open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tewellemet (jezik)

**Tewellemet jezik** (tawallammat tamajaq, amazigh, tahoua tamajeq, tahoua, tamachek, tamashekin, tamasheq, tomacheck, touareg, tourage, tuareg; ISO 639-3: ttq ), jezik berberske skupine kojim govore plemena Aulliminden.

450,000 govornika (1998) u Nigeru i 190,000 (1991) u Maliju; nepoznat manji broj u Nigeriji; ukupno 640,000. Ima dva dijalekta, tawallammat tan dannag (ioullemmeden) i tawallammat tan ataram. U Nigeru nacionalni jezik. Pisma: tifinagh (nazivano i shifinagh) i latinica u Nigeru.

## Izvori

## Vanjske veze
* Tamajaq, Tawallammat (14th)
* Tamajaq, Tawallammat (15th)
Zenaga jezik

**Zenaga jezik** (ISO 639-3: zen ), jedini i istoimeni jezik podskupine zenaga, berberska skupina jezika. Danas ga govori oko 200 Zenaga Beduina (arabizirani oblik glasi Sanhaja, Sanhadja), prema kojima je Senegal dobio ime, i gdje ih je još nešto preostalo.

U upotrebi je i hassaniyya [mey]. Zbog arabizacije jezik je ugrožen.

## Izvori

## Vanjske veze
* Zenaga (14th)
* Zenaga (15th)
Istočnoberberski jezici

**Istočnoberberski jezici**, malena skupina od tri berberska jezika kojima govori nekoliko plemena u saharskom području Libije i Egipta. Podijeljena je na dvije podskupine, awjila-sokna sa (2) jezika koja se govore u Libiji i, siwa sa jednim jezikom, siwi, u oazama Siwa u Egiptu.

Najznačajniji je predstavnik jezik siwi, koji ima 30,000 govornika (2006). Ukupan broj govornika iznosi blizu 39,000 na početku novog milenija.

## Izvori

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Berber, Eastern (14th)
* Afro-Asiatic, Berber, Eastern (15th)
Wikipedija na urdskom jeziku

**Vikipedija na urdu jeziku** ili **Vikipedija na urduu** je verzija Vikipedije na urdu jeziku, slobodne enciklopedije, koja danas ima preko 16 000 članaka i zauzima 83. mesto na listi Vikipedija.

## Vanjske veze
*  Urdu Wikipedia
*  Urdu Wikipedia mobile version (homepage not yet configured)
Al-Ghaida

*Al-Ghaida*' (arapski: الغيضة), je pogranični grad na jugoistoku Jemena, uz granicu s Omanom. Grad ima oko 13.987 stanovnika.
.

Al-Ghaida je glavni grad jemenske Muhafaze (pokrajine) Al Mahra, koja ima 571.778 stanovnika. To je prvi veći grad u Jemenu nakon granice s Omanom, tako da u njemu prenoćuju svi oni koji idu s automobilom u Jemen.
Pored grada je *[[Aerodrom]] Al Ghaydah*, koja ima dva puta tjedno letove za domaće destinacije.

## Reference

## Vanjske veze
* Al-Ghaida na karti Asia-atlas.com
Adan (muhafaza)

**Adan** (arapski: عدن‎, kod nas je uobičajeni naziv **Aden**) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina nalazi se na jugu zemlje, uz obale Arapskog mora. Gotovo sav teritorij je ograničen na grad Aden, stoga uz glavni grad Sanu predstavlja površinom najmanju jemensku muhafazu.

Adan ima površinu od 760 km² i 590.413 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 776,9 stanovnika po km².

Do 2004. ovoj pokrajini pripadala je otočna skupina Sokotra, danas u sastavu muhafaze Hadramauta.

## Reference
Lahidž (muhafaza)

**Lahidž** (arapski: ‏‏لحج) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina prostire se na jugozapadu Jemena, uz obale Crvenog i Arapskog mora.

Pokrajina Lahidž ima površinu od 12.650 km² i 727.203 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 57 stanovnika po km². Teritorij muhafaze poklapa se sa nekadašnjim Sultanatom Lahidž koji je Britaniji ustupio luku Aden i bio jedan od stupova britanske kolonijalne tvorevine Protektorata Adena.

## Povezano
* Sultanat Lahidž
* Lahidž

## Reference
Lahidž

**Lahidž** (arapski:الحبيلين, engleski: **Lahij**) je grad na jugu Jemena, na cesti između Taiza i Adena koji leži 45&nbsp;km sjevernije od Lahidža.

Grad ima oko 25,881 stanovnika (popis iz 2004), leži na *[[Vadi]] Tibbanu*, na obalnoj visoravni uz Adenski zaljev. Okolica grada je poljoprivredni kraj.

Lahidž je glavni grad jemenske Muhafaze Lahidž od 727.203 stanovnika.

## Historija
Od 18. do 20. st., grad je bio sjedište Sultanata Lahidž, kojim je upravljala dinastija Al-Abdali (oni su zajedno s familijama; Al-Ramada, Al-Sindi i al-Akrabi, tvrdili da potječu od obitelji Ahl-Al-Bajt, a to je bila familija osnivača islama Muhameda).
Sultanat je kao dio britanskog Protektorata Aden živio sve do 1967 godine, tad je sultan protjeran, a grad i njegova muhafaza ušli su u novostvorenu Narodnu republiku Južni Jemen.

Bivša sultanova palača danas je pretvorena u poljoprivrednu školu.

U jednom kraćem periodu tokom 1960-ih, grad se zvao Al-Houta (Al-Hawtah).
## Reference

## Vanjske veze
* skyscrapercity Fotografije iz Lahidža
Kišn

**Kišn** (arapski: قشن‎, engleski: **Qishn**) je drevni gradić na jugoistoku Jemena, udaljen oko 130&nbsp;km zapadno od glavnog pokrajinskog grada Al-Ghaide u muhafazi Al Mahra, sa karakterističnim kućama ravnih krovova od nepečene gline obojenijih vapnom i puno pijeska.

U svojoj ne tako davnoj prošlosti Kišn je bio uz Hadiboh na otoku Sokotri bila jedno od sjedišta Sultanata Mahra.

Nakon rasformiranja Sultanata Mahra 1967 i protjerivanja sultana iz Kišne, susjedni grad Al-Ghaida postao je regionalno sjedište i počeo se ubrzano razvijati te je daleko premašio svoj bivši glavni Kišn.

## Geografija
Kišn leži na obroncima gorja Masila, malo je udaljen od obale Indijskog oceana smješten je između dva kanjona gdje se Vadi Hadramaut probio kroz masiv Masila na svom putu do mora. Kišn nema nikakvu luku za prihvat većih brodova, obala je duga pješčana ravnica pokrivena dinama.
Preko Kišne ide obalna magistrala koja povezuje Mukalu - Kišn- Al-Ghaidu - sa Omanom.

Pored Kišne nalazi se velika pješčana plaža duga oko 6&nbsp;km na kraju plaže uz obronke brda nalaze se obradiva polja sa lugovima palmi datula. Taj kraj je vrlo važno stanište ptica.

## Historija
Kraj oko Kišne je izuzetno negostoljubiv, bez vode, vrlo rijetko naseljen, to su uglavnom male plemenske grupice, često neprijateljski nastrojene jedna prema drugoj ali i prema svakom vanjskom utjecaju.

