open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vlatko Vuković

**Vlatko Vuković Kosača** (? - 1392) bio je velmoža iz roda Kosače, gospodar Huma i jedan od najboljih vojskovođa kralja Tvrtka I.

U vreme osmanlijskog prodora na Balkan, potukao je Osmanlije u bici kod Bileće 1388. godine i u bici na Kosovu polju 1389. godine.

## Život

Vlatko je bio sin Vuka Kosače (umro 1359), velmože cara Dušana. Kao vojvoda spominje se prvi put 1378. u povelji bosanskog kralja Tvrtko I. Kotromanića| Dubrovniku. Imao je brata Hranu Vukovića.

Godine 1382. zastupao je kralja u pregovorima s Dubrovnikom zbog problema sa otvaranjem solana i prodaje soli u Novom u Dračevici, te ponovno 1388. u pregovorima s dalmatinskim gradovima.

Godine 1388. potukao je Osmanlije u bici kod Bileće, što je bila prva pobeda nad Turcima koji su upadali u Kraljevinu Bosnu.

### Kosovska bitka

Godine 1389. Vlatko Vuković je bio jedan od zapovednika u bici na Kosovu polju. Našao se na čelu vojske koju je kraljevina Bosna poslala u pomoć srpskoj vojsci na Kosovu. Prema turskom piscu Nešriju, na Kosovu polju je knez Lazar Hrebeljanović zapovedao centrom vojske, dok je vojvoda Vlatko Vuković vodio levo krilo, a desnim je komandovao Vuk Branković. Vukov deo vojske se sastojao od oklopnika koji su u samom početku bitke odmah razbili levu tursku stranu, koju je vodio Jakub.

O samom toku borbe zna se sigurno, da su Srbi iz početka napredovali i da su potisli odeljenje sultanova sina Jakuba. Vlatko Vuković sa Bosancima imao je toliko uspeha, da je svom kralju Tvrtku, u dva maha, slao vesti o hrišćanskoj pobedi.

Nakon sultanove smrti turski centar je preuzeo Bajazit, zbog čega srpska sredina nije izdržala turski pritisak. Tada Turci hvataju i ubijaju kneza Lazara.

Sa Kosovskog boja, vojvoda Vlatko se vratio i izvestio o kršćanskoj pobedi. Bosanski kralj čak je i nekoliko nedelja kasnije, javljao prijateljima o pobedi hrišćana i primao čestitke.

### Poslednje godine i smrt

Posjede je proširio na područje Travunije, Huma i Konavala 1391. Sa knezom Pavlom Radinovićem držao je zajednički carinu u Ledenicama. Bio je oženjen, ali nije imao muških potomaka. Umro je 1392. godine. Nasledio ga je njegov bratanac Sandalj Hranić, kojem je ostavio znatno proširenu baštinu.

Na groblju blizu današnjeg sela Boljuni, nedaleko od Stoca u Hercegovini nalazi se krst sa natpisom datiran u kraj XV veka, na kojem je isklesano:

## Izvori

## Izvori
* Bitka kod Bileće
* Bitka na Kosovu
* Sandalj Hranić

## Vanjske veze
* Grob Vlatka Vukovića
Hiža u Milama

**Hiža u Milama** je pjesma bosanskohercegovačkog pjesnika Maka Dizdara.

Mile je bilo jedno vrijeme sjedište djeda Crkve bosanske. U njemu je vjerovatno Tvrtko I Kotromanić krunisan za bosanskog kralja. Djedova hiža vrijedila je kao sigurno utočište za sve one koji su progonjeni i u njoj zatražili zaštitu.

U spisima Crkve bosanske hiža može značiti obična kuća ali i samostan. Hiže su vjerojatno bile skromna zdanja u kojima su prebivali i laici, pa se značenje možda donekle zamutilo. Na mnogim mjestima gdje su stajale hiže dade se iz očuvanih imena mjesta zaključiti da je uz njih obično stajala i crkva.

## Tekst pjesme

Djedovska hiža bi stvorena tu krepost da krepča u srcima ostane
Neka je zato vazda širom otvorena za doste drage i za velikane srčane
Za goste za starce za strojnike i ostale krstjane
Za sve dobre ljude za sve dobre Bošnjane
Za sve vojnike u vojni što vojuje se protiv vojne
I raznih inih stinih i silnih zlica i zala
Za sve one što bježe iz hiže koja im se ožeže
Iz ognjenog kruga zapaljenih lomača što bježe i ispod krvnikovih vješala
Za sve one koji se opekoše jer k suncu dalekom i velikom bez predaha teže
Za sve one koji pravu riječ u pravi čas rekoše
I na krvavoj stazi traženog ishoda za riječ jednu što ruku im jednu odsjekoše
Za riječ da hljeb je hljeb da vino je vino i voda da je voda
Za one kojima su meso živo smudili i ognjenim pečatom obraz žigosali
Oni koji se vazda pozivaju na zakone milosti božje i zakone zakonika
Za one kojima su jezik u grlu iščupali jer riječ zadatu nisu odali
Za one koji su osuđeni da umru na repovima konja između dva konjika
Neka je djedova kuća širom otvorena
Za one koje su najtežom kletvom proklinjali
Sa posvećenih oltara Provanse Lombardije Zare Arkadije i Rasije
U omami tamjana u bornom zboru krstova i mačeva u gorkom koru
Za one koje su tri puta proklinjali jer još ih nisu
Na pragu rođene hiže pred očima žene i djece klali i zaklali
Neka je djedovska kuća uvijek širom otvorena
Za one koji ne mare za starostavne i nove care
Za prave i krive kralje za bane i barone za bojare
Za njihova mnoga blaga za mnoge dukate i zlate dinare za zle te pare
Za ljude što mitnice ne minu al mitničare ne mite nego ih javno ruže i kude
Neka su vrata djedovske hiže širom otvorena
Za one što na ročištu znaju za riječ blagu i čistu ne smo za svoje bliže
Za one što život bez jala žive a život ih vazda bije što život im se samo smije i ruga
Neka je otvorena za neznanog druga za neznanog brata
Za sve one koji u tmici čame koji u tamnici tijela pate
Žudeći da slovo ono bude za sve ljude da se sa slovom zbrate
Neka je djedovska hiža širom otvorena svunoć i vazda
Za onog što davno je pošao i sada po tmuši gazi trudan iz daleka
Al zna da stići će budan negdje tamo gdje neko ga čeka
Neka je djedovska hiža širom otvorena
A ako li kto ta vrata kreposti u sebeljublju svom zatvori
Neka se hiža djedovska sruši do temelja u mojoj duši
U obor neka se obori neka se u gar goli i pepeo crni satvori
Neka se u njoj izlegu kao u satanskom logu skorpije ljute i zmije
Oprostite vi koji ste kleti i prokleti na ovoj kletvi klevetnika
Al hiža djedovska bez milog dosta i dragog gosta
Hiža djedovska više nije

## Izvori
Zvečaj

**Zvečaj** je bio utvrđeni grad u srednjovjekovnoj Bosni. Ostaci utvrđenja Zvečaj nalaze se u blizini banjolučkog prigradskog naselja Rekavice, točnije na južnim padinama stijene koja na tom mjestu dominira lijevom obalom Vrbasa.

