open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cikorija

**Cikorija** je naziv najrasprostranjenije vrste istoimenog roda – ***Cichorium intybus***. Drugi nazivi ove vrste su vodopija, ženetrga, gologuza, gologuza divlja.
* Poreklo naučnog imena:
- roda od latiniziranog grčkog naziva za cikoriju *kichorion*
- vrste od latinskog naziva za cikoriju *intybus*.

## Opis biljke
Višegodišnja zeljasta biljka sa golim i u gornjem delu razgranatim stablom. Na vrhu stabla i grana nalaze se glavičaste cvasti, čiji jezičasti cvetovi mogu da budu plave, ružičaste ili bele boje.

Koren je vretenast i dubok i najčešće se koristi dok je nadzemni deo retko u upotrebi. Sakupljanje korena iz prirode vrši se u jesen kada ima najveću količinu inulina i gorkih glikozida.

## Hemijski sastav droge
Kao droga najčešće se koristi koren (*Cichorii radix*), koji se sakuplja u jesen, a ređe nadzemni deo (*Cichorii herba*).

U korenu se nalazi:
* najviše inulina (20%);
* gorkih glikozida (oko 0,1%);
* saponina i dr.

## Upotreba
Cikorija se uglavnom koristi u narodnoj medicini za lečenje oboljenja jetre, kao sredstvo za jačanje, pomaže varenje hrane i sastavni je deo mešavina za prolećno čišćenje organizma. Za jačanje organizma i protiv malokrvnosti upotrebljava se sok svežeg nadzemnog dela biljke. Čaj se priprema od osušenog korena i koristi kod bolesti jetre i žučnih puteva.

Koristi se i kao zamena za kafu (divka ili cigura) tako što se koren ispeče i samelje u prah a zatim skuva, procedi i gusti sadržaj se dodaje kafi u odnosu 3:1 (kafa:cikorija).

## Literatura
* Gostuški, R: Lečenje lekovitim biljem, Narodna knjiga, Beograd, 1979.
* Grlić, Lj: Enciklopedija samoniklog jestivog bilja, August Cesarec, Zagreb, 1986.
* Djuk, A, Dž: Zelena apoteka, Politika, Beograd, 2005.
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990.
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004.
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Kojić, M, Stamenković, V, Jovanović, D: Lekovite biljke jugoistične Srbije, ZUNS, Beograd 1998.
* Marin, P, Tatić, B: Etimološki rečnik, NNK Internacional, Beograd, 2004.
* Mindel, E: Vitaminska biblija, FaMilet, 1997.
* Mišić Lj, Lakušić R: Livadske biljke, ZUNS Sarajevo, ZUNS Beograd, IP *Svjetlost*, 1990 
* Stamenković, V: Naše neškodljive lekovite biljke, Trend, Leskovac
* Tucakov, J: Lečenje biljem, Rad, Beograd, 1984.

## Vanjske veze

* Bionet škola 
* Chicory Pollinators 
* Chicory Coffee - How Does it Taste? 
* ITIS 36762 
* Chicory, endive, and other gourmet greens
380.

__NOTOC__
Godina **380.** (**[[rimske brojke|CCCLXXX]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Augusta i Augusta** (ili, rjeđe, **godina 1133. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 380. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.



== Događaji ==
<onlyinclude>
* januar/februar &ndash; [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Teodozije I]] je [[krštenje|kršten]]. 
* [[27.2.]] &ndash; [[Solunski edikt]] kojim Teodozije I, zajedno sa ko-carevima [[Gracijan]]om i [[Valentinijan II|Valentijanom II]] objavljuje želju da se svi njegovi podanici preobrate na trinitarijansko [[kršćanstvo]] koje propovijedaju patrijarsi [[Rim]]a i [[Aleksandrija|Aleksandrije]], implicitno odbacivši [[arijanstvo]] patrijarha [[Konstantinopol]]a kao herezu.
* [[Čandragupta II]] anektira područja zapadne Indije [[Gupta Carstvo|Gupta Carstvu]] i stiče trgovačke rute do [[Evropa|Evrope]] i [[Egipat|Egipta]]; pod njegovom vlašću se počinju pisati važna djela [[matematika|matematike]] i [[astronomija|astronomije]] na [[sanskrit]]u.
* [[Saracen]]ske trupe beduinske kraljice [[Mavia (kraljica)|Mavije]] nanose poraz rimskoj vojsci.
* [[Vandali]] koriste slabost Rimskog Carstva te provaljuju preko granice; Gracijan je prisiljen dozvoliti da se nasele u Gornjoj [[Pannonia|Panoniji]].
* [[Tyconius|Tikonije]] piše komentar [[Biblija|biblijske]] [[Knjiga Otkrovenja|Knjige Otkrovenja]].
* U današnjem [[Trier]]u sagrađena prva katedralna crkva.
* U [[Zaragoza|Zaragozi]] održan crkveni sinod.
* Približan datum ([[C14 datiranje]]) [[Hotu Matua|prvog ljudskog prisustva]] na [[Uskršnji Otok|Uskršnjem Otoku]].
* [[Sveti Ambrozije]] uvodi korištenje muzike u crkvene obrede.
* Sv. [[Gregorije Nazijanski]] (prema nekim podacima) naređuje da se spale sve poznate kopije [[Sapfo|Sapfine]] poezije.
* [[24.11.]] &ndash; [[Teodozije I]] priređuje vlastiti *adventus'', odnosno formalni ulazak u Konstantinopol.


## Rođenja
* Sv. Aleksios (u Rimu)
* Eutih, protivnik nestorijanskih Asiraca
* Hefestion iz Tebe, egipatski astrolog
* Kalidasa, indijski dramatičar, autor "Šakuntale" i "Megadute" (Oblačni glasnik) (approximate date)
* Sv. Petar Hrizolog (u Imoli u Emiliji)
* Sokrat Skolastik, crkveni historičar

## Smrti
* 15.2. &ndash; Petar II, patrijarh Aleksandrije
* Fritigern, kralj Vizigota
* Frumencije, sirijski kršćanski trgovac i osnivač Etiopske crkve
* Samudragupta, vladar Gupta Carstva
* Carica Wang Fahui

## Reference
Rock of Cashel

**Rock of Cashel** (, na engleskom "Cashelska stijena"), isto tako poznat kao **Cashel of the Kings** oi **St. Patrick's Rock** (Stijena Svetog Patrika), je lokalitet u irskoj provinciji Munster, smješten kraj Cashela u Južnom Tipperaryju, poznat po brojnim historijskim spomenicima.

Prema predaji, Cashel je mjesto na kome je Sv. Patrick pokrstio kralja Munstera u 5. vijeku. Rock of Cashel je nekoliko vijekova bilo tradicionalno sjedište kraljeva Munstera prije normanske invazije. Međutim, malo je artefakata iz tog perioda; najviše zgrada datira iz 12. i 13. vijeka. Usprkos toga, smatra se jednim od najživopisnijih lokaliteta koji pružaju uvid u keltsku umjetnost i srednjovjekovnu arhitekturu.

Prema lokalnoj mitologiji, Rock of Cashel je nastao od Devil's Bita, planine udaljene 30&nbsp;km sjeverno od Cashela gdje je sv. Patrik otjerao Satanu iz pećine, a zbog čega se stijena (Rock) spustila u Cashel.