Formalni vladar regije bio je sultan Kišna i Sokotre, koji je krajem 19. st. bio ugovorno pod britanskom zaštitom, ali njegovo sjedište bio je otok Sokotra, tako da on nije imao praktički nikakvu kontrolu nad teritorijem Mahre pa tako i Kišne.
 
U Kišni je vlast bila u rukama obitelji *Bin Afrar* iz vladarskog sultanskog klana, oni su i živjeli u Kišnu, no njihova vlast se nije protezala dalje od Kišne, ni oni nisu imali nikakav utjecaj na okolne razbacane plemenske zajednice i njihova naselja. Tako je Kišna ostala mjesto bogu iza nogu, još ne tako davne 1947 godine imala je samo 1000 stanovnika i bila je iako glavni grad sultanata, samo jako zabačeno selo.

## Privreda
Privreda Kišne i danas kao i nekad davno ovisi najviše o ribarstvu, prodaji ribljeg ulja i sušenih morskih pasa, manjim dijelom o stočarstvu; uzgoj deva i koza, te vrlo malo o zemljoradnji na vrlo suhoj i posnoj zemlji.

Pored Kišne u gorju Masila u novije vrijeme otpočeli su veliki istražni radovi u potrazi za naftom. Izgleda da su urodili plodom jer je kompanija Calvalley Petroleum Inc., objavila da početni rezultati na bušotini Al Roidhat-1 daju ohtrabrujuće rezultate.

Pored grada nalazi se mali poljski aerodrom (IHN) koja danas nije u funkciji.

## Bibliografija
* http://www.informaworld.com/smpp/content~content=a788338814&db=all

## Reference
Amran (muhafaza)

**Amran** (arapski: ‏عمران) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina prostire se na sjeverozapadu Jemena, u planinskoj unutrašnjosti.

Amran ima površinu od 7900 km² i 872.789 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 110 stanovnika po km².

## Reference

## Vanjske veze

* Slike iz Amrana
Zabid

**Zabid** (arapski: زبيد) (ali i **Zebid**) je grad s oko 23.000 stanovnika  na zapadu Jemena uz obalnu ravnicu Tihama prema Crvenom moru u Muhafazi Al Hudaida.

## Historija grada

Grad je dobio ime po *[[Vadi|Wadi]] Zabidu*, u slučaju Zabida wadi je dolina (a ne presušeni vodotok) koja se nalazi na jugu grada. Zabid je jedan od najstarijih gradova u Jemenu, on je bio glavni grad Jemena od 13. st. do 15. stoljeća i središte arapskog i muslimanskog svijeta zbog svoje glasovite *Medrese Zabid*, koja je bila centar islamskog obrazovanja. On je bio glavni grad dinastije *Zijadida* od 819 do 1018 godine i dinastije *Najahida* 1022-1158 g. Današnji Zabid je grad na intelektualnim i ekonomskim marginama suvremenog Jemena.

Stari grad Medina je okružen zidinama koje su ostale do danas, u njima se nalaze četiri vrata: *Bab Al-Šabrik* (istočna vrata), *Bab Al-Nakhi* (zapadna vrata), *Bab Al-Kartab* (južna vrata) i *Bab Siham* (sjeverna vrata). Zabid je podijeljen na četiri dijela (mahale); na dio za trgovce, dio za učenike vjerskih škola, dio za gradske dostojanstvenike i mahalu za zanatlije. U gradu su postojale 29 džamija i 53 medresa. Najvrijednije džamije su *Al-Ašair* podignuta u 8. st. i *Velika džamija Zabid* podignuta u 16. st..

Zabid je uvršten na Listu svjetske kulturne baštine - UNESCO-a 1993 godine.

## Ugroženost Zabida

2000 godine Zabid je stavljen na Listu ugrožene svjetske baštine, to je napravljeno zato da se upozori jemensku vladu, na loše stanje održavanja i očuvanja objekata u gradu. Prema izvještaju UNESCO-a, otprilike: "40% izvornih gradskih kuća su porušene i zamijenjene betonskim zgradama, a i drugi objekti u drevnom suku su u gorem stanju". Ako se uskoro ne poduzmu mjere na očuvanju kulturne baštine, u roku od dvije godine Zabid će biti skinut s Liste svjetske baštine UNESCO-a.

## Izvori

## Vanjske veze

* UNESCO-va lista Svjetske baštine
* Zabid na Encyclopedia Britannica
Hadiboh

**Hadiboh** (arapski: حاديبو = Ḥādībū), nekoć zvan **Tamrida** je obalni grad na sjeveru otoka Sokotra u Indijskom oceanu. Grad leži u sredini otoka, na obalnoj ravnici, ispod planine *Jabal al-Jahir*. Do 1999. Hadiboh je bio administrativni centar Sokotre, tada je otok podijeljen na dva okruga (mudirije): Istočni (*Mudirija šarkija*) centar Hadiboh, i Zapadni (*Mudirija garbija*) sa Kvalansijom kao centrom.

Hadiboh ima 9 979 stanovnika (procjena iz 2010) i najveće je naselje na Sokotri.

Hadibo kao i cijela Sokotra administrativno podpada pod jemensku Muhafazu Hadramaut, nekad je bio dio udaljene Muhafaze Adan.

Stanovnici Hadiba se još i danas većinom bave poljoprivredom i stočarstvom, (koze i krave) te ribolovom. U posljednje vrijeme bave se i turizmom, koji se naglo razvija, odkako je Sokotra zbog svojih ljepota i očuvane prirode stavljena na listu Svjetske baštine UNESC-a u junu 2008 godine.

Hadibo, kao i cijela Sokotra nema nikakvu elektranu, tako da nešto malo struje proizvode mali generatori, koji rade samo par sati navečer (između 5 - 21 h uopće nema struje) tek toliko da se mogu napuniti mobiteli. Gradić ima četiri manja hotela , banku i par trgovina u kojem odsjedaju sve brojniji turisti, koji su očarani divljom nezagađenom prirodom Sokotre.

## Historija grada
Otok Sokotra je vrlo izoliran i nepristupačan otok u Indijskom oceanu, na koji se stanovništvo iz Arapskog poluotoka i Afrike u više valova tokom stoljeća doseljevalo.
Korijeni Hadiboha sežu u 1. vijek pne., kad se naselje zvalo **Panara Tamara**. To je bio glavno mjesto otoka Pankija, kako se otok Sokotra tada zvao. Nakon toga je *Suk* (Šik na lokalnom sokotranskom) postao glavno otočko mjesto, i najvažnija otočka luka sve do kraja 15. st.. Na početku 16. st. otok Sokotra podpao je pod vlast Sultanata Mahra, od tad je Hadiboh dobio na važnosti, jer ga je sultan odabrao kao svoju drugu rezidenciju. Od tad se Hadiboh zove **Tamarida**, sve do kraja britanske vladavine i britanske marionetske tvorevine Južnoarapski Protektorat 1967. Od stjecanja nezavisnosti Južnog Jemena 30. novembar 1967, ponovno se zove Hadiboh. Još krajem 1960-ih Hadiboh bio selo sa stotinjak kuća, jednim vadijem i 500 stanovnika., ali je za proteklih 30 godina narastao do gradića.

