open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skammen

***Skammen*** () je švedski crno-bijeli igrani film snimljen 1968. godine u režiji Ingmara Bergmana. Radnja je smještena u blisku budućnost, u kojoj je Švedsku pogodio građanski rat između vlade i neimenovanih pobunjenika. Protagonisti, čije likove tumače Liv Ullmann i Max von Sydow, su bračni par apolitičnih intelektualaca koji se od borbi pokušao skloniti u izolaciju na otoku Gotland, ali koje, kada borbe konačno zahvate i to područje, čekaju velika iskušenja koja će na kraju pogoditi i njihov međusobni odnos. *Skammen* je Bergman snimio pod snažnim dojmom protesta protiv vijetnamskog rata koji su se tada odvijali u Švedskoj, te predstavlja jedino ostvarenje njegove filmografije sa radnjom smještenom u budućnost. Iako je raspolagao sa relativno malim sredstvima, brojni kritičari su hvalili način na koji prikazuje futuristička ratna zbivanja, ali prije svega njihov efekt na obične i dotada "normalne" ljude.

## Uloge
* Liv Ullmann – Eva Rosenberg
* Max von Sydow – Jan Rosenberg
* Sigge Fürst – Filip
* Gunnar Björnstrand – Puk. Jacobi
* Birgitta Valberg – Gđa Jacobi
* Hans Alfredson – Lobelius
* Ingvar Kjellson – Oswald
* Frank Sundström – Glavni ispitivač
* Ulf Johansson – Ljekar
* Vilgot Sjöman – Postavljač pitanja
* Bengt Eklund – Stražar
* Gösta Prüzelius – Vikar
* Willy Peters – Stariji oficir
* Barbro Hiort af Ornäs – Žena u čamcu
* Agda Helin – Trgovčeva žena

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Jemenski građanski rat

**Jemenski građanski rat** može da se odnosi na:
* Alvazirijski državni udar (1948)
* Sjevernojemenski građanski rat (1962–1970)
* Adenski sukob (1963–1967)
* NDF-ova pobuna (1978–1982)
* Jemenski rat 1979.
* Južnojemenski građanski rat (1986)
* Jemenski građanski rat 1994.
* Al-Kaidina pobuna u Jemenu (1998–2015)
* Hutijska pobuna u Jemenu (2004–2015)
* Južnojemenska pobuna (2009–2015)
* Jemenska revolucija (2011–2012)
* Jemenski građanski rat (2015–)
Liezen (okrug)

**Liezen** je jedan od 95 austrijskih okruga (bezirka) od 79,574 stanovnika.

## Geografija

Okrug Liezen leži na sjeverozapadu Štajerske u dobrom dijelu po Salzkammergutu, administrativni centar okruga je grad - **[[Liezen]]**.

Liezen sa sjevera i zapada graniči sa saveznim zemljama Salzburg i 
Gornja Austrija, dok sa juga graniči sa okruzima Bruck-Mürzzuschlag, Leoben, Murtal i Murau.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Liezen je specifičan po tome što je administrativno podjeljen na dvije jedinice (do 2011. bio je podjeljen na 3) to su Područje Liezen (Bereich Liezen) i Ekspozitura Gröbming (Expositur Gröbming). Okrug Liezen ima ukupno 31 općinu.

### Područje Liezen (''Bereich Liezen'')

Je podjeljeno na 21 općina od kojih 4 ima status grada, 7 ima status trgovišta, a njih 10 su obične općine;

#### Gradovi

* Bad Aussee
* Liezen
* Rottenmann
* Trieben

#### Trgovišta

* Admont
* Altenmarkt bei Sankt Gallen
* Bad Mitterndorf
* Gaishorn am See
* Irdning-Donnersbachtal
* Sankt Gallen
* Stainach-Pürgg
	
#### Općine
* Aich
* Aigen im Ennstal
* Altaussee
* Ardning
* Grundlsee
* Landl
* Lassing
* Selzthal
* Wildalpen
* Wörschach

### Ekspozitura Gröbming (''Expositur Gröbming'')

Je podjeljeno na 10 općina od kojih jedna ima status grada, 3 ima status trgovišta, a njih 6 su obične općine;
#### Gradovi

* Schladming

#### Trgovišta

* Gröbming
* Haus	
* Öblarn

#### Općine

* Aich
* Großsölk
* Michaelerberg-Pruggern
* Mitterberg-Sankt Martin
* Ramsau am Dachstein
* Sölk

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Liezen''
Liezen

**Liezen** je grad u sredini Austrije od 8,052 stanovnika, on je i administrativni centar Okruga Liezen.

## Geografija

Liezen leži na sjeverozapadu Štajerske, on je najveći grad u dolini rijeke Enns. Razvio se na ušću potoka Pyhrnbach, čija je dolima nekad (a i danas) bila važan put prema sjeveru.

## Historija

Za rimskih vremena na mjestu današnjeg grada bilo je odmorište na sesti *Stiriate*.
Liezen je prvi put spomenut u dokumentima 1074. pod imenom *Luecen*.
Mjesto je status grada dobilo  1947.

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti Liezena su parohijska crkva, sa gotičkim elementima, koja je kompletno restaurirana i proširena između 1911.- 12.,  barokna crkva Klavarija i gradska vijećnica iz 1907.

## Privreda

Od 4,898 zaposlenih u 1991. oko 62% je radilo u uslužnom sektoru i trgovini, a ostali u industriji.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Liezena''
Mauthausen

**Mauthausen** je trgovište na sjeveru Austrije od 4,894 stanovnika
, koje administrativno pripada pod Okrug Perg.

## Geografija

Mauthausen leži na granici Donje i Gornje Austrije, na sjevernoj obali Dunava, točno prekoputa ušća rijeke Enns u Dunav.

Kod Mauthausena brodovi koji krstare Dunavom, obično pristanu u njegovu luku, prije nego što nastave dalje, a tu se nalazi i jedan od rijetkih mostova preko rijeke., udaljen 25 km južno od Linza.

## Historija

Za ranogsrednjeg vijeka kod Mauthausena je bila neke vrsti carine za brodove koji su plovili Dunavom, koji su 
morali platiti da nastave plovidbu. Tokom srednjeg vijeka Mauthausen je izrastao u trgovište solju.

Mauthausen je najpoznatiji po tome što je za Drugog svjetskog rata 3 km sjeverozapadno od centra bio podignut 
Koncentracioni logor Mauthausen - Gusen u kom je u periodu od 1938. do 1945. bilo zatvoreno 335,000 ljudi.
Danas je logor pretvoren u memorijalni muzej na otvorenom.

## Znamenitosti

Od znamenitosti Mauthausen ima kasnogotičku parohijsku crkvu podignutu između 1490. - 1500.  i *Palaču Pragstein* na malom dunavskom otoku, čija je izgradnja počela 1491. i odužila se do druge polovice 
16. vijeka, u kojoj je danas smješten lokalni muzej.

## Privreda

Ekonomija Mauthausena bazira se na građevinarstvu i drvnoj industriji.