## Vanjske veze

* Rock of Cashel on Heritage Ireland site
* Site about Tipperary with information and images of Cashel 
* Photo gallery from Rock of Cashel
Tervinzi

**Tervinzi** ili **Tervingi** () su bili gotsko pleme koje je u 3. i 4. vijeku živjelo u ravnicama između rijeke Dunava i Dnjestra. Vjeruje se kako su upravo oni bili ogranak Gota poražen od Rimljana u bitci kod Niša 268. iako se u rimskim izvorima pod imenom *Thervingi* prvi put spominju tek 291. Oko godine 360. su kontrolirali područje Dacije i krajem 360-ih je protiv njih pohode vodio Valens. Sudjelovali su u Gotskom ratu i naselili se na Balkanu; oko 400. se prestaju spominjati te se smatra kako su se utopili u Vizigote. Arheolozi ih povezuju sa Černjahovskom kulturom.

## Reference
Hotu Matu'a

**Hotu Matuʻa** je bio legendarni prvi doseljenik i prvi *ariki mau* ("vrhovni poglavica" ili "kralj") Uskršnjeg Otioka. **Hotu Matu'a** i njegova grupa doseljenika u dva kanua (ili jednim kanuom sa dva trupa) su bili Polinežani iz danas nepoznate zemlje Hiva (najvjerojatnije Otoka Marqusesa). Iskrcali su se na plaži Anakena i raširili po toku, podijelili ga između klanova okupljenih oko Hotu Matuinih sinova, te oko hiljadu godina živjeli u izoliranoj otočnoj postojbini na jugoistočnom kraku Polinezijskog trokuta.

## Izvori

* *4 The Mystery of Easter Island* - Katherine Routledge 1919
Saraceni

**Saraceni** je srednjovjekovni naziv za sve Arape (Fatimidi), a jedno vrijeme i sve muslimane.

Samo podrijetlo imena nije sasvim pouzdano utvrđeno, ali je moguće da potječe od imena *Šarkijjun* (arapski: Istočnjaci), kojim se nazivalo nomadsko pleme u pustinji istočne Arabije. Najraniji spomen Saracena se nalazi u Ptolomejevoj *[[Geografija (Ptolomej)|Geografiji]]* (2. stoljeće), gdje se opisuje narod "Sarakena" koji živi u sjevernom području Sinaja, a dobili su ime po gradu Saraka koji se nalazi između Egipta i Palestine. Ptolomej također spominje narod *sarakenoi* koji živi u sjeverozapadnoj Arabiji.

U vrijeme križarskih ratova Saracenima su nazivani i ostali islamizirani narodi Sredozemlja. U užem značenju, Saraceni su oni Arapi koji su (prodirući iz sjeverne Afrike) zauzeli Maltu, Siciliju, Korziku, Sardiniju i Kalabriju te izvodili pljačkaške pohode sve do Alpa.

## Napomene

## Poveznice

* Mauri
* Povijest islama
* Orijentalizam
Mavija (kraljica)

**Mavija**, (, *Māwiyya*; također transkribirano kao **Mawia**, **Mawai**, ili **Mawaiy**, ponekad navođena i kao**Mania**) bila je arapska ratnička kraljica, koja je u drugoj polovici 4. vijeka vladala savezom polu-nomadskih arapskih plemena u Sirji. Podigla je ustanak protiv rimske vlasti, te na čelu vojske prodrla u Feniciju i Palestinu. Nakon što je doprla do granice Egipta i nekoliko puta porazila rimske vojske, sklopila je mir sa Rimljanima nakon što su oni prihvatili njene uvjete. Rimljani su je pozvali u pomoć protiv Gota, na što i je ona poslala konjičke jedinice.

Smatra se "najmoćnijom ženom kasnoantičkog arapskog svijeta iza Zenobije," a velik broj podatak o njoj potiče od ranih historijskih zapisa, vezanih uz djela Rufina, za koje se smatra da su temeljena na danas izgubljenim djelima Gelasija Cezarejskog. Kasniji pisci su je bili skloni opisivati kao kršćanku i Rimljanku, iako je očigledno bila arapskog roda, a možda i paganka po vjeri.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

;Dodatna literatura

* Salmonson, Jessica Amanda.(1991) *The Encyclopedia of Amazons*. Paragon House. Page 177.
Adventus (ceremonija)

***Adventus*** je u Rimskom Carstvu bio naziv za svečanost, odnosno ceremoniju dolaska cara u Rim ili neki drugi grad, najčešće za vrijeme ili poslije uspješno završenog vojnog pohoda. Izraz se također koristi i za prikaz tih događaja na reljefnim skulpturama. Za odlazak se u tom kontekstu koristi izraz *[[profectio]]*.

## Vanjske veze
* ARTH
Tikonije

**Tikonije** () ili **Tihonije** () (370 - 390) je bio kršćanski pisac donatističke orijentacije, čija su djela značajno uticala na Augustina i njegov koncept Božje države.

## Vanjske veze
* Opera Omnia by Migne Patrologia Latina
Papa Petar II od Aleksandrije

**Papa Petar II od Aleksandrije** je od 373. do 380. bio patrijarh Aleksandrije, odnosno poglavar crkve od koje potiču današnja Koptska crkva i Aleksandrijska pravoslavna crkva. Bio je poznat kao žestoki protivnik arijanstva. Patrijarh Atanazije ga je prije svoje smrti 373. imenovao za nasljednik. Međutim, prefekt Paladije, po naređenju arijancima sklonog rimskog cara Valensa ga je iste godine protjerao te na njegovo mjesto postavio arijanca Lucija. Petar II je došao u Rim i pronašao utočište kod pape Damaza I. Iste godine se Lucije pod pritiskom naroda morao povući, pa je Petar preuzeo mjesto patrijarha.

## Reference
;Opće
* 
;Specifične
Hvat (mera za dužinu)

**Hvat** je starinska mera za dužinu i iznosi 1,896484 metara, zaokružuje se na 1,8965 metara.

Kvadratni (četvorni) hvat je prema tome 3,596712 kvadratnih metara.

Carica Marija Terezija je 1756. donijela propise koji su ujednačili veličinu hvata u cijeloj srednjoj Europi, te uvela hvat kao jedinstvenu mjeru za dužinu . Paralelno s tim propisom počele su izmjere pojedinih područja, pretežno na području Hrvatske, te se stoga danas hvat Marije Terezije često naziva i hrvatski hvat.

Hvat ili sežanj se u početku računao na temelju prosječne udaljenosti između vrhova prstiju raširenih ruku, a ponegdje je definiran i kao tisućiti dio nautičke milje (1,852 metra).

U starim dokumentima, npr. u vezi zemlje koja je svojevremeno nacionalizavana, površina zemlje može biti izražena u starim merama.