Zvečaj se prvi put pominje 1404. godine kao posjed Hrvoja Vukčića Hrvatinića. Tu je herceg Vukčić Hrvatinić sklopio ugovor sa Dubrovčanima protiv bosanskog kralja Stjepana Ostoje. Poslije njegove smrti 1416. grad je postao kraljevski posjed. Ostoja je 1419. God. u gradu primio dubrovačke trgovce i potvrdio stare privilegije.

Prvi put je pao u turske ruke nakon pada Ključa,  u rano ljeto 1463. godine kada je za njegovog zapovjednika postavljen turski janjičar Kostantin iz Ostrovice. U posadi je bilo 50 janjičara i 30 konjanika. Grad je krajem iste godine zauzeo ugarsko-hrvatski kralj Matija Korvin i uključio ga u Jajačku banovinu. Turci su grad konačno osvojili 1528. godine.

## Opis
Zvečaj je bio prostran grad, nepravilnog oblika, prilagođen konfiguraciji stjenovitog terena. Sastojao se iz dva dijela, gornjeg i donjeg grada. Glavno, teško pristupačno utvrđenje gornji grad, sastojao se od branič-kule ovalnog oblika i bedema koji su se spuštali prema Vrbasu. Na mjestu prirodnog prilaza bila je zasvođena kapija.

Zapadno je bio donji grad sa zidom od 100 metara i četvrtastom samostalnom kulom.

Osobenost Zvečaja je u maksimalnom korištenju prirodnog položaja iz čega su proizašle njegove slobodne linije i negeometrijski oblici. Zidovi su debljine 0,8 – 1,2 metra. Spadao je u red najsnažnijih utvrđenja u Bosni.

Vremenski, i po teritorijalnoj pripadnosti, Zvečaj je bio gotički grad, mada bi se po negeometrijskim linijama mogao povezati sa romaničkim utvrdama. Arheološki nije istraživan. 

Sačuvan je u vrlo ruševnom stanju.
## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Bleaker

**Bleaker** (engleski: *Bleaker Island*, španjolski: *Isla Maria*) je jedan od otoka Falklandskog arhipelaga koji leži istočno od poluotoka Lafonia.

*Bleaker* se nekad zvao **Long Island**.
## Geografija
*Bleaker* je niski izduljeni otok dug 13&nbsp;km u smjeru sjeverozapad - jugoistok, širok samo 2.5&nbsp;km u smjeru zapad - istok, površine 20.7 km². Najviša točka na otoku je brdo Semaphore visoko 27 m, ostatak otoka ne prelazi visinu od 15 m.
Otok leži svega par kilometara jugoistočno od poluotoka Lafonije.

Otok Bleaker je jedan od niza otoka koji zajedno formiraju **[[Arhipelag]] Bleaker**. On se pored istoimenog otoka sastoji od slijedećih otoka; Sandy Bay(0.32&nbsp;km²), Halt (0.13&nbsp;km²), North Point (0.20&nbsp;km²), Ghost (0.03&nbsp;km²), First (0.03&nbsp;km²), Second (0.02&nbsp;km²) i Third(0.03&nbsp;km²).

Unutrašnjost otoka Bleaker je vrijesište, sa nekoliko jezera i bara, od kojih su neka dobra staništa za barske ptice. 
Zapadne obale otoka Bleaker su niske, s plitkim kamenim plažama. Uz istočnu obalu otoka protežu se niske litice, koje se na pojedinim mjestima otvaraju u pješčane i šljunčane plaže izravno izložene Atlantskom oceanu, najveća je Sandy Bay na sjeveru duga 2&nbsp;km.
 
## Historija
Jedino naselje na otoku, zapravo je porodična stočarska farma, osnovana krajem 19. vijeka. Ona se nalazi u sredini otoka, na uskoj prevlaci koja povezuje sjeverni i južni dio otoka.

Niske obale otoka pune grebena uzrokovale su brojne havarije brodova u 19. i 20. vijeku. Još je početkom 20. vijeka bilo je pet olupina brodova, na obalama Bleakera, najpoznatija od njih bila je olupina francuskog broda Cassard koji se nasukao na jugu otoka, prevozeći ugljen u maju 1906.

Otočke litice stanište su brojnih kolonija kormorana, pingvina i drugih ptica koji se tu gnijezde, obale su stanište brojnih tuljana, tako da je 1967. sjeverni dio otoka proglašen rezervatom prirode. On je meta malobrojnih turista, koji mogu boraviti na otoku i dulje u malom porodičnom pansionu na jedinoj otočkoj farmi.

Za Bleaker vozi trajekt iz zaljeva New Haven na Istočnom Falklandu jedamput na mjesec, koji na svojoj kružnoj plovidbi oko Falklanda iskrca putnike u naselju Fox Bay i po otocima; Speedwell, George, Sealion i Lively.
## Izvori

## Vanjske veze
* Slike sa otoka Bleaker
* Bleaker Island - Cobb's cottage (the Outer Islands) (na portalu Falkland Islands Tourist Board Stanley) 
* Detaljna karta Falklanda
Varda Foka Stariji

**Varda Foka** (; Bardas Fokas; cca. 878 – c. 968) bio je znameniti bizant ski vojskovođa s početka 10. vijeka, poznat kao otac cara Nikifora II Foke i *[[kouropalates]]* Leona Foke Mlađeg.

Pripadao je znamenitoj porodici Foka. Otac mu je bio Nikifor Foka Stariji, vojskovođa koji se istakao ratovanjem u Italiji, a stariji brat mu je Leon Foka Stariji. Godine 917. je sudjelovao u katastrofalnoj bitci kod Aheloja.

Godine 941. je bio guverner teme Armeniakon, nekada poznate kao Paflagonija. Te je godine sa lokalnim regrutima za vrijeme ruskog pohoda pružao otpor ruskim snagama pod knezom Igorom u Bitiniji, sve dok nisu stigla pojačanja pod Jovanom Kurkuasom.

Godine 945. ga je car Konstantin VII Porfirogenit imenovao vrhovnim komandantom bizantskih trupa na Istoku. Za razliku od svog brata Leona, nije imao velikih uspjeha protiv Sejf al-Daule, hamdanidskog emira Alepa. 953. je ranjen, te ga je sminjenio smijenio vlastiti sin i budući car Nikifor II.

Kada je Nikifor došao na prijestolje, ocu je dao počasnu titulu cesara. Varda je umro 968. u dobi od 90 godina.

## Literatura
* Norwich, John Julius. Byzantium: The Apogee. (New York: Alfred A Knopf, 1992)
951.

__NOTOC__
Godina **951.** (**[[rimske brojke|CML]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Velikodostojnik Guo Wei u sjevernoj Kini svrgava posljednjeg cara dinastije Kasniji Han te proglašava novu dinastiju, poznatu kao Kasniji Zhou.
* Nakon smrti italijanskog kralja Lotara, njegovu udovicu Adelaide od Italije zatvara uzurpator Berengar od Ivreje.
* Maharana Allta dolazi na vlast u indijskom Mewaru.
* Na jugu Kine Državu Chu anektira država Južni Tang.
* Shatuo vojskovođa Liu Min, pripadnik svrgnute dinastije Kasniji Han, u kineskoj provinciji Shanxi osniva državu Sjeverni Han.
* Kitanski sar Shizong uspješno suzbija pokušaj kineske dinastije Kasniji Zhou da prodre na sjever.

