open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šavo Odadžijan

**Shavarsh "Shavo" Odadjian** (armenski: Շավո Օդադջյան; Erevan, 22. travnja 1974.) basist je alternativnog metal sastava System of a Down, te sastava Achozen.

## Biografija
### Život prije glazbene karijere
Shavo Odadjian rođen je u Erevanu u Armeniji, gdje je proživio malen dio djetinstva. Kasnije se preselio u Italiju na kraće vrijeme, a zatim u današnje prebivalište - Los Angeles (Kalifornija). U mladosti, vrijeme je provodio skejtajući (što i danas voli raditi) te slušajući punk, rock i heavy metal glazbu. Između ostalih, kao bendove koji su imali najveći utjecaj na njegov glazbeni razvoj i ukus, izdvojio je The Punk Angle, Bad Brains, Dead Kennedys, Kiss i Black Sabbath.

Odadjiana je uglavnom odgojila njegova baka, nakon čije se smrti, kako kaže, prestao svakodnevno moliti i počeo gubiti vjeru. Pohađao je armensku srednju školu u Los Angelesu, koju su također pohađali Serj Tankian i Daron Malakian.

### Karijera
Osim što je radio u banci, bio je i menadžer benda Soil za kojeg je i svirao gitaru, a kasnije je postao stalan basist sastava, koji se preimenovao u System Of A Down.

No, prije nego što je upoznao današnje kolege iz Systema, pojavio se na MTV-ju, i to u videu za AC/DC-jevu pjesmu "Big Gun" zajedno s današnjim kalifornijskim guvernerom Arnoldom Schwarzeneggerom. To je bilo 1993. godine, kad je Shavo imao 18 godina. Shavo je i popularni DJ u L.A.-u i okolici, te je sudjelovao na događajima poput *Rock/Dj Explosiona* 2.3.2001. i The Roxyja u Hollywoodu. Kao DJ, Shavarsh ima i svoj prepoznazljiv nadimak - DJ Tactic. Također, sa Serjom surađuje na projektu *SerArt*, u koji je uključen i multiinstrumentalni glazbenik, Armenac Arto Tuncboyaciyan. Sebe smatra vrlo vizualnom osobom. Naime, režirao je neke video-spotove za SOAD ("Aerials", "Toxicity", "Question!" i "Hypnotize") i za sastav Taproot. Surađuje s ekipom iz Wu-Tang Clana (System je s njima napravio demo pjesmu Shame).

Također je bio i izvršni producent sastava Abloom, projekta članova sastava Onesidezero, Snot i Soulfly. Sa glazbenikom RZA iz Wu-Tang Clana je osnovao sastav Achozen, s kojim trenutačno snima prvi studijski album koji bi trebao biti objavljen u jesene 2009. godine.

Shavo ima i nešto filmskog iskustva. 2001. godine se pojavio u filmu *[[Zoolander]]* kao jedan od Hanselovih prijatelja. Njegov omiljeni glumac je Christopher Walken, a izjavio je da je fasciniran okultizmom.

Osim što u Systemu svira bas, okušao se i kao vokal u nekim pjesmama, poput primjerice, Bounce. Publika ga naprosto obožava. Ima zanimljive i čudne pokrete, hod, geste rukama i izraze lica, što se najbolje može primijetiti u spotu za pjesmu Hypnotize.

Nije oženjen, kao ni ostale kolege iz benda. Teški je pušač i često puši i na pozornici. Njegovi zaštitni znakovi su jedinstvena brada, nokti lakirani u crno, visina (182&nbsp;cm), ćelava glava i narukvice.

## Vanjeke poveznice

*Službena SOAD stranica
*Hrvatska SOAD stranica 
*Ursession projekt
La valigia dei sogni

***La valigia dei sogni*** () je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1953. godine u režiji Luigija Comencinija. Protagonist, čiji lik tumači Umberto Melnati je ostarjeli glumac, bivša i danas zaboravljena zvijezda nijemih filmova koja putuje zemljom noseći kopije svojih filmova kako bi ih prikazivao po školama i muzejima. Radnja prikazuje probleme koji nastanu kada ga nakon jedne nezgode uhapse pod optužbom za "neovlašteno držanje zapaljivog materijala". Film, u kome se Helena Makowska, jedna od zvijezda nijeme ere pojavljuje tumačeći sama sebe, i koji također sadrži inserte iz nekih klasičnih ostvarenja sa početaka italijanske kinematografije, je sniman dijelom i uz podršku nedavno osnovane Italijanske kinoteke koja je na taj način htjela upozoriti javnost na važnost čuvanja nacionalne filmske baštine.

## Uloge

* Umberto Melnati: Ettore Omeri 
* Maria Pia Casilio: Mariannina 
* Roberto Risso: Giorgio Astori 
* Ludmilla Dudarova: Barunica Caprioli 
* Helena Makowska: sama sebe
* Giulio Calì: Impiegato della Biblioteca Nazionale 
* Xenia Valderi: Direttrice del museo 
* Giuseppe Chinnici: Commissario  
* Nino Vingelli: Detenuto  
* Pietro De Vico: Direktor

## Povezano
**[[Bulevar sumraka]]*

## Vanjske veze
*
*
Ljudi protiv

***Ljudi protiv*** (), originalno prikazivan pod naslovom ***Godinu dana na visoravni*** je italijansko-jugoslavenski ratni film snimljen 1970. godine u režiji Francesca Rosija. Predstavlja adaptaciju romana *[[Un anno sull'Altipiano]]* italijanskog pisca Emilija Lussua, inspiriranog autorovim iskustvima oficira italijanske vojske u Prvom svjetskom ratu. Radnja se događa 1916. i 1917. godine i prikazuje kako italijanski general (čiji lik tumači Alain Cuny) pokušava probiti  frontu šaljući diviziju u frontalne juriše na dobro utvrđene i branjene austro-ugarske položaje koji uvijek završe neuspjehom i masovnim krvoprolićem. Nominalni protagonist, koga tumači Gian Maria Volonte, je njegov potčinjeni koji pokušava spriječiti da mu se ljudi koriste kao bezvrijedno topovsko meso, ali to ne uspije, pa dođe do pobune, a nakon nje i krvave odmazde u obliku drevne rimske prakse desetkovanja.

Rosi je film pokušavao snimiti godinama, ali je u tome imao velike probleme političke prirode, odnosno izrazito neprijateljski stav italijanske vlade prema filmu koji bi borbu italijanskih vojnika u "dobrom" i "pravednom" Prvom svjetskom ratu prikazao kao besmisleni pokolj. Uspio ga je snimiti tek kada je osigurao koproducente i lokacije u tadašnjoj Jugoslaviji, a dosta je pomoglo i to što su se početkom 1970-ih popularnima u cijelom svijetu postala ostvarenja eksplicitno pacifističke, antiestablišmentske i revizionističke orijentacije. Iako je Rosi, u skladu sa Lussuovim predloškom, u filmu ratna zbivanja nastojao prikazati iz socijalističke, odnosno marksističke perspektive, pa tako italijanskim vojnicima najveći neprijatelj nisu Austro-Ugari nego njihovo vlastito zapovjedništvo porijeklom iz više klase, publika i kritika je u filmu prepoznala alegoriju na tada aktualni vijetnamski rat. U filmu je u svojoj drugoj ulozi nastupio Mark Frechette, mladi glumac koji je nakon *[[Zabriskie Point (film)|Zabriskie Point]]* postao američka kontrakulturna ikona i kome je sadržaj Rosijevog filma imponirao upravo zbog svojih modernih konotacija. Dio kritike je, pak, u filmu pronašao velike sličnosti sa Kubrickovim klasikom *[[Staze slave]]*; kao i taj film, zbog svog antiratnog i navodno subverzivnog karaktera imao je problema sa cenzurom u Francuskoj, te je prikazan tek nakon nekoliko godina.

