open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Louis Juchault de Lamoricière

**Louis Juchault de Lamoricière** (5. septembar 1806., Nantes - 11. septembar 1865., Prouzel / Departman Somme) bio je francuski oficir i političar, koji se naročito istakao u okupaciji i kolonizaciji Francuskog Alžira.

## Biografija
Nakon školovanja pridružio se francuskim Inženjercima 1829. Godinu dana kasnije 1830. poslan je u Alžir kao kapetan lakog pješadijskog puka (Zuava), tamo se istakao 1833. u formiranju Arapskog biroa (*Bureaux arabes*) koji je trebao koordinirati akcije u francuskim arapskim kolonijama. 
Nakon uspješne vojne kampanje i zauzimanja Constantina strelovito je napredovao, 1837. dobio je čin pukovnika 1837., nakon tog 1840. general majora a 1843. generala divizije. Jedno kraće vrijeme u nedostatku predsjednika od 1845. vršio je dužnost generalnog guvernera Francuskog Alžira.

U međuvremenu je gradio političku karijeru i u domovini - 1846. izabran je kao poslanik Departmana Sarthe u Francuski parlament. U njemu se istakao kao predlagatelj plana leberalne a ne vojne kolonizacije Alžira, jer je bio zabrinut ratom protiv domicilnih Arapa, upozoravajući da će to dovesti do njihova istrebljenja i pretvoriti Alžir u neplodnu pustoš umjesto bogate i korisne kolonije.

Jedno kratko vrijeme 1848. bio je ministar rata, nakon tog je poslan u Carsku Rusiju gdje je bio ambasador.

Kao istaknuti protivnik Napoleona III i njegovih carskih ambicija uhapšen je 1851. nakon Državnog udara i protjeran iz zemlje. Povratak u domovinu omogućen mu je 1857. pa se 
vratio u vojsku. Uz privolu francuskih vlasti angažirao se na strani Papinske Države protiv Garibaldija i vojske Pijemont-Sardinije.

Komandirao je papinskom vojskom ali se nakon poraza 1860. kod Castelfidarda od snaga Pijemont-Sardinije vratio u zemlju, u kojoj je u anonimnosti i umro.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Christophe-Louis-Leon Juchault de Lamoricière, French general'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Glauk

**Glauk** (grč. *Γλαυκίας*) je bio ilirski kralj (325-302. pne), posvjedočen kao kralj Taulanata 335. god. pne (Arijan).

## Borba protiv Aleksandra Velikog

Glauk se 335. god. pne pridružio Klitu u pobuni protiv Aleksandra Velikog. Poslije zajedničkog poraza kod Peliona, njegova država je ostala nezavisna. U izvorima (Plutarh, Justin, Diodor), koji se odnose na period 317. – 302. god. pne Glauk se izričito naziva kao kralj Ilira. Papazoglu smatra da je nakon smrti kralja Klita, Glauk svom kraljevstvu prisajedinio zemlje svog bivšeg saveznika. Prestiž ilirskog imena bio je takav da je ono preovladalo u ujedinjenom kraljevstvu. Od tog vremena ilirska kraljevina se prostirala od Epira i Makedonije do jadranske obale.

Kasander, nasljednik Aleksandra Velikog je porazio Glaukijasa u bici iz 314. godine p. n. e. Nakon poraza, grčke kolonije Dyrrachium (današnji Drač u Albaniji) i Apolonija koje su Iliri ranije osvojili, vraćene su Makedoncima a Glaukijas je primoran na sporazum kojim je obećao mir Makedoncima i njihovim saveznicima. Ponovo je 312. god neuspješno ratovao za Apoloniju, ali je uz pomoć Korkirana vratio Epidamn, a Apolonija je postala nezavisna.
## Glauk i epirski kralj Pir
Glauk se pominje u hronikama antičkih historičara u vezi sa Pirom (319-272. p. n. e.), princom i kasnije, kraljem Epira. Naime 317. godine p. n. e. Pirov otac Eakid je uklonjen sa trona a porodica i Pir (tada beba) su našli utočište kod kralja Glauka. Naime, Glauk je bio oženjen Berhoejom, molosijanskom princezom iz kraljevske porodice Eakida tako da je Pir bio bezbjedan kod svoje tetke. Kasander je nudio 200 *[[Talenat (mjera)|talenata]]* (mjera za težinu i vrijednost u zlatu ili češće srebru, oko 26&nbsp;kg) za Pira ali je Glauk to odbio. Kasnije je pomogao Piru da se vrati na prijesto 306. godine p. n. e.

Bez obzira na Glaukijasovo dobročinstvo Pir je kasnije kao kralj, prisajedinio taulantsku teritoriju u epirsko kraljevstvo. Taulanti su nestali zauvijek iz istorije.. Posljednji put Glauk se u izvorima spominje 302. god. pne.
## Literatura
*
*
*
## Reference
Kevin McHale

**Kevin McHale** može se odnositi na sljedeće osobe:
*Kevin McHale (fudbaler) (rođen 1939.), bivši engleski profesionalni nogometaš
*Kevin McHale (košarkaš) (rođen 1957.), bivši američki profesionalni košarkaš i trener
*Kevin McHale (glumac) (rođen 1988.), američki glumac i pjevač
Arapski konj

**Arapski konj** (arapski: الحصان العربي / ḥiṣān ʿarabī) je pasmina lakog konja porijeklom iz Arabije.

## Karakteristike i historija
Arapski konj je najranija poboljšana pasmina konja, cijenjena zbog svoje brzine, izdržljivosti, ljepote, inteligencije i profinjenosti. Njegova duga historija, uzgojen je već u 7. vijeku u Arabiji, osigurala mu je legendarni status. Njegovi kvalitetni geni danas se nalaze u većini suvremenih pasmina lakih konja.

Arapski konj je kompaktan, relativno mali konj, male glave, ispupčenih očiju, široke njuške, snažnog hrbta i kratkih leđa. Obično ima samo 23 kičmena pršljena, dok ostali konji imaju po 24. Prosječno je visok oko 152 cm, i prosječno težak od 360 do 450 kilograma. Ima jake noge i fina kopita te vrlo svilenkasto krzno, rep i grivu. Arapskih konja ima svih mogućih nijansi boja, ali ih najviše ima sivih. 

Najpoznatija ergela za njihov uzgoj nalazi se u saudijskoj regiji Nadžd, ali danas ima brojnih ergela širom svijeta koji uzgajaju jednako kvalitetne arapske konje.

## Arapski konj u umetnosti



## Izvori

## Vanjske veze

* ''Arabian horse, breed of horse'' (na portalu Encyclopaedia Britannica)
Sedrata

**Sedrata** (arapski: سدراتة/ , berberski: *Isedraten*) je grad od 45,300 stanovnika na sjeveroistoku Alžira u Pokrajini Suk Ahras.

## Geografija
Sedrata leži udaljena 49,7 km jugozapadno od administrativnog centra Suk Ahrasa i 57 km južno od Gelme.

## Historija

Sedrata je nikla kao naselje za Francuske kolonijalne uprave uz vojni garnizon - 1886.
Status općine dobila je 1957.