## Mere površine
Mere površine izvedene iz kvadratnog hvata.
* **kvadratni hvat** = 3,59 m2
* **motika** = 200 kvadratnih hvati = 719,34245 m2
* **[[Jutro (površina)|jutro]]** ili **katastarsko jutro** ili **dan oranja** = 8 motika = 1.600 kvadratnih hvati = 5754,7396 m2 (zaokruženo 5755 m2)
* **lanac** = 10 motika = 7193,4245 m2

Dan oranja se definiše i kao 4.000 m2. Prema srpskom Zakonu o šest dana zemlje od 24. decembra 1873. (po novom 5. januar 1874), dan oranja je definisan kao "1.600 kv. hvata"

## Manje jedinice
* **hvat** = 6 stopa = 18 šaka = 72 palca
* **[[Stopa (jedinica)|stopa]]** = 3 šake = 12 palaca = 0,31608 metara
* **šaka** = 4 palca = 0,10536 metara
* **palac** = 0,02634 metara
* **crta** = 2159&nbsp;mm

Ovde se očigledno ne radi o engleskoj jedinici palac ili Inč koji je 0,0254 metara.

## Povezano
* Aršin
* Lakat

## Izvori
Devin

**Devin** (shrv. i slov.; tal. **Duino** [ˈduiːno]), gradić na obali Jadranskog mora, dio talijanske općine Duino-Aurisina u regiji Furlanija-Julijska krajina u Sjevernoj Italiji. Devin ima 1421 stanovnika i leži između Sistiane i Monfalconea.

## Historija

Prije 1950e Devin je bio većinsko naselje Slovenaca, a stanje se promijenilo za vrijeme Slobodne Teritorije Trsta (1947-1954) kada su se u Devin doselili brojni istarski esuli, tako da je danas Devin većinski naseljen Talijanima. Devin je poznat po svoja dva zamka i stijeni *Dama Bianca* koja se nalazi na rtu pored starog zamka. Uz *Damu Biancu* (Bijela dama) vezana je srednjovjekovna legenda o okrutnom kralju koji je s te litice bacio svoju mladu nevjestu, no prije nego što je dotakla vodu, nebo joj se smilovalo i pretvorilo je u stijenu koja svojim oblikom podsjeća na žennski lik zamotan u dugi veo. Stariji dvorac u ruševinama je iz 11. vijeka, a noviji je u odličnom stanju - on je stoljećima vlasništvo familije Thurn und Taxis, od 2003 je otvoren za javnost. Izgrađen je u 16. vijeku na temeljima rimske utvrde. U njemu je napisao svoje besmrtne *Devinske elegije* pjesnik Rainer Maria Rilke, a tu je svojevremeno bilo sjedište vlade Slobodne Teritorije Trsta (1947-1954). Od 1982. u njemu radi Kolegij udruženog svijeta Jadrana (United World College of the Adriatic), srednja škola koja priprema učenike iz 80 zemalja za međunarodnu maturu (International Baccalaureate).

Devin je poznat i po Rilkejevoj šetnici restauiranoj 1987. koja vodi po hridinama iznad mora, od Devina do Sistiane (Sesljan), sa koje puca lijepi pogled na Tršćanski zaljev. Zaljev je bio inspiracija pjesniku Rilkeu za njegove stihove iz *Devinskih elegija*. Šetnica je dio parka prirode Falesie di Duino (slovenski: Deželni naravni rezervat Devinskih sten) koji se proteže od Trsta do nekadašnje provincije Gorizie, na površini od 107 hektara, od čega 63 ha uz more. U Devinu je austrijski fizičar Ludwig Boltzmann za vrijeme ljetovanja 1906 u trenutku depresije napravio samoubistvo.

## Galerija

datoteka:Peninsula near castle Duino 2.JPG|Pogled na Devinski stari grad
datoteka:Rilke 017.jpg|Rilkeova šetnica
datoteka:Rilke 02.jpg|Rilkeova šetnica
datoteka:Duino 06.jpg|Devinska luka
datoteka:San Giovanni di Duino 006.jpg|župna crkva sv. Ivana


## Povezano
* Austrijska rivijera
* Devinski grad
* Devinski sporazum
* Grofovi Devinski
* Nabrežina
* Sesljan

## Reference

## Vanjske veze

* Devinski zamak 
* Vodič po Devinu i Sesljanu
* Castello vecchio di Duino (na portalu Flickr)
* United World College of the Adriatic - Duino
Å

**Å** je latinično slovo i koristi se u finskom, danskom, norveškom i švedskom jeziku. U švedskom se tretira kao zasebno slovo i ispred r se izgovara kao O.

Primjer: VÅRA, švedski za naš(e) izgovara se Vora.
Šakuntala

**Šakuntala** ( *Shakuntala*, sanskrit: शकुन्तला, **Śakuntalā**) je ličnost iz hindu mitologije, odnosno supruga Dušjante i majka cara Bharate). Priča o njenom životu je sadržana u znamenitom epu *[[Mahabharata]]* te obrađena u drami *[[Abhijñānaśākuntalam]]* (Prepoznavanje Šakuntale) znamenitog indijskog pisca Kalidase.

## Reference

* Mahabharata Adiparva (62-69)
Petar Hrizolog

**Petar Hrizolog** (, *Petros Chrysologos* (doslovno Petar "zlatne riječi"; cca. 380. – cca. 450) bio je biskup Ravenne od oko 433. do smrti. Slavi se kao svetac u Rimokatoličkoj crkvi, a godine 1729. proglašen je crkvenim naučiteljem od pape Benedikta XIII.

Bio je rodom iz Imole, a na mjesto arhiđakona je došao zahvaljujući uticaju cara Valentijana III. Oko godine 433. ga je na mjesto biskupa Ravenne imenovao papa Siksto III, odbivši kandidata ravenskih vjernika. Prema Rimskom brevijaru je tu odluku donio nakon vizije u kome mu sv. Petar i sv. Apolinari pokazuju mladog čovjeka koji će postati novi biskup; kada je u Rim došla delegacija iz Ravenne, u njoj je prepoznat mladić iz vizije.

Nadimak *Zlatne riječi* je, po predaji, dobio od carice Gale Placidije koja je bila duboko impresionirana njegovim kratkim, ali efektnim propovijedima. Petar je navodno više volio kratke propovijedi jer nije htio dosađivati vjernicima. Postao je poznat i po propovijedima u kojima je osuđivao arijance i monofizite. Bio je i savjetnik pape Lava I.

## Izvori

## Vanjske veze

* Catholic Encyclopedia: ''St. Peter Chrysologus''
* July 30 Saint 
* St. Peter Chrysologus 
* Patron Saints Index: ''Saint Peter Chrysologus''
Hefestion iz Tebe

**Hefestion iz Tebe** (kraj 4. vijeka - početak 5. vijeka) bio je kasnoantički astrolog rodom iz Egipta, poznat po djelu *Apotelesmatika* sa početka 5. vijeka. U njemu je pokušao sažeti dotadašnja astrološka znanja, oslanjajući se na radove Doroteja iz Sidona u 1. i Klaudija Ptolomeja iz 2. vijeka. Iako je to djelo imalo određenog uticaja na bizantsku, po svemu sudeći nije imalo uticaj na kasniju arapsku astrologiju.

## Vanjske veze
* Ἀποτελεσματικὰ Συντάγματα (Apotelesmatica), original text online
Eutih

**Eutih** ili **Evtihije** (cca. 380 - 456) bio je carigradski prezviter i arhimandrit, koga se smatra začetnikom monofizitskog kršćanstva.

