open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kirkcaldy

**Kirkcaldy** čita se  **Kerkoldi** (škotsko-gelski: *Cair Chaladain*, škotski: *Kirkcaldy*) je 
lučki grad na istoku Škotske od 49,709 stanovnika

Grad administrativno podpada pod Područno vijeće (council area)  -
Fife.
## Geografija
Kirkcaldy leži na sjevernoj obali estuarija Firth of Forth, točno nasuprot Edinburgha.

Njegovi stanovnici ga zovu *Dugi grad* (lang toun) jer se spajanjem sa susjednim gradićima Linktown i Abbotshall na zapadu, i Pathhead, Sinclairtown i Gallatown na istoku, njegova glavna ulica izdužila na dobrih 6.5 km. Ponovno se povećao 1930. kad je progutao susjedni kraljevski grad Dysart, a naakon tog i 1939. i 1950.
## Historija
Kirkcaldy je izrastao kao naselje zahvaljujući blizini Opatije Dunfermline. Tokom srednjeg vijeka izrastao je u prosperitetnu luku. Status kraljevskog grada dobio je 1450., a to mu je potvrdio svojom poveljom i kralj Charles II 1662.
Tokom 16. vijeka postao je značajni trgovački centar, naročito solju.

Nakon tog zlatnog perioda, počeo je zaostajati, ponovno se trgnuo početkom 19. vijeka, kad se razvila tekstilna industrija, a naročito kad je postao centar za proizvodnju linoleuma, po kojem je postao slavan. Na te slavne dane podsjećaju dijelovi grada u kom su bili pogoni za proizvodnju i skladišta, koja se danas pruređuju u stambene objekte ili ruše.

U Kirkcaldyu je 1723. rođen slavni ekonomist Adam Smith.

## Obrazovanje i znamenitosti
Kirkcaldy je bio slavan po svojoj gimnaziji osnovanoj 1894., nasljednici stare gradske škole iz 1582. u 
kojoj je između 1812. - 1818. teologiju predavao Edward Irving, a historiju i filozofiju 
Thomas Carlyle između 1816. - 1818.

Najveća znamenitost grada je njegova parohijska crkva, koja je istina temeljno rekonstrirana 1809. ali joj je ostao stari normanski zvonik. Pitoreskne kuće iznad luke iz 15. vijeka odaju jasni flamanski uticaj.
## Privreda
I danas se njegova ekonomija bazira na tekstilna industriji, proizvodnji slada za pivo, namještaja i električnih aparata.

Tokom ljeta, postaje omiljena turistička destinacija, zbog svojih brojnih plaža.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Kirkcaldy'' na portalu Encyclopædia Britannica
Cjevousni šišmiš

**Cjevousni šišmiš** (lat. *Anoura fistulata*), vrsta šišmiša otkrivenog 2005. godine u Ekvadoru. Značajan je po tome što je je jedina vrsta koja oprašuje cvijet biljke Centropogon nigricans hraneći se njegovim nektarom. 

Biljka ispušta neugodan miris koji privlači ove šišmiše s dugim jezikom čime se služi za izvlačenje nektara iz njezinog cvijeta.

## Izvori
Mala leteća lisica

**Mala leteća lisica** (lat. *Pteropus hypomelanus*) je vrsta šišmiša iz porodice velešišmiša. 

Duga je od 18,3 do 24 centimetra, a teška od 200 do 500 grama. Raspon krila iznosi joj 1,21 metar. Nastanjuje područje Australije, Kambodže, Indonezije, Malezije, Maldiva, Mijanmara, Papue Nove Gvineje, Filipina, Solomonskih Otoka, Tajlanda i Vijetnama.

## Izvori
Samoanski letipas

**Samoanski letipas** (lat. *Pteropus samoensis*) je vrsta iz porodice *[[Pteropodidae]]*. Otkriven je u Američkoj Samoi, na Fidžiju i u Samoi (gdje je poznat kao *pe'a* i *pe'a vao*). Njegovo prirodno stanište je suptropska i tropska suha šuma. Prijeti mu gubitak staništa.

Samoanski letipas je šišmiš srednje veličine. Gornji dio tijela je svjetlo smeđe boje, s mnogo srebrne dlake, dok je donji dio tijela smeđe boje. Ramena i vrh glave su svijetlo žuti. Nema repa. Duljina glave iznosi 175 do 200 mm, dužina ramena 126 do 133&nbsp;mm, dužine ušiju 20 do 23&nbsp;mm, a težina 300-410 grama.

## Rasprostranjenost

Rasprostranjen je u Američkoj Samoi, Samoi i Fidžiju, na otocima: Nanuya, Ofu, Savai'i, Swains, Ta'u, Taveuni, Tutuila, Upolu, Vanua Levu, Viti Levu, a možda i ranije na 'Euaiju. Populacije na Fidžiju su zasebne podvrste. U Samoi je gotovo izumrla vrsta, a na Fidžiju je puno češći. Samoanski letipas je aktivan noću na Fidžiju, a na Samoi danju. Vjerojatno je monogamna vrsta.

## Vanjske veze
Mali potkovnjak

**Mali potkovnjak** (lat. *Rhinolophus hipposideros*) je europski šišmiš iz reda šišmiša i porodice *[[Rhinolophidae]]*. Srodan je velikom potkovnjaku, no manji. 

Mali potkovnjak je jedna od najmanjih vrsta šišmiša, a teži samo 5 do 9 grama, s rasponom krila 192-254 mm i dužinom od 35-45 mm. Gornja strana tijela im je sivosmeđa ili ima blago crvenkasti ton, dok je donja strana siva do sivobijela. Poput velikog potkovnjaka, i ova je vrsta vrlo prepoznatljiva, jer ima tipični oblik nosa koji potsjeća na potkovu. Ta osobina im je i donijela ime "potkovnjak". Ovo je najmanja europska vrsta šišmiša.

## Rasprostranjenost
Nastanjuju uglavnom ista područja kao i veliki potkovnjaci. To znači, da ih ima prije svega u južnoj Europi, Francuskoj i južnoj Engleskoj. Treba im topliji okoliš a živi i u šumovitim područjima. 

## Razmnožavanje
Parenje počinje u jesen i završava u proljeće, ali se uglavnom prekida zimi. Tako se događa da se životinje pare odmah nakon zimskog sna, još u prostoru gdje su prezimile. U proljeće se ženke okupljaju na mjestima gdje provode dan, i kote mladunce, koje već u prvom tjednu "nose" sa sobom u lov. U tom razdoblju, mladunci vise na "lažnoj dojci". Ovisno o količini hrane, mladunci se osamostaljuju nakon 6 do osam tjedana, a u dobi od godinu dana postaju spolno zreli.

## Hrana
Mali potkovnjaci noću love u zajednicama između stabala na visini od oko 1 do 5 metara male kukce i pauke.
Zapadnoafrička morska krava

**Zapadnoafrička morska krava** (lat. *Trichechus senegalensis*) je vrsta morske krave, član vodenih sisavaca reda *[[Sirenia]]*.

## Opis
Poput ostalih morskih krava, zapadnoafrička morska krava u potpunosti je prilagođena na život u podmorju. Postiže dužinu od 4,5 metra i teže više od oko 360 kilograma. Nema stražnjih udova. Stražnje noge stopljene do repa, služe za kretanje.

