Abd el-Krim

**Abd el-Krim** (Ajdir, 1882. - Kairo, 6. februar 1963.) bio je poznati vođa berberskih ustanika u Rifskom ratu (1921. - 26.) protiv 
španjolsko-francuske vladavine u Sjevernoj Africi i osnivač Rifske republike (1923. - 26.). 
Kako se pokazao kao odličan organizator i vješt taktičar oslobodilačkog pokreta postao je heroj Magreba.

## Biografija

Rođen je u utjecajnoj porodici najmoćnijeg berberskog plemena Beni Urriaguel. Njegov otac koji je dugi niz godina bio kadija.od 1902. počeo je surađivati sa španjolskim kolonijalnim vlastima kao njihov informator (moro amigo = prijateljski Maur) za što je dobijao plaću.

Osnovno obrazovanje pružio mu je otac, koji ga je nakon tog - 1902. uputio u tradicionalnu medresu (al-Qariwīyīn) u Fesu gdje je dvije godine studirao šerijatsko pravo i klasičnu arapsku gramatiku i književnost. 
Kako mu je otac imao odlične veze sa španjolskim kolonijalnim vlastima - 1906. dobio je posao kao učitelj u melillskoj osnovnoj školi
u kojoj je radio do 1913. 
Pored toga 1907. počeo je surađivati kao novinar i urednik u arapskim dnevnim novinama El Telegrama del Rif iz Melille. Tamo je branio prednosti evropske civilizacije (naročito španjolske) i njenog potencijala da podigne ekonomski i kulturni nivo marokanskog stanovništva.

Abd el-Krim je 1910. preuzeo dužnost sekretara i prevoditelja u Uredu unutrašnjih poslova (policija) u Melille. Zahvaljujući tom poslu u kom se pokazao kao inteligentan, efikasan i diskretni suradnik, povezao se sa španjolskom birokracijom i gradskom elitom.

### Raskid sa [[Španjolska|Španjolcima]]
Nakon formiranja Španjolskog protektorata u novembru 1912. Abd el-Krimovo materijalno stanje se jako popravilo. Zahvaljujući ugledu koji je stekao u  Uredu unutrašnjih poslova, u julu 1913. je postavljen za kadiju (šerijatskog suca) a već sljedećeg oktobra unaprijeđen je u glavnog kadiju Melille. Ta pozicija nije mu donijela samo ugled, već i veliku odgovornost, jer je morao biti lojalan svojim poslodavcima, odnosno morao se strogo pridržavati španjolske politike.

Nakon izbijanja Prvog svjetskog rata u kom je Španjolska ostala neutralna, upravo je pitanje njegove lojalnosti postalo upitno. 
Njegov otac koji je radio za španjolsku policiju, potajno je pružao podršku i pomoć njemačkim i arapskim agentima koji su se razmilili po 
Rifu. Španjolska policija je znala za to, ali bojala francuske reakcije i optužbe da to spada u kršenje neutralnosti. U svjetlu tog je Abd el-Krim u augustu 1915. ispitan o očevom ponašanju ali i o vlastitim stavovima o Njemačkom Carstvu. 
Na bazi tog ispitivanja sastavljen je izvještaj za vojne vlasti protektorata. U njemu je Abd el-Krim ocrtan kao simpatizer Centralnih sila, mrzitelj Francuske i simpatizer autonomnog Rifa bez španjolske administracije. Taj izvještaj rezultirao je hapšenjem i zatvaranjem Abd el-Krima od septembra 1915. do august]]a 1916.uz gubitak očevog posla.

Hapšenje je na Abd el-Krima ostavilo duboke posljedice. Iako se u maju 1917. uspio vratiti na sud, bilo mu je jasno da su Španjolci pritisnuli njega i oca samo zato jer su preko njih htjeli pacifizirati Rif, ali bi to stavilo čitavu porodicu u nemoguću poziciju prema vlastitom narodu. Zbog tog je u decembru 1918. napustio sud, pozvao brata Muhameda da se vrati sa studija u Madridu i otišao ocu u Ajdir. Tu se zajedno sa njima bacio na organiziranje otpora u  Rifu.

### Adb el-Krim u Rifskom ratu

Abd el-Krim se pokazao kao vrlo uspješni organizator gerilskog ratovanja po centralnom Rifu. Zaprepastio je čitav svijet 22. jula 1921. kad je natjerao španjolsku 
vojsku u bijeg do Melille.To je bila jedna od najgorih katastrofa kolonijalnih snaga usporediva sa talijanskim porazom kod Adve 1896.

Ta pobjeda donijela mu je svijetsku slavu, postao je heroj za islamski svijet, a za ljevičare hrabri borac protiv evropskog kolonijalizma.

Kod kuće je lošije prošao, jer su pojedina plemena i nadalje odbijala suradnju s njim. Tek je februaru 1923. uspio uvjeriti i posljednje skeptike da i Berberi tebaju osnovati Rifsku republiku sa njim kao predsjednikom: 
Relativno zatišje na frontu vladalo je do kraja 1924.

Sljedeći korak Abd el-Krima bio je prenjeti borbu preko granice Francuskog protektorata u Maroku, jer je on bio važan za njegovu logistiku. Kako je ulovio francuske vojnike nespremne, već u prvom naletu izbacio je iz stroja oko 6.000 francuskih vojnika i ugrozio važne urbane centre 
Fes i Tazu. To ga je na kraju skupo stajalo jer su se Francuzi i Španjolci konačno dogovorili da će i vojno surađivati.

Nakon pažljivih priprema i koordinacije u septembru 1925, je pokrenuta zajednička ofenziva koja je počela desantontom preko 18.000 španjolskih vojnika kod Al Hoceima.
Udar puno nadmoćnijih i brojnih koalicionih snaga bio je toliko jak da to Abd el-Krimovi borci nisu mogli zadržati. U proljeće 1926. Abd el-Krimova vojska se raspala, pa se on zajedno sa rođacima 27. maj 1926. predao Francuzima.

### Život u egzilu

Francuzi su sklonili Abd el-Krim njegova brata, ujaka i članove njihovih porodica prvo u Fes, zatim u Casablancu pa u Marseille u kom je 2. septembra 1926. ukrcan na brod za otok Reunion u Indijskom oceanu. Tamo je zajedno sa porodicom proveo narednih 
dvadesetak godina.

Povratak u sjevernu hemisferu dozvoljen mu je 1947. Abd el-Krim se skrasio u Egiptu gdje mu je kralj Faruk I. dao azil.
U Egiptu se pridružio Komitetu za oslobođenje Magreba sve do nije prekinuo suradnju sa njima početkom 1950-ih. Nastavio je davati intervjue i pisati članke o arapskom pogledu na evropski kolonijalizam i putu za oslobođanje Sjeverne Afrike. I pored molbi koje su mu je slao sam kralj Muhamed V. i brojni drugi političari da se vrati u Maroko, odkad je on postao nezavisan 1956. - Abd el-Krim je to odbio uz obrazloženje da se ne želi vratiti u zemlju u kojoj su još uvijek ima francuskih i španjolskih vojnika.

## Povezano
* Rifski rat
* Rifska republika

## Izvori

## Vanjske veze
Abd el-Krim
* ''Abd el-Krim''