Kada je Nestorije, arhiepiskop Konstantinopola ustvrdio da Marija nije Majka Božja, odnosno da Isus u trenutku rođenja nije imao božansku narav. Eutih se protiv toga usprotivio sa tezom da je Krist "spoj ljudskih i božanskih elemenata". Ti su argumenti poslužili da bi i sam Eutih bio proglašen heretikom na Prvom efeškom i Halkedonskom saboru. Eutih je nakon toga prognan, ali su njegova naučavanja uz podršku carice Elije Eudocije stekla popularnost u Siriji. U 6. vijeku je razne struje eutihijanaca Jakov Baradej ujedinio u današnju Sirijsku crkvu.

## Reference
Meghadūta

**Meghadūta** (Sanskrit : मेघदूत doslovno "oblačni glasnik") je lirska pjesma koju je napisao znameniti indijski pjesnik i dramatičar Kālidāsa.

Pjesma se sastoji od 111 kitica, i predstavlja jedno od najpoznatijih Kālidāsinih djela. U njoj se opisuje kako , podanik kralja Kubere (boga bogatstva) koji je prognan u Centralnu Indiju zbog zapostavljanja dužnosti, nagovara oblak da prenese njegovu poruku supruzi koja živi na planini Kailāsa u Himalajama.  to pokušava učiniti tako što opisuje mnoge predivne prizore koje će oblak vidjeti dok ude putovao na sjever prema gradu Alakā, gdje supruga čeka njegov povratak.

Pjesma je poslužila kao inspiracija za 'Oblačni glasnik Op. 30' (1909-10) Gustava Holsta .

## Povezano
* Hamsa-Sandesha
* Sanskrit književnost
* Sanskrit drama

## Reference
Emilija (regija)

**Emilija** () je historijska regija Italije koja otprilike odgovara zapadnom i sjeveroistočnom dijelu današnje regije Emilia-Romagna. Ime je dobila po znamenitom rimskom putu *[[Via Aemilia|Via Emilia]]* koga je 187. pne. sagradio rimski konzul Marko Emilije Lepid kako bi spojio Rimini sa Piacenzom.

Istočnu granicu regije čine rijeke Sillaro i Reno, koje je dijele od Romagne. Na sjeveru je rijeka Po koja čini granicu sa regijama Veneto i Lombardija. Na zapadu i jugu je apeninska vododjelnica koja je odvaja od Ligurije i Toskane. U administrativnom smislu je sačinjavaju provincije Piacenza, Parma, Reggio Emilia, Modena, Ferrara i (osim komuna Imola i Dozza, te doline Santerno) Bologna.

Regija otprilika odgovara antičkoj Cispadanskoj Galiji koja je pod Augustovom teritorijalnom reorganizacijom Italije godine 7. n.e. postala Regio VIII Aemilia.
Solunski edikt

**Solunski edikt**, poznat i kao **Cunctos populos**, odnosno **Edikt tri cara** je naziv za edikt koga je 27.2. 380. izdao rimski car Teodozije I zajedno sa svoja dva su-vladara Gracijanom i Valentijanom II, objavio kako bi svi njegovi podanici trebali slijediti vjerski nauk biskupa Rima i Aleksandrije. Time je *de facto* trinitarijanski, odnosno nikejski oblik kršćanstva postao de facto službena religija Rimskog Carstva, odnosno stvoreni politički uvjeti da se okonča višedecenijski arijanski spor kome je pogodovala sklonost dotadašnjih careva arijanstvu.

Sljedeće godine je održan Prvi carigradski sabor na kome je potvrđeno nikejsko vjerovanje, a Teodozije je sljedećih godina izdavao niz edikata u kojima je nalagao spaljivanje arijanskih i drugih heretičkih knjiga, odnosno protjerivanje arijanaca i konfiskaciju njihove imovine.

## Reference
* Boyd, William Kenneth (1905). *[http://books.google.com/books?id=h-EkTD3hxQEC The ecclesiastical edicts of the Theodosian code]*, Columbia University Press
* Ferguson, Everett; McHugh, Michael P.; Norris, Frederick W. (1999). ''Encyclopedia of early Christianity'', Taylor & Francis 
* Williams, Stephen; Friell, Gerard (1994). ''Theodosius: The Empire at Bay'', B.T. Batsford Ltd.
Sir od Genove

**Sveti Sir od Genove** () (? - 29. jun 381) bio je svećenik, a kasnije biskup Genove koji se u Rimokatoličkoj crkvi slavi kao svetac. 

## Reference

*  San Siro di Genova
*  Orthodox Europe entry on Cyrus of Genoa
Papa Timotije I od Aleksandrije

**Papa Timotije I od Aleksandrije** je između 378. i 384. bio patrijarh Aleksandrije, odnosno poglavar crkve od koje potiču današnja Koptska crkva i Aleksandrijska pravoslavna crkvaBio je pristaša nikejskog vjerovanja i sudjelovao je na Prvom carigradskom saboru. Kopstak crkva ga slavi kao sveca na 26. dan mjeseca Epip.

## Reference
;Opći
* 
;Specific
Paladije od Racijarije

**Paladije od Racijarije** (*Palladius*, 4. vijek) bio je kršćanski teolog arijanskog opredijeljenja. Bio je rodom iz Dacije. Godine 381. je na crkvenom sinodu u Akvileji pod predsjedanjem Ambrozija osuđen kao heretik i smijenjen sa mjesta biskupa zajedno sa Sekundijanom od Singidunuma. Paladije se na tu odluku pokušao žaliti istočnom rimskom caru, ali su iste godine arijanci osuđeni na Prvom carigradskom saboru. Nakon Ambrozijeve smrti je Paladije objavio danas izgubljeni tekst u kome brani arijanstvo, a na koji je u 5. vijeku odgovor napisao Vigil, biskup od Tapsa.

## Literatura
* Proceedings of the council, among the letters of Ambrose
*
Sekundijan

**Sekundijan** (*Secundianus*) može označavati:

* Sekundijan, Marcelijan i Verijan, kršćanski mučenici iz današnje Civitavecchie u Italiji;
* Donat, Romul, Sekundijan i 86 drugova, kršćanski mučenici iz današnje Venecije
* Sekundijan od Singidunuma, arijanski biskup iz 4. vijeka, smijenjen na Sinodu u Akvileji.
Sinod u Akvileji (381)

**Sabor u Akvileji 381.** je bio crkveni sinod, odnosno skup kršćanskih biskupa održan u Akvileji u septembru 381. u nastojanju da se konačno prekine arijanski spor. Sazvao ga je zapadni car Gracijan kako bi se "okončale kontradikcije u kršćanskom nauku"; stvarni pokretač je bio milanski biskup Ambrozije koji je na Gracijana imao značajan uticaj, te nastojao suzbiti arijanstvo. Sinodom je formalno predsjedao Valerijan, biskup Akvileje. Na sinod su pozvani arijanski biskupi Paladije od Racijarije i Sekundijan od Singidunuma; Paladije je došao, iako je osporavao nadležnost sabora, s obzirom da su na njemu sudjelovali samo biskupi iz zapadnog dijela Carstva. On i Sekundijan su, međutim, jednoglasno proglašeni hereticima i anatemizirani. Paladije se pokušao žaliti Teodoziju, koji je vladao istočnim dijelom Carstva, ali je i on bio nesklon prema arijancima, a što će doći do izražaja na iste godine održanom Prvom carigradskom saboru.