## Stanište
Zapadnoafrička morska krava nalazi se u obalnim područjima zapadne Afrike, od Angole na jugu do Mauritanije na sjeveru. Osim u oceanu, ponekad obitavaju u rijekama i jezerima npr. u Čadu, Maliju i Nigeru.

## Odnos s ljudima
Zbog lova radi mesa, masti, kože i kostiju, zapadnoafrička morska krava gubi na brojnosti i sada je klasificirana kao ranjiva vrsta.
Novozelandski morski lav

**Novi Zeland morski lav** (lat. *Phocarctos hookeri*) također poznat kao **Hookerov morski lav** ili **whakahao** na maorskom je vrsta morskih lavova koja živi na novozelandskom  Južnom i  Stewart otoku do neke mjere, te u većoj mjeri oko novozelandskih sub-antarktičkih otoka, posebno otoka Aucklanda. On je monotipik svoga roda.

## Karakteristike

Novozelandski morski lavovi, kao i svi ušati tuljani, obilježeni su spolnim dimorfizmom. Odrasli mužjaci su  dugački 240 do 350&nbsp;cm i teški 320 do 450&nbsp;kg, a odrasle ženke dugačke 180 do 200&nbsp;cm i teške od 90 do 165&nbsp;kg. Pri rođenju, lavovi su dugi 70 do 100&nbsp;cm i teški 7 do 8&nbsp;kg.

## Populacija
Kao jedan od većih životinja u Novom Zelandu morski lav je zaštićena vrsta, budući da im je broj od 1890-ih godina, u padu i spadaju među najugroženije životinje na svijetu. Smatralo se da ih je sredinom 1990-ih bilo oko 15 000. Nakon izbijanja bolesti 1998. broj ima se značajno smanjio; te je godine bolest je prouzročila smrt oko 20 posto odraslih žena i 50 posto mladunčadi. Procjene iz 2008. na temelju mladunaca iznose oko 9.000 jedinki.

## Vanjske veze

*Novozelandski morski lav. Odjel za zaštitu Novi Zeland 
*Enciklopedija Novog Zelanda  
*ARKive - Fotografije i film o morskim lavovima 

## Izvor
Bajkalski tuljan

**Bajkalski tuljan** ili **nerpa** (lat. *Phoca sibirica*) živi u Bajkalskom jezeru kao zaštićena endemska vrsta. Jedan je od najmanjih vrsta tuljana. Odrasle nerpe narastu do 1,3 m, a masa im je između 60 i 70 kg. Sivu boju upotpunjuje žuto krzno na trbuhu. Imaju čunjast oblik tijela, a noge su im preobražene u peraje. Poznati su kao brzi plivači, koji odlično rone, te ispod vode mogu stajati najviše 60 minuta.

## Prehrana
Hrane se uglavnom životinjama iz Bajkalskog jezera, ponajviše endemskom ribom golomjankom (*Cemphorus baicalensis*). U lov idu noću, jer golomjanke tada izlaze na 100 metara ispod površine.

## Zanimljivosti
* U vrijeme kada se Bajkal počinje zamrzavati, nerpe probijaju otvore za disanje u ledu, te ih cijelo ledeno razdoblje održavaju otvorenima.
* Nerpe znaju biti udaljene od ostalih tuljana i po nekoliko kilometara, ali to im ne smeta jer su dosta samotne.
* U Bajkalu živi oko 55 do 65 tisuća tuljana.
* Još uvijek nije poznato kako je nerpa dospjela u Bajkalsko jezero, jer njeni srodnici, arktički tuljani, žive više od 3000 kilometara sjevernije.
* Najveći problem za opstanak nerpi u Bajkalu je krivolov, zbog njihova vrijednog krzna od kojeg se izrađuju šubare i čizme.
* Nerpa i vrsta tuljana u ruskom jezeru Ladoga su jedine dvije vrste slatkovodnih tuljana.
Obični tuljan

**Obični tuljan** (lat. *Phoca vitulina*), vrsta tuljana, koja živi na umjerenim i arktičkim morskih obalama sjeverne hemisfere. Najrašireniji je od perajara. Obitava u obalnim vodama sjevernog Atlantika, Tihoga oceana, Baltika i Sjevernog mora.

Obični tuljan je smeđe ili sive boje, s izraženim nosnicama u obliku slova V. Odrasla jedinka može doseći dužinu od 1,85 metara i masu od 132 kilograma. Ženke nadžive mužjake (30-35 godina u odnosu na 20-25 godina). Okupljaju se u obiteljskim grupama i na mjestima gdje su zaštićeni od nepovoljnih vremenskih uvjeta i grabežljivaca. 

Mužjaci se ponekad bore za ženke u podvodnih bitkama i na kopnu. Ženke nose jedno mladunče, za koje se same brinu. Mladi su sposobni plivati i roniti nakon nekoliko sati od rođenja. Razvijaju se brzo, jer majka ima mlijeko bogato mastima. 

Njihova globalne populacije iznosi 5-6 milijuna i stabilna je, ali su ugrožene podvrste u pojedinim staništima. Lov na tuljane ilegalan je u većini država.
Sivi tuljan

**Sivi tuljan** (lat. *Halichoerus grypus*) je sisavac iz porodice *[[Phocidae]]*.

Areal vrste obuhvaća veći broj država na području sjevernog Atlantika. Živi u državama kao što su: Island, Norveška, Portugal, Francuska, Kanada, SAD, Rusija, Švedska, Poljska i dr.

Sivi tuljan ima prepoznatljivu njušku. Odrasli tuljani imaju sive blijede pruge na puno svjetlijoj boji tijela. Mužjaci su dva do tri puta teži od ženki, što je najveća razlika između spolova. Kada ne love, vrijeme provode ležeći na stijenama ili u plitkim vodama s nosnicama izvan vode.

Obično su u vodi, na obali ili na plaži, a ponekad i na travnjacima daleko od obale. 

Kada se okote, mladunci imaju bijelo krzno. Vrijeme provode na obali dva ili tri mjeseca prije nego što se usude ući u vodu. 

Ova vrsta nije ugrožena.

## Izvori
Sjeverni morski slon

**Sjeverni morski slon** (lat. *Mirounga angustirostris*), morski sisavac iz porodice pravih tuljana.

Nastanjuje obalno područje od Aljaske do Baja Californije. Živi u grupama, a ime je dobio zbog svoje veličine. 

Sjeverni morski slon je žućkaste ili sivo-smeđe boje. Mužjaci dosegnu duljinu od 4-6 metara i težinu od 2,4 do 3,7 tone. Najveći poznati mužjak morskoga slona težio je 5 tona i bio je dug 6,9 metra. Ženke su puno manje, mogu dostići duljinu do 3,5 m, a težinu od 900 kg.

Hrane se uglavnom ribom i glavonošcima. Razmožavaju se na [kopno|[kopnu]] s činjenicom da zimu provedi na moru, vjerojatno u blizini santa leda. Sjeverni morski slon provede 80% svog životau vodi, a može izdržati bez unosa zraka više od 80 minuta, dulje nego bilo koji drugi morski sisavac. Sposoban je zaroniti na dubinu do 1500 m. Na kopnu, unatoč svojoj veličini kreće se brže od čovjeka. Tijekom sezone parenja mužjaci postaju izuzetno agresivni. Međusobno se bore za teritorij i ženke, koje svake godine okote samo jedno mladunče. Trudnoća traje oko 11 mjeseci. Ženke žive oko 20 godina, a mužjaci oko 14 godina.

