekar, poznat kao autor prve medicinske enciklopedije gdje su pojmovi bili navedeni alfabetskim redoslijedom. Bio je rodom iz Suhara u današnjem Omanu, odakle se preselio u Basru, potom Perziju, gdje je studirao kod Al-Birunija i Avicene. Kasnije je otišao u Jeruzalem da bi na kraju završio u Valenciji u al-Andalusu (današnja Španija). Njegovo najpoznatije djelo je *Kitab Al-Ma'a* (*Knjiga vode*) u kojoj opisuje sve poznate bolesti i navodi tada poznate terapije. U njemu je glavni naglasak stavljen da liječenje prvo mora početi od specifične ishrane i vježbanja, da bi se potom prešlo na specifične medikamente i tek na kraju prešlo na kirurške postupke.
Cheng Yi (filozof)

**Cheng Yi** (, 1033–1107), kurtoazno ime **Zhengshu** (正叔), također poznat i kao **G. Yichuan** (伊川先生), bio je kineski filozof rodom iz Luoyanga, koji je djelovao za vrijeme dinastije Song. Surađivao je sa svojim starijim bratom Cheng Haom (程顥). Kao i on, bio je učenik Zhou Dunyija, prijatelj Shao Yonga i nećak Zhang Zaija. Njih petorica su zajedno sa Sima Guangom u 11. vijeku dobili titulu **Šest velikih učitelja** od Zhu Xija.

Cheng je godine 1056. ušao na carski univerzitet, a godine 1059. dobio status "učenjaka". Živio je i radio u Luoyangu, odbijajući česte ponude za mjestima u državnoj upravi. Godine 1086. je imenovan na dvor gdje je caru držao predavanja na temu konfucijanstva. Za razliku od brata je bio agresivan i teške naravi, te stvorio brojne neprijatelje, uključujući Su Shija. Godine 1097. mu je učenje zabranjeno, imovina zaplijenjena te je protjeran s dvora. Tri godine kasnije je pomilovan, ali je ponovno došao na crnu listu 1103. Konačno je pomilovan 1106, godinu dana prije smrti.

## Literatura
* James D. Sellman, "Cheng Hao and Cheng Yi," in *Great Thinkers of the Eastern World*, Ian McGreal, ed., New York: Harper Collins, 1995, p.&nbsp;111-115.
* Tang, Yuyan, "Cheng Yi" . *[[Encyclopedia of China]]* (Philosophy Edition), 1st ed.
Hermon

**Planina Hermon** (arapski **جبل الشيخ‎**, **Jabal el-Shaykh**; hebrejski **הר חרמון‎**, **Har Hermon**) je 2814 metara
visoka planina koja se nalazi na granici između Libanona i Sirije, u sklopu anitlibanonskog gorja. To je najviša planina na istočnom dijelu Sredozemnog mora. 

Sastoji se od vapnenca i pješčenjaka te se proteže nekoliko kilometara u daljinu. Na zapadnom dijelu rastu šume, dok na istočnom dijelu većinom nema nikakve vegetacije.

Iako se nalazi na Bliskom istoku, zimi je većinom prekrivena snijegom, zbog čega je popularna turistička atrakcija. Topljenjem snijega, u proljeće je dragocijeni izvor vode za rijeku Jordan.

Nakon Šestodnevnog rata 1967., izraelska vojska je zauzela donji dio Hermona u sklopu Golanske visoravni. Usprkos rezoluciji 242 Vijeća sigurnosti UN-a koja poziva na povlačenje IDF-a sa Golana, do danas se taj južni dio planine nalazi pod izraelskom kontrolom. Prema izraelskim dužnosnicima, to je područje strateški bitno za sigurnost hebrejske države jer nadgleda dio Galileje, poglavito grad Kirjat Šmonu. To je također popularna destinacija za skijaše. Godišnje i do 10.000 Izraelaca posjećuje južni dio planine tijekom zime. Ujedinjeni narodi već duže vrijeme raspoređuju mirovne snage na toj lokaciji kako bi razdvojili dvije sukobljene strane.


Datoteka:Hermonx.JPG|Skijaški centar na Hermonu
Datoteka:Mount Hermon 034.jpg|Ulaz prema planini
Datoteka:Lake Ram093a.jpg|Pogled s jezera na planinu
Datoteka:PikiWiki Israel 11251 Gan-Shmuel - a trip to Mount Hermon 1968.jpg|Planinari na Hermonu
Datoteka:Xermon144 (2).JPG|Hermon ljeti


## Povezano
* Golanska visoravan

## Izvori

## Vanjske veze

* Slike sa planine 
* Skijaški centar na Hermonu (engleski) 
* Skijaški centar na Hermonu (hebrejski)
Ašgabat

**Ašhabad** (ili službeno **Ašgabad**, turkmenski: *Aşgabat*, ruski: *Ашхабáд*) je glavni grad Turkmenistana, jedne od bivših sovjetskih republika. Grad ima 744.000 stanovnika. Između 1919. i 1927. grad se zvao **Poltoratsk**.

## Geografija
Ašhabad leži u oazi na obroncima masiva Kopet-Daga, na rubu pustinje Karakum, udaljen oko 30&nbsp;km od iranske granice.