## Promet
U julu 1999 otvoren je novi *Aerodrom Sokotra* (IATA : SCT, ICAO: OYSQ), iz kojeg postoji redovna dnevna linija za Sanu svaki dan sa slijetanjem u Mukalu, te jedamput tjedno za Aden, također sa slijetanjem u Al Mulali. Aerodrom je udaljen 12&nbsp;km od Hadiboha

## Izvori

## Vanjske veze
* The adventure begins - island of Suqutra 
* Serge D.Elie: From Peripheral Village to Emerging City, sa stranica Nous adhérons à Revues.org
Amran

**Amran** (arapski: عمران) je grad na jemenskoj visoravni od 77,825 stanovnika., udaljen je oko 48&nbsp;km sjeverno od glavnog grada Sane.

Amran je administrativni centar jemenske Muhafaze Amran od 877,786 stanovnika.
## Histtorija
Historijski stari grad Amran (koji je star više hiljada godina) nalazi se na malom brežuljku sa kaštelom koji dominira nad njim. Stari grad Amran okružen je visokim zidom, a zgrade unutar njega su sve od nepečene opeke kako se to često radi u sušnom Jemenu.

Amran je uvijek bio granica između različitih jemenskih plemena, grad je ležao na starom trgovačkom putu tamjana. Današnji Amran, izgrađen je izvan gradskih zidina starog grada, sa modernim zgradama u kojima su uredi vlade, škole i kasarne.

Okolica Amrana bila je 2004 godine, poprište borbi između vladinih snaga i boraca iz plemena Huti (na planinama Saada sjevernije od grada), zbog tog su se u grad slile hiljade izbjeglica. Točnije u Amranu i okolnim selima boravilo je 28.000 ljudi izbjeglica.

Iz Amrana je vrlo stara brončana pločica s natpisima iz doba Kraljevstva od Sabe, koja je danas eksponat u Britanskom muzeju.
Ova pločica je vjerojatno bila zavjetna pločica iz hrama mjesečevog boga *Almakaha*, vrhovnog božanstva Sabejskog kraljevstva (7. vijek pne.).

## Privreda Amrana

Amran je sjedište poljoprivrednog kraja, u novije vrijeme kod Amrana se gradi velika cementara kapaciteta 3.300 tona portland cementa na dan, uz tehničku pomoć UNIDO-a iz Beča.

## Reference

## vanjske poveznice
* Slike iz Amrana sa portala tabisite
* Slike iz Amrana na portalu mygreatworld  

* Regional/Middle_East/Yemen
* 100+ Travel Photos of Yemen
287.

__NOTOC__
Godina **287.** (**[[rimske brojke|CCLXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1040. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 287. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Carevi Dioklecijan i Maksimijan služe kao rimski konzuli.
* Dioklecijan sklapa mirovni sporazum sa Bahramom II, kraljem Perzije, temeljem koga je za kralja Armenije postavljen Tiridat III.
* Dioklecijan reorganizira rimsku granicu u Mezopotamiji i utvrđuje grad Circezij (suvremeni Busayrah) na Eufratu.
* septembar—Prva zabiljećena indikcija.

## Rođenja
*

## Smrti
* 20.1.—Sveti Sebastijan, kršćanski mučenik
* Sveti Mauricije, kršćanski vojnik (pogubljenje)
* Sveti Viktorik, Fuscijan i Gencijan, kršćanski mučenici
Ad-Dali (muhafaza)

**Ad-Dali** (arapski: ‏‏الضالع) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina prostire se u jugozapadnoj unutrašnjosti Jemena.

Pokrajina ad-Dali ima površinu od 4000&nbsp;km² i 470.460 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 118 stanovnika po km². Teritorij muhafaze najvećim dijelom poklapa se s bivšim Emiratom Dala koji je egzistirao od 1886. do 1967. godine, kao dio Protektorata Adena.

## Povezano
* Emirat Dala
* Ad-Dali

## Reference

## Vanjske veze

* Ad-Dali na portalu Statoids
Ad-Dali

**Ad-Dali** (arapski: الضالع), je grad na jugozapadu Jemena, udaljen je oko 80&nbsp;km sjeverno od luke Aden. Grad ima 17.139 stanovnika, leži na nadmorskoj visini od 1500 m.

Ad Dali je administrativni centtar jemenske Muhafaze Ad Dali od 470.460 stanovnika.
U prošlosti je bio sjedište Emirat Dala (arapski: الأميري), koji je bio dijelom britanskog Protektorata Aden, pa potom Federacije Arapskih Emirata Juga.

1967. godine, Emirat Dali je ukinut i uključen u novoproglašenu državu Republiku Južni Jemen, koja se 1990. ujedinila Sjevernim Jemenom u zajedničku državu Republiku Jemen.

## Povezano
* Emirat Dala
* Muhafaza Ad Dali

## Reference
Al-Baida (muhafaza)

**Al-Baida** (arapski: البيضاء) je jedna od 20 jemenskih muhafaza, smještena u planinskoj unutrašnjosti centralnog Jemena.

Al-Baida ima površinu od 9270 km² i 571.778 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 62 stanovnika po km². Administrativno središte ove muhafaze je grad al-Baida.

## Povezano
* Al-Baida

## Reference

## Vanjske veze

* Al-Baida na portalu Statoids
* Naselja u Muhafazi al Baida, na stranicama Falling Rain Genomics
Egipatski jezici

**Egipatski jezici**, najmanja, danas izumrla jezična porodica afrazijskih jezika, koja obuhvaća tek jedan-jedini, izumrli koptski jezik, koji se negdje od 2. pa do 16. stoljeća govorio na području Egipta kao nasljednik staroegipatskog jezika. Jedan njegov dijalekt danas se koristi kao liturgijski jezik među koptskim monofizitima. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Egyptian (14th)
* Afro-Asiatic, Egyptian (15th)
Koptski jezik

**Koptski jezik** (ISO 639-3: cop), jedini član egipatske porodice jezika, porijeklom od staroegipatskog, kojim su se služili Kopti, potomci starih Egipćana koji nisu htjeli prihvatiti jezik i vjeru arapskih osvajača.

U Egiptu se, počevši od 4. vijeka, a posebno od druge polovice V stoljeća, nakon što se učvrstio monofizitizam, počela razvijati hrišćanska literatura na koptskom jeziku. Jezik se od vremena faraona razvijao, a pismo kojim se bilježio u kršćansko doba stvoreno je adaptacijom grčkog alfabeta.

Koptski jezik imao je šest dijalekata, koji negdje do 16. stoljeća, nestaju jedan za drugim prodorom muslimanskih Arapa, koji su im nametnuli arapski jezik. Od šest koptskih narječja četiri su se govorila u Gornjem a dva u Donjem Egiptu. Najznačajnija su sahidijsko (Gornji Egipat) i bohairijsko (Donji Egipat). Najpoznatiji su prijevodi Ivanova evanđelja i Djela apostolskih napisana na asjutskom dijalektu. Danas je bohairski dijalekt, liturgijski jezik egipatskih kršćana monofizita.

Koptski jezik potekao je iz starog egipatskog jezika te se, prilikom izučavanja, na temelju njega mogao rekonstruirati stoljećima zaboravljen jezik hijeroglifskih spomenika.

Ranohrišćanska koptska literatura je važna, osim ostaloga, i zbog starih prijevoda otačkih spisa, a od 20. vijeka posebno zbog izučavanja gnostičke literature (vidi Knjižnica Nag Hamadi). Egipat zemlja papyrosa, tu je teren gdje se često zbivaju nova otkrivanja starih rukopisa.