## Rođenja

* Grigorije od Nareka, armenski monah, pjesnik i teolog
* Sveti Romuald, redovnik, pustinjak i osnivač reda kamaldolijanaca

## Smrti

* Car Shizong od Liaoa (oružana pobuna)
* Car Yindi od Kasnijeg Hana

## Reference
Mewar

**Mewar** (मेवाड़ مئور također poznat kao **Kraljevina Udaipur**) je oblast u južno-centralnom Rajasthanu, državi u zapadnom dijelu Indije. Sastoji se od današnjih distrikata Bhilwara, Chittorgarh, Rajsamand, Udaipur, i dijelova država Gujarat i Madhya Pradesh. Oblast je vijekovima bila Rajput kraljevstvo, a kasnije postalo vazalna kneževina pod britanskom. Vladali su im Chattari radžputi iz dinastija Mori Guhilot Parihar i Sisodia preko 1400 godina.

## Izvori

* 

## Vanjske veze

* Books about Mewar (Mewad/Mevad):: MevadNa Maharathee : NareeRatna PannaDai , MevadNi TejChhaya , MevadNo Kesari  in Gujarati
Mavro Orbini

**Mavro Orbini** ili **Mauro Orbin** (Mavar Orbini) (druga polovina 16. vijeka – 1610.), dubrovački benediktinac, historičar i prevodilac.

Porijeklo Maura Orbina vezuje se za jednog kotorskog doseljenika na područje Dubrovnika sredinom 16. vijeka. Mauro Orbin je po ocu bio iz ugledne, a po majci Flori, iz manje ugledne porodice. Već u ranoj mladosti Orbin se odlučio za redovnički poziv. Pristupio je benediktincima u opatiji Svete Marije na ostrvu Mljetu. Orbin je 1592. bio prior samostana Sv. Andrije na Mljetu, a 1593. opat Sv. Mihovila arhanđela u Paklenom na ostrvu Šipanu. Imao je 1597. i naslov opata benediktinske opatije Sv. Marije u Bačkom vojvodstvu (jurisdikcija Kaločkih nadbiskupa u Ugarskoj), no ista opatija je bila pod osmanskom vlašću. Tako je taj naslov za Orbina bio isprazan jer tu dužnost nije mogao obavljati.
Orbin je krajem 16. vijeka boravio u više navrata u Italiji. Tamo je prikupljao građu za svoje djelo Kraljevstvo Slavena. Njegov rad su finansirali dubrovački plemić Marin Bobaljević i trgovac Rade Sladojević.

Mauro Orbin je najpoznatiji po djelu Kraljevstvo Slavena, koje je objavljeno u Pesaru 1601. U tom djelu, Orbini je zapisao: "Od svih naroda koji govore slavenski, Bosanci imaju najglađi i najelegantniji jezik; i diče se činjenicom da jedini oni dan-danas paze na čistotu slavenskoga jezika."

Poslije izlaska njegovog djela bio je opat Sv. Mihovila na Šipanu. Došao je u sukob sa predstavnicima Mljetske kongregacije i bio je na prinudnom boravku na Šipanu 1604-1606. Tada je preveo djelo italijanskog franjevca Angela Ellija /Lo specchio spirituale del principio e del fine della vita humana /Zrcalo duhovno od početka i sfarhe xivota coviecanskoga, prevod je objavljen u Rimu 1614/. Orbin je 1609. bio prior na Mljetu, a 1610. bio je župnik u Malom Stonu. Umro je 1610.

## Djela

* "Il Regno degli Slavi", Pesaro, 1601.
* "Zrcalo duhovno...", 1595.

## Izvori
Međuvođe

**Međuvođe** je knežopoljsko naseljeno mjesto u opštini Kozarska Dubica, Republika Srpska, BiH.

## Položaj
Selo se nalazi 8 kilometara južno od Kozarske Dubice, na putu Dubica-Prijedor. U blizini se nalazi i manastir Moštanica kao i spomenik „Patrija“ iz Drugog svjetskog rata, gdje su narod i partizani sa Kozare izvršili probijanje obruča njemačkih, ustaških i četničkih snaga i povukli se prema Grmeču.

Selo ima osnovnu školu „Majka Knežopoljka“, poštu (poštanski broj 79247), frizerski salon, pekaru i benzinsku pumpu. U blizini se nalazi i banja Mlječanica, a selo je dobilo ime zbog svog položaja između rijeka Mlječanice i Košuće.

## Historija
### Drugi svetski rat

Selo je postalo poznato u Drugom svjetskom ratu, kada je u Međuvođu osnivan prvi partizanski aerodrom. Na njegovom mjestu danas stoji spomen ploča sa avionom. Sa tog aerodroma 21. maja 1942. izvršen je prvi borbeni let partizanske avijacije, a taj dan je postao Dan avijacije JNA. Borbeni let su izvršili pilot Franjo Kluz i strelac Ivica Mitračić. Nakon rata spomenik aviatičarima otkrio je 27. jula 1951. Josip Broz.

29. jula 1941. godine u blizini kuće Dragoja Miljatovića - Švarca, u selu Međuvođu, srez Bosanska Dubica, održan je sastanak partijskog rukovodstva za Bosansku Dubicu i članova sreskog vojnog štaba, na koji je došao Ahmet Šehović - Šeho, da prenese direktive Đure Pucara Starog, sekretara Oblasnog komiteta za Bosansku krajinu, da se odmah počne sa ustankom i oružanom borbom. Na sastanku su bili članovi KPJ i sreskog vojnog štaba za Kozarsku Dubicu: Boško Šiljegović, Miloš Šiljegović, Dragoje Miljatović Švarc i Dragoja Ručnov. Bila je predviđena prva akcija, napad na žandarmerijsku kasarnu u Knežici, koja je izvršena 30. jula 1941. godine. Sastanak su osiguravali naoružani borci. Pri kraju sastanka naišli su žandari i ubili vojnog povjerenika Đurđa Aburazora. Drugi stražari otvorili su vatru na žandarmerijsku patrolu, te je počela potera za njima.

Tokom Drugog svetskog rata učestvovalo je 207 boraca od čega ih je 150 (72,46%) poginulo.

Međuvođe je imalo i svoju crkvu, koja je srušena od strane komunista nakon Drugog svetskog rata, da bi bila ponovo podignuta nakon raspada SFRJ.

### Raspad Jugoslavije

Za vrijeme otadžbinskog rata Međuvođe nije pretrpelo većih materijalna stradanja. Selo je bilo granatirano od strane reguralne Hrvatske vojske (-{HV}-) tokom neuspešne ofanzive (Operacija Una) 18. i 19. septembra 1995. godine, koja je zaustavljena u Kozarskoj Dubici.

## Demografija
Međuvođe, zajedno sa svoja 4 zaseoka, po popisu iz 1991. ima 529 stanovnika, od čega je 510 Srba. Najčešća prezimena su Burazor, Bundalo, Latinović, Miljatović, Trkulja, Trubarac, Bakić, Ćirić.

