open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cueva de las Manos

**Cueva de las Manos** (španjolski za "špilja ruku") je sustav spilja kod rijeke Pinturas unutar nacionalnog parka Francisco P. Moreno u argentinskoj Provinciji Santa Cruz, 163&nbsp;km južnije od grada Perito Moreno. Najslavnija je po prapovijesnim slikarijama ruku, starima od 13.000 do 9.000 godina, po kojima je dobila i ime. One su datirane ugljikom-14 zahvaljujući ostacima frula od kostiju koje su bile korištene za nanošenje boje na zidove. Pored njih, tu se nalaze i brojne slike životinja poput gvanaka i prizori lova. Zbog toga je 1999. godine Cueva de las Manos je upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi kao "dokaz prvih ljudskih društava Južne Amerike".

Ljudi koji su naslikali ove slike su vjerojatno preci kulture naroda Tehuelche, lovci-sakupljači koji se ovdje javljaju oko 700. godine, a koje su zatekli europski osvajači u 19. stoljeću.

## Odlike

Sustav spilja Cueva de las Manos na liticama klanca rijeke Pinturas se nalazi na zabačenom mjestu Patagonije, na visinama od 800–1000 m, do kojega vode samo makadamski putovi.

Slike ruku su često oslikane kao negativi koji su ocrtani (okruženi) bojom. Većinom su to lijeve ruke, što pretpostavlja kako su slikari u desnoj držali cijev za prskanje.
Osim ruku tu su i prikazi ljudskih bića, gvanaka (*Lama guanicoe*), nandua, mačaka i drugih životinja, te geometrijskih oblika, cik-cak uzoraka, prikaza sunca i lova. Na prizorima lova su naturalistički prikazane razne lovačke tehnike, kao što je lov opkoljenih životinja, lov u zasjedi i uporaba oružja za bacanje poput bola. Slične slike, iako u manjem broju, se mogu naći u obližnjim spiljama. Tu su i crvene točkice na stropovima, koje su možda nastale potapanjem lovačkih bola u tintu, koje su potom bacane nagore.
Vezivo je nepoznato, no mineralni pigmenti su željezni oksid crvene i ljubičaste boje, te bijeli kaolin, žuti jarosit i crni oksid mangana.


file:SantaCruz-CuevaManos-P2210079b.jpg|Klanac rijeke Pinturas iz spilja
file:Marianoc IMG 8580 1 copy.jpg|Litica sa spiljama
file:Marianoc IMG 8565 copy.jpg|Ulaz u spilju
file:SantaCruz-CuevaManos-P2210063b.jpg|Slikarije ljudi u lovu na gvanakoe
file:Cueva de las Manos2.jpg|Slikarije gvanaka i simboli


## Izvori

## Vanjske veze
* službena web-stranica 
* Cueva de las Manos , Perito Moreno, slike 
* Cave of Hands, Perito Moreno, slike 
;Ostali projekti
Pinturas

**Pinturas** (španjolski: *Río Pinturas*) je rijeka u Argentini, u provinciji Santa Cruz. Rijeka izvire u Andama u planini Zeballos, na nadmorskoj visini od 2743&nbsp;m, teče 150&nbsp;km do ušća u rijeku Deseado.

Dio rijeke protječe kroz klanac (*Cañadón Río Pinturas*), u kojem se nalazi sustav spilja *[[Cueva de las Manos]]*, koje sadrže spiljske crteže i na popisu su UNESCO-ov svjetske baštine od 1999. god.

### Ostali projekti
Carl Laemmle

**Carl Laemmle** (17. januar 1867 - 24. septembar 1939) bio je američki filmski producent rodom iz Njemačke, poznat kao jedan od prvih hollywoodskih mogula, odnosno osnivač studija Universal. Rođen je u jevrejskoj porodici u Würtembergu, a u SAD je emigrirao kao mladić te je dvadeset godina radio kao knjigovođa u Chicagu prije nego što se kupovinom *[[nickelodeon (kino)|nickelodeon]]* dvorana počeo baviti filmskim poslom. Zajedno sa svojim partnerima je Universal osnovao 1912. godine, a godine 1915. podigao prvi studio u Kaliforniji. Universal je pod njegovim, i vodstvom sina Carla Laemmlea Juniora izrastao u jednu od najvećih hollywoodskih kompanija, a Laemmleovo nastojanje da održi veze sa starom domovinom je 1920-ih dovelo do angažmana niza talentiranih njemačkih sineasta koji će dosta uticati na profiliranje Universala kao studija specijaliziranog za horor žanr. Niz skupih promašaja je sredinom 1930-ih doveo do toga da otac i sin Laemmle budu otjerani iz kompanije. Posljednje godine života je Laemmle proveo pokušavajući pomoći Jevrejima koji su bježali iz Evrope pred nacističkim progonima.

## Veze
* *[[An Empire of Their Own: How the Jews Invented Hollywood]]*

## Literatura
*  
* 

## Vanjske veze

* Official Laemmle Family Website 
* Immigrant Entrepreneurship, German Historical Institute, Washington
* Universal Studios Archives & Collections 
* The Jewish Past of Laupheim
* 
* Carl Laemmle's Gravesite
* 
* Carl Laemmle at Virtual History
Boris Ščukin

**Boris Vasiljevič Ščukin** (, 17. april 1894 - 7. oktobar 1939) bio je ruski i sovjetski kazališni i filmski glumac, odnosno pedagog, najpoznatiji po ulozi Lenjina u filmovima *[[Lenjin u Oktobru]]* i *[[Lenjin v 1918 godu|Lenjin 1918. godine]]*. Ta mu je uloga donijela niz prestižnih nagrada.

Po njemu danas nosi ime Teatarski institut Borisa Ščukina.

## Vanjske veze
* 
* Биография на сайте «Яндекс. Словари»
Comechingón

**Comechingón** (pl. Comechingones; Hênîa-Kâmîare), jedno od starih indijanskih plemenskih skupina iz Argentine koji su živjeli na području današnjih provincija Córdoba i San Luis. Sastojali su se od dviju glavnih geografskih grupa Hênîa na sjeveru i Kâmîare na jugu, podijeljenih na više plemena. Bili su sjedilačko stanovništvo koje se bavilo obradom tla i sakupljanjem divljeg voća, kao što sualagarroba i chañar .

Kâmîare su živjeli poglavito na sjeveru provincije San Luis, a dijeli su se na plemena Saleta, Nogolma i Michilingüe. Plemena Hênîa poglavito na sijeri provincije Córdoba, bila su Mogas (Sierras de Ambargasta), Caminigas, Gualas ili Guachas, Chine, Sitón (Valle de Punilla, istočna Sierra Chica), Aluleta (zapadna Sierra Chica, Valle de Paravachasca, i jug Valle de Punilla), Naure (južna i središnja Valle de Traslasierra; sjeverno od Saleta i Nogolma), Macaclita (Valle de Calamuchita, istočna Sierras de Comechingones pa do Río Cuarto).

## Vanjske veze
* A-Bak' 
* Cultura Comechingon
* Comechingón
Pampa

**Pampa** ili **pampas** je travnata stepa na jugoistoku Južne Amerike, blizu ušća rijeke La Plata. Na zapadu je omeđuju Ande, s na istoku Atlantski ocean. Na sjeveru je grmovita savana regije Gran Chaco. Reljef pampi ide od vrlo ravnih do valovitih ravnica.

Na kečuanskom jeziku, pampa označava ravnicu, posebno ravnicu između planina.