## Historija
Grad je osnovan 1881. kao vojna utvrda Carske Rusije, uz granicu s kadžarskim Iranom, koja je izgrađena pored turkmenskog sela Ašhabad. Već 1882. postao je administrativni centar Transkaspijske oblasti. Kako se našao na izvaredno prometnom karavanskom putu koji je zamjenila transkaspijska željeznica, grad je privukao brojne nove stanovnike i 1911. imao je 45.000 stanovnika. Nakon Oktobarske revolucije 1919. grad je prezvan po imenu lokalnog revolucionara Pavela Poltorackija u Poltoratsk. Od 1924. do 1990. bio je glavni grad Turkmenske SSR, s tim da mu je 1927. ime promjenjeno u Ašhabad.
 
Jedan od najrazornijih potresa teško je pogodio grad u oktobru 1948. godine, nakon čega je grad obnovljen po ortogonalnom planu ulica, što je onda bila moda sovjetskog urbanizma. Kronična neštašica pitke vode, rješena je izgradnjom kanala Karakum (iz rijeke Amu Darja) koji je dospio do grada 1962. godine. Nova turkmenska vlada je 1992. izmjenila ime mjesta po turkmenskom izgovoru u **Ašgabad** (Aşgabat).

## Privreda, transport i kultura
Ašhabad je administrativni, industrijski, transportni i kulturni centar zemlje. Grad ima pogone za izradu stakla, metala, ćilima i predionice pamuka. Zbog svoje pitoresknosti Ašhabad je u novije vrijeme izrastao u regionalni centar filmske industrije. Još od vremena Sovjetskog saveza u gradu djeluju brojne kulturno obrazovne institucije. Državni univerzitet Gorki je osnovan 1950. godine, a Turkmenska akademija nauke 1951. sa jedinstvenim Institutom za pustinje Grad ima operu, teatar i nekoliko muzeja.

Ašhabad je dobro povezan željeznicom sa svim važnijim gradovima u zemlji i Rusiji. Grad ima i međunarodni aerodrom (IATA kod: ASB, ICAO kod: UTAA) koji se od 1991. zove po imenu prvog predsjednika Saparmurat Nijazov, sa vezama prema važnijim gradovima u svijetu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Город сердара'' 
* ''Ashgabat'' na portalu Encyclopædia Britannica
Thimphu

**Thimphu** (fonetski: *Timbu*) je glavni grad planinske monarhije Butan, od 79.185 stanovnika.

## Geografija
Thimphu leži na zapadu Butana u podnožju Himalaje na obalama rijeke Raidak (pritoka Brahmaputre) na nadmorskoj visini od 2000 metara.
Grad ima suptropsku klimu sa veoma toplim letima i blagim zimama.

## Historija
Thimphu je odabran da bude glavni grad te planinske monarhije 1962. prije tog je prijestolnica bila gdje je kralj trenutno boravio. Od tad su obavljeni brojni građevinski radovi uz veliku indijsku pomoć na uređenju grada i vladinih zgrada. Budistički samostan-utvrda Tashichho Dzong (Tašičo Džong) pretvoren je u kraljvsku rezidenciju i sjedište vlade, u skladu sa tradicionalnom butanskom arhitekturom. Prva hidroelektrana u zemlji podignuta je pored grada 1966. godine.

## Privreda i transport
Thimphu je administrativni i trgovački centar zemlje, u kojoj se većina privredne aktivnosti vrti oko poljoprivrede i šumarstva. Magistralna cesta prema Indiji do graničnog grada Phuntsholing izgrađena je 1968. godine. Thimphu nema aerodrom već se služi onim u gradu Paro koji je udaljen 54&nbsp;km.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Thimphu'' na portalu Encyclopædia Britannica
Jagodići (TV serija)

**Jagodići** je srpska dramska serija iz 2012. godine, nastavak je serije *[[Sva ta ravnica]]*. 
Za razliku od te serije, koja je inspirisana istinitim događajima opisanim u knjizi Nenada Čanka „Kao i sva ravnica“, za ovu seriju na istu temu scenario je sam napisao Đorđe Milosavljević.

## Radnja

Radnja serije je smeštena u tridesete godine prošlog veka. Radnja se dešava u banatskom selu, a glavni likovi su otac i njegovi sinovi, koji prolaze kroz turbulentne veze.

Lajko se teško navikava na ulogu koju mu je sudbina namenila, da bude jedan od Jagodića, vanbračni sin grofa Milana, i polubrat Jovana i Branka. Ali ni Branku i Jovanu nije lako. Branko shvata da ga boravak u francuskoj nije promenio, i da je ostao je isti kakav je i bio kada je napuštao kaštel pre četiri godine. Prosečan slikar i nesiguran u sebe ali još uvek privlačan ženama, neodoljiv kao zavodnik i ženskaroš, ali je nekoliko godina stariji, ali i umorniji od svega. a Jovan je od poslovnog čoveka postao nezainteresovan za svet oko sebe, progonjen je sećanjima na izgubljenu ljubav i ne izlazi iz svoje mračne sobe u kaštelu. A Grof Milan se oporavlja od moždanog udara u Slankamenu. Ubrzo počinje niz nerazjašnjenih ubistva, koji budi uspavane duhove prošlosti dovodeći i ovaj put u iskušenje opstanak porodice Jagodić.