## Privreda

Sedrata je trgovačko - administrativni centar ratarsko-stočarskog kraja i
industrijski grad sa velikom tvornicom papira.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Sedrata''
Lud, zbunjen, normalan (sezona 11)

## Kratak opis
Zgode i nezgode Fazlinovića se nastavljaju, ali bez Faruka koji se preselio u Švedsku kod strica Ismeta. Sreća se Fazlinovićima osmehnula jer im se vratila Šefika, a Marijina sreća nije bila veća od kad se Fufe vratio iz Amerika pun kao brod.

## Uloge
### Glavne

### Epizodne

Milan Fufe Cmar Branko Janković Epizode 1-10

## Epizode
Lala Hedidža

**Lala Hedidža** (arapski: لالة خديجة‎), kabilski: *Tamgut*) je najviša planina u Alžiru, visoka 2308 metara.

## Geografija
Planina se prostire na sjeveru zemlje u masivu Džurdžura, koji je dio većeg masiva Tel Atlas. Administrativno podpada pod pokrajinu Bujru, pa je i najbliži grad Bujra, udaljen pedesetak km sjevernoistočno. Lala Hedidža je dio Nacionalnog parka Džurdžura u kom je njegova najveća atrakcija.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Lalla Khedidja''
Zenata

**Zenata** (berberski: *Iznaten* ili *Iznasen*, arapski: زناتة) bili su berberski plemenski savez, koji je za srednjeg vijeka bio rasprostranjen po centralnom i zapadnom Magrebu.

Većinom nomadski stočari deva, - Zenate su bili vrlo heterogen savez, sastavljen od brojnih plemena i malih porodičnih klanova. Među njima su glavnu ulogu imala plemena; Magrava, Banu Ifran i Banu Marin. Iz redova Zenata nastale su dvije marokanske dinastije; Marinidi i Vatasidi koje su vladale između 13 i 16. vijeka, i Abdalvadidi koji su vladali Sultanatom Tlemsen.

Sa Zenetama su jezično povezani Rifi na sjeveru Maroka, i dio alžirskih Berbera iz Auresa (naročito oni koji govore Šaviju). u južnom Alžiru. 

## Historija

U vrijeme Arapske invazije na Sjevernu Afriku, prema Ibn Haldunu najmoćnije pleme Zeneta bilo je Banu Ifran koje se prostiralo od Tripolitanije, Ifrikije sve do krajnjeg zapada Magreba.

Poput većine Zeneta i Banu Ifran su prihvatili islamski Haridžizam, a poneki Ibadizam.
Velika haridžitsko - berberska pobuna zakrvavila je Magreb u 8. vijeku i dovela do konstituiranja brojnih emirata, koji su većinom bili mali i kratkotrajni.

Dva haridžitska emirata osnovana su u centralnom Magrebu, a trećem je prijestolnica bila Sidžilmasa na jugu koja je nekoliko vijekova kontrolirala transsaharsku trgovinu.

U Tiaretu je ibadijski emirat osnovao perzijski plemić Abd ar-Rahman ibn Rustam, koji nije dugo potrajao jer se bazirao na teokratskoj organizaciji.
Drugi haridžitski emirat u centralnom Magrebu, imao je za prijestolnicu Tlemsen.

Savezništvo između plemena Banu Ifran i Magrava, koji su bili dobro povezani sa vladarima Omejadskog Kalifata iz Cordobe predstavljalo je ozbiljnu prijetnju Fatimidskom kalifatu, kog je zamalo uništio Abu Yazid (znan po nadimku Ṣāhib al-Himār *Vlasnik magarca*).
On je nakon zauzimanja Kairuana, - 945. opsjedao fatimidskog kalifa Muhameda al-Kaima Bi-Amrilaha u njegovoj prijestolniciMehdiji. Od propasti ga je spasila intervencija Zirida, kad su se Fatimidi oporavili započeli su neumoljivu borbu protiv Haridžita iz Ifrikije. 

Za razliku od njih oni iz centralnog Magreba, naročito Banu Ifran iz Sultanata Tlemsen, uspjeli su sačuvati svoju vlast i proširiti svoj teritorij zahvaljujući savezu sa iberijskim Omejadima tradicionalnim rivalima Fatimida.
Zenit Banu Ifrana bio je sredinom 10. vijeka za vladavine Jale ibn Muhameda koji je zauzeo Oran i izgradio prijestolnicu Ifgan, kod Maskare.

Nakon tog počeo je raspad Zeneta pod udarima fatimidskih snaga, jedan dio prešao je u Al-Andalus, a veći dio na krajnji zapad Magreba, a dobar dio se raspršio i vratio nomadskom stočarstvu.

Posljednji je pao Tlemsen koji se pokušao oduprijeti širenju Almoravida pod udarima njihova emira Jusufa ibn Tašfina.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Zénètes''
Tel Atlas

**Tel Atlas** ( [*al-Aṭlas at-tallī*]; zvan i kao **Primorski Atlas**) je planinski masiv na sjeveru Magreba, dio većeg masiva Atlasa. Prostire se u dužinu od oko 1600 km od istočnog Maroka preko Alžira do Tunisa.

## Geografija
Tel Atlas se u Maroku prostire u dužinu od 240 km, od masiva Rifa i Ceute na istoku do Melille. Masiv se nadalje niže duž obale Sredozemnog mora prema istoku do rta Bona u Tunisu. Karakterističan je po svojim strmim krševitim vrhuncima koji se dramatično uzdižu iz grebena masiva.
 
U Alžiru se Tel Atlas račva na pet glavnih podmasiva, a najviši je Velika Kabilija koji doseže visinu od 2308 m na planini Lala Hedidža. U Tunisu se Tel Atlas sastoji od obalnih planina i unutrašnje visoravni, sa planinskim vrhuncima do 1370 m.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Tell Atlas, mountains, Africa''
Vatasidi

**Vatisidi** (berberski: *Iweṭṭasen*, arapski: الوطاسيون, *Waṭṭāsīyūn*) zvani i *Banu Marin* bila je dinastija berberskog porijekla koja je 1472 svrgnula Marinide i do 1554. vladala sjevernim Marokom, ali ne i jugom.

## Historija

I Vatisidi su bili dio plemenskog saveza Zenata, i bliski rođaci Marinida koji su im povjeravali važnu funkciju vezira, pa su oni bili de facto marinidski regenti.

Na vlast su se uspeli nakon ubistva posljednjeg marinidskog sultana Abdal Haka II (1428-1465) kog je razjarena svjetina, nezadovoljna njegovom politikom i masivnim smaknućima Vatisida ubila u Fesu. 
I prvi vatisidski sultan Muhamed aš Šeik al-Mahdi, bio je marinidski vezir, ali kako je nakon atentata zavladalo kaotično stanje, u Fes je ušao tek 1472.

Kao i njegov prethodnik niti on, a niti njegovi nasljednici nisu se uspjeli efikasnije suprotstaviti invaziji iz Evrope, pogotovo napadima Portugalaca koji su 1471. zauzeli Tanger. Nakon tog im je 1505. pao u ruke Agadir, zatim Safi - 1508. a onda i Mazagan 1514.

Nisu mogli spriječiti ni pad Granade - 1492. a niti ekspanziju rivalskih Sadida koji su ih na valu obnove islama pobjeđivali i otimali im teritorije.
Velik udarac zadao im je gubitak Marakeša 1525., a još veći gubitak Fesa 1549.

