open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ergela Zobnatica

**Ergela Zobnatica** je ergela u Bačkoj.

Nalazi se u Zobnatici, sjeverno od Topolja, s lijeve strane ceste Topolje - Žednik. Sjeverno je Mali Beograd, a zapadno je rječica Krivaja odnosno akumulacijsko jezero Zobnatica. Na južnom dijelu ergele nalazi se hipodrom.

Otvorena je 1779. godine. Bila je prva veća ergela u Bačkoj. Otvorio ju je veleposjednik iz plemenitaške obitelji Ilija Vojnić od Bajše.

## Izvori

## Vanjske veze
*Konji u ergeli 
*Kip bijelog konja 
*Kip crnog konja 
*Konji
Ergela

**Ergela** (hergela) je stočarsko gospodarstvo na kojem se uzgajaju visokokvalitetni konji. Može imati jednu štalu ili cijeli kompleks štala.

U Hrvatskoj poznate su ergele u Đakovu, Lipiku, a od privatnih poznate su Ergela Jazbec u Ivanovcu u kojoj se uzgajaju lipicanci, Ergela Galop u Peterancu, Ergela Višnjica na pustari Višnjici u kojoj se uzgaja konje pasmina quarter i paint,. U BiH je Ergela Gajice Stanić u Gajicama kod Kreševa. U Vojvodini je Ergela Zobnatica koju je osnovala plemićka obitelj bačkih Hrvata Vojnić od Bajše.

## Reference
Hrvatski hladnokrvnjak

**Hrvatski hladnokrvnjak** hrvatska je pasmina konja. Najbrojnija je autohtona pasmina konja.

Nastao je dugotrajnim križanjem toplokrvnih kobila s uvezenim pastusima hladnokrvnih pasmina. U počecima i u manjem broju slučajeva korišteni su pastusi ardenske, peršeronske, brabantske, a u skorije vrijeme i u puno većem obimu, mađarski hladnokrvni pastusi. Početak stvaranja hrvatskog hladnokrvnjaka datira od 19. stoljeća pa do početka 20. stoljeća. Nakon svih tih križanja nastao je čvrst, radni konj, jakih kostiju, nešto teže, ali ne prevelike glave. Otporna je pasmina, dobre plodnosti i skromnih zahtjeva u prehrani. Koristio se za poslove na polju na području središnje Hrvatske, gdje se i danas najviše uzgaja, naročito u okolici Siska. Izlaže se na poljoprivrednim sajmovima, naročito na Bjelovarskom sajmu, gdje se ocjenjuju grla i nagrađuju najbolja. Krajem 2007. godine bilo je 4.897, a 2012. već 5.907 primjeraka ove pasmine na području Hrvatske, što govori da je njeno brojno stanje u porastu.

## Povezano
* Konj
* Hrvatski posavac
* Hrvatski toplokrvnjak
* Međimurski konj
* 

## Vanjske veze
* Uzgojni program hrvatskog hladnokrvnjaka
* Uzgoj pasmine započet je u 19. stoljeću
* Konjogojstvo u Republici Hrvatskoj - stanje i perspektiva
* Brojno stanje hrvatskog hladnokrvnjaka u 2012. godini

## Izvori
Divlji konj Przewalskoga

**Divlji konj Przewalskoga** ili **prševalskijev konj** (*Equus ferus przewalskii*), poznat i kao **takhi** ili **džungarski konj** (ali i *azijski divlji konj, mongolski divlji konj*, te povijesno zastarjeli naziv *mongolski [[tarpan]]*), je rijetka podvrsta divljeg konja koji obitava jedino u stepama središnje Azije (Kina i Mongolija).

U jednom trenutku je ova vrsta izumrla u divljini, te je populacija obnovljena primjercima koji su živjeli u zoološkim vrtovima, puštanjem na slobodu 9 konja u nacionalnom parku Khustain Nuruu (Mongolija), Kini i drugim zemljama. Procjenjuje se, da danas slobodno živi oko 300 jedinki u Mongoliji (1.500 prema popisu 2005.) dok je u Kini posljednji put zapažen 1966. godine, zbog čega je osnovano uzgajalište ovih konja u Xinjiangu. Zbog toga je 1996. godine upisan na IUCN-ov crveni popis kritično ugroženih vrsta (CR), ali je nakon uspješne obnove populacije 2011. godine unaprijeđen u kategoriju ugrožena vrsta.

Kako su većina današnjih divljih konja, poput američkih mustanga ili australijskih brumbyja, zapravo domaći konji koji su pobjegli i prilagodili se životu u divljini, divlji konj Przewalskoga je jedina vrsta konja koja nikada nije uspješno pripitomljena i ostala je divljom, te je najsličniji izvornom obliku domaćih konja.

Divlji konj Przewalskoga je kratkih nogu i zdepaste građe, u odnosu na domaće konje. Obično su visoki oko 132&nbsp;cm, dugi oko 2,1 m, duljine repa od oko 90&nbsp;cm, i teže oko 300&nbsp;kg. Krzno im je uglavnom ugrasto s tamnijim nogama, repom, grivom i bijelim dijelovima oko njuške i stomaka,

U divljini ovi konji žive u krdima koje čini dominantni par, pastuh i kobila, te druge kobile za razmnožavanje. Obitavaju na jasno određenom području (kojega pastusi obilježavaju nuždom) u kojemu mogu u ispaši i pojenju prijeći od 5–10&nbsp;km dnevno. Područja se mogu preklapati s područjima drugih krda jer pastusi bolje brane svoje kobile nego teritorij. Noću se okupe i spavaju oko četiri sata.

## Izvori

## Vanjske veze

*ARKive - ''Equus ferus przewalskii''  slike i filmovi 
*Detalji o obnovi populacije Divljih konja Przewalskoga  

### Ostali projekti
Hrvatski posavac

**Hrvatski posavac** je hrvatska autohtona pasmina konja.

Nastao je na području slivnog toka rijeke Save. Danas se najviše uzgaja u Sisačko-moslavačkoj i Zagrebačkoj županiji (okolica Velike Gorice). U narodu ga zovu i posavski konj, posavski bušak i posavec. Velik dio godine provodi u prirodi na otvorenom. Otporan je na vremenske neprilike i skromnih je zahtjeva. Ima zbijenu i čvrstu građu tijela. Blage je ćudi i poslušan. Pasmina je ugrožena. Broji nešto više od 1000 primjeraka prema istraživanju iz 2000. godine.
Imao je veliku gospodarsku vrijednost prije pojave mehanizacije u poljoprivredi. Između ostaloga, služili su u vuči brodova na Savi, a njima je dopremljen i kamen za spomenik banu Josipu Jelačiću na središnjem zagrebačkom trgu. Bili su poznati i u Beču i u Budimpešti. Od 1991. godine, počinje sustavan uzgojno-selekcijski rad. Koristi se u rekreativne i turističke svrhe, poput parka prirode Lonjsko polje.
Pediastrum

***Pediastrum*** je rod zelenih algi Magdalena iz porodice Djoric Hydrodictyaceae, koja nastanjuje slatkovodna područja. la bunda la kaka megs be bo, mislim nemo se ljutis

## Izgled
*Pediastrum* je plutajuća kolonijalna alga sastavljena od 2 do 128 mnogokutnih stanica (ovisno o vrsti). Te stanice su kružno ili zvjezdasto poredane. Promjer joj je do 450 mikrometara. Svaka stanica ima jednu jezgru i kloroplast s pirenoidom (bjelančevinasto područje odgovorno za proizvodnju škroba fotosintezom).