Pored tog grad je i turistički centar za jednodnevne izlete.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Mauthausena''
Peter Pierre Weisz

**Peter Pierre Weisz** (Šikloš, Mađarska Republika, 1943.), hrvatsko-izraelski slikar i filantrop.

## Biografija
Peter Pierre Weisz je rođen 1943 godine u mađarskom gradu Šiklos.Židovskog i Mađarskog je podrijetla. Osnovnu školu i gimnaziju završio je u Osijeku. 1964 godine završio je studij prava i povijesti umjetnosti na Sveučilištu u Zagrebu. 1965 godine u Francuskoj je upisao pariški Beaux-Art, studiravši u klasi profesora Clarina. Najveći dio svog života bio je slikar, slobodni umjetnik apstraktne estetike. U idućim godinama, nakon završenog studija, je u skladu sa svojim porivima, kao slobodan umjetnik, boravio i djelovao u europskim zemljama od Francuske, Italije, Belgije, Nizozemske, Zapadne Njemačke i Švicarske, pa sve do Sjedinjenih Američkih Država (SAD). U proljeće 1991 iselio je u Izrael, gdje je postao članom "Udruženja likovnih umjetnika Izraela". 1993 godine organizirao je donaciju Hrvatskoj, likovna djela 40 izraelskih umjetnika. Ta donacija je označila prekretnicu, pošto je to bila prva realizirana kulturna suradnja između Izraela i Hrvatske. Peter je spomenutom gestom odigrao i svojevrsnu ulogu prvoga neslužbenog ambasadora Hrvatske. Uslijed njegova angažmana uslijedilo je i sudjelovanje izraelskih umjetnika na prvome "Mediteranskom biennalu moderne umjetnosti", održanom u Dubrovniku 1995 godine, kao i niz drugih aktivnosti koje su rezultirale uspostavom dobrih diplomatskih odnosa dviju zemalja. Od 1994 do 1997 bio je direktor prvog izraelskog ureda u Zagrebu. Peter posjeduje dvojno državljanstvo, hrvatsko i izraelsko. Živi i radi u Zagrebu i Nethanyai. Autor je mnogobrojnih samostalnih i skupnih izložbi u Hrvatskoj i inozemstvu. Ekspresionistički izričaj koji jasno zapečaćuje njegov rad u funkciji je iskazivanja vlastite i univerzalne istine, obuhvaćajući nezaobilazno tematiku židovske povijesti kojoj i sam kao pojedinac pripada. Peter se kao predsjednik udruge "Olimpijada kulture" uvijek spremno odazvao na poziv za pomoć. U Osijeku je pomogao obnoviti Hrvatsko narodno kazalište (HNK), Barutanu (*prostor namijenjen scenskim izvedbama*), Katedralu, Franjevački samostan, te je darivao za brojne druge nakane. Darivao je i Vukovaru, Zadru, Gospiću, Slavonskom Brodu, Zagrebu i drugim gradovima Hrvatske. Također je darivao "Hrvatsku kuću" u talijanskoj Padovi, "Muzeju holokausta" u New Yorku i mnoge druge.

2014 godine Peter je u Likovnom salonu Vladimir Becić u Slavonskom Brodu predstavio samostalnu izložbu slika pod nazivom "Sanjač otvorenih očiju". Riječ je bilo o 22 rada slikara apstraktnih kompozicija, svjetskog putnika hiperpoliglota, te pokretača organizacije i predsjednika jedinstvenog projekta "Svjetskih umjetničkih igara" (WAG), koje su tih dana svoju premijeru imale u Beču. Četvrtina ostvarenog prihoda izložbe je bila darovana brodskoj "Udruzi za unaprjeđenje duševnog zdravlja Vrapčići".

## Reference
Ali Kardoš

**Ali Kardoš** (Murska Sobota, 4. 2. 1914 - Flossenbürg, Treći Reich, 1945), jugoslavenski komunist, publicist-pjesnik i učesnik Narodnooslobodilačke borbe (NOB).

## Biografija
Aladar Kardoš je rođen 4. 2. 1914 godine Murskoj Soboti za vrijeme Austro-Ugarske Monarhije. Naprednom omladinskom pokretu je pristupio u gimnaziji, zbog čega je bio i isključen iz gimnazije. Školovanje je potom nastavio u Čakovcu, gde se i zaposlio po završetku trgovačke škole. Godine 1933 postao je član prve partijske ćelije u Prekomurju. Uspeo je aktivirati sindikalnu organizaciju u tvornici rublja u kojoj je radio. Zbog organizovanja štrajka radnika, u toj tvornici, bio je otpušten iz službe. Nakon toga je otišao u Lendavu, gde je uređivao list "Ljudska pravica". Također je sarađivao i u nekim drugim komunističkim časopisima. Kada je redakcija lista "Ljudska pravica" premeštena u Ljubljanu, Ali je također preselio u Ljubljanu. Svoje revolucionarne pjesme je objavio mnogim časopisima, kao i radove iz oblasti socijalne problematike. Izabran je za člana Kotarskog komiteta Komunističke partije Slovenije (KPS) za Prekomurje. Godine 1940, kao komunista, je bio interniran u koncentracioni logor u Bileći. Po okupaciji Kraljevine Jugoslavije učestvovao je u organizovanju ustanka u Prekomurju. U drugoj polovini 1941 bio je uhapšen od mađarskih fašista, ali na policiji nije ništa priznao. Odveden je u zatvor u Sombathelju u kojem je bio izložen zverskom mučenju. Početkom 1944 godine Ali je odveden na prisilan rad u Borski rudnik, a po povlačenju uprave rudnika ispred partizanskih jedinica dospeo je u logor u Flosenburg, gde je i umro u februaru 1945 godine.

## Reference

## Literatura

*
Schladming

**Schladming** je grad u sredini Austrije od 6,716 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Liezen.

## Geografija

Schladming leži na jugoistoku Štajerske, u gornjem dijelu doline rijeke Enns, na mjestu gdje utječe potok Talbach.

## Historija

Mjesto je prvi put spomenuto u dokumentima 1180., za srednjeg vijeka bio je poznati rudnik srebra.
Schladming je prvi put dobio status grada 1322.

Od 1525. postao je centar protestantizma, za Seljačkog ustanka - 1525. građani  Schladminga podržali su seljake i rudare, zbog tog im je oduzet status grada a mjesto je spaljeno.

Obnova grada započela je 1526., pa je Schladming  već 1529. dobio pravo da organizira vlastiti sajam, ali status grada nije uspio povratiti sve do 1925.

Schladming je zajedno sa susjednim Ramsaom ostao središte protestantizma u Štajerskoj.

U Schladmingu je 1982. održano Svjetsko prvenstvo u alpskom skijanju, a 1993. zimska paraolimpijada.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Schladminga je katolička parohijska crkva iz 1522.- 1532., sa kasno romaničkim zvonikom, uz ostatke gradskih bedema, sa Salzburškim ulaznim tornjem.

## Privreda

Ekonomija Schladminga bazira se na turizmu, 1992. grad je posjetilo 392,430 turista, jer je on poznat kao jedno od najboljih svijetskih skijališta, okolo grada steru se planine Planai (1,906 m), Hochwurzen (1,849 m) i Dachstein (2,995 m).

Pored turizma dio ljudi bavi se građevinarstvom i proizvodnjom piva.