Uz pomoć Osmanlija su pokušali - 1554. zauzeti Fes i tako se vratiti na vlast, kad im to nije uspjelo nestali su sa političke scene.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Wattasides ou Ouattassides''
Labinska Republika

**Labinska Republika** je kratkotrajna samouprava koje nastala za vrijeme rudarske pobune na području Labina u Hrvatskoj, od 2. ožujka do 8. travnja 1921. godine. Ovaj ustanak istarskih rudara može se smatrati prvim svjetskim antifašističkim ustankom uopće. Iako je fašizam na vlast u Italiji stigao tek 1922. godine, u ovim krajevima i nešto ranije su započeli teror, represija i talijanizacija Istre, odmah nakon potpadanja ovih krajeva pod Italiju 1918. godine. Isti ti upravitelji Istre su aktivno sudjelovali u dovođenju fašizma na vlast.

## Historija
Raspadom Austrougarske monarhije poslije svršetka Prvog svjetskog rata, Italija, koristeći oslabljeni položaj krajeva koji su bili pod vlašću monarhije, uspijeva prisvojiti i talijanizirati područja Istre i dijelova Dalmacije, te stanovništvo i gospodarski potencijal zauzetih područja iskorištava u svoje svrhe.

Prije nego što su preuzeli vlast u Italiji, fašistički odredi su zaposjeli sjedište radničkog odbora u Trstu 1921. godine, istog zapalili i napali predstavnike sindikata rudnika Raše. Povodom ovog događaja i prijašnjeg robovlasničkog odnosa prema radnicima rudnika Labinštine, dolazi do generalnog štrajka oko dvije tisuće rudara. Krilatica im je bila *kova je nasa* (rudnik je naš). Rudari u kratkom vremenskom roku zauzimaju rudnike, organiziraju vlast i naoružane postrojbe, takozvanu *crvenu stražu* kojom je zapovijedao Francesco da Gioz, kao zaštitu od fašista te sami rukovode proizvodnjom rudnika uz potporu dijela seljaka zemljoradnika. Talijanska uprava u Istri se odlučuje ugušiti postojanje republike vojnom silom što im 8. travnja 1921. godine i polazi za rukom nakon žestokog otpora rudara. Uslijedila je odmazda i uhićeno je četrdesetak rudara. Smrtno su stradali rudari Maksimilijan Ortar i Adalbert Sykora. Prvom žrtvom Labinske republike može se smatrati Jakov Šumberac Lukić (r. 1890.), koji je umro od posljedica upale pluća 15. ožujka 1921. godine. On je od upale pluća obolio nakon što je, kao član crvene straže, stražario kod toplane, loše obučen i promočen od jake kiše. Već nekoliko dana kasnije, umro je od posljedica bolesti. Njegov grob je u Nedešćini, a na nadgrobnom spomeniku piše posveta iz koje se razaznaje da je život izgubio kao aktivan sudionik Labinske republike.

## Reference

## Literatura
* Giacomo Scotti, Luciano Giuricin, *La Repubblica di Albona e il movimento dell'occupazione delle fabbriche in Italia*, Rovinj, 1971.
Sadidi

**Sadidi** (arapski: السعديون, Waṭṭāsīyūn) zvani i *Zajdanidi* bila je dinastija arapskog porijekla koja je 1554 svrgnula Vataside i do 1659. vladala Marokom.

## Historija

Sadidi su bili ugledni šerifi alidskog porijekla iz srednjeg toka doline rijeke Drae. Početkom 16. vijeka, uspjeli su zagospodariti Regijom Sus, a nakon tog i cijelim južnim Marokom. Marakeš su preoteli Vatasidima - 1525. i vratili mu stari sjaj, pozivajući narod da se odupre Portugalcima koji su zauzeli nekoliko važnih luka na obali.

Pravi osnivač ove dinastije bio je *Muhamed aš Šeik*, koji je proglašen sultanom 1554. u gradu Fesu, nakon što je 1549. iz njega istjerao Vataside. Ta kratkovjeka dinastija dosegla je zenit za vladavine sultana *Ahmada al-Mansura* (1578. - 1603.) nakon Bitke kod Ksar el-Kebira u kojoj je 4. augusta 1578. pobjedio al-Mansur.
Nevolje po dinastiju počele su kad su se na istoku pojavile Osmanlije i 1591 zauzele Carstvo Songhai.

Nakon smrti al-Mansura 1603., zemlja je potonula u anarhiju i unutrašnje borbe, što je olakšalo put novim španskim vojnim kampanjama i dovelo do pada luke Larache 1610. u njihove ruke. Uz sve to konfuziji su doprinosile i opozicione islamske bratovštine. To je olakšalo put novoj šerifskoj Dinastiji Alauita da sredinom 17. vijeka preuzme vlast.

Iza Sadida ostale su grobnice u Marakešu koje spadaju među najistaknutije spomenike toga grada.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sadiens ou Saadiens''
Rusag

**Rusag** je oznaka za bosanski sabor, stanak (sav rusag bosanski), kao i za bosansku državu.

Riječ rusag dovodi se u vezu sa mađarskim orszag (orszoghaz - parlament, skupština u Mađarskoj). Preko te linije se traže i moguće veze i uticaji kako činjenične tako i politološke vezanosti Ugarske i Bosne. Pored naziva za bosanski stanak rusag je i naziv za čitavu bosansku državu (u cijelom rusagu). Najvažnija bosanska vlastela, bosanske velmože  nazivaju se rusaškom gospodom. To su najvažniji predstavnici Hrvatinića, Kosača i Pavlovića.
## Vanjske veze
* https://www.parlament.ba/istorija/default.aspx?id=27865&langTag=bs-BA
*http://docs.google.com; anubih.ba: LovrenovicDubravko.pdf

## Izvori
Stanak

**Stanak** je državni sabor srednjovjekovne Bosne.

Stanak je bio skup vlastele koja je okupljenom formom kao državna institucija zajedno sa vladarom odlučivala o državnim poslovima. Drugi nazivi za stanak i državni sabor su zbor; sva Bosna; sav rusag bosanski; a ponekad samo Bosna; consilium; universale colloquium; collatio; adunacio i dr. Izraz stanak prvi put je spomenut u povelji bana Tvrtka I. Kotromanića 1354.

Stanak je obično sazivao vladar i predsjedavao njegovim radom, odnosno, vodio sjednice sabora, dok su ga u vrijeme određenih unutrašnjih problema u zemlji, poput zbacivanje vladara i biranje novog, sazivali predstavnici krupne vlastele. Stanak je održavan najčešće u mjestima gdje je bio vladarov dvor: Mile, Milodraž, Bobovac, Sutjeska i Jajce. Stanak se sazivao po potrebi. Vladari su na osnovu odluka sabora izdavali povelje.

Učesnici stanka su ‘vlastela i velmožani’, ‘dobri Bošnjani’, ‘dobri ljudi’, ‘gospoda rusaška’ – svi sa istim značenjem i u izvorima na latinskom i italijanskom jeziku - baroni Bosne. U slučaju da je vladar bio isuviše mlad i nedorastao, na stanku je učestvovala i njegova majka. Ovakav slučaj bilježimo 1354. na početku vladavine Tvrtka I Kotromanića, kada je na saboru u Milima učestvovala i njegova majka Jelena.