## Uloge
* Gian Maria Volontè ... Poručnik Ottolenghi
* Pier Paolo Capponi ... Poručnik Santini
* Alain Cuny ... General Leone
* Franco Graziosi ... Major Ruggero Malchiodi
* Mark Frechette ... Potporučnik Sassu
* Nino Vingelli ... Redov Ferito
* Mario Feliciani ... Bolničar 
* Giampiero Albertini ... Kapetan Abbati
* Daria Nicolodi ... Vojnik Crvenog križa

## Izvori

## Vanjske veze
*
Jurij Andruhovič

**Jurij Andruhovyč** (Ivano-Frankivsk, 13. ožujka 1960.) je ukrajinski pisac, pjesnik, esejist i prevoditelj. 

## Biografija
Poznat je u međunarodnim književnim krugovima, i zajedno sa Oleksandrom Irvanecom i Viktorom Neborakom osnovao je 1985. spisateljsku udrugu s intrigantnim i parodičnim nazivom Bu-Ba-Bu (ukr. Бурлеск-Балаган-Буфонада).   

Andruhovič je napisao niz poznatih djela, među njima pet novela, četiri kolekcije poezije, niz kratkih priča i dvije serije eseja. Posebno su poznata njegova djela Moskovijada (1993) i *[[Perverzija (Andruhovyč)|Perverzija]]* (1997). Preveo je na ukrajinski jezik niz književnih djela sa engleskog, njemačkog, poljskog i ruskog. Povremeno piše za ukrajinske tjednike poput «Zerkalo nedeli». Jurij je otac također poznate književnice Sofije Andruhovič.

## Priznanja
Osim niza književnih nagrada, Andruhovič je za svoje briljantne eseje primio posebno priznanje Mirovnu nagradu »Erich Maria Remarque« grada Osnabrücka »zbog važnoga doprinosa otkrivanju gotovo nepoznatih predjela udaljene Europe«. Poznati roman Dvanaest prstena (2005.) nagrađen je Leipziškom književnom nagradom za europsko razumijevanje 2006. jer umjetničkom mješavinom mita i magije pripovijeda o »prestrojavanju jednoga društva u tranziciji i time usmjerava pogled Europljana na zaboravljeno središte kontinenta«. Djela Jurija Andruhoviča prevode se i objavljuju u Poljskoj, Kanadi, Sjedinjenim Američkim Državama, Njemačkoj, Mađarskoj, Austriji, Rusiji i Finskoj.
Hrvatski ukrajinist Damir Pešorda doktorirao je na na Filozofskom fakultetu u Zagrebu na temi * Dva tipa ophođenja s književnom tradicijom (Komparativna analiza romana Dvanadcjat' obručiv J. Andruhovyča i Bolja polovica hrabrosti [[Ivan Slamnig|Ivana Slamniga]]*.

## Povezano
* Dmitro Pavličko
* Oksana Zabužko
* Serhij Žadan

## Izvori

## Vanjske veze

* Jurij Andruhovyč 
* Yuri Andrukhovych, The Canadian Institute of Ukrainian Studies (CIUS) 
* Yuri Andrukhovych's acceptance speech for this year's Leipzig Book Prize for European Understanding ruffled feathers in Germany. (eng.)
Delirium tremens

**Delirium tremens** je specifičan, kroničnim alkoholizmom izazvan delirij; nastaje kao neposredan rezultat nagle apstinencije poslije dugog i prekomjernog uzimanja alkohol a. Simptomi su drhtanje, tahikardija, povišena temperatura, pretjerano znojenje, konfuzija stanja svijest i, halucinacije, iluzije, košmarni snovi, anksioznost, uznemirenost i nesanica. Danas je pored pojma delirijum tremensa u uporabi pojam delirija uslijed prestanka uzimanja tvari (*withdrawal* delirium)

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* [Http://www.nlm.nih.gov/medlineplus/ency/article/000766.htm Medicinska enciklopedija o delrijum tremensu]
Sveta obitelj

**Sveta obitelj** je pojam, koji označava obitelj, koju su činili: Isus, Djevica Marija i sv. Josip.

Blagdan Svete obitelji je liturgijsko slavlje u Rimokatoličkoj Crkvi u čast Isusa iz Nazareta, njegove majke, Blažene Djevice Marije i njegovoga skrbnika sv. Josipa. Slavi se u nedjelju poslije Božića, osim ako nedjelja pada na 1. siječnja, tada se slavi 30. prosinca.

Štovanje Svete obitelji svečano je započeo mons. François de Laval, kanadski biskup u 17. stoljeću.

Blagdan Svete obitelji ustanovio je papa Lav XIII. 1893. godine i odredio da se slavi u nedjelju u osmini Bogojavljenja, tj., u nedjelju između 7. siječnja i 13. siječnja. Godine 1969., određeno je, da se slavi u nedjelju poslije Božića, što se zadržalo do danas.

U Svetoj obitelji očituje se obiteljsko trojstvo na zemlji: otac, majka i djeca.

Hrvatska biskupska konferencija odredila je, da se u Hrvatskoj na blagdan Svete Obitelji obilježava i Dan iseljenika, jer je i Sveta obitelj doživjela iskustvo iseljeništva prilikom Bijega u Egipat. 

## Izvori
Szentendre

**Szentendre** (hrvatskosrpski: *Senandrija* ili *Sentandreja*, njemački: *Sankt Andrä*, slovački: *Svätý Ondrej*) je grad na sjeveru Mađarske od 25,542 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Szentendre leži udaljen 20 km sjeverno od Budimpešte, na desnoj obali istoimenog desnog rukavca Dunava - *Szentendrei Duna*.

## Historija

U vrijeme Rimskog Carstva od 2. vijeka, tu se nalazila jedna od utvrda dunavskog limesa - **Ulcisia Castra** (Vučja tvrđava)

Srednjovjekovnu Sentandreju prvo su razarali Mongoli, a nakon njih dokrajčili Osmanlije za invazije tokom 15 - 16. vijeka. Grad je obnovljen tokom 17. vijeka, nakon protjerivanja Osmanlija i naseljen brojnim izbjeglicama koji su pristizali sa Balkana, počevši od Srba, Vlaha, Grka, Slovaka, Njemaca, Hrvata i drugih. 
Svaka grupa - naseljavala se u svom etničkom kvartu, podizala vlastitu crkvu, pa su tako poprilično dugo uspjele zadržale svoje nacionalne specifičnosti.

Tako da danas Szentendre ima ukupno devet crkava, jedna od najvećih je pravoslavna Navještenja Marijina podignuta u baroknom stilu u grčkom kvartu. Na centralnom trgu (Fő tér) koči se kužni stup podignut 1763.