Pampe su po osobinama srodne s australskim zaleđem, (autbekom), južnoafričkim veldom, ili novozelandskom visoravni.

Područje pampa pokriva oko 600.000 četvornih kilometara, i dijele je države: Argentina, Urugvaj i Brazil. Pampe su poljoprivredno srce Argentine, gdje se pretežno uzgajaju goveda.

Razlikuje se *vlažna pampa* na istoku, gdje su oborine ravnomjerno raspoređene tijekom godine i *suha pampa* na zapadu, koja se nadovezuje na planinsko područje Monte u zapadnoj Argentini. U području Monte nalaze se planine Sierras pampeanas.

Klima u pampi je umjerena. Na istoku su razlike u temperaturama između godišnjih doba blage uslijed utjecaja oceana. Na zapadu klima poprima kontinentalni predznak s vrućim ljetima i suhim i hladnim zimama.

Divlja životinja karakteristična za područje pampi je glodavac patagonijska mara.

## Vanjske veze

* Pampe na Enciklopediji Britannici
Nacionalni park Talampaya

**Nacionalni park Talampaya** (španjolski: *Parque Nacional de Talampaya*) je nacionalni park u sjverozapadnoj argentinskoj Provinciji La Rioja]. Nazvan je po koritu presahle rijeke Talampaya koja opet svoje ime duguje kakan nazivu: *Río seco del tala* ("Prosječena suha rijeka"); *tala* je izraz za sječu stabala, jako čest u Južnoj Americi. 

On, zajedno sa sjevernim susjednim Provincijskim parkom Ischigualasto (Provincija Santa Cruz) pripada istoj geološkoj formaciji u kojoj je pronađeno najviše fosila biljaka, dinosaura i predaka sisavaca, koji otkrivaju evoluciju kralježnjaka i prirodnog okoliša razdoblja trijasa. Zbog toga su ova dva zaštićena područja, površine od 275.300 ha, upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi 2000. godine.

## Odlike

Nacionalni park Talampaya, površine 2.150&nbsp;km², nalazi se na krajnjem zapadu pampaskih brda, između gorja *Cerro Los Colorados* na zapadu i *Sierra de Sañagastana* na istoku, na nadmorskim visinama od oko 1.500 m. Osnovan je 1997. godine kako bi se zaštitili važna arheološka i paleontološka nalazišta, ali i prirodni okoliš tipične pustinjsko-planinske flore i faune. Njegov krajolik crvenog pješčenjaka je uvelike oblikovan erozijama voda i vjetrova u aridnoj klimi s velikim razlikama temperatura noći i danju, te sezonskim padalinama ljeti i jakim vjetrovima u proljeće. Tako klanac Talampaya ima stijenovite litice od 80 do 143 m visine.

U takvim uvjetima su u presušenim nanosima drevne rijeke sačuvani, premda ne u takvom broju i značaja kao u obližnjem parku Ischigualasto, ponajbolji fosili iz razdoblja kasnog trijasa (karnik), stari od 231,4 do 225,9 milijuna godina.

Također su pronađeni i ostaci domorodačkih naselja s petroglifima, poput naselja *Puerta del Cañón*. Ovi polunomadski lovci-sakupljači su bili pod kasnim Inka utjecajima, što čini Talampayu najjužnijim područjem ovog utjecaja.

U uskom dijelu klanaca nalazi se botanički vrt s lokalnim vrstama biljaka. Od životinja u parku se mogu pronaći životinje koje su važne, bilo da su endemične ili nacionalni simboli, kao što su: gvanako, puma, zec, patagonska mara *(Dolichotis patagonum)*, viskača *(Lagidium and Lagostomus)*, lisica i andski kondor.


Datoteka:800px-Talampaya_1.jpg|*Parque Nacional de Talampaya*
Datoteka:Talampaya entry.jpg|Ulaz u klanac Talampaya
Datoteka:TALMLR.jpg|Litice klanca Talampaya
Datoteka:Ciudad Perdida.jpg|*Ciudad Perdida*
Datoteka:Talampaya_petroglyphs.jpg|Petroglifi u parku


## Izvori

## Vanjske veze

* službena web-stranica 
* karta, povijest i opis parka 
* Fotografije i povijest  
* Talampaya i Dolina mjeseca
Kanadski ris

**Kanadski ris** (lat. *Lynx canadensis*) je vrsta iz porodice mačaka (*Felidae*), pobliže, svrstava se u rod risova (*Lynx*).

## Osobine
Dužina tijela ove vrste risova je između 75 i 105 cm, a težina mu se kreće između 8 i 13,5 kilograma. Visina u ramenima mu je oko 60 cm.

## Rasprostranjenost
Kanadski ris živi u Kanadi, južnom dijelu Aljaske, sjeverim dijelovima Oregona, Idahoa i na području Rocky Mountainsa (Wyoming, sjeverni Colorado).

## Lov
Risovi su po svojoj prirodi samotnjaci koji love samo noću. Izvstan vid i njuh im pomažu pronaći lovinu i slijediti ju. Risovi nisu vrlo brzi trkači, no zato su izdržljivi. Ponekad mogu slijediti svoj odabrani plijen i duže od kilometra. Osim toga, vrlo dobro plivaju a i dobri su penjači.

## Ishrana
Kanadski ris se hrani malim jelenima, jazavcima, zečevima, kunićima, vjevericama kao i ribama i pticama. Strvinu će jesti samo u krajnjoj nuždi.

U stanju je pričiniti veliku štetu napadajući domaće životinje. Zbog toga, iako su zaštićene, ove mačke se još uvijek love i ubijaju.

## Razmnožavanje
Vrijeme parenja kanadskog risa počinje početkom ožujka i traje do početka ili sredine travnja. Nakon gravidnosti od 63 dana, kote se prosječno dva do tri mladunca, u pravilu u nekoj jami ili dobro zaštićenom skloništu. U rijetkim slučajevima mogu se okotiti i do šest mladunaca. Mladunci se kote slijepi, ali već dobo obrasli krznom. Otvaraju oči nakon desetak dana, a nakon oko 2 mjeseca napuštaju sklonište u kojem su se okotili. Tada uglavnom kreću s majkom u lov. Uz majku ostaju do idućeg proljeća, odnosno, do neposredno prije nego što majka okoti novi podmladak. 

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Andski kondor

**Andski kondor** (*Vultur gryphus*) je vrsta južnoameričkog kondora, jedinog pripadnika roda *Vultur*, koji ima najveći raspon krila od svih ptica na svijetu (do 3,2 m), osim možda albatrosa lutalice.

To je veliki crni strvinar s okovratnikom od bijelog perja i velikom svijetlom skupinom perja na krilima, osobito kod mužjaka. Glava i vrat su skoro bez perja i zagasite crvene boje koja zna porumeniti promjenom raspoloženja ptice. Mužjaci imaju resicu na vratu i tamnocrvenu krijestu na glavi. Za razliku od drugih grabljivica, mužjak (11–15&nbsp;kg) je veći od ženki (6–14&nbsp;kg). Prosječnom težinom od 10,7&nbsp;kg andski kondor je poslije dalmatinskog pelikana (11,5&nbsp;kg) najteža ptica letačica, i zasigurno najteža kopnena ptica letačica.

Kondor je uglavnom strvinar koji se hrani strvinama, i to većih životinja kao što su jeleni ili stoka. Seksualnu zrelost doseže s 5 ili 6 godina i gnijezdi se na visinama do 5.000 m, obično na nedostupnim rubovima litica. Obično polaže jedno do dvoje jaja. Kondor je jedna od najdugovječnijih ptica, te može živjeti do 100 godina u zatočeništvu.