Zbog lova radi kvalitetne masti, bio je u 19. stoljeću na rubu izumiranja. U 20. stoljeću, kao rezultat zaštite tih sisavaca, njihov broj znatno je porastao i njihova egzistencija više nije ugrožena.

## Izvori
Tuljan mjehuraš

**Tuljan mjehuraš** (lat. *Cystophora cristata*) je arktički perajar koji živi samo u srednjem i zapadnom dijelu sjevernog Atlantskog oceana, s rasponom od Svalbarda na istoku do Zaljeva sv. Lovwrenca na zapadu.

Naziv roda *Crystophora* na grčkom jeziku znači 'onaj koji ima mjehur', zbog čudnog napuhanog privjeska na nosu odraslih mužjaka. Zbog toga se i na srpskohrvatskom jeziku naziva tuljan mjehuraš. 

## Opis
Odrasli mužjaci u prosjeku su dugi 2,74-3,04 metara, a teški su 408 kilograma. Spolni dimorfizam je izražen još od rođenja, pa su ženke znatno manje, u prosjeku su duge 1,83-2,14 metara, a teške su 317 kilograma. Boja tuljana mjehuraša je srebrna, tijelo je posuto tamnim, nepravilnim mrljama. Glava je tamnija od tijela, na njoj nema nikakvih mrlja.  

Odrasli mužjaci na čelu i nosu imaju izbočinu nalik na kapu, koja ne visi prema dolje, za razliku od izbočina kod morskih slonova. Ta izbočina izrasta kada muški tuljan dosegne starost od četiri godine. Mužjaci mogu napuhati izbočinu, tako da bude veličine njihove glave.

## Način života
Od travnja do lipnja, nakon sezone parenja, ovaj tuljan putuje na velike udaljenosti u potrazi za hranom ili eventualno na kraju se okupe na zasebnim područjima na kojima se mitare od lipnja do kolovoza. Nakon mitarenja, ponovno se rasprše i traže hranu u kasno ljeto i jesen prije povratka na područja parenja u kasnu zimu. Glavna četiri područja na kojima se pare su: Zaljev sv. Lawrenca, istok Newfoundlanda, Davisov prolaz (između Grenlanda i sjeverne Kanade) i West Ice u blizini Jan Mayena.

## Prehrana i prirodni neprijatelji
Prehrana se uglavnom svodi na dubokovodne ribe kao što su škarpina, haringe, Grenlandska ploča, bakalar, kapelin, iverak, a tu su i lignje, hobotnica, škamp i dagnja. Kad traži hranu, roni do dubine od 100-600 metara, a u vodi može ostati i do 15 minuta, ali nađeni su i neki primjerci koji mogu roniti do 1000 metara čak i do sat vremena. 

Prirodni neprijatelji ovom tuljanu su polarni medvjed i orka.

## Potomci
Mladi su tuljani pri rođenju dugi oko 1 metar, a teški 24 kilograma. Rađaju se na ledu od sredine ožujka do početka travnja. Tijelo im je škriljasto plavo-sive boje, a trbuh blijede kremaste boje. Ženke spolnu zrelost steknu s 3-6, a mužjaci s 5-7 godina. Životni vijek ovim tuljanima je 30-35 godina. 

## Izvori
Slobodna Francuska

**Slobodna Francuska** (francuski: *France Libre*) je naziv za francusku vladu u egzilu iz Drugog svjetskog rata koju je predvodio Charles de Gaulle i koja se borila protiv Sila osovine na strani Saveznika nakon pada Francuske. Vlada je organizirana u lipnju 1940. u Londonu, odakle je pružala pomoć pokretu otpora u okupiranoj Francuskoj. 

De Gaulle, tada oficir i član vlade koji je odbio uvjete primirja koje je sklopio Philippe Pétain i pobjegao u London, potaknuo je francuski narod na otpor u svom "Apelu 18. lipnja", koji je imao snažan utjecaj na moral građana u Francuskoj i njezinim kolonijama, iako isprva nije imao velikog odjeka.

Dana 27. listopada 1940. godine, organiziran je Obrambeni savjet Carstva (*Conseil de défense de l'Empire*) kako bi se uredilo pitanje vodstva u kolonijama centralne Afrike, Azije i Oceanije koje su se odazvale apelu. Dana 24. rujna 1941., Savjet je zamijenjen Francuskim nacionalnim komitetom (*Comité national français*). Dana 13. srpnja 1942., Slobodna Francuska je službeno preimenovana u *France combattante* (sh. *Borbena Francuska*) kako bi se borbi protiv Osovina dalo na karakteru. Nakon oslobođenja Sjeverne Afrike, ova frakcija se spojila s frakcijom De Gaulleovog rivala Henrija Girauda u Alžiru, čime je nastao Francuski komitet narodnog oslobođenja (*Comité français de Libération nationale*). Egzil je službeno završio 25. kolovoza 1944. godine oslobođenjem Pariza i formiranjem Privremene vlade Francuske Republike (*Gouvernement provisoire de la République française*). Privremena vlada je upravljala Francuskom od oslovođenja do 1946. godine, kada je uspostavljena Četvrta Republika. 

Snage Slobodne Francuske (francuski: *Forces françaises libres*) bile su oružane snage Slobodne Francuske. Kao Saveznici, snage su se borile protiv Osovina i Višijevske Francuske na seriji bojišta od Bliskog istoka i Indokine pa do Sjeverne Afrike. Ratna mornarica Slobodne Francuske služila je kao pomoćna flota *[[Royal Navy]]ja* i, na sjevernom Atlantiku, Kanadske ratne mornarice. Dio snaga služio je i u RAF-u i sovjetskom ratnom zrakopolovstvu. 

Vojni uspjesi Slobodne Francuske uvelike su realizirani uz pomoć kolonija u Africi, Aziji i Oceaniji, odakle su snage osvajale sve više i više teritorija Višijevske Francuske. Tako je bilo sve do Operacije ''Torch'' 1942. godine, kada je Višijevska Francuska ograničena isključivo na uzak teritorij nekadašnje *[[zone libre]]* u kontinentalnoj Francuskoj te nekoliko posjeda u Zapadnim Indijama. 

Dana 1. kolovoza 1943., dotad Vichyju odana *[[Armée d'Afrique]]* ujedinila se sa snagama Slobodne Francuske, čime je osnovana velika *Armée française de la Liberation*. Do sredine 1944., ta je vojska brojala više od 400,000 vojnika te je sudjelovala u savezničkim invazijama Normandije i Provanse te je, na koncu, vodila proboj do Pariza i pobjedonosno ušla u oslobođeni grad. Do kraja rata, snage Slobodne Francuske su s 1,300,000 vojnika bile četvrta vojna sila u Europi, a nakon rata su pomogle u formiranju privremene vlade koja je dovela do uspostave Četvrte Republike.
Čečenski napad na Gudermes (1995)

**Čečenski napad na Gudermes** ili, u ruskim izvorima **Napad militanata na Gudermes** () se odigrao u decembru 1995. za vrijeme Prvog čečenskog rata, kada su paravojne formacije samoproglašene Čečenske Republike Ičkerije izvele napad na položaje ruskih paravojnih formacija u čečenskom gradu Gudermes. Akcija, koja je za svrhu imala sabotiranje izbora koje je tada nastojala sprovesti pro-ruska čečenska vlast, je otpočela 10. decembra kada je nekoliko stotina militanata inflitiriralo u Gudermes te opkolilo federalni garnizon, koji se pretežno sastojao od jedinica Ministarstva unutrašnjih poslova (MVD). Ruska vojska je na poprište događaja došla tek tri dana kasnije, a sljedeći dan je počela bombardiranje grada artiljerijom i avijacijom nastojeći otjerati militante; pri tome se nije vodilo računa o preciznosti, te su u mnogo slučajeva pogođene četvrti gdje militanata nije bilo, a što je prouzročilo velike žrtve među civilnim stanovništvom. 19. decembra su ruske snage krenule u kopneni napad na militante, te su ih iz grada uspjeli otjerati nakon pet dana borbi. Prema različitim procjenama ruske snage su u borbama imale oko 40 mrtvih i 50 ranjenih, dok drugi izvori navode ukupno stotinjak gubitaka.