## Značajne osobe
* Boško Šiljegović, narodni heroj Jugoslavije
* Dušan Mijatović - Baja Mali Knindža, pjevač
* Stojan Grujičić, narodni heroj Jugoslavije
* Dragoje Miljatović, narodni heroj Jugoslavije

## Povezano
* Opština Kozarska Dubica

## Reference

## Vanjske veze

* Pravoslavlje u Knešpolju  
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (-{Fallingrain}-)
* Gugl satelitska mapa (-{Maplandia}-)
Romuald

**Sveti Romuald** (c. 950&ndash; tradicionalno 19. jun cca. 1025/27) bio je katolički redovnik i pustinjak, poznat kao osnivač kamaldolijanskog reda.

Prema navodima Petra Damjana, rodio se u aristokratskoj porodici Onesti u italijanskom gradu Ravenna. Mladost je proveo odajući se brojnim grešnim užicima, ali je tome došao kraj kada je kao 20-godišnjak vidio oca Sergija kako u dvoboju ubija čovjeka. Romuald je, zgrožen, pobjegao u Opatiju Svetog Apolinarija u Classi i tamo postao redovnik. Sa vremenom je sticao reputaciju kreposti i "svetosti", pa je, između ostalog, uspio nagovoriti mletačkog dužda Pietra I Orseola da podnese ostavku i postane pustinjak. Sa vremenom je osnivao niz eremitorija od kojih je najpoznatiji Calmadoli u Toskani po kome su njegovi sljedbenici dobili ime.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Catholic Encyclopedia'': "Saint Romuald"
* Catholic Online Saints
* Camaldolese Benedictine Monks
Grigor Narekaci

**Grigor Narekaci** (ili **Krikor, Grigor Naregatsi**, **Գրիգոր Նարեկացի**) (951&ndash;1003) bio je armenski monah, teolog, mistični filozof i pjesnik koji se danas slavi kao svetac u Armenskoj apostolskoj crkvi. Ime je dobio po manastiru Narek gdje je živio i radio. Njegovu poeziju je u 20. vijeku kompozitor Alfred Schnittke iskoristio kao predložak za koncert.

## Ekstreni linkovi
* Arak29 St. Grigor Narekatsi 
* Arak29 Narek Millennium 
* St. Naregatsi 
* Book of Prayer
Dinastija Kasniji Zhou

**Dinastija Kasniji Zhou** (pojednostavljeni kineski 后周; tradicionalni kineski 後周; *[[pinyin]]* Hòu Zhōu) je naziv za dinastiju careva koji su vladali najvećim dijelom sjeverne Kine od 951. do 960. Predstavlja posljednju od Pet dinastija koje su se izredali kao nominalni vladari carske Kine od propasti dinastije Tang, odnosno prvu dinastiju čiji su vladari bili Han Kinezi nakon tri Shatuo (turske) dinastije. Njen osnivač je bio Guo Wei, ministar na dvoru prethodne dinastije Kasniji Jin koji je 951. izveo puč i sebe proglasio carem nove dinastije. I on i njegov nasljednik Guo Rong su se pokazali relativno uspješnim vladarima koji su uspjeli ojačati carski autoritet, pogotovo na području južne Kine; imali su manje uspjeha na sjeveru, gdje su ostaci dinastije Kasniji Jin osnovali odmetnutu državu Sjeverni Han uz podršku Kitanskog Carstva (dinastija Liao). Oba vladara su brzo umrla od bolesti; posljednji vladar, malodobni Gongdi, svrgnut je 960. kada je vojska za novog cara izvikala generala Zhao Kuangyina; on je proglasio novu dinastiju Song pod čijim će vodstvom Kina za nekoliko decenija postati ponovno ujedinjena.

## Vladari

## Literatura
* 
*
Sjeverni Han

:*Ovo je članak o državi Sjeverni Han u periodu Pet dinastija i Deset kraljevstava. Za raniju državu Sjeverni Han iz perioda Šesnaset kraljevstava v. [[Han Zhao]].*

Kraljevstvo **Sjeverni Han** () je bila država u sjevernoj Kini koja je postojala od 951. do 979. Teritorija joj je obuhvaćala današnju provinciju Shanxi, a sjedište bio Taiyuan; područje je u 10. vijeku predstavljalo glavno uporište Shatuo (Turaka), nomadskog naroda čiji su pripadnici osnovali tri od Pet dinastija koje su se izredale kao nominalni carevi Kine nakon propasti dinastije Tang. Kada je 951. posljednju od njih, dinastiju Kasniji Han svrgnula Han (kineska) dinastija Kasniji Zhou, tamošnji velmoža Liu Min se proglasio legitimnim nasljednikom svrgnute dinastije i stvorio nezavisno kraljevstvo. Njegova država je bila relativno malena, i svoj je opstanak dugovala čvrstom savezu sa sjevernim nomadima iz Kitanskog Carstva (dinastija Liao). Uz njihovu podršku se uspjela othrvati pokušajima Kasnijeg Zhoua da je osvoje. Kada je 960. dinastiju Kasniji Zhou smijenila dinastija Song, njen osnivač car Taizu je ispočetka Sjeverni Han ostavio na miru, orijentiravši se na pripajanje odmetnutih kraljevstava na jugu. Kada je taj proces dovršen, godine 979. je njegov brat i nasljednik car Taizong pokrenuo veliki pohod na Sjeverni Han. Iako je došla pomoć od Kitana, ona je razbijena i država Sjeverni Han je prisiljena na predaju. Aneksija Sjevernog Hana i pripajanje novoujedinjenoj Kini je događaj koji se u tradicionalnoj kineskoj histografiji uzima kao kraj perioda Pet dinastija i Deset kraljevstava.

## Vladari

## Literatura
*
Berengar II od Italije

**Berengar od Ivreje** (cca. 900 - 4. august 966), ponekad navođen i kao **Berengar II od Italije**, bio je markgrof Ivreje koji je od 950. do 961. uspješno uzurpirao titulu kralja Italije. Poticao je iz franačke plemićke porodice Anskarida.

Bio je sin markgrofa Adalberta I od Ivreje i njegove supruge Gisela od Furlanije, kćeri kralja Berengara I iz dinastije Unruochinga. Po ženskoj liniji je bio potomak franačkoj cara Luja Pobožnog.

Na mjestu markgrofa je svog oca naslijedio 923. poslije njegove smrti. Oženio se za Willu, kćer bosonidskog markgrofa Bosoa od Toskane, odnosno nećaku kralja Huga od Italije. Kroničar Liutprand Kremonski upravo njoj pripisuje brojne zločine na Berengarovom dvoru.

Godine 940. je Berengar uz podršku italijanskih plemića digao ustanak protiv svog ujaka. On ispočetka nije uspio, ali je Berengar, dobivši pravovremeno upozorenje od strane Hugovog sina Lotara II izbjegao odmazdu Hugovih trupa i pobjegao u Njemačku kod kralja Otona I. Oton se ispočetka nije htio petljati u sukob na jugu, te je Berengar iz Njemačke 945. sa najamnicima napao Italiju, svrgnuo Huga i na prijestolje nominalno doveo Lotara.

Lotar je pet godina kasnije umro, a dio historičara tvrdi da ga je otrovao Berengar, koji se proglasio kraljem. Nastojeći legitimirati svoju vlast, nastojao je Lotarovu udovicu Adelaide prisilno udati za svog sina Adalberta. Kada je Adelaide to odbila, Berengar ju je dao zatočiti u zamak Garda, gdje ju je Willa stalno zlostavljala. Adelaide je, međutim, odatle uspjela pobjeći uz pomoć Adalberta Attoa od Canosse te zatražiti pomoć od Otona. Njemački kralj je 951. pokrenuo invaziju na Italiju i prisilio Berengara da se skloni u San Marino. U međuvremenu se Oton oženio za Adelaide, primio zakletve vjernosti italijanskog plemstva i sebe proglasio "kraljem Lombardije".