Andski kondor igra važnu ulogu u folkloru i mitologiji andskih kultura, te je tako postao nacionalnim simbolom Perua, Argentine, Bolivije, Čilea, Kolumbije i Ekvadora.

Danas je gotovo ugrožen, prema ljestvici IUCN-a, uglavnom zbog gubitka staništa i indirektnog trovanja jedući strvine koje su ubili lovci. Kao odgovor na to, osnovana su uzgajališta u nekoliko južnoamaeričkih zemalja.


file:Vultur_gryphus_-Dou%C3%A9-la-Fontaine_Zoo,_France-8a.jpg|Ženka, Zoo Doué-la-Fontaine, Francuska
file:AndeanCondorMale.jpg|Mužjak, Cincinnati Zoo
file:Vultur_gryphus_-upper_body-8a_(1).JPG|Glava odraslog mužjaka
file:Condor_des_Andes_m%C3%A2le_adulte.jpg|Andski kondor u čileanskom nacionalnom parku Torres del Paine
file:Coat_of_arms_of_Bolivia.svg|Andski kondor na grbu Bolivije


## Vanjske veze

* Vulture Territory Facts and Characteristics: Andean Condor
* ARKive – images and movies of the Andean Condor ''(Vultur gryphus)'' 

### Ostali projekti
Puma

**Puma** ili **kuguar** (lat. *Puma concolor*, do 1993. *Felis concolor*), je rod u porodici velikih mačaka, a može se naći u Sjevernoj, Srednjoj i Južnoj Americi. Riječ puma dolazi iz Quechua jezika. U Sjedinjenim Državama riječ panther (pantera) se odnosi na pumu, ali black panther (crna pantera) se najčešće odnosi na jaguara ili leoparda. Nedavna istraživanja puminog DNK su utvrdila da je puma usko povezana sa jaguarundijem (Puma yagouaroundi) ali ne i s leopardima i lavovima. 

## Podvrste
*Florida panther* je rijetka podvrsta pume koja živi u močvarama Južne Floride u Sjedinjenim Državama, a posebno u Nacionalnom Parku Everglades. U Floridi je trenutačno veliki pokret koji pokušava spasiti preostale pantere otkako je njihov broj naglo opao. Populacija floridske pantere, prema američkoj službi za ribolov i životinje, nema više od 120 do 160 jedinki na jugozapadu Floride.

Istočna puma (Puma concolor couguar) - Broj jedinki te podvrste sjevernoameričke pume već je 30-ih godina prošlog stoljeća počeo naglo padati. Puma, koju u SAD-u zovu kuguar, stavljena je na popis ugroženih vrsta 1973., ali se već dugo strahuje da će ta vrsta nestati i nestala je početkom 2012. Odluka saveznih vlasti da proglasi istočnu pumu istrijebljenom ne utječe na status floridske pantere (na jugoistoku), jedne druge podvrste mačaka koja je također na popisu ugroženih životinja.

## Populacija i razmnožavanje
Prije nego što je došlo do eksplozije ljudske populacije u Americi, puma je obitovala velikim dijelom Amerike. Puma ima veći prostor u kojemu obitava od drugih sisavaca. Pume žive od Južnog Yukona (u Kanadi) do južnih Anda (u Čileu i Argentini).

## Fizičke karakteristike
Pume su krem boje s crnim vrhovima ušiju i repa. Puma može trčati 50 km/h, s mjesta može skočiti 6 metara, okomit skok iznosi 2.5 m. Ugriz ima jači od bilo kojeg psa. Puma ima četiri prsta a pandže su uvučene koje po potrbi izbaci. Odrasli mužjak pume može biti dugačak i do 2,5 m (od njuške do kraja repa), a teži oko 70 kg. U posebnim slučajevima može dostići i 95 kg. Odrasle ženke su dugačke oko 2 m i teže oko 35 kg (uvijek računajući od vrha njuške pa do kraja repa). Mačići pume su prekriveni crno-smeđim točkicama a rep im je savijen u krug. Pume žive oko 25 godina. Pume koje žive bliže ekvatoru su manje od onih koje žive bliže polova.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Quebrada de Humahuaca

**Quebrada de Humahuaca** (španjolski za *Puknuće kod Humahuaca*) je uska planinska dolina u sjeverozapadnoj argentinskoj Provinciji Juyuy. Duga je oko 150&nbsp;km i pruža se od sjevera prema jugu, okružena sa sjeverozapada granicama najduže svjetske visoravni, Altiplano, sa istoka pod-andskim planinama i s juga "toplim dolinama" (*Valles Templados*). Kroz nju svakog ljeta obilno protječe Rijeka Grande (Río Grande), koja presuši svake zime. 

Quebrada de Humahuaca svoj naziv duguje španjolskom izrazu za planinski procjep *quebrada* ("slomljeno"), ali i obližnjem starom malom gradu Humahuaca. Naime, ovaj planinski procjep je oduvijek služio kao raskršće gospodarske, društvene i kulturne razmjene ovog dijela Južne Amerike. Zbog toga je 172.116 ha Quebrade de Humahuaca upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi 2003. godine.

## Historija
Naselili su je polunomadski lovci-sakupljači još prije 10.000 godina, o čemu postoje značajni arheološki nalazi. Cijelom dolinom su raštrkani opsežni ostaci uzastopnih naselja čiji su stanovnici stvarali i koristili mnoge staze koje spajaju šumovita područja na sjeveru sa dolinama na jugu. Prve su bile prapovijesne lovačko-sakupljačke i rane poljoprivredne zajednice (9000. pr. Kr.-400.), od kojih su do sada pronađena 26 arheoloških lokaliteta u stjenovitim zaklonima i špiljama. Njih su naslijedile organizirane poljoprivredne zajednice (400.-900.) i na kraju napredni pretkolumbovski gradovi i sela (900.-1430./80.). Najznačajniji su ostaci kamenih poljoprivrednih terasastih polja kod mjesta Coctaca, za koje se vjeruje kako su stari oko 1500 godina, a još uvijek su u uporabi. Ona su povezana s utvrđenim naseljima (*pucaras*) i zajednički tvore dramatičan krajolik bez premca u Južnoj Americi.

Put Inka (*Camino Inca*), glavni kulturni put koji je prolazio ovom dolinom za vrijeme Inka Carstva (1430./80.-1535.), je pratio rijeku Grande od njenog izvora na hladnim visoravnima Anda sve do njenog ušća u rijeku Leone *(Rio Leone)* 150&nbsp;km južnije.

Tijekom španjolske kolonizacije (1535./93.-1810.) ovuda je prolazio važan put koji je povezivao Vicekraljevstvo Río de la Plata i Vicekraljevstvo Peru. Od njega su sačuvane stare staze, kamenom obloženi putovi, tračnice i na kraju asfaltom popločane ceste. Na njemu su nikli mnogi španjolski gradovi i sela. Njihove crkve i kapele živahno predstavljaju autohtonu narodnu graditeljsku baštinu.

Na koncu, ovaj prolaz je odigrao i važnu povijesnu ulogu tijekom Rata za neovisnost Latinske Amerike u 19. i 20. stoljeću.