## Veze
* Knjižnica Nag Hamadi

## Reference

## Bibliografija
* Wolfgang Kosack: *Lehrbuch des Koptischen.Teil I:Koptische Grammatik.Teil II:Koptische Lesestücke*, Graz 1974.
* Wolfgang Kosack: *Der koptische Heiligenkalender. Deutsch - Koptisch - Arabisch nach den besten Quellen neu bearbeitet und vollständig herausgegeben mit Index Sanctorum koptischer Heiliger, Index der Namen auf Koptisch, Koptische Patriarchenliste, Geografische Liste*. Christoph Brunner, Berlin 2012, .
* Wolfgang Kosack: *Schenute von Atripe De judicio finale.* Papyruskodex 63000.IV im Museo Egizio di Torino. Einleitung, Textbearbeitung und Übersetzung herausgegeben von Wolfgang Kosack. Christoph Brunner, Berlin 2013, .
* Wolfgang Kosack: *Koptisches Handlexikon des Bohairischen.* Koptisch - Deutsch - Arabisch. Verlag Christoph Brunner, Basel 2013, .
* Westendorf, Wolfhart. 1965/1977. *Koptisches Handwörterbuch*. Heidelberg: Carl Winter.

## Vanjske veze

* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
Viktorik, Fuscijan i Gencijan

**Sveti Viktorik**, (*Victoricus*, *Victorice*, *Victoric*), **Fuscijan** (*Fuscian*, *Fulcian*, *Fulcien*, *Fuscien*) i **Gencijan** (*Gentian*, *Gentien*) (? - 287 / 303) su trojica kršćanskih mučenika koje slavi Katolička crkva. Njihov dan slave je 11. decembar.

Prema predaji su Viktorik i Fuscijan bili misionari poslani iz Rima u današnji Thérouanne da propovijedaju kršćanstvo narodu zvanom Morini. Bili su sljedbenici Svetog Kventina i Krispina i Krispinijana. Kraj današnjeg Amiensa su sreli Gencijana koji ih je upozorio kako se kršćani progone i ubijaju zbog njihove vjere. Gencijana je potom uhapsio rimski guverner Rikcije Var i ispitivao o tome gdje su Viktorik i Fuscijan; kada mu je Gencijan to odbio reći, dao ga je pogubiti odrubljivanjem glave. Kasnije je guverner Viktorika i Fuscijana dao dovesti u Amiens, gdje ih je također pogubio. Međutim, njih dvojica su, prema* [[Zlatna legenda|Zlatnoj legendi]]* ustali i noseći glave u rukama, hodali dvije milje od gubilišta. Na kraju su sva tri mučenika sahranjena u današnjem mjestu Saint-Fuscien.

## Reference

## Vanjske veze
*  Catholic Online: Victoricus, Fuscian, and Gentian
*  Stephen Murray, The Portals: Access to Redemption 
*  Saint Victoric et Saint Fuscien 

## Napomene
#  *The Golden Legend or Lives of the Saints as Englished by William Caxton (Vol. One). * Reprinted. (Bryn Mawr: Bryn Mawr College, 1973), 130.
#  James J. Rorimer, *The Metropolitan Museum of Art Bulletin*, Vol. 31, No. 10. (Oct., 1936), 201.
Bedawiyet jezik

**Bedawiyet jezik** (bedža; beja, bedauye, bedawi, bedawiye, bedja, tu-bedawie; ISO 639-3: bej) jezik naroda Bedža kojim govori oko 1,186,000 ljudi u Sudanu, Egiptu i Eritreji, od čega 951,000 u Sudanu (1982 SIL) i 158,000 u Eritreji (2006). 

Etnički Bedže naseljeni su uz obale Crvenog mora. Govore nekoliko dijalekata, svako pleme vlastitim dijalektom. Njihovi dijalekti hadareb (hadaareb), bisharin (bisarin, bisariab), hadendoa (hadendowa), beni-amer ili beni-amir, ababda i amara, plemenski su nazivi. Dijelom su jezično arabizirani. 

Bedža pripada sjevernokušitskim jezicima afrazijske porodice. U upotrebi su i sudanski arapski [apd] ili tigré [tig]. Pismo: arapsko.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Sudanski arapski

**Sudanski arapski** (ISO 639-3: apd ), jedan od arapskih jezika kojima na području Sudana govori oko 15.000,000 ljudi (1991), 1 do 4 milijuna na području Egipta i manje od 100,000 u Eritreji (1991).

Postoji pet dijalekata: kartumski, zapadnosudanski, sjevernokordofanski arapski, ja'ali i shukri.

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Arapski jezici

**Arapski jezici**, skupina južnih centralnosemitskih jezika raširenih po arapskim državama, poglavito na Arapskom poluotoku i sjevernoj Africi. U južnu skupinu centralnosemitskih jezika pripada zajedno sa kanaanskim jezicima.

U arapske jezike pripada 35 različitih jezika među kojima i malteški. Ostali arapski jezici su: alžirski arapski ili alžirski (arq); baharna arapski (u Bahreinu; abv); buharski arapski (ili tadžidži/tajiji arapski; abh); cipriotski arapski (acy); čadski arapski ili shuwa arapski (shu); dhofari ili zofari (adf); donjoegipatski arapski (arz); gornjoegipatski arapski (aec); hadrami arapski (ayh); hassaniyya (mey); hijazi arapski (acw); irački arapski ili mezopotamski qeltu arapski (acm); judeoirački arapski (jahudinski; yhd); judeojemenski arapski (jye); judeomarokanski arapski (aju); judeotripolitanski arapski (yud); judeotuniski arapski (ajt); južnojemenski arapski (acq), južnolevantinski arapski (ajp); libijski arapski (ayl); malteški (mlt); marokanski arapski (ary);najdi arapski (ars); omanski arapski (acx); saharski arapski (aao), 100,000 u Alžiru (1996) i 10,000 u Nigeru (1998); Shihhi arapski (jezik naroda Shihuh (ssh); sjevernojemenski arapski (ayn); sjevernolevantinski arapski (apc); sjevernomezopotamski arapski (ayp); standardni arapski ili al fus-ha, al arabiya (arb); sudanski arapski ili kartumski arapski (apd); tuniski arapski (aeb); uzbečki arapski (auz); bedavi arapski (avl); zaljevski arapski ili khaliji arapski (afb);.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
Južni centralnosemitski jezici

**Južni centralnosemitski jezici**, ogranak centralnosenirskih jezika koji obuhvaća arapske i kanaanske jezike. Predstavnici su:
:a) Arapski jezici (35) Arapski poluotok, sjeverna Afrika: arapski (33 različitih arapskih jezika), hassaniyya, malteški.
:b) Kanaanski jezici ili kanaanitski (3) Izrael, Palestina: starohebrejski (†), hebrejski, samarijanski hebrejski.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Centralnosemitski jezici

**Centralnosemitski jezici**, grana semitskih jezika dana raširenih na područjima Izraela, Sirije, Iraka, palestinskog područja, sjeverne Afrike, Arapskog poluotoka i drugdje. Dvije su glavne skupine aramejska i južna centralnosemitska. Obuhvaća 57 jezika: 
:a) Aramejski: 
::a1. istočni (17): babilonski talmudski aramejski, bijil neoaramejski, bohtan novoaramejski, hulaulá, hértevin, kildani (novokaldejski), klasični mandejski (†), koy sanjaq surat, lishán didán, lishana aturaya, lishana deni, lishana didán, mandejski jezik, mlahsö, senaya, sirjački, turoyo.
::a2. zapadni (2): samarijanski aramejski, zapadni novoaramejski (maalula)
:b) Južni:
::b1) Arapski jezici (35) Arapski poluotok, sjeverna Afrika: arapski (33 različitih arapskih jezika), hassaniyya, malteški.
::b2) Kanaanski jezici ili kanaanitski (3) Izrael, Palestina: starohebrejski (†), hebrejski, samarijanski hebrejski.