## Vanjske veze
* Proceedings of the council, among the letters of Ambrose
*
Arhiepiskop Nektarije od Konstantinopola

**Nektarije** (? - 397/398) je bio arhiepiskop Konstantinopola od 381. do smrti. Bio je rodom iz Tarza u Kilikiji i poticao iz ugledne porodice. Sa vremenom je stekao ugled u Konstantinopolu kao pretor. Pripremajući se za putovanje u rodni grad, pitao je Diodora, biskupa od Tarza koji je sudjelovao na Prvom carigradskom saboru, treba li odnijeti neka njegova pisma sa sobom. Taj je susret tako impresionirao Diodora da ga je odlučio učiniti jednim od kandidata za mjesto arhiepiskopa, upražnjeno ostavkom Grigorija Niskog, iako Diodor nije bio ni zaređen, pa čak ni kršten. Rimski car Teodozije I ga je, međutim, učinio svojim favoritom, a na kraju i arhiepiskopom. Usprkos čuđenja od strane klera, prihvaćen je od naroda. Njegov episkopat su obilježili napori da ga se prizna na Zapadu, što mu je na kraju i uspjelo, kao i brojne mjere u svrhu suzbijanja arijanaca i drugih heretika. Nakon smrti ga je naslijedio Jovan Hrizostom.

## Izvori
* Hefele, *Hist. Christ. Councils*, tr. Oxenham (Edinb. 1876), vol. ii. pp.&nbsp;344, 347, 378, 380, 382, etc.
* Nectarii Arch. CP. Enarratio in Patr. Gk. xxxix. p.&nbsp;1821;
* J. D. Mansi, *Concil*. t. iii. p.&nbsp;521, 599, 633, 643, 694, etc. ;
* Socrates Scholasticus H. E. v. viii. etc.;
* Sozomenus H. E. vii. viii. etc.;
* Theodoret H. E. v. viii. etc.;
* Theophilus Chronogr. 59. etc.;
*  http://www.ccel.org/w/wace/biodict/htm/iii.xiv.ii.htm
Meletije Antiohijski

**Sveti Meletije Antiohijski** (Μελέτιος, ? - 381) bio je kršćanski episkop i patrijarh Antiohije, poznat po svojoj žestokoj borbi protiv arijanstva, kao i po tome što je nedugo prije smrti predsjedao Prvim carigradskim saborom.

Meletije je bio rodom iz porodice bogatih plemića u gradu Melitena u Maloj Armeniji. U historijskim zapisima se prvi put javlja 357. kao pristaša Akacija koji je pokušao pronaći kompromis između arijanstva i nikejskog vjerovanja. Na tom mjestu je naslijedio Eustatija kao episkop Sebaste. Akacijeve stavove je nastavio podržavati i na sinodu u Seleukiji 359.

Godine 360. je postao episkop Antiohije, ali je sljedeće godine prognan zato što se pred carem Konstancijem II tokom propovijedi izjasnio kao pristaša nikejskog vjerovanja. Na mjestu episkopa ga je naslijedio arijanski episkop Euzoej, ali dio vjernika to nije htio prihvatiti te i dalje prihvaćao samo Meletija kao svog episkopa. Protiv Euzoeja se, međutim, okrenuo i dio trinitarijanskih vjernika na čelu sa prezbiterom Paulinom. Šizma među vjernicima je potrajala sve do smrti arijanskog cara Valensa koja je omogućila da se Meletije trijumfalno vrati u Antiohiju 379.

## Reference
Helian Bobo

**Helian Bobo** (赫連勃勃, srednjokineski: Guangyun fonetski: xɐk-li̯ɛn˩ bʰuət-bʰuət; 381–425), rođen kao **Liu Bobo** (劉勃勃), kurtoazno ime **Qujie** (屈孑), formalno **Car Wulie od Xije** (夏武烈帝), bio je car i osnivač kineske/Xiongnu države Xia. Bio je sin Liu Weichena, Xiongnu poglavice koji je 391. stradao u borbi sa Tuoba Guijem, princem države Sjeverni Wei. Mladi Liu Bobo se sklonio kod Xianbei poglavice Mo Yigana, vazala države Kasniji Qin. Moa, koji mu je kasnije postao tast, je ubio 407. tokom pobune prilikom koje se proglasio vladarem države Xia. Ostatak vladavine je proveo u borbi sa državom Kasniji Qin, kao i dinastijom Jin. Kineski historijski tekstovi ga opisuju kao izuzetno okrutnog vladara, koji je, pogotovo pred kraj vladavine, bio sklon zbog beznačajnih razloga ubijatiti i sakatiti svoje podanike. Nastojeći osigurati svoju vladavinu, sagradio je prijestolnicu Tongwan (統萬, današnji Yulin u Shaanxiju), kasnije poznat kao jedna od najteže osvojivih tvrđava perioda Pet dinastija i Deset kraljevstava. Naslijedio ga je sin Helian Chang.

## Notes

|- style="text-align: center;"

|- style="text-align: center;"

|-

|-
Apolinarizam

**Apolinarizam** je hristološko učenje koje nosi ime po svom osnivaču Apolinariju, laodikijskom episkopu (umro oko 390. g.). Apolinarije je negirao prisustvo ljudske duše u Hristu. Prijatelj Svetog Atanasija i branilac nikejskog učenja, Apolinarije tvrdi da je Hrist radikalno različit od nas i da je samo "sličan" ljudima. 

Po ovom učenju, pošto ljudsko telo ne može postojati samo od sebe, potrebno mu je oživljujuće načelo. U čoveku tu ulogu igra duša, ali u Hristu duša je zamenjena božanskim Logosom. Logos je životno načelo i fizičkoga i psihičkoga. Hristovo telo živo je božanskim Logosom, a ne ljudskom razumnom dušom. Tako Hrist nije imao razum nu dušu ili um i volju. 

Crkva nije prihvatila ovakvo učenje jer su njegove implikacije radikalne: ne samo da bi Hrist u ovakvom slučaju imao nenormalno čoveštvo, nego ne bi bio ni stvarni čovek. Međutim, Ovaploćenjem Hrist je primio ljudsku prirodu u njenoj celini, uključujući i razumnu dušu i volju. Svojstva ljudske prirode nisu bila razrušena, nego iskupljena i potvrđena upravo zato što su bila sjedinjena sa Logosom. Apolinaristička hristologija, zaključkom da Hrist nije imao punu ljudsku prirodu, ponovo se vraćala arijanstvu.
382.

__NOTOC__
Godina **382.** (**[[rimske brojke|CCCLXXXII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Antonija i Sijagrija** (ili, rjeđe, **godina 1135. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 382. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* Prve propovijedi u kojima [[Jovan Hrizostom]] naziva [[Blažena djevica Marija|Mariju]] djevicom.
* Papa [[Damaz I]] saziva [[sinod u Rimu]] kojim je utvrđen [[biblijski kanon]] Katoličke crkve, a određeno i da se revidira [[Vetus Latina]], što će na kraju dovesti do [[Jeronim]]ove [[Vulgata|Vulgate]]. Osuđen i [[apolinarizam]]
* Car [[Gracijan]] donosi odluku kojom se prijestolnica [[Zapadno Rimsko Carstvo|Zapadnog Carstva]] i formalno iz [[Rim]]a premješta u [[Mediolanum]].
* Istočni rimski car [[Teodozije I]] naređuje pogubljenje [[maniheizam|maniheističkih]] redovnika.
* [[3.10.]] &ndash; Rimski general Saturnin po nalogu cara Teodozija sa [[Vizigoti]]ma sklapa mirovni ugovor kojim je okončan [[Gotski rat]]. Vizgotima je dozvoljeno da se nasele južno od tadašnje rimske granice na [[Dunav]]u na području [[Mezija|Mezije]] i [[Trakija|Trakije]] kao *foederati'' i sa službenom titulom "prijatelja rimskog naroda" uz obavezu da će morati davati pomoćne trupe za obranu rimskih granica od drugih barbara.