Datoteka:QuebradadeHumahuaca02.jpg|Litice klanca rijeke Grande
Datoteka:Tilcara01.jpg|*Tilcara*
Datoteka:Pucará de Tilcara 01.JPG|*Pucará de Tilcara*
Datoteka:Quebrada de Humahuaca.JPG|Quebrada de Humahuacas kod Purmamarca
Datoteka:Jujuy-Purmamarca-P3120100.JPG|Brdo sedam boja (*Cerro de los Siete Colores*) kod Purmamarce


## Izvori

## Vanjske veze

* službena web-stranica 
* Općinske stranice 
* Fotografije i povijest
Klasa Oasis

**Klasa ''Oasis*** (ranije poznata kao *'Project Genesis*') je klasa [[Cruiser|brodova za krstarenje]] kompanije [[Royal Caribbean International]], koji predstavljaju najveće putničke brodove. Prva dva broda ove klase, *MS Oasis of the Seas* i *MS Allure of the Seas'', izgradila je 2009. i 2010. kompanija STX Europe (ranije Aker Yards) u gradu Turku u Finskoj.

## Reeference

## Vanjske veze

* Oasis of the Seas 
* Royal Caribbean
* Google Maps satellite view of Oasis-class cruise ship in Port Everglades
Babes in Arms

***Babes in Arms*** () je američki kazališni mjuzikl za koga je muziku komponirao Richard Rodgers, a tekst napisao Lorenz Hart, i koji je originalno prikazan na Broadwayu 1937. godine. Radnja, duboko inspirirana tada aktualnom Velikom depresijom i političkim previranjima u američkom društvu, prikazuje kako dvoje adolescenata - čiji su roditelji nezaposleni vodviljskih zabavljača - pokušavaju organiziranjem predstave spriječiti da ih pošalju na radnu farmu za siromašnu djecu. Babes in Arms je postigao veliki uspjeh, a neke od pjesama za njega, kao *[[My Funny Valentine]]* i *[[Lady Is a Tramp]]* su postali pop-evergrini. Godine 1939. je adaptiran u istoimeni hollywoodski film, koji je također postigao uspjeh, iako sa značajno izmijenjenom radnjom. Godine 1959. je napisana nova verzija, koja je izbacila sve političke konotacije, te koja se tradicionalno izvodila sve do 1998. godine.

## Vanjske veze
* Liner Notes to cast recording with detailed synopsis of original 1937 version 
* Detailed synopsis of revised 1950s version 
* Internet Broadway Database listing
* "Babes in Arms songs, plot, production notes" 
* "Babes in Arms" production information, Rodgers and Hammerstein Organization 
* The Judy Garland Online Discography "Babes In Arms" pages.
Babes in Arms (film)

***Babes in Arms*** () je američki crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1939. u režiji Busbyja Berkeleya. Predstavlja adaptaciju istoimenog brodvejskog mjuzikla Rodgersa i Harta. Protagonisti, koje tumače Mickey Rooney i Judy Garland, su dvoje adolescenata, djece nezaposlenih vodviljskih zabavljača, koje zbog siromaštva i navodne delikvencije vlasti nastoje poslati na "radnu farmu". Zaplet prikazuje kako njih dvoje to nastoje spriječiti organiziranjem spektakularne priredbe. Scenario je u mnogo čemu izmijenio brojne detalje originalnog mjuzikla, prije svega one političke prirode, a izbačen je i veliki dio originalnih pjesama, te zamijenjen novima, od kojih je najpoznatija Good Morning (kasnije korištena u *[[Singin' in the Rain (film, 1952)|Singin' in the Rain]]*). Završni dio filma je, pak, uključio segment u kome se na satirički način prikazuje administracija tadašnjeg američkog predsjednika Roosevelta (kasnije isječen nakon ulaska SAD u drugi svjetski rat). Usprkos toga, *Babes in Arms* je postigao veliki uspjeh, i smatra se jednim od najboljih djela Berkeleyeve filmografije, kao i tandema Rooney-Garland.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* ''Babes in Arms'' on Screen Guild Theater: November 9, 1941
Mr. Smith Goes to Washington

***Mr. Smith Goes to Washington*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1939. u režiji Franka Capre, poznat kao jedno od rijetkih, ali i najboljih političkih drama klasičnog Hollywooda.

## Radnja

Naivni mladi idealist Jefferson Smith (James Stewart) postaje igrom slučaja američki senator. Uskoro na radnom mjestu u Washingtonu DC-u primjećuje da politički procesi nisu tako plemeniti, kako je on to prije vjerovao. Kada Smith pokuša darovati zemljište izviđačima (što im je obećao prije nego što je postao političar), dolazi u izravan sukob s najmoćnijim vlastodršcem u njegovoj vlastitoj pokrajini, medijskim magnatom Jimom Taylorom (Edward Arnold).

## O filmu

Film je nominiran za 11 Oscara, između ostalih za Najbolji film, Najbolju režiju i Najboljeg glumca (James Stewart). Osvojio je samo jednog Oscara za najbolju originalnu priču .

Film ima jaku poruku o temeljima demokracije što je bio razlog da su nacisti zabranili film u okupiranoj Francuskoj. Kritiziran je i kao anti-američki i pro-komunistički kada je pušten u kinima u SAD-u, zbog načina kako je obradio korupciju i demokratske procese u SAD-u.

## Popularna kultura
Jedna epizoda animirane TV serije Simpsoni, *Mr. Spritz Goes to Washington*, temelji se na ovom filmu.

## Glumci
* Jean Arthur
* James Stewart
* Claude Rains
* Edward Arnold
* Guy Kibbee
* Thomas Mitchell
* Eugene Pallette

## Reference

## Vanjske veze
*
Zlatko Horvat

**Zlatko Horvat** (Zagreb, 25. rujna 1984.) je hrvatski rukometni reprezentativac i bivši kapetan hrvatskog rukometnog prvoligaša RK Croatia Osiguranje Zagreb, a trenutno igrač kluba RK Metalurg Skopje. Igra na poziciji desnog krila. Godine 2012. bio je jedan od najboljih strijelaca Lige prvaka koju je igrao sa RK CO Zagrebom.
Marino Morosini

**Marino Morosini** (1181., Venecija - 1252. / 1253., Venecija), bio je 44 mletački dužd koji je vladao od 1249. do svoje smrti. 
## Biografija
*Marino* je u svojoj političkoj karijeri bio dužd na Kreti - 1230., zatim mletački ambasador kod pape Grgura IX., i njihov predstavnik na koncilu u Lyonu - 1245. U svim tim misijama pokazao je izuzetnu pregovaračku vještinu i strpljivost da dođe do kompromisnih rješenja, koja je nedostajala njegovom predhodniku Jacopu Tiepolu, pa su ga vjerojatno zbog tog izabran za venecijanskog dužda - 1249.

Doba njegove vladavine bilo je razdoblje mira i prosperiteta za Veneciju.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Morosini, Marino'' na portalu Treccani
Damir Bičanić

**Damir Bičanić** (Vukovar, 29. lipnja 1985.) je hrvatski rukometaš. Igra na poziciji lijevog vanjskog, a trenutačno je član Chambérya.

Damir Bičanić rukomet je počeo igrati u Umagum a nakon povratka u Vukovar nastavlja igrati rukomet i igra u klubu RK Osijek Elektromodul. Iz Osijeka zatim odlazi u zagrebački klub Agram Medveščak, a godinu kasnije igra za Zagreb Croatia Osiguranje.

Izabran je na širi popis Hrvatske rukometne reprezentacije za Svjetsko prvenstvu u Hrvatskoj 2009. godine. Bio je član Hrvatske rukometne reprezentacije koja je osvojila srebrnu medalju na Europskom rukometnom prvenstvu u Austriji 2010. godine.