## Pobratimski gradovi

* , Felletin
* , Wetzlar
* , Furano

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Schladminga''
Leoben (okrug)

**Leoben** je jedan od 95 austrijskih okruga (bezirka) od 60,949 stanovnika.

## Geografija

Okrug Leoben leži u sredini  Štajerske, administrativni centar okruga je grad - **[[Leoben]]**.

Leoben sa sjeveroistoka graniči sa Okrugom Bruck-Mürzzuschlag, sa sjeverozapada sa Okrugom Liezen, sa jugozapada sa Okrugom Murtal i sa jugoistoka sa Okrugom Graz-Umgebung.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Leoben je administrativno podjeljen na 16 općina od kojih 3 ima status grada, 8 ima status trgovišta, a njih 5 su obične općine;

### Gradovi

* Eisenerz
* Leoben
* Trofaiach

### Trgovišta

* Kalwang
* Kammern im Liesingtal
* Kraubath an der Mur
* Mautern in Steiermark
* Niklasdorf
* Sankt Michael in Obersteiermark
* Sankt Peter-Freienstein
* Vordernberg

### Općine

* Proleb
* Radmer
* Sankt Stefan ob Leoben
* Traboch
* Wald am Schoberpaß

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Leoben''
Komutator (elektrotehnika)

**Komutator** (lat. *commutare* - izmijeniti, promijeniti) je obrtni prekidač u određenim vrstama elektromotora i generatora koji periodično menja smer struje između rotora i vanjskog kola. Služi za pretvorbu izmjenične struje, inducirane u rotoru, u istosmjernu, i obratno.

Pritom se komutator vrti i po njemu kližu četkice od elektrografita spojene na vanjske dovode struje. Za razliku od elektroničkog ispravljača sastavljenog od poluvodičkih dijelova (dioda i tiristora), komutator je mehanički ispravljač električne struje i napona.

## Motor za istosmjernu struju

**Motor za istosmjernu struju** ili **istosmjerni motor** pretvara istosmjernu električnu struju u rotacijsko gibanje (vrtnju). Stroj je tako konstruiran da može raditi kao električni generator istosmjerne struje ako se mehanički pokreće vanjskom silom. Svojstven je dio rotora motora za istosmjernu struju kolektor ili komutator, pa je prema tome u Hrvatskoj uvriježen naziv **kolektorski motor**. Putem kolektora i četkica ostvaruje se električni dodir (kontakt) s rotorskim namotom i pretvara izmjeničnu struju u istosmjernu. Motor se izvodi s neovisnom, serijskom, složenom (kompaundiranom) uzbudom ili s trajnim magnetima. Zbog mogućnosti kontinuirane promjene brzine okretanja istosmjerni se motor rabi u industriji te za pogon tračnih i nekih posebnih vozila (tramvaja, lokomotiva, električni brod i drugog). Brzina se mijenja na razne načine, a u suvremenim se pogonima upravlja računalom. Zbog mogućnosti napajanja iz akumulatorskih baterija, istosmjerni se motor rabi i kao pokretač motora s unutarnjim izgaranjem (na primjer u automobilima i dizelskim agregatima). Ipak, zbog izradbe komutatora i njegova održavanja te trošenja (habanja) četkica i popratnog iskrenja, istosmjerni se motor, s obzirom na nabavnu cijenu i pogonsku pouzdanost, manje koristi nego kavezni asinkroni motor.

### Četkica

**Četkica** je elektroda koja čini spoj između pokretnih i nepokretnih dijelova u električnim strojevima, prvotno snop bakrenih ili mjedenih žica, potom tijelo pravokutna ili kružna presjeka od prirodnog ili sintetskoga grafita, a rijetko od metala. Četkica je oprugom pritisnuta da klizi po rotirajućoj elektrodi (kolektor ili komutator), zbog čega se haba (troši), pa ju je nakon nekog vremena potrebno zamijeniti. Na mjestu dodira četkice i pokretne elektrode, osobito pri slabijem prianjanju, preskaču električne iskre. One oštećuju elektrode i izvor su visokofrekventnih struja, a to znači i električnih smetnji na okolnim komunikacijskim i sličnim uređajima. Zato se u strujni krug četkica stavljaju kondenzatori koji gotovo kratko spajaju visokofrekventne struje i tako ih uklanjaju.

## Reference
Mjera

**Mjera** može značiti:

* mjera (fizika), u fizici, je tijelo, uređaj ili tvar kojima se ostvaruje neka fizikalna veličina koja služi kao mjerna jedinica, njezin dio ili višekratnik. Tako se, na primjer, mjernim štapom ostvaruje jedinica duljine, utegom jedinica mase, mjernom posudom jedinica volumena, etalonskim otpornikom jedinica električnog otpora i tako dalje. U prošlosti se nije razlikovao zamišljeni pojam mjerna jedinica od njezina ostvarenja mjere, pa su se stare mjerne jedinice nazivale i mjerama, što je ostavilo trag i u nazivu vrhovnih međunarodnih mjeriteljskih ustanova.
* mjera (muzika), u muzici, je jedinica (zvana i takt) za mjerenje glazbenog ritma, kojom se određuje broj i vrsta jedinica trajanja zvuka i stanki u sklopovima od najmanje dviju međusobno oprečnih jedinica. Te se jedinice nazivaju dobe. Sastav mjere određuje se na početku skladbe ili glazbenog odlomka, a označuje se razlomkom u kojem brojnik pokazuje broj doba, a nazivnik trajanje pojedine dobe (na primjer dvočetvrtinska mjera sastoji se od dviju doba, svake u trajanju od jedne četvrtinke). Mjere se dijele na jednostavne (dvodobna i trodobna mjera), složene i mješovite. Iako se takozvana taktna crta (granica između dviju mjera) bilježi već od 15. stoljeća, pojam mjere u europskoj se umjetničkoj glazbi učvrstio tek od 17. vijeka.
* mjera (matematika), u matematici, je cijeli broj kojim je djeljiv neki drugi cijeli broj, na primjer 2 i 3 mjere su broja 6; ako su dva cijela broja djeljiva istim cijelim brojem, taj se broj naziva zajednička mjera. Mjera točnosti služi u teoriji pogrješaka za usporednu ocjenu dvaju ili više pokusa (eksperimenata).

## Reference
Kill Me Tomorrow

***Kill Me Tomorrow*** () je britanski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1957. godine u režiji Terencea Fishera. Protagonist, čiji lik tumači Pat O'Brien, je alkoholu skloni novinar koji je ostao bez supruge i posla, te kome očajnički treba novac, pa, kada njegov bivši šef bude ubijen, pristaje na ponudu ubice da u zamjenu za novac prizna njegov zločin. Radnja prikazuje kako njegova nećaka (čiji lik tumači Lois Maxwell) nastoji otkriti pravu istinu.

