open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mikronacija

:*Ne miješati sa [[mikrodržava]]ma.*

**Mikronacija** je samoproglašena imaginarna "država" koja ne zadovoljava pravne kriterije za državu (definirani teritorij, stalno stanovništvo, funkcionalnu vlast i sposobnost da stvara odnose s drugim državama), nije međunarodno priznata, ima vrlo malu površinu teritorija kojeg prisvaja i vrlo mali broj stalnog stanovništva, ako ga uopće ima.

Takve "države" proglašavaju pojedinci ili male skupine ljudi koji uporno ističu potraživanje suvereniteta nad nekim teritorijem, a uglavnom u svrhu vlastite promocije, političke provokacije, protesta, i/ili za zaradu od prodaje suvenira poput "putovnica" ili "novca".

Neke mikronacije izdaju novčiće i poštanske marke za prodaju kolekcionarima, i druga znamenja poput zastava, putovnica, medalja..., koja izvan vlastite zajednice nisu prihvaćena kao državni simboli.

Najranije poznate mikronacije datiraju s početka 19. stoljeća, izraz "mikronacija" datira bar od 1970., a pojavom interneta, ovaj pojam se proširio i na pojam virtualnih država i nacija koje na prisvajaju nikakav konkretan teritorij.

Primjeri mikronacija su:
* Principality of Sealand
* Slobodna Republika Liberland
* Verdis
* Republika Peščenica
* Repubblica Esperantista dell'Isola delle Rose
* République libre du Saugeais
* Kneževina Seborga
* Kraljevina Tavolara
* Minervina Republika
* Westarktika 
* Savezna Republika Moravskja
* Република Вевчани
* Užupis
Uddevalla (općina)

**Općina Uddevalla** (švedski: *Uddevalla kommun*)  je jedna od 
švedskih općina od 51,868 stanovnika na jugozapadu Švedske.

Administrativni centar općine je grad - Uddevalla od 31,212 stanovnika.

## Geografija
Općina Uddevalla prostire se u Grofoviji Västra Götaland, na površini od 641.93 km².
## Historija
Općina Uddevalla nastala je 1971. nakon administrativne reforme, ujedinjenjem sa okolnim općinama Forshälla, Lane-Ryr, Ljungskile, Skredsvik i jednog dijela Skafte.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Uddevalla''
Otmica Betty i Barneya Hill

**Otmica Betty i Barneya Hill** odnosi se na američki par koji je navodno otet od izvanzemaljskih bića tokom noći sa 19. na 20.9. 1961. dok su se vozili autom po ruralnom krajoliku New Hampshirea.

Incident je znan i kao "incident Zeta Reticuli" jer je par izjavio da su oteti i smješteni u NLO-u gdje su razaznali kartu svemira odakle dolaze bića, a karta navodno prikazuje zvjezdani sustav Zeta Reticuli. Bio je to prvi široko razglašen izvještaj o otmici izvanzemaljaca, te je pretvoren u knjigu *The Interrupted Journey [Prekinuto putovanje]* iz 1966. te TV-film *[[The UFO Incident (Interrupted Journey)|The UFO Incident]]* iz 1975. Veliko zanimanje proizašlo je iz toga jer se radilo o rasno miješanom paru: Betty je bila bjelkinja, a Barney crnac.

Par navodi da se tijekom vožnje isprva ničega nije sjećao, izuzev osjećaja da su imali "izgubljeno vrijeme". Međutim, narednih dana, Betty je imala noćne more u kojima su niski ljudi u plavim uniformama zaustavili njihov auto na cesti i natjerali ih da izađu. Onda su ih odveli u metalni svemirski brod gdje je par odvojen i podvgnut istraživanjima (ljuštenje dijelića kože; rezanje dijela kose; stavljanje igle u trbuh). Nakon testova, par je pušten, ostavljen ispred auta te je dobio upute da čeka dok svemirski brod ne nestane. Betty navodi da nikada nije imala tako detaljan i jasan san. Uočeno je da su se svjedočenja Betty i Barneyja (ispitani su odvojeno) uglavnom poklapali, ali da su bili različiti u nekoliko detalja iz njenih snova. Psihijatar Benjamin Simon, koji ih je ispitivao, je zaključio da je Baneyevo svjedočenje fantazija nadahnuta Bettyinim snom, što je par odbio.

Većinu bilješki Betty Hill arhivirano je na sveučilištu New Hampshire, koje je pohađala. Jula 2011., navodno mjesto otmice je obilježeno.

## Izvori

## Vanjske veze
* Članak o otmici na Huffington Postu
* Podcast o otmici
Konferencija za standardizaciju geografskih imena UN-a

**Konferencija za standardizaciju geografskih imena Ujedinjenih naroda** (engl. *United Nations Conference on the Standardization of Geographical Names*, akr. **UNCSGN**), međunarodna konferencija koju periodično organizira Statistička komisija Ujedinjenih naroda sa središnjom svrhom olakšavanja standardizacije nacionalnih geografskih imena. Svrha konferencije nije rješavanje političkih sporova između država oko uporabe (ili neuporabe) pojedinih geografskih imena.

Konferencija se održava svake pete godine u sjedištu Ujedinjenih naroda u New York Cityju. Može se održati i na drugoj lokaciji ako neka država odluči ugostiti konferenciju i platiti dodatne troškove ugošćivanja konferencije izvan UN HQ. Svaka država može poslati delegaciju. Članovi tih delegacija uglavnom su eksperti za geografska imena koja se koriste u njihovim državama.

Posljednja konferencija, deveta po redu, održana je u New Yorku u kolovozu 2007. godine.

## Vanjske veze
* Izvješća Konferencije Ujedinjenih naroda za standardizaciju gegorafskih imena, izdanje Ujedinjenih naroda. 
* Je li Hrvatskoj potrebno povjerenstvo za geografska imena? 
* cgn.dgu.hr - Registar geografskih imena Republike Hrvatske (CGN) pri Državnoj geodetskoj upravi.
Specijalni efekti

Iluzije ili varke oka koje se koriste radi potrebe filma, televizije, kazališta ili video igara kako bi se dočarali nepostojeći događaji, fenomeni ili bića u priči ili u virtualnom svijetu se tradicionalno zovu *specijalni efekti* (skraćenica *SFX*, *SPFX* ili *FX*).

Specijalni efekti su tradicionalno podijeljeni na kategorije optičkih efekata i mehaničkih efekata. Pojavom digitalne kamere pojavila se razlika između specijalnih i vizualnih efekata, jer se potonji odnosi na digitalnu post-produkciju dok se specijalni efekti koriste za mehaničke ili optičke efekte.

Mehanički ili fizički efekti se ostvaruju odmah tijekom snimanja. Uključuju scenografiju, modele, animatroniku, pirotehniku ili efekte atmosfere: stvaranje vjetra, kiše, magle, oblaka itd. Neki su primjeri dojam da automobil vozi sam od sebe, ili eksplozija zgrade. Šminka se povremeno koristi na glumcima kako bi se dočarala strašna bića ili teške ozljede, poput primjerice u filmu *[[Terminator (1984)|Terminator]]*.

od 1990-ih, kompjuterska animacija (CGI) se počela koristiti sve češće u industriji specijalnih efekata. Daje filmašima veću kontrolu i dozvoljava da se efekti izvedu sigurnije ili uvjerljivije, te uz manje troškove. Kao rezultat toga, mnoge tehnike optičkih i mehaničkih efekata su zamijenjene CGI-om.