## Reference
Luka Stepančić

**Luka Stepančić** (Pula, 20. studenog 1990.), hrvatski rukometaš.

Član je RK Zagreba od 2007. Za seniorsku reprezentaciju Hrvatske nastupa od SP 2013. Jedan je od deset najboljih mladih (do 22 godine) igrača u Ligi prvaka 2012. po izboru Handnewsa.

## Izvori
Manastir Đurđevi stupovi (Crna Gora)

:*Za manastir u Srbiji pogledajte [[Đurđevi stupovi]]*

**Manastir Đurđevi stupovi** u Beranama je manastir Eparhije budimljansko-nikšićke, Srpske pravoslavne crkve. Manastir je zadužbina Stefana Prvoslava (1174-1244), sina velikog župana Tihomira, najstarijeg brata Stefana Nemanje, njegov grob se nalazi unutar manastira. Gradnja manastira je završena 1213. godine. Sveti Sava je 1219. godine uspostavio Budimljansku Episkopiju i u ovom hramu ustoličio prvog Budimljanskog episkopa Jakova.

Od 18. do 20. veka Turci su 5 puta pljačkali i palili manastir i to 1738, 1825, 1862, 1875. i 1912. godine.
Istaknute ličnosti ovog manastira su bili iguman Nićifor i iguman Mojsije Zečević koji je predstavljao duhovnog vođu Vasojevića u borbi protiv Turaka.
U ovom manastiru sačuvani su delovi starog živopisa. Po novijim istraživanjima spoljna priprata je živopisana u vreme cara Dušana. Ostaci živopisa u oltaru takođe potiču iz Nemanjićkog doba.
Odlukom Svetog Arhijerejskog Sabora Srpske pravoslavne crkve maja 2001. godine, obnovljeno je episkopsko sedište u Đurđevim Stupovima osnivanjem Eparhije Budimljansko-nikšićke.
4. maja 2002. godine u manastiru je ustoličen Joanikije Mićović kao episkop Budimljansko-nikšićki.

Manastir je avgusta 2013. godine obeležio 800 godina postojanja, 3. avgusta je bila svečana akademija, a 4. avgusta liturgija.

## Povezano
* Eparhija budimljansko-nikšićka
* Joanikije Mićović
* Mojsije Zečević

## Reference

## Literatura
* Izvod iz: *Pravoslavlje u Crnoj Gori*, Mitropolija crnogorsko-primorska, Svetigora, Cetinje 2006.

## Vanjske veze

* Zvanična prezentacija
Pixar

**Pixar** je američki filmski studio koji producira računalno animirane (CGI) filmove. U početku su bili partneri s Disneyem, a sada je Disney vlasnik studija. Pixar je 1979. bio jedan od studija LucasFilma, da bi ga 1986. kupio Steve Jobs za 10 milijuna američkih dolara, a kasnije The Walt Disney Company za višestruko veći iznos.

Svih sedam Pixarovih filmova od 2001. godine dobilo je nominacije za Oscara za najbolji animirani film. Pet ih je dobilo Oscara: *[[Potraga za Nemom]]*, *[[Izbavitelji]]*, *[[Juhu-hu]]*, *[[WALL-E]]* i *[[Nebesa]]*. *Nebesa* je prvi animirani Pixarov film nominiran i za najbolji film, što je tek drugi put u povijesti da neki animirani film dobiva ovakvu vrstu nominacije.

## Dugometražni animirani filmovi
* *[[Priča o igračkama]]*, (1995.)*
* *[[Život buba]]*, (1998.)*
* *[[Priča o igračkama 2]]*, (1999.)*
* *[[Čudovišta iz ormara]]*, (2001.)*
* *[[Potraga za Nemom]]*, (2003.)*
* *[[Izbavitelji]]*, (2004.)*
* *[[Auti]]*, (2006.)*
* *[[Juhu-hu]]*, (2007.)*
* *[[WALL-E]]*, (2008.)*
* *[[Nebesa]]*, (2009.)*
* *[[Priča o igračkama 3]]*, (2010.)*
* *[[Auti 2]]*, (2011.)*
* *[[Merida hrabra]]*, (2012.)*

** Filmovi su sinkronizirani na [[srpskohrvatski jezik]].*

## Veze
* Walt Disney Animation Studios
* Blue Sky Studios
* DreamWorks Animation
* Vanguard Animation

## Vanjske veze

* Službena stranica
DreamWorks Animation

**DreamWorks Animation SKG** je nezavisni američki studio koji proizvodi uglavnom računalno animirane (CGI) filmove. Odlika svih njih je uspjeh i zarada diljem svijeta. Neki od uspješnica kao što su *[[Shrek 2]]*, *[[Madagaskar (2005)|Madagaskar]]*, *[[Shrek Treći]]*, *[[Kung Fu Panda]]* i *[[Madagaskar 2]]* su zaradili preko 500 milijuna američkih dolara.

Prvi film studija, *Antz*, objavljen je 1998. godine. Najnoviji im je film *Mačak u čizmama: Posljednja želja* (2022). Lista njihovih nadolazećih filmova uključuje *Ruby Gillman, Teenage Kraken* (2023.), *Trolls Band Together* (2023) i *Kung Fu Panda 4* (2024).

DreamWorks trenutno distribuira svoje filmove preko Paramount Picturesa, koji je većinski vlasnik DreamWorks Animationa od 2006. godine.

Postoje dva glavna studija u Glendaleu i Redwood Cityu, oba grada su u Kaliforniji.

## Partnerstvo

DreamWorks Animation je surađivao s HP-om, i svi njegovi studiji su ekskluzivno bili opremljeni HP računalnom opremom. 2005. AMD je potpisao trogodišnji ugovor sa studijom. To partnerstvo je završilo 2008. kada se DreamWorks Animation obvezao Intelu da će ubuduće koristiti samo njegovu računalnu opremu.

## Filmografija
Ovdje se nalazi potpuni spisak svih dugometražnih filmova DreamWorks Animationa. Samo tri filma (*[[Pobuna u kokošinjcu]]*, *[[Velika povrtna zavjera|Wallace i Gromit:Velika povrtna zavjera]]* i *[[Spirit neustrašivi]]*) nisu sinkronizirani na hrvatski jezik. Svi ostali jesu i to jako uspješno.

### Tradicionalna animacija

* *[[Princ od Egipta]]*, (1998.)
* *[[Put u El Dorado]]*, (2000.)
* **', ([[2000.]])
* ''[[Spirit neustrašivi]]'', ([[2002.]])
* **', (2003.)

### Računalna animacija

* *[[Mravi (razdvojba)|Mravi]]*, (1998.)
* *[[Shrek]]*, (2001.)
* *[[Shrek 2]]*, (2004.)
* *[[Riba ribi grize rep]]*, (2004.)
* *[[Madagaskar (2005)|Madagaskar]]*, (2005.)
* *[[Preko ograde]]*, (2006.)
* *[[Pusti vodu da miševi odu]]*, (2006.)
* *[[Shrek Treći]]*, (2007.)
* *[[Pčelin film]]*, (2007.)
* *[[Kung Fu Panda]]*, (2008.)
* *[[Madagaskar 2]]*, (2008.)
* *[[Čudovišta protiv vanzemaljaca]]*, (2009.)
* *[[Kako izdresirati zmaja]]*, (2010.)
* *[[Shrek uvijek i zauvijek]]*, (2010.)
* *[[MaksimUm]]*, (2010.)
* *[[Kung Fu Panda 2]]*, (2011.)
* *[[Mačak u čizmama]]*, (2011.)