## Uloge
{|

## Spisak epizoda
Datum premijernog emitovanja:

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Jagodići (port.rs)
* Nastavak priče o banatskim grofovima - (Blic 18. 10. 2012.)
* Nova domaća serija Jagodići na RTS - u (Glas Srbije 18. 10. 2012.)
Naypyidaw

**Naypyidaw** (burmanski: , fonetski: *Nepjido*) ili
**Nay Pyi Taw** (Ne pji do) je novi glavni grad države - Mianmara (bivša Burma) od 418 000 stanovnika.

Naypyidaw u prijevodu znači *Rezidencija [[kralj]]eva* ili *Kraljevski grad sunca*.

## Geografija i historija
Gradnja nove prijestolnice počela je 2004. na izoliranom mjestu u blizini grada Pyinmana, nekih 320&nbsp;km sjeverno od dotadašnjeg glavnog grada Yangona (bivši Rangoon).

Vlada Mianmara htjela je da seljenjem glavnog grada omogući lakši pristup do njega iz svih dijelova zemlje. 
Selidba vladinih ministarstava i ustanova počela je 2005, i to prvo u Pyinmanu pa tek onda u Naypyidaw, koji je proglašen za glavni grad u martu 2006.
 
U početku se Naypyidaw sastojao od nešto vladinih zgrada, luksuznih hotela, stambenih kuća i aerodroma. Njegovi prvi stanovnici bili su isključivo državni službenici, čije su porodice (većinom) ostale živjeti u Yangonu zbog nedostatka trgovina, restorana i svega ostalog što treba za život. I pored svih tih nedostataka Naypyidaw ima i veliku prednost pred ostalim gradovima Mianmara jer ima stalnu opskrbu električnom energijom.

## Transport

Naypyidaw je dobro povezan cestama sa važnijim gradovima u zemlji, a preko Pyinmana i željeznicom. Grad ima i aerodrom (IATA kod: **NYT**, ICAO kod: **VYEL**) čija je upotreba u početku bila ograničena na vojno osoblje i vladine funkcionare.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Nay Pyi Taw'' na portalu Encyclopædia Britannica
1034.

__NOTOC__
Godina **1034.** (**[[rimske brojke|MXXXIV]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 11. 4. &ndash; Carica Zoe od Bizanta se ženi za svog komornika te ga proglašava carem Istočnog Rimskog Carstva pod imenom Mihailo IV.
* Područje poznato kao Franche-Comté postaje dio Svetog Rimskog Carstva.
* Koristeći kolaps centralne vlasti u muslimanskom al-Andalusu, Gonçalo Maia, grof Portugala, zauzima Montemor o Velho.
* U sjeveroistočnoj Aziji potomak nekadašnjih vladara korejske države Balhae diže ustanak protiv dinastija Liao, a nakon poraza se sklanja u državu Goryeo.
* Pizanske pomorske snage izvode ekspediciju na muslimansku obalu Magreba te zauzimaju grad Annaba gdje će sljedećih godinu dana držati garnizon.

## Rođenja
* 3. 9. &ndash; Car Go-Sanjō od Japana (u. 1073)

## Smrti
* 11. 4. &ndash; Roman III Argir, istočnorimski car (r. 968)
* 10. 5. &ndash; Mieszko II od Poljske (r. 990)
* 25. 11. &ndash; Kralj Malcolm II od Škotske (u borbi)

## Reference
Montemor-o-Velho

**Montemor-o-Velho** () je grad i istoimena općina u portugalskom distriktu Coimbra. U njoj živi oko 30.000 stanovnika.

## Demografija

## Župe
* Abrunheira
* Arazede
* Carapinheira
* Ereira
* Gatões
* Liceia
* Meãs do Campo
* Montemor-o-Velho
* Pereira
* Santo Varão
* Seixo de Gatões
* Tentúgal
* Verride
* Vila Nova da Barca

## Značajne osobe
* Sesnando Davides, mozarapski plemić i vojskovođa iz 11. vijeka
* Fernão Mendes Pinto (1509? – 1583), portugalski istraživač i pisac

## Reference

## Vanjske veze
* Photos from Montemor-o-Velho
Car Go-Sanjo

bio je 71. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu, a koji ej vladao od 1068. do 1072.

Ime je dobio po caru Sanjoa, a s obzirom da se *go-* (後) doslovno prevodi kao "kasniji;" ime mu znači "Kasniji car Sanjō". S obzirom da se riječ "*go*" ponekad prevodi i kao "drugi" u nekim starijim izvorima se za njega koristi ime "Sanjo II."

Prije dolaska na prijestolje lično ime (*[[imina]]*) mu je bilo Takahito*-shinnō* (尊仁親王). Rodio se kao drugi po redu sin cara Go-Suzaku, a majka mu je bila carica (*kōgō*) Sadako (禎子内親王), treća kćer cara Sanjoa; tako je postao prvi car u 170 godina (iza cara Ude) čija majka nije bila potomak klana Fujiwara po očinskoj liniji.

Zbog svog porijekla ga je *[[kampaku]]*, Fujiwara no Yorimichi zapostavljao, ali je car Go-Suzaku odredio da će, nakon što njegov stariji brat Chikahito dođe na prijestolje (kao car Go-Reizei), upravo Takahito postati prijestonalsjednik (*kōtaitei*). S obzirom da Go-Reizei nije imao vlastite djece, nakon njegove smrti je Takahito postao car. Vladavinu su mu obilježila nastojanja da popravi zakonodavstvo i poboljša dvorske financije. 18. januara 1072. je abdicirao u korist svog sina koji je postao poznat kao car Shirakawa. Sljedeće godine je postao budistički svećenik i nedugo potom umro.