To je, na kraju priznao i sam Berengar, kome je Oton zauzvrat prihvatio titulu kralja Italije, ali ga prisilio da ga prizna kao sizerena. Godine 952. je Berengar u tom svojstvu došao na carsku skupštinu u Augsburgu kako bi se poklonio Otonu. Tada je pristao da Oton preuzme Furlansku, a Otonov brat, bavarski vojvoda Heinrich I Veronsku marku.

Međutim, već 953. je Berengar digao ustanak i opsjeo Veronu. Otonu je nastavio prkositi, a 960. je čak napao papska područja pod Ivanom XII. Papa je pozvao Otona u pomoć i on je razbio Berengarovu vojsku, te ga u decembru 961. nakon osvajanja Pavije, proglasio svrgnutim. Godine 963. je Ivanov pokušaj da iza Otonovih leđa pregovara s Berengarovim sinom Adalbertom doveo do Otonovog marša na Rim u kome je papa svrgnut i imenovan novi papa Lav VIII. Berengar je zarobljen i odveden u Bamberg gdje je umro. Njegova supruga je ostatak života provela u samostanu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Medieval Lands Project on Berengar II, the Margrave of Ivrea
Maharana

**Maharana** je indijska kraljevska/plemićka titula koja predstavlja varijaciju titule maharadža. Uglavnom je koriste hinduski vladari, i to radžputi. 

## Izvori
* Indian princely states
* RoyalArk-India 
* WorldStatesmen- India & sequel
Kraljevstvo Slavena

**Kraljevstvo Slavena** je skraćeni naziv za djelo dubrovačkog benediktinca i historičara Maura Orbina. Puni naziv djela je **Kraljevstvo Slavena danas krivo nazvanih Skjavoni** (*Il Regno degli Slavi hoggi corottamente detti Schiavoni*). Ono je objavljeno u Pesaru 1601.

Kraljevstvo Slavena pisano je u duhu kasne renesanse i renesansnog humanizma. Djelo daje historiju Slavena kao jedinstvene idealizirane narodnosne cjeline sa opisima junaštva, hrabrosti i podviga pojedinaca i grupa od najstarijih vremena do piščeva vremena. Radi se o svojevrsnoj pohvali slavenstva.

Orbin se koristio obimnom građom, na nekim mjestima do danas nesačuvanom, i bez obzira na što mu ponekad nedostaje akribije ono predstavlja značajno historiografsko djelo. 
Djelo je doživjelo brojne citate, korištenja, prevode dijelova i cjeline, kritike, nipodištavanja i potvrđivanja. Izuzetan značaj ima i za historiju srednjovjekovne Bosne. 
Kraljevstvo Slavena je 1603. bilo na Popisu zabranjenih knjiga a razlozi su nalaženi u korištenju nedopuštenih autora i njihvih djela.

Djelo je doživjelo i tri moderna prevoda i izdanja sa komentarima, njemačko, beogradsko i zagrebačko. Beogradsko izdanje iz 1968. urađeno je sa prevodom Zdravka Šundrice i komentarima Sime Ćirkovića, a zagrebačko izdanje iz 1999. urađeno je s prevodom Snježane Husić i uvodnom studijom Franje Šanjeka.

## Vanjske veze
*  Mavro Orbini, Kraljevstvo Slavena 
*  Руски превод "Царството на славяните", 1722 година, Санкт Петербург 
* Преди История славянобългарска
* Руски превод на „Царството на славяните“ на Мавро Орбини от 1601 година, отпечатан през 1722 година в Санкт Петербург
* Уникално издание дари издателят Дамян Яков на библиотеката
* „Царството на славяните“ в Регионална библиотека „Сава Доброплодни“
*  ''Мавро Орбини''. «Книга историография початия имене, славы, и разширения народа славянского»
952.

__NOTOC__
Godina **952.** (**[[rimske brojke|CMLII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* Bizantsko-arapski ratovi: Kalbidske snage nanose poraz bizantskim snagama na Kalabriji.
* Francuski velmoža Hugo Capet se ženi za Adelaide od Akvitanije.

## Rođenja

* Car Gongdi od Kasnijeg Zhoua

## Smrti

* Car Suzaku od Japana
* Hugo, vojvoda od Burgundije

## Reference
Hugo Crni

**Hugo Crni** (; ? - 952) bio je vojvoda Burgundije od 923. do svoje smrti. Pripadao je porodici Bosonida preko svog oca Richarda II, mlađeg brata Bosoa od Provanse.

Njegov stariji brat Rudolf (Raoul) izabran za francuskog kralja, on i brat Boso su preuzeli burgundske teritorije. Nakon Rudolfove smrti je Hugo odbio priznati Louisa IV kao novog francuskog kralja. Zbog toga je Louis na njega poslao vojsku pod Hugom Velikim koja je zauzela Auxerre i Sens. Godine 936. je Burgundija podijeljena između Huga Velikog i Huga Crnog.

Ne zna se da li se Hugo ikada ženio. Najvjerojatnije nije imao živih nasljednika, s obzirom da je nakon njegove smrti Burgundijeu preuzeo Gilbert od Chalona.

## Reference
Car Gongdi od Kasnijeg Zhoua

**Car Gongdi** (953–973) je bio nominalni car Kine, odnosno posljednji car dinastije Kasniji Zhou, posljednje od Pet dinastija, koji je nakratko vladao od 959. do 960. Otac mu je bio prethodni car Shizong, koji se 959. razbolio i umro na pohodu. Gongdi, koji je bio dijete, formalno je naslijedio oca, ali je vojska za novog cara izvikala generala Zhao Kuangyina. On je godine 960. svrgnuo dječaka i proglasio novu dinastiju Song. Gongdi je zajedno sa majkom poslan u Xijing (西京), gdje se sa njime postupalo s poštovanjem. Uspkros toga je 973. ubijen od strane Xin Wenyuea, službenika koji je na taj način htio steći naklonost novog cara. Car Taizu je, čuvši za vijest, proglasio opću žalost i bivšeg cara dao pokopati s najvišim počastima.

## Izvori
* Mote, F.W. (1999). Imperial China (900-1800). Harvard University Press, 13,14.
Let's All Sing with The Chipmunks

***Let’s All Sing With the Chipmunks*** je debitantski album američke fiktivne (animirane) muzičke grupe *[[Alvin and the Chipmunks]]*. Po žanru predstavlja interaktivni dječji humoristički (novelty) album. Pjesme na ploči predstavljaju kombinaciju klasičnih pjesama i originalnog materijala. Kao izvođač se navode David Seville i Chipmunks.