Srbi su se u Szentendre počeli doseljavati nakon privilegija koje im je dodjelio car Leopold I - 1690.
Najviše se njih doselilo (oko 8000 porodica).vođeni patrijarhom Arsenijem Čarnojevićem. Tako da su početkom 
18. vijeka oni bili većinsko stanovništvo tog gradića.

Iako u njemu danas ne živi puno Srba, on je još uvijek sjedište Budimske eparhije - Srpske pravoslavne crkve.

Szentendre je danas vrlo popularna turistička destinacija - naročito za jednodnevne izlete iz Budimpešte, zbog svoje mediteranske atmosfere, uličice su popločene kamenom, a ima i puno mediteranskog bilja smokava, koje su njegovi novi stanovnici - nastavili uzgajati i u tom novom kraju, daleko od domovine.

Jedna od najvećih atrakcija grada je etnografski muzej na otvorenom, gde se posjetioci mogu dobro upoznati sa mađarskim folklorom.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Szentendrea''
Paul Martinis

**Paul Martinis** (Komiža, 1893.) je bio hrvatsko-američki ribarski poduzetnik.

Pred odlazak na višegodišnju službu u vojsku Habsburške Monarhije, odlučuje otići u SAD 1913. godine. Ukrcao se u Trstu na parobrod *Martha Washington* i nakon 18 dana plovidbe iskrcao se u njujorškoj luci. Došao je u SAD uopće ne poznavajući engleski jezik, a s kapitalom od 22 dolara i velikim ribolovnim iskustvom što ga je stekao ribareći sa svojim ocem od ranog djetinjstva. Stigao je u Astoriju u državi Oregonu, i kako bi preživio odmah se zaposlio u jednom restoranu kao ložač. Čuvši da u Tacomi ima komiških ribara, uputio se ondje u potrazi za ribarskim poslom. Tamo je sreo Nikolu Mardešića, kojega je poznavao iz Komiže, i na njegovom brodu *Sunset* zaradio prve dolare u lovu na losose. U Anacortesu 1916. kupuje svoj prvi brod *Sloga* za lov lososa. Lovi losose na ušću rijeke Columbia i u moru Pudget Sound blizu Tacome i Seattlea. Već je iduće godine, nakon uspješne ribolovne sezone, sagradio novi dvadesetmetarski brod *Northland*. Na *Northlandu* je Martinis prvi put preuzeo ulogu zapovjednika i uputio se prema Aljasci, u Beringovo more, kako bi tamo proveo sezonu lova na losose. Bio je dobar znalac morskih struja tako da bi prilikom mirovanja broda u luci pratio na dnu gibanje morske trave i po tome znao predvidjeti promjene morske struje, što mu je davalo prednost nad drugima u ribolovnoj akciji. To umijeće, kao i mnoga druga, baština je drevne tradicije dalmatinskih ribara. Komiški ribari u lovu na sardele razvili su vrlo istančan osjećaj za čitanje svih znakova u okolini bitnih za plovidbu i ribolov. Martinis je ostvatio rekordne ulove lososa u Bristol Bayu i u Beringovom moru te otkrio bogatstvo lososa u opasnim vodama Aleuta.

Izgradio je poslovno carstvo na ulovu lososa. Predsjednik Dwight Eisenhower ga je proglasio "kraljem aljaskog lososa".

## Izvor

* Lifejacket Adventures  Old Salts, pristupljeno 28. travnja 2011.
* History of Croatian Science
Narew

**Narew** (blr. *Нараў*) - rijeka u sjeveroistočnoj Poljskoj i zapadnoj Bjelorusiji, pritoka rijeke Visle. Duga je 484&nbsp;km i ima površinu sliva od 75175&nbsp;km².

Rijeka se nalazi u sklopu istoimenog nacionalnog parka Narew. Narew je razgranata rijeka, jedna od rijetkih takvih rijeka u Europi. Povremeno se grana u više korita i ponovno spaja.

Protječe kroz Podlasko i Mazovjecko vojvodstvo u Poljskoj i kroz Grodnensku oblast u Bjelorusiji.

## Vanjske veze

* Turizam u Narewu
Przemyśl

**Przemyśl**  (, ) je grad na jugoistoku Poljske u kojem živi oko 67.000 stanovnika prema procjeni iz 2009. Od 1999. je dio potkarpatskog vojvodstva. U povijesti je bio važna putnička destinacija u sklopu trgovinskih ruta koje su povezivale srednju i istočnu Europu.
## Vanjske veze
*Zvanične stranice grada
Havířov

**Havířov** () je grad na istoku Češke, u sklopu Moravsko-šleskog kraja. Broji oko 77.000 stanovnika, čime je 12. najveći grad Češke, te drugi najveći grad regije. To je ujedno najveći češki grad bez sveučilišta.

Havířov je osnovan nakon drugog svjetskog rata (čime je najmlađi grad moderne Češke, i najbrži koji je narastao po broju stanovnika) kao grad radi esploatacije ugljena. Havířov je zvanično postao grad 1955. Sagrađen je od sela sa značajnim poljskim stanovništvom. Većina starih kuća je srušeno, a mještanima su zauzvrat dani stanovi u novoizgrađenim zgradama grada. Većina stanovništva se doselilo u grad iz drugih dijelova Čehoslovačke, većinom radi posla, te je time stanovništvo značajno poraslo. 

File:Havířov - Socialist Realism 1956 - 10.jpg|Panorama grada
File:Havířov - Socialist Realism 1956 - 3.jpg|Kafić u gradu
File:Havířov, domy Na Záguří.JPG|Trgovina
File:HC Havirov Panthers.JPG|Sportska dvorana
Image:Havířov, zámek na Šumbarku (1).JPG|Dvorac Zámek na Šumbarku 

## Vanjske veze

* Zvanična stranica grada
Karviná

**Karviná** (poljski *Karwina*; njemački *Karwin*) je grad na istoku Češke, u sklopu Moravsko-šleskog kraja. Broji oko 55.000 stanovnika, čime je 17. najveći grad Češke. Leži na rijeci Olzi.

Važan je kao grad radi esploatacije ugljena, slično kao i susjedni Havířov. Zvanično je dobio status grada 1923. U prošlosti je imao značajno njemačku manjinu, a danas ima značajnu zajednicu Poljaka, Slovaka i Roma. 

File:Karviná, kašna v zámeckém parku (1).JPG|Fontana
File:2012 Karwina, Frysztat, Ratusz 03.jpg|Gradska vijećnica
File:Vodárenská věž - Karviná.JPG|Vodotoranj
File:Kino Centrum, Karviná (1).JPG|Gradsko kino
Image:Domy u soudu, Fryštát (1).JPG|Stambena zgrada 

## Vanjske veze

* Zvanična stranica grada
Gérard de Nerval

**Gérard de Nerval** (Pariz, 22. svibnja 1808. – Pariz, 26. siječnja 1855.), francuski književnik.

Iz bogata, raznovrsna i zanimljiva opusa potrebno je istaknuti *Nacionalne elegije* i ciklus *12 muzikalnih soneta Himere*, a od proznih radova *Kćeri vatre*, pripovijest *Aureliju*. Bio je važan i prevodilac koji je izvrsno preveo Goetheova Fausta.