## Rođenja
* Car An od Jina
* Sima Yuanxian, kineski carski regent

## Smrti
## Reference
Sinod u Rimu

**Sinod u Rimu** je bio sinod, odnosno skup crkvenih velikodostojnika kojima je predsjedao tadašnji papa Damaz I. Održan je nedugo nakon Prvog carigradskog sabora na kome nisu sudjelovali biskupi iz zapadnog dijela tadašnjeg Rimskog Carstva; zapadni biskupi su, pak, kao glavnu zamjerku imali proceduralni spor oko imenovanja svjetovnjaka Nektarija za novog arhiepiskopa Konstantinopola. Odluke samog rimskog Sinoda su se, međutim, više ticale kanona Svetog pisma, odnosno potakle su Jeronimov prijevod koji će biti poznat kao Vulgata.

## Vanjske veze
* The "Damasine List"
Vetus Latina

***Vetus Latina*** je zajednički naziv za sve latinske prijevode Biblije koji su se koristili prije nego što je Jeronim napravio standardni prijevod poznat kao *[[Vulgata]]*. Doslovni prijevod izraza je *Stari latinski*, iako se za prijevod biblije koristio kasnolatinski, a ne stari latinski jezik.

## Vanjske veze
* The Vetus Latina Institut, Beuron/Germany 
* Vetus Latina – Resources for the study of the Old Latin Bible (in English, German, and Latin)
* Vetus Latina Iohannes – An electronic edition of the manuscripts of John
* The old Latin Acts of the Apostles – About the edition of the Latin versions of the Books of Acts (in German)
Car An od Jina

**Car An od Jina** (, 382–419), osobno ime**Sima Dezong** (司馬德宗), bio je car Kine iz Istočne dinastije Jin. Kineski historijski izvori ga opisuju kao mentalno retardiranu ličnost koja nije bila u stanju govoriti, odnosno samostalno se oblačiti i hraniti. Usprkos toga ga je otac car Xiaowu godine 387. proglasio krunskim princom, a na prijestolje je došao nakon očeve smrti 397. Zbog njegovog stanja su upravom dominirali regenti i gospodari rata. Prvi je bio njegov stric Sima Daozi, koga je smijenio njegov vlastiti sin Sima Yuanxian. Njihova vlast se pokazala nesposobnom, izazvaši niz ustanaka širom zemlje. Godine 403. se od svih ustanika pokazao najuspješnijim vojskovođa Huan Xuan koji je 403. nakratko preuzeo carsko prijestolje. Sljedeće godine je 404. car An vraćen na prijestolje, ali je stvarnu vlast imao novi regent Liu Yu. Pod njegovom upravom je dinastija Jin značajno proširila svoju teritoriju, anektiravši sjeverne države Južni Yan i Kasniji Qin. Smatrajući da je dovoljno osigurao vlast, Liu Yan je cara Ana 419. dao zadaviti i na njegovo mjesto postaviti brata koji je nakratko vladao car Gong, označivši kraj dinastije Jin koju će smijeniti dinastija Liu Song.

## Reference
Sima Yuanxian

**Sima Yuanxian** (司馬元顯) (382–402), formalno **Prezumptivni nasljednik Zhong od Kuaijija** (會稽忠世子), je bio kineski velikdostojnik iz doba dinastije Jin, koji je nakratko bio regent svom rođaku, mentalno retardiranom sinu caru An. Otac mu je bio Sima Daozi, regent i mlađi brat cara Xiaowua. Sima Daozi je nakon bratovog ubistva postao 396. regent caru Anu. Njegova sklonost piću je omogućila mladom Sima Yuanxianu da u dvorskom puču preuzme regentske ovlasti 399. Međutim, Sima Yuanxian je protiv sebe okrenuo brojne velikodostojnike, uključujući Huan Xuana koji je 401. protiv njega pokrenuo ustanak. Sljedeće godine Huan ga je porazio, zarobio i pogubio, preuzevši sam mjesto regenta.
Mizandrija

**Mizandrija** (starogrčki: μισανδρία) je mržnja (ili prezir) prema muškarcima i/ili dečacima. Njen pandan je mizoginija, mržnja prema ženama i/ili devojkama. Reč potiče od grčkih reči misos (μῖσος, „mržnja“) i anēr, andros (ἀνήρ, ἀνδρός; „muškarac“). Mizandrija je takođe uporediva s mizantropijom, što je mržnja prema ljudima uopšte.

## Povezano
* Mizoginija
381.

__NOTOC__
Godina **381.** (**[[rimske brojke|CCCLXXXI]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Sijagrija i Euherija** (ili, rjeđe, **godina 1134. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 381. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Timotije nasljeđuje Petra kao patrijarh Aleksandrije.
* Delegacija rimskog Senata dostavlja Gracijanu odoru Pontifex Maximusa, koju su nosili svi rimski carevi od vremena Augusta. Gracijan je kao kršćanin odbija primiti, smatrajući je paganskim simbolom te tako izaziva duboko nezadovoljstvom među paganskom aristokracijom Rima. 
* Nekadašnje keltsko naselje Cularo mijenja ime u Gracijanopolis (današnji Grenoble).
* Skiri postaju saveznici Huna. 
* Flavijan nasljeđuje Meletija kao patrijarh Antiohije.
* Nektarije nasljeđuje Grigorija Nazijanskog kao arhiepiskop Konstantinopola.
* Jovan Hrizostom postaje đakon.
* Sabor u Akvileji: Ambrozije i drugi biskupi svrgavaju arijanske biskupe Paladija od Ratijarije i Sekundijana od Singidunuma.
* Prvi carigradski sabor (prema nekim autorima 383): Rimski car Teodozije I saziva opći crkveni sabor koji će potvrditi i pojasniti nikejsko vjerovanje, te osuditi arijanstvo i apolinarizam. Većina trinitarijanskih crkava ovaj sabor smatra ekumenskim saborom.


## Rođenja
* Helian Bobo, osnivač države Xia

## Smrti
* 14.2. &ndash; Petar, patrijarh Aleksandrije
* 29.6. &ndash; Sv. Sir od Genove
* Atanarih, kralj Tervinga
* Meletije od Antiohije, patrijarh Antiohije

## Reference
Sistiana

**Sistiana** (slovenski: *Sesljan*, njemački: *Seestein*) je gradić na obali Jadranskog mora, dio talijanske općine Duino-Aurisina u regiji Furlanija-Julijska krajina u Sjevernoj Italiji. Sistiana ima 2598 stanovnika i leži između Duina i Trsta.