## Izvori

## Literatura
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Moscher, Gouverneur. (1978). *Kyoto: A Contemplative Guide.* ; OCLC 4589403
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Franche-Comté

**Franche-Comté** je jedna od najmanjih regija u Francuskoj, čini samo 3% ukupnog državnog teritorija. Regija se sastoji od četiri departmana, od kojih je Territoire de Belfort najmanji i u Francuskoj (600 km²).

## Historija
Franche-Comté se kao ime službeno pojavljuje 1366. godine. Ovaj teritorij je bio pod Vojvodstvom Burgundije od 888. godine, a od 1034. godine je dio Svetog Rimskog Carstva.
Pokrajina je postala dio Francuske 1477. godine. Od 1556. regija je potpala pod španjolsku vlast, a Francuzi su ponovno zauzeli ovaj teritorij 1668. godine. Ugovorom u Aix-la-Chapelleu, regija je mirnim putem ponovno vraćena Španjolskoj, da bi ponovno, nakon okupacije Francuza 1647. godine, bila vraćena Francuskoj 1678. godine, Ugovorom u Nijmegenu.

## Administracija
Od lokalnih izbora 2004. godine, u regiji je na vlasti Lijeva koalicija stranaka.

## Geografija
Pokrajina na istoku dijeli granicu sa Švicarskom. Unutar države graniči s francuskim pokrajinama: Elzas, Champagne-Ardenne, Burgundija, Rona-Alpe.

## Gospodarstvo
Glavna djelatnost regije je poljoprivreda.

## Stanovništvo
U proteklom stoljeću, drastično se smanjio broj stanovnika u ovoj regiji. Budući da je regija većinom poljoprivredno orijentirana, veliki broj mladog stanovništva se odselio u urbaniziranije sredine.
Regija se sastoji od velikog broja sela, od kojih rijetko koje ima više od 500 stanovnika. U pokrajini postoje dvije urbaniziranije sredine, to su grad Besançon i sjeveroistočni dio regije (Belfort, Montbéliard, Héricourt, Delle).

## Kultura
### Jezik
Uz francuski, manji dio stanovništva govori i regionalni jezik Franc-Comtois.

### Značajne osobe
* Gustave Courbet, slikar i političar
* Édouard Belin, izumitelj
* Hubert-Félix Thiéfaine, chanteur
* Victor Hugo, književnik i političar rođen u Besançonu
* Hilaire de Chardonnet, izumitelj
* Bernard Clavel, književnik
* Marcel Aymé, književnik
* Pierre Joseph Proudhon, utopist
* Louis Pergaud, književnik
* Louis Pasteur, izumitelj i kemičar
* Dominique Voynet, političarka
* Paul-Émile Victor, istraživač
* Edgar Faure, političar
* Claude Joseph Rouget de Lisle, autor Marseljeze
* Braća Auguste i Louis Lumière, izumitelji kinematografa
* Armand Peugeot, osnivač Peugeota
* Jean-Pierre Chevènement, političar

## Vanjske veze

* Regionalno vijeće regije Franche-Comté
* '''FFMJSCD70''' - Fédération Française des Médaillés de Jeunesse et Sport - Haute Saône
* Službena turistička stranica regije Franche-Comté
Šri Džajavardenepura Kote

**Sri Jayawardenepura Kotte** (sinhaleški: ශ්‍රී ජයවර්ධනපුර කෝට්ටේ, tamilski: ஸ்ரீ ஜயவர்த்தனபுரம் கோட்டே) nekadašnji **Kotte** je od 1985. glavni grad otočke države Šri Lanke i ima 116.366 stanovnika.

## Geografija
Sri Jayawardenepura Kotte je zapravo samo predgrađe puno većeg i značajnijeg Colomba udaljen oko 10 kilometara od centra. Grad leži na zapadnoj obali otoka, po sredini.
 
## Historija
Kotte je od 14. do 16. vijeka bio prijestolnica Kraljevine Kotte.
 
*Kotte* na tamilskom znači tvrđava, dok *Jayawardenepura* (Džajavardenepura) na sinhaleškom znači *Grad velike pobjede*.

Sri Jayawardenepura Kotte ima dva univerziteta; *Univerzitet Sri Jayewardenepura* osnovan je 1959. i *Otvoreni univerzitet Šri Lanke* od 1978.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Sri Jayawardenapura Kotte Municipal Council''
Darija Lukić

**Darija Lukić** ( 15. septembra 1985 )rođena je u Tuzla gde je živela do svoje 6. godine, kada sa roditeljima i bratom prelazi da živi u Sevojno opština Užice. Srpska pevačica poznata po nastupima u televizijskim talent show emisijama "Evropska zvezda" i "Prvi glas Srbije". U Prvom glasu Srbije je došla među prvih šest takmičara. Dugogodišnja je pevačica užičkog *Luna bend*. Osim što se bavi pevanjem, studira na Geografskom fakultetu u Beogradu. 