## Biografija
Rodio se u Parizu, u siromašnoj građanskoj obitelji. Rano je ostao bez majke, čijeg je stalnog prisustva lišen od samog rođenja, jer je bio dat nepoznatim skrbnicima. Djetinjstvo je proveo kod rođaka u mjestu Mortfonten, sjeverno od Pariza. Kao vrlo mlad je počeo objavljivati ​​stihove, patriotski nastrojene. Bio je veliki obožavatelj Napoleona Bonapartea, a kao umjetnik je gajio kult njemačke kulture. Poslije dva zatvaranja zbog sudjelovanja u studentskim neredima 1832, istakao se, kao student medicine, u borbi protiv kolere koja je harala Parizom. Po povratku s jednog putovanja, 1834. godine, prvi put je sreo glumicu Ženi Colon (). Pjesnikova ljubav vremenom je postala opsesija i dobila znak uzvišenog, mističnog kulta. Živio je siromašno, samo od svog književnog rada. Godine 1841. pokazali su se prvi vidljivi znaci njegovog mentalnog poremećaja, što je sam nazvao *"proširivanje sna u stvarni život"*. Nakon smrti Ženi Colon 1842, krenuo je na put po istočnim zemljama. Inspiriran tim putovanjima objavljuje knjigu *Put na istok*. Iste godine (1851) Nerval zapada u tešku duševnu krizu. Odlazi u sanatorij na liječenje, ali se i dalje bavi književnim radom. Pušten je 1854. Od tada je živio lutalački životom, u neimaštini, a duhovnu pometenost povećavao je i njegov strah da više neće moći književno stvarati. U zoru 26. siječnja a 1855. prolaznici su našli pjesnika obješenog o rešetke prihvatilišta za sirotinju.
Zastava Engleske

**[[Zastava]] [[Engleska|Engleske]]** predstavlja križ svetog Jurja. Crveni križ kao simbol prvi put se pojavljuje tijekom srednjeg vijeka i križarskih ratova i predstavlja jedan od najranijih engleskih simbola. Status zastave dobiva tijekom 16. stoljeća.

Sveti Juraj proglašen je zaštitnikom Engleske u 13. stoljeća, a legenda o njemu kao svecu koji je ubio zmaja seže u 12. stoljeće.
Grodno

**Grodno** (bjeloruski: *Гро́дна*, litavski: *Gardinas*, njemački: *Garten*) je grad u zapadnoj Bjelorusiji u blizini granice sa Poljskom i Litvom, upravno je središte Grodnenske oblast. 2005. godine grad je imao 317.366 stanovnika.

## Geografija
Grad se nalazi u zapadnoj Bjelorusiji na rijeci Njemen, od granice sa Litvom i Poljskom udaljen je 20–30&nbsp;km.

## Stanovništvo

Godine 2005. u gradu je živjelo 317.366 stanovnika, dok je prosječna gustoća naseljenosti 2.382 stan./km2

Po nacionalnosti gradsko stanovništvo čine Bjelorusi 62,3%, najveća manjina su u gradu Poljaci kojih ima 78.707 stanovnika što je 24,8% od ukupnoga broja stanovništva, ostale manjine su Rusi 10,1%, Ukrajinci 1,8%, i Gruzijci 0,4% , Litavci 0,2%, Tatari 0,2 % i ostali 0,4%.

Prema Paktu Ribbentrop-Molotov grad je postao dio Sovjetskoga Saveza nakon sovjetske invazije Poljske 1939. te je nekoliko tisuća poljskoga stanovništva napustilo grad, odnosno bilo nasilno premješteno u udaljene krajeve Sovjetskoga Saveza. Dok je za vrijeme Drugoga svjetskoga rata grad  bio dio Njemačke i zvao se Garten, u to vrijeme veliki broj Židova deportiran u nacističke logore.

## Značajne osobe
* Olga Korbut je umirovljena gimnastičarka bjeloruskog podrijetla koja je svoje medalje osvajala pod zastavom SSSR-a. Korbut je bila prava zvijezda na Olimpijskim igrama u Minhenu 1972. godine kada je osvojila tri zlatne medalje.

## Izvor

## Vanjske veze
*Službena stranica grada 

### Ostali projekti
Emina (pjesma)

**Emina** je pjesma Alekse Šantića koja je vremenom postala popularna sevdalinka izvođena od mnogih bosanskih i jugoslavenskih pjevača i pjevačica. Pjesma je inicijalno objavljena u *Naučnom i književnom listu Kolo* u Beogradu 1902. godine, a šest godina kasnije pjesnik ju je u izmijenjenoj verziji uvrstio u knjigu *Pjesme*. Pjesma Emina govori o mladićkoj zaljubljenosti lirskog subjekta u djevojku koja nosi ime iz naslova pjesme. Ljubavna poezija Alekse Šantića razvila se pod snažnim uticajem muslimanske ljubavne poezije u kojoj se pojavljuju orijentalni motivi putenosti, probuđenih čula i tjelesnih i duhovnih čežnji koje ostaju nezadovoljene. Emina je najpoznatija Šantićeva pjesma toga tipa u kojoj lirski subjekt iz prikrajka sa čežnjom posmatra djevojku koja se na njega ne obazire pa njegova čežnja prerasta u tugu zbog neostvarene ljubavi i promašenosti muškog života.

## Tekst pjesme
Nacionalni park Prokletije

**Nacionalni park Prokletije** je peti nacionalni park u Crnoj Gori, proglašen 2009. godine. Zahvata površinu od 16.630 ha i u okviru njega su dva rezervata prirode — Hridsko jezero i Volušnica. Zona zaštite oko parka je 6.252 ha. Prokletije se odlikuju karakterističnim krečnjačkim reljefom i lepotama koji su uticali na proglašenje za zaštićeno područje od nacionalnog značaja.

## Položaj
Nacionalni park Prokletije ograničen je sa juga visokim grebenima planine i albanskom granicom, na zapadu je reka Grnčar, na severu Gusinjsko-plavska dolina i najzad na istoku planina Bogićevica. Ukupna površina je oko 16.600 ha sa okolnom zaštitnom zonom od približno 6200 ha.

## Odlike
Nacionalni park Prokletije odlikuje se krečnjačkim i dolomitskim sastavom stena, koje su se formirale u oligo-miocenu. Predeo je izuzetno neprisupačan sa brojnim visokim vrhovima i kraškim oblicima (jame, pećine, uvale i dr). Vrhovi su najčešće oštri i nazubljeni, a padine izuzetno strme. Najviše tačke su Zli Kolac (2534 m), Dobri Kolac (2528 m) i Rosni vrh (2524 m).
.