## Reference

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Semitic, Central (14th)
* Afro-Asiatic, Semitic, Central (15th)
Aramejski jezici

**Aramejski jezici**, jedna od dvije podskupine centralnosemitskih jezika kojima se danas služe razni narodi na području Izraela, Sirije, Iraka, Turske, Irana i Gruzije. Najvažniji je kaldejski novoaramejski, preko 206.000 širom svijeta, od čega sto do stodvadeset tisuća u Iraku.
:a) istočni (17):
::a1. Centralni (14):
:::a. sjeveroistočni/Northeastern (12): babilonski talmudski aramejski (†; tmr), bijil neoaramejski (bjf), bohtan neoaramejski (bhn), hértevin (hrt), hulaulá (huy), kildani (novokaldejski, kaldejski novoaramejski; cld), koy sanjaq surat (kqd), lishán didán (trg), lishana aturaya (aii), lishana deni (judeoaramejski; lsd), lishana didán (aij), senaya (syn);
:::b. sjeverozapadni/Northwestern (2): mlahsö, turoyo;
::a2. mandejski/Mandaic (2): klasični mandejski (†), mandejski;
::a3. sirjački/Syriac. Turska
:b) zapadni (2): samarijanski aramejski, zapadni novoaramejski (maalula).

## Reference

## Vanjske veze
* Afro-Asiatic, Semitic, Central, Aramaic (14th)
* Afro-Asiatic, Semitic, Central, Aramaic (15th)
Circezij

**Circezij** () je bio grad u drevnoj Osroeni. Osnovao ga je krajem 3. vijeka rimski car Dioklecijan kao utvrđenje na granici prema sasanidskoj Perziji. Nalazio se na ušću rijeke Khabur u Eufrat, a sagrađen je na temeljima starijeg grada *Sirhi* koji se spominje u drevnim asirskim tekstovima. U njemu je, prema tekstu Notia Dignitarum, početkom 3. vijeka bila smještena *[[Legio III Parthica]]*. Stradao je u rimsko-perzijskim ratovima, ali ga je početkom 6. vijeka obnovio Justinijan I. Na njegovom mjestu se nalazi današnji grad Buseira u istočnoj Siriji.
Ababda

**Ababda** (Ababdah, ʿAbābdah, Ababde), kušitsko pleme iz skupine Bedža iz sjeveroistočnog Sudana i jugoistočnog Egipta, u kraju između Nila i Crvenog mora. Preci Bedža u ovim krajevima žive najmanje 4,000 godina, a Ababde su se među njima kao posebna samosvjesna skupina formirali u 16 stoljeću.

## Kultura
Ababde su najsjevernija Bedža skupina, tradicionalno nomadski stočari, koji u malenim skupinama od jedne do dvanaest obitelji, lutaju sa svojim stadima ovaca, koza i deva u potrazi za pašnjacima. Tradicionalna nastamba je prenosivi četvrtasti šator od devine dlake. Prehrana se temelji na mlječnim proizvodima, kao što je devino mlijeko, kao i meso zaklane stoke i nešto uzgojenih ratarskih kultura, napose sirak, koji uzgajaju u koritima wadija. 

Po vjeri su muslimani, ali njihova religija ima dosta pred-islamskih elemenata. U suvremeno doba mnogi se akulturiraju u egipatsko arapsko društvo. Srodnija im je skupina Qireijab, arabizirani Bedže koji danas žive kao ribari na Crvenom moru.

## Jezik
Govore ababda dijalektom jezika bedawiyet [bej].

## Reference

## Vanjske veze

* The Ababda
Akvakultura

**Akvakultura** je uzgoj vodenih organizama, uključujući ribu, mekušce, rakove te morske alge. Uzgoj podrazumijeva neki oblik intervencije (npr. umjetni mrijest, dohrana, zaštita od predatora) pri procesu uzgoja da bi se poboljšala proizvodnja, kao i vlasništvo fizičke ili pravne osobe nad uzgojnim nasadom.
Busayrah

**Busayrah** je grad u istočnoj Siriji, smješten na ušću rijeke Khabur u Eufrat. U antičko doba je bio poznat kao Circezij (Circesium).
Trdat III

**Tiridat III** (ili **Trdat III**; armenski: ; 250 &ndash; cca. 330) bio je kralj Armenije iz arsakdiske dinastije (285-339), poznat također i kao **Tiridat Veliki** ; u nekim izvorima se pogrešno koristi izraz Tiridat IV zbog toga što je Tiridat I od Armenije vladao dva puta). Tiridat je najpoznatiji po tome što je godine 301. proglasio kršćanstvo državnom religijom Armenije, učinivši Armeniju tako prvom službeno kršćanskom zemljom na svijetu. Kao sveca ga štuje Armenska apostolska crkva.

## Povezano
* Armenska apostolska crkva

## Izvori
Wen Jiao

**Wen Jiao** (溫嶠) (288–329), kurtoazno ime **Taizhen** (太真), formalno **Vojvoda Zhongwu od Shi'ana** (始安忠武公), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Jin.

Bio je sin Wan Dana, guvernera kapetanije, a njegov ujak je bio Liu Kun, general koji se bez uspjeha pokušavao suprotstaviti državi Han Zhao. Kada je godine 317. car Min zarobljen od strane Han Zhaoa, Liu Kun je Wen Jiaoa poslao u Jiankang kako bi princa Sima Ruija nagovorio da preuzme carsku krunu. Tamo je Wen Jiao stekao veliku naklonost Sima Ruija, koji ga je zadržao na dvoru i preuzeo carsku titulu. Wen Jiao se poslije toga sprijateljio sa krunskim princom Sima Shaoom. Kada je godine 322. gospodar rata Wang Dun digao pobunu protiv cara i krenuo sa vojskom na prijestolnicu, Wen Jiao je caru savjetovao da ne pruža otpor i da prihvati sve Wang Dunove zahtjeve. Nakon careve smrti je Sima Shao postao novi car pod imenom Ming, a Wen Jiao njegov glavni savjetnik. Kada je Wang Dun godine 324. ponovno digao ustanak, Wen Jiao se pretvarao da prelazi na njihovu stranu, a zapravo je sve vrijeme špijunirao za carski dvor. Njegova je misija pomogla caru da sljedeće godine, nakon Wang Dunove smrti, uguši ustanak. Car Ming je 325. umro i oporukom ostavio brigu o maloljetnom caru Chengu svojim savjetnicima, ali regentom imenovao Yu Lianga. On je došao u sukob sa dvorskom klikom na čije se čelo stavio ministar Su Jun. Kada je Su Jun 327. digao ustanak, Wen Jiao nije mogao spriječiti pad prijestolnice, ali je godine 328. organizirao uspješni protivnapad i porazio Su Juna. Iako su ga mnogi dvorjani molili da preuzme mjesto regenta, Wen Jiao je odlučio to mjesto prepustiti Wang Daou i preuzeti mjesto guvernera provincije Jiang. Na putu su mu se inficirali zubi; prilikom njihovog vađenja je doživio moždani udar i umro. Carski dvor je razmišljao da mu oda počast velikom grobnicom, ali je odlučeno da se sahrani u jednostavnom grobu, s obzirom da je Wen Jiao tokom života bio izuzetno skroman čovjek.