Funkcije i nadležnosti stanka obuhvatale su najvažnije državne poslove (popunjavanje bosanskog prijestolja jer iako je u zemlji vladao rod Kotromanići, nikad nije bilo uvedeno pravo nasljednosti ili primogeniture u popunjavanju prijestolja; krunjenje bosanskih vladara; odnos prema susjedima – vanjska politika; prodaja ili ustupanje bosanske državne teritorije susjednim državama; sklapanje i potpisivanje ugovora sa susjednim državama; odluke o ratu i miru i sl. Uticaj stanka na državne poslove ovisio je od odnosa snaga vladara i vlastele, koji u srednjovjekovnoj Bosni nije uvijek imao pravolinijski smjer.

Mjesto i uloga postojeće crkvene organizacije u Bosni prema državnom saboru nije najjasnije. Ima mišljenja da su pripadnici Crkve bosanske prisustvovali sjednicama sabora.

## Literatura

* Mihailo Dinić, Državni sabor srednjevekovne Bosne, Srpska akademija nauka, Posebna izdanja 231, Beograd 1955.
* Pejo Ćošković, Crkva bosanska u XV. stoljeću, Institut za istoriju, Sarajevo 2005.

= Reference =

## Vanjske veze
*http://www.transoxiana.org/Eran/Articles/karatay.html
*www.stanak.org; Društvo za proučavanje srednjovjekovne bosanske historije – Stanak
*http://www.parlament.ba: Istorija parlamentarizma u BiH
*Sabor srednjovjekovne Bosne, Dijaci
Bibans

**Bibans** (arapski: البيبان, berbeberski: *Iwanughen*) je planinski masiv na sjeveru Alžira koji se prostire po pokrajinama Bujra, Bordž Bu Areridž i Bedžaja.

## Geografija
Masiv je dio Tel Atlasa, izdiže se iznad ravnice kod Beni Slimane i doline rijeke Soummam. Na suprotnoj sjevernoj strani uzdiže se masiv Džurdžura. Dug je nekih osamdesetak km, niži na zapadu, a viši na istoku gdje se nalazi najviša planina Mansoura, smještena u pokrajini Bordž Bu Areridž i visoka 1862 m. Planine su pretežno vapnenačke, geološki kras pun pećina. Po obroncima ima termalnih izvora, među kojima su tri naročito snažna sa temperaturom vode od preko 60 °C.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Chaîne des Bibans''
Ain el Kebira

**Ain el Kebira** (arapski: عين الكبيرة) za Francuske kolonijalne uprave znan kao **Périgotville** je grad od 24,075 stanovnika na sjeveroistoku Alžira u Pokrajini Setif.

## Geografija

Ain el Kebira leži u planinama Male Kabilije na nadmorskoj visini od 1,024 metara, udaljena 25 km sjeverno od administrativnog centra Sétifa.

## Historija

Za rimskih vremena taj se lokalitet zvao *Satafis* i koristio se kao nekropola.

Ain el Kebira je nikla za Francuske kolonijalne uprave, prvi francuski kolonisti stigli su 1872. Odlukom generalnog guvernera 1888. naselje je nazvano *Périgotville*. Status općine ograničenih prava (*commune mixte*) dobila je 1900., prava su joj proširena 1907. a punopravna općina postala je dekretom 1957.

## Privreda

Ain el Kebira je trgovačko - administrativni centar Male Kabilije u kom se stanovnici pretežno bave stočarstvom.
Na južnoj periferiji grada nalazi se velika cementara na površini od 50 hektara.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Aïn El Kebira''
Nacionalni teatar opere i baleta (Albanija)

**Nacionalni teatar opere i baleta** (, akr. TKOB) je teatar u Tirani, glavnom gradu Albanije. Najveći je teatar u državi i koristi se za operske i baletne izvedbe. Utemeljen je 29. novembra 1953. i isprva je djelovao u Akademiji muzike i umjetnosti, a danas se nalazi u gradskoj Palači kulture, zajedno s Nacionalnom bibliotekom.

## Vanjske veze
* Teatri i Operas dhe Baletit (TKOB)
Šerif (islam)

**Šerif** ili **šarif** (arapski: شريف, šarīf, što znači *plemeniti* ili *visokorođeni*) je arapska počasna titula, ograničena nakon rađanja islama na pripadnike Muhamedovog hašimskog klana.

## Karakteristike
Titula se naročito odnosi na potomke Muhamedovih stričeva Abasa i Abu Taliba, kao i za Abu Talibovog sina Alija i žene mu Fatime bint Asad.

U Hidžazu (zapadna obala Arabije), titula šarifa je ograničena na potomke Ḥasana, najstarijeg sina Alija i Muhamedove kćeri Fatime.

Orginalno šerifi su bili starješine uglednih porodica u nekom gradu. Kasnije se tako počelo titulirati i poluautonomne vladare Meke i Medine, naročito kad su ti gradovi bili pod suverenitetom Bagdada ili Kaira.

Nakon formiranja osmanske vladavine u Arabiji, Osmanlije su nastavili uvažavati šerife kao emire Meke i Medine.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Sharif, Arabic title''
Assignment: Earth

***Assignment: Earth*** () je 26. epizoda, odnosno posljednja epizoda druge sezone originalne TV-serije ''Zvjezdane staze'', premijerno prikazana 29. marta 1968. godine. Radnja prikazuje kako *USS Enterprise* u svrhu historijskog istraživanja putuje kroz vrijeme, odnosno dolazi u orbitu Zemlje 1968. godine, pri čemu njegov teleporter slučajno uhvati tajanstvenog čovjeka po imenu Gary Seven za koga se ispostavi da je vanzemaljski agent i koji, uz pomoć djevojke koja se bila javila na oglas za sekretaricu, pokušava sabotirati lansiranje nuklearnog projektila koji bi mogao izazvati treći svjetski rat.

Scenario je originalno bio zamišljen kao pilot za samostalnu televizijsku seriju, ali je mreža NBC pokazivala malo interesa za njega. Gene Roddenberry ga je zbog toga odlučio preraditi tako da ga ubaci u univerzum *Zvjezdanih staza*. Tokom snimanja su producenti primili pomoć od NASA-e koja im je pružila lokacija i dokumentarne snimke lansiranja rakete Saturn V koje su "glumile" fiktivnu raketnu bazu. Iako je dobila pohvale, serija *Assignment: Earth* nikada nije bila snimljena.

## Vanjske veze

* 

* Synopsis of original pre-''Star Trek'' pilot script
Dardansko-bastarnski rat

**Dardansko-Bastarnski rat** bio je vojni konflikt između Dardanskog kraljevstva i keltskog plemena Bastarni.
## Plan
Filip V Makedonski planirao je iskoristiti Bastarane u ratovima sa Rimom uz njihovo predhodno naseljavanje sa porodicama u Dardaniju. Plan je sadržavao nekoliko etapa:
* Dolazak Bastarna sa familijama i naseljavanje u Dardaniju
* Napadi Bastarna na Dardance do njihovog uništenje kao narodnosne grupe
* Odlazak Bastarna na ratište u Italiji i sukobi sa Rimljanima
* Napad Makedonije na bastaranske porodice u Dardaniji i uništenje

## Rat
Bastarani su dugo oklijevali dok ih oko 30.000 nije krenulo preko Dunava. U Trakiji su saznali da je Filip V umro. Tračani se nisu više osjećali vezani ugovorom koji su sklopili sa Filipom i odbili su da im pruže potrebne namirnice za izdražavanje. Bastarni su stali pljačkati, a Tračani ih napadati. Bastrani su potisnuli Tračane na planinu Rila, ali ih je veliko nevrijeme spriječilo da poraze protivnika. Među njima došlo je i do razmimoilaženja. Jedan dio se vratio, dok je drugi dio u jesen 179 stigao u Dardaniju. 