## Vanjske veze
* Darija Lukić 28.12.2012. predstavila svoj prvi singl "NIJE KRAJ" 
 = Opera17.RS
 = tracara.com
http://www.opera-17.com/music/pop-music/video-nije-kraj-njen-prodoran-glas-vas-je-osvojio-a-sada-je-objavila-i-prvi-singl 
http://tracara.com/darija-lukic-predstavila-novu-pesmu/comment-page-1/#comment-755205 
 
* Profil na web-stranici emisije ''Prvi glas Srbije''
Hahoe

**Hahoe selo u Gyeongju** (hangul: 안동하회마을; hanja: 安東河回마을) je tradicionalno selo koje potječe iz 16. stoljeća, za vladavine dinastije Joseon (1392.-1910.), a nalazi se u podnožu planine Namsan, dok ga na sjeveru graniči litica Buyongdae u općini Andong, sjeveroistočno od grada Gyeongjua, pokrajina Sjeverni Gyeongsan (Južna Koreja). Selo svojim položajem i planom predstavlja snažan utjecaj aristokratske konfucijanske kulture ranog Joseon razdoblja, te je ovaj vrijedni spomenik narodne kulture 2010. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji, zajedno sa selom Yangdong.

Selo je osnovao klan Ryu iz grada Pungsana, koji je selo organizirao oko svoje vile u duhu korejske filozofije *pungsu* (geomancija), i to u u obliku cvijeta lotusa s dva zareza. U njemu su sačuvane i drvene kuće seoskih gospodara, pripadnika klana Yu, paviljoni i obrazovne konfucijanske dvorane (koji čine 6 korejskih nacionalnih blaga), ali i skupine blatnih jednokatnica sa slamnatim krovom u kojima je živio običan puk. Ovakvom organizacijom oblik sela naglašava strogu društvenu strukturu feudalnog i klanskog društva dinastije Joseon. U selu je sačuvana narodna tradicija plesa s maskama, festival *Byeonlsin-gut* u kojemu su šamani slavili seoske duhove. U hramu Yongmogak je pronađena kolekcija knjiga među kojima je bila i Chingbirok (nacionalno blago br. 132.), u kojoj je opisana japanska invazija 1592. godine (Imjin rat).

Pjesnici 17. i 18. stoljeća su opjevali ljepote ovih sela okruženih slikovitim planinskim krajolikom sa šumama i rijekama.


Datoteka:Korea-Andong-Hahoe_Folk_Village-01.jpg|Panorama Hoehoa
Datoteka:Korea-Andong-Hahoe Folk Village-07.jpg|Ulica u selu
Datoteka:Korea-Andong-Hahoe Folk Village-08.jpg|Jedan obiteljski posjed
Datoteka:Korean mask-Hahoe mask-02.jpg|Tradicionalne korejske maske za šamanski festival *Byeonlsin-gut*
Datoteka:Korea-Andong-Hahoe Folk Village-09.jpg|Tradicionalna lončarija *Jangdok*


## Vanjske veze
* Službena stranica sela Hahoe (kor.)
* Svjetska baština u Koreji (pdf) 
;Ostali projekti
Mauzolej Ahmeda Jasavija

**Mauzolej Ahmeda Jasavija** (kazački: *Қожа Ахмет Яссауи кесенесі*) je nedovršeni mauzolej u gradu Turkestanu, južni Kazahstan. Građevinu je naručio Timur Veliki, koji je vladao širokim područjem središnje Azije kao dijelom Mongolskog carstva, 1389. godine kako bi zamijenio manju građevinu iz 12. stoljeća koja je bila mauzolej pjesnika i sufističkog mistika Ahmeda Jasavija (1093.–1166.). Perzijski graditelji su podigli 39 metara visoku kupolu na vitkom tamburu, uzgrađenu od opeke povezane mješavinom žbuke i gline. Ova dvostruka kupola, ukrašena zelenim i zlatnim keramičkim pločicama, visine 28 i promjera 18.2 metra, je najveća kupola u Srednjoj Aziji. Pretpostavlja se kako je glavni arhitekt (mimar) bio Hvaja Husein Širaci No, izgradnja mauzoleja je obustavljena nakon Timurove smrti 1405. godine i ostao je nedovršen.

Usprkos njegovoj nedovršenosti, mauzolej je preživio kao jedan od najstarijih i najbolje sačuvanih građevina "Timuruovog stila". On ima eksperimentalnu organizaciju prostora, inovativna arhitektonska rješenja konstrukcije svodova i kupola, te ukrašavanje pocakljenom opekom 
koje je postao prepoznatljiva odlika umjentosti koja se proširila cijelim carstvom i dalje. Zbog toga je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2003. godine.

Ovaj vjerski kompleks nastavlja privlačiti brojne hodočasnike iz cijele Središnje Azije i postao je utjelovljenje kazaškog nacionalnog identiteta.