## Reference
288.

__NOTOC__
Godina **288.** (**[[rimske brojke|CCLXXXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Januarija** (ili, rjeđe, **godina 1041. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 288. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski car Dioklecijan vodi pohod u Reciji (današnja Švicarska). 
* Maksimijan u Galiji gradi flotu kako bi se suprotstavio Karauziju, vladaru novouspostavljenog Britanskog Carstva.

## Rođenja
* Li Ban, car države Cheng Han (u. 334)
* Wen Jiao, general kineske dinastije Jin (u. 329)

## Smrti
Li Ban

**Li Ban** (李班) (288–334), kurtoazno ime **Shiwen** (世文), posthumno ime **Krunski princ Li** (戾太子), kasnije **Car Ai od Chenga (Han)** (成(漢)哀帝), bio je nakratko car kinesko/Ba-Di države Cheng Han.

## Reference
Asket (razvrstavanje)

**Asket** ili **asketa** može značiti:
* **Asket**, osoba koja vodi asketski način života;
* **[[Asket Architecture]]**, arhitektonski studio iz Beograda.
289.

__NOTOC__
Godina **289.** (**[[rimske brojke|CCLXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Basa i Kvintijana** (ili, rjeđe, **godina 1042. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 289. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Dioklecijan]] na [[Dunav]]u postiže nekoliko pobjeda protiv [[Sarmati|Sarmata]]. Zbog njih mu je dana počasna titula *Sarmaticus Maximus''.
* Maksimijan pokušava povratiti Britaniju od uzurpatora Karauzija. Njegova flota je, međutim, uništena u nevremenu te je prisiljen sa Karauzijem sklopiti mirovni sporazum i tako de facto priznati otcjepljenje njegovog Britanskog Carstva.
* Konstancije Klor se razvodi od svoje supruge (ili konkubine) Helene, majke Konstantina I, te se ženi za Maksimijanovu pokćerku Teodoru.

## Rođenja
* Fausta, rimska carica i kćer cara Maksimijana (u. 326)
* Yu Liang, general kineske dinastije Jin (u. 340)

## Smrti
*
Flavija Maksimijana Teodora

**Flavija Maksimijana Teodora** (Flavia Maximiana Theodora, kraj 3. vijeka - početak 4. vijeka) bila je rimska plemkinja, poznata kao rimska carica, odnosno supruga cara Konstancija Klora.

Otac joj je bio Flavije Afranije Hanibalijan, a majka Eutropija. Njen otac je godine 292. služio kao rimski konzul, a potom kao pretorijanski prefekt cara Dioklecijana. Eutropija se od njega razvela, te se udala za Dioklecijanovog ko-cara Maksimijana. Između 289. i 293. se Konstancije Klor razveo od svoje supruge Helene i oženio za Teodoru. Imali su šestoro djece:

* Flavius Dalmatius;
* Julius Constantius, otac carea Julijana;
* Hanibalijan (koji je najvjerojatnije umro prije carskih čistki 337. jer se ne spominje među njenim žrtvama);
* Anastazija;
* Flavia Julia Constantia, supruga rimskog cara Licinija;
* Eutropia, majka Nepotijana.

## Vanjske veze
Al Baida

**Al Baida** (arapski: البيضاء = Al Bayda / Bijeli grad), je grad u planinskoj unutrašnjosti Jemena, udaljen je oko 210&nbsp;km južno od glavnog grada Sane i oko 143&nbsp;km sjeveroistočno od Adena. To je grad od 29.853 stanovnika., administrativno središte Muhafaze Al Baide, koja ima 571.778 stanovnika.
## Geografija
Al Baida leži na nadmorskoj visini od 1865 m, u dolini Vadi Bana na padinama planine Jabal al Ar koja je udaljena 21&nbsp;km od mjesta.

Nad gradom dominira sultanova utvrda na brdu, sa okruglim visokim tornjem u sredini, i minaret gradske džamije.
Asfaltna cesta od Sane do Al Baide dovršena je tek 1979., ali je danas Al Baida rasrsnica planinskih puteva, koji vode prema Arapskom moru i gradovima Vadi Hadramauta. Grad ima mali aerodrom (OYBI).

## Historija
U predislamsko doba tu se nalazio antički grad Naškum (engleski: Nashqum), danas važno arheološko nalazište u kojem je pronađen sabejski kip *Brončanog čovjeka* iz 6. - 5. st. pne.. Grad je preživio slom Minejskog kraljevstva i negdje krajem 1. st. pne. ili početkom 1. st. ne. postao dio Sabejskog kraljevstva, zatim je potpao pod vlast Himjarskog Kraljevstva i napredovao tokom 2. i 3. st. Između 4. i 5. st. ponovno je Sabejski, ali je doživio slom pa je napušten zbog razloga koji ni danas nisu jasni.

Za srednjeg vijeka grad se obnovio, pod imenom *Bajhan Um Rusas* (Bayhān Umm Rusās), on je bio prijestolnica *Sultanata Bajhan* koji je egzistirao od 7. do 16. st. 
Na početku 19. st. kad su britanci osnovali Protektorat Aden, Al Baida je bio granični grad, koji tad nije kontrolirala niti Otomansko Carstvo, a niti Britanci. Tek 1934. je sklopljen sporazum između Britanije i Mutaveklijskog kraljevstva Jemen po kojem je Baida pripala Sjevernom Jemenu, ali kako granica nikad nije utvrđena na terenu, britanske trupe su često upadale na teritorij grada u potrazi za planinskim pobunjenicima. Zbog tog je Mutaveklijsko kraljevstvo Jemen, osnovalo muhafazu Al Baida 1949, da i na taj politički način potvrdi svoj suverenitet nad tim teritorijem.

## Privreda
Dolina Vadi Bana koja je dio Vadi Hadramauta vrlo je plodna, jer za razliku od ostalog dijela južnog Jemena, tu ipak ima nešto vode za navodnjavanje. Okolica Al Baide bila je poznata po proizvodnji tefa (latinski: Eragrostis tef), žitarice presađene iz Etiopije i uzgoju dobrih konja.

Od 1978. uvedeno je uzgajanje luka uz pomoć Organizacija za prehranu i poljoprivredu (FAO), za koji se teren sjeverno od Al Bajde pokazao idealnim jer je postignuta prizvodnja od 120 tona po hektaru.

## Reference

## Vanjske veze
* Al Beida na karti Asia-atlas.com
* Gradovi i naselja u muhafazi Al Baida
* Photos Al Bayda City sa portala jawalyemen.com
Recenzent

**Recenzent** (lat.), pisac recenzije, ocjenjivač, kritičar nekog djela koji iznosi mišljenje u obliku pisanoga teksta prije ili poslije objavljivanja djela (knjige, naučne studije itd.).
Invencija

**Invencija** (lat.), izumiteljski dar, stvaralačka fantazija, sposobnost iznalaženja, domišljatost, duh.
Timna (Jemen)

**Timna** (arapski: **تمنع**) je antička prijestolnica Kraljevstva Kataban u Jemenu, koja se nalazi oko 180&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Sane u današnjoj Muhafazi Šabva,
30&nbsp;km sjevernije od Beihana kod današnjeg naselja Hajar al-Kohian (Hajar Kuhlân).