### Ostala animacija

* *[[Pobuna u kokošinjcu]]*, (2000.)
* *[[Velika povrtna zavjera|Wallace i Gromit:Velika povrtna zavjera]]*, (2005.)

## Veze
* DreamWorks
* Walt Disney Animation Studios
* Blue Sky Studios
* Sony Pictures Animation
* Vanguard Animation

## Vanjske veze
* Službena stranica
Manastir Župa Nikšićka

**Manastir Župa Nikšićka** je ženski manastir Eparhije budimljansko-nikšićke, Srpske pravoslavne crkve a nalazi se u mjestu Župa Nikšićka kod Nikšića.

Hram je posvećen sv. apostolu Luki. Po predanju manastir je osnovala unuka Vukana Nemanjića u 13. vijeku. Najviše podataka o monaškom životu imamo iz 17. i 18. vijeka. Manastir je stradao od Turaka 1853. godine. Kao i ostali manastiri starohercegovačkog kraja, manastir Župa Nikšićka je bio ne samo duhovno središte već i kulturni i politički centar. knjaz Nikola je obnovio manastir 1881. god.(podigao ga za dušu svome stricu knjazu Danilu), a ikonostas je urađen 1884. god. Arhimandrit Nikodim Janjušević 1928. godine podigao je konak.

Kapela sv. Amfilohija ikonijskog osveštana je 6. decembra 2002. god, jeromonaha Lazar Stojković je uradio živopis, a bratstvo manastira Visoki Dečani napravilo je ikonostas. Od riznice su ostala samo dva izrezbarena krsta okovana u srebru.

Sadašnje sestrinstvo je u manastiru od 1997. godine. One su osnovale ikonopisačku, keramičku i kaligrafsku radionicu kao i radionicu za vez i šivenje. Monahinja Stefanija vodi dječji hor Svetog Apostola Luke.

## Literatura
* Pravoslavlje u Crnoj Gori, Mitropolija crnogorsko-primorska, Cetinje 2006

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija
Manastir Kosijerevo

**Manastir Kosijerevo** je manastir SPC, deo Eparhije Budimljansko-nikšićke. Nalazi se na levoj obali Trebišnjice, u mjestu po kome se i zove, na krajnjem jugozapadu Banjana. Podignut je u prvoj polovini 14. vijeka. U skorije vrijeme tj. 1966. manastir je promijenio i svoje mjesto, izmješten je u selo Petroviće, jer je njegovo Kosijerevo potopljeno vodom Bilećkog jezera. Prema tome, srpski srednjovjekovni Manastir Kosijerevo postoji i danas kao hram, ali je on novo graditeljsko djelo. Manastir je za vrijeme Turaka imao ulogu ne samo duhovnog već i kulturno-političkog centra. Imao je veoma važnu ulogu u objedinjavanju Hercegovine u borbi protiv Turaka. U ovom manastiru su bile mošti Svetog Arsenija Srpskog od 1884. godine do 1914. godine. Posle su prenete u manastir Ždrebaonik. Trenutno se u manastiru nalazi stopalo Svetog Apostola Luke. Manastirska crkva posvećena je Roždestvu Presvete Bogorodice, a podignuta je prvoj polovini 14. veka. Izvori pominju proigumana Dionisija 1592. god, proigumana Stefana koji je 1775. godine manastiru priložio panagijar koji je izradio majstor Đorđe Kruščević. Turci su porušili manastir 1807. godine, a obnovio ga je hadži Dionisije Dobrićevac 1817. god. Stariji brat Ali-paše Rizvanbegovića, Hadži-beg je iz manastira Kosijerevo odneo sve srebrno crkveno posuđe u Mletke, a iz Mletaka su mu poslali top koji je stavio u svoju kulu.  U Prvom svetskom ratu manastir je ponovo stradao. Iguman Gligorije Radulović ga je preuredio, ali je izvršio samoubistvo 1939, zbog teške bolesti.

Ikonostas u duborezu je 1964. godine uradio majstor Urošević iz Beograda, a crkvu je živopisao Naum Andrić. U manastiru se nalazi i kapela posvećena Svetom Apostolu Luki koja je osveštana 2004. godine. Manastirski letopis beleži darove priložnika: Igumana Teodosija Koprivice koji je 1863. godine poklonio srebrna kandila, Igumana Teodosija Miškovića koji je 1860. poklonio Evanđelje okovano srebrom, austrougarskog oficira koji je posle isceljenja poklonio manastiru jedno zvono, gospodina Blagoja Mrkajića iz Petrovića koji je takođe poklonio jedno zvono itd.

## Povezano
* Eparhija budimljansko-nikšićka
* Banjani

## Reference

## Literatura
* 
Izvod iz:Pravoslavlje u Crnoj Gori, Mitropolija Crnogorsko-primorska, Svetigora, Cetinje 2006

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija
Manastir Kaludra

**Manastir Kaludra** je manastir Eparhije Budimljansko-nikšićke, Srpske pravoslavne crkve. Nalazi se u okolini Berana, u selu Kaludra, pored reke Kaludre.

Manastir Svetog Luke u Kaludri (9&nbsp;km od Berana) je sazdan u doba Nemanjića (14. vek), a razoren u teškim vremenima ropstva pod Turcima (17. vek).

Na zahtev meštana sela Kaludre, početkom septembra 1991. godine, Polimski muzej iz Berana otpočeo je sistematska istraživanja na lokalitetu razorenog manastira. Neposredno ispod građevinskog šuta nađeni su komadi fresaka. Na južnoj površini stope časne Trpeze nalazio se natpis u sedam redova: „Dionisije.. crkvu s bratiam jaže ... učinih opštežitije tko će raskinuti de proklet ... oveh svjatih amin“. Ovaj natpis nam jedini svedoči da je ovde nekada bilo opštežiće.

Zgog ratnih sukoba tokom raspada bivše SFRJ i ekonomske krize radovi su obustavljeni da bi se nastavili tek 2001. godine. Na starim temeljima, podignut hram posvećen Svetom Apostolu Luki, zvonik i konak sa monaškim ćelijama.

Iste godine obnovljena je i Eparhija budimljansko-nikšićka.

U neposrednoj blizini manastira nalazi se čitav niz peštera-isposnica u kojima je u srednjem veku bio zastupljen keliotski tip života, te je otuda do danas u narodu sačuvan naziv Ćelije (Kelije).

U manastiru se čuva deo moštiju Svetog Apostola Luke, zaštitnika ove svete obitelji i delovi moštiju:
* Svetog Velikomučenika Artemija,
* Svetog Velikomučenika Evstatija Plakide,
* Svetog Prepodobnomučenika Ignjatija Ivironskog

## Vanjske veze
* Kaludra
Manastir Podvrh

**Manastir Podvrh** je srpski pravoslavni manastir u eparhiji budimljansko-nikšićkoj

Manastirska crkva je posvećena Svetom Nikole, a poznata je u narodu i u literaturi kao Podvrh. Nalazi se u selu Mokri Lug, 25 kilometara severoistočno od Bijelog Polja.

## Manastirska crkva

Manastir Podvrh je smešten na platou između krša zvanog Vrh i leve obale reke Bistrice, iznad ulaza u Đalovića klisuru. Put do manastira zalazi duboko u planinu i završava se usekom na oko 770 metara nadmorske visine.