## Izvori

## Vanjske veze
* http://www.voinenet.ru/voina/istoriya-voiny/574.html 
* http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=861
Operacija Odmazda (1996)

**Čečenski napad na Grozni**, poznatiji po šifriranom nazivu **Operacija Odmazda** () se odigrao u martu 1996. godine za vrijeme Prvog čečenskog rata. Otpočeo je 6. marta 1996. godine kada su se paravojne formacije samoproglašene Čečenske Republike Ičkerije infiltirirale u čečenski glavni grad Grozni, koji se tada nalazio pod nadzorom ruskih vojnih i paravojnih snaga. Čečenske snage su uspjele zauzeti sjeverozapadni dio grada, odnosno Staromislovski rajon i u njemu uspostaviti svoje kontrolne punktove. To je dovelo do trodnevnih borbi prilikom kojih su ih ruske snage uspjele potisnuti iz grada. Prema čečenskim navodima, u napadu je poginulo preko 300 ruskih vojnika, a čečenske snage su prilikom povlačenja sa sobom odvezle i zaplijenjeni tenk T-72 i dva oklopna transportera. Akcija je imala ograničeni, i prije svega simbolički karakter; njome se nastojala još jednom demonstrirati nesposobnost ruskih snaga da stanu na kraj čečenskoj gerili, odnosno potaći dodatni politički pritisak na vladu Borisa Jeljcina čiji je položaj, uslijed u javnosti sve nepopularnijeg rata, pred predstojeće predsjedničke izbore postao izuzetno težak. Propagandni efekt akcije se, međutim, djelomično kompenzirao likvidacijom čečenskog vođe, predsjednika Džohara Dudajeva mjesec i pol dana kasnije. Sa druge strane, čečenski komandanti su prilikom akcije stekli vrijedna iskustva, odnosno preduvjete da pet mjeseci kasnije isplaniraju i izvedu daleko spektakularniji i ambiciozniji napad na Grozni koji će im donijeti konačnu pobjedu u ratu.

## Vanjske veze
* Первая чеченская война: Срыв мирных переговоров (осень 1995-лето 1996) // voinenet.ru
Amphicynodon

***Amphicynodon***, izumrli rod sisavaca iz porodice medvjeda koji je živio u Europi i Aziji tijekom oligocena, prije oko 33,9-28,4 milijuna godina. Po veličini medvjedi su bili slični ranim kunama. Rod je imenovao Filhol 1881..

## Fosili
Lokacije i starost fosilnih nalaza:
*Ulaan Khongil, Mongolija ~33,9—28,4 milijuna godina
*Ronzon, Auvergne, Francuska ~33,9—28,4 milijuna godina

## Izvori
Arctotherium

***Arctotherium*** je izumrli rod medvjeda koji je nastanjivao Južnu Ameriku od kasnog pliocena do kraja pleistocena. Njihov najbliži srodnik bio je kratkoglavi medvjed, dok je najbliži živući srodnik medvjed naočar.

Ime rodu dao je njemački zoolog Hermann Burmeister 1879. Primjerak *A. angustidens* iz Buenos Airesa pokazuje da su mužjaci bili teški između 1588 i 1749 kilograma, a duljina tijela je bila četiri metra. Ovo je najveći medvjed ikad nađen, te je moguće da je najveći od svih kopnenih sisavaca mesoždera poznatih znanosti.

## Izvori
Kolponomos

***Kolponomos*** je izumrli rod morskih medvjeda koji je živio za vrijeme miocena, prije oko 20 milijuna godina.

Opisao ga je 1960. Ruben A. Stirton, paleontolog u Američkom muzeju prirodne povijesti prema djelomičnoj lubanji i vilici nađenih na Olimpijskom poluotoku. Stirton je mislio da fosilni nalaz pripada porodici rakuna, ali fosilni nalazi Douglasa Emlonga pokazali su da pripada porodici medvjeda.

## Opis
Vrste *Kolponomos* imale su spuštene njuške i široke, jake kutnjake koji bi odgovarali prehrani morskim beskralješnjacima s tvrdom ljuskom, a njihove uske njuške i naprijed usmjerene oči ukazuju da su imali stereoskopski vid. ☃☃ Velakhvatišta i mišića vrata i robusne kosti stopalu a kombacijije s ovim značajkama sugeriraju da je *Kolponomos* ispunio jedinstvenu nišu među morskim zvijerima, kojoj je danas bliska samo vrlo daleka srodnica morska vidra. Međutim, zbog nedostatka cjelovitog kostura teško je zaključivati o ostalim prilagodbama ovog roda.

Na temelju poznate lubanje i čeljusti, može se zaključiti da je *Kolponomos je* konvergentno razvio značajke donje čeljusti i zagriza koje imaju sličnosti sa suvremenim medvjedima, morskim vidrama, pa čak i sabljozubim *[[Smilodon]]om.* Prednji dio čeljusti postaje funkcionalni osnov uporišta i kod *Kolponomosa* i kod *Smilodona*. Ipak, morfologija zuba i oblici jakog okluzivnog trošenja zajednički su s morskom vidrom. Denticija *Kolponomosa* bila je manje učinkovita, ali je pokazivala veću krutost nego u morske vidre. Brian Switek napisao je da je *Kolponomos* grizao poput sabljozubog tigra, a hrskao poput medvjeda.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Kolponomos'' - The Paleobiology Database
Kolponomos clallamensis

**Kolponomos clallamensis**, jedna od dviju poznatih vrsta prapovijenih medvjeda koji je živio u vrijeme miocena, čiji su fosilni ostaci pronađeni 1957. kod svjetionika Slip Point Lighthouse, u američkoj državi Washington na zaljevu Clallam, po čemu je vrsta i dobila ime.

Vrstu i rod je opisao Stirton 1960.

## Izvori
Kratkoglavi medvjed

**Kratkoglavi [[medvjed]]**, buldog medvjed ili *Arctodus* (grč.: *medvjeđi zub*), izumrli rod medvjeda koji je živio samo u Sjevernoj Americi tijekom pleistocena. Nastao je prije oko 3 000 000 godina, a izumro prije oko 11 000. Najviše njegovih okamina nalazi se u Kaliforniji.

## Taksonomija, klasifikacija i evolucija

Kratkoglavi medvjed pripadao je skupini medvjeda *[[Tremarctinae]]* (*trčeći medvjedi*), čijih su pripadnika okamine pronađene u Americi i u Europi. Najstariji član *Tremarctinae* je *[[Plionarctos edensis]]*, koji je živio u Indijani i Tinisiju u razdoblju miocena (prije oko 10 000 000 godina). Smatra se da je ovaj rod prethodio *Arctodusu*, kao i suvremenim medvjedima naočarima (*[[Tremarctos ornatus]]*).