## Izvori

*www.microscopy-uk.org.uk
* K.-H. Linne von Berg, K. Hoef-Emden, B. Marin, M. Melkonian: *Der Kosmos-Algenführer. Die wichtigsten Süßwasseralgen im Mikroskop*. Kosmos, Stuttgart 2004, S. 196, 

## Vanjske veze
* Youtube - video zapis
;Ostali projekti
Chara (alge)

***Chara*** je rod zelenih algi iz porodice Characeae. Živi u slatkovodnim vapnenačkim područjima. Rod je prvi opisao Carl Linné 1753.

## Izgled
*Chara* je sivkasto-zelena razgranata alga, koja se često miješa s podvodnim vaskularnim biljkama. Tvrda je i ima zrnastu teksturu, jer je pokrivena naslagama različitih kalcijevih soli. Sastavljena je od 6 do 16 manjih grančica. Metabolički procesi daju joj neugodan miris sumporovodika.

## Vrste

* *[[Chara braunii]]* 
* *[[Chara canescens]]* 
* *[[Chara contraria]]*  
* *[[Chara corallina]]*  
* *[[Chara elegans]]*  
* *[[Chara excelsa]]*  
* *[[Chara fibrosa]]*  
* *[[Chara formosa]]*  
* *[[Chara fragilis]]*  
* *[[Chara globularis]]*  
* *[[Chara hispida]]*  
* *[[Chara hornemannii]]*  
* *[[Chara intermedia]]*  
* *[[Chara nataklys]]*
* *[[Chara sejuncta]]*  
* *[[Chara virgata]]*  
* *[[Chara vulgaris]]*  
* *[[Chara zeylanica]]*  
* *Chara connivens* 

## Izvori
* aquaplant.tamu.edu
* www.midwestaquacare.com
* F.E.Round, The Biology of the algae, Ernest Arnold, 1966

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Konik

**Konik** je mali poludivlji konj, porijeklom iz Poljske. Poljska riječ "konik" je umanjenica od riječi konj (sh. konjić). 

Konik je bliski rođak tarpana, jedna je od izvornih pasmina konja u istočnoj Europi, koja je pomiješana s nekoliko poljskih i ruskih pasmina konja.

Godine 1936. poljski profesor Tadeusz Vetulani sa Sveučilišta u Poznanju pokušao je ponovno uzgojiti tarpane, tada nedavno izumrlu pasminu konja. U sklopu toga nastali su i križanci konika, koje je podijelio seoskom stanovništvu. Križanci su se križali s drugim pasminama konja. Poljska vlada je kasnije dala uhvatiti i izolirati sve konike, koji su imali i osobine tarpana. Danas se mnogo konika nalazi u poludivljim stadima u mnogim prirodnim rezervatima i parkovima te u posljednjem njihovom prirodnom staništu nacionalnom parku Bjelovjeska šuma, koji se nalazi u Poljskoj i Bjelorusiji.

Visina u razini sedla je 134 cm, a opseg prsa 168 cm.

Pasmina ima jaku, zdepastu građu, snažna prsa i gustu grivu. Pokazuje mnoge značajke primitivnih konja. Neki koniki su crne ili "mišje sive" boje, što je uobičajeno za divlje konje. 

Konik je otporna pasmina, može živjeti dugo bez hrane. Izuzetno je robustan, a često i dugo živi. Dobar je za jahanje.

## Izvori
* ''Konik horses - Rare horse breed proves crucial to delicate ecosystem''   Horsetalk.co.nz
* Maas, P.H.J. 2006. *Selective breeding*. The Extinction Website. Downloaded at 27 August 2006.
* Maas, P.H.J. 2006. ''Tarpan - Equus ferus ferus''. The Extinction Website . Downloaded at 27 August 2006.
* Markerink, M., 2002. *Koniks, wilde paarden in Nederland*. Stichting Ark, Hoog Keppel.
Chlamydomonas

***Chlamydomonas*** je rod zelenih algi sastavljen od jednostaničnih bičaša koji žive u slatkim vodama i vlažnom tlu.

## Izgled
Jednostanično tijelo je elipsastog oblika, a dugo je  mikrometara. Citoplazma je okružena staničnom stijenkom sastavljenom od glikoproteina (iako se kod većine algi sastoji od ugljikohidratnih polimera). Ima dva jednaka biča, koja mu omogućuju kretanje u vodi. 

U stanici se nalazi samo jedan kloroplast, koji zauzima njezin velik dio. U njemu se nalazi proteinsko područje zvano pirenoid, koje sadrži enzim rubisco, pa je uključeno u proizvodnju škroba. Često je okruženo škrobnim zrncima.  U stanici se također nalaze i dvije kontraktilne vakuole, koje služe za izbacivanje viška vode upijene osmozom. 

## Prehrana
*Chlamydomonas* stvara hranu fotosintezom. Okružen je vodom u kojoj se nalazi otopljeni ugljikov dioksid i soli. Ima dovoljno svjetla, pa uz pomoć kloroplasta može procesom fotosinteze načiniti škrob. Iz tog ugljikohidrata, uz neke dodatna elemente može stvoriti sve druge tvari koje su mu potrebne za opstanak.         

## Vrste
* *[[Chlamydomonas reinhardtii]]* 
* *Chlamydomonas caudata* 
* *[[Chlamydomonas moewusii]]*
* *[[Chlamydomonas nivalis]]*

## Izvori
* www.biology-resources.com
* cronodon.com 

## Vanjske veze
* Youtube - Video Chlamydomonasa pod mikroskopskim povećanjem x1000
;Ostali projekti
Guduščani

**Guduščani** (Guduskani, Kučani, ) bili su pleme koje se uz Bodriće (Obodriti, Abodriti, ) i Timočane () prvi put spominje na tlu današnje istočne Srbije 818. g. pod vlašću Bugara, za vreme vladanja kana Kruma. Beleži ih franački autor *[[Anali franačkog kraljevstva|Anala franačkog kraljevstva]]*, navodeći njihov dolazak u grad Herstal 818. godine, kada su pred cara Ludovika Pobožnog izašli: *...nationum legati Abodritorum videlicet ac Bornae ducis Guduscanorum et Timocianorum qui nuper a Bulgarorum societate desciverant et ad nostros fines se contulerant...*, potraživši vojnu zaštitu i savez od Franaka pred Bugarima.

Neki istoričari smatraju da su Guduščani bili deo "sedam slovenskih plemena", poznatijih pod imenom Severani (Severjani, Severci, ), koje pominje vizantijski hroničar Teofan Ispovednik. Severani su bili rasprostranjeni na istoku do reke Timoka, pa se zbog toga smatra da su njih činila plemena Timočana, Braničevaca i Guduščana (oko grada Guduskuma, ).

Iz pomenutih Ajnhardovih "Anala" vidi se da je pleme Guduščana prebeglo pred Bugarima u područje Liburnije i Dalmacije (Lika, Gacka, Severna Dalmacija). Postavši franačkim vazalom, guduščanski vladar Borna prima titulu "kneza Dalmacije", a potom i "kneza Dalmacije i Liburnije" *(...dux Dalmatiae atque Liburniae...)*.