## Galerija


Datoteka:Prokletije1.jpg|Snežne krpe
Datoteka:Prokletije5.jpg|Vrelo Savino oko
Datoteka:Prokletije7.jpg|Ponor Skakavac
Datoteka:Prokletije10.jpg|Nazupčeni vrh Prokletija



## Povezano
* Prokletije
* Plavsko jezero
* Zli Kolac
* Zaštićena područja u Crnoj Gori
* Nacionalni parkovi Crne Gore

## Reference

## Vanjske veze
* NP Prokletije 
* Prokletije
Milij Balakirev

**Milij Aleksejevič Balakirev** (rus. **Милий Алексеевич Бала́кирев**, Nižnji Novgorod, 2. siječnja 1837. - St. Petersburg, 29. svibnja 1910.), ruski skladatelj, pijanist i dirigent 

Predstavnik je ruskog nacionalnog glazbenog smjera, utemeljitelj i idjeni vođa skladateljske grupe po njemu nazvane ***Balakirevljev kružok*** ili Petorica. Utemeljio je u St. Petersburgu besplatnu glazbenu školu. Nadovezujući se na Glinku, izgradio je svoj glazbeni stil na elementima folklora, prvenstveno ruskog i orijentalnog te na živopisnoj programatskoj osnovi. Najpoznatija su mu djela koloristički bogate simfonijske pjesme ***"Tamara"*** i ***"Rusija"***, uvertira na tri ruske teme, glazba za ***"Kralja Leara"***, klavirske kompozicije, posebno fantazija ***"[[Islamej]]"***, jedno od vrhunskih djela postchopinovskog klavirskog virtuoziteta. Jak poticaj istraživanju ruske narodne pjesme dale su njegove stilski vjerne obrade.
Sugovica

**Sugovica** (hrvatskosrpski: *Šugovica*, njemački: *Schokovitz*) ili **Kamarás-Duna** je riječni rukavac i stara lijeva 
pritoka Dunava na jugu Mađarske kod grada Baje.

## Karakteristike

Sugovica se od Dunava razdvaja gotovo u centru Baje, a ponovno se vraća u Dunav na južnom predgrađu.

Sliv Sugovice velik je 23,9 hektara.

U vrijeme osmanske okupacije - Sugovica je postala njihova glavna luka, taj status zadržala je i kasnije pa je dugo vremena bila jedna od četiri najveće dunavske luka u Mađarskoj.

Značaj Sugovice je porastao nakon što je krajem 19. vijeka prokopan Kanal Baja-Bezdan.

Novo ime - Dunav Kamaras, postalo je službeno - 1923. na valu mađarskog nacionalizma.

## Etimologija
Ime tog rukavca je slavenskog porijekla  i znači - šuga, jer je on osobito - ljeti bio izvor zaraza i boleština, zbog svoje ustajale vode i komaraca.

## Reference

## Vanjske veze

* Sugovica (Kamarás-Duna, Schokovitz)
La schiava del peccato

***La schiava del peccato*** () je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1954. godine u režiji Raffela Matarazza. Po žanru je melodrama, a protagonistica, čiji lik tumači Silvana Pampanini, je prostitutka koja odluči započeti novi život nakon što sticajem okolnosti usvoji djevojčicu koja je ostala siroče.

## Uloge
* Silvana Pampanini - Mara Gualtieri
* Marcello Mastroianni - Giulio
* Irene Genna  - Dina
* Franco Fabrizi - Carlo
* Renato Vicario - Dinin muž
* Camillo Pilotto - Inspektor
* Liliana Gerace - Elena
* Olinto Cristina - Direktor
* Paul Muller - Putnik
* Dina Perbellini - Gđica Cesira
* Maria Materzanini - Maria Grazia Sandri
* Maria Grazia Francia
* Irène Galter
* Laura Gore
* Turi Pandolfini
* Loris Gizzi
* Miranda Campa
* Giorgio Capecchi
* Adriana Danieli
* Mirella Di Lauri
* Franca Dominici
* Checco Durante
* Lia Lena
* Maria Grazia Monaci
* Aldo Pini
* Isarco Ravaioli
* Andreina Zani

## Vanjske veze
*
* 
*
Jagriti

***Jagriti*** () je indijski crno-bijeli igrani film snimljen 1954. godine na hindi jeziku u režiji Satyena Bosea. Predstavlja remake Boseovog režijskog debia *Paribartan*, snimljenog 1949. godine na bengalskom jeziku. Protagonist, koga tumači Rajkumar Gupta, je Ajay, razmaženi dječak iz bogaraške porodice koga djed odluči poslati u internat koji vodi direktor Shekhar (čiji lik tumači Abi Bhattacharya) i nekonvencionalnim pedagoškim metodama nastoji u učenicima usaditi moralne i patriotske vrijednosti. Radnja prikazuje kako se Ajay promijeni, ali ne prije nego što tragični splet okolnosti odnese život njegovog prijatelja Shaktija (koga tumači Rattan Kumar). *Jagriti* je bio jedan od najuspješnijih bollywoodskih filmova svog vremena, te je osvojio Filmfare za najbolji film kao i Bhattacharya za najbolju ulogu.

## Vanjske veze
* Jagriti 
*
Hódmezővásárhely

**Hódmezővásárhely** (hrvatskosrpski: *Vašrelj* ili *Vašaršelj*, njemački: *Neumarkt an der Theiß*, rumunjski: *Ionești*) je grad na jugoistoku Mađarske od 44,795 stanovnika.

On je drugi po veličini grad u Županiji Csongrád, pod koju 
administrativno podpada.

## Geografija

Hódmezővásárhely leži udaljen 25 km sjeveroistokno od Szegeda, nedaleko od  rijeke Tise, sa kojom je povezan brojnim kanalima.

## Historija

Hódmezővásárhely se transformirao u grad tokom 15. vijeka, spajanjem dotadašnjih sela Hod, Vásárhely, Tarján i Ábrány.

Novo naselje je prvi put dokumentirano pod imenom **Hódvásárhely** 1437., kao centar feuda Janoša Hunjadija. Povoljan položaj na putu za Csongrád omogućio je mjestu da se razvije kao trgovište za stoku.

U to vrijeme imao je status oppiduma, trgovišta ograničenih prava u Županiji Csongrád, čiji je dio između Dunava i Tise nakon 1542. podpao pod Osmansko Carstvo, dok je za razliku od tog Hódvásárhely s one strane Tise bio dio Transilvanije. To stanje nije dugo potrajalo jer je nakon osmanske ofanzive 1552. čitav Csongrád 
podpao pod osmansku vlast. Čitav kraj je teško razaran i opljačkan za vrijeme mongolsko -osmanske ofenzive - 1566., tako da je ostao gotovo bez stanovnika.

Ponovno naseljavanje kraja otpočelo je nakon 1699. kad se stabilizirala granica sa Osmanskim Carstvom.
Nakon 1860. počeli su radovi na regulaciji Tise, pa su isušene brojne bare i mjesto se širilo, tako da je 1873. dobilo status nezavisne općine. Hodmezovasarhely je 1890. bio četvrti po veličini grad u Mađarskoj, sa 55,475 stanovnika iako se još i tad oko 70% njegovih stanovnika bavilo poljoprivredom i stočarstvom.

Nakon poraza u Prvog svjetskog rata grad je ušao u fazu apatije, iz koje se dugo oporavljao. U međuratnom razdoblju proradila su tvornice cigli i vozila.

Nakon Drugog svjetskog rata, za Narodne Republike Mađarske i izgradnje socijalizma 1960-ih su osnovane velike tvornice Hódiköt, Hódgép, Metripond i FIM Alföldi (porculan - kasnije aluminijske konstrukcije). Sve su one bankrotirale krajem 1980-ih.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Hódmezővásárhelya''
Oldřich Nejedlý

**Oldřich Nejedlý** (Žebrák, 26. prosinca 1909. – Rakovník, 11. lipnja 1990.) je bio češki nogometaš i čehoslovački reprezentativac koji je većinu svoje karijere proveo igrajući kao napadač za Spartu Prag. Nejedlý se smatra jednim od najvećih čehoslovačkih nogometaša svih vremena, a imao je podjednako uspjeha i na klupskom i na reprezentativnom nivou. 