U predislamsko doba, Timna je bila važna točka na karavanskom Putu tamjana i ostale egzotične skupocjene robe za Sredozemlje u Gazu ili za Petru (Jordan) i Damask (Sirija).

## Historija Timne

Timna je bila smještena na izlazu iz *[[Vadi]] Beihana*, plodne doline sa dosta vode čiji je teritorij bio je poljoprivredno zaleđe grada. Ekonomski uzlet Timna je ostvarila tek kad je postala međustanica za trgovinu tamjanom i mirtom. Put do te pozicije i procvat trgovine bio je složen, a to je uspjelo kralju Katabana *Šahr Hilalu* u 1. st. pne..

Propast tamjanskog puta teško je pogodio Timnu, no prava propast došla je tek 150 godine kad su Timnu razorile i zapalile vojske Kraljevstva Hadramaut. Nakon toga grad je napušten, preostalo stanovništvo Timne i Katabanskog dvora povuklo se u *Ghat Ghayl*, 15&nbsp;km južnije od Timne. Tu su se uspjeli održati nekoliko desetljeća, no i oni su na kraju pali pod navalama Hadramautskog Kraljevstva koje je nakon toga sebi pripojilo Kataban.

* Ekipa američkih arheologa 1950-ih god. provela je prva iskapanja u Timni, nakon njih opsežnija iskapanja provela je zajednička francusko - talijanska ekipa 1999., pod vodstvom Alessandra de Maigreta i Christiana Robina.

## Izvori

## Vanjske veze
* Yémen - Tamna`, capitale du royaume de Qatabân  
* Diana Pickworth: Silk Road  
* Stone with Himyaritic (Sabaean) inscriptions on South Gate of Timna, ancient capital of Qataban, Yemen
Beihan

**Beihan** (arapski: بيحان‎) ili *Bayhān al-Qisāb* je drevni jemenski, u unutrašnjosti Muhafaze Šabva od 17,839 stanovnika. On je bio prijestolnica Emirata Bejhan, danas je administrativni centar *Vadi Beihana*.

Beihan njegovi stanovnici jednostavno zovu Souk (tržnica), a imenom Beihan zovu čitav kraj - usku plodnu kotlinu *[[Vadi]] Beihan* u kojoj živi oko 100 000 ljudi u više gradova i sela.

## Geografija
Beihan leži na nadmorskoj visini od 1145 m. u sredini Vadi Bajhana, uske plodne kotline duge oko 60&nbsp;km, usječene u visoke planine (1700–2200 m) položene u smjeru jugozapad - sjeveroistok (od Al Baide do Timne) gdje se Vadi Beihan gubi u pijesku pustinje Rub' al Khali. Na izlazu iz Vadi Bajhana kod mjesta Nukub nalazi se magistralna asfaltirana cesta Marib - Atak.
Vadi Beihan iako je samo povremeni vodotok, ipak ima vode, u brojnim bunarima i malim akomulacijama izgrađenima još za antike. Zbog toga je Vadi Beihan bio ljudsko stanište još od paleolita, tu je bilo središte moćnog kraljevstva Kataban.

Beihan je udaljen oko 235&nbsp;km od luke Aden u smjeru sjevera.

## Historija
Vadi Beihan je bio mjesto historijske bitke između antičkih kraljevstva Sabe i Himjara. Tu su se vodile i velike borbe između Turaka i Britanaca početkom 20. st., a nakon toga i između rojalista i republikanaca za vrijeme borbi jemenskih gerilskih organizacija 1962 godine.

Beihan je bio sjedište Emirata Bejhan, od sredine 18. st.. Emirat Bejhan bio je dio britanskog Protektorata Aden od kraja 19. st. do 1967. Svu vlast u gradu imala je familija Hašimi.

U dolini Beihan glavnina stanovništva su pripadnici plemena Masabin i Belharit, uz manji broj pripadnika plemena Sada i Ashraf. U novije vrijeme dobar raste postotak stanovnika koji ne pripadaju nikakvim plemenima.

Za grad i dolinu najvažniji su bili plemenski vođe iz plemena Masabin. Britancima ta plemenska dinastija baš i nije bila po volji pa su forsirali svog favorita regenta Huseina, to je imalo loše posljedice pogotovo kod pripadnika klana Masabin.
Kad je socijalistički režim Demokratske Narodne Republike Jemen preuzeo vlast u Jemenu 1967 većina bivših vlastodržaca i uglednika pobjegla je iz zemlje, uglavnom u Saudijsku Arabiju. Vratili su se tek nakon 1994 kod su jemenski socijalisti pobjeđeni u građanskom ratu. Grad Beihan ima jednog zastupnika u nacionalnoj skuštini.

U Beihanu je sve do 4. decembra 1949 živjela i jedna mala židovska zajednica sastavljena od kovača i trgovaca, tada su uz pomoć Britanaca otselili za Izrael. Beihan je do tada imao sinagogu i židovsko groblje.

## Privreda
Osnova privrede Beihana kao i cijelog Vadi Beihana je poljoprivreda; uzgoj žitarica, citrusa, datula i stoke, a Beihan je glavna tržnica za prodaju te robe.

Pored grada nalazi se mali aerodrom Beihan (OYBI).

## Bibliografija
* Nigel Groom: Sheba revealed : a posting to Bayhan in the Yemen, 2002., 
  
## Izvori
Marib

**Marib** (arapski:مأرب) ili **Ma'rib**, je grad u sredini Jemena, udaljen oko 135&nbsp;km istočno od glavnog grada Sane. Grad ima oko 16,794 stanovnika, leži na nadmorskoj visini od 1200 m, i ima veliku branu pored grada, tako da ima vodu koja je pravo bogatsvo u sušnom Jemenu.

Marib je administrativni centar jemenske Muhafaze Marib od 241.690 stanovnika, u davnoj prošlosti je bio prijestolnica, antičkog biblijskog Kraljevstva Saba.

## Historija
Sabejsko kraljevstvo nalazilo se u kraju koji se danas zove Asir u jugozapadnom Jemenu. Sabejski kraljevi ulagali su svoje bogatsvo u grad Marib i velike gradnje poput Brane Marib (koja je za ono vrijeme bila tehničko čudo) koja je služila za navodnjavanje, ostaci te stare brane još su vidljivi. Oni su također gradili i puno dvoraca i hramova na tom području, a bili su poznati po trgovanju s tada skupocjenim tamjanom i smirnom. Sabejci su bili dobri pomorci i zna se da su imali veliki utjecaj na stanovnike istočne Afrike i Kraljevstvo Damot, s druge strane Crvenog mora u Eritreji i Etiopiji one su možda bile jedine zemlje koje su imale dragocjene mirodijske biljke tamjan i smirnu.

Rimski prefekt Egipta Aelius Gallus vodio je ekspediciju do slavnog Mariba u Jemen 25. pne..
.