## Vanjske veze

*Kratka historija specijalnih efekata na filmu TIME
Bollnäs

**Bollnäs** čita se Bolnes, je grad od 30,499 stanovnika na sjeveru 
Švedske, on je i administrativni centar istoimene općine od 41,724 
stanovnika.

## Geografija
Bollnäs leži u Grofoviji Gävleborg, na ušću rijeke Ljusnan u Jezero Varpen, udaljen oko 268 km sjeverno od Stockholma.
## Historija
Bollnäs je novi grad izrastao za gradnje Sjeverne željeznice (Norra stambanan), kao glavna baza graditelja, pa je 1888. dobio status općine (municipalsamhälle). 
Kada je - 1906. dobio status trgovišta (köping) imao je svega 1.000 stanovnika. 
Povelju o statusu grada dobio je 1942. nakon što se ujedinio sa susjednim trgovištem Björkhamregatan (osnovanim 1923.). U to vrijeme imao je oko 4500 stanovnika.
## Privreda
I danas se privreda grada bazira na servisiranju željeznice, uz trgovinu i usluge.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Bollnäs''
Bollnäs (općina)

**Općina Bollnäs** (švedski: *Bollnäs kommun*) je jedna od 
švedskih općina od 41,724 stanovnika na sjeveroistoku Švedske.

Administrativni centar općine je grad - Bollnäs od 30,499 stanovnika.

## Geografija
Općina Bollnäs prostire se po Grofovije Gävleborg, sjeveroistočno od Stockholma, na površini od 141.16 km².
## Historija
Općina Bollnäs formirana je 1971. nakon administrativne reforme.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Bollnäs''
Mariestad

**Mariestad** je grad i luka od 15,591 stanovnika u sredini južne Švedske, on je i administrativni centar 
Općine Mariestad od 23,741 stanovnika.

## Geografija
Mariestad leži u Grofoviji Västra Götaland, ušću rijeke Tidan u Jezero Vänern,  udaljen oko pedesetak km istočno od Lidköpinga i oko 174 km 
sjeveroistočno od Göteborga.
## Historija
Mariestad je osnovao 1583., tadašnji princ (kasniji kralj Karl IX kao centar svog feudalnog dobra, na ušću rijeke Tidan u Jezero Vänern, nazvao ga je - *Mariestad*, u čast svoje izabranice - Marije od Pfalza.

Tokom 16. vijeka - tadašnji malobrojni stanovnici Mariestada bavili su se brodarstvom po jezeru Vänern i trgovinom sa novoosnovanim rudarskim naseljima po Värmlandu.

Od 1584. u doba reformacije Mariestad je postao sjedište protestanskog superintendanta (biskupa) 
za čitav kraj uključujući Värmland, kako bi se suprostavio nadirućoj katoličkoj protureformaciji po biskupiji Skara. Ipak je iz stateških razloga - 1647. superintendantura preseljena u Karlstad. 
Negdje oko 1660. - Mariestad je postao sjedište tadašnje grofovije Skaraborg, ali je ostao mali - 1760.
imao je tek nešto više od 900 stanovnika.

Iako je tokom 19. vijeka i Mariestad rastao brojem stanovnika približno kao i ostali švedskih gradovi, ipak je unutar vlastite grofovije izgubio na važnosti. 
Izgradnja kanala Trollhätte i Göta dala je poticaj razvoju trgovine prvih dekada 19. vijeka.
Industrijski rast bio je relativno jak tokom 20. vijeka, tad su osnovan pogon Electrolux-a, tvornica papira (Katrinefors) i tvornica namještaja.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice općine Mariestad''
Vizualni efekti

U filmu ili televiziji, *vizualni efekti* (skraćenica *VFX*) su proces u kojem se prizor stvara ili manipulira izvan konteksta stvarnoga svijeta u kadru. Vizualni efekti uključuju integraciju igranih snimaka i generiranih slika kako bi stvorili zaseban okoliš koji izgleda realistično, ali bi bio preskup, preopasan, nepraktičan ili jednostavno nemoguć da se uhvati na filmu. Vizualni efekti koriste kompjutersku animacija ili stop animaciju. Kompjuterska animacija je nedavno postala dostupna i filmašima nezavisnog filma uvođenjem povoljnih softwarea koji su jednostavni za upotrebu.

## Poveznice
*Specijalni efekti

## Vanjske veze
*100 godina vizualnih efekata  Rosa Golijan - Gizmodo.com - 2009.
Postmoderna arhitektura

**Postmoderna arhitektura** je suvremeni arhitektonski stil koji se javlja koncem 1950-ih. Utjecaj postmoderne arhitekture se oseća i dan-danas, iako se zlatnim dobom njezinog razvoja smatraju 1970-e i 80-e godine 20. stoljeća. Postmodernizam u arhitekturi se odlikuje nepravilnim kutovima, ponovnom uporabom ornamenta na pročelju, oslanjanje na dekorativne oblike povijesne arhitekture i pozornošću na uklapanje građevine u arhitekturu okoline.
U arhitekturu se vraća simetrija, stup, lučni prozor, ornament i dr., čime nastaje „postmoderna retrospektiva”, dok se „postmoderna progresiva” trudi iskoristiti suvremene forme sasvim drukčije od klasične moderne. Zbog toga se postmoderna arhitektura također smatra i neo-eklektičnom. Taj eklekticizam se obično povezuje s čudnim kutvima i neobičnim površinama građevina i nema veze s historicizmom 19. stoljeća.

## Povijest i razvoj

„Postmoderna” se kao pojam upravo najprije i pojavio kako bi se opisalo nezadovoljstvo modernom arhitekturom (1949.), osobito internacionalnim stilom, čija su se djela doživljavala kao preformalna, bezdušna i dosadna. Čak je i jedan od pionira i najutjecajnijih arhitekata moderne arhitekture, Philip Johnson, priznao kako mu je „dosadila kutija”. 

Pretjerano funkcionalistički, pojednostavljeni oblici i prostori modernizma su zamijenjeni mnogo bogatijom estetikom u odbijanju strogih pravila modernizma i težnjom  kompleksnosti, igri s građevinskim tehnikama, kutovima i stilističkim utjecajima.

Ponajviše se od klasične moderne arhitekture distancirao Robert Venturi koji se u svojim projektima trudio da raščlani površinu zgrada i njegova se djela početkom 1960-ih smatraju osnovama postmoderne. Tako je njegova osobna Kuća Vanna Venturi bila prva koja je imala procjep na sredini krova kao jasnu poruku o prekidu s funkcionalističkim ravnim krovom kutijastih građevina. Venturi je nastavio širiti nove načine razmišljana u arhitekturi u svom djelu „Kompleksnost i kontradikcije” (1966.) u kojemu je kroz povijest cjelokupne arhitekture naglašavao prejednostavnost funkcionalističkog modernizma. Njegovo drugo djelo, *Učeći od Las Vegasa* (1972.), nadalje razvija napad na modernizam ističući kako ornament i dekorativni elementi u arhitekturi „upotpunjavaju postojeću potrebu za raznolikošću i komunikacijom”.