## Popis pjesama

### Strana A
# "Yankee Doodle" (trad., ar. Ross Bagdasarian Sr.) – 1:57
# "Chipmunk Fun" (Ross Bagdasarian Sr.) – 1:58
# "The Little Dog" – 1:59
# "Old MacDonald Cha Cha Cha" – 1:55
# "Three Blind (Folded) Mice" (trad., ar. Ross Bagdasarian Sr.) – 1:54
# "Alvin's Harmonica" (Ross Bagdasarian Sr.) – 2:42
# "Good Morning Song" – 1:09

### Strana B
# "Whistle While You Work" – 1:49
# "If You Love Me (Alouette)" – 2:12
# "Ragtime Cowboy Joe" (Maurice Abrahams) – 2:08
# "Pop Goes the Weasel" (trad., ar. Ross Bagdasarian Sr.) – 1:19
# "The Chipmunk Song (Christmas Don't Be Late)" (trad., ar. Ross Bagdasarian Sr.) – 2:21

## Osoblje
* Ross Bagdasarian - producent
* Ted Keep - inženjer
* Pate/Francis & Assoc. - omot albuma

## Reference
Sealion (Falklandi)

**Sealion** (engleski: *Sealion Island* ili *Sea Lion Island*, španjolski: *Isla de los Leones Marinos*) je najužniji naseljeni otok Falklandskog arhipelaga koji leži jugoistočno od poluotoka Lafonia.

## Geografija
*Sealion* je niski izduljeni otok dug 8&nbsp;km u smjeru istok - zapad, širok samo 2&nbsp;km, površine 9 km². Najviša točka na otoku je brdo Bull Hill visoko 46 m. 
Otok leži jugoistočno od poluotoka Lafonije. Otok Sealion je jedan od niza otoka koji zajedno formiraju **[[Arhipelag]] Sealion**. On se pored istoimenog otoka sastoji od slijedećih otoka; Rum (0.07&nbsp;km²), Brandy (0.25&nbsp;km²), Whisky (0.13&nbsp;km²) i Sea Lion Easterly (0.85&nbsp;km²).

Otok je blago nagnuti plato koji se spušta od strmih grebena visokih 30 m na jugozapadu, do dugih pješčanih uvala na istoku. Veliki dijelovi obale obrasli su gustim busenima antarktičke trskolike trave. Unutrašnjost otoka je uglavnom vrijesište sa travnjacima.

Otok je korišten kao pašnjak za uzgoj ovaca uz farmu koja je radila od 1904. do 1997., kad su sve ovce uklonjene sa otoka, osim malog stada uz farmu. Intenzivna ispaša dovela je do erozije tla, što se naročito vidi na zapadnoj obali. Po otoku postoje manja jezerca i bare, sa močvarnim tlom koje su stanište brojnih ptica. Otok je proglašen Nacionalnim parkom prirode 2002. u skladu sa Ramsar konvencijom iz 1996., njime danas upravlja Falkland Islands Development Corporation.

## Historija
*Sealion* je najjužniji naseljeni otok Falklandskog arhipelaga, nekad je to bio Beauchene koji leži daleko južnije. Otok je korišten krajem 19. vijeka kao baza za lov na pingvine koji su ubijani zbog masti i ulja. 
Kod *Sealiona* je doživio brodolom 1892. britanski brod Viscount, njegovi ostatci iskorišteni su za izgradnju farme.

Jedino naselje na *Sealionu* leži na istočnoj strani otoka, na platou u sredini otoka, to je skup od desetak zgrada nekadašnje farme ovaca. Naselje ima poletno uzletnu stazu za manje avione. Od kad se više ne koristi kao stočarska farma, već kao destinacija za turizam i naučna ispitivanja podignuta je zgrada malog pansiona (Sea Lion Island Lodge) 1986.

Na brdu Bull Hill na jugu otoka, podignut je mali spomenik za 20 poginulih britanskih mornara sa razarača HMS Sheffield koji je potopljen kod obala otoka za Falklandskog rata.

## Turizam
Otočke litice i obale stanište su brojnih kolonija kormorana, pingvina i drugih ptica koji se tu gnijezde, a plaže su stanište brojnih tuljana. Zbog svega tog je otok meta malobrojnih turista, koji ga sve češće posjećuju.

Za Sealion vozi trajekt iz lučice New Haven na Istočnom Falklandu jedamput na mjesec, koji na svojoj kružnoj plovidbi oko Falklanda iskrca putnike u naselju Fox Bay i po otocima; Speedwell, George, Bleaker i Lively.
## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice rezervata prirode Sealion Island 
* Fotografije Sealiona na portalu Latin Travel 
* Sea Lion Island - southern elephant seals 
* Detaljna karta Falklanda
The Genius of Ray Charles

***The Genius of Ray Charles*** je album koga je 1959. snimio američki pjevač Ray Charles, te iste godine izdao Atlantic Records. Poznat je prije svega po tome što je Charles njime prvi put "izašao" iz svoje dotadašnje žanrovske niše vezane uz rhytm & blues, te pokazao kako može kvalitetno izvoditi tradicionalne pop pjesme.

## Popis pjesama
### Strana A
# "Let the Good Times Roll" (Sam Theard, Fleecie Moore) – 2:53
# "It Had to Be You" (Gus Kahn, Isham Jones) – 2:45
# "Alexander's Ragtime Band" (Irving Berlin) – 2:53
# "Two Years of Torture" (Percy Mayfield, Charles Joseph Morris) – 3:25
# "When Your Lover Has Gone" (Einar Aaron Swan) – 2:51
# "'Deed I Do" (Walter Hirsch, Fred Rose) – 2:27

### Strana B
# "Just for a Thrill" (Lil Hardin Armstrong, Don Raye) – 3:26
# "You Won't Let Me Go" (Bud Allen, Buddy Johnson) – 3:22
# "Tell Me You'll Wait for Me" (Charles Brown, Oscar Moore) – 3:25
# "Don't Let the Sun Catch You Cryin'" (Joe Greene) – 3:46
# "Am I Blue?" (Grant Clarke, Harry Akst) – 3:41
# "Come Rain or Come Shine" (Johnny Mercer, Harold Arlen) – 3:42

## Literatura/eskerni linkovi

* Atlantic 1312
* [ Album Review at AllMusic.com]
* Atlantic Records discography at jazzdisco.org
Motown

**Motown** je američka diskografska kompanija koju je osnovao Berry Gordy, Jr. i pod imenom **Motown Record Corporation** službeno registrirao u Detroitu 14. aprila 1960. Ime je kovanica od riječi *motor* i *town* (engleski "grad"), a što predstavlja nadimak Detroit. Danas je sjedište kompanije u New Yorku gdje predstavlja filijalu kompanije The Island Def Jam Music Group, koja je trenutno filijala francuske tvrtke Vivendi, odnosno Universal Music Groupa. **Motown Records** je također naziv za Gordyjevu druguz diskografsku kuću; prva je **Tamla Records**, osnovana 12. januara 1959. Motown je poznat po ulozi koju je igrao u rasnoj integraciji američke zabavne muzike, ali i time da se smatrao prvom velikom i uspješnom afroameričkom tvrtkom s obzirom da su njeni najistaknutiji umjetnici, kao i osnivači i vodstvo, bili pripadnici te zajednice. 1960-ih je Motown postao poznat po njegovanju muzičkog stila poznatog kao ***The Motown Sound***, podvrste soula sa specifičnim primjesama popa.