Datoteka:View of the Mosque of Hazrat in the town of Turkestan.JPG|Mauzolej 1879. god.
Datoteka:Mausoleum of Khoja Ahmed Yasawi, Turkestan 2007.jpg|Kupola mauzoleja je najveća u Srednjoj Aziji
Datoteka:Ханака Ахмеда Ясави, Туркестан 2007 001.jpg|Mauzolej Ahmeda Jasavija sprijeda
Datoteka:Khoja ahmed Yasavi dome.jpg|Ukrasi na kupoli
Datoteka:Комплекс Ахмеда Ясави; казан.jpg|veliki brončani kalež u Mauzoleju


## Povezano
* Grobnica šejha Safija
* Sultanija (Iran)
* Makli

## Izvori

## Vanjske veze

* detaljne informacije o Turkestanu i mauzoleju 
* Sufijske dekoracije na mauzoleju
* Fotografije i kratak opis arhitekture
Kazahstanski prag

**Kazahstanski prag** ili **Sarijarka** (kazaški: *Сарыарқа* u značenju "Žuta krajina") je veliki peneplen (niskoreljefna dolina nastala u mezozoiku, prije oko 250 milijuna godina) koja se proteže kroz središnja i istočna područja Kazahstana. Sastoji se od niskih planina (Karkarali i Ulutau) i uzdignutih dolina koncentriranih oko slanih jezera kao što je Tengiz, te posjeduje velike naslage uglja na sjeveru i bakra na jugu. Tu se nalazi nakoliko gradova, od kojih je i Astana, prijestolnica Kazahstana. 

Klima je kontinentalna s prosječnom količinom padalina od 100–300&nbsp;mm godišnje. Zbog toga su rijeke rijetke, a potoci teku većinom ljeti. Na sjeveru ga prekriva suncem spaljena vegetacija stepe, zbog čije boje je dobio ime "žuta krajina", a na jugu se nalazi polu-pustinja, dok su planinski obronci prekriveni šumom borova.

Njegovih preko 450.000 ha uključuje i vlažna područja koja su ključne točke zaustavljanja i raskrižje na središnjem preletu morskih ptica selica iz Afrike, Europe i Južne Azije (kao što su sibirski bijeli ždral, dalmatinski pelikan i Pallasov orao ribar) prema njihovim rasplodnim mjestima u zapadnom i istočnom Sibiru. Rijetke vrste ptica ali i druge ugrožene životinje, kao što su Azijski gepard i Sajga, još uvijek žive u stepskom području od oko 200.000 ha.

Dio Kazahstanskog praga sa stepama i jezerima je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2008. godine kao jedina prirodna svjetska baština u Kazahstanu. Zaštićena područja su: Park divljine Sarijkopa, Nacionalni rezervat Naurzum (slika desno), Narusum-Karagay i Tersek-Karagay.

## Izvori

## Vanjske veze

* Fotografije Sarijarke
Pekinški čovjek

**Pekinški čovjek** (kineski: 北京猿人, pinyin: *Běijīng Yuánrén*, latinski: *Homo erectus pekinensis*), je primjer Homo erectusa (lat. za "Uspravan čovjek") koji se smatra za nasljednika Australopiteka i pretka Homo sapiensa, Suvremenog čovjeka.

Skupina fosilnih uzoraka (15 djelomičnih lubanja, 11 donjih čeljusti, mnogo zuba, neke kosti skeleta i veliki broj kamenog oruđa) otkriveni su tijekom iskapanja u Zhoukoudianu (*Chou K'ou-Tien*) u blizini Pekinga (Kina) 1923.-27. godine. Nalazi se smatraju starima otprilike 500.000 godina, iako novi 26Al/10Be nalazi sugeriraju kako su stari oko 680.000-780.000 godina (pleistocen).

Većinu studija o tim fosilima izveo je Davidson Black do svoje smrti, 1934. godine. Franz Weidenreich ga je zamijenio i studirao fosile do odlaska iz Kine 1941. godine. Originalni fosili su nestali 1941., dok su se dostavljali u SAD zbog sigurnosti tijekom Drugog svjetskog rata, ali ostali su izvrsni odljevi i opisi.
Ilustracija desno je rekonstrukcija Franza Weidenreicha, nastala na temelju kostiju od najmanje četiriju različitih osoba (nijedan od fosila nije potpun).

Sinantropi su živjeli uglavnom sakupljačkim načinom života, ali su se bavili i lovom.
Pekinški čovek se povezuje s pitekantropom a Jave (Javanski čovjek). Arheološko nalazište Zhoukoudian, na kome je otkriven Pekinški čovek, je 1987. godine upisano na popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji, a iskopavanja na ovom lokelitetu traju i danas. Ovaj lokalitet je izvanredan dokaz ljudske zajednice na azijskom kontinentu tijekom prapovijesti i evolucije hominida; otkriće Pekinškog čoveka potvrdilo je kontinuitet u razvoju hominida. Problem oko kontinuiteta nastao je u 19. stoljeću kada je otkriven pitekantrop na Javi, koji je potomak australopiteka, predaka Homo sapiensa.

## Reference

* Sigrid Schmalzer, *The People's Peking Man: Popular Science and Human Identity in Twentieth-Century China*, The University of Chicago Press, 2008.

## Vanjske veze

* Peking Man fossils from Zhoukoudian
Prasat Preah Vihear

**Prasat Preah Vihear** (kmerski: ; tajlandski: ปราสาทเขาพระวิหาร, *Prasat Khao Phra Viharn*; što znači "Hram-brdo svetog svetišta") je hinduistički hram građen za cijele vladavine Kmerskog Carstva (802.–1431.) na vrhu 525 m visoke litice u planinama Dângrêk, pokrajine Preah Vihear u Kambodži, 140&nbsp;km sjeverno od Angkora, na samoj granici s Tajlandom. Hram su dugo svojatale obje države, ali je presudom Međunarodnog suda u Den Haagu dodijeljen Kambodži. Po njemu je prozvana istoimena kambodžanska pokrajina, ali i Nacionalni park Khao Phra Wihan koji graniči s Tajlandom.