Ostala znamenita djela zlatnog doba postmoderne arhitekture su: Zgrada Portland (Michael Graves) i Zgrada AT&T u New Yorku (Philip Johnson), te *[[Neue Staatsgalerie]]* u Stuttgartu (James Stirling) i *[[Piazza d'Italia]]* u New Orleansu (Charles Moore), koje otvoreno posuđuju arhitektonske elemente iz povijesti, te u arhitekturu ponovno unose boje i simbolizam.

## Utjecajni arhitekti

## Izvori

* Heinrich Klotz, *History of Post-Modern Architecture*, MIT Press, Cambridge, MA, 1998.
Hino Nacional Brasileiro

**"Hino Nacional Brasileiro"** (srpskohrvatski: "Brazilska nacionalna himna") je državna himna Brazila. Glazbu je 1831. godine komponirao Francisco Manuel da Silva, a do 1922. godine, kada je predsjednik Epitácio Pessoa dekretom ozvaničio tekst kojeg je 1909. napisao Osório Duque-Estrada, imala je barem dvije neslužbene verzije teksta. Estradin izvorni tekst je također izmijenjen prije nego je 1922. godine postao službenim. 

Tekst himne stilom podsjeća na parnasovstvom, dok sadržajno dočarava romantičarski sentiment.

## Vanjske veze

* Brazil: ''Hino Nacional Brasileiro'' - Audio of the national anthem of Brazil, with information and lyrics 
* Other patriotic songs - Brazilian Government portal website
* 50,000 sing the anthem at FIFA World Cup 2014, partly a capella
Đorđe Adanja

**Đorđe Adanja** (24. 4. 1948, Beograd), srpski i kanadski urolog.

## Biografija
Đorđe Adanja je rođen 24. 4. 1948 u Beogradu u jevrejskoj porodici Solomona i Katarine Adanja. Diplomirao je na Medicinskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, gde je i specijalizovao urologiju 1978 godine. Član je Svetskog udruženja urologa (SIU), te je objavio preko 30 stručnih radova iz ove oblasti. Aktivno učestvuje na međunarodnim kongresima i simpozijumima urologa. Kanadski nostrifikacioni medicinski ispit je položio 1992 godine.

## Radno iskustvo
* 1978-1981: Urološko odeljenje, Opšta bolnica, Pančevo
* 1981-1988: Klinika za urologiju, Vojnomedicinska akademija, Beograd
* 1991-1992: načelnik Urološkog odeljenja, Opšta bolnica, Pančevo
* 1992-1994: University of Toronto, Kanada, Urologija, klinički naučno-istraživački rad
* 1994-: Centar za mušku urologiju, Toronto, Kanada

## Stručno usavršavanje
* 1981 - Hadasah Medical School, Jerusalim, Izrael, urološka klinika
* 1982 - Baylor Medical School, Hjuston, Teksas, SAD, urološka klinika St. Lucas Episcopal Hospital, neurološki poremećaji mokraćne bešike
* 1987 - Ham Green Hospital, Pill
* 1988 - Bristol Medical School, Engleska, urodinamika
* 1990-1991: St. Justine Hospital, University of Montreal, Kanada, dečja urologija
* 1989 - Brigham and Women’s Hospital, urologija
* 1990 - Harvard Medical School, Boston, Masačusets, SAD, dijagnostika i lečenje karcinoma prostate

## Članstvo u profesionalnim udruženjima
* Član Urološke sekcije Srpskog lekarskog društva od 1978 godine
* Član međunarodnog društva za urinarnu kontinenciju (ICS) od 1986 godine
* Član Svetskog udruženja urologa (SIU) od 1997 godine

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Sporazum iz Roskilde

**Sporazum iz Roskilde** (švedski: *Freden i Roskilde*) je naziv za mirovni ugovor između Kraljevine Danske, Kraljevine Norveške i Slobodnog i hanzeatskog grada Lübecka s jedne strane i Kraljevine Švedske s druge strane, koji je dogovoren između 18. i 22. novembra 1568. u danskom gradu Roskilde.

## Karakteristike i historija
Pregovore je inicirao budući švedski  kralj Johan III, godinu dana nakon što je već de facto preuzeo vlast, njime se trebao okončati Sjeverni sedmogodišnji rat. 

Kad je konačno sve dogovoreno, on ga je odbio raticifirati, jer mu se činilo da Švedska njime daje previše ustupaka. Ona je naime trebala platiti sve troškove rata, drugoj strani, usto je trebala prepustiti Estoniju kojom su tada vladali Šveđani. Nakon tog se rat nastavio sve do potpisivanja Ščećinskog mira 1570.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Treaties of Roskilde'' na portalu Artforgers
Huskvarna

**Huskvarna** je grad (službeno kvart) od 22 800 stanovnika u sredini južne Švedske, danas je on zapravo samo predgrađe 
Jönköpinga, pod čiju općinu administrativno pripada.

## Geografija
Huskvarna leži u Grofoviji Jönköping, na ušću rijeke Huskvarne 
u Jezero Vättern, udaljena desetak km istočno od Jönköpinga.
## Historija
Historija tog grada počela je 1689. kad se tadašnja manufaktura za izradu pušaka preselila iz Jönköpinga u 
Huskvarnu zbog slapova rijeke koji su pokretali tadašnje strojeve. Nova era te tvornice počela je 1867., kad 
je postala dioničko društvo.

Kako je tvornica rasla, rastlo je i naselje, koje je 1880. imalo oko 1200 stanovnika, a 1911., kada je dobilo status grada njihov broj se povećao na 6.000.

Tvornica je nastavila uspješno postovati i nakon Drugog svjetskog rata tako da je 1950. više od 12.000 ljudi živilo 
u gradu. Od 1971. Huskvarna se spojila sa Jönköpingom u jedinstvenu općinu Jönköping.
## Privreda
I danas se privreda grada veže uz kompaniju Husqvarna, specijaliziranu za metal i strojogradnju, poznatu po proizvodnji kosilica, traktora, motornih pila, uređaja za navodnjavanje i rezanje kamena.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Huskvarna JaVisst''
Nifont I Carigradski

**Nifont I** () bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao od 1310. do 1314. godine.

Bio je rodom iz grada Ber u Egejskoj Makedoniji. Prije nego što je postao patrijarh, služio je kao arhiepiskop Kizika. Tamo se istakao dobrotvornim radom i pomaganjom izgradnji gradskih bedema.

Na mjesto patrijarha je došao 9. maja 1310. godine, naslijedivši Atanasija I. Na poticaj bizantskog cara Andronika II Paleologa je okončao arsenijsku šizmu koja je prethodna pola vijeka opterećivala bizantsku crkvu. Sa mjesta patrijarha je zbog optužbi za simoniju odstupio 11. aprila 1314. godine.