Sa Spartom je, tokom 10 godina, bio državni prvak u više navrata, a s reprezentacijom je 1934. godine bio drugoplasirani na Svjetskom prvenstvu u Italiji. Iste godine je s 5 golova bio najbolji strijelac turnira.
Jhanak Jhanak Payal Baaje

***Jhanak Jhanak Payal Baaje***() je indijski igrani film snimljen 1955. u režiji V. Shantarama, poznat kao jedno od prvih bollywoodskih ostvarenja snimljenih u boji. Protagonisti, čije likove tumače Gopi Krishna i Shantaramova supruga Sandhya, su Girdhar i Neela, plesač i plesačica koje je Girdharov otac, ugledni učitelj plesa Mangal Maharaj (čiji lik tumači Keshavrao Date), odabrao da nastupaju na elitnom plesnom natjecanju. Radnja prikazuje kako nastanu komplikacije kada se ispostavi da su Girdhar i Neela zaljubljeni jedno u drugo, odnosno kako Mangal misli da će to naškoditi njihovom nastupu. *Jhanak Jhanak Payal Baaje* je imao izuzetan uspjeh u kino-dvoranama i osvojio niz prestižnih nagrada.

## Uloge
* Gopi Krishna ... Girdhar
* Sandhya ... Neela
* Keshavrao Date ... Mangal Maharaj
* Bhagwan ... Badlu
* Madan Puri ... Manilal
* Manorama ... Bindiya
* Nana Palsikar ... Sadhu
* Mumtaz Begum ... Roopkalina majka

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Jhanak Jhanak Payal Baaje  - A study  UIO
Antonín Panenka

**Antonín Panenka** (Prag, 2. prosinca 1948.) je umirovljeni češki nogometaš i čehoslovački reprezentativac koji je igrao kao centarfor. Većinu igračke karijere proveo je u klubu Bohemians Prag, a kasnije je igrao i u Austriji.

Vrhunac igračke karijere postigao je, ipak, na reprezentativnom nivou. Godine 1976., postao je s Čehoslovačkom europski prvak nakon pobjede protiv Zapadne Njemačke. Nakon 2:2 u regularnom dijelu, izvodili su se jedanaesterci; kada je Uli Hoeneß promašio jedanaesterac za Zapadnu Njemačku, Panenka je dobio priliku osvojiti titulu za Čehoslovačku. Prilikom izvođenja, Panenka je potkopao loptu po sredini gola dok je Sepp Maier otišao u stranu. Panenkin pobjednički jedanaesterac bio je senzacija, a danas te takav stil izvođenja jedanaesteraca, u Panenkinu čast, naziva panenka.

Godine 1980. imenovan je čehoslovačkim nogometašem godine, a iste godine osvojio je treće mjesto na Euru 1980. godine. Umirovio se 1993. godine te je danas predsjednik kluba Bohemians 1905.
Airport (roman)

***Airport*** () je roman britansko-kanadskog pisca Arthura Haileya originalno objavljen u SAD 1968. godine. Radnja se događa na fiktivnom čikaškom aerodromu (modeliranom prema stvarnom aerodromu O'Hare) i prikazuje kako se njegovo osoblje na čelu sa direktorom Melom Bakersfieldom tokom jedne noći suočava sa nizom izazova - od mećave koja je blokirala jednu od ključnih pista do otkrića da se među putnicima Boeinga 707 koji je odletio sa aerodroma nalazi mentalno poremećeni čovjek koji ga namjerava dignuti u zrak skrivenom bombom kako bi porodica mogla naplatiti policu osiguranja.

Hailey je u *Airport* uložio izuzetan trud kako bi što realističnije opisao  svakodnevno djelovanje suvremenih aerodroma, a čemu je pomoglo i njegovo vlastito iskustvo pilota. Roman je postigao izuzetan uspjeh, zadržavši se trideset sedmica na listi bestselera ''New York Timesa''.

Godine 1970. je adaptiran u istoimeni igrani film koji je također postigao izuzetan komercijalni uspjeh, te potakavši snimanje cijelog niza nastavaka, ali i moderni žanr filma katastrofe.

## Povezano
* *[[Flight Into Danger]]*
* Let Continental Airlines 11
Bulevar

**Bulevar** (od francuskog: *Boulevard*, koja je došla od srednjovjekovne holandske - *bolwark* = bastion) je široka - dobro uređena ulica, najčešće sa po nekoliko voznih trakova za vozila, i isto tako širokim pješačkim stazama.

## Karakteristike

Najstariji bulevari podignuti su po Bliskom Istoku - naročito po Antiohiji.

Bulevari su obično glavne osi grada, koji omogućuju širok i cjeloviti pogled na grad. Pravocrtni i geometrijski precizni bulevari bili su zaštitni znak dizajna kog se držala pariška akademija École des Beaux-Arts, dok su zakrivljene i krivudave avenije bile češće kod naturalističkih škola urbanizma nastalih u drugoj polovici 
19. vijeka.

Brojni bulevari podignuti su na mjestima nekadašnjih bedema, kao što je to u Pragu ili po bečkoj Ringstrasse. Ali ima i puno drugih primjera u kojima je prostor za njihovu izgradnju - planiran i čuvan, kao što je to u slučaju pariške Champs-Élysées i vašingtonskih avenija.

Po Italiji se široke ulice sa okolnim travnjacima i drvoredima zovu Corso ili Largo.

## Povezano
* Avenija

## Reference

## Vanjske veze

* ''Boulevard, Thoroughfare'' na portalu Encyclopædia Britannica
Arthur Hailey

**Arthur Hailey** (Luton, 5. travnja 1920. – Bahami, 24. studenog 2004) bio je engleski i kanadski književnik i romanopisac.

## Biografija
Arthur Hailey rođen je 5. travnja 1920. godine u Lutonu (Engleska), od oca Georgea Haileya i majke Elsie Wright. Napustio je školu sa 14 godina jer mu roditelji to nisu mogli priuštiti. Njegova majka ga je poticala da uči tipkanje i stenografiju. Potom je služio u Kraljevskim zračnim snagama tokom Drugog svjetskog rata. Nakon što se preselio u Kanadu 1947. godine postao je prodavač za jednog proizvođača kamiona.

Pisanju se posvetio nakon što je na letu od Toronta do Vancouvera 1955. počeo razmišljati o tome što bi se dogodilo kad bi piloti dobili trovanje hranom i kad bi on morao prizemljiti zrakoplov. Do prizemljenja već je u glavi imao cijelu radnju. U sljedeća dva dana i pet noći napisao je scenarij za TV dramu *[[Flight into Danger]]* koja je postala popularna i promijenila mu život. Nakon što je njegov scenarij pretvoren u knjigu odlučio je i sam početi pisati knjige. Svoje prvo djelo *[[Završna dijagnoza]]* objavio je sljedeće godine.

Književni uspjeh doživio je 1968. godine nakon objevljivanja knjige *[[Aerodrom (roman)|Aerodrom]]*, te filmskom adaptacijom te knjige s glumcima Burtom Lancasterom i Deanom Martinom. Hailey se 1969. preselio na Bahame i prestao pisati za veliko tržište. Objavio je 11 romana.

Umro je na Bahamima 24. studenog 2004. od srčanog udara.