Prasat Preah Vihear ima najbolji položaj od svih hramova izgrađenih za 600 godina Kmerskog Carstva i s njega se pruža pogled kilometrima preko dolina sa svih strana. Bio je ključan za carski vjerski život i gotovo svi kraljevi su ga donirali i nadograđivali, zbog čega se na njemu može prepoznati više arhtektonskih stilova. Također, za razliku od drugih kmerskih hramskih kompleksa koji su imali kvadratičan tlocrt usmjeren prema istoku, ovaj ima 800 m izdužen tlocrt u osi sjever-jug.

Uglavnom se sastoji od staze i stuba prema svetištu na brdu koje se nalazi na sjevernom kraju kompleksa, 120 m iznad njegovog južnog kraja, na 626 m nadmorske visine. Kompleks je zapravo simbolično utjelovljenje planine Meru na kojoj stanuju hindu bogovi. Donji dio hrama započinje s pet *gopura* (portali u obliku hrama) od kojih je svako drugačijeg oblika, ali sa stubištem ispred, tako da je svako na malo višoj razini i svako priječi da se pri usponu vidi samo svetište. Nakon petog portala, na kojemu su ostali tragovi crvene boje kojom je nekada bilo ukrašeno, dolazi se do dvaju dvorišta, jedno iznad drugog, na čijim bokovima su "knjižnice".

U lipnju 2008. godine je došlo do posljednjeg pograničnog sukoba između Tajlanda i Kambodže, a u kojem je hram Preah Vihear bio u samom središtu.


Datoteka:Plan-preahvihear-1.svg|Tlocrt hrama Preah Viheara
Datoteka:Phraviharngopura.jpg|Jedan od *gopura*
Datoteka:Khao phra viharn 001.png|Gornji gopur
Datoteka:PreahVihear02.jpg|lustracija jedne od "knjižnica"
Datoteka:Preah-vihear.jpg|Svetište


## Vanjske veze

* Presuda međunarodnog suda u Den Haagu o Preah Vihearu 
* Panografije na patrimonium-mundi.org 
* Sudnji hram  - slideshow
Arapska pobuna u Palestini (1936–1939)

**Arapska pobuna u Palestini** izbila je u travnju 1936. kada se šest najznačajnijih arapskih vođa ujedinilo u prosvjedu protiv masovnog doseljavanja Židova na to područje. Vrhovni zapovjednik arapskih snaga bio je muftija Mohammed Amin al-Husseini, poznat po svojem antisemitizmu. 1930-ih, migracije Židova u Palestinu, tada pod britanskim mandatom, dosegnule su velike razmjere, 1935. doselilo ih se 61.000 pa su 1936. činili skoro trećinu populacije tog teritorija. Od 1929. do 1939., oko 250.000 Židova je emigriralo u Palestinu. Pobuna je počela pozivom na opći štrajk arapskih radnika, neplaćanje poreza i bojkot židovske robe, a glavni zahtjevi bili su prestanak židovske "kolonizacije", kraj prodaje zemljišta Židovima te poziv na arapsku vladu. Nemiri su ubrzo prerasli u nasilne okršaje i napade na Židove i Britance. U rujnu 1937. izbila je nova, još nasilnija faza pobune nakon što je povjerenstvo Peel preporučilo podjelu Palestine.

Balfourova dekleracija 1917. obećala je Židovima državu na području Palestine, međutim, britanska vlada sve je manje podupirala židovske ciljeve kako je postajalo očito izbijanje Drugog svjetskog rata jer se nije htjela zamjeriti Arapima koji su ležali na velikim zalihama nafte u Iraku i Arabiji. Britanska vojska stoga je požurila u razbijanju pobune, upotrebom oštrih kazni kao što je deportacija voditelja arapske pobune, prijetnjom prijekog suda i kombinacijom diplomatskih napora sa vladarima Iraka, Arabije, Jordana i Jemena. Ipak, kako bi ublažili svoju strogost, Britanci su objavili *Bijeli papir* o budućnosti Palestine: ponudili su Arapima pet godina kontrolirane židovske migracije a zatim nastavak doseljvanja uz arapsku konzultaciju i dozvolu, ali je arapska skupština to odbila.

Pobuna je zaustavljena, ali je osam godina kasnije prerasla u otvoreni Arapsko-židovski rat uspostavom hebrejske države Izraela na polovici Palestine. U pobuni je poginulo 415 Židova, dok je na arapskoj strani zabilježeno oko 5.000 mrtvih, 15.000 ranjenih te 5.600 uhićenih.


Datoteka:Jews evacuate the Old City, 1936.jpg|Evakuacija Židova iz starog grada u Jeruzalemu nakon izbijanja pobune
Datoteka:Havlagah bus during 1936-1939 Arab revolt-British Mandate of Palestine.jpg|Autobus sa blindiranim prozorima za zaštitu Židova od Arapa
Datoteka:PikiWiki Israel 14648 Settlements in Israel.jpg|Napad na židovski kamion
Datoteka:Train hostages.jpg|Britanski vojnici prevoze arapske taoce
Datoteka:Latrun-Police-Building.jpg|Toranj koji je služio za promatranje tijekom pobune


## Reference

### Literatura
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Pobuna Arapa 1936.  (palestinski pogled)
* Pobuna Arapa 1936. (izraelski pogled)
Univerzitet u Bergamu

**Univerzitet u Bergamu** (; ) je autonomni javni univerzitet u Bergamu u Italiji. Univerzitet je osnovan 1968. godine, a danas njegovih pet fakulteta pohađa oko 18.500 studenata.