## Literatura

* Donald M. Nicol, *Les derniers siècles de Byzance : 1261-1453*, éditions Texto, 2008.
* Vitalien Laurent, « La chronologie des patriarches de Constantinople de la première moitié du XIVe s. (1294-1350) », dans * Revue des études byzantines*, tome 7, 1949, p.&nbsp;145-155.
Nacka (općina)

**Općina Nacka** (švedski: *Nacka kommun*) je jedna od 
švedskih općina od 90,108 stanovnika na istoku Švedske, ona je jedna od 11 
općina koje formiraju grad Stockholm.

Administrativni centar općine je grad - Nacka od 33 057 stanovnika.

## Geografija
Općina Nacka prostire se u Grofoviji Stockholm, na 
površini od 95.62 km² udaljena oko pet km istočno od centra Stockholma.
## Historija
Općina Nacka nastala je 1971. nakon administrativne reforme, ujedinjenjem sa općinama Saltsjöbaden (stara Nacka) i Boo.
## Gradovi prijatelji

* , Keila
* , Pyhtää
* , Jelgava
* , Gliwice
* , Greenwich, Connecticut
* , Santa Rosa del Peñón
* , Adalar (Istanbul)
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Nacka''
Jovan XII Carigradski

**Jovan XII** () bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao od 1294. do 1303. godine.

Bio je rodom iz Sozopola u današnjoj Bugarskoj. Prije nego što je postao patrijarh bio je poznat po nadimku *Kosmas*. Stolovanje mu je obilježeno sukobom sa bizantskim carom Andronikom II Paleologom, odnosno odbijanjem da baci anatemu na svakoga tko bi se usudio kovati zavjere protiv dinastije Paleolog. Također se borio i protiv simonije. Jovan XII se sa carem sukobio i zbog planova da svoju kćer Simonu, koja je tada imala 5 godina, uda za srpskog kralja Stefana Uroša II Milutina. 

U junu 1302. je caru zaprijetio da će odstupiti sa položaja patrijarha, ali je car iskoristio to da bi na mjesto patrijarha vratio ranije smijenjenog Atanasija I.

## Reference
Beogradska banovina

**Beogradska banovina** je bila srednjovekovna ugarska banovina, koja se nalazila na području današnje centralne Srbije. Obuhvatala je Beograd i neke susedne krajeve.

## Historija
Pre 1430. godine, Beograd je bio prestonica Srpske despotovine. Despot Đurađ Branković je bio primoran da preda Beograd na upravu Kraljevini Ugarskoj i da premesti svoju prestonicu u Smederevo. Ugarska je tada na ovom području formirala Beogradsku banovinu, a nakon osmanskog osvajanja Srpske despotovine 1459. godine, neki delovi despotovine su takođe ušli u sastav Beogradske banovine. Osmansko carstvo je osvojilo Beograd 1521. godine, nakon čega je ovo područje uključeno u Smederevski sandžak.

## Vanjske veze
* Beogradska banovina 1490. godine
Jovan XIII Carigradski

**Jovan XIII Glikis** ili **Glika** () bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao od 1315. do 1319. godine.

Prije nego što je postao patrijarh, vršio je svjetovnu dužnost logoteta na bizantskom dvoru. Imao je ženu, sinove i kćeri. Bio je poznat po svojoj učenosti te je napisao traktat na temu grčkog jezika. 

Na mjesto patrijarha je imenovan 12. maja 1315. godine, nakon što je njegov prethodnik Nifont I odstupio zbog optužbi za simoniju. Prije toga se zamonašio i razveo od žene. Sa mjesta patrijarha je odstupio 11. maja 1319. godine uslijed lošeg zdravlja.

## Literatura

* Donald M. Nicol, *Les derniers siècles de Byzance*, éditions Texto, 2008.
* Vitalien Laurent, « La chronologie des patriarches de Constantinople de la première moitié du XIVe siecle (1294-1350) », dans * Revue des études byzantines*, tome 7, 1949, p. 145-155.
Gerasim I Carigradski

**Gerasim I** (; ? - 19. april 1321) bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao od 1320. do 1321. godine.

Bio je rodom iz Filadelfije u Maloj Aziji (današnji Alaşehir u Turskoj). Prije postavljanja na mjesto patrijarha je služio kao iguman manastira u carigradskoj četvrti Mangana. Na mjesto patrijarha je postavljen 21. marta 1320. godine. Umro je 19. aprila sljedeće godine.

## Literatura
* Donald M. Nicol, *Les derniers siècles de Byzance*, éditions Texto, 2008.
* Vitalien Laurent, « La chronologie des patriarches de Constantinople de la première moitié du XIV siecle  (1294-1350) », dans * Revue des études byzantines*, tome 7, 1949, p. 145-155.
Isaija I Carigradski

**Isaija** ili **Isak** () bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao od 1323. do 1334. godine. Za vrijeme stolovanja je u Bizantskom Carstvu trajao građanski rat između cara Andronika II Paleologa i njegovog unuka Andronika III. Stari je Andronik 1327. godine dao patrijarha Isaiju zatvoriti u manastir u carigradskoj Magnauri, a što historičari najčešće objašnjavaju Isaijinom podrškom mladom Androniku. Nakon što je Andronik II konačno svrgnut 23. maja 1328. godine, u manastir je poslana delegacija da vrati Isaiju na mjesto patrijarha. Pri povratku u palaču je patrijarha umjesto povorke crkvenih dostojanstvenika pratila povorka muzičara, plesačica i komedijaša od kojih se jedan toliko smijao prizoru da je pao sa konja.

Isaijino stolovanje je također bilo obilježeno neuspjelim pokušajima da se Armenska apostolska crkva ponovno ujedini sa pravoslavnom.

## Reference
Građanski rat dvojice Andronika

**Građanski rat dvojice Andronika** naziv je za građanski rat u Vizantiji od 1321. do 1328. godine. Za presto su se borili Andronik II i njegov unuk Andronik III Paleolog.

## Prvi sukob

Andronik III je imao mnogo pristalica. Najvažniji među njima bili su Jovan Kantakuzin i Sirgijan Paleolog koji su bili namesnici u Trakiji gde je nezadovoljstvo starim carem bilo najveće. Na Uskrs 1321. godine, Andronik III je pobegao u Jedrene odakle je pokrenuo ustanak protiv svoga dede. Sirgijan je poveo veliku vojsku ka Carigradu i prisilio starijeg Anronika na pregovore. Dana 6. juna 1321. godine potpisan je dogovor po kome Andronik mlađi postaje carev savladar i dobija Trakiju i Makedoniju.

## Drugi sukob

Sporazum iz 1321. godine nije dugo potrajao. Sirgijan je smatrao da je nedovoljno nagrađen za svoju pomoć pruženu Androniku III. Nije bio zadovoljan ni Andronikovim odnosem prema njemu jer je bilo očigledno da Andronik mlađi više ceni Jovana Kantaluzina. Neki istoričari beleže da je Andronik pokušao da zavede Sirgijanovu suprugu. Zbog toga Sirgijan menja stranu i pridružuje se Androniku II koga nagovara da nastavi rat sa svojim unukom. Međutim, iste godine sklopljen je još jedan dogovor između dvojice Andronika, a Sirgijan je osuđen na doživotnu zatvorsku kaznu.