## Bibliografija
* *[[Završna dijagnoza]]* (1959)
* *Na visini* (1960)
* *Hotel* (1965)
* *[[Airport (roman)|Aerodrom]]* (1968)
* *Točkovi* (1971)
* *Mjenjači novca* (1975)
* *Preopterećenje* (1979)
* *[[Gorki lijekovi]]* (1984)
* *Večernje vijesti* (1990)
* *Detektiv* (1997)

## Vanjske veze
* Umro A.Hailey
Josef Masopust

**Josef Masopust** (Střimice, 9. veljače 1931. – Prag, 29. lipnja 2015.) je bio češki i čehoslovački nogometaš i trener, jedan od najboljih igrača svoje generacije. Masopust je bio ključni igrač čehoslovačkog veznog reda, pomogavši reprezentaciji da osvoji srebro na Svjetskom prvenstvu 1962. u Čileu. Za Čehoslovačku ja nastupio 63 puta i postigao 10 golova. Većinu klupske karijere proveo je u praškoj Dukli. 

Godine 1962., Masopust je postao prvi češki nogometaš kojemu je uručen ''Ballon d'Or'', a Pelé ga je 2004. godine imenovao na popis 125 najboljih živućih igrača. Nakon umirovljenja se bavio trenerskim poslom te je jedno vrijeme bio izbornik Čehoslovačke i Indonezije.
Airport (film)

***Airport*** () je američki igrani film snimljen 1970. godine u režiji Georgea Seatona, poznat kao jedno od komercijalno najuspješnijih ostvarenja svog vremena i začetnik trenda modernih filmova katastrofe.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Arthura Haileya. Radnja se događa tokom jedne noći na fiktivnom čikaškom aerodromu Lincoln i prikazuje kako će se tokom jedne večeri tamošnjeg osoblje na čelu sa direktorom Melo Bakeresfieldom (čiji lik glumi Burt Lancaster) suočiti sa nizom problema - mećavom koja je onesposobila jednu od ključnih pista, ali i otkrićem da je među putnicima jednog od aviona koji je poletio duševno rastrojeni čovjek (čiji lik tumači Van Heflin) koji ga misli dići u zrak kako bi mu porodica mogla naplatiti osiguranje.

*Airport* je, slično kao i književni predložak, dobio loše kritike, a što je uključivalo tada prilično uticajnu Pauline Kael koja ga je proglasila "staromodnim". Slično je mislio i sam Burt Lancaster, koji ga je godinu dana kasnije, doznavši kako ima čak deset nominacija za Oscare, proglasio "smećem"  Publika je, međutim, njime bila oduševljena te je postao drugi najgledaniji film godine u američkim kino-dvoranama, probivši plafon od 100 miliona US$ te je studiju Universal donio najveći profit od *[[Spartacus (film, 1960)|Spartaka]]* deset godina ranije. Taj je četiri godine kasnije potakao snimanje nastavka pod naslovom *[[Airport 1975]]*, odnosno istoimene serije kojoj je povezna točka bio lik avio-mehaničara Joea Patronija, koga je u originalnom filmu tumačio George Kennedy.

## Ulogw
* Burt Lancaster ... Mel Bakersfeld, direktor Međunarodnog aerodroma Lincoln kraj Chicaga
* Dean Martin ... Vernon Demerest, probni kapetan (samo za Let 2) za kompaniju Trans Global Airlines (TGA)
* Jean Seberg ... Tanya Livingston, agent za klijente TGA
* Jacqueline Bisset ... Gwen Meighen, glavna stjuardesa na TGA-ovom *Golden Argosy*
* George Kennedy ... Joe Patroni, glavni mehaničar Trans World Airlines na Lincoln Internationalu, posuđen za TGA
* Helen Hayes ... Mrs. Ada Quonsett, slijepa putnica
* Van Heflin ... D. O. Guerrero, propali građevinski radnik i bombaš na The Golden Argosyu (Heflinova posljednja filmska uloga)
* Maureen Stapleton ... Inez Guerrero, supruga D.O. Guerrera
* Barry Nelson ... Anson Harris, kapetan linije TGA
* Dana Wynter ... Cindy Bakersfeld, supruga Mela Bakersfelda
* Lloyd Nolan ... Standish, načelnik američke carine na aerodromu
* Barbara Hale ... Sarah Demerest (sestra Mela Bakersfelda, supruga Vernona Demeresta)
* Gary Collins ... Cy Jordan, drugi oficir/inženjer leta
* Larry Gates ... Komesar Ackerman
* Jessie Royce Landis ... Mrs. Mossman
* Whit Bissell ... Mr. Davidson (susjed Mrs. Quonsett - putnik)
* Virginia Grey ... Mrs. Schultz (majka Schuylera Schultza - putnica)
* Dort Clark ... Dr. Henry Bron (Bron, ljekar - putnik)
* Eve McVeagh ... Mrs. Henry Bron (supruga Brona, M.D. - putnia)
*  Jodean Russo ... Marie Patroni, supruga Joea Patronija
* Lou Wagner ... Schuyler Schultz (inteligentno dijete-putnik)
* Janis Hansen ... Sestra Katherine Grace

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Airliners.net ''Photos of the aircraft used in the film''
Zoran Šprajc

**Zoran Šprajc** (Slavonski Brod, 1968.) je hrvatski televizijski novinar, voditelj i producent, najpoznatiji po vođenju glavnih informativnih emisija koje je ima običaj završavati sarkastičnim komentarima. Među emisijama koje je vodio je najpoznatiji Dnevnik HRT. 2014. godine je bio među osnivačima informativnog kanala N1 koji služi kao CNN-ova podružnica za područje bivše Jugoslavije, te je neko vrijeme tamo proveo kao voditelj. N1 se napustio kako bi se priključio hrvatskoj RTL Televiziji gdje vodi informativnu emisiju RTL Direkt. Kao celebrity je imao nekoliko cameo nastupa u hrvatskim filmovima i TV-serijama, uglavnom tumačeći samog sebe

## Vanjske veze
*
Gödöllő

**Gödöllő** čita se *Gedele* (njemački: *Getterle*) je grad na sjeveru Mađarske od 
32,720 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Gödöllő leži udaljen tridesetak km sjeveroistočno od Budimpešte, na trasi autoputa M3 za 
Nyíregyházu.

## Historija

Mjesto je prvi put dokumentirano 1349. u dokumentu kralja Ludovika I pod imenom - Gudulleu.

U 15. vijeku u vrijeme osmanske invazije Gödöllő je bio feud, koji je prelazio iz ruke u ruku, tako da je 1692. bio malo selo u kom je živjelo 26 porodica.

Razvoj mjesta pokrenut je kad je Antal Grasalkovic izgradio u njemu svoj dvorac između 1744. - 1751.
Krajem 19. vijeka taj dvorac postao je ljetna rezidencija habsburgovaca u kom je često boravila carica Elizabeta.

Za razvoj mjesta značajna je bila - 1950. kad je iz Budimpešte preseljen tadašnji agronomski fakultet, iz njega je izniknuo današnji Univerzitet sv. Ištvana.