## Historija
Univerzitet u Bergamu, osnovan 1968. godine kao "Institut stranih jezika i književnosti". U mandatu rektora Seria Galeottija (1972–75) uveden je kolegij ekonomije i poslovanja (1974), koji je postao zaseban fakultet 1988. godine.

U mandatu Giorgia Szëgoa, obeleženom osnivanjem novog Ekonomskog fakulteta, univerzitet se nastavio širiti. Rektor Pietro Enrico Ferri je 1990. godine osnovao Inženjerski fakultet u Dalmini i organizirao tranziciju iz statusa privatnog instituta ka javnome pod novim imenom *Università degli Studi di Bergamo*.

## Povezano
* Lista univerziteta u Italiji
* Bergamo

## Reference
Univerzitet u Milanu

**Univerzitet u Milanu** (; ) je javni univerzitet u Milanu, Italiji. Institucija je osnovana 1924. godine. Sa svojih 60.000 studenata spada u red većih evropskih univerziteta. Univerzitet nudi preddiplomske (osnovne), diplomske (magostarske) i poslijediplomske (doktorske) studije. Na preddiplomskoj razini studenti mogu izabrati između 134 osnovnih i master studijskih programa, 21 doktorata i 92 specijlizacije.

Nobelovac Riccardo Giacconi jedan je od najpoznatijih bivših studenata Univerziteta u Milanu.

## Galerija


Ca' Granda, Milan, Cortile crociera 1.JPG
Festa del Perdono Facciata Milano.jpg
Inside of Oscar Chisini classroom at department Federigo Enriques UNIMI, via Saldini 50 Milano.jpg


## Povezano
* Milano
* Lista univerziteta u Italiji

## Reference

## Vanjske veze
*www.unimi.it
1035.

__NOTOC__
Godina **1035.** (**[[rimske brojke|MXXXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* Pizanci pokreću veliki pomorskih pohod protiv saracenskih piratskih uporišta na Liparskim otocima.
* Nakon smrti Knuta Velikog se njegova dotle jedinstvena država raspada na tri dijela: sin Harald I postaje kralj Engleske; njegov brat Harthacanute postaje kralj Danske; nezakoniti sin bivšeg kralja Olafa Svetog Magnus proglašen za kralja Norveške.
* Nakon smrti normandijskog vojvode Roberta II, njegov malodobni (i nezakoniti sin) (budući engleski kralj William Osvajač) preuzima mjesto vojvode pod imenom Guillaume (Vilim) II.
* U gradu Bari počinje izgradnja katedrale sv. Sabina.
* Koper stiče gradska prava.
* U Bremenu održan prvi Freimarkt, najdugovječniji od svih sajmova u današnjoj Evropi.

## Rođenja
* Hereward the Wake, anglosaksonski vođa (približni datum)

## Smrti
* 1. 7.&ndash;3. 7. &ndash; Robert II, vojvoda od Normandije (u bitinjskoj Nikeji prilikom hodočašća)
* 18. 10. &ndash; Sancho III od Navarre
* 4. 11. &ndash; Jaromír, knez Češke
* 12. 11. &ndash; Knut Veliki, kralj Engleske, Danske, Norveške, dijela Švedske i područja kraj legendarnog jomsvikinškog uporišta Jomsburg

## Reference
Richard III od Normandije

**Richard III** (1001 - 1027) bio je kratkotrajni vojvoda Normandije koji je vladao od 1026. do 1027. Rodio se kao najstariji sin prethodnog vojvode Richarda i Judith od Bretagne, a oko godine 1020. je svom ocu pomagao u borbi protiv biskupa/grofa Huguesa od Chalona, pri čemu je iz Huguesovog zatočeništva izbavljen Richardov šurjak, burgundski grof Reginald. 

Kada mu je augustu 1026. umro otac, kao najstariji sin je naslijedio titulu vojvode. Njegov brat Robert je kao apanažu dobio pogranično područje Hyemes. Nezadovoljan time, protiv vlastitog brata je digao ustanak i stavio Falaise pod opsadu. Richard ga je međutim porazio i zarobio; Robert je pušten kada se bratu zakleo na vjernost. No, nedugo nakon što je raspustio vojsku iznenada se razbolio i umro. Historičari vijekovima špekuliraju da li je to bilo zbog prirodnih uzroka ili ga je Robert dao otrovati. U svakom slučaju, nakon njegove smrti je Robert došao na vlast.

Nedugo pred smrt se oženio za Adelu, kćer francuskog kralja Roberta II Pobožnog; ona se poslije muževe smrti preudala za grofa Balduina V od Flandrije. Richard je imao dvoje nezakonite djece - kćer Alix, kasnije udatu za vikonta Ranulpha od Bayeuxa, te sina Nicolasa koji je postao opat samostana Saint-Ouen u Rouanu.

## Izvori

## Notes