Oduzimanje zemlje Dardancima nije bio lak posao i Bastrani su se zadržali nekoliko godina ispunjenih ratom. U to vrijeme Makedonci nisu bili u ratu sa Rimom i makedonski kralj Perzej nije ni obnovio niti je prekinuo Filipov plan i ugovor i držao je stav prijateljstva i lojalnosti prema Rimu.

Dardanci su poslali delegaciju u Rim, optužujući novog kralja Perzeja da je doveo Bastarne. Optužbi su se priključili i neki grčki izaslanici, jer su u to vrijeme Bastrani smatrani opasnim narodom koji niko nije želio za susjede. Grci su ih nazivali Galima. Rimski Senat je poslao delegaciju koja je utvrdila da se rat vodi, ali nije utvrdila Perzejevu umiješanost.

Borbe koje su Dardanci vodili sa Bastranima bile su duge i teške, pogotovo što su i susjedi bili na strani Bastrana. Tek u zimu treće godine Bastranskog prisustva, Dardanci su okupili veliku vojsku i krenuli u konačni obračun. Zimu su odabrali jer su se tada Tračani i Kelti vraćali kućama, pa su Bastrani ostali sami. Opis ove bitke napisao je Livije, ali je kraj teksta nestao i nije poznat ishod. U opisu nema topografskih podataka, pa se ne zna kojim su se putem Bastrani kretali, gdje im je bio logor i gdje se bitka odvijala. Današnji historičari, na osnovu kasnijih događaja, smatraju da su Dardanci pobijedili. Za to je potvrda i opis stradanja Bastrana u povratku, na prelasku smrznutog Dunava, kada je led pukao i mnogi stradali. Među preživjelima bio je i njihov vođa Klondik koji će nekoliko godine kasnije povesti nove čete u Makedoniju. Filipov plan da zauvijek istrijebi Dardance je propao.

## Literatura
*
## Reference
The Ultimate Computer

***The Ultimate Computer*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]* premijerno emitirana 8. marta 1968. godine. Radnja prikazuje kako na *USS Enterprise* dolazi vrhunski informatički stručnjak dr. Richard Daystrom (čiji lik tumači William Marshall) te u svrhu testiranja mogućnosti instalira M5, kompjuter koji bi trebao zamijeniti posadu, a nakon čega M5 preuzme kontrolu nad brodom i okrene se protiv posade i Zvjezdane flote.

## Reference

## Vanjske veze

*

*"The Ultimate Computer" Review of the remastered episode at TrekMovie.com
Bread and Circuses (Star Trek: The Original Series)

***Bread and Circuses*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]* premijerno emitirana 15. marta 1968. godine. Radnja prikazuje kako posada *USS Enterprise* u potrazi za nestalim brodom Zvjezdane flote završi na planeti gdje je kultura nalik na antički Rim te članovi njegove posade, uključujući kapetana Kirka budu zarobljeni i prisiljeni da se bore kao gladijatori.

## Izvori

## Vanjske veze

* 

* "Bread and Circuses" Review of the remastered version at TrekMovie.com
Larba Nat Iraten

**Larba Nat Iraten** (arapski: االربعاء نايت ايراثن, kabilski: *Larebɛa n at Yiraten*) za Francuske kolonijalne uprave znan kao **Fort-National** je grad od 8,278 stanovnika na sjeveru Alžira u Pokrajini Tizi Uzu.

## Geografija

Grad se prostire u planinama Tel Atlasa u Kabilji, na nadmorskoj visini od 710 metara, udaljen tridesetak km jugoistočno od svog pokrajinskog administrativnog centra Tizi Uzua, i 104 km od glavnog grada Alžira.

## Historija

Prvi francuski kolonisti došli su u taj kraj 1851., kako su lokalni Kabili bili vrlo neprijateljski raspoloženi - 1855. je instaliran bataljon francuske vojske u postojećoj osmanskoj utvrdi na vrhu brda Beloa.

Kako je ona bila premala 1857. izgrađena je nova *Fort-Napoléon*, kasnije prezvana Fort National.
Naselje je na početku egzistiralo pod vojnom upravom kao *commune mixte* (općina ograničenih prava). Status punopravne općine gradić je dobio dekretom 1873.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Larbaâ Nath Irathen''
Slavkov u Brna

**Slavkov u Brna** puno poznatiji po svom njemačkom imenu **Austerlitz** je grad i općina od 6,694 stanovnika
 u jugoistoku Češke u Južnomoravskom kraju.

Svijetski je poznat po Bitki kod Austerlitza koja se odvila 1805. nedaleko od grada u kojoj je Napoleon I. pobjedio brojčano moćnije
rusko-austrijske snage.

## Geografija

Slavkov leži 20 km istočno od Brna.

## Historija

Taj kraj je na prijelazu u 12. vijek dan kao domena Teutonskom viteškom redu, koji su podigli prvi zamak. 
 
 
Negdje oko 1420 nakon što se izredalo jedanaest teutonskih upravitelja car Svetog rimskog carstva Žigmund Luksemburški oduzeo je Teutoncima taj feud i zamak uz kog je iznikao i grad.

Lice grada promijenilo se krajem 16. početkom 17. vijeka kad su se dotadašnje gotičke kuće zamjenjene renesansnim.
Gotovo čitav jedan vijek Austerlitz je bio egzil za njemačke anabaptiste koji su unaprijedili grnčarstvo i doprinjeli ekonomskom prosperitetu grada.

Za baroka je prema projektu arhitekta Domenica Martinellija iz Lucce 1650.-1718. izgrađen novi dvorac, na mjestu starog zamka. 
Gradnja tog velepnog trokrilnog dvorca potrajala je punih 60 godina (do 1769.). On je danas najveća atrakcija grada, jer je u njemu 1805. Napoleon objavio svoju pobjedu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice'' 
* ''Zamak Slavkov''
Spock's Brain

***Spock's Brain*** () je epizoda, odnosno premijera treće sezone američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]*. Radnja započinje kada tajanstvena vanzemaljka Kara iznenada dođe na *USS Enterprise* i ošamuti posadu, a poslije se ispostavi da je ukrala Spockov mozak; dok McCoy pokušava održati Spockovo tijelo na životu, Kirk pokreće potragu za vanzemaljkom kako bi pokušao vratiti svoga prijatelja u prethodno stanje. *Spock's Brain* se među trekkiejima, ali i kritičarima, zbog loše režije i scenarija smatra najgorom od svih epizoda originalne serije.

1995. je premijerno emitirana *[[Phage (Star Trek: Voyager)|Phage]]*, epizoda *[[Star Trek: Voyager]]* koja je imala sličan motiv zapleta.

## Reference

## Vanjske veze

*

*"Spock's Brain" Side-by-side comparisons of the remastered version at TrekMovie.com
Pokrajine Alžira

**Alžirske pokrajine** odnosno vilajeti (arapski: ولاية / *Wilāyat*) su administrativne jedinice prvog nivoa na koje je Alžir od 1984. podjeljen. Ukopno ih ima 48, a one su pak podjeljene na 590 distrikta (*daïra*) i 1,539 općina (*baladia*).