Gödöllő je status grada dobio 1966.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Gödöllőa''
HarperCollins

**HarperCollins Publishers LLC** je američki izdavač knjiga, često svrstavan u neformalnu grupu "velikih pet" () nacionalnih nakladnika. HarperCollins predstavlja odsjek korporacije News Corp i sjedište mu se nalazi u ulici Broadway u New Yorku. Kompanija je nastala udruživanjem američke izdavačke kuće *[[Harper (izdavač)|Harper & Row]]* (utemeljena 1817. kao *J. & J. Harper*) s britanskom kućom *[[William Collins, Sons]]* (utemeljena 1819), po kojima nosi i trenutno ime. HarperCollins posluje u desetinama država svijeta, a glavni uredi nalaze mu se u Sjedinjenim Državama, Ujedinjenom Kraljevstvu, Kanadi, Meksiku, Brazilu, Australiji, Novom Zelandu, Indiji, Japanu, Francuskoj, Njemačkoj, Nizozemskoj, Mađarskoj, Italiji, Poljskoj, Španiji, Švedskoj i Švicarskoj. Sredinom 2010-ih kompanija je izdavala oko 10.000 knjiga godišnje na 17 različitih jezika, pod više od 120 brendiranih otisaka.

## Vanjske veze
*  Službene stranice HarperCollinsa
Cegléd

**Cegléd** čita se  *Cegled* (njemački: *Zieglet*) je grad na sjeveru Mađarske od 35,885 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Cegléd leži udaljen oko 70 km sjeveroistočno od Budimpešte, na cesti za Szolnok.

## Historija

Cegléd je prvi put dokumentiran oko 1290., kao kraljevski feud.
Kralj Ludovik I - 1364. proglasio je mjesto slobodnim trgovištim (oslobodio ga poreza), a nakon tog ga 
1368. poklonio klarisama za uzdržavanje.

Cegléd je između 1541. - 1686. bio pod osmanskom okupacijom, - tad je do temelja razoren.

## Pobratimski gradovi

* , Plauen
* , Mühldorf am Inn
* , Gheorgheni
* , Miercurea-Ciuc
* , Odorheiu Secuiesc
* , Sfântu Gheorghe
* , Vlãhiţa
* , Vasvár

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Cegléda''
Érd

**Érd** (njemački: *Hanselbeck*, turski: *Hamzabég*) je grad na sjeveru Mađarske od 63,993 
stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

## Geografija

Érd leži udaljen 20 km južno od Budimpešte, nedaleko od desne obale Dunava, pa je praktički danas 
samo predgrađe te metropole.

Pored Erda prolaze nacionalni autoputi M7 i M7.

## Historija

Mjesto je prvi put dokumentirano 1243. pod imenom *Érdu* u nekom darovnom ugovoru.

Za osmanske okupacije Erd se zvao Hamzabég, i bio je dio Budimskog pašaluka. Za svoje vlasti Turci su podigli džamiju sa minaretom i zemljanu utvrdu.

Između 1828. - 1848. Erd je bio feud porodice Batthyány. U to vrijeme 1838. mjesto je teško stradalo u katastrofalnoj poplavi, pa je novo naselje nazvano *Novigrad* (Újváros) podignuto na sigurnijem terenu.

Érd se još do sredine 20. vijeka bio ruralno naselje, tek su 1970-ih izgrađene prve veće tvornice, pa je odtad naglo narastao.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Érda''
Železnička stanica Nova Pazova

**Železnička stanica Nova Pazova** je jedna od železničkih stanica na prugama Beograd—Šid i Beograd—Subotica. Nalazi se u naselju Nova Pazova u opštini Stara Pazova. Pruga se nastavlja ka Staroj Pazovi u jednom i u drugom prema Batajnici. Železnička stanica Nova Pazova sastoji se iz 5 koloseka.

## Povezano
* Srbija kargo
* Srbija voz
* Železnice Srbije

## Vanjske veze
* Red vožnje 
* Mapa Železničke stanice
Échappement libre

***Échappement libre*** () je francusko-italijansko-špansko-zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Jeana Beckera. Po žanru je mješavina kriminalističkog i pustolovnog filma sa elementima komedije. Protagonist, koga tumači Jean-Paul Belmondo, je kriminalac koji nastoji prokrijumčariti tovar zlata iz Barcelone u Bejrut uz pomoć lijepe suputnice (čiji lik tumači Jean Seberg). *Échappement libre* je predstavljao drugi zajednički nastup Belmonda i Seberg nakon znamenitog filma *[[Do posljednjeg daha (film, 1959)|Do posljednjeg daha]]*.

## Uloge
* Jean-Paul Belmondo - David Ladislas 
* Jean Seberg - Olga Celan 
* Enrico Maria Salerno - Mario 
* Gert Fröbe - Fehrman
* Renate Ewert - Comtesse 
* Jean-Pierre Marielle - Van Houde 
* Diana Lorys - Rosetta
* Fernando Rey - le policier libanais
* Wolfgang Preiss - Grenner 
* Michel Beaune - Daniel 
* Roberto Camardiel - Stephanidès 
* Fernando Sancho - Ylmaz
* Giacomo Furia - Nino

## Reference

## Vanjske veze
*
Moment to Moment

***Moment to Moment*** () je američki igrani film snimljen 1965. godine u režiji Mervyna LeRoya, kome je to bio posljednji službeni film u filmografiji. Protagonistica, čiji lik tumači Jean Seberg, je žena koja zajedno sa mužem, uglednim psihijatrom (čiji lik tumači Arthur Hill i djetetom živi na Azurnoj obali. Radnja prikazuje kako se impulzivno upusti u ljubavnu aferu sa američkim mornaričkim oficirom (čiji lik tumači Sean Garrison), a što je na kraju upetlja u ubistvo.

## Uloge
*Jean Seberg ... Kay Stanton
*Honor Blackman ... Daphne Fields
*Sean Garrison ... Mark Dominic
*Arthur Hill ... Neil Stanton
*Grégoire Aslan ... Inspektor DeFargo
*Peter Robbins ... Timmy
*Donald Woods ... Mr. Singer
*Walter Reed ... Hendricks
*Albert Carrier ... Službenik u putničkoj agenciji
*Lomax Study ... Albie
*Richard Angarola ... Givet
*Georgette Anys ... Louise

## Reference

## Vanjske veze
*
*''Moment to Moment'' at the New York Times
*''Moment to Moment'' at TCMDB
Železnička stanica Kraljevci

**Železnička stanica Kraljevci** je jedna od železničkih stanica na pruzi Beograd-Šid. Nalazi se u naselju Kraljevci u opštini Ruma. Pruga se nastavlja ka Rumi u jednom smeru i Putincima drugom smeru. Železnička stanica Kraljevci sastoji se iz 2 koloseka.

## Povezano
* Srbija kargo
* Srbija voz
* Železnice Srbije

## Vanjske veze
* Red vožnje
Szekszárd

**Szekszárd** čita se *Seksard* (njemački: *Sechshard* ili *Sechsard*) je grad na jugozapadu Mađarske od 33,032 stanovnika.

On je iako mali administrativni centar Županije Tolna, pa je uz Tatabányu znan kao druga najmanja županijska prijestolnica.

## Geografija

Szekszárd leži na granici prekodunavskih brežuljaka i Velike mađarske nizine.

## Historija

Mjesto je prvi put dokumentirano 1015. Zna se da je kralj Bela I, negdje oko 1061. osnovao benediktinski samostan.

Do 15. vijeka izrastao je u respektabilno trgovište, ali mu je daljnji razvoj zaustavljen osmanskom invazijom na Ugarsku.

Szekszárd je 1779. proglašen administrativnim centrom županije.

## Pobratimski gradovi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Szekszárda''