## Reference

## Vanjske veze
* Annales Regni Francorum - The Latin Library, www.thelatinlibrary.com/annalesregnifrancorum.html

## Literatura
* 
* Grupa autora, Vizantijski izvori za istoriju naroda Jugoslavije, Vizantološki institut Srpske akademije nauka i umetnosti, Posebna izdanja, Knjiga 3, Tom I, Beograd, 1955.

## Povezano
* Ljudevit Posavski
* Krum
* Omurtag
Jahanje

**Jahanje** je vještina upravljanja konjem, magarcem, mulom ili drugim jahaćim životinjama (deva, slon, jak, a ponegdje i sob) s njihovih leđa. Jahanje se kroz povijest koristilo za putovanje, lov, ratovanje (konjica), razonodu, šport (konjički šport), ali postoje i vještine konjičkog jahanja koji se smatraju i umjetnošću (*[[Équitation]]*, Španjolska škola jahanja i dr.). Za ovu disciplinu je potrebno uskladiti dvije različite biološke vrste, ljude i jahače životinje, za što su izumljena raznolika oprema i pomagala (sedlo, potkova, kolan, stremen, uzde, žvale, mamuze, jahačke čizme i dr.). 
## Reference
Alpski kozorog

**Alpski kozorog** (lat. *Capra ibex*) je vrsta kozoroga koja živi na Alpama.

## Opis i stanište
Hrani se biljem. Većinom ima smeđo-sivo krzno. Mužjaci narastu do 101 centimetra u visinu i teže do 117 kg. Ženke narastu do 84&nbsp;centimetra u visinu i teže do 32&nbsp;kilograma.

Dlaka im mijenja boju ovisno o godišnjem dobu - ljeti je kraća crvenkastosiva, a zimi je duža i žućkastosiva. Oba spola imaju rogove, no različitog su izgleda. Kod mužjaka su duži od metra, izražene prstenastosti i teški i do 15&nbsp;kg, dok ženke imaju slabo naborane roščiće dugačke 25 do 30&nbsp;cm. Rogovi kod mužjaka dosežu znatne proporcije već s oko 2 godine starosti.

## Rasprostranjenost
Žive u Alpama - u Švicarskoj, Francuskoj, Austriji, Njemačkoj, Italiji i Sloveniji. Procjenjuje se da ih je preko 15 000.

## Izvori

## Vanjske veze
Etiopski kozorog

**Etiopski kozorog** (*Capra walie*) је vrsta sisavca iz roda parnoprstaša (Artiodactyla) iz porodice šupljorožaca (*Bovidae*) iz roda koza. 

## Ugroženost
Etiopski kozorog je osobito ugrožena vrsta, zbog gubitka staništa. Procjenjuje se da danas ima samo 500 primjeraka koji žive na Etiopskoj visoravni, najviše u Semienskom gorju. 

## Literatura
*IUCN- Crvena lista ugroženih vrsta, podrobniji podatci o vrsti  

## Izvori
Hrvatska bijela koza

**Hrvatska bijela koza** je bijela pasmina sanske koze koja za razliku od ostalih pasmina ima grublju i dužu dlaku. Hrvatska bijela koza je hrvatska izvorna pasmina koza. Ona je nastala na Velebitu, Bukovici, Dinari, Kamešnice i Biokovu. Na istim područjima se i danas ponaviše uzgaja zbog mesa i mlijeka.

## Izvori
Nubijski kozorog

**Nubijski kozorog** (*Capra nubiana*) je pustinjska vrsta koza koje obitava u planinskim područjima Izraela, Jordana, Saudijske Arabije, Omana, Egipta, Etiopije, Eritreje, Jemena i Sudana. Općenito se smatra podvrstom alpskog kozoroga, ali se ponekad posebno razlikuje (Capra nubiana). Populacija im se procjenjuje na 1.200 jedinki.

## Vanjske veze
Saanska koza

**Saanska koza** je bijela pasmina koza, porijeklom iz doline Saanenu Švicarskoj. Saanska koza je svjetski najznačajnija i najpoznatija pasmina koza. Danas postoje brojne lokalne vrste širom svijeta od kojih su najpoznatiji švicarska, njemačka i francuska.

Saanska rasa je svjetski rekorder po količini mlijeka, 3.028 kilograma za 305 dana.

Na naše prostore ova koza se počela uvoziti pred Drugi svjetski rat, a nastavljeno je i poslije rata, u cilju oplemenjivanja domaćih koza. Rezultati oplemenjivanja su se vidjeli u pogledu mliječnosti, plodnosti kao i u nešto većoj tjelesnoj masi.

Oplemenjene pasmine domaće koze u Hrvatskoj i Sloveniji su dobile status rase i to kao hrvatska bijela koza, odnosno slovenska saanska koza.

## Osobine

Ona je srednje krupne ili krupne građe, čvrstih kostiju i životinja puna energije. Prosječna težina saanske koze je oko 68 kg, dok jarčevi teže preko 91 kg. Trup im je dug oko 80 cm kod koza, te 95 cm kod jarčeva. Visina do grebena kod koza prosječno je 74 cm, a kod jarčeva 85 cm. U prosjeku 100 koza ojari 180 – 200 jaradi. Porodna masa ženske jaradi je 3,5 kg, a muške 4 kg. Mliječnost je 750 - 800 kg, a laktacija traje od 280 do 300 dana.

Saanska koza je prirodno bijela, ponekad sa sivim ili crnim pjegama na nosu ili oko očiju.

## Izvori
Sibirski kozorog

**Sibirski kozorog** (lat. *Capra sibirica*) je azijska vrsta kozoroga. Živi na planinama i u pustinjama Srednje Azije.

## Opis

Visok je 80-100 cm u ramenima, a težak u prosjeku 60 kg. Odrasli mužjaci imaju duge brade i duge zakrivljene rogove s izraženim grebenima (grbama) na frontalnim površinama. Dlaka je tamnosmeđa sa sivkastom leđnom prugom, koja ide od vrata do repa. Odrasli mužjaci imaju sivo-sijede mrlje na leđima. Kod ove vrste je izražen spolni dimorfizam, odnosno ženke su dosta manje s malim rogovima koji su ravni i široko razdvojeni iz korijena.

## Stanište
Sibirski kozorog je široko rasprostranjen od regije Hindukuš planina u Afganistanu do Sajanskih planina u Mongoliji. Sreću se najčešće na nadmorskim visinama od 3,000 do 5,300 m, ali se također znaju pojaviti i u područjima od 1,000 m, na Altajskim planinama.

## Podvrste
**Capra sibirica alaiana*
**Capra sibirica hagenbecki*
**Capra sibirica hemalayanus*
**Capra sibirica sakeen*
**Capra sibirica sibirica*
À l'échelle humaine

***À l'échelle humaine*** je knjiga Léona Bluma, esej napisan tokom njegova zatočeništva u Drugom svjetskom ratu. Dovršena 1944., knjigu je prvi put tiskao Gallimard 1945. godine, netom nakon rata. Radi se o posljednjem velikom Blumovom djelu, čiji se raniji radovi sastoje od prilično uspješnih kazališnih kritika, a danas uživa status njegovog najpoznatijeg i najpopularnijeg djela.