## Treći sukob

Novi sukob između dede i unuka izbio je u fenruaru 1327. godine. Ovoga puta su se u sukob umešale i balkanske zemlje: Srbija i Bugarska. Bugari na čelu sa Mihailom Šišmanom staju na stranu mlađeg Andronika, a Srbi na čelu sa Stefanom Dečanskim staju na stranu starijeg Andronika. Bitke su vođene na prostorima Makedonije. Andronik III osvaja Solun i u maju 1328. godine ulazi u Carigrad gde primorava svog dedu na abdikaciju. Stari car je odveden u manastir gde je umro 13. februara 1332. godine.

## Povezano
* Andronik II Paleolog
* Andronik III Paleolog
* Mihailo Šišman
* Stefan Dečanski
* Jovan Kantakuzin
* Sirgijan Paleolog
* Bitka kod Velbužda

## Izvori
* Vizantija, opadanje i propast - Dž. Dž. Norič
Nacka

**Nacka** je grad od 15,591 stanovnika na istoku Švedske, te administrativni centar 
općine Nacka (od 90.108 stanovnika), jedne od 11 općina koje formiraju grad Stockholm.

## Geografija
Nacka leži u grofoviji Stockholm, na poluotoku Sicklaön, udaljena oko pet km istočno od centra Stockholma.

## Historija
Nacka je jedan od najmlađih švedskih gradova, osnovan 1949. kad je imao 1500 stanovnika. Formiranje tog naselja počelo je oko 1870. kao industrijskog predgrađa Stockholma u koji su seljene tvornice.
Prvi se formirao kvart Saltsjöbaden 1893. kao naselje urbanih vila, on je 1909. dobio status trgovišta. Ostali dio bio je mješavina industrijskih pogona i seljačkih posjeda, ali je oko 1910. već oko polovice stanovništa bilo gradsko, a tad su već  iznikli kvartovi Sickla i Järla.

Gradska željeznica Saltsjöbanan stigla je do Nacke 1893., tad su izgrađene tvornice *AB de Lavals Ångturbin* (1893.), *AB Diesels motorfabrik* (1898.) i dva mlina; *Saltsjökvar* i *Tre kronor*. Tako da je krajem 19. vijeka Nacka bila mješavina industrijskih pogona i stambenih zgrada. Ipak kako se produžavala željeznica i gradile nove stanice, gradilo se sve više stambenih 
blokova. Danas je Nacka stambeno naselje, 1989. izgrađen je trgovački centar Forum Nacka, kao centar naselja, a sprema se izgradnja novog Värmdövägena.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice općine Nacka''
Mačvanska banovina

**Mačvanska banovina** je bila srednjovekovna ugarska banovina, koja se nalazila na području današnje zapadne Srbije. Obuhvatala je Mačvu i neke susedne krajeve. Banovinu je osnovao ugarski kralj Bela IV 1247. godine, kao utočište svom zetu Rostislavu Mihailoviču, ruskom knezu. Banovina je dobila ime po gradu Mačvi, ali lokacija ovog naselja nije tačno utvrđena. Misli se da se grad Mačva nalazio nekoliko kilometara južno od današnjeg Šapca.

Tokom istorije, banovina je menjala svoje granice, a njeno postojanje je imalo i izvesne prekide, u periodima kada se područje Mačve nalazilo u sastavu srednjovekovnih srpskih država. Tada su ovim prostorom vladali kraljevi Dragutin i Stefan Vladislav II, zatim carevi Stefan Dušan i Uroš, župan Nikola Altomanović, knez Lazar Hrebeljanović, despot Stefan Lazarević i drugi.

Mačvanska banovina je postojala do kraja 15. veka, kada ovo područje ulazi u sastav Osmanskog carstva.

## Vanjske veze
* Mačvanska banovina 1370. godine 
* Mačvanska banovina 1490. godine
Ustav Brazila

**Ustav Federalne Republike Brazila** (portugalski: *Constituição da República Federativa do Brasil*) je vrhovni zakonski akt u Brazilu koji služi kao temelj organizacije i federalne vlasti u toj zemlji. Ustav pruža okvir organizacije fedralne vlade te njezina odnosa s pojedinim federalnim jedinicama i narodom. 

Ustav je formalno ratificiran 5. listopada 1988. godine, nakon dvogodišnjeg rada Ustavotvorne skupštine. 

Ustav započinje preambulom u kojoj članovi konstituante iznose svoj zadatak u stvaranju ustavnog okvira za zaštitu temeljnih prava, koja su proklamirana u preambuli. Normativni dio ustava podijeljen je na devet glava. Prve dvije glave uređuju temeljna načela Republike i temeljna prava, dok je državna organizacija uređena u glavama 3 i 4. Glava 5. regulira obranu, glava 6. poreze i državni proračun, a na nju se nadovezuje sljedeća glava s pravilima o ekonomskom i financijskom poretku. Socijalni poredak reguliran je u glavi 8., dok posljednja glava donosi opće ustavne dispozicije, uključujući i prijelazne i završne odredbe.
Jovan XIV Carigradski

**Jovan XIV Kalekas** () (o. 1282-1347) bio je  vaseljenski patrijarh Carigrada od 1334. do 1347.  Poznat je kao žestoki protivnik isihazma odnosno teoloških stavova  Grigorija Palame. Također je od 1341. godione bio aktivni sudionik bizantskog građanskog rata kao član frakcije regenta Jovana V Paleologa, a protiv Jovana VI Kantakuzina.

## Život

Rodio se u mjestu Apros u Trakiji. Odrastao je u skromnoj porodici. Prije nego što je postao svećenik se bio oženio i imao je djecu.

Nakon zaređenja je postao štićenik Jovana Kantakuzena, glavnog ministra na dvoru cara Andronika III Paleologa. Oko godine 1332. je postao arhiepiskop Soluna. Patrijarhom je postao 1334. godine.

Tri godine kasnije je Varlam, monah iz Hore i rodom iz Kalabrije posjetio Svetu Goru i doznavši za prakticiranje isihazma, postao zgrožen, te otpočeo kampanju protiv nje i Grigorija Palame. Spor je među bizantskim svećenstvom izazvao takve podjele da je 1341. godine Andronik III, koji je podržavao Palamu, sazvao Peti carigradski sabor. 

Crkveni spor je koincidrao sa borbom za prijestolje izazvanom Andronikovom smrću. Patrijarh se priključio frakciji oko Ane Savojske koja je htjela da carem postane malodobni Jovan V, te je u tu svrhu Jovan XIV imenovan regentom. Glavni Anin suparnik bio je Jovan VI Kantakuzin, koji je postepeno, uz pomoć osmanskog emira Orhana, stekao nadmoć nad Aninom frakcijom, te se 1346. okrunio za cara u Adrianopolju te u februraru 1347. ušao u Carigrad.

Taj je događaj koincidrao sa sinodom na kome je Jovan XIV svrgnut. Car je svrgnutog patrijarha dao protjerati. Novi je patrijarh postao Isidor I, sljedbenik Grigorija Palame i zagovornik isihazma. 

## Vanjske veze
*Dumbarton Oaks: Independent and Self-Governing Monasteries of the Fourteenth and Fifteenth Centuries Chapter 9, p1491
Predsjednik Brazila

**Predsjednik Federalne Republike Brazil** () je šef izvšne vlasti u Brazilu, istovremeno i šef države i predsjednik vlade. Uz navedeno, predsjednik je i vrhovni zapovjednik Oružanih snaga Brazila. 