## Uloge
* Pat O'Brien ... Bart Crosbie
* Lois Maxwell ... Jill Brook
* George Coulouris ... Heinz Webber
* Wensley Pithey ... Inspector Lane
* Tommy Steele ... sam sebe
* Freddie Mills ... Waxy Lister
* Ronald Adam ... Mr. Brook
* Robert Brown ... Steve Ryan
* Richard Pasco ... Dr. Fisher
* April Olrich ... Bella Braganza
* Peter Swanwick ... Harrison
* Al Mulock ... Rod
* Raymond Russell ... Raymondov dječak u bolničkom krevetu
* Larry Taylor ... Carson

## Reference

## Vanjske veze
*
Ledište

**Ledište** ili **krutište** je temperatura pri kojoj neka tvar prelazi iz tekućega u čvrsto agregatno stanje. Ovisi o tlaku, ali se u tablicama za pojedine tvari obično navode vrijednosti ledišta kod normiranog atmosferskoga tlaka (101 325 Pa). Pod većim tlakom ledište se snizuje, a pod manjim povisuje. Ledište slitina i čvrstih otopina redovito je niže od ledišta pojedinih komponenata. Kako bi se pokusima utvrdila temperatura na kojoj postoji ravnoteža između čvrstog i tekućeg agregatnog stanja neke tvari, pogodnije je izmjeriti njezino talište, jer je pri određivanju ledišta često potrebno pothlađivanje tvari da bi započela kristalizacija. 

**Smrzavanje** ili **zaleđivanje** je hlađenje tvari na temperature niže od ledišta. Tako se na primjer živežne namirnice izlažu smrzavanju kako bi se postiglo bakteriostatsko djelovanje (konzerviranje). 

## Talište

**Talište** je temperatura pri kojoj neka tvar prelazi iz čvrstoga u tekuće agregatno stanje. Ovisi o tlaku, ali se u tablicama za pojedine tvari obično navode vrijednosti tališta kod normiranog atmosferskoga tlaka (101 325 Pa). Pod većim tlakom talište se snizuje, a pod manjim povisuje. Talište slitina i čvrstih otopina redovito je niže od tališta pojedinih komponenata.  Temperatura skrućivanja, što je obrnuta pojava prelaska iz kapljevitog u kruto stanje, zove se **krutište** (za vodu se tradicionalno koristi pojam ledište). Za većinu tvari talište je jednako krutištu, na primjer kod žive su na 234,32 kelvina (−38,83 °C). Za neke se tvari razlikuju, na primjer organski se polimer agar tali iznad 85 °C, a skrućivati se počinje tek kada se temperatura spusti između 32 °C i 40 °C. Taj fenomen zovemo histereza. Kod nekih tvari, kao što je staklo, dolazi do postupnog skrućivanja bez kristalizacije pa se krutište i talište ne mogu točno odrediti. To su takozvane amorfne krutine.

Talište vode (leda) je na 0 °C (273 K). Ako u vodi ima sitnih čestica koje djeluju kao jezgre kristalizacije ledište je jednako talištu, međutim potpuno čista voda se može pothladiti do −42 °C (231 K) prije nego što se počne smrzavati. Za razliku od vrelišta, talište je relativno neosjetljivo na promjenu tlaka. Kemijski element s najvišom temperaturom tališta koja iznosi 3 695 K (3 422 °C) je volfram. S druge strane ljestvice je helij koji se pri normalnom tlaku ne skrućuje čak ni na apsolutnoj nuli.

## Izvori
Metarska konvencija

**Metarska konvencija** ili **Dogovor o metru** (francuski *Convention du Mètre*) je temeljni dokument svjetskoga mjernog jedinstva. Potpisali su ga 20. maja 1875. predstavnici 17 zemalja. Do danas je Dogovor o metru potpisalo pedesetak zemalja, među njima one gospodarski najrazvijenije, pa je zato on polazište međunarodne normizacije u razmjeni dobara, usluga i informacija. Dogovorom je osnovan Međunarodni ured za mjere i utege (BIPM) sa sjedištem u dvorcu Pavillon de Breteuil u Sèvresu kraj Pariza. Uredom upravlja Međunarodni odbor za utege i mjere (CIPM), koji imenuje Opća konferencija za utege i mjere (CGPM), sastavljena od izaslanika svih zemalja potpisnica Dogovora. Ured je vrhunsko međunarodno znanstveno mjeriteljsko središte, u kojem se nalaze mnogi laboratoriji. Glavne su mu zadaće izradba, uspoređivanje i čuvanje međunardonih pramjera i njihovih kopija, uspoređivanje nacionalnih pramjera, etalona i određivanje fizikalnih stalnica. U njegovu se trezoru čuvaju međunarodni prametar (samo od povijesne važnosti) te i danas važeći međunarodni prakilogram. Dogovorom je međunarodno prihvaćen Metarski sustav jedinica, nastao u Francuskoj 1795. iz kojega se razvio današnji Međunarodni sustav mjernih jedinica (SI), prihvaćen 1960., koji je polazište suvremenoga međunarodnoga mjernog jedinstva.  Sastavni dio Metarske konvencije je Pravilnik, koji određuje odnos između članica potpisnica, način rada Glavne skupštine, te određuje ovlaštenja Međunarodnog komiteta koji nadgleda rad Međunarodnog biroa za mjere i utege sa sjedištem u Parizu.

Metar je prvotno određen 1795. kao temeljna jedinica francuskog mjernog sustava, i to tako da je, u nastojanju da se osloni na prirodnu mjeru, bio definiran kao 40-milijunti dio duljine meridijana. Prve su dvije pramjere metra (takozvani prametri) načinjene 1799. i pohranjene zajedno s pramjerama kilograma (takozvani prakilogrami), jedan par u Arhivu Francuske Republike, a drugi u Nacionalnom institutu. Francuski se mjerni sustav tokom 19. vijeka proširio u druge zemlje, pa je 1875. prva skupina zemalja prihvatila Dogovor o metru, na temelju kojega je izrađen međunarodni prametar, koji je 1889. pohranjen u Međunarodnom uredu za utege i mjere u Sèvresu kraj Pariza. Od 1960. metar je bio određen valnom duljinom određenoga elektromagnetskoga zračenja, a od 1983. određen je brzinom svjetlosti, kao jednom od temeljnih prirodnih konstanti (*c<sub>0</sub>* = 299 792 458 m/s). Zbog toga je metar definiran kao duljina puta koju svjetlost prijeđe u zrakopraznom prostoru (vakuum) za vrijeme 299 792 458-og dijela sekunde. Na metru i kilogramu osnivao se Metarski sustav jedinica, iz kojega se razvio današnji Međunarodni sustav mjernih jedinica. 

## Izvori
Ice Station Zebra

***Ice Station Zebra*** () je američki akcioni film snimljen 1968. godine u režiji Johna Sturgesa. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana britanskog pisca Alistaira MacLeana inspiriranog događajima na Arktiku za vrijeme tada još uvijek aktualnog Hladnog rata. Radnja započinje kada sovjetski satelit sa soficisticiranom opremom pada u neposrednu blizinu britanske meteorološke stanice na Arktiku. Protagonist, koga tumači Rock Hudson, je zapovjednik američke nuklearne podmornice koji dobija zadatak dobaviti satelit prije nego što ga preuzmu Sovjeti, pri čemu sa sobom vodi britanskog obavještajca (koga tumači Patrick McGoohan) i sovjetskog prebjega (koga glumi Ernest Borgnine) koji bi im trebao pomoći svojim tehničkim savjetima.