U eseju, Blum analizira svoje godine na čelu socijalističke partije i kritički se osvrće na sva zbivanja u tom razdoblju. Ujedno je naglasio važnost demokracije i priznao neke svoje političke pogreške.
Mamuza

**Mamuza** ili **ostruga** je metalna naprava pričvršćena na jahačevu obuću, kojom jahač podbada konja.

Već u starom vijeku se koristila u obliku oštra šiljka, nosila se samo na jednoj nozi. Za vrijeme dinastije Merovinga, pričvršćuje se za nogu remenom provučenim kroz ušice pri kraju mamuznog luka, a za vrijeme dinastije Karolinga remen je bio učvršćen s čavlićima na rubu tog luka. Od devetog do desetog stoljeća šiljak mamuze znatno se produžuje. U doba križarskih ratova okrenut je često prema gore ili dolje. Krajem srednjeg vijeka stavlja se umjesto šiljka nazubljeni kotačić. U feudalnom periodu, zlatne mamuze smatrane su simbolom viteštva, a srebrne simbolom štitonoše.

U Hrvatskoj su pronađeni svi tipovi mamuza od rimskog doba pa na dalje. Najvredniji nalaz su pozlaćene srebrne i brončane starohrvatske mamuze iz razdoblja od sedmog do devetog stoljeća pronađene u mjestu Biskupija pored Knina.

## Vanjske veze

*Nalaz srednjovjekovne ostruge u Sinjskom polju
*Ostruge izložene u Muzeju grada Kaštela
Uvoz

**Uvoz** ili **Import** (od latinske sintagme in + portare = unijeti) je privredna aktivnost koja se sastoji od nabave roba, usluga ili kapitala iz inozemstva 
na teritorij vlastite države. 
Iz budžetske perspektive pod uvozom se smatra samo ono što je prošlo carinu i za što su plaćeni svi carinski 
doprinosi.

## Karakteristike
Države najčešće uvoze onu robu koju njihova vlastita industrija ne može proizvesti efikasno i jeftino, ali i sirovine i dobra 
koja im nisu dostupna unutar vlastitih granica. Na primjer brojne zemlje moraju uvoziti naftu, jer je nemaju ili nemaju dovoljno da zadovolje 
potražnju.
Uz izvoz, uvoz čini okosnicu međunarodne trgovine. Što je veća vrijednost uvoza u neku zemlju, u odnosu na 
vrijednost izvoza, to je negativnija njena vanjsko trgovinska bilanca.
Uvoz zajedno sa izvozom formira glasovitu trgovinsku bilancu koja bilježi ravnotežu transakcija - u i - iz zemlje. Aktivna trgovinska 
bilanca (odnosno veći izvoz od uvoza) povećava vrijednost domaće valute i njen bruto domaći proizvod, 
te je stoga korisna podrška procesu ekonomskog rasta.

Uvoz može utjecati na carinu (koja je usmjerena uglavnom na obranu domaćeg tržišta od strane konkurencije, ali se smatra i 
sredstvom ubiranja poreza na potrošnju. Stoga se kojiput nastoji ograničiti kvotama (najčešće da se obrani domaća valuta). Kojiput se čak 
i zabranjuje (gotovo uvijek zbog zdravstvenih i higijenskih razloga).

Većina zemalja nastoji osloboditi carina sirovine i poluproizvode potrebne domaćoj industriji radi izvoza, kako bi njihov proizvod bio 
konkurentniji.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Import licensing'' na portalu World Trade Organization
James II od Škotske

**James II** (Edinburgh, 16. oktobar 1430.  - kod zamka Roxburgh, 3. august 1460.), bio je kralj Škotske, od 
1437. - 1460.

James se prvoj polovici svoje vladavine uspio odrhrvati svojim oponentima, a zatim je majstorski uspio učvrstiti svoju vlast.
## Biografija
James je bio jedini preživjeli sin kralja Jamesa I, na prijestolje se uspeo sa samo šest godina, nakon očeva ubojstva u februaru 1437.

Kako je bio premlad da preuzme kontrolu nad dvorom, dotadašnja snažna centralna vlast, koju je uspio uspostaviti njegov otac, ubrzo se raspala. 
Uslijedio je period previranja u kom su se tri rivalska porodična klana Crichtona, Livingstona i Douglasa, međusobno borila da dobiju kontrolu 
nad mladim kraljem. Kad je James napokon preuzeo svoje kraljevske dužnosti, oženio se Marijom od Gueldres 1449. i odmah krenuo u obračun sa uzurpatorima svog položaja, kako bi povratio autoritet monarha.

Prvo je oduzeo feud klanu Livingston, ali je iz taktičkih razloga ostao u prividno dobrim odnosima sa moćnim klanom Douglas sve do 1450., kad se posvađao sa njihovim vođom Williamom 8. earlom od Douglasa, kog je u martu 1452. izbo na smrt. Tri godine kasnije James je u vojničkom pohodu demolirao dvorce klana Douglas, a nakon tog zaplijenio njihove ogromne feude. Prihodi od tih imanja 
omogućili su mu da oformi snažan dvor i poboljša pravosuđe i upravljanje zemljom.

James se nakon tog posvetio Englezima, koji su obnovili svoje zahtjeve na škotski]] tron. Zbog tog je 1456. krenuo u napao na 
engleske utvrde po Škotskoj. Poginuo je u svom drugom pokušaju da se riješi engleske prisutnosti 
- 1460. prilikom opsade zamka Roxburgh. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''James II'' na portalu Encyclopædia Britannica
Pasja ruža

**Pasja ruža** ( L.; u narodu poznata i kao **divlja ruža**) je grmolika je biljka iz roda ''Rosa'' i porodice *Rosaceae*. Drugi nazivi pod kojima je poznata jesu: šipak, divlji šipak, ščipak, šibek, šip, šipkovina, šipurika, šipurina, pasja drača, pasja roža i drugi.

## Opis biljke
Izraste u 2 do 3 metra razgranjeni i prema dolje obraslim bodljikama grm. Tanke se grane savijaju u luku, a listovi su naizmjenični i neparno perasti, sastavljeni od 5 do 7 jajastih, oštro nazubljenih listića. Cvate od maja do jula, u nižim predjelima cvate obično u proljeće, u višim kasnije. Cvjetovi se sastoje od 5 latica ružičastobijele boje ugodnog mirisa. Plodovi (šipak) su oko 1,5 cm jajasti i crvene ili crvenonarančaste boje, slatko-kiseli s velikim brojem tvrdih i uglastih dlačicama obraslih plodića koji se pogrešno nazvaju sjemenkama, a dozrijevaju većim dijelom od sredine septembra.

## Rasprostranjenost
Raste po sunčanim rubovima šuma, po živicama, na pašnjacima nizinskog i brdskog područja, među grmljem, uz ograde. Uspijeva i na kamenjarima, ali je u tom slučaju plod biljke znatno manji. Rasprostranjena je po cijeloj Evropi i dijelu Azije gdje vlada umjerena klima.