Po svom spoljašnjem izgledu crkva Svetog Nikole gotovo se ne razlikuje od seoske kuće. Ima visoki dvoslivni krov od klisa, polukružno izveden, unutra se nalazi kupola koja se može sagledati samo iznutra. Ovaj veliki krov pokriva i otvoren drveni trem ispred glavnog ulaza u crkvu. Crkva je zidana od kamena, omalterisana i okrečena, okružena kamenom, vodom i šumom. Crkva je nastala početkom 17. veka. Skromni manastirski kompleks ograđen je jednostavnom drvenom ogradom sa dve ukrašene kapije sa juga i jugozapada. Zapadna fasada crkve visokog trouglastog zabata, ukrašena je freskama ilustrujući deizis parabole Hristove, svete ratnike i arhanđele Mihaila i Gavrila, čuvare ulaska u hram, dok je nad vratima u niši prikazano poprsje Svetog Nikole, zaštitnika hrama, upravo iznad kamene ploče sa natpisom koja govori da je crkva sazidana 1606. godine, u vreme arhiepiskopa Pećkog gospodina Jovana.

Ikonostas je urađen u duborezu i pozlaćen, skromnih je dimenzija, 2,30 metara sa 4,40 metara u skladu sa dimenzijama crkve, ali zrači monumentalnošću. Oslikao ga je 1665. godine glavni majstor Jovan Kozma, čiji je ovo poslednji poznat rad. Oslikavanje je dovršio njegov učenik i pomoćnik Radul čiji je ovo prvi poznati rad. Na ikonostasu, tačnije na njegovom naddverju je natpis iz kojeg se vidi da „kemer sagradi i popisa jeromonah iguman Stefan 1665. godine trudom i platom Despine Pičinove iz Ćićića“.

U manastiru se čuva deo moštiju svetog sveštenomučenika Haralampija.

## Vanjske veze
* Manastir Podvrh
Manastir Somina

**Manastir Somina** predstavlja metoh manastira Kosijerevo na planini Somini, deo je Eparhije Budimljansko-nikšićke. Hram je posvećen Preobraženjeu Gospodnjem.

Hram je počeo da se gradi 1996. godine u mestu Hercegove Luke od strane Odbora na čijem je čelu bio Radomir Lučić. U izgradnji su učestvovali i brojni priložnici. Hram je završen i osveštan 9. oktobra 2001. godine od strane Mitropolita Amfilohija, Episkopa Atanasija Jevtića i Episkopa Joanikija Mićovića.

## Povezano
* Eparhija budimljansko-nikšićka
* Manastir Kosijerevo

## Literatura
* Izvod iz: *Pravoslavlje u Crnoj Gori*, Mitropolija Crnogorsko-primorska, Svetigora, Cetinje 2006

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija
Manastir Šudikova

**Manastir Šudikova** je manastir Eparhije budimljansko nikšićke, Srpske pravoslavne crkve, nalazi se na desnoj obali Lima, na početku Tifranske klisure kod Berana. Manastir je posvećen Vavedenju Presvete Bogorodice.

Manastir se prvi put pominje u 16. vijeku, ali se ne zna kada je tačno manastir osnovan. Stari zapisi pominju igumane Vasilija, Grigorija i Teodora. U manastiru Šudikova nastalo je nekoliko pisanih spomenika.*Svetootački zbornik* je jedan od najstarijih i danas se nalazi se u manastiru Svete Trojice u Pljevljima. mitropolit budimljanski Gerasim napisao je 1573. godine poznati Minej koji se danas čuva u Narodnoj biblioteci u Beogradu. Jeromonah Danilo napisao je 1592. godine. Psaltir koji se danas nalazi u Beču. Đakon Mihailo je 1600. godine pisao Molebnik koji se nalazi i čuva u biblioteci grofa Uvarova u Moskvi.

Šudikova je imala fresko-ikonopisačku školu, čiji izdanak je jedan od naših najpoznatijih slikara sa kraja 16. i početka 17. vijeka, zograf Strahinja Budimnjanin. Turci su spalili manastir 1738. god.

Prva arheološka istraživanja počinju 1923. godine, a Polimski muzej u Beranama je započeo detaljnija sondažna ispitivanja, oktobra 2002. godine. Manastir je počeo da se obnavlja 2005. godine donacijama ktitora-obnovitenja Mila Đuraškovića.

Novi ikonostas i ikone na polijeleju ikonopisao je Vojislav Luković iz Beograda, 2007. godine.

## Literatura
* Predrag Vukić: *Pravoslavlje u Crnoj Gori*, Mitropolija Crnogorsko primorska, Cetinje 2006. god.

## Vanjske veze
* Zvanična prezentacija
Koncentracijski logor Molat

**Koncentracijski logor Molat** uspostavljen je od strane italijanskih fašističkih vlasti u Dalmaciji 28. lipnja 1942. na otoku Molatu. Za vrijeme njegovog postojanja, od dana osnutka do kapitulacije Italije 8. rujna 1943, u logor su u svojstvu talaca internirani članovi porodica partizanskih boraca i drugi fašističkim vlastima sumnjivi i nepodobni građani Dalmacije. Logor je imao 12 baraka u kojima je u vrlo lošim uslovima bilo smješteno i po 2.500 interniraca. Prema istraživanju Udruge logoraša antifašista talijanskog koncentracionog logora Molat, kroz logor je ukupno prošlo oko 20.000 talaca, a njih oko 1.000 je strijeljano ili je umrlo od gladi.

## Povezano
* Koncentracijski logor Rab
* Koncentracijski logor Mamula
* Koncentracijski logor Gonars
* fašizam

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Manastir Zagrađe

**Manastir Zagrađe** je posvećen svetom Jovanu Krstitelju i pripada Eparhiji budimljansko-nikšićkoj Srpske pravoslavne crkve. Potiče iz sredine XV vijeka i zadužbina je hercega Stefana Vukčića Kosače, koji je podigao, najverovatnije na temeljima starije.

Manastir se nalazi na otprilike pola puta između grada Sokola i Šćepan Polja. Put do manastira je asvaltiran. Izgrađen je u prvoj polovini XV vijeka. Vjekovima je bio gotovo u ruševinama, da bi njegova obnova počela 1998. godine, a u septembru 2019 godine osveštan je. Obnovljena je crkva, uređen je manastirski krug, izgrađeni su zidovi, kapija, podzide, zvonici, konak, ali i atraktivni vidikovac sa durbinom. U ovom manastiru je smještena i ikonopisačka radionica. Unutrašnjost hercegove crkve manastira Zagrađe krasi freskopis, koji je oslikao iguman Lazar (Stojković).

Smještaj crkve ispod stolnog hercegova grada, monumentalnost građevine, izraziti trud pokazan u oblikovanju unutrašnjosti crkve, a osobito monumentalni stećak ukazuju na veliku vjerojatnost za pretpostavku o namjeri hercega Stjepana da izgradi svoj mauzolej na tome mjestu.
 