Predsjednički sustav u Brazilu uspostavljen je 1889. godine, nakon što je u vojnom puču svrgnut car Pedro II. Inauguracijski nositelj titule bio je Deodoro da Fonseca, koji je dužnost preuzeo 1891. godine. Od tog trenutka, Brazil je izmijenio šest ustava, tri diktature i tri perioda demokracije, tokom kojih je glasovanje bilo obavezno. Ustav Brazila iz 1988. godine danas regulira dužnosti i ovlasti predsjednika u sklopu brazilskog političkog sustava. 

Ustav propisuje kako kandidat za predsjednika mora biti rođen na teritoriju Brazila i imati prebivalište u Brazilu, minimalno 35 godina, status elektora i puna elektorska prava te biti član političke stranke. Od 1. siječnja 2023, aktualni predsjednik je Luiz Inácio Lula da Silva.
Karlskoga

**Karlskoga** je grad od 27,084 stanovnika u sredini južne Švedske, on je i administrativni centar 
Općine Karlskoga od 29,668 stanovnika.

## Geografija
Karlskoga leži u Grofoviji Örebro, na sjevernoj obali jezera Möckeln, udaljena 45 km zapadno od centra grofovije Örebra i 28&nbsp;km istočno od 
Jezera Vänern.

## Historija
Historija Karlskoge veže se uz kralja Karla IX koji je čitav taj kraj, tada još kao princ dobio negdje između 1586. - 1589. kao feud. Od tad se zove Karlskoga, prije tog se zvao Möckelns bodar.

Smješteno između jezera Möckeln i velikih šuma naselje je tokom 17. vijeka živjelo od eksploatacije drva, od sredine vijeka kad je otkrivena željezna ruda čitav kraj se preorjentirao na unosnije rudarstvo i obradu metala. 
Od oko 1640. i tokom sljedećih dekada podignuto je 14 manufakturnih livnica i 8 kovačnica, od kojih je većina radila do 1860.

Grad Karlskoga se razvio iz dva naselja Karlskoge Kyrkby i Boforsa, oba naselja su brzo rasla od početka 19. vijeka, kad su se spojila postala su općina - 1897.

Općina Karlskoga je kraljevsku povelju o statusu grada dobila 1940.
 
Za grad je bila osobito važna tvornicu oružja AB Bofors poznata po topovima i dinamitu kog je upravo ona prva proizvela. Između 1894. pa sve do svoje smrti - 1897. njen vlasnik bio je Alfred Nobel. On je bio zaslužan za njen razvoj kao tada jednog od najrespektabilnijih 
proizvođača oružja. U to vrijeme često je ljeta provodio u Karlskogi u svojoj vili -*Björkborn*.

## Privreda
I danas se privreda grada veže uz tvornicu Bofors.

## Gradovi prijatelji

*  Aalborg
*  Húsavík
*  Riihimäki
*  Sanremo
*  Wheaton, Illinois
## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice općine Karlskoga''
Karlskoga (općina)

**Općina Karlskoga** (švedski: *Karlskoga kommun*)  je jedna od 
švedskih općina od 29,668 stanovnika u sredini južne Švedske.

Administrativni centar općine je grad - Karlskoga od 27,084 stanovnika.

## Geografija
Općina Karlskoga prostire se u Grofoviji Örebro, na površini od 470.68 km² sjeveroistočno od Jezera Vänern.
## Historija
Današnja Općina Karlskoga nastala je 1971. nakon administrativne reforme od dotadašnjeg grada Karlskoga.

## Gradovi prijatelji

* , Riihimäki (1950)
* , Fredrikstad (1957)
* , Aalborg (1963)
* , Húsavík (1970)
* , Wheaton, Illinois (1973)
* , Sanremo (1979)
* , Narva (1996)
* , Olaine (1997)
* , Ivangorod (2003)

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Općine Karlskoga''
Möckeln

**Möckeln** je jezero u sredini južne Švedske, koje leži u Grofoviji Örebro.
## Geografija
Jezero Möckeln pokriva površinu od 18 km², leži na 89 metara nadmorske visine.

Na sjevernoj obali jezera leži grad Karlskoga.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Karta över Möckeln'' na portalu Svenskgeografi
Isidor I Carigradski

**Isidor I** ; ? - mart/april 1350) bio je carigradski patrijarh koji je stolovao od 1347. do smrti.

Bio je rodom iz Soluna. Prije nego što je postao patrijah, bio je monah na Svetoj gori,  a potom arhiepiskop Monemvasije na Peloponezu. Bio je učenik Grigorija Palame te je prihvatio njegovo učenje o isihazmu. Zbog toga je došao u sukob sa Varlamom Kalabrijskim, koji je uživao podršku patrijarha Jovana XIV. Isidor je zbog toga zajedno sa Grigorijem izopćen iz crkve na sinodu koji je Jovan XIV sazvao 1345. godine.

U februaru 1347. godine je, pak, završen bizantski građanski rat u kome je Jovan VI Kantakuzin porazio frakciju kojoj je pripadao Jovan, koji je već prije toga svrgnut. Isidor je nakon toga postavljen za novog patrijarha.

## Reference
Prijedlog zakona o amandmanu trideset i četvrtom na Ustav (o bračnoj jednakosti) iz 2015.

**Prijedlog zakona o amandmanu trideset i četvrtom na Ustav (o bračnoj jednakosti) iz 2015.** (engl. *Thirty-fourth Amendment of the Constitution (Marriage Equality) Bill 2015*), peti prijedlog zakona u 2015., odnosno prijedlog amandmana na ustav Irske radi provođenja mandata koji sadrži odredbu o istospolnom braku.

U januaru 2015. vlada Fine Gaela i laburista uputila je Oireachtasu prijedlog zakona, koji je bio prihvaćen u martu, tj. na vrijeme za referendum određen da se održi 22. maja 2015.; svi ustavni amandmani moraju se staviti na referendum.

## Referendum

Vlada namjerava 22. maja 2015. održati simultane referendume, jedan o prijedlogu zakona o braku i jedan o ustavnom amandmanu radi smanjenja dobi za kandidaturu za predsjednika. Prijevremeni izbori za Dáil u Carlow-Kilkennyju održat će se isti dan.

### Tekst prijedloga zakona

Prijedlogom zakona koji je upućen, predlaže se umetanje novog stavka 4. u članak 41. Ustava. Tekst bi glasio:

Prema Referendumskoj komisiji, ako referendum prođe:

* Dvije osobe suprotnog spola ili istog spola moći će se vjenčati jedna za drugu.
* Ostala detaljna pravila o tome tko se može vjenčati nastavit će se određivati zakonodavstvom.
* Ustavni status braka ostat će nepromijenjen.
* Brak između dviju osoba istog spola imat će jednak status po Ustavu kao i brak između muškarca i žene.
* Vjenčani parovi suprotnog spola ili istog spola bit će priznati kao obitelji i imati pravo na ustavnu zaštitu obitelji.