## Historija
Ime naselja Sistiana izvedeno je iz latinskog imena Sextilianum, koje je vjerojatno bilo prvo rimsko naselje na tršćanskom području. Pored Sistiane je otkopana Rimska vila, dio latfundije okoji je bio u funkciji do 2. vijeka. U 16. vijeku Sistiana je bila mjesto gdje su se vodile borbe između duinskih grofova i grada Trsta.

Od kraja 19. vijeka je Sistiana (uz obližnji Grado i Opatiju) bila jedno od najpopularnijih ljetovališta u Austro-Ugarskoj i tada su izgrađeni veliki hoteli Strandhotel i Parkhotel. Sistiana je i danas poznato ljetovalište, u koje uglavnom dolaze Austrijanci i Nijemci.

Između Sistiane i Duina vodi Rilkejeva šetnica, restauirana 1987. godine, koja vodi po hridinama iznad mora, sa koje puca lijepi pogled na Tršćanski zaljev koji je bio inspiracija pjesniku Rilkeu za njegove stihove iz *Devinskih elegija*.

Šetnica je dio parka prirode Falesie di Duino (slovenski: Deželni naravni rezervat Devinskih sten) koji se proteže od Trsta do nekadašnje provincije Gorizie, na površini od 107 hektara, od čega 63 ha uz more.

## Galerija

datoteka:BaiaSistiana 13.jpg|Pogled na zaljev i luku Sistiana
datoteka:Sistiana-IMG 2955.JPG|Pogled sa Rilkeove šetnice
datoteka:Sistiana-IMG 2906.JPG|Pogled sa Rilkeova šetnica
datoteka:Sistiana-IMG 3104.JPG|Lučica u Sistiani


## Povezano
* Duino-Aurisina
* Duino
* Austrijska rivijera

## Reference

## Vanjske veze

* baia di sistiana
* Vodič po Duinu i Sistiani
* duino tourism
Iginio Straffi

**Iginio Straffi** (Gualdo, 30. maj 1965 -) je italijanski animator, televizijski režiser i producent, poznat kao osnivač i generalni direktor Rainbow S.p.A., italijanskog studija za filmsku animaciju. Od njegovih djela je najpoznatija popularna TV-serija *[[Winx]] Club*.

## Vanjske veze

* Službena stranica
Fu Rong

**Fu Rong** (苻融) (? -383), stilsko ime **Boxiu** (伯休), formalno **Vojvoda Ai od Yangpinga** (陽平哀公), bio je velikodostojnik i vojskovođa kineske/Di države Raniji Qin. Bio je sin osnivača države Fu Jiàna, odnosno mlađi brat trećeg cara Fu Jiāna. Odlikovao se velikom vojničkom sposobnošću, ali i skromnošću, te je odbio mjesto premijera koje je pripalo velikom državniku Wang Mengu. Svom bratu je savjetovao oprez u ekspanzionističkoj politici, a isto kao i Wang Meng se protivio velikom pohodu na jug Kine koji je Fu Jian pokrenuo s namjerom da uništi dinastiju Jin i sebe učini novim ujediniteljem Kine. Taj je pohod rezultirao bitkom na rijeci Fei 383. tokom koje je brojčano nadmoćne trupe Ranijeg Qina zahvatila panika. Fu Rong je osobno pokušao zaustaviti da se povlačenje pretvori u kaos, ali ga je pogodila i ubila neprijateljska strijela, učinivši tako poraz, a kasnije i kolaps države Raniji Qin neminovnim.
383.

__NOTOC__
Godina **383.** (**[[rimske brojke|CCCLXXXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Merobauda i Saturnina** (ili, rjeđe, **godina 1136. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 383. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Prvi carigradski sabor (prema nekim autorima 381): Rimski car Teodozije I saziva opći crkveni sabor koji će potvrditi i pojasniti nikejsko vjerovanje, te osuditi arijanstvo i apolinarizam. Većina trinitarijanskih crkava ovaj sabor smatra ekumenskim saborom.
* 19.1. &ndash; Arkadije imenovan novim rimskim carem.
* Rimske trupe u Britaniji proglašavaju Magnusa Maksima novim carem. On prelazi preko La Manchea i uspostavlja novu prijestolnicu u današnjem Trieru. Na njegovu stranu prelaze rimske provincije u Galiji, Italiji i Hispaniji.
* Bitka na Feishuiju u provinciji Anhui u kojoj trupe kineske dinatsije Jin nanose veliki poraz trupama sjeverne kineske države Raniji Qin.
* Šapur III postaje novi kralj Perzije.
* Eunomije od Kizika je protjeran u Meziju.
* Niall od Devet talaca postaje prvi veliki kralj Irske


## Rođenja

## Smrti
* 15.8. &ndash; Gracijan, rimski car (atentat)
* 10.12. &ndash; Papa Damaz I
* Ardašir II, kralj Perzije
* Frumencije, "Apostol Etiopije"
* Wulfila, arijanski gotski biskup
* Fu Rong, general kineske države Raniji Qin

## Reference
Niall od Devet talaca

**Niall od Devet talaca** (, ), sin Eochaid Mugmedóna, bio je irski kralj, odnosno predak klana koji je po njemu dobio ime Uí Néill i dominirao Irskom od 6. do 10. vijeka.

Iako većina historičara vjeruje da je Niall historijska ličnost, o njegovom životu ima vrlo malo pouzdanih podataka. Oni se uglavnom temelje na genealogijama historijskih kraljeva kao što je sekcija "Popis kraljeva" i *[[Lebor Gabála Érenn]]*, irskim analima kao što su *[[Annals of the Four Masters]]*, kronikama kao što je *Foras Feasa ar Éirinn* Geoffreya Keatinga te legendarnim pričama kao "Pustolovine sinova Eochaida Mugmedona" i "Smrt Nialla od Devet talaca". Svi ti izvori datiraju iz doba davno nakon Niallovog vremena, pa je njihova vjerodostojnost ograničena.

Niall se navodi na tradicionalnom popisu Velikih kraljeva Irske. Vladavina mu se obično smješta na kraj 4. i početak 5. vijeka. The *Annals of the Four Masters* datira dolazak na vlast u godinu 378. a a smrt u 405. Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* kao godine vladavine 368-395 te povezuje njegove pljačkaške pohode na Britaniju sa otmicom Svetog Patrika (ca. 390-461). Međutim, tradicionalni popis kraljeva i njegova kronologija se danas smatraju umjetnom tvorevinom. Veliki kraljevi nisu postojali sve do 9. vijeka, a Niallov legendarni status se smatra uglavnom posljedicom političkog uticaja dinastije koje je stvorio. Na temelju genealogija Uí Néilla i datuma vladavine njegovih sinova i unuka, moderni historičari vjeruju da je živio oko 50 godina nakon tradicionalnih datuma, odnosno oko 450.

## Porodično stablo
Podebljana slova označavaju velike kraljeve Irske.

## Izvori

## Vanjske veze
* eDIL: electronic Dictionary of the Irish Language
* Aided Chrimthainn meic Fhidaig 7 Trí Mac Echach Muigmedóin 
* Echtra Mac nEchach Muigmedóin 
* Aided Néill Noígíallaig 
* Orcuin Néill Noígíallaig 
* Baile Chuinn Cétchathaigh 
* Irish Kings
* High Kings of Ireland
Haj-Nehaj

**Haj-Nehaj** ili samo **Nehaj** je nekadašnja tvrđava u Crnoj Gori, koja se nalazi oko 10 km sjeverozapadno od Bara, pokraj Sutomora. Grad se nalazi na istoimenom stjenovitom brdu, malo povučenom od mora ka planini Sozini na 231 m nadmorske visine.