*Ice Station Zebra* je dobio loše kritike, pri čemu su se posebno isticali loši specijalni efekti. Usprkos toga, pomogao je Rocku Hudsonu da na neko vrijeme zadrži status filmske zvijezde. Film je, pak, dobio izuzetno velikog poklonika u ekscentričnom milijarderu Howardu Hughesu koji ga je, prema svjedočanstvima, gledao čak 150 puta, te nekoliko godina kasnije financirao tajnu CIA-inu operaciju spašavanja potonule sovjetske podmornice *[[sovjetska podmornica K-129 (1960)|K-129]]*.

Dijelovi *Ice Station Zebra* su nekoliko godina "reciklirani" za potrebe televizijskog filma *[[Assault on the Wayne]]*.

## Uloge

* Rock Hudson ... Kapetan fregate James Ferraday, USN
* Ernest Borgnine ... Boris Vaslov
* Patrick McGoohan ... David Jones of MI6
* Jim Brown ... Kapetan Leslie Anders, USMC
* Tony Bill ... Poručnik Russell Walker, USMC
* Lloyd Nolan ... Admiral Garvey, USN
* Alf Kjellin ... Pukovnik Ostrovsky, sovjetski zapovjednik
* Gerald S. O'Loughlin ... Kapetan korvete Bob Raeburn, USN
* Ted Hartley ... Poručnik bojnog broda Jonathan Hansen, USN
* Michael Mikler ... Poručnik bojnog broda Courtney Cartwright, USN (navigator)
* Ron Masak ... vezist Paul Zabrinczski, USN
* Murray Rose ... torpedni oficir, poručnik bojnog broda George Mills, USN

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
* [Movie review at AlistairMacLean.com](http://www.alistairmaclean.com/Ice-Station-Zebra-(1968).html)
The Hound of the Baskervilles (film, 1959)

***The Hound of Baskervilles*** () je britanski kriminalistički film snimljen 1959. godine u režiji Terencea Fishera, poznat po tome što se navodi kao jedna od najboljih filmskih ekranizacija romana i priča o Sherlocku Holmesu.

Predstavlja prvu adaptaciju istoimenog romana Arthura Conana Doylea koja je napravljena u boji. Radnja započinje kada Sir Henry Baskerville (čiji lik tumači Christopher Lee zove privatnog detektiva Sherlocka Holmesa (čiji lik tumači Peter Cushing) da mu pomogne istražiti zastrašujuće događaje na porodičnom imanju, a za koga se govori da je pogođeno vjekovnom kletvom.

Film je nastao u produkciji studija Hammer Films, i to nedugo nakon velikih uspjeha koje je Fisher postigao sa horor filmovima o Draculi i dr. Frankensteinu. Producenti su dijelom "reciklirali" setove te angažirali vodeće glumce, nadajući se da će moći započeti još jednu seriju. Scenario je izmijenio dio detalja u odnosu na predložak kako bi ga učinio žanrovski bližim hororu, ali se, sa druge strane, Cushing, kao veliki poklonik Holmesa izuzetno trudio njegov lik učiniti što autentičnijim u odnosu na Doyleovu prozu. *The Hound* je, također, bio prvi moderni film o Holmesu u kome je njegov pomoćnik (koga tumači André Morell) prikazan kao vrijedni i sposobni pomagač umjesto kao komično "lijevo smetalo".

Publika, međutim, nije imala razumijevanja za Hammerov film u kome nije bilo klasičnih čudovišta pa su producenti zbog odustali od novih nastavaka. Usprkos toga, kritika ga je izuzetno pohvalila te se smatra jednim od najboljih Fisherovih ostvarenja.

## Uloge

* Peter Cushing ... Sherlock Holmes
* André Morell ... Doctor Watson
* Christopher Lee ... Sir Henry Baskerville
* Marla Landi ... Cecile Stapleton
* David Oxley ... Sir Hugo Baskerville
* Francis de Wolff ... Doctor Richard Mortimer
* Miles Malleson ... Biskup Frankland
* Ewen Solon ... Stapleton
* John Le Mesurier ... Barrymore

* Helen Goss ... Mrs. Barrymore
* Sam Kydd ... Perkins
* Michael Hawkins ... Lord Caphill
* Judi Moyens ... Sluškinja
* Michael Mulcaster ... Selden
* David Birks ... Sluga

## Reference

## Vanjske veze
*
The Man Who Could Cheat Death

***The Man Who Could Cheat Death*** () je britanski science fiction horor film snimljen 1959. godine u režiji Terencea Fishera. Predstavlja ekranizaciju drame *[[The Man in Half Moon Street]]* Barré Lyndona, koja je pod tim imenom bila ekranizirana u Hollywoodu 1945. godine. Naslovni lik, koga tumači Anton Diffring, je skulptor u Parizu 1890. godine koji usprkos dobi od 104 godine održava mladenački izgled pomoću eliksira čiji su glavni sastojak paratireoidne žlijezde mladih žena. Radnja prikazuje kako ljekara (čiji lik tumači Christopher Lee) nastoji ucijeniti da izvede operaciju na djevojci (čiji lik tumači Hazel Court).

Fisher je originalno glavnu ulogu ponudio svom stalnom suradniku Peteru Cushingu, ali ju je on neposredno pred početak projekta odbio, a zbog čega je morao u nju uskočiti Diffring. Film su kritičari loše ocijenili, ali je postao poznat kao jedan od prvih filmova gdje je Christopher Lee tumačio pozitivca, ali još više po sceni u kojoj se Court nakratko pojavljuje u toplesu, a što je bila prilična smjelost s obzirom na tadašnje cenzorske standarde.

## Uloge

* Anton Diffring ... Dr. Georges Bonnet
* Hazel Court ... Janine Dubois
* Christopher Lee ... Dr. Pierre Gerard
* Arnold Marlé ... Prof. Ludwig Weiss
* Delphi Lawrence ... Margo Phillipe
* Francis de Wolff ... Insp. LeGris
* Gerda Larsen ... Djevojka sa ulice
* Ronald Adam ... Ljekar
* Marie Burke ... Žena na privatnoj predstavi

## Vanjske veze

*
Čehoslovački novi val

**Čehoslovački novi val** (češki **Česká nová vlna**) je pojam koji se koristi na razdoblje 1960-ih u kojem su, prema sineastima i filmskim kritičarima, filmovi snimljeni u Čehoslovačkoj stekli iznimne kreativne i kvalitetne vrhunce. Među najznačajnijim čehoslovačkim režiserima iz tog razdoblja su Miloš Forman, František Vláčil, Věra Chytilová, Ivan Passer, Pavel Juráček, Jaroslav Papoušek, Jiří Menzel, Jan Němec, Jaromil Jireš, Vojtěch Jasný, Evald Schorm and Slovak directors Dušan Hanák, Juraj Herz, Juraj Jakubisko, Štefan Uher, Ján Kadár, Elo Havetta i drugi. Otvorenost i manjak cenzure dovela je do toga da je žanr prozvan i "čehoslovačkim filmskim čudom".

Ovaj umjetnički pravac iznikao je iz ranijeg Devětsil pokreta iz 1930-ih. Novija generacija mladih filmaša iz 1960-ih, poglavito studenata i apsolvenata akademije FAMU, postala je nezadovoljna komunističkim režimom koji je određivao tijek umjetnosti, te su postali disidenti. Njihov cilj snimanja filmova bio je "osvijestiti češku javnost da sudjeluju u sustavu tlačenja i nesposobnosti koji sa svima njima postupa brutalno."