Motown je bio vlasnik ili distribuirao pjesme preko 45 diskografskih kompanija, iako je najpoznatiji po izdanjima koja pripadaju rhythm and bluesu, soulu, hip hopu i popu. Gordy je Motown Records premjestio u Los Angeles 1972. godine gdje je djelovala kao nezavsina kompanija sve do 28. juna 1988. kada ju je Gordy prodao korporacijama MCA i Boston Ventures (koje su potpuno preuzele Motown 1991), potom PolyGramu 1994, prije nego što ju je ponovno preuzeo Universal Music Group, nasljednik MCA Records. U ljeto 2011. je Motown ponovno aktiviran kao odjela The Island Def Jam Music Group u okviru Universal Music Groupa.

## Izvori

## Vanjske veze
* Official Motown Records website
* Official Classic Motown website
* Motown Historical Museum - Open to the public, located in the former "Hitsville USA" building in Detroit
* Complete discography of pre-1986 Motown singles 
* Complete discography of pre-1986 Motown albums
Jason (Falklandi)

**Otoci Jason** (engleski: *Jason Islands*, španjolski: *Islas Sebaldes*) je mali arhipelag na krajnjem sjeveroistoku Falklandskog arhipelaga koji leži sjeverno od otoka Zapadni Falkland.

## Geografija
Arhipelag Jason sastoji se od slijedećih otoka i otočića; Steeple Jason (7.9&nbsp;km²), Grand Jason (13.8&nbsp;km²), Clarke (0.05&nbsp;km²), Steeple (0.22&nbsp;km²), Flat Jason (3.75&nbsp;km²), Elephant Jason (2.6&nbsp;km²), South Jason (3.75&nbsp;km²), North Fur (0.75&nbsp;km²), South Fur (0.25&nbsp;km²), 2 otoka Friday (0.21&nbsp;km²), Jason West Cay (0.22&nbsp;km²), Jason East Cay (0.18&nbsp;km²) i nekoliko manjih grebena.

Neki od otoka tog malog arhipelaga su brdoviti, visoki, puni dramatičnih stijena, koje okomito strše iz mora, dok su neki niski prekriveni travom.
 
## Historija
Prvi koji pomorac za kojeg se po zapisima zna da je doplovio do *Arhipelaga Jason* bio je Holanđanin Sebald de Weert, on je otočje otkrio - slučajno, kad ga je oluja nodbacila pri pokušaju sa oplovi Magellanov tjesnac. On se čak pokušao i iskrcati da obnovi zalihe, ali mu to nije uspjelo zbog uzburkana mora. Ali je sasvim jasno uočio da se radi o nepoznatim otocima, koji nisu bili ucrtani na tadašnjim geografskim kartama, arhipelag je nazvao po sebi **Sebald de Weert Eilanden** (Otoci Sebald de Weert) koji su se odtad zvali Sebaldovi otoci (engleski: *Sebald Islands*, španjolski: *Islas Sebaldinas* ili skraćeno *Sebaldes*).

Britansko ime za arhipelag potječe iz 1766. kad je njihova mala flotila od dva jedrenjaka *Carcass* i *Jason* doplovila do Falklanda. Otok Carcass dobio je ime po jednom a, *Arhipelag Jason* po drugom brodu te male flotile.

Između 1864. i 1866., otoci Jason bili su lovište pingvina, pretpostavlja se da ih je pobijeno oko 2 milijuna zbog ulja. Nijedan od otoka nikad nije bio trajno naseljen, ali su se oni sve do 1980ih se koristili kao pašnjaci za ispašu ovaca, iz tih vremena ostalo je par trla podignutih za njih.

Jedan od najbizarnijih vlasnika tog malog arhipelaga bio je Len Hill, koji ih je kupio u martu 1970. On se proslavio izdavanjem novčanica tog malog arhipelaga sa vlastitim likom, koje su mu trebale poslužiti da očuva otoke.

Dva otoka arhipelaga Steeple Jason i Grand Jason, kupio je 1990. njujorški filantrop Michael Steinhardt, on ih je kasnije darovao zoološkom vrtu iz Bronxa, koji je osnovao društvo - Wildlife Conservation Society, koje danas upravlja tim otocima kao rezervatima prirode.
## Turizam
Otočke litice i obale stanište su brojnih kolonija ptica i pingvina, od kojih su najpoznatije; karakara (vrst sokola) i crni albatrosi koji se tu gnijezde, plaže su stanište brojnih tuljana. Zbog svega tog je arhipelag je meta malobrojnih turista, koji ga sve češće posjećuju.
## Izvori

## Vanjske veze
* Novčanice Arhipelaga Jason  
* Grand Jason cruise landing (na portalu Falkland Islands Tourist Board Stanley) 
* A New Sanctuary Where Penguins No Longer Fear to Tread (na portalu New York Times) 
* Detaljna karta Falklanda
Vojka

**Vojka** je naselje u opštini Stara Pazova u Sremskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 5012 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 4642 stanovnika).

## Historija
Prvi put se pominje još 1416. Nekada selo s velikim brojem vetrenjača kojih danas više nema.

## Demografija
U naselju Vojka živi 3837 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 37,8 godina (36,6 kod muškaraca i 38,9 kod žena). U naselju ima 1425 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,52.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Kalbidi

**Kalbidi** () je naziv za dinastiju šijitskih muslimanskih vladara Emirata Sicilije koji su vladali od 948. do 1053. godine.

Začetnik dinastije je bio Hasan al-Kalbi, koga je 948. za guvernera Sicilije imenovan od strane fatimidskih kalifa sa sjedištem u Ifrikije (današnji Tunis). Emiri su postepeno sticali sve više autonomije u odnosu na centralnu vlast, pogotovo kada su Fatimidi sjedište svoje države premjestili u Egipat. Prvih decenija su uspješno vladali, tek čak izvodili napade na južnu Italiju, pri čemu je postignuta velika pobjeda nad njemačkim i kršćanskim snagama u bitci kod Capo Colonne 982. Međutim, pod Jusofom al-Kalbijem je došlo do početka slabljenja dinastije, koja je našla suparnike u dinastiji Zirida iz Afrike. U 11. vijeku se emirat našao rastrzan između više frakcija, od kojih su neke čak uživale podršku kršćanskog Bizanta. Dinastija je izumrla sa Hasanom al-Samsamom 1053. U to vrijeme je emirat bio razbijen na više državica, što su uskoro iskoristili Normani pod Rogerom I i 1061. zauzeli Siciliju.

## Vladari
* Hassan al-Kalbi (948-954)
* Ahmad ibn Ḥasan (954-969) 
* Abū l-Qāsim ʿAlī ibn al-Ḥasan (969-982) 
* Jabir al-Kalbi (982-983)
* Jafar al-Kalbi (983-985)
* Abd-Allah al-Kalbi (985-990)
* Yusuf al-Kalbi (990-998)
* Ja'far al-Kalbi (998-1019)
* al-Akhal (1019-1037)
* Abdallah (1037-1040)
* Hasan as-Samsam (1040-1053)

## Vanjske veze
* Sicily(Italy):A Great Centre of the Islamic Civilization 

## Literatura
* Michele Armari: *Storia dei musulmani di Sicilia,* Romeo Prampolini, Catania, 1933-1939 (Italian)
Šovinizam

**Šovinizam** je uvjerenje u nadmoćnost ili superiornost vlastite skupine ili naroda nad drugima. Šovinizam je vid pretjeranog i agresivnog nacionalizma. Šovinisti se osjećajaju superiorni prema pripadnicima drugih naroda i tako obezvređuju druge ljude. Šovinizam u ekstremnim slučaju dovesti do politike progonjenja, istrebljivanja, ugnjetavanja.