## Karakteristike
Svaka pokrajina ima vlastitu izabranu skupštinu (*Assemblée Populaire de Wilaya*), izvršno vijeće i guvernera. Isto tako i distrikti (*daïre*) i općine (*baladije*) imaju svoje skupštine (*Assemblée Populaire Communale*) za vođenje lokalnih poslova.

Pokrajinsko izvršno vijeće je glavno regionalno tijelo, sastavljeno je od regionalnih direktora državnih agencija koje se nalaze u pokrajini.
Guverner]] kog predsjednik imenuje na neodređeno vrijeme je isključivo odgovoran za kordinaciju rada između nacionalne vlade i pokrajine.

## Historija
Administrativna podjela zemlje seže do Francuske kolonijalne uprave i 1848. kad je Alžir podijeljen na tri departmana (Alger, Oran i Constantine), a 1955. dodan je četvrti - Bône (Annaba). 
U vrijeme Alžirskog rata za nezavisnost (1954. - 1962.) zemlja je restrukturirana, pa je formirano 17 departmana. 
Nakon proglašenja nezavisnosti [1962., departmani su preimenovani u [vilajete, a neki od njih kao i njihovi gradovi dobili su nova arapska imena, ali je struktura uglavnom ostala nepromijenjena.

Tek je 1974. došlo do podjele na 31 vilajet, ta podjela trajala je do 1983. nakon tog su neki vilajeti ponovno podijeljeni - tako se došlo do današnjih 48 pokrajina (vilajeta).

## Lista pokrajina

## Reference

## Vanjske veze

* ''ISO Subentity Codes for Algeria''
Longar

**Longar**, vladao od 231.– 206. god. pne. bio je ilirski kralj iz plemena Dardanaca. Svi njegovi predhodnici na kraljevskom tronu, počev od prvog kralja Bardilisa, u grčkim izvorima nazivani su ilirski kraljevi. Longar je prvi koji je izričito nazvan dardanski kralj.
## Vojne aktivnosti
Poslije keltskog pohoda na Delfe, za Dardance se nije čulo četiri decenije, i vjerovatno su se oporavljali od galske invazije. Za to vrijeme uspjeli su konsolidovati svoje granice prema sjeveru proširivši se u dolinu Morave i Nišave na račun Tribala. Međusobni odnosi balkanskih plemena, bez ućešča Grčke i Makedonije nisu interesovali tadašnje pisce, pa ovi događaji nisu nigdje zabilježeni.

Južno, između Dardanije i Makedonije nalazili su se Peonci. U drugoj polovini trećeg stoljeća pne. nastavljaju se ilirsko-makedonski ratovi nastali iz želje makedonskih kraljeva za teritorijalnom ekspanzijom na račun Dardanaca, posebno protiv Peonaca. Peonci su bili izloženi stalnim makedonskim napadima, pa su ulazili u razne anti-makedonske koalicije, nastojeći zadržati nezavisnost.

Tokom 231. god. pne. Dardanci predvođeni Longarom upadaju u Peoniju i razvaljuju njihov glavni grad Bilazoru. U važnoj bitki iz 229. god. pne. Dardanci pobjeđuju Makedonce predvođene kraljem Demetrijem II Makedoncem u njihovom nastojanju da se prošire prema sjeveru. Demetrije je vjerovatno poginuo u jednoj borbi, pa je umjesto maloljetnog Filipa V, namjesništvo preuzeo Antigon Doson. Za kratko vrijeme Antigon je pobijedio Dardance predvođene Longarom, preoteo dio Peonije, i sagradio grad Antigoneju, na glavnom putu za širenje prema sjeveru. Grad je naselio Etolskim Grcima.

U to vrijeme Dardanija je za susjeda imala Ardijejsku kraljevinu, koja je u to vrijeme stupila na historijsku scenu. Njen kralj Agron stupio je u savez sa makedonskim kraljem Demetrijem II. Dok je Demetrije ratovao sa Dardancima, Ardijejci su ratovali i pustošili zapadnogrčke obale. Jačanje ilirske države pod Agronom i Teutom nije išlo u prilog Dardancima. Bili su spremni da podrže pogranična plemena, kojima je Agron nametnuo svoju vlast, u njihovoj borbi za nezavisnost. Tokom 230. god. pne Teuta je poslala velike snage u invaziju na Epir i oslabila svoje sjeverne granice. Longar je snažno uticao na pogranična plemena, vjerovatno i vojno, i ona su se pridružila Dardaniji. Teuta je prekinula kampanju u Epiru, a Skerdileda se vratio i potisnuo Longara u Dardaniju.

## Literatura
*
*
*

## Reference
Beni Slimane

**Beni Slimane** (arapski: بني سليمان) je grad i općina od 22,553 stanovnika u sredini Alžira u Pokrajini Medeja.

## Geografija

Beni Slimane leži u Kabiliji u dolini između planinskih masiva Džurdžure i Bibansa na površini od 92 km², udaljen 70 km istočno od svog pokrajinskog administrativnog centra Medeje.

Sedam km južno od grada prostire se istoimeno akumulacijsko jezero nastalo izgradnjom brane na vadi Melahi, koje ima volumen od 28 m³ i 
površinu od 715 km². Negove vode koriste se za navodnjavanje doline.
 
## Historija

Francuska vojska naišla je na veliki otpor lokalnih Kabila, pa je na početku svoje kolonijalne uprave zadržala osmanske begluke, to je trajalo do 1866. kad je begluk plemena Beni Slimane, podjeljen na dva dijela, a Beni Slimane proglašen administrativnom jedinicom.

Naselje je brzo raslo, od 9 256 1876. do 17 682 stanovnika 1890.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Beni Slimane''
Alžirska jela

**Alžirska jela** (latinski: *Abies numidica*) je endemska vrsta jelke iz sjevernog Alžira.

## Rasprostranjenost

Alžirska jela je crnogorično drvo srednje veličine, sa vrlo ograničenim staništem. Raste jedino po Maloj Kabiliji na planinama Babor i Tababor pored Sredozemnog mora. 
Raste na visinama između 1850-2000 metara, na vapnenačkom tlu, po strmim padinama planina orjentiranim prema sjeveru i istoku.

Klimu u njenom prirodnom staništu karakteriza vlažna i hladna zima i dugotrajno vruće, sušno ljeto.
Danas se prvenstveno uzgaja kao ukrasno drvo po gradskim parkovima.

Alžirska jela važna je za šumski ekosistem za endemsku floru i faunu, pa se ulažu napori da se zaštiti i očuva.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Abies numidica''
The Enterprise Incident

***The Enterprise Incident*** () je epizoda američke science fiction televizijske serije ''Zvjezdane staze'' premijerno emitirana 27. septembra 1968. godine. Radnjaprikazuje kako Kirk zapovijedi da *USS Enterprise* uđe u romulanski svemirski prostor te izazove reakciju Romulanaca koji njega i Spocka natjeraju da dođe na njihov brod, gdje se romulanska zapovjednica (čiji lik tumači Joanne Linville) počne zanimati za Spocka, a Kirk, zapravo želi ukrasti romulanski uređaj za pokrivanje.