## Ljekoviti dijelovi biljke

Latice cvijeta pasje ruže sabiru se u vrijeme cvatnje i dodaju jelima ili ukuhavaju sa šećerom. Od izraslina koje se katkad pojavljuju na granama izazvane ubodom šipkove ose šiškarice priprema se tinktura, a mladi listovi (koji su vrijedan izvor vitamina C) služe za pripremu čajeva.
Ovisno o staništu, već se od kolovoza sabiru mesnati plodovi pasje ruže prije nego potpuno sazriju, potamne i omekšaju, a najviše vitamina C ima u zrelom šipku koji još nije omekšao i počeo gubiti boju, a uz zeleno usplođe oraha predstavlja najbogatiji prirodni izvor tog vitamina. Službena uporaba razlikuje plodove bez sjemena i sjemenke, a sami tvrdi plodići (sjemenke) mogu se rabiti kao začin ili također čaj vrlo ugodna mirisa. Plodovi se iskorištavaju za jelo, dodaju u salate, juhe, kompote, te se pripremaju čajevi, marmelade, pekmezi, šipkovo vino, šipkov liker.

## Poštanska marka
Hrvatska pošta je 5. 6. 2004. godine u sklopu prigodnih poštanskih maraka posvećenih hrvatskoj flori,  povodom Svjetskog dana zaštite okoliša u promet stavila niz od tri marke posvećene ljekovitom bilju. Nominalne vrijednosti maraka niza su 2,30, 2,80 i 3,50 kuna, a prikazuju pasju ružu, mirisnu ljubicu i paprenu metvicu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Flora Europaea: ''Rosa canina''
* Blamey, M. & Grey-Wilson, C. (1989). *Flora of Britain and Northern Europe*. Hodder & Stoughton. .
;Ostali projekti
Pandorina

***Pandorina*** je rod zelenih algi iz porodice Chlorophyceae, sastavljen od petnaestak vrsta. Rasprostranjena je najčešće u stajaćim, vrlo rijetko tekućim vodama.

## Izgled
To je kolonijalna alga sastavljena od 8, 16, a ponekad i 32 stanice, koje leže na želatinastoj podlozi. Stanice su najčešće okruglastog oblika, te posjeduju dva biča, koji im služe za kretanje u vodi. Također imaju dvije kontraktilne vakuole, koje izbacuju višak vode upijene osmozom, te jedan veliki kloroplast. Kolonija *Pandorina* najčešće je velika , rijetko i do 250 mikrometara, dok je prosječna veličina pojedinačne stanice 17 mikrometara.

## Neke vrste
* *[[Pandorina bengalensis]]*
* *[[Pandorina elegans]]*
* *[[Pandorina morum]]*
* *[[Pandorina pirum]]*
* *[[Pandorina simplex]]*

## Izvori
* Karl-Heinz Linne von Berg, Kerstin Hoef-Emden, Birger Marin, Michael Melkonian: *Der Kosmos-Algenführer. Die wichtigsten Süßwasseralgen im Mikroskop.* Franckh-Kosmos, 2006. .
* Heinz Streble, Dieter Krauter: *Das Leben im Wassertropfen. Mikroflora und Mikrofauna des Süßwassers.* Ein Bestimmungsbuch.. Franckh-Kosmos, 2006. .

## Vanjske veze
* Youtube - video zapis
* Fotografije
;Ostali projekti
Šparhet

**Šparhet** ili *šparet* - šporet ili **štednjak** kako se službeno zove  je uređaj od lijevanog željeza koji se koristi za 
kuhanje i  grijanje. 
## Etimologija
*Sparherd* je riječ austrougarskog porijekla proširena po podunavskim i
južnoslavenskim zemljama tokom 19. vijeka, porastom gradova u kojima su se počele uvoditi 
tadašnje tehnološke novine. To je zapravo sintagma od riječi *sparen* (štedjeti) + *herd* (ognjište), Nijemci za to inače 
upotrebljavaju riječ - *Herd* ili *Kochherd*.- *Küchenherd*.
## Oblik i namjena
Tipični šparhet bio je izrađen od lijevanog željeza i poprilično težak, pored gornje ploče na kojoj se kuhalo imao je pećnicu (rernu
) i ognište u koje su se ubacivala drva i ugljen, i vratašca za izbacivanje pepela.
Šparhet je morao biti povezan sa dimnjakom da bi mogao dobro funkcionirati.
## Historija
Prve ozidane peći od cigle potječu iz vremena kineske Dinastije Qin (221. i 206. pne.)

Prvi historijski zapis o peći u Evropi je iz 1490. iz Alsaca, ona je bila potpuno izgrađena od cigli i crijepa uključujući i dimnjak. Ali su se sve do 18. vijeka ipak koristila otvorena ognjišta za kuhanje.

Prva peć od lijevanog željeza proizvedena je u Lynnu, Massachusetts - 1642. Ta peć u obliku obične 
kutije od lijevanog željeza, nije imala nikakve grijaće ploče ili rešetke. Oko 1740. Benjamin Franklin izumio je Pensilvanijsku peć, 
koja je riješila osnovne principe peći za grijanje. Njeno ložište u koje se ubacivalo drva imalo je klizna vrata koja su se mogla koristiti za 
kontrolu protoka zraka od ložišta do dimnjaka. Kako je bila relativno mala, mogla se instalirati u velike kamine ili koristiti kao slobodno stojeći 
predmet u sredini sobe ukoliko se mogla spojiti sa dimnjakom.
Franklinova peć grijala je kuće, stanove po gradu i brvnare po granici diljem Sjeverne Amerike. Njen dizajn utjecao je trbušaste peći koje su 
grijale brojne stanove još do 20. vijeka.
Prve okrugle peći od lijevanog željeza s rešetkom za kuhanje hrane na njima, proizveo je Isaac Orr iz Philadelphije u Pennsylvaniji - 1800. Prvi šparhet na ugljen proizveo je 1833 Jordan Mott iz New Yorka.

Od 20. vijeka kuhanje je postalo dominantna funkcija peći, naročito od kad se raširilo centralno grijanje. Kako su masivni 
željezni šparheti na drva i ugljen isijavali veliku količinu topline, kuhanje je bilo prilično neugodna stvar naročito 
za vrućih ljetnih dana. 
Taj problem riješen je od druge polovice 20. vijeka kad su šparheti zamjenjeni električnim i plinskim štednjacima. 
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Der Sparherd''
Rocco e i suoi fratelli

***Rocco e i suoi fratelli*** (; ) je italijansko-francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji Luchina Viscontija, poznat po tome što se navodi kao jedno od posljednjih velikih ili značajnih ostvarenja italijanskog neorealizma.

Scenario je kao inspiraciju imao *[[Josip i njegova braća]]*, historijski roman njemačkog pisca Thomasa Manna, ali je radnju premjestio u moderno vrijeme, odnosno prikazao kako siromašna seljačka porodica, koju čini udovica Rosaria Parondi (čiji lik tumači Katina Paxinou) i njena četiri odrasla sina, napušta svoj dom u Basilicati na jugu Italije kako bi životnu sreću pokušala pronaći u Milanu. Glavni protagonisti su dvojica braće - nasilni Simone (koga tumači Renato Salvatori) i čestiti Rocco (koga tumači Alain Delon) - a čiji će odnos zakomplicirati to što su se obojica zaljubila u istu ženu, mladu prostitutku po imenu Nadia (čiji lik tumači Annie Girardot), a što će dovesti do nasilnih i tragičnih posljedica.