Najstariji pomen Nehaja je iz 1542. godine. U jednom izvještaju iz 1555. godine gdje se govori da grad leži između Bara i Paštrovića, nalazi se i podatak da su ga tada čuvala samo dva vojnika i jedan tobdžija. Još kasnije, 1558. godine navodi se u drugom izvještaju da u slucaju potrebe grad može da primi 900 ljudi. Na najstarijoj poznatoj graviri Bara iz 1550. godine vidi se u gornjem lijevom uglu. Ima mjesta pretpostavci da je nastao možda krajem 15. vijeka.

Grad je vrlo nepristupačan sa svih strana osim sa zapada, gdje se nalazi i ulaz. Kod samog ulaza, u kome se mogu uočiti tri faze gradnje, ima naknadno prizidanu cisternu za vodu. Na najvišoj tački brda, koja je u okviru grada, nalazi se crkvica posvećena svetom Dimitriju sazidana prije utvrđenja. U osnovi je grad koncipiran za borbu vatrenim oružjem. Ima okrugle kule i vrlo mnogo puškarnica iz kasnijeg perioda. Nad skoro vertikalnim stijenama na krajnjem istočnom dijelu nalazi se barutana. Čitav južni, viši dio grada i dio prema ulazu ispunjen je stambenim objektima. Ovi djelovi bi mogli biti i nešto stariji od sjevernog.

## Izvori
Šapur III

**Šapur III.** (perzijski: شاپور *Schāpūr*), je bio Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida (383. - 388.).

Zbog unutarnjih problema želio je sklopiti sporazum s Rimskim Carstvom oko pitanja Armenije. Do toga je došlo vjerojatno godine 387. kada je po ugovoru s carem Teodozijem I. Armenija podijeljena između Rima i Perzije pri čemu je Perzija zbog boljega položaja dobila 4/5 zemlje. U ime poboljšana odnosa s Rimom u to je doba također prekinut progon kršćana u Perziji.

Šapur III. je 388. ubijen u dvorskoj uroti.

## Literatura
* Arthur Christensen: *L'Iran sous les Sassanides*. Zeller, Osnabrück 1971,  (pretisak izdanja Kopenhagen 1944.)
* Geoffrey B. Greatrex: *The Background and Aftermath of the Partition of Armenia in A.D. 387*. U: *The Ancient History Bulletin*, 14.1-2, 2000, str. 35. – 48., online.
* Klaus Schippmann: *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1990, .
384.

__NOTOC__
Godina **384.** (**[[rimske brojke|CCCLXXXIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Rikomera i Klearha** (ili, rjeđe, **godina 1137. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 384. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Kvint Aurelije Simah postaje prefekt grada Rima.
* Ukazom istočnog rimskog cara Teodozija zatvoreni svi paganski hramovi u dolini Nila.
* Biskup Ambrozije odbija zahtjev zapadne rimske carice Justine za crkvom u Mediolanumu gdje bi mogla ispovijedati svoju arijansku vjeru. 
* Kralj Chimnyu dolazi na prijestolje korejske države Baekje i poslije toga proglašava budizam službenom religijom.
* U današnjem Bordeauxu održan crkveni sinod.
* Stilihon, rimski vojskovođa germanskog porijekla, se ženi za Serenu, nećaku cara Teodozija. 
* Teodozijev forum sagrađen u Konstantinopolu.
* 17.12. &ndash; Siricije nasljeđuje Damaza I kao 38. papa.


## Rođenja
* 9.9. &ndash; Honorije, budući rimski car
* Marija, kćer Stilihonova
* Carica Chu Lingyuan
* Sengzhao, kineski budistički filozof
* Carica Wang Shen'ai

## Smrti
* Kralj Geungusu od Baekjea
* Carica Chu Suanzi
* Huan Chong, kineski vojskovođa i političar
* Murong Hong, osnivač države Zapadni Yan

## Reference

## Reference
Bitka na rijeci Fei

**Bitka na rijeci Fei** ili “Feishuiu” () se odigrala 383. između snaga sjeverne kineske države Raniji Qin pod Di carem Fu Jiānom () na jednoj te Han snaga dinastije Istočni Jin na drugoj strani. (Rijeka Fei na kojoj se bitka odigrala više ne postoji, ali historičari vjeruju da je prolazila kroz Lu'an u današnjoj provinciji Anhui, kraj rijeke Huai). U njoj su snage dinastije Jin, usprkos brojčane inferiornosti, nanijele katastrofalan poraz državi Raniji Qin, čiji je vladar Fu Jian nastojao ujediniti Kinu pod svojom vlašću. Smatra se jednom od najvažnijih bitaka u historiji Kine. Nakon bitke je u državi Raniji Qin došlo do građanskog rata koji će sa vremenom dovesti do njenog uništenja, dok su se sa druge strane dinastija Jin i druge kineske države južno od rijeke Yangtze mogle u relativnom miru nastaviti razvijati u sljedećim decenijama.

## Reference

* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 9 http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/jin01.htm , 79 http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/jin08.htm , 113 http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/jin12.htm .

## Vanjske veze
* Battle of Feishui  Discussion and analysis about the history of this battle.
Magnus Maksim

**Magnus Klement Maksimus** u izvorima takođe i Maksimijan (rođen oko 335. godine, umro 28. avgusta 388. godine) bio je uzurpator carske vlasti u Zapadnom rimskom carstvu. 

Magnus Maksimus je bio iz Hispanije. Njegove trupe su ga proglasile za cara 383. godine, dok je sa vojskom služio u Britaniji. Kasnije legende ga svrstavaju u britanske kraljeve. Pošto je uspostavio vlast u Galiji, Magnus Maksimus se sukobio sa svojim glavnim rivalom Gracijanom kod Pariza. Gracijan je pretrpeo poraz i u bekstvu je bio ubijen 383. godine. Ubrzo potom, Magnus Maksimus je uspeo da istera Valentinijana II iz Rima. Valentinijan je zatim pobegao kod Teodosija I, tada cara Istočnog rimskog carstva. Utvrdivši se na Zapadu, Maksimus je za svoju prestonicu izabrao grad Avgusta Treverorum (), docnije poznat kao Trir. Postao je popularan car, i oštro je proganjao jeretike.

Teodosije I i Valentinijan II započeli su rat protiv Magnusa Maksimusa u julu i avgustu 388. godine. Maksim je poražen u bitka kod bici kod Save, blizu Emone, današnje Ljubljane i morao se povući u Akvileju. Andragatije, magister ekvitum () Magnusa Maksimusa i čovek koji je ubio Gracijana bio je poražen kod Siscije, a njegov brat Marcelin kod Petovijum. Maksim se predao u Akvileji, zatražio je milost, ali je nije dobio. Njegova žena i kći su međutim bile pošteđene. Maksimov sin Flavije Viktor doživeo je poraz od Valentinijanovog zapovednika Arbogasta u jesen iste, 388. godine.