Domus de janas

**Domus de janas**  su praistorijske grobnice uklesane u stijeni, karakteristične za sva područja ostrva Sardinije, Italija. Na italijanskom jeziku, sardinski termin *domus de janas* (južna varijanta) može se prevesti kao *vilinska kuća ili kuća vještica*, pri čemu su *jane* mitološke figure tipične za regionalni folklor, slične ženskim stvorenjima sa magičnim moćima.

Nalaze se pojedinačno ili u velikim skupinama do 40 grobnica. Izgrađene su tokom kasnog neolita do ranog bronzanog doba (4.400–2.000. p.n.e.). Otkriveno ih je više od 2.400, u prosjeku otprilike jedna na svakih 10 km2, a veruje se da sve nisu pronađene. Predstavljaju najizuzetniji dokaz o hipogeizmu na Sardiniji, iz doba neolita. Budući da su raštrkane po većem dijelu teritorije ostrva i zbog svoje brojnosti, predstavljaju i izraz identiteta sardinskog pejzaža.

## Tradicija
Grobnice odražavaju svakodnevni život i pogrebne običaje, duhovna vjerovanja i društvenu evoluciju sardinskih zajednica. Termin *janas* podseća na Janusa, rimsko božanstvo sa dvostrukim pogledom, koje je gledalo i ka prošlosti i ka budućnosti. Janus je zaštitnik kapija i vrata, prolaza, koji takođe imaju dvostruki pogled, unutra i spolja. 

Tokom vijekova, duše predaka su postajale misteriozne vile iz legendi i nastavile da žive u domusu. Obred sahranjivanja zasnivao se na vjerovanjima u život poslije smrti i nadi u ponovno rođenje. Pokojnik se nije trebalo vratiti u svijet živih, stoga su morali imati potrebnu opremu za život u zagrobnom životu, svijetu okrenutom naglavačke. Slični običaji se nalaze i u modernom dobu. Jedan trakav je stavljanje u pogrebni kovčeg muškarca krpene lutke i predmeta koji podsjećaju na zemaljski život supruge, kako ne bi imao potrebu da se vrati i da je traži. Mrtvi se smatraju živima, iako u drugoj dimenziji sa kojom se može komunicirati. Pokojnik je premešten iz onoga što je bio njegov uobičajeni dom tokom života u drugu kuću, prema drevnom idealnom principu - specifičnom za ove ljude - koji je pretpostavljao večni kontinuitet ljudskog bića.

Grobnice su izgrađivale i kasnije civilizacije na ostrvu.

 

## Arhitektura
Građene su na grebenima gde stijene izlaze na površinu, jedna pored druge. Najstariji oblici su kockaste komore veličine približno jednog kubnog metra veličine, sa blago ispupčenim zidovima i zaobljenim uglovima sa svih strana. Bile su zatvorene pločom, postavljenom unutar pravilnog okvira, bez ukrasa i neupadljive su. 

Kasnije su građene i kao proširene prave kamene stambene jedinice, često povezane, čineći prave podzemne nekropole, dijeleći zajednički hodnik (dromos) i ulaz koji je ponekad veoma prostran i ima visok plafon. Pedantne su izrade, s prepoznatljivim arhitektonskim karakteristikama i bogatim dekoracijama koje podsećaju na domove živih, mada u manjim razmjerama, pružajući preciznu predstavu o tome kako su građeni domovi prije pet hiljada godina. Zidovi su često bili ukrašeni reljefnim simbolima. Brojni su naturalistički ili šematski prikazi glave bika, ili samo njegovih rogova, koji „svjedoče o kultu božanstva koje je bilo izvor regeneracije za pokojnika, simbol života i moći oplodnje. Uz reljefnu dekoraciju, postoji i gravirana i slikana dekoracija, posebno u čuvenoj grobnici Mandre Antine u Tieziju. Pojavljuju se linearni i geometrijski motivi, poput cik-cak linija, spirala i diskova.

## Svjetska baština
Domus de janas uvrštene su na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Odluka je donešena na 47-om zasjedanju Komiteta za svjetsku baštinu od 6-16 jula 2025. god. u UNESCO-om sjedištu u Parizu. 

## Izvori