Na brdu iznad manastira nalaze se ostaci Soko grada, hercegove prijestonice, a u Šćepan Polju ispred manastira, nalaze se temelji crkve Šćepanice posvećene svetom arhiđakonu Stefanu, zadužbina Sandalja Hranića, iz prve polovine XV vijeka. 
## Izvori

## Vanjske veze
* Manastir Zagrađe  
* Radio-televizija Republike Srpske: Ne može se grad sakriti kad na gori stoji, 20. 6. 2010. 
* Radio-televizija Republike Srpske: Vijenac na gori, 24. 6. 2010.
Kutchicetus

***Kutchicetus*** (lat. "kit iz Kutcha") je izumrli rod ranih kitova iz porodice Remingtonocetidae, koji je živio tokom ranog i srednjeg eocena (lutecij i ipres, prije između 55,8 i 40,4 miliona godina) na području obalne granice Pakistana i Indije (, paleokoordinate ). U bliskom je srodstvu sa *[[Andrewsiphius]]om*, sa kojim su ga . sinonimizirali. . su za te dvije vrste predložili novi kladus, Andrewsiphiinae. Međutim, noviji autori i dalje prihvataju oba roda kao odvojene.

*Kutchicetus* je manji od ostalih remingtonocetida, te je vjerovatno najmanji eocenski kit. Sa svojom vrlo uskom njuškom, on podsjeća na *[[Remingtonocetus]]a* i *[[Dalanistes]]a*, ali ga snažni rep odvaja i od *Remingtonocetusa* i *Andrewsiphiusa*. Udovi su mu bili kratki.

Vertebralna formula *Kutchicetusa* je 7, 15, 8, 4, 20–25. Njegova četiri srasla krsna pršljena vjerovatno su bila povezana sa kosti kuka, a mnogobrojni repni pršljeni bili su krupne građe i izduženi, što je u kontrastu sa njegovim kratkim i relativno gracilnim kostima udova. Takva morfologija ukazuje na to da je rep imao bitnu ulogu u kretanju, ali proporcije pršljena pri kraju repa ne ukazuju na postojanje peraja.

Kičmene proporcije *Kutchicetusa* bile su drugačije nego kod svih ostalih tadašnjih kitova, ali su slične istima kod nekih kopnenih ili vodozemnih sisara, poput *[[Pachyaena]]e* i vidri. Udovi i krsna kost kod *Kutchicetusa* vjerovatno su nosili njegovu težinu, a kroz vodu se najvjerovatnije kretao undulatornim pokretima kao kod današnjih vidri i najvjerovatnije *[[Ambulocetus]]a*. Taj način kretanja predstavlja prelaznu fazu u evoluciji kitova.

## Napomene

## Izvori

* 
* 
* 
*
Szigetvar

**Szigetvar** (**Sigetvar**; hrvatskosrpski: ***Siget***, turski: *Zigetvar*) je grad u mađarskoj Županiji Baranja od 10 900 stanovnika. 
## Geografija
*Szigetvár* leži u južnoj Mađarskoj, na južnim padinama planine Mecsek, i u kotlini rijeke Drave. Od glavnog grada Budimpešte udaljen je nekih 230 km. jugozapadno. 
## Historija
*Siget* je slavu stekao u vrijeme ratova s Osmanlijama, kad je bio jaka utvrda, koju su oni dva puta opsjedali. Prvi put 1556. godine, kada ga je odbranila posada sa Markom Stančićem.

Druga puno slavnija opsada poznata kao **[[bitka kod Sigeta]]** zbila se početkom augusta 1566. kad ga je opsjedao sam sultan Sulejman I., a branio bivši Hrvatski ban i general u službi Habsburgovaca Nikola Šubić Zrinski s posadom od oko 2 500 ljudi.

Iako je prikupio znatne snage u Štajerskoj car Maksimilijan II. nije krenuo braniocima u pomoć već ih je prepustio na milost i nemilost napadačima. Nakon jednomesečnog otpora preživeli branioci Sigeta izvršili su 7. septembra samoubilački juriš iz već zapaljene utvrde, pri čemu su gotovo svi izginuli zajedno sa Zrinjskim.
Nakon što su ga osvojili Turcima je *Siget* služio kao sjedište sandžaka između 1566. - 1601., kasnije je izgubio na važnosti i postao malo naselje.

## Gradovi prijatelji
* , Imatra
* , Eppingen
* , Slatina
* , Trabzon
* , Deva
## Reference

## Vanjske veze

* Szigetvár Önkormányzatának honlapja (Službene stranice grada)
Kraljevina Irska

**Kraljevstvo Irska** () se odnosi na irsku država u periodu od proglašenja Henrija VIII za kralja Irske po odredbama Zakona o irskoj kruni iz 1542. do stupanja na snagu Zakona o uniji iz 1800. Kraljevstvo Irska je nasledilo Gospodarstvo Irsku, osnovano 1171. Henri VIII je bio priznat za vladara Irske od nekih protestanstkih evropskih država, ali ne i od evropskih katoličkih monarhija. Međutim, njegovu kćerku Meri Tjudor papa je 1555. priznnao za kraljicu Irske. Zasebno irsko kraljevstvo je prestalo da postoji krajem 1800. pošto se Irska ujedinila sa Kraljevstvom Velikom Britanijom u Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Irske 1. januara 1801.
Barry Goldwater

**Barry Morris Goldwater** (Finiks, 2. januar 1909 — Paradajs Vali, 29. maj 1998) je bio američki preduuzetnik i političar, u pet navrata senator iz Arizone i kandidat Republikanske stranke za predsedničke izbore 1964. Kao dobar govornik i harizmatična osoba tokom prve polovine 1960ih, Goldvoter je bio poznat kao „gospodin Konzervativac“.

Goldvoter je političar kome se najčešće pripisujuju zasluge za nastajanje američkog konzervativnog političkog pokreta tokom 1960ih. Takođe je imao značajan uticaj na libertrarijanski pokret.

Goldvoter je odbacio tekovine Nju dila. Okupio je veliki broj konzervativnih glasača da bi pobedio na nezavisnim republikanskim primarnim izborima. Ipak, Goldvoterova desničarska izborna platforma nije uspela da stekne podršku biračkog tela i on je igubio predsedničke izbore 1964. od tadašnjeg predsednika Lindona Džonsona sa najvećom razlikom u istoriji, izgubivši glasove mnogih republikanaca. Džonsonova kampanja i drugi kritičari su ga nazivali reakcionarom, dok njegove pristalice nalizvale borcem protiv Sovjetskog Saveza, sindikata i države blagostanja. Njegov poraz je omogućio Džonsonu i demokratama u Kongresu da usvoje Programe velikog društva. Poraz mnogih starijih republikanaca 1964. je omogužio mobilizaciju mlađe generacije američkih konzervativaca. Goldvoter je posle 1964. bio manje aktivan kao nacionalni vođa konzervativaca; njegove pristalice su počele da podržavaju Ronalda Regana, koji je 1967. postao guverner Kalifornije i 40. predsednik SAD 1981.

Goldvoter se vratio u američki Senat 1967. i specijalizivao se za odbrambenu politiku, kao iskusan viši oficir u Vazduhoplovnim rezervama. Kao stari član Republikanske stranke, Goldvoter je uspešno savetovao Ričarda Nikson da podnese ostavku kada su dokazi o zataškavanju afere Votergejt postali neoborivi i kada je opoziv bio neminovan. Do 1980ih sve veći uticaj hrišćanske desnice se toliko sukobio sa Goldvoterovim stavovima tako da je on postao žestoki protivnik religiozne desnice na pitanjima kao što su abortus, prava homoseksualaca i uloge religije u javnom životu. Značaj uspeh u njegovoj karijeri je bilo usvajanje Goldvoter-Nikolsonovog zakona iz 1986. koji je restrukturirao više nivoe Pentagona dajući veća ovlašćenja načelniku združenog generalštaba.

## Reference

## Literatura

*