Zaštitni znakovi filmova postati su improvizirani dijalozi, crni humor i naturščici među glumcima. Dotakli su i teme zbog kojih su prethodni filmaši u komunističkim zemljama često znali postati mete cenzure: jedan je primjer promašena mladež iz Formanova filma *[[Black Peter (film)|Crni Peter]]* (1963) i *[[Ljubavi jedne plavuše]]* (1965), ili nadrealni anarhizam poput Chytilovih *[[Daisies (film)|Tratinčica]]* (1966) i Jirešove *[[Valerie a týden divů|Valerie i njen tjedan čuda]]* (1970).

Čehoslovački novi val razlikovao se od francuskog novog vala jer je često imao jaču naraciju te su filmaši imali bolji pristup državnim filmskim studijima i financijskim sredstvima.

## Kraj pokreta
Kada je Aleksandar Dubček došao na vlast, odlučio je provesti reforme i olabaviti autokratsko vođenje države, te uvesti "socijalizam sa ljudskim licem" u Čehoslovačkoj: ova liberalizacija je poznata kao "Praško proljeće". Međutim, SSSR nije blagonaklono gledao na te reforme jer se bojao da bi država mogla napustiti komunizam. 1968. odigrala se sovjetska invazija Čehoslovačke uz pomoć podređenih država varšavskog pakta, nakon čega je Dubček smijenjen dok su njegove reforme poništene. Isto tako, uvedena je stroga cenzura u čehoslovačkoj kinematografiji, zbog čega je kvaliteta njene kinematografije značajano opala. Ovo je izazvao i najveći politički motivirani egzodus umjetnika u historiji svjetske kinematografije nakon drugog svjetskog rata. Najslavniji među čehoslovačkim prebjezima postao je Miloš Forman, koji je u SAD-u stekao slavu hvaljenim filmovima *[[Let iznad kukavičjeg gnezda (film)|Let iznad kukavičjeg gnijezda]] i *Amadeus*.

Razni umjetnici su ostali, ali su njihova ostvarenja [[Film u bunkeru|završila u bunkeru]]. Primjerice, Menzelova satira *Skřivánci na niti'' snimljena je 1969., ali je službenu premijeru dočekala tek 1990. na berlinskom filmskom festivalu padom komunizma.

## Izvori

## Literatura
* 
## Vanjske veze
*10 najznačajnijih filmova češkog novog vala
*Čehoslovački novi val
The Mummy (film, 1959)

***The Mummy*** () je britanski horor-film snimljen 1959. godine u režiji Terencea Fishera. Predstavlja nominalni remake istoimenog klasičnog hollywoodskog crno-bijelog filma iz 1932. godine, iako je scenario daleko više materijala "posudio" od njegovih nastavaka *[[The Mummy's Hand]]* i *[[The Mummy's Tomb]]*. Radnja se počinje 1895. godine kada grupa britanskih arheologa u Egiptu slučajno izvede ritual kojim se oživljuje staroegipatska mumija po imenu Kharis (koju tumači Christopher Lee). Protagonist, čiji lik tumači Peter Cushing, je arheolog čijom je suprugom (koju tumači Yvonne Furneaux) Kharis postao opsjednut.

## Uloge
* Peter Cushing ... John Banning
* Christopher Lee ... Kharis
* Yvonne Furneaux ... Isobel Banning / Princeza Ananka
* Eddie Byrne ... Inspektor Mulrooney
* Felix Aylmer ... Stephen Banning
* Raymond Huntley ... Joseph Whemple
* George Pastell ... Mehemet Bey
* Michael Ripper ... Lovokradica
* George Woodbridge ... P. C. Blake
* Harold Goodwin ... Pat
* Denis Shaw ... Mike
* Gerald Lawson ... Irski mušterija
* Willoughby Gray ... Dr. Reilly
* John Stuart ... Mrtvozornik
* David Browning ... Policijski narednik
* Frank Sieman ... Bill
* Stanley Meadows ... Službenik
* Frank Singuineau ... Glavni nosač

## Reference

## Vanjske veze
*
Premijer Češke

**Premijer Češke Republike** (češki: *Předseda vlády České republiky*), je šef vlade Češke Republike. Premijer i kabinet sastavljen od ministara su kolektivno odgovorni za svoju politiku i djela Poslaničkom domu. Trenutni premijer je Andrej Babiš, vođa populističke stranke ANO 2011, kojeg je 6. 12. 2017. imenovao Predsjednik Češke, te je 12. osoba na toj funkciji.

Nakon imenovanja, dužnost je premijera sastaviti vladu i imenovati nove ministre. Cijela vlada mora dobiti povjerenje Poslaničkog doma Češke.

Ustav Češke navodi da premijer organizira aktivnosti vlade i da kontrolira njihove sastanke. 

## Ovlasti i funkcija

Pošto je Češka parlamentarna republika, premijer i njegova vlada su odgovorni Poslaničkom domu. Ustav Češke navodi da premijer mora zadržati povjerenje parlamenta. Čim izgubi povjerenje, premijer mora odstupiti. 

Funkcija premijera je najjača u državi, pošto nadzire rad vlade. Predsjednik Češke imenuje premijera koji pak imenuje sastav vlade ministra.

## Prebivalište

Prebivalište premijera Češke nalazi se u *Kramářova vila*, Gogolova 212/1, Hradčany. Zgradu je dizajnirao bečki arhitekt Friedrich Ohmann.


Kramarova vila.jpg|Kramářova vila
Kramarova vila 2.jpg|Pogled sa vrta
Kramarova vila pracovna stul.jpg|Ured premijera

## Izvori
Revenge

Revenge (na engleskom "Osveta") može označavati:

* ''Revenge'' (film, 1918), američki nijemi film, rež. Tod Browning
* ''Revenge'' (film, 1990), američki igrani film, rež. Tony Scott, ul. Kevin Costner
* ''Revenge'' (TV serija), američka TV-serija (2011-2015)
Memorias del subdesarrollo

***Memorias del subdesarrollo*** () je kubanski crno-bijeli igrani film snimljen 1968. godine u režiji Tomása Gutiérreza Aleee, poznat kao jedno od najuspješnijih ostvarenja kubanske kinematografije.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Edmunda Desnoesa. Protagonist, koga tumači Sergio Corrieri, je intelektualac iz buržoaske porodice koji odlučuje ostati na Kubi nakon Revolucije iako su mu supruga i roditelji pobjegli u SAD. Radnja prikazuje kako svoj život nastoji ispuniti površnim ljubavnim vezama, osjećajući se sve više otuđen od nove post-revolucionarne stvarnosti, a kroz flashbackove se prikazuje i njegov život u pred-revolucionarno vrijeme.