Snimanje filma su obilježile velike poteškoće, prije svega vezane uz "problematični" sadržaj, koji je uključivao veliku količinu nasilja, ali i za tadašnje standarde izuzetno eksplicitnu scenu silovanja; zbog toga su Viscontiju gradske vlasti Milana, pod izgovorom da ne žele "ocrniti" svoj grad, odbijale davati dozvole za snimanje na autentičnim lokacijama. Kada je film konačno dovršen, postao je metom cenzora, kako u Italiji, tako i u drugim državama, te je u nekim slučajevima bio skraćen na gotovo polovicu originalnog trajanja. Visconti je tek 1966. godine, temeljem sudske parnice, uspio omogućiti prikazivanje u originalnom obliku.

Kontroverze vezane uz cenzuru su, međutim, isto tako vješto iskorištene od strane producenata te su stvorile veliko zanimanje u italijanskoj javnosti, omogućivši *Rocco e suoi fratelli* da postane jedan od najvećih filmskih hitova godine i jedan od prvih primjera succès de scandale u svjetskoj kinematografiji. Prikazan je na venecijanskoj Mostri gdje je osvojio Specijalnu nagradu žirija. Također je igrao značajnu ulogu u karijeri mladog Alaina Delona, koji je upravo zahvaljujući njemu postao međunarodna filmska zvijezda. Njegova partnerica Annie Girardot je također postala jednom od najpopularnijih filmskih glumica; tokom snimanja je započela sa ljubavnu vezu sa Renatom Salvatorijem, a kasnije postala i njegova supruga.

## Uloge
* Alain Delon ... Rocco Parondi
* Renato Salvatori ... Simone Parondi
* Annie Girardot ... Nadia
* Katina Paxinou ... Rosaria Parondi
* Max Cartier ... Ciro Parondi
* Alessandra Panaro ... Ciro's Fiancée
* Spiros Focás ... Vincenzo Parondi
* Rocco Vidolazzi ... Luca Parondi
* Claudia Cardinale ... Ginetta, Vencenzova zaručnica
* Claudia Mori ... Pralja
* Adriana Asti ... Pralja
* Enzo Fiermonte ... Bokser
* Nino Castelnuovo ... Nino Rossi
* Rosario Borelli ... Un biscazziere
* Renato Terra ... Alfredo, Ginettin brat
* Roger Hanin ... Morini
* Paolo Stoppa ... Cecchi
* Suzy Delair ... Luisa

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Rocco and His Brothers'' at DVD Beaver (includes images).
*
Ovce

**Ovce** () su rod iz porodice šupljorožaca. Blisko srodne su s kozama, i ponekad ih se svrstava zajedno u isti rod. Pored domaćih ovaca, u ovaj rod svrstavaju se divlje ovce i mufloni. 

## Važnije vrste ovaca
* divlja ovca (*Ovis aries*), ukljućujući i domaće ovce O. a. aries koje potiču od njih
** europski muflon (*Ovis aries musimon*)
** laristanska divlja ovca *[[Ovis aries laristanica|O. a. laristanica]]*
* urial ovca (*Ovis vignei*)
* argali ovca (*Ovis ammon*)
**pamirska ovca ili kačgar *[[Ovis ammon polii|O. a. polii]]*
* snježna ovca (*Ovis nivicola*)
* Dallijeva ovca (*Ovis dalli*)
* američki muflon (*Ovis canadensis*)

Pored pasa, ovce su vjerojatno prve životinje koje je čovjek domesticirao. Procjenjuje se, da se to zbivalo prije 6000 do 8000 godina. Stav većine znanstvenika je, da domaća ovca vodi porijeklo od divlje ovce. Različite vrste divljih ovaca dijelom se razlikuju brojem parova kromosoma.

U svakodnevnom govoru, mužjaci ovog roga nazivaju se "ovnom", za ženke se koristi skupni naziv "ovca", dok se mladunci nazivaju "janje".

## Vanjske veze
*www.wissenschaft.de: Kako virusi pomažu janjadi da dođu na svijet - Znanstvenici su pronašli retrovirus koji je ključan za skotnost ovce. (njemački)

### Ostali projekti
Žutokljuni labud

**Žutokljuni labud** () je vrsta labuda sjeverne hemisfere.

## Opis
Žutokljuni labud izvana sliči crnokljunom labudu. Ima visinu 140-165 cm, s rasponom krila od 205 do 275 cm. Obično teži 7,4 do 14 kg, mužjaci su u prosjeku od 9,8 do 11,4 kg, a ženke 8,2 do 9,2 kg. Labud rekordne težine iz Danske imao je 15,5 kg. Žutokljuni labud smatra se jednom od najtežih letećih ptica. Kljun je dug 9,2 do 11,6 cm. Ima crno-žutu boju.

## Stanište
Žutokljuni labudovi traže široka prostranstva vode u kojoj žive, pogotovo odrasli, jer su stalno u vodi i plivaju. Hrane se vodenim biljkama, koje dosežu svojim dugim vratom.

## Ponašanje
Unatoč svojoj veličini, izvrsni su letači. Mogu letjeti čak stotine tisuća kilometara, kako bi prezimili u južnoj Europi i istočnoj Aziji. Povremeno posjete Indijski potkontinent i zapadnu Sjevernu Ameriku.

Žutokljuni labudovi su monogamni, jedan par živi zajedno cijeli život. Brinu se o mladuncima duže vrijeme.

Oba roditelja podjednako su angažirana oko izgradnje gnijezda. Mužjak stoji na straži, dok ženka sjedi na jajima. Obično izležu 4-7 jaja (iznimno do 12 jaja). Pilići se izlegu nakon 36 dana. Imaju sivo ili smeđe perje.

## Izvori

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Équitation

**Équitation** (francuski za jahanje, od latinskog *equester* za „jahača”) je naziv za francusku tradicionalnu školu konjičkog jahanja koja naglašava skladan odnos između ljudi i konja. U joj se osnovni principi obuke konja i jahača vode izostankom sile i strogoće, spajajući želje jahača s poštovanjem konjske anatomije i raspoloženja Zbog toga je *équitation* upisan na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Europi 2011. god. 

## Historija

Francuska tradicionalna škola jahanja je nastala u renesansnim jahačkim akademijama gdje su se mladi plemići pored jahanja za lov učili i elegantnom baletnom jahanju i konjičkim sportovima. Njegovi prethodnici su bili Salomon de La Broue, koji je prvi pojasnio talijansku školu jahanja, te Antoine de Pluvinel koji je 1594. god. preoblikovao u francusku školu, koju je nastavio François Robichon de La Guérinière u dvorani za treniranje u pariškoj četvrti Tuileries (na ulazu u Louvre). Uspostavom kraljevske jahačke škole u Versaillesu, francuska škola jahanja se proširila Europom do te mjere da su francuski pojmovi u jahanju postali univerzalni, a širom Europe se javila potreba za tečajeve francuskog jezika.

Nekoliko instruktora je obogatilo ovu tradiciju, kao što su François Baucher, general Decarpentry i Alexis L'Hotte, koji su svi inzistirali na nježnom ophođenju s konjima. Ova škola se institucionalizirala kada je Luj XVIII., kralj Francuske, 1814. godine u Saumuru preoblikovao Napoleonovu konjaničku vojnu školu u kraljevsku. Njezini instruktori su prozvani „Crnim kadrom”, po njihovim crnim uniformama koje su u uporabi od 1898. god.