Stari grad Marib, njegovi posljednji stanovnici napustili su tokom 20. st.. Iako još uvijek postoji malo selo, višekatnice od nepečenih cigli starog historijskog grada su uglavnom u ruševinama. Moderan grad Marib nalazi se oko 3,5&nbsp;km sjevernije od drevnog grada.

## Bombaški napad iz 2007
Bombaš samoubojica se 2. jula 2007. zaletio s automobilom punim eksploziva u turističku karavanu, koja je obilazila historijske hramove Mariba. Pritom je ubio 7 španjolskih turista i njihova dva jemenska vodiča, Jemenski funkcioneri su za napad optužili Al-Kaidu.

## Literatura
* Andrej Korotajev (1994). Apologia for "The Sabaean Cultural-Political Area" // Bulletin of the School of Oriental and African Studies 57: 469-474 . .

## Reference

## Vanjske veze

* Marib na portalu yementourism.com  
* Marib, Friedhof des Awam-Tempels, Njemački arheološki institut  
* DIE STADTMAUERN VON MĀRIB UND SIRWĀH (JEMEN) 
* O Maribu na stranicama world66
290-e

**290-e** su decenija koja je počela 1. januara 290. i završila 31. decembra 299.

## Događaji i trendovi

* 293 -Rimski car Dioklecijan ustanovljuje sistem tetrarhije kojim je Carstvo podijeljeno na četiri velike upravne cjeline, kojim upravljaju dva ko-cara i dvojica njihovih zamjenika.
Yu Liang

**Yu Liang** (庾亮) (289–340), kurtoazno ime **Yuangui** (元規), formalno **Markiz Wenkang od Dutinga** (都亭文康侯), bio je kineski vojskovođa i velikodostojnik na dvoru dinastije Jin, poznat po impresivnoj erudiciji i intelektualnim sposobnostima, ali i prevelikoj aroganciji prema potčinjenima zbog čega je izbio katastrofalni ustanak Su Juna.

## Reference
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 73.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 90, 92, 93, 94, 95, 96.
Eho (mitologija)

Nimfa **Eho** (grč. Ἠχώ) je u grčkoj mitologiji bila Oreada, gorska nimfa, i personifikacija odjeka ili jeke.

## Mit
Eho je bila brbljava planinska nimfa lijepa glasa koji je ona jako voljela. Postoji nekoliko verzija ovog starogrčkog mita.

Prema aleksandrijskim mitografima i Ovidiju, Eho je Zeusovu ženu Heru zagovarala odvraćanjući joj pažnju i onemogućavajući joj da uhvati muža u preljubi. Kada je Božica otkrila prevaru, proklela je Ehu i odlučila da ju kazni oduzimajući joj ono što joj je bilo najdragocjenije – njen govor – tako da Eho nije više mogla progovoriti prva i bila je prisiljena ponavljati posljednje zvukove glasa na koji je pomislila. Zbog toga je se nimfa povukla u šume, gdje je srela Narcisa u koga je se nesretno zaljubila i uvenula od tuge. Od nje su ostali samo glas i okamenjene kosti.

Druga verzija je da je u Eho bio zaljubljen bog Pan, ali je ona svoju ljubav poklonila jednom satiru. Postoji i verzija o srećnoj ljubavi Eho i Pana, iz koje su se izrodile njihove kćeri Jamba (Ἰάμβη) i Jinks (Ἴϋγξ).

Prema kasnijem predanju Eho je kći smrtnika i nimfe, koju su othranile nimfe, a muze su je naučile pjevati i svirati. Živjela je sa nimfama i muzama i klonila se muškaraca. Bog Pan je bio zaljubljen u Eho i ljut što mu ona nije uzvratila, osvetio joj se i probudio je ludilo u pastirima, koji su ju rastrgali. Njeno raskomadano tijelo je sakrila Majka Zemlja, a po volji muza, glas Eho je ostao na zemlji da oponaša druge glasove, pa čak i Panovu svirku.

## Bibliografija
### Primarna literatura
* Publije Ovidije Nazon: *[[Metamorfoze|Metamorphosĕon libri XV]]*, knj. III.
* Pauzanija: *[[Opis Grčke]]* (Ελλάδος περιήγησις).
* Nonos iz Panopolisa, *Dionysiaca*,  knj. IV.
* Apulej, *Zlatni magarac*.
* Fotije, *[[Bibliotheca (Fotije)|Bibliotheca]]*
* *[[Roman de la Rose]]* (13. v.)
### Sekundarna literatura
* Graves, Robert: *[[Grčki mitovi (Robert Graves)|Grčki mitovi]]*, Penguin Books, 1955.
*
Hosni Mubarak

**Muhammad Hosni Said Mubarak** (arapski محمد حسني السيد مبارك, Kafr-El Meselha, 4. svibnja 1928. – Kairo, 25. veljače 2020.), znan kao **Hosni Mubarak** (حسنى مبارك), je egipatski političar i vojskovođa koji je od 1981. do 2011. služio kao predsjednik Egipta.

Mubarak je nakon svog promaknuća u Egipatskom ratnom zrakoplovstvu postavljen za potpredsjednika Egipta. Predsjednik države postao je naslijedivši Anwara el-Sadata koji je ubijen u atentatu 6. listopada 1981. 

Mubaraka kao egipatskog predsjednika su smatrali jednim od najmoćnijih političara u Africi i u regiji.Nastavio je Sadatovu politiku održavanja mira sa Izraelom te bio čvrsto vezan uz SAD i zapadne zemlje. Kritičari su mu, sa druge strane, spočitavali autoritarne metode vladavine.

Nakon višenedeljnih demonstracija, na kojima je prema procenama UNa poginulo više od 300 ljudi, 2011. godine podnosi ostavku na mesto predsednika Egipta i zajedno sa porodicom iz Kaira odlazi u Šarm el Šeik. Njegovu odluku podržala je vojska i najavila ukidanje vanrednog stanja. 

## Vanjske veze

* Poslednji faraon („Politika“, 6. februar 2011)
290.

__NOTOC__
Godina **290.** (**[[rimske brojke|CCXC]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valerija i Valerija** (ili, rjeđe, **godina 1043. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 290. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Rimski carevi Dioklecijan i Maksimijan obilježavaju petu obljetnicu dolaska na vlast sastankom u Mediolanumu na kome raspravljaju o političkim pitanjima. Time je Rim sveden na status ceremonijalne prijestolnice Carstva.
* S obzirom da trenutno nisu u stanju ugušiti njegov ustanak, Dioklecijan i Maksimijan nevoljko za trećeg cara priznaju Karauzija, odmetnutog vladara Britanije. Karauzije vodi borbe protiv Franaka i Saksonaca koji vrše prepade na obalu današnje Engleske. 
* 17.5.—Nakon 25-godišnje vladavine umire car Jin Wudi, osnivač Zapadne dinastije Jin koji je ponovno ujedinio Kinu. Nasljeđuje ga krunski princ Jin Huidi čija rodbina pod kontrolom drži mnoga vojvodstva i među kojom izbijaju neprijateljstva, kao i sa drugim aristokratskim porodicama.
* Nastojeći obraniti svoje teritorije, Karauzije na obali današnje jugoistočne Engleske gradi sistem utvrđenja poznat kao Saksonska obala.

## Rođenja
* Pap iz Aleksandrije, grčki matematičar (u. cca. 350)

## Smrti
* 17.5.—Sima Yan (Jin Wudi), prvi car kineske dinastije Jin (r. 236)