Povezane skupine medvjeda iz Južne Amerike, roda *Arctotherium*, dostizale su još veću veličinu. Okamine vrste *Arctotherium augustidens* (prije 2 000 000 - 500 000 godina) pronađene prvi put u Argentini 1935. i preispitane 2011. upućuju da je riječ o najvećim medvjedima ikada (utvrđena masa 1 600 kg, te visina najmanje 340 cm). Njegove nadlaktične kosti bile su slične veličine kao slonovske.

## Vrste

**[[Arctodus simus]]** (prije 2 000 000 - 10 000 godina), masivan između 110.2 i 800 kg. Najveći predstavnici bili bi na sve četiri noge dosezali visinu od oko 180 cm, a u uspravnom stavu oko 400 cm. Prema tvrdnjama proučavatelja, kratkoglavi medvjedi masivni 1 000 kg bili su češći nego što se mislilo. Osim toga, oznake pandža na zidovima visokim do 15 m pronađene u spilji Riverbluff u Misuriju ukazuju na veliku veličinu kratkoglavih medvjeda.

**[[Arctodus pristinus]]** (prije 3 000 000 - 2 200 000 godina), dva primjerka su masivna 500.7 kg i 63,6 kg. Najviše ih je živjelo u Floridi.

## Prehrambene navike

Znanstvenici se ne slažu oko prehrane kratkoglavog medvjeda. Raščlamba kostiju pokazala je visoku razinu dušika što govori o isključivo mesožderskoj prehrani. Odrasloj jedinki trebalo je oko 16 kg mesa na dan kako bi preživjela. Teorije govore o kratkoglavom medvjedu kao okrutnom grabežljivcu koji lovi koristeći golemu fizičku snagu. Međutim, pri tome bi mu smetali veoma veliki udovi. Duge noge i brzina 50-70 km/h omogućavali bi mu lov na biljoždere poput konja. No, velika tjelesna masa mu je hendikep i smanjuje mu okretnost. Dr. Paul Matheus tvrdi da je više bio za izdržljivost nego za velike brzine. Zbog toga pretpostavlja da nije bio grabežljivac već je koristio svoju pojavu za zastrašivanje manjih mesoždera poput Canis dirusa, sabljozubog tigra ili američkog lava te otimanje njihovog plijena. Nedavna istraživanja upućuju na zaključak da je kratkoglavi medvjed bio svežder.

## Izumiranje

Kratkoglavi medvjedi izumrli su prije oko 11 000 godina. Razlozi: izumiranje njihovog velikog plijena, pojava suvremenijih medvjeda, ljudski lov.
Parictis

***Parictis*** je najstariji rod medvjeda znan znanstvenicima. Do danas je poznato osam vrsta ovog roda. To su bili mali medvjedi s lubanjom dugom tek 7 centimetara. Prvo su se pojavili u Sjevernoj Americi u kasnom eocenu (prije otprilike 38 milijuna godina), a u Euroaziju i Afriku ne dolaze sve do miocena.

## Vrste
* *P. bathygenus* White 1947.
* *P. dakotensis* Clark 1936. ~37 milijuna godina
* *P. gilpini* Clark & Guensburg 1972. ~35 milijuna godina
* *P. major*  Clark & Guensburg 1972.
* *P. montanus* Clark & Guensburg 1972. ~36 milijuna godina
* *P. parvus* Clark & Beerbower, 1967. ~38 milijuna godina
* *P. personi* Chaffee 1954. ~33 milijuna godina
* *P. primaevus*, Scott 1893.

## Izvori
Plionarctos

***Plionarctos*** je izumrli rod zvijeri iz porodice medvjeda. Živjeli su u Sjevernoj Americi i Europi za vrijeme kasnog miocena i pleistocena (prije 10,3-3,3 milijuna godina). 

Ime rodu je dao Frick 1926. godine. Tipna vrsta je *Plionarctos edensis*. U porodicu medvjeda smjestili su ga Frick (1926.) i Carol (1988.); dok je ga u tribus *Tremarctini* uvrstio Hunt 1998.

## Izvori
Špiljski medvjed

**Spiljski medvjed** (lat. *Ursus spelaeus*) je izumro krajem posljednjeg ledenog doba prije desetak tisuća godina. Svi su se medvjedi razvili od zajedničkog pretka prije oko 25 milijuna godina, no svojom veličinom i vanjskim izgledom vrste su se prilagodile okolišu. Uspravljen dosezao je gotovo tri metra. Težio je između 400 i 700&nbsp;kg. Imao je golemu glavu sa masivnim zubima. Špiljski crteži pokazuju da je imao kratke uši i svinjoliko lice- tako da je izgledao kao plišani medo. Prednje noge su mu bile goleme, sa velikim šapama i kandžama kao grizliji. Mužjaci su bili dvostruko veći od ženki. Bio je suvremenik paleolitskih lovaca iz starijeg kamenog doba s kojima je dijelio isto stanište i borio se za iste nastambe — spilje. A bio je i plijen tih istih lovaca. Lovci su medvjeđe meso koristili za prehranu, a kožu za odjeću. Neandertalci su čak imali "kult medvjeda", sakupljali su njihove kosti i od njih gradili svetišta u pećinama.
Špiljski medvjed je naseljavao zapadnu Europu, ali na njegove kosti se također nailazilo oko Crnog i Kaspijskog mora.

## Prehrana

Njegovi zubi indiciraju da je većinom bio vegeterijanac- čak više nego smeđi medvjed. Iskopavao je korjenje, jeo bobice itd. Možda je otkopavao podzemne životinje poput svizsca.

## Odumiranje
Špiljski medvjed je nestajao kako se populacija smeđeg medvjeda povečavala u kasnom Pleistocenu. To je vjerojatno zbog klimatskih promjena. Špiljski medvjedi su prvo nestali iz Britanije prije oko 100 000 godina i zadnji puta su zabilježeni prema iskopima u Zapadnoj Europi (Francuski Pireneji, Španjolska, Italija) prije 18,720 godina. A ovi ostali su nestali krajem Ledenog Doba.

## Špiljski medvjed u Hrvatskoj
U Hrvatskoj postoje brojna nalazišta ostataka Špiljskih medvjeda i stalno se pronalaze. Samo da nabrojimo neka: Močiljska špilja oko Dubrovnika, u Krapini, špilja u Matulji, na Biokovu (iznad Brela Gornjih)... Jedina čeitri cjelovita kostura špiljskog medvjeda nađena su u Jami Čampari na creskoj Tramuntani (sjeverni dio otoka Cresa). Na riječkom području ostaci spiljskog medvjeda nalaze se u Volarovoj spilji pokraj Rijeke, Biserujki na Krku i u Dramlju u jami Vrtare male.
Ursavus

***Ursavus*** je izumrli rod zvijeri iz porodice medvjeda koji je bio rasprostranjen u Sjevernoj Americi, Europi i Aziji tijekom miocena, prije 23-5,3 milijuna godina. 

Rod se iz Azije širi prema Sjevernoj Americi, pa tako postaje najraniji član potporodice *Ursinae* koji je živio u Novom svijetu. Ime rodu daje njemački zoolog i paleontolog Max Schlosser 1899. 

## Izvori
Agriotherium

***Agriotherium*** je izumrli rod zvijeri iz porodice medvjeda. Živjeli su u razdobljima kasnog miocena i pleistocena (prije 13,6-2,5 milijuna godina) u Sjevernoj Americi, Europi, Africi i Aziji.