## Odlike

U francuskoj školi jahanja se poznavanje same životinje (njezine fiziologije, psihologije i anatomije) usklađuje s jahačevim tijelom, osjećajima i stanjem svijesti putem jahačkih vještina. Fluidnost pokreta i fleksibilnost zglobova omogućavaju upravljenje konjima u zahtjevnim vježbama bez ikakve prisile.

Premda je ovaj oblik jahanja poznat širom Francuske, pa i šire, najslavnija zajednica koja ga upražnjava je „Crni kadar” (*Cadre Noir*), elitni instruktori Francuske nacionalne škole jahanja kod grada Saumura. Saumur je također dom mnogim instruktorima, uzgojivačima konja, proizvođača konjske opreme (poput sjedlara, čizmara), veterinara i kovača. Njih povezuje želja da uspostave blizak odnos s konjem, utemeljen na zajedničkom štovanju i ostvarenje „lakoće” u svom poslu.

Česti nastupi pred publikom i svečani događaji koje organizira Crni kadar iz Saumura su uspjeli održati *équitation* živom tradicijom francuske škole jahanja. Ova nematerijalna svjetska baština nije u opasnosti jer je međugeneracijska suradnja jahača na visokoj razini, pri čemu je veliko štovanje iskusnijih jača naglašena entuzijazmom mlađih jahača.

## Poveznice
* Konjički sport

## Reference

* Dom Diogo de Bragance, *L'Équitation de tradition française*, Belin, 2005., str. 192. 

## Vanjske veze

* Crni kadar iz Saumura  
* Video primjer na youtube-u
Cilj

**Životni cilj** je u individualnoj psihologiji, jedan od ključnih pojmova. Tumači se kao svesni ili nesvesni cilj prema kojem su usmereni svi psihički procesi jedne ličnosti. Adler smatra da na ličnost mnogo više utiče očekivanje budućnosti i zamišljanje ostvarenja njenog životnog cilja, nego događaji koji su se zbili u prošlosti. Životni cilj obezbeđuje jedinstvo, integritet, jedinstvenost i individualnost osobe.

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* MindTools: Personal goal setting
Les Yeux sans visage

***Oči bez lica*** (; ) je francusko-italijanski crno-bijeli horor-film snimljen 1960. u režiji Georgesa Franjua, poznat kao jedno od najznačajnijih i najuticajnijih ostvarenja žanra sa početka 1960-ih.

Temelji se na istoimenom romanu Jeana Redona. Protagonist, čiji lik tumači Pierre Brasseur, je ugledni kirurg koji skrivi strahovitu prometnu nesreću u kojoj je unakaženo lice njegove kćeri (čiji lik tumači Edith Scob), koja je otada skrivena od javnosti i prisiljena stalno nositi masku. Radnja prikazuje kako njen otac, u nastojanju da joj obnovi lice, otima mlade žene, ubija ih i transplatira kožu s njihovih lica na kćerinu.

Franju, koji je tada uživao ugled kao vrsni dokumentarist i jedan od osnivača Francuske kinoteke, je za film dijelom angažiran u nastojanju da se u tadašnjoj francuskoj kinematografiji legitimizira zapostavljeni žanr horora. On je prilikom snimanja nastojao koristiti stil koji se temelji na njemačkom ekspresionizmu, a sam ga je opisivao kao "poetsku fantaziju", a ne horor. Usprkos toga, kao i uspješnog prolaza kroz tadašnje cenzurske odbore u većini evropskih državama, *Oči bez lica* je šokirao publiku za tadašnje standarde neobično uznemirujućim scenama. Većina kritika je bila negativna, ali je usprkos toga imao značajan uticaj na kasnije evropske autore horor-žanra, prije svega Jessa Franca; američki režiser John Carpenter je kasnije tvrdio da je maska za glavnog negativca u svom poznatom horor-filmu *[[Halloween (film, 1978)|Halloween]]* temeljena na maski koju koristi protagonistica filma. Film je izazvao pažnju i zbog muzike koju je komponirao Maurice Jarre, a što mu je kasnije omogućilo angažman u nizu prestižnih filmova svjetske kinematografije 1960-ih.

## Uloge
* Pierre Brasseur ... Doctor Génessier
* Edith Scob ... Christiane Génessier
* Alida Valli ... Louise
* François Guérin ... Jacques Vernon
* Juliette Mayniel ... Edna Grüber
* Alexandre Rignault ... Inspector Parot
* Beatrice Altariba ... Paulette Mérodon

## Reference

;Literatura

* 

## Vanjske veze
* 
*
* 
*
Ciljevi (ekonomija)

**Ciljevi** su krajnje točke prema kojima su usmjerene aktivnosti. To su odredišne točke do kojih želimo doći. **Ciljevi** proizlaze iz plana misije.
Oni tvore hijerarhiju tako da je ostvarenje jednog cilja preduvjet da se ostvare ostali ciljevi.

## Hijerarhija ciljeva (prema tome tko ih donosi)
***odbor direktora** - ukupni ciljevi organizacije (dugoročni, strateški)
***[[menadžer]] najviše razine** - ukupni ciljevi poduzeća, određeni ukupni ciljevi, ciljevi dijela poduzeća
***[[menadžer]] srednje razine** - ciljevi odjela i jedinica
***[[menadžer]] prve razine** - ciljevi odjela i jedinica, ciljevi pojedinaca (radna uspješnost i ciljevi u osobnom razvitku)

## Kakvi ciljevi trebaju biti
#**mjerljivi**
#**ostvarivi**
#**realni**
Ciljevi trebaju biti izraženi :
#*[[kvalitativno]]*
#*[[kvantitativno]]*
#*vremenski*

## Dimenzije ciljeva
#**atribut**
#**indikator**
#**vrijeme**
*<u>Primjer :</u>*
**Do 20.12.2006. godine (vremenska dimenzija) 90 % svih managera (indikator) mora proći test usavršavanja i obrazovanja (atribut).**
**Ostvariti (atribut) na kraju godine (vrijeme) prinos od 15 % na investiciju (indikator).

== Vrste ciljeva ==
**Ciljeve** možemo svrstati u tri (3) kategorije :<br>
**1. strateški ciljevi**
:*odnose se na poduzeće u cjelini, gdje ono želi biti u budućnosti
:*u domeni su [[management#razine managementa|top razine managementa]]
:*strateški [[plan (ekonomija)|plan]] - provodi se najčešće za razdoblje od dvije do pet godina
:*primjeri strateških ciljeva - ''veći tržišni udio, viša kvaliteta proizvoda, niži troškovi u odnosu na [[konkurencija|konkurenciju]], bolja usluga [[kupac|kupcima]], šira i atraktivnija linija proizvoda''
**2. taktički ciljevi**
:*odnose se na ciljeve divizija i [[odjel|odjela]]
:*u domeni su [[management#razine managementa|srednje razine managementa]]
:*imaju manji vremenski horizont od strateških ciljeva
**3. operativni ciljevi*'
:*u domeni su [[management#razine managementa|prve razine managementa]]
:*točno su definirani i mjerljivi
:*razvijaju se na nižim razinama organizacije da bi podržali ostvarenje strateških i taktičkih ciljeva
:*pokrivaju dnevne i tjedne zadatke

== Smjernice za postavljanje ciljeva ==
#*naznačuju li ciljevi kvalitetu, kvantitetu, vrijeme i troškove*
#*jesu li ciljevi izazovni, a ipak razumni*
#*je li određen prioritet ciljeva*
#*mogu li se ciljevi provjeriti*
#*je li popis ciljeva predugačak*
#*pokrivaju li ciljevi osnovne osobine posla*
#*jesu li ciljevi dani u pisanom obliku*
#*jesu li usklađeni kratkoročni i dugoročni ciljevi*
#*jesu li ciljevi koordinirani''
Cross-docking

**Cross-docking** je logistički termin koji označava praksu da se iz dolazeće pošiljke (kamiona, vagona itd.) sa malo ili bez skladištenja pretovaren potrebni materijali na odlazeću pošiljku (kamion, vagon itd.).
U praksi se to može izvesti spajanjem dve ili više pošiljke ili pak prepakivanjem više artikala iz pojedinih pošiljki u u jedinstvenu pošiljku koja odgovara klijentu.

