Ofiofagija

**Ofiofagija** (grčki: ὄφις + φαγία, jedenje zmija) je specijalizirani oblik hranjenja ili alimentarnog ponašanja životinja koje love i jedu zmije. Postoje ofiofagni sisari (kao što su tvorovi i mungosi), ptice (kao što su orlovi zmijari, sekretarice i neki jastrebovi), gušteri (kao što je *[[Crotaphytus collaris]]*), pa čak i druge zmije, poput centralno i južnoameričkih musurana i sjevernoameričke *[[Lampropeltis getula]]*. Otrovna kraljevska kobra (*Ophiophagus hannah*) također je dobila ime po ovoj navici.

## Ofiofagija u mitovima i legendama
Grabljivica koja jede zmije pojavljuje se u legendi drevnog meksičkog naroda, koji je iznjedrio astečko carstvo; to je predstavljeno na meksičkoj zastavi. Narod Meksika, vođen svojim bogom Huitzilopochtlijem, tražio je mjesto gdje ptica slijeće na opunciju i proždire zmiju. Svoj znak pronašli su na ostrvu u jezeru Texcoco, gdje su 1325. godine podigli grad Tenochtitlan ("Mjesto opuncije"; današnji México City). Na grbu Meksika, kaže se da je ta ptica prikazana kao suri orao, iako se često kaže i da je *[[Caracara plancus]]*. Također je moguće da je ta ptica nadahnuta vrstama *[[Herpetotheres cachinnans]]* ili *[[Buteo jamaicensis]]*, grabljivicama koje se hrane velikim brojem gmizavaca, uključujući zmije.

Suri orao će zapravo jesti zmije, ali se ne specijalizira za njih, preferirajući veći sisarski plijen, od srednje velikih glodara i lagomorfa do kuna, čak i malih sisavaca mesoždera, pa sve do jelenskih lanaca i jagnjadi. Međutim, zmije su najčešća vrsta gmizavaca koja se pojavljuje u ukupnoj ishrani surog orla, čineći oko 2,9% ostataka iz svih proučenih gnijezda surog orla.

Maje su također imale legendu o ofiofagiji u svom folkloru i mitologiji.

Gvatemala možda potiče od riječi *coactlmoctl-lan* na jeziku Nahuatl, što znači "zemlja ptica koje jedu zmije".

Kršćanski spisi povezuju zmije sa "zlom" (vidi zmija) i smatraju sve što ih uništava "dobrim" (tj. Sveti Patrik je navodno "protjerao" sve zmije iz Irske, snagom Boga). Primjer za tu tradiciju se dalje vidi, metaforički, u kratkoj priči Rudyarda Kiplinga *[[Rikki-Tikki-Tavi]]* (dio *[[Knjiga o džungli|Knjige o džungli]]*), u kojoj mungos po imenu Rikki-Tikki brani ljudsku porodicu od para zlih kobri. Na osnovnom, prirodnom nivou, većina vrsta mungosa (i merkata) poznata je po tome što lovi i jede zmije mnogo veće od sebe, uključujući neke od najotrovnijih kobri, ljutica, bumslangova i mambi, instinktivno izbjegavajući otrovne žlijezde.

U hinduističkom i budističkom folkloru, Garuda (božanstvo-orao na vrhu Višnua) je neprijatelj Naga, rase inteligentnih bića sličnih zmijama ili zmajevima, koje on lovi.

## Praktična upotreba

U nekim regijama, farmeri drže ofiofagne životinje kao kućne ljubimce kako bi svoj životni prostor očistili od zmija poput kobri i jamičarki (uključujući zvečarke i kopljanice) koje godišnje uzrokuju veliki broj smrtnih slučajeva domaćih životinja, poput goveda, i ugriza ljudi. Primjer su pripitomljeni mungosi u Indiji. Tridesetih godina 20. stoljeća pokušan je brazilski plan uzgoja i puštanja velikog broja musurana za kontrolu jamičarki, ali nije uspio. Institut Butantan u São Paulu, koji je specijaliziran za proizvodnju protuotrova, podigao je kip musurane *[[Clelia clelia]]* kao svoj simbol i počast njenoj korisnosti u borbi protiv ugriza otrovnih zmija. Paunovi se drže milenijumima zbog svoje ofiofagne ishrane.

## Imunitet
Čini se da su mnoge ofiofagne životinje imune na otrov zmija kojima se obično hrane. Taj fenomen je kod musurana proučavao brazilski naučnik Vital Brazil. One imaju antihemoragična i antineurotoksična antitijela u krvi. Utvrđeno je da Američki oposum (*Didelphis virginiana*) ima najveću otpornost na zmijski otrov. Taj imunitet nije stečen i vjerovatno se razvio kao adaptacija na predatorstvo otrovnih zmija u njihovom staništu.

U djelu Rudyarda Kiplinga *[[Knjiga o džungli]]*, autor ispravno odbacuje ideju da mungosi konzumiraju bilje u svrhu borbe protiv otrova, smatrajući to starim folklorom. On ne pripisuje nikakve posebne sposobnosti životinji osim vrhunske agilnosti i vještine u izbjegavanju ugriza. Međutim, nedavna istraživanja su pokazala da je sposobnost mungosa da se odupre zmijskom otrovu barem djelimično posljedica njegovog modificiranog nikotinskog acetilholinskog receptora (AcChoR) koji se ne veže za alfa-BTX i alfa-neurotoksin.

## Reference

## Vanjske poveznice

* Brahman i mungos .
* ''Herpetotheres cachinnans'' u krošnjama s plijenom u vidu zmije ''Erythrolampus mimus'' iz Bio-Ditrl-a, Odsjek za biološke nauke, Univerzitet Alberta, pristupljeno 27. jula 2006.
* Serija fotografija i opis: Ofiofagna zmija jede drugu zmiju.
* YouTube video jastreba *[[Buteo lineatus]]* koji jede zmiju.
* ncbi.nlm.nih.gov