Imenovao ih je Wagner 1837. Bili su dugi oko 270 centimetara, veći od današnjih medvjeda. Osim podvrste današnjeg polarnog medvjeda, *Ursus maritimus tyrannus*, zajedno s kratkoglavim medvjedom bio je najveći među članovima reda zvijeri. Uglavnom se hranio mesom. 

Fosili su nađeni u Meksiku, Nevadi, Floridi, Španjolskoj, Francuskoj, Namibiji, Etiopiji, Indiji i Kini.

## Izvori
* Krause, J.; Unger, T.; Noçon, A.; Malaspinas, A.; Kolokotronis, S.; Stiller, M.; Soibelzon, L.; Spriggs, H.; Dear, P. H.; Briggs, A. W.; Bray, S. C. E.; O'Brien, S. J.; Rabeder, G.; Matheus, P.; Cooper, A.; Slatkin, M.; Pääbo, S.; Hofreiter, M. (2008-07-28). "Mitochondrial genomes reveal an explosive radiation of extinct and extant bears near the Miocene-Pliocene boundary" BMC Evolutionary Biology 8: pp. 220
* Dalquest, W. W. (1986). «Lower Jaw and Dentition of the Hemphillian Bear, Agriotherium (Ursidae), with the Description of a New Species». *Journal of Mammalogy* **67** (4): pp. 623–631.
* Miller, W. E.; Carranza-Castañeda, Oscar (1996). «*Agriotherium schneideri* from the Hemphillian of Central Mexico». *Journal of Mammalogy* 77 (2): pp. 568–577.
Ailuropoda

**Ailuropoda**, rod koji se pripisuje porodici medvjeda (Ursidae), a čiji je danas jedini predstavnik veliki panda (Ailuropoda melanoleuca) koji se očuvao po bambusovim šumama u Kini.

Sve ostale vrste ovoga roda poznate su samo po fosilnim nalazima iz kasnog pliocena i pleistocena pronađenim u Kini i Vijetnamu.

* †*[[Ailuropoda baconi]]* Woodward 1915
* †*[[Ailuropoda fovealis]]* Matthew and Granger 1923
* *[[Ailuropoda melanoleuca]]* David 1869 [veliki panda]
* †*[[Ailuropoda microta]]* Pei 1962
* †*[[Ailuropoda wulingshanensis]]* Wang et al. 1982
:Izvori o vrstama 
## Reference
Indarctos

***Indarctos*** je rod sisavaca iz porodice medvjeda, koji su živjeli u Sjevernoj Americi, Europi, Africi i Aziji za vrijeme miocena. Živjeli su prije 11,1-5,3 milijuna godina, u isto vrijeme kad i rod *[[Plionarctos]]*. Najstariji fosil je nađen u Arizoni, a najmlađi u Kazahstanu.

Rod je imenovao Pilgrim 1913. Tipna vrsta je *Indarctos salmontanus*.

## Izvori
Mjesečev medvjed

**Mjesečev medvjed** (lat. *Ursus thibetanus*) je vrsta zvijeri iz porodice medvjeda koji živi u Aziji. Bliski je srodnik mrkog medvjeda.

## Izgled
Mjesečev medvjed građom je sličan mrkom medvjedu, ali je laganije građen i ima tanje udove od njega. Tijelo je dugo 120-180 centimetara, dok je rep dug 6-10 centimetara. Mužjak je težak 91-150 kilograma. Ženka je teška 65-90 kilograma, s tim da postoje izuzetci od 140 kilograma. Boja krzna mu je najčešće crna; smeđi primjerci su iznimno rijetki. Na prsima ima veliku bijelu mrlju u obliku polumjeseca, koja mu daje i samo ime. Glava mu je velika i okrugla, dok su oči malene. Uši su velike i relativo udaljene.

## Ponašanje
Dnevna je životinja, osim kada se nalazi u blizini čovjeka. Dobar je penjač na drvećima i stijenama. Neki stariji medvjedi mogu postati preteški da bi se penjali. Oko pola svog života provede na drvetu i među najvećim je arborealnim životinjama. Za hibernaciju se priprema tijekom listopada skupljajući masne naslage, te hibernira od studenog do ožujka.

Većinom jede danju. Svejed je, ali najčešće jede različite vrste plodova. Osim plodova, hrani se kukcima i njihovim ličinkama, kao što su termiti, pčele i kornjaši, te drugim beskralježnjacima. Voli jesti i veće kralježnjake.

## Razmnožavanje
Sezona parenja najčešće traje između lipnja i kolovoza. Gestacija traje 200 do 240 dana. Rezultat gestacije su najčešće dva mladunca teška 300-450 grama. S četiri dana starosti počinju hodati. Prvih tjedan dana su slijepi. Majka ih doji tri mjeseca, ali oni uz nju ostaju još dvije ili tri godine. Životni vijek mjesečeva medvjeda je između 25 i 30 godina, ovisno o životnim uvjetima.
## Podvrste
* Ursus thibetanus formosanus
* Ursus thibetanus gedrosianus
* Ursus thibetanus japonicus
* Ursus thibetanus laniger
* Ursus thibetanus mupinensis
* Ursus thibetanus thibetanus
* Ursus thibetanus ussuricus

## Izvori

## Vanjske veze

*www.asiatic-black-bears.com - Slike, podatci i poveznice 
*Zaštita mjesečeva medvjeda
Sunčev medvjed

**Sunčev medvjed** (lat. *Helarctos malayanus*) je vrsta zvijeri iz porodice medvjeda koji živi u tropskim kišnim šumama jugoistočne Azije.

## Izgled

Za razliku od drugih članova svoje porodice, sunčev medvjed ima kratko i glatko krzno, koje je tamnosmeđe ili potpuno crne boje. Na prsima se nalazi žuto-narančasta mrlja u obliku polumjeseca. Područja oko očiju i njuške također su žuto-narančasta. Ima srpaste kandže. Šape su velike i imaju gole tabane, što mu pomaže u penjanju. Uši su male i okrugle, a njuška je crna. Rep je dug 3-7 centimetara. Unatoč tome što je malih dimenzija, sunčev medvjed ima vrlo dug jezik (20-25 centimetara), koji mu služi za uzimanje meda iz košnica.

Sunčev medvjed dug je 120-150 centimetara, a to ga čini najmanjim članom porodice medvjeda. Mužjaci su 10-45% veći od ženki. Težina varira između 30 i 70 kilograma, dok je visina ramena 60-78 centimetara.

## Ishrana
Ishranu sunčeva medvjeda uglavnom čine beskralježnjaci i plodovi biljaka. Ipak, on je svežder, pa mu je izbor hrane raznovrstan. Jede male kralježnjake, kao što su gušteri, ptice i jaja kornjača. Hrani se također i mladim vrhovima palmi, gnijezdima pčela, bobicama, korijenjem, itd. Ustvari, ovaj medvjed voli jesti preko 100 vrsta kukaca i preko 50 biljnih vrsta. Moćnim kandžama razbija orašaste plodove. Njih koristi i za traženje hrane u drvećima, npr. med, ličinke i termiti. Ima slabo razvijen vid, te hranu otkriva osjetilom njuha.