## Reference

## Vanjske veze

* Prijedlog zakona o amandmanu trideset i četvrtom na Ustav (o bračnoj jednakosti) iz 2015.  na websiteu Oireachtasa; linkovi na prijedlog zakona, rasprave i predložene amandmane
* rasprave u Oireachtasu u martu 2015. s kildarestreet.com: 
** Dáil: second stage, second stage (ctd), committee, report, final stages
** Seanad: second stage, committee stage, report, final stages
Prva omladinska poljoprivredna radna akcija

**Prva omladinska poljoprivredna radna akcija** bila je organizovana u ljeto 1942. godine u dolini rijeke Sanice kod Ključa, poznata i kao „Žetva u Saničkoj dolini“. U radnoj akciji sa teritorije Bosanske Krajine učestvovalo je oko 7 000 omladinaca.

Dana 28. jula 1942. godine izvršena je puna realizacija vojno-operativnog plana Operativnog štaba za Bosansku krajinu — oslobođena je Ključko-sanička dolina, u kojoj je bujala ljetina i dozrelo klasje za žetvu. Borci Prve krajiške narodnooslobodilačke udarne brigade potisli su i razbili snage Desete pukovnije NDH, čije su bojne nanijele mnogo zla narodu na ovom području.

Dok su borci ovih partizanskih jedinica u danonoćnim jurišima osvajali utvrđenja jedno za drugim, sekretar Oblasnog komiteta KPJ za Bosansku krajinu Đuro Pucar Stari dogovorio je sa rukovodstvom Drvara, Bosanskog Grahova i Bosanskog Petrovca, mobilizaciju omladinske radne snage i pokret omladinskih radnih četa i bataljona prema oslobođenom Ključu i okolini. Ujutru 29. jula stigao je u Vojiće kod Ključa, omladinski radni bataljon sa četiri omladinske radne čete smoljanske opštine. Bataljon je u cjelini brojao 511 žetelaca. Žetva je počela u selu Bojićima. Zatim su do 1-og avgusta stigla još dva bataljona sastavljena od omladine čitavog petrovačkog područja, ukupno oko 2000 omladinaca. Omladina je radila natčovječanskim naporima. Kao poseban podvig ove akcije smatra se žetva 800 žetalaca, koja je obavljena 27. avgusta 1942 ispred samih ustaških bunkera. Omladina je tada u potpunosti ispunila zavjet – *Ni zrno žita okupatoru*.

Ubrana ljetina je zaprežnim kolima vožena do Laništa a odatle partizanskom željeznicom do magacina i bolnica na Grmeču i Klekovači.

Rezultati ove akcije su bili veliki: sabrano je 270 vagona pšenice, ječma, zobi i kukuruza, osušena su tri vagona šljiva i jabuka, izvađeno je i utrapljeno 17 vagona krompira, napravljeno je 4 vagona pekmeza od šljiva, sabrano 5 vagona graha, u partizanske bolnice je dnevno otpremano po 3 000&nbsp;kg voća i povrća, podijeljeno je 150 vagona razne hrane, a u rezervu je spremljeno 750 vagona razne hrane
## Reference
Kalist I Carigradski

**Kalist I Carigradski** (; ?—1363) je bio carigradski patrijarh u priodima od 1350. do 1354. i od 1355. do 1363. Poštovan je u Pravoslavnoj crkvi kao svetitelj i bogoslov.

U mladosti je živeo na Svetoj gori u skitu Magulu kod manastira Filotej pod duhovnim vođstvom Svetog Grigorija Sinajskog. Tu je, kasnije, sagradio obitelj Svetog Mamanta. Kao jeromonah živeo je u manastiru Iviron.

Za patrijarha carigradskog izabran je 1350. godine po želji i cara Jovana Kantakuzina. Posle četiri godine udaljio se sa patrijarškog prestola ponovo u Svetu goru.

U vreme cara Jovana Paleologa 1355. godine ponovo je vraćen na tron Carigradske patrijaršije, gde je kao patrijarh ostao do smrti.

Umro je se 1363. godine i to u Serezu, na putu ka carici srpskoj Jeleni Dušanovoj, tada već monahinji Jelisaveti, da izmiri Srbe sa Carigradom i da zatraži pomoć za zaštitu od Turaka Osmanlija.

Autor je brojnih bogoslovskih dela: Žitije svetog Grigorija Sinaita i Svetog Teodosija Trnovskog, pouke monasima i mnogobrojne besede.

Sveti patrijarh Kalist je aktivno učestvovao u podršci Svetom Grigoriju Palami i predsedavao na saboru u Carigradu 1351. godine koji je potvrdio njegovo učenje o božanskoj svetlosti i izdao „Saborski Tomos“ o tome.

Pravoslavna crkva proslavlja patrijarha Kalista 20. juna po julijanskom kalendaru.

## Izvori



## Vanjske veze

* Crkveni kalendar 20. jun
* Martin Jugie, The Palamite Controversy, 4. The triumph of Palamism (1347-1354)
Makarije Carigradski

**Makarije** () bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao u dva navrata - od 1376. do 1379. te od 1390. do 1391. godine.

Prvi put je na mjesto patrijarha došao zahvaljujući tome što ga je imenovao bizantski car Andronik IV Paleolog, koji je prije toga bio svrgnuo patrijarha Filoteja. Ti su događaji koincidirali sa građanskim ratom u Bizantskom Carstvu. Godine 1377. je Andronikovog sina Jovana VII imenovao ko-carem. Međutim, godine 1379. je rat završio pobjedom pobunjenika na čelu sa Andronikovim ocem Jovanom V i bratom Manojlom II. Tada je Makarije svrgnut i zamijenjen sa Nilom. 

Makarije se na mjesto patrijarha vratio 1390. kada se car Jovan VII vratio na vlast i svrgnuo tadašnjeg patrijarha Antonija IV. Na mjestu patrijarha je, međutim, ostao tek godinu dana, s obzirom da je već 1391. godine novim carem postao Manojlo II. Tada je Makarije svrgnut, a na mjesto patrijarha vraćen Antonije IV.
Filotej Carigradski

**Patrijarh Filotej** (; 1300—1379) je bio carigradski patrijarh u dva navrata. Prvi put od novembra 1353. do 1354. i drugi od 1364. do 1376. Autor je više žitija, teoloških i polemičkih radova, himni i molitava.

## Biografija
Rođen je oko 1300. godine, u siromašnoj porodici u Solunu. Kao mlad je otišao na Svetu goru i tamo se zamonašio. Kasnije je izabran za igumana solunskog manastira Filokala, pa zatim Lavre Svetog Atanasija. Godine 1347. postao je mitropolit tračke Herakleje.

Godine 1353. Jovan VI Kantakuzin ga je postavio za patrijarha carigradskog, smenivši dotadašnjeg patrijarha Kalista I.

Nakon pada Jovana Kantakuzina zbačen je i Filotej, a na patrijaršijski tron vraćen patrijarh Kalist. Nakon Kalistove smrti 1365. godine, Filotej ponovo postaje patrijarh, i na tom mestu ostaje sve dok ga car Andronik IV Paleolog nije zbacio 1376—7. godina. Ubrzo posle toga je i umro. Za vreme drugog Filotejevog vršenja dužnosti patrijarha došlo je do crkvenog izmirenja sa srpskom državom Jovana Uglješe i sa Srpskom crkvom.