Šovinizam je dobio ime po francuskom vojniku Chauvinu, pokloniku Napoleonove imperijalističke politike i ekstremnog nacionalizma.

Šovinizam je tribalistička ideološka i politička doktrina, koju čine mistifikovana nacionalna istorija, izrazito pozitivne predrasude ο vrednosti sopstvene nacije i negativne predrasude ο drugim, posebno susednim nacijama, povezane sa mržnjom, prezirom, netolerancijom i agresivnošću prema pripadnicima drugih nacija. Šovinizam može biti izuzetno opasna ideologija kada, spontano ili političkom manipulacijom vlasti, zahvati mase, stvori ksenofobičnu klimu, pokrene iracionalne strasti i snažne afekte usmerene na "neprijateljsku" naciju, čiji se pripadnici satanizuju. Bujanje šovinizma može se oteti društvenoj kontroli, a često se završava etničkim ratom ili progonom i pogromom neke nacionalne manjine.

Nastanku i razvoju šovinizma u jednom društvu doprinosi zatvorenost nacionalne ekonomije, nedemokratsko ustrojstvo društva, neprosvećenost, siromaštvo, nagomilane socijalne tenzije. Autoritarna ličnost je nosilac šovinizma.

U širem smislu svako posmatranje jednog partikulariteta kao boljeg od svih ostalih se može smatrati oblikom šovinizma.

U nekim društvima se pod izrazom šovinizam podrazumijeva seksizam, pa je tako 1970-ih postala popularno korištenje fraze "***muški šovinizam***".

## Povezano
* rasizam
* nacionalizam
* seksizam
* autošovinizam
* džingoizam

## Reference
Slato

**Slato** je naseljeno mjesto u opštini Nevesinje, Republika Srpska, BiH.

## Kultura
Hram Srpske pravoslavne crkve je posvećen Svetom caru Konstantinu i carici Jeleni.

## Stanovništvo

## Povezano
* Opština Nevesinje
* Istočna Hercegovina

## Izvori

## Vanjske veze
Bele Vode (Čukarica)

**Bele Vode** su gradska četvrt u opštini Čukarica, u Beogradu, glavnom gradu Srbije. Inače jedno od najstarijih naselja na teritoriji grada,poznato još iz Neolita i vinčanske kulture o čemu svedoče i arheološka nalazišta pored sportskog centra "Žarkovo".

## Bele Vode
Bele Vode se nalaze u jugozapadnom delu Beograda. Zapadno su od Ibarske magistrale. Na Severu se graniče sa Žarkovom, na istoku sa Cerakom, na jugu sa Makišom i Rupčinama.

Po popisu iz 2002. godine, ima 14,255 stanovnika.
Bele Vode su poznate po vodovodu, koji je prikazan i u seriji Otpisani.
Osnovna škola koja se nalazi u ovom naselju je otvorena 1962. pod nazivom "Bele Vode". Kasnije je promenjen naziv u Milentije Popović, a sada se naziva Miroslav Antić.
Na Belim Vodama se nalaze i jedan od vrtića Predškolske ustanove Čukarica vrtić  ,,Sunce" otvoren 1972. godine, sportski centar "Žarkovo" (u čijim zgradama je osnovan jugoslvenski prvak, atletski klub "Žarkovo Partizan"), Vojno tehnički institut, crkva Svetog vaznesenja Gospodnjeg, ranžirna stanica, stadion fudbalskog kluba OFK Žarkovo, pijaca Bele Vode, itd.

## Park
Na Belim Vodama se nalazi drugi po veličini park u Beogradu. Površina parka je oko 8 hektara i u njemu se nalaze tereni za razne sportove, dečija igrališta, šetalište, letnjikovci ...

Na inicijativu građana ovog dela grada, rekonstrukcija parka na Belim Vodama počela je krajem 2010. godine. Nakon godinu dana rada, krajem 2011. godine, rekonstrukcija parka je završena, a svečanoj promociji otvaranja parka prisustvovao je i zamenik gradonačelnika Beograda Aleksandar Šapić. Obnova parka na Belim Vodama predstavlja najveću investiciju „Zelenila" posle parka Tašmajdan.

## Azbestno naselje
28 zgrada u centralnom delu Belih Voda je useljeno 1965. godine kao privremeni smeštaj za narednih 10 godina. Ipak, stanovnici nisu bili raseljeni posle 1976, a sredinom 90-ih je otkriveno da su zgrade izgrađene od kancerogenog azbesta. Stanari su pokrenuli inicijativu za rušenjem, tvrdeći da azbest ugrožava njihovo zdravlje. Gradska vlast je obećala pomoć, ali nije reagovala. Nakon deset godina protesta stanara, 2006. započinje rušenje 14 objekata i izgradnja novih, modernih zgrada, novih ulica i parkinga. Pretpsotavlja se da će rušenje zgrada biti završeno do 2011. godine. Problem predstavlja štetnost azbesta, pa zgrade ne mogu da se ruše, već se razgrađuju, tako da proces traje dugo (40 dana po jednoj zgradi). Gradski zavod za javno zdravlje redovno nadgleda rušenje i prati koncetraciju azbesta u vazduhu.

## Galerija

Datoteka:Kapija crkve Svetog Vaznesenja Bele Vode.jpg|Kapija crkve Svetog Vaznesenja Gospodnjeg
Datoteka:UparkuBV.jpg|Park u zimskom periodu


## Reference

## Vanjske veze
Košutnjak

**Košutnjak** je ime za šumu i naselje u Beogradu u gradskim opštinama Čukarica i Rakovica.

Park-šuma i gradsko izletište Košutnjak prostire se na površini od 330 hektara, na nadmorskoj visini od 250 m. Šuma listopadnog i četinarskog drveća ispresecana je mnogobrojnim stazama.

Verovatno je ime *Košutnjak* nastalo zbog košuta, kojih je nekad ovde bilo. Sve do 1903. gusta šuma bila je zatvoreno dvorsko lovište, a potom je Košutnjak otvoren i za građane.

U Košutnjaku su i dva posebno uređena kompleksa: Pionirski grad, sportsko-rekreativni centar, i Filmski grad sa kompleksom ateljea i drugih objekata i uređaja za proizvodnju filmova. Sportsko-rekreativni centar "Košutnjak" ima igrališta za fudbal, atletska takmičenja, odbojku, košarku, rukomet, pet otvorenih i jedan zatvoren bazen. U Košutnjaku se održavaju trke Salomon Off-Road i trka izazova. Za ljubitelje skijanja u Košutnjaku radi letnja i zimska ski-staza. U podnožju brda, gde je nekada bilo lovište kneževske porodice Obrenović, nalazi se izvor Hajdučka česma. Fakultet sporta i fizičkog vaspitanja Univerziteta u Beogradu se nalazi u Košutnjaku.

U istoriji je poznat kao mesto ubistva kneza Mihaila Obrenovića, 29. maja 1868. godine.

## Galerija slika

Datoteka:WW1-Belgrade-Kosutnjak-Monument.jpg|Spomenik braniteljima Beograda iz 1915. „HIER RUHEN SERBISCHE HELDEN OVDE POČIVAJU SRPSKI JUNACI † 1915 †“
Datoteka:Hajducka_cesma_2.jpg|Hajdučka česma