## Način života i razmnožavanje
Ne hibernira, pa može dobivati potomke tijekom cijele godine. Spolno zrel postaje s 3-4 godine i u zatočeništvu može doživjeti 30 godina. Ženka okoti jednog ili dva mala medvjeda godišnje. Gestacija traje 96 dana. Mladi medvjed nakon rođenja je težak 300-400 grama, slijepi je i nema krzna. Majka o njemu brine oko godinu i pol. Nakon 1-3 mjeseca može trčati i tragati za hranom u blizini majke.

Noćna je životinja. Danju vrijeme provodi odmarajući na drvećima oko 2-9 metara iznad zemlje. Upravo zato što previše vremena provodi na njima, može uzrokovati ozbiljnu štetu. Poznat je po uništavanju stabala kokosa i kakaovca.

## Vanjske veze

*ARKive – Slike i videozapisi 
*sunbears.wildlifedirect.org 

## Izvori
Ursus

**Ursus**, rod zvijeri iz pordice Ursidae. Obuhvaća više vrsta, a uz rodove Melursus i Helarctos čini jedine preživjele medvjede potporodice ursinae, dok su ostali rodovi izumrli to su Amphicticeps †, Amphicynodon †  Kolponomos † i Parictis †.

Usprkos svojoj tjelesnoj težini medvjedi si izuzetno brze životinje, a hrana je i biljnog i životinjskog porijekla, a neke vrste poznte po vještini hvatanja lososa.
## Vrste
* Ursus americanus Pallas, 1780 - Baribal, američki crni medvjed 
* Ursus arctos Linnaeus, 1758 - smeđi medvjed 
* Ursus arvernensis Croizet & Jobert, 1828 † 
* Ursus boeckhi Schlosser, 1899 † 
* Ursus deningeri Richenau, 1904 † 
* Ursus etruscus Cuvier, 1823 - etruščanski medvjed  † 
* Ursus maritimus Phipps, 1774 - Polarni medvjed 
* Ursus minimus Devèze & Bouillet, 1827  † 
* Ursus namadicus Falconer & Cautley, 1836 † 
* Ursus rossicus Borissiak, 1930 † 
* Ursus savini (Andrews, 1922)  † 
* Ursus spelaeus Rosenmüller, 1794 - spiljski medvjed †  
* Ursus thibetanus G. Cuvier, 1823 - Mjesečev medvjed
* Ursus wenzensis Stach, 1953 † 
* hibrid Ursus arctos horribilis × Ursus maritimus - Grizzly-polarni medvjed

## Izvori
Usnati medvjed

**Usnati medvjed** (lat. *Ursus ursinus*) je vrsta zvijeri iz porodice medvjeda. Živi na području Indijskog potkontinenta.

## Izgled

Dug je 140-190 centimetara, s visinom ramena od 60 do 90 centimetara. Prosječna težina usnatog medvjeda je 100 kilograma, iako može varirati između 55 i 190 kilograma. Ženke su manje od mužjaka, te imaju više krzna između ramena. Krzno mu je dugo, raščupano i crne je boje, s malo duljim dlakama na vratu, koje mogu biti duge i do 30 centimetara. Na prsima se nalazi mrlja kremasto-bijele boje u obliku slova V ili Y. Šape su dosta velike, i na njima se nalaze srpaste kandže koje su duge oko 10,5 centimetara. Rep je vrlo dug uspoređujući ga s ostalim medvjedima, oko 16-18 centimetara. Na nogama nema nikakvih dlaka. Gornja usna je izdužena i može se rastegnuti. Prednji kutnjaci i kutnjaci su manji nego kod ostalih vrsta medvjeda.

## Ponašanje
Usnati medvjed može biti aktivan u bilo koje doba dana, ali najčešće noću. Danju se skriva u spiljama ili u gustoj vegetaciji. Za razliku od drugih medvjeda, ne hibernira, ali je neaktivan za vrijeme velikih kiša. Iako se čini velik i nespretan, izrazito je dobar penjač. Dok se hrani, proizvodi vrlo glasne zvukove, koji se mogu čuti na udaljenosti i do 100 metara.

## Ishrana
Hrani se kukcima, ali najčešće jede termite, koje nalazi pomoću osjetila mirisa. Duge kandže i dug jezik pomažu mu u dobivanju hrane. Osim termita, jede mrave, pčele, plodove, cvjetove, med, ali i strvine, te male kralježnjake.

## Razmnožavanje
Sezona parenja traje između svibnja i srpnja. Mladi dolaze na svijet u prosincu ili siječnju; gestacija traje oko sedam mjeseci. Najčešće se rodi jedan ili dva mala medvjeda, rijetko tri. Mladi se rode slijepi, vid dobivaju nakon mjesec dana. Neovisni postaju nakon 2-3 godine.

## Izvori

## Vanjske veze

* Field Trip Earth  – 
*Sloth Bear - *Animal Diversity Web*
Duran Duran

**Duran Duran** je engleski pop grupa osnovana u Birminghamu 1978. godine. Poznata zbog dugog niza lako pamtljivih synthpop hitova i te danas modernih video-spotova.
## Biografija
Pojavili su se u ranim 1980-ima kao dio svjetskog Nova vala odnosno Nova romantizma i bili su važan dio glazbene *Druge britanski invazije na SAD*. Uprkos njihovom kontinuiranom radu i razvoju kroz dvadeset i pet godine postojanja, smatra ih se primarno kao bendom iz osamdesetih. Prodali su preko 100 miliona ploča, i imali osamnaest singlova na američkoj ljestvici i trideset na britanskoj, uključujući neke od najvećih hitova: "Planet Earth", "Rio", "Hungry Like The Wolf" i tema iz filma o Jamesu Bondu (do danas jedina komercijalno uspješna pjesma iz nekoga filma o agentu 007 koja je po zarada pretekli i sam film) "A View to a Kill" u 1980-ima, te "Ordinary World" i "Come Undone" u 1990-ima. Duran Duran su Nick Rhodes (klavijature), Simon Le Bon (vokal), John Taylor (bas), Andy Taylor (gitara) i Roger Taylor (bubnjevi). Neobično je zamijetiti da tri Taylora nisu u nikakvu srodstvu. Grupa je često trpio promjena u sastavu i u dva navrati je funkcionirao kao trio između 1986. i 2001. gitaru je svirao Warren Cuccurullo, a od 1989. do 1991. godina bubnjar benda je bio Sterling Campbell.

Bend se na muzičku scenu vratila krajem 2004. godine albumom "Astronaut" . Duran Duran je opet u originalnoj postava i kreće na svjetsku turneje s početkom u februar 2005.