*Memorias* se isticao za tadašnje standarde izuzetno modernim stilom, odajući uticaj Novog vala i pokreta cinema verite. Alea je velikim dijelom miješao igrane sa dokumentarnim snimkama, pri čemu protagonist kao narator stranoj i manje upućenoj publici svojim komentarima objašnjava najvažnije događaje iz prošlosti Kube. Film je izazvao veliku pažnju ne samo zbog stila, nego što je i revolucionarna zbivanja i njegove posljedice prikazivao iz neuobičajene perspektive otuđenog autsajdera, a isto tako je svjetskoj publici prvi put pružio priliku dramatične događaje vezane uz kubansku raketnu krizu prikazati iz kubanske perspektive, i to u scenama kojima neuobičajeno naprasno završava film. Alea je u filmu također koristio relativnu kreativnu slobodu da u filmu prikazuje "paprene" sadržaje erotskog karaktera, a pri čemu se posebno ističe korištenje scena iz poznatih stranih filmova koje je katoličanstvom vođena službena cenzura Batistinog predrevolucionarnog režima običavala rezati iz verzija za kubansku publiku. *Memorias* je prikazan na nizu stranih festivala i dobio je brojne pohvale. Također je predstavljao prvi film postrevolucioarne Kube prikazan u SAD, gdje je dobio nagradu Nacionalnog udruženja filmskih kritičara; Alea, međutim, nije mogao lično preuzeti nagradu jer mu američke federalne vlasti, temeljem tadašnjih zakona koji su priječili službene kontakte dviju zemalja, nisu dozvolile pristup.

Desnoes je, pak, nekoliko decenija kasnije napisao svojevrsni nastavak pod naslovom *[[Memorias del desarrollo]]*, od koga je 2010. napravljen film u režiji Miguela Coyule.

## Uloge
* Sergio Corrieri ... Sergio Carmona Mendoyo
* Daisy Granados ... Elena
* Eslinda Nunez ... Noemi
* Omar Valdés ... Pablo
* René de la Cruz ... Elenin brat

## Vanjske veze
* 
* 
* Derek Malcolm of the Guardian places "Memorias del Subdesarrollo" at number 54 in his 100 greatest movies
Valero Rivera Folch

**Valero Rivera Folch** (Barcelona, 22. veljače 1985.) je španjolski rukometaš i reprezentativac, sin proslavljenog španjolskog trenera i izbornika španjolske rukometne reprezentacije Valera Rivere Lópeza. Rivera Folch igra na poziciji lijevog krila ili lijevog vanjskog, a trenutno je član francuskog kluba HBC Nantes, mada u sezoni 2016–17 prelazi u Barcelonu.

Na EHF Euru 2016. je, sa 48 golova, bio najbolji strijelac turnira na kojemu je Španjolska osvojila srebro.

## Vanjske veze
* Profil na stranicama EHF
Joan Cañellas

**Joan Cañellas Reixach ** (Santa Maria de Palautordera, 30. rujna 1986.) je španjolski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji srednjeg vanjskog. Trenutačno igra za mađarski SC Pick Szeged. Još je igrao za Granollers, Barcelonu, Ciudad Real, Hamburg, Kiel i Vardar.

Osvojio je nekoliko španjolskih klupskih naslova. S postignutih 50 pogodaka bio je najbolji strijelac Europskog prvenstva u Danskoj 2014. na kojem je Španjolska osvojila brončano odličje.

## Vanjske veze
* Profil auf der Vereinshomepage www.balonmanociudadreal.net
* Profil auf www.eurohandball.com
Víctor Tomás

**Víctor Tomás González** (Barcelona, 15. veljače 1985.) je španjolski rukometaš i nacionalni reprezentativac. Igra na poziciji desnog krila te je trenutno član FC Barcelone.

Igrač je karijeru započeo u kadetskim, juniorskim i B sastavima FC Barcelone da bi se 2004. priključio seniorskoj momčadi. S klubom je osim španjolskog prvenstva, kupa i Superkupa osvojio i dvije rukometne Lige prvaka (2005. i 2011.).

Za španjolsku reprezentaciju je debitirao 2004. godine te je s njome osvojio olimpijsku broncu na Olimpijadi u Pekingu 2008. Tada je Španjolska u borbi za treće mjesto pobijedila Hrvatsku.

## Reference

## Vanjske veze
*Sports-reference.com 
*Profil rukometaša na web stranici FC Barcelone
Parlament Češke

**Parlament Češke Republike** (češki *Parlament České republiky*) je zakonodavno tijelo Češke, koje se nalazi u Pragu.

Sastoji se od dva doma, koji se biraju na izravnim izborima: Donji dom (Poslanički dom) i Gornji dom (senat).

Ustav Češke u članku 15. navodi da se zove "parlament". Zadaće parlamenta su: izdaje zakone; ima pravo izmijeniti ustav; ratificira međunarodne ugovore; proglašava rat, odobrava prisutnost stranih vojnika na tlu Češke i slanje oružanih snaga Češke u inozemstvo.

## Historija
Tradicija modernog parlamentarizma u Bohemiji seže od doba Austrijskog Carstva (i nasljednice Austro-Ugarske), gdje je Carevinsko vijeće (*Reichsrat*, *Říšská rada*) stvoren 1861.

Nakon što je proglašena prva Čehoslovačka Republika 1918., njena narodna skupština (*Národní shromáždění*) je preuzela zakonodavne dužnosti i Carinskog vijeća i državnih propisa (Bohemija, Moravska, Šleska). Dok je postojala druga Čehoslovačka Republika 1938.-39., i između 1948.–89., postojao je parlament sa nedekomratskim režimom (autokratski, odnosno komunistički režim). Kao posljedica federalizacije Čehoslovačke 1968., stvorena su dva narodna vijeća (Češka i Slovačka).

Poslanički dom Češke je nastavak Češkog Narodnog Vijeća (*Česká národní rada*), dok je senat uspostavljen 1996., uz reference na prvu Čehoslovačku Republiku. 

## Reference
Bohuslav Martinů

**Bohuslav Martinů** (Polička, 8. 12. 1890. - Liestal, Švicarska, 28. 8. 1959.) bio je češki skladatelj.

Predstavnik je češke moderne. Djelovao je u Parizu, SAD-u (sveučilišni profesor na Princetonu) i Pragu. U njegovoj glazbi, posebno u melodici i ritmici, osjeća se prizvuk češkog folklora, a stilski prevladavaju neoklasičarska obilježja.

## Djela
* šest simfonija,
* "Spomenica Lidicama",
* "Concerto grosso",
* oratorij "Gilgameš",
* opere: "Julietta", "Komedija na mostu", "Vjenčanje", "Grčka pasija",
* baleti "Istar", "Štapić";
* filmska glazba.

## Vanjske veze

* Nadace Bohuslava Martinů
* Katalog skladeb Bohuslava Martinů 
* Centrum Bohuslava Martinů v Poličce
André Morell

**André Morell** (20. august 1909 - 28. novembar 1978) bio je britanski glumac, najpoznatiji po ulozi profesora Quatermassa u BBC-jevoj science fiction TV seriji *[[Quatermass and the Pit]]*. Osim nje je imao zapažene nastupe na filmu i televiziji, a neko vrijeme je bio i predsjednik britanskog glumačkog sindikata Equity.

Od 1960. je bio u braku sa glumicom Joan Greenwood, sa kojom je imao sina Jasona, koji je i sam postao glumac.