## Učenje
U dogmatskom pogledu Filotej je bio privrženi pristalica Grigorija Palame i isihazma. U poznim godinama je bio otvoreni protivnik unionističke politike cara Jovana V Paleologa.

Pisao je veoma mnogo, uglavnom dogmatske i polemičke radove. Pored toga ogledao se u himnografiji, homiletici i hagiografiji. Poznat je njegov enkomion Grigoriju Palami koji ima svoj značaj i kao istorijski izvor.

Autor je diataksisne Božanstvene liturgije i Svenoćnog bdenja.

## Vanjske veze
* Gramata patrijarha Filoteja velikom ruskom knezu Dimitriju Ivanoviču 
* Svяteйšego Patriarha Konstantina-grada kir Filofeя, Predanie svoemu učeniku o tom, kàk vnimatelьno prebыvatь v kelьe vmeste so svoimi poslušnikami 
* Britannica: Philotheus Kokkinos 
* St. Philotheus (Kokkinos) of Mt. Athos, patriarch of Constantinople (1379) 
* VIZANTOLOŠKI INSTITUT SRPSKE AKADEMIJE NAUKA I UMETNOSTIPOSEBNA IZDANJA, KNJIGA 18, VIZANTIJSKI IZVORI3A ISTORIJU NARODA JUGOSLAVIJE, TOM VI, PATRIJARJ FILOTEJ, str. 629
Nil Carigradski

**Nil Carigradski** ili **Nil Kerameus** (? - 1. februar 1388) bio je carigradski patrijarh koji je stolovao od 1379. do smrti.

Na mjesto patrijarha je postavljen nakon građanskog rata u kome je bizantski car Jovan V Paleolog svrgnuo svog pobunjenog sina Andronika IV, a nakon toga i patrijarha Makarija. Nil se opisivao kao izuzetno učen čovjek, ali i oštar protivnik katoličanstva te zagovornik ideja Grigorija Palame. Godine 1382. je priznao caru Jovanu V pravo da donosi odluke u crkvenim pitanjima.

## Literatura
* Nicolas Viton de Saint-Allais, * L'art de vérifier les dates*, tome premier, Paris, 1818, p. 492.

## Vanjske veze
*
Trnovska Bugarska

**Trnovska Bugarska** ili **Trnovsko carstvo** () je država nastala raspadom Drugog bugarskog carstva posle smrti Jovana Aleksandra (1331—1371) i obuhvatala je veći deo današnje Bugarske sa sedištem u Trnovu. Njen prvi i jedini vladar bio je Aleksandrov sin Jovan Šišman (1371-1393/1395), koji je još za očeva života bio savladar i naslednik, dok je drugi Aleksandrov sin i Šišmanov polubrat Jovan Stracimir (1356—1397) od 1356. godine vladao ''Vidinskom Bugarskom'' koja je posle Aleksandrove smrti i *[[de facto|de fakto]]* postala samostalna.

Srpska katastrofa na Marici (1371) otvorila je put napredovanju Osmanlija na Balkanskom poluostrvu pred kojim je Šišman priznao njihov suverenitet nad njegovom državom i 1373. godine je predao svoju sestru Tamaru u sultanov harem. Međutim Murat I (1362—1389) se tu nije zaustavio i nastavio je sa zauzimanjem Šišmanovih gradova (Ihtiman-1378, Sredec-1383) i ostalih oblasti na poluostrvu (Niš-1385). On je pokušao da iskoristi Muratovu zauzetost da povrati suverenitet nad kneževinom Vlaškom i despotovinom Dobrudžom tokom 1386. godine, ali u tome nije imao uspeha. Posle srpskih pobeda kod Pločnika (1386) i Bileće (1388), trnovski car je prekinuo vazalne odnose sa Muratom, ali su brz udar Osmanlija i opsada Nikopolja primorali Šišmana na pokorenje. On je pokušao da odugovlači sa ispunjenjem obaveza, ali ga je novi dolazak Osmanlija pod Nikopolj primorao na predaju Drastara i smeštanje otomanskih posada u njegove tvrđave. Posle Kosovskog boja (1389) i unutrašnjih borbi koje su usledile u Otomanskoj imperiji, novi sultan Bajazit I (1389—1402) je 1393. godine napao Trnovsku Bugarsku i opseo samo Trnovo koje je branio patrijarh Jeftimije, pošto se sam Šišman ponovo povukao u Nikopolj. Posle tromesečne opsade, grad je zauzet zahvaljujući izdaji 17. jula 1393. godine, čime je i praktično prestalo da postoji Drugo bugarsko carstvo. Jovan Šišman je posle toga nastavio da upravlja delom svojih oblasti kao otomanski vazal, ali ga je Bajazit 3. juna 1395. godine pogubio u Nikopolju, a preostale njegove oblasti je i *de fakto* pridodao Otomanskoj imperiji.
Antonije IV Carigradski

**Antonije IV** (; ? - maj 1397) bio je patrijarh Carigrada koji je stolovao u dva navrata - od 1389. do 1390. te od 1391. do smrti.

Prvi put je patrijarhom postao kada ga je bizantski car Jovan V Paleolog imenovao nasljednikom Nila Kerameusa. Međutim, već sljedeće godine je Jovana V svrgnuo Jovan VII Paleolog, te svrgnuo Antonija i na njegovo mjesto postavio Makarija. Već sljedeće godine su, međutim, Jovana VII svrgnuli Jovan V i Manojlo II, te je Antonije vraćen na svoj položaj.

Antonije je poznat po diplomatskoj prepisci koji je vodio sa Jagelom, velikim vojvodom Litve, moleći ga da se pridruži Žigmundu Luksemburškom u njegovom križarskom ratu protiv Osmanlija. Također je vodio prepisku i sa Vasiljem I, velikim knezom Moskve, koga je nastojao uvjeriti u duhovnu supremaciju Carigrada nad ostatkom pravoslavnog svijeta, iako je tada Bizantsko Carstvo dotada bilo toliko oslabljeno da se više nije moglo smatrati najmoćnijom pravoslavnom državom.

## Literatura
*
Congresso Nacional

***Congresso Nacional*** (srpskohrvatski: *Nacionalni kongres*) je zakonodavno tijelo brazilske federalne vlade. Za razliku od državnih Zakonodavnih skupština, kongres je dvodomni te se sastoji od Federalnog senata (gornji dom) i Zastupničkog doma (donji dom). Kongres zasjeda u Brasíliji dvaput godišnje, od 2. veljače do 27. srpnja te od 1. kolovoza do 22. prosinca. 

Struktura kongresa je do nedavno bila izrazito nestabilna jer su političari bili skloni čestim promjenama stranaka za trajanja mandata pa su se omjeri snaga često mijenjali. Ipak, odluka Vrhovnog saveznog suda zaključila je kako mandati pripadaju strankama, a ne političarima te kako isti mogu mijenjati stranke samo u iznimnim situacijama. Nezakonita promjena stranke može dovesti do gubitka mandata u kongresu. 

Predsjednik Saveznog senata je *[[ex officio]]* i predsjednik Nacionalnog kongresa te u tom kontekstu saziva i predsjedava zajedničkim sjednicama i službama oba doma.