Scenarij za epizodu je napisala D. C. Fontana, inspirirana stvarnim događajima, odnosno sjevernokorejskom zapljenom američkog špijunskog broda *[[USS Pueblo (AGER-2)|USS Pueblo]]* koja se zbila nekoliko mjeseci ranije.

## Izvori

## Vanjske veze

* 

* "The ''Enterprise'' Incident" First draft report and analysis by Dave Eversole
Bitka kod Bitole (358. pr. n. e.)

**Bitka kod Bitole** vodila se 358. god. pne između Ilira predvođenih kraljem Bardilisom i Makedonaca sa Filipom II na čelu. Poslije 40 godina neprestane Ilirske dominacije i ekspanzije pod Bardilisom, Filip II, koji će kasnije oženiti ilirsku princezu Audatu, umarširao je u Iliriju i sukobio se sa, prema današnjoj historiografiji, sa pripadnicima Dardanskog plemena.

Bardilisu je bilo 90 god. kada se sukobio sa Filipom II. Poginuo je na bojnom polju ili neposredno iza toga. Ovaj moćni ilirski kralj bio je skromnog porijekla. Prema izvorima, bio je ugljenar, koji se svojim sunarodnjacima za kralja nametnuo uspjesima i pravednom podjelom plijena. Bio je uspješan u sukobima sa Makedonijom. Na početku vladavine, istjerao je kralja Amintu, koji se vratio uz pomoć Tesalaca, i vladao još 24. god. Nakon toga ratovao je sa Amintinim sinovima Aleksandrom i Perdikom, koji je umro početkom 359. god. pne. nakon strahovitog poraza od Ilira.

## Tok bitke
Filip II je uspostavio mir sa Atenom 359. god. pne. i porazio Peonce, i sve snage usmjerio prema Ilirima. Sa vojskom od 10.000 pješaka i 1.000 konjanika krenuo je na ilirsku teritoriju. Bardilis je poslao izaslanstvo sa prijedlogom da se prekinu neprijateljstva, s tim da svaka strana zadrži gradove koje je do tog trenutka držala. Filip je odgovorio da prihvata mir, ali samo pod uslovom da se Iliri povuku iz svih makedonskih gradova. Vojske su se suočile, Iliri sa svojim 90-godišnjim kraljem Bardilisom na čelu. Filip je na lijevo krilo i centar postavio svoje falange, dok su na desnom krilu bili kopljanici. Naredio je da konjica zaobiđe Ilire i udari sa strane, dok je on sam predvodio napad prema protivničkom centru, gdje su Iliri bili postrojeni u vidu kvadrata. Zbog izvanredne hrabrosti, veći dio bitke prošao je bez prednosti bilo koje strane, uz veliki broj poginulih i ranjenih. Prednost makedonskoj strani na kraju je donijela konjica koja je pritiskala po bokovima, pa su Iliri krenuli u bjekstvo. Konjica ih je proganjala na širokom prostoru, pa su mnogi poginuli i u bjekstvu. Ukupno je poginulo oko 7.000 Ilira. Filip je trubom označio kraj borbe, okupio svoju vojsku i sahranio poginule.

Iliri su se povukli iz osvojenih gradova i potpisali su mir.

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Stalaktit

**Stalaktiti** od grčkog: σταλαϰτός:=koji kaplje) su kalcitne formacije koje nastaju u kraškim pećinama.

## Karakteristike
Oborinska voda prokapa sa površine u pećine, pritom otapa vapnenac i obogaćuje se kalcijum bikarbonatom. 
Iz tih voda koje kapaju sa stropa nastaje teško topiv kalcijum karbonat), koji se Kristalizacija|kristalizira]] kao mineral kalcit, stvarajući na stropu
fantastične izbočine - stalaktite (ili na tlu stupaste stalagmite).
 
Stalaktiti vise kao sige leda sa stropa ili bokova pećine. Za razliku od tog stalagmiti izgledaju kao preokrenuti stalaktiti, jer se uzdižu sa poda pećine.

Stalaktiti koji vise sa stropova pećina najčešće imaju u sredini nešto kao cijevčicu (ili trag nekadašnje) koja ima dijametar kao kapljica vode koja visi zbog površinskog napona. Kap na vrhu rastućeg stalaktita ostavlja talog samo oko njegovog ruba. Rast oboda prema dolje formira cijevčicu.  
Najjednostavniji stalaktiti su tankom kamenom stijenkom opasani cilindri, ti krhki predmeti mogu doseći dužinu od 0,5 metara i više, ukoliko im strujanje zraka ne omete rast.

Najveći broj stalaktita najčešće ima formu obrnutog konusa, jer se minerali iz vode koja kapa talože prema vanjskoj strani privjeska.

Stalagmiti koji rastu sa dna pećine deblji su od svog komplementarnog stalaktita, iako nastaju iz istog izvora (rupice u stijeni) iz koje kapa voda obogaćena mineralima. Nema svaki stalagmit svoj komplementarni stalaktit (i obrnuto). Ali tamo gdje postoji par, neprekidno produženje jednog ili oba može na kraju rezultirati spajanjem i stvaranjem stupca.

Dominantni mineral u takvom talogu je kalcit (Kalcijum karbonat), a najveće grupe formirane su u vapnenačkim i dolomitnim pećinama. Ostali mineral koji se mogu taložiti su i drugi karbonati; opal, kalcedon, limonit i neki sulfidi.

Uvjeti koji pogoduju taloženju su; porozna stijena iznad pećine, dosta oborinskih voda, uski, ali kontuirani prolazi za tu vodu, koji joj omogućuju da vrlo sporo kapa; i odgovarajući zračni prostor u šupljini koji omogućava isparavanje ili otpuštanje ugljičnog dioksida iz vode, čime ona gubi 
svoju sposobnost otapala.

## Povezano
* Stalagmiti
## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Stalactite and stalagmite mineral formation''
Cento

**Cento** je italijanski grad u Ferrarskoj provinciji u Emiliji i Romanji. Grad je 2011. imao 18.191 stanovnika.

## Geografija
Cento se nalazi na nadmorskoj visini od 17 m.

## Reference

## Vanjske veze

* Comune Cento
Klit

**Klit**   (stari grčki: Κλεῖτος),  bio je ilirski kralj iz plemena Dardanaca  od 356-335. god. pne.

Prvi put pominje se zajedno sa Pleuratom I u vezi sukoba Aleksandra i njegovog oca Filipa II tokom 337. god. pne, kada se Aleksandar sklonio kod ilirskih kraljeva (*ad reges Illyriorum se contulerat – Justin*).  

## Borba sa Aleksandrom Makedonskim

U vrijeme Aleksandrovog pohada po Balkanu, Klit je u savezu sa Taulantskim kraljem Glaukom, pokušao da se oslobodi makedonske vrhovne vlasti. Dok je Aleksandar bio na sjeveru u ratu sa |Tribalima Klit je preoteo makedonsko utvrđenje Pelion, negdje oko Ohridskog jezera. Kad je Aleksandar stigao na bojište iskopao je opkop u namjeri da spriječi sastavljanje dvije ilirske vojske, pošto Glauk nije još bio stigao sa svojim Taulantima. Taj dio plana nije uspio. Tada je Aleksandar izveo noćni napad na utvrđenje, što je za ono vrijeme bilo nezamislivo. Iliri su doživjeli poraz, a Klit se morao skloniti kod Taulanata (Arijan), čija država je bila na zapadu. Klitova ilirska kraljevina ili bar njen najveći dio bio je priključen Makedoniji, a najveći dio zarobljenih vojnika uključen je u makedonsku vojsku koja se spremala za rat sa Perzijom.