## Filmografija

* *[[Three Silent Men]]* (1940)
* *[[Unpublished Story]]* (1942)
* *[[Against the Wind (film)|Against the Wind]]* (1948)
* *[[Madeleine (1950 film)|Madeleine]]* (1950)
* *[[Stage Fright (1950 film)|Stage Fright]]* (1950)
* *[[So Long at the Fair]]* (1950)
* *[[Trio (film)|Trio]]* (1950)
* *[[Seven Days to Noon]]* (1950)
* *[[The Clouded Yellow]]* (1950)
* *[[Flesh & Blood (1951 film)|Flesh & Blood]]* (1951)
* *[[High Treason (1951 film)|High Treason]]* (1951)
* *[[The Tall Headlines]]* (1952)
* *[[Stolen Face]]* (1952)
* *[[His Majesty O'Keefe]]* (1954)
* *[[The Black Knight (film)|The Black Knight]]* (1954)
* *[[Three Cases of Murder]]* (1955)
* *[[Summertime (1955 film)|Summertime]]* (1955)
* *[[The Secret (1955 film)|The Secret]]* (1955)
* *[[The Man Who Never Was]]* (1956)
* *[[The Black Tent]]* (1956)
* *[[The Baby and the Battleship]]* (1956)
* *[[Zarak]]* (1956)
* *[[Interpol (1957 film)|Interpol]]* (1957)
* *[[The Bridge on the River Kwai]]* (1957)
* *[[Paris Holiday]]* (1958)
* *[[The Camp on Blood Island]]* (1958)
* *[[The Hound of the Baskervilles (1959 film)|The Hound of the Baskervilles]]* (1959)
* *[[Ben-Hur (1959 film)|Ben-Hur]]* (1959)
* *[[The Giant Behemoth]]* (1959)
* *[[Cone of Silence (film)|Cone of Silence]]* (1960)
* *[[Shadow of the Cat]]* (1961)
* *[[Cash on Demand]]* (1961)
* *[[Woman of Straw]]* (1964)
* *[[The Moon-Spinners]]* (1964)
* *[[She (1965 film)|She]]* (1965)
* *[[The Plague of the Zombies]]* (1966)
* *[[Judith (1966 film)|Judith]]* (1966)
* *[[The Wrong Box]]* (1966)
* *[[The Mummy's Shroud]]* (1967)
* *[[Dark of the Sun]]* (1968)
* *[[The Vengeance of She]]* (1968)
* *[[Julius Caesar (1970 film)|Julius Caesar]]* (1970) as Cicero
* *[[10 Rillington Place]]* (1971)
* *[[Pope Joan (1972 film)|Pope Joan]]* (1972)
* *[[Barry Lyndon]]* (1975)
* *[[The Message (1976 film)|The Message]]* (1976)
* *[[The Slipper and the Rose]]* (1976)
* *[[The Lord of the Rings (1978 film)|The Lord of the Rings]]* (1978)
* *[[The First Great Train Robbery]]* (1979)

## Vanjske veze
* 
* André Morell profile at Quatermass.org.uk - Nigel Kneale & Quatermass Appreciation Site
Nikad nije kasno

**Nikad nije kasno** je srpska takmičarska talent šou TV emisija koja se od 2015. godine emituje na programu Prve srpske televizije svake nedelje od 21:00. U njoj se takmičari, koji su po pravilu stariji od 45 godina, takmiče u pevačkim veštinama.

Kandidate ocenjuje i četvoročlani žiri, od kojih su tri člana stalna, a jedan član je specijalan gost. Stalnu trojku čine producent Grand Produkcije i kreator koncepta šoua Žika Jakšić, poznati kompozitor i tekstopisac Saša Milošević Mare i legenda narodne muzike Vesna Zmijanac.

## Vanjske veze
* Nikad nije kasno  na vebsajtu Prve srpske televizije
Dilatacija

**Dilatacija** može značiti:

* dilatacija (lat. *dilatatio*: proširenje) je dio građevine ili konstrukcije odijeljene dilatacijskom reškom ili razdjelnicom radi sprječavanja nepravilnog i proizvoljnog pucanja zbog rastezanja i utezanja pod utjecajem temperaturnih razlika, nejednolikog slijeganja i drugih uzroka. Dilatacijska reška može biti obična (zgrade), prividna (betonske ploče) ili posebni konstruktivni element (kod mostova, betonskih kolnika i drugo). Dilatacijom se također naziva rastezanje ili utezanje konstrukcije (toplinsko istezanje ili toplinska dilatacija), a kadšto i sama razdjelnica.
* dilatacija (medicina), u medicini može biti: 
# prirodno ili abnormalno proširenje nekog otvora ili šupljeg organa u tijelu (na primjer prirodno: proširenje zjenice oka u mraku ili ušća maternice tijekom porođaja; patološko: proširenje srca kod miokarditisa); 
# terapijski postupak pri kojem se posebnim instrumentom (dilatator), operacijom ili primjenom lijeka proširuje suženi šuplji organ (na primjer aortno ušće, jednjak i drugo).

## Reference
Mjerilo

**Mjerilo** može značiti:

* mjerilo (instrument) je naprava (također zvana mjerni instrument ili mjerni uređaj) kojom se obavlja mjerenje, samostalno ili uz uporabu dodatnoga pribora. Neka se mjerila nazivaju prema veličini koju mjere (na primjer tlakomjer, kutomjer), prema mjernoj jedinici veličine koju mjere (na primjer voltmetar, ampermetar), prema predmetu mjerenja (na primjer vodomjer, plinomjer), ili tradicijskim nazivima (na primjer vaga, mjerica).
* mjerilo (kartografija), u kartografiji, je omjer duljina na karti prema odgovarajućim duljinama u prirodi. Iskazuje se brojčano i grafički ili linearno (podijeljena linija smještena izvan okvira karte). Razlikuju se krupna, srednja i sitna mjerila. Mjerilo je krupnije ako je taj omjer manji i obrnuto. Na starim kartama mjerilo je izražavano u mjernim jedinicama. Ono se razlikovalo ovisno o vremenu nastanka karte, ali i o kartografu (korak, stadij, milja, palac, hvat i drugo).

## Reference
Voltmetar

**Voltmetar** je mjerni instrument kojim se mjeri električni napon.

Većina voltmetara u stvari mjeri električnu struju koja ovisi o mjerenom naponu i unutarnjem otporu instrumenta. Kako bi se smanjio utjecaj na mjereni krug nastoji se da taj otpor bude što veći i navodi se bilo kao stalna vrijednost, npr 1 MΩ, bilo kao vrijednost koja ovisi o mjernom području, npr. 20 kΩ/V.

Uobičajeni se tip voltmetra sastoji od osjetljivog galvanometra s pomičnim svitkom i serijski spojenog otpornika kojim se određuje mjerno područje, tj. napon koji je potreban za puni otklon kazaljke instrumenta. Zakretni se svitak galvanometra nalazi u magnetskom polju, pa je moment sile razmjeran jakosti struje koja protječe svitkom. Kako se svitak oslanja na spiralnu oprugu koja stvara suprotni moment razmjeran kutu zakretanja svitka, kut u kojem se uspostavi ravnoteža razmjeran je jakosti struje, a time i mjerenom naponu.

Moderni digitalni voltmetri koriste analogno-digitalnu pretvorbu kako bi napon pretvorili u broj prikazan na instrumentu.
Voltmetar se pri mjerenjima spaja paralelno na izvor, odn. na otpornik.