## Članovi grupe Duran Duran
### Sadašnji članovi
* Simon Le Bon – vokali (1980-do danas)
* John Taylor – bas gitara, vokali (1979-1997, 2001-do danas), gitara (1978-1980)
* Nick Rhodes – klavijature (1978-do danas), bubnjevi elektronski (1978-1979)
* Roger Taylor – bubnjevi (1979-1985, 1994, 2001-do danas)

### Bivši članovi
* Andy Taylor – gitara, vokali (1980-1986, 2001-2006)
* Warren Cuccurullo – gitara (1989-2001)
* Sterling Campbell – bubnjevi (1989-1991)
* Stephen Duffy – vokali (1978-1979)
* Andy Wickett – vokali, piano (1979-1980)
* Simon Colley – bas i klarinet (1978-1980)
* Alan Curtis – gitara (1979-1980)
* Jeff Thomas – vokali (1979-1980)
* Guy Oliver Watts – vokali (1980)
* Wes Wehmiller – bas (1997-2001)
* Joe Travers – bubnjevi (1997-2001)
* Steve Alexander – bubnjevi (1995-2001)
* Terry Bozzio – bubnjevi (1995)

### Aktuelna koncertna postava
* Dom Brown – gitara (2006-do danas)
* Steve Ferrone – bubnjevi (1986-1988)
## Diskografija
### Albumi
* *Duran Duran* (1981)
* *Rio* (1982)
* *Seven and the Ragged Tiger* (1983)
* *Notorious* (1986)
* *Big Thing* (1988)
* *Liberty* (1990)
* *Duran Duran (The Wedding Album)* (1993)
* *Thank You* (1995)
* *Medazzaland* (1997)
* *Pop Trash* (2000)
* *Astronaut* (2004)
* *Red Carpet Massacre* (2007)
* *All You Need Is Now* (2010)
* *Paper Gods* (2015)
* *Future Past* (2021)
### Kompilacije
* Decade: Greatest Hits (1989)
* Night Versions (1998)
* Greatest (1998)
* The Essential Collection (2000)
### Live albumi
* *Arena* (1984)
* *Live from London* (2005)
* *Live at Hammersmith 82!* (2009)
* *A Diamond in the Mind: Live 2011* (2012)

## Vanjske veze
*Službena stranica Duran Duran
*Hrvatske stranica sastava Duran Duran 
*MySpace
## Izvori
Atlaski medvjed

**Atlaski medvjed** (lat. *Ursus arctos crowtheri*) bio je podvrsta mrkog medjveda iz Sjeverozapadne Afrike. Izumro je vjerojatno 1870-ih. Naseljavao je područje gorja Atlas i okolna područja, od Maroka do Libije.

Ovi su medvjedi bili žrtve sportskog lova još za vrijeme Rimskog carstva, a lovljeni su i za borbe sa gladijatorima. Vrsta je ipak preživjela sve do 19. stoljeća. Kralj Maroka je 1830. poklonio zoološkom vrtu u Marseilleu, jednog od medvjeda koje je posjedovao. Smatra se da je poslednja jedinka ubijena od strane lovaca u planinama Rif, na sjeveru Maroka 1870-ih.

## Izvori
Stavros Dimas

**Stavros Dimas** (, ; 30. april 1941) je grčki desničarski političar, poznat po nizu istaknutih ministarskih i drugih državnih funkcija u vladama Nove Demokracije, te u Evropskoj komisiji, gdje je bio zadužen za zaštitu okoline od 2004. do 2010. Od novembra 2011. do maja 2012. je služio kao ministar vanjskih poslova. Krajem 2014. ga je vladajuća koalicija Nove Demokracije i PASOK-a kandidirala za novog predsjednika Grčke, ali zbog otpora opozicijskih stranaka u Parlamentu nije uspio osvojiti kvalificiranu većinu.

## Reference

## Vanjske veze

* Official website
Ključ Hrvatske

**Ključ Hrvatske** (do 21. svibnja 2022. **Živi zid**) je populistička politička stranka koja djeluje u Hrvatskoj, a koja je nastala od istoimene organizacije za borbu protiv nasilnih deložacija. S djelovanjem je počela pred predsjedničke izbore 2014. godine na kojima je njihov kandidat Ivan Vilibor Sinčić ostvario neočekivano dobar uspjeh, osvojivši treće mjesto ispred niza kandidata etabliranih stranaka. Veliki dio članova je prije 2014. godine bio u stranci Savez za promjene. Stranka se na ideološkom polju odbija svrstati u ljevicu i desnicu, i inzistira na humanističkim vrijednostima; njen nagli skok popularnosti se često tumači izrazom prosvjeda protiv korupcije i nesposobnosti koje karakteriziraju vodeće stranke HDZ i SDP, a pod čijom je vlašću Hrvatska u ekonomskom smislu počela vidno nazadovati nakon ulaska u EU 2013. godine. Živi zid kao dio svoje platforme inzistira na izlasku Hrvatske iz EU, zbog čega se smatra euroskeptičnom strankom, a također se zalaže za za izlazak Hrvatske iz NATO-pakta. Godine 2019. je, nedugo nakon izbora na kojima je Živi zid osvojio jedno mjesto, došlo do raskola na vrhu stranke, nakon čega ju je napustio njen osnivač Ivan Pernar.

## Historija

Udruga "Živi zid" nastala je iz sprječavanja nasilne deložacije (8. studenog  2012.)  obitelji Vukić u Zadru . Obitelj Vukić su pokušali deložirati radi poreznog duga od 288 000 kn. Interventna policija nije uspjela u toj namjeri upravo zahvaljujući pasivnom otporu dvadeset i četvero aktivista „Živog zida“ koji su svojim tijelima branili jedini dom Vukića.  Prilikom navedene uspješne akcije za udrugu „Živi zid“ privedeno je svih 24 aktivista udruge koji su dobili prekršajne prijave zbog ometanja ovršnog postupka.

## Misija
Aktivisti udruge "Živi zid" smatraju bankarski sustav nepravednim jer je temeljen na novcu kao dugu, tj. sav novac u optjecaj ulazi kao kredit i kamata nikada nije ušla s glavnicom u optjecaj, što je uzrok mnogobrojnih deložacija u Republici Hrvatskoj. „Živi zid“ je usko povezan a političkom strankom Savez za promjene iz koje potječu mnogobrojni aktivisti. Aktivisti udruge jedino rješenje protiv rastuće tendecije deložacija vide u implementaciji monetarne reforme, pri čemu se zalažu za nekreditni novac.

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica stranke Ključ Hrvatske 
* Facebook stranica stranke Ključ Hrvatske
SpaceX

**SpaceX** je američka kompanija koja se bavi vazduhoplovstvom i orbitalnim lansiranjima. Jedan od revolucionarnih ciljeva ove kompanije, jeste kolonizacija Marsa. Osnovana je 2002. godine, a najznačajniji proizvodi su im svemirske letjelice Falkon 9 i Dragon, ali i Skakavac. Osnivač i vlasnik je Ilon Mask, takođe vlasnik i Tesla Motora. Firma se nalazi pod ugovorom vrijednim 1.6 milijardi dolara sa NASA-om. Firma ima oko 4000 zaposlenih i veoma je aktivna, dok Ilona Maska zovu *mladim [[Stiv Džobs|Stivom Džobsom]]*.
Catopuma

***Catopuma*** po starijoj klasifikaciji ovaj je rod sastavljen od dvije azijske vrste malih mačaka, bornejske (*C. badia*) i azijske zlatne mačke (*C. temminckii*). Obje vrste ovih mačaka danas se klasificiraju pod rod  *[[Pardofelis]]* u potporodici *[[Pantherinae]]*.

Obe su tipično crvenkasto-smeđe boje, te imaju tamnije obojenu glavu. Nastanjuju šumovita područja jugoistočne Azije, s tim da je bornejska mačka ograničena na otok Borneo. Ispočetka se za ove dvije mačke smatralo da su podvrste iste životinje, ali nedavne genetske analize potvrdile su da su one ustvari zasebne vrste.

Ove dvije vrste odvojile su se jedna od druge prije 4.9-5.3 milijuna godina, puno prije nego što se Borneo odvojio od susjednih otoka. Njihov najbliži rođak je mramorna mačka, od koje se zajednički predak roda *Catopuma* odvojio prije oko 9.4 milijuna godina.

## Izvori

## Vanjske veze
;Ostali projekti