Nakon njegove smrti, Glauk je smatrao za prirodno da svojoj kraljevini pripoji i zemlju svog saveznika, pa se Glauk u izvorima naziva Ilirski kralj. Oko 300. god. pne na ilirskom tronu pojavio se Klitov sin Bardilis II. 

## Literatura
*
*
*
*
*
*
## Reference
Nacionalni park Tlemsen

**Nacionalni park Tlemsen** (arapski: الحديقة الوطنية تلمسان) je nacionalni park na sjeverozapadu Alžira u Tlemsenskom gorju.

## Historija i karakteristike
Taj park je jedan od najnovijih, osnovan je 1993. sa ciljem da zaštiti važna arheološka nalazišta u Pokrajini Tlemsen, kao što je Mansoura ili džamija Sidi Boumedienne, ali i prirodne ljepote; slapove i litice El-Ourita, pećine Beni Adda i šume Ifri, Zariffet i  
Ajn Fazza.

Park se nalazi desetak kilometara od Tlemsena na putu za Sidi Bel Abes.

U parku se nalazi ponornica Mefrouch sa vodopadom Ourit. Ta rijeka na svom kratkom toku izdubila je neobično dubok kanjon strmih litica. Na njoj se nalazi neveliki željezni most koji sagradio je Gustave Eiffel.

Jedna od najvećih atrakcija parka su pećine Beni Add kod Ajn Fazza. Stvorene prije 150 milijuna godina u vapnenačkim stijenama Tlemenskog gorja, imaju fantastičnu galeriju stalaktita i stalagmita.

Tlemcensko gorje i dio parka površine od 100,000 hektara - 2016. su proglašeni rezervatom biosfere.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Parc National de Tlemcen''
Agneza Asiška

**Agneza Asiška** (**Janja**; italijanski *Agnese d'Assisi*; 1197/1198. – 16. novembra 1253), italijanska plemkinja i svetica u katoličanstvu. Rodno ime joj je vjerojatno bilo **Katarina** (*Caterina*). Bila je redovnica klarisa, a spomendan joj je 16. novembra.

## Porodica
Bila je mlađa kći grofa Favorina Scifija. Majka joj je bila Ortolana, plemkinja iz porodice Fiumi, dok joj je starija sestra bila sveta Klara Asiška (*Chiara Offreduccio*), koja je 18. marta 1212. napustila očev dom i postala pratiteljica svetog Franje Asiškog. 16 dana kasnije, Agneza je pobjegla iz očeve kuće u benediktinski samostan jer je htjela, poput sestre, živjeti u poniznosti i siromaštvu.

## Legenda
Prema legendi, nakon što je Agneza pobjegla iz svoje kuće, njezin je otac bio ražalošćen, ali i veoma ljut jer je smatrao da je „izgubio” svoje kćeri. Poslao je svoga brata Monalda u samostan gdje je bila Agneza kako bi ju silom vratio kući, ako ne pristane svojevoljno vratiti se. Monaldo je u samostanu svoju nećakinju pokušao udariti mačem, no nije to učinio jer je njegova ruka pala, potpuno bespomoćna. Njegovi su sluge izgurali Agnezu iz samostana, udarajući ju i čupajući joj kosu. Agnezino je tijelo postalo iznimno teško, pa su sluge bacile Agnezu u polje i otišle, a Agnezini rođaci su shvatili da je Agneza „božanski zaštićena” te su joj dozvolili da ostane sa sestrom.

## Izvori
The Paradise Syndrome

***The Paradise Syndrome*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]*. Radnja prikazuje kako *USS Enterprise* nastoji zaustaviti asteroid koji prijeti uništenjem jednoj planeti, te kako pri tome kapetan Kirk završi na njenoj površini sa amnezijom, pri čemu ga domoroci, koji nalikuju na američke Indijance prihvate kao božanstvo. Epizoda, koja se smatra jednom od slabijih u seriji, je značajna po tome što se u njoj prvi put spominju drevni "Očuvatelji" kao moguće objašnjenje za veliku količinu humanoidnih vrsta i civilizacija u galaksiji.

## Izvori


## Vanjske veze

* 

* "The Paradise Syndrome" Review at TrekMovie.com
Rat sa Molosijcima

**Rat sa Molosijanima** vodili su Iliri 385. god. pne. na teritoriji Epira, protiv epirskog plemena Molosijci. 

Stanovništvo Epira činila su manja nomadska ili polunomadska plemena, okupljena u poznate tri plemenske zajednice: Tesprotijci, Molosijci i Kaonijci. Bili su govornici grčkog jezika (zapadno-grčki dijalekat, sličan makedonskom dijalektu). Najmoćniji su bili Molosijci i njihov je vladar dominirao čitavim Epirom. Uglavnom su bili prirodni partner Makedonije u sukobima sa Ilirima.

Tokom 385. god. pne. kralj Alketaj iz Epira bio je izbjegao na Siciliju, kod tiranina Dionizija. U namjeri da kontroliše  pomorske puteve u Jonskom moru, Dinonizije je želio imati i saveznika u Epiru. Poslao je vojsku od 2.000 kopljanika i 500 konjanika. Istovremeno angažovao je i Ilire i poklonio im 500 kompleta grčke hoplitske vojne opreme, kojom su  opremili najbolje vojnike (atistoe). Sa svojim kraljem Bardilisom Iliri su napali Molosijane i opustošili Epir. Ubili su 15.000 Molosijaca i obezbijedili Alketaju da sjedne na vladarski tron. Nakon toga Alketaj je predvodio Ilire u napadu na hram u Delfima. U sukob se umiješala i Sparta sa svojim vođom Agesilejem. Uspio je pobijediti Ilire koji su se povukli. 

Zbog ovog rata i kasnijih stalnih ilirskih pritisaka, nakon 25 godina Molosijani su se povukli prema jugu Grčke, prepuštajući Ilirima sjeverne epirske obale sa gradom Apolonijom. 

## Literatura
*
*
*
*
*{{cite book |last = Papazoglu |first = Fanula |title = Porijeklo i razvoj ilirske države |url= https://de.scribd.com/document/89882458/Godišnjak-Centra-za-balkanološka-ispitivanja-Akademije-nauka-i-umjetnosti-BiH-knjiga-5-1967  |publisher 
## Reference
Ajn Fazza

**Ajn Fazza** (arapski: عين فزة) je grad i općina od 3,623 stanovnika na sjeverozapadu Alžira u Pokrajini Tlemsen.

## Geografija

Ajn Fazza se prostire u Tlemcenskom gorju, udaljena svega 7.9 km istočno 
od svog pokrajinskog administrativnog centra Tlemsena.
  
## Atrakcije
Sedam km jugoistočno od grada na  nadmorskoj visini 1143 metara nalaze se pećine Beni Add po kojima je grad i Nacionalni park Tlemsen nadaleko poznat.

Te pećine nastale prije 65.000 godina, duge 600 metara, duboke na pojedinim mjestima 57 metara očaravaju posjetitelje svojim stalaktitima i stalagmitima.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Aïn Fezza''