U teoriji cross-docking ne podrazumeva skladištenje tokom pretovara, no u praksi su često potrebni značajni skladišni kapaciteti.
Fayolova načela upravljanja

Henri Fayol (1841. - 1925.), Francuz, otac *moderne teorije operacijskog [[menadžment]]a*. Načela :
#Podjela rada
#Ovlast i odgovornost
#Disciplina
#Jedinstvo komande
#Jedinstvo usmjeravanja
#Sučeljavanje interesa pojedinaca zajedničkim interesima
#Nagrađivanje
#Centralizacija
#Skalarni lanac
#Red
#Pravednost
#Stabilnost namještenja
#Inicijativa
#"*Esprit de corps*" &rarr; jedinstvo je snaga
Grupno odlučivanje

**Grupno odlučivanje** je način poslovnog odlučivanja u kojemu sudjeluje veći broj menadžera i / ili drugih zaposlenika.

## Obilježja
Prednosti grupnog odlučivanja sastoje se u tome što grupa generira veći broj alternativa jer raspolaže s više informacija i znanja. Raspravljanjem unutar skupine, prema određenim normama ponašanja, smanjuju se nejasnoće i nesigurnosti u načinu rješavanja problema. Problemi koji mogu nastati unutar grupe mogu biti uzrokovani statusom i moći pojedinih članova koji bi mogli značajno utjecati na konačnu odluku. Podjela rizika odgovornosti za donesenu odluku unutar članova skupine može dovesti do nejasnoća oko odgovornosti za donesenu odluku, pa se može javiti negativni aspekt fenomena difuzije odgovornosti. Proces grupnog odlučivanja duži je i skuplji što nerijetko predstavlja prepreku u njegovom korištenju.

## Oblici odlučivanja
Najčešći oblici grupnog odlučivanja jesu:
***[[Brainstorming]]** – grupna metoda rješavanja problema koja se upotrebljava za generiranje novih ideja unutar grupe. Vođa grupe iznosi problem i traži prijedloge članova. Kritiziranje i komentiranje danih prijedloga nije dozvoljeno dok se svi prijedlozi ne popišu. Nakon toga se prelazi na neorganiziranu raspravu, te se analizom i ocjenjivanjem prijedloga donosi konsenzusno rješenje problema. Vođa grupe treba voditi računa da ne dođe do dominacije nekog pojedinca.
***Nominalna grupa** – članovi nominalne grupe djeluju nezavisno generirajući ideje, a grupni rad pomaže u izboru najbolje ideje. Tehnika se provodi u nekoliko faza:
*#vođa definira problem
*#članovi grupe generiraju ideje i prezentiraju ih grupi
*#prezentirane ideje se popisuju, a svaki član na popis dodaje još po jednu svoju ideju
*#vodi se rasprava o idejama
*#glasovanje se vrši na način da svaki član rangira nekoliko najpovoljnijih ideja
*#o rang listama se raspravlja sve dok se ne postigne konsenzus oko konačne rang liste
*#ideja koja je na taj način stigla na vrh predstavlja konačnu ideju |
***Delphi tehnika** – grupa se sastoji od stručnjaka, a idealno je kada je članovima skupine nepoznato tko je sve uključen u rad. Primjenjuje se kada treba ispitati više osoba nego što ih može komunicirati licem u lice kada se želi izbjeći dominantan utjecaj jedne osobe. Postizanje sporazuma oko konačne odluke stručnjaka i donositelja odluke provodi se uporabom upitnika. Koraci u delphi tehnici: 
*#predočavanje problema (upitnik)
*#popunjavanje upitnika
*#prikupljanje i distribucija rezultata
*#popunjavanje drugog (i idućeg) upitnika
*#konsenzus (opća suglasnost)

## Povezano
* Pojedinačno odlučivanje
* Poslovno odlučivanje
Klasična škola menadžmenta

**Klasična škola menadžmenta** je u isto vreme i prva škola i prvi poznati sistemski pristup proučavanju problematike iz ovog domena. Ova škola je nastala kao rezultat saznanja do kojih su o menadžmentu došli Fredrik Tejlor, Anri Fejo, Maks Veber i njihovi brojni sledbenici.

Klasičan pristup ne predstavlja mozaik relativno konzistentnih stavova nego striktno strukturiranu doktrinu.

Red i disciplina su dve osnovne pretpostavke efikasne organizacije, koje se mogu obezbediti putem hijerarhije. Na druoj strani je pitanje odgovornosti rukovodilaca za efikasno upravljanje organizacijom, odnosno za donošenje odluka i stvaranje organizacione sredine, koja će podržati njihovu implementaciju.

Navedeni problemi se mogu generalno grupisati u dva dela, koja čine osnovu za razlikovanje dve teorije u okviru klasične škole:
#teorija naučnog menadžmenta, koja je izučavala probleme organizacije rada (izvršna funkcija)
#klasična teorija organizacije, koja je izučavala probleme organizacije upravljanja (administrativna funkcija)

## Povezano
*Menadžment
La joven

***La joven*** ili ***The Young One*** (doslovno "Mlada", u bivšoj Jugoslaviji poznatiji pod naslovom ***Djevojka***) je meksičko-američki crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji  Luisa Buñuela. Po žanru je drama i temelji se na kratkoj priči *Travelin' Man* američkog pisca Petera Mathiessena, koji je također sudjelovao u pisanju scenarija. Radnja je smještena na američki Jug, i prikazuje kako se crni jazz klarinetist (koga tumači Bernie Hamilton), nakon što je optužen za silovanje bjelkinje, u strahu od linča sklanja na usamljeni otok na kome su jedini stanovnici pčelar (koga tumači Zachary Scott) i njegova mlada skrbnica (koju tumači Key Meersman), koja će postati predmetom žudnje i suparništva oboje muškaraca. *La joven*, koji je snimljen na lokacijama u Meksiku, predstavljao je drugi i posljednji Buñuelov film snimljen na engleskom jeziku. Prikazan je na Kanskom festivalu gdje je izazvao određenu pažnju prikazom tada aktualnih međurasnih odnosa na američkom Jugu. Kasnijim kritičarima je, pak, postao zanimljiv kao jedan od mogućih uzora za protagonista u liku "neznanca bez prošlosti" koji će kasnije koristiti autori špageti vesterna.

## Vanjske veze
*
*  *[http://cinemexicano.mty.itesm.mx/peliculas/la_joven.html La joven] * at the cinema of Mexico site of the ITESM