open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Plumbit

U hemiji, **plumbit** je so koja ima jedan ili nekoliko oksianjona koji sadrže olovo u oksidacionom stanju +2. Termin *plumbit* se isto takom može odnositi na sam oksianjon. Plumbit je tradicionalni termin za IUPAC ime **plumbat(II)**.

Na primer, olovo(II) oksid (PbO) se rastvara u alkalijama da formira soli koje sadrže  anjon:

:PbO +  → 

Olovo(II) hidroksid se takođe rastvara u višku alkalija da formira  anjon:

: + 4  → 

Plumbitni jon je slab redukujući agens. On se oksiduje do plumbatnog jona.

## Povezano
* Plumbat
* Olovo
* Olovo(II) oksid

## Reference
Plumbat

U hemiji, **plumbat** je so koja ima jedan ili više oksoanjona koji sadrže olovo. Mada se termin *plumbat* može odnositi bilo na plumbat(II) ili plumbat(IV), on se tradicionalno prvenstveno koristi za plumbat(IV), dok se plumbat(II) naziva *[[plumbit]]*.

Plumbati se formiraju reakcijom olovo(IV) oksida, , sa alkalijama. Plumbatne soli sadrže bilo hidratisani *plumbatni* anjon, , ili anhidratne anjone  (*meta-plumbat*) ili  (*orto-plumbat*). Na primer, rastvaranjem  u vrućem, koncentrovanom vodenom rastvoru kalijum hidroksida formira se kalijumova so . Anhidratne soli se mogu sintetisati zagrevanjem metalnih oksida ili hidroksida sa . Sve plumbat(IV) soli su veoma jaka oksidiciona sredstva. Neke hidratisane plumbat(IV) soli se razlažu nakon dehidracije. One se takođe razlažu u prisustvu ugljen dioksida.

## Reference

## Vanjske veze
* National Pollutant Inventory - Lead and Lead Compounds Fact Sheet
NIO

__NOTC__
Termin **NIO** ima više značenja.

* Nikl(II) oksid, NiO
* Neurotehnološka industrijska organizacija, bezprofitna organizacija
ArXiv

**arXiv** je arhiv za elektronske preprinte naučnih članaka u oblastima matematike, fizike, astronomije, računarstva, kvantitativne biologije, statistike, i kvantitativnih finansija koji su dostupni onlajn. U mnogim poljima matematike i fizike, skoro svi naučni članci su samoarhivirani u arXiv. arXiv.org je imao više od pola miliona članaka 3. oktobra 2008. Arhiva preprinta je bila 20 godina stara avgusta 2011. Do 2012. brzina rasta je dostigla nivo od 6000 članaka mesečno.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* 
*
JSTOR

**JSTOR** (skraćeno od ) je onlajn sistem za arhiviranje akademskih žurnala, osnovan 1995. On omogućuje institucijama članicama pretragu punog teksta digitalizovanih starijih izdanja za nekoliko stotina dobro poznatih žurnala, koja datiraju od 1665. u slučaju žurnala *Filozofske transakcije Kraljevskog društva* (). Članstvo JSTOR-a ima preko 7.000 institucija u 159 zemalja.

JSTOR je originalno osnovala Andru V. Melon foundacija, ali je naknadno postao nezavisna, samoodržavajuća neprofitna organizacija sa sedištima u Njujorku i En Arboru, Mičigen. Januara 2009. JSTOR se spojen sa ITHAKA. Ta organizacija je neprofitna organizacija formirana 2003. s ciljom pomaganja akademskoj zajednici da u potpunosti iskoristi brz napredak informacionih i mrežnih tehnologija."

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* Spinella, Michael P. "JSTOR: Past, Present, and Future." *Journal of Library Administration,* 2007, Vol. 46 Issue 2, pp.&nbsp;55–78,
* Spinella, Michael P. "JSTOR and the changing digital landscape," *Interlending & Document Supply*, 2008, Vol. 36 Issue 2, pp 79–85
* Articles about JSTOR in JSTORNEWS 

## Vanjske veze
* 
* Participating Institutions
Natrijum fosfat

**Natrijum fosfat** je opšte ime za soli natrijum hidroksida i fosforne kiseline. Oni su:
* natrijum hidrogen fosfat, poznat kao mononatrijum fosfat (NaH2PO4), kao i "natrijum fosfat, monobazni".
* dinatrijum hidrogen fosfat, poznat kao dinatrijum fosfat (Na2HPO4), kao i "natrijum fosfat, dibazni".
* Trinatrijum fosfat, poznat kao natrijum fosfat (Na3PO4), kao i "natrijum fosfat, tribazni".
* natrijum aluminijum fosfat (Na8Al2(OH)2(PO4)4).

Natrijum fosfati se često koriste kao prezervativi mesa. Oni služe kao alternativa natrijum nitritu. Oni su često prisutni u konzerviranom mesu.

## Rizik
Oralni natrijum fosfati koji se koriste za pripremu creva za kolonoskopiju mogu kod nekih osoba da uzrokuju oštećenja bubrega u obliku fosfatne nefropatije. Postoji nekoliko oralnih fosfatnih formulacija koje se pripremaju pre upotrebe. Oralni fosfatni pripremni lekovi su povučeni sa tržišta u Sjedinjenim Državama, mada je evidencija o uzročnosti nepozdana. Pošto su bezbedne i efektivne zamene za fosfate dostupne, nekoliko medicinskih regulacionih agencija je preporučilo opšti prestanak upotrebe oralnih fosfata.

## Reference

## Vanjske veze
*
CUO

__NOTC__
Termin **CUO** ima više značenja.

* Bakar(II) oksid, CuO
* Ćao Cuo, kineski političar iz Han dinastije
Živa nitrat

__NOTC__
Termin **živa nitrat** ima više značenja.

* Živa(I) nitrat, Hg2(NO3)2
* Živa(II) nitrat, Hg(NO3)2
PPM1A

**PPM1A** (*Proteinska fosfataza 1A*) je enzim koji je kod ljudi kodiran  genom.

Protein kodiran ovim genom je član PP2C familije Ser/Thr proteinskih fosfataza. Članovi PP2C familije su poznati kao negativni regulatori ćelijskog puta kojim se odgovara na stres. Ova fosfataza defosforiliše, i negativno reguliše aktivnosti MAP kinaza i MAP kinaza kinaza. Pokazano je da inhibira aktivaciju p38 i JNK kaskade kinaza indukovanu stresovima životne sredine. Ova fosfataza može takođe da defosforiliše ciklin-zavisne kinaze, i stoga može da učestvuje u kontroli ćelijskog ciklusa. Prekomerno izražavanje ove fosfataze može da aktivira izražavanje tumor supresornih gena TP53/p53, što dovodi do G2/M blokade ćelijkog ciklusa i apoptoze. Poznate su tri alternativno splajsovane transkriptne varijante koje kodiraju dve distinktne izoforme.

## Interakcije
PPM1A formira interakcije sa metabotropnim glutamatnim receptor 3. PPM1A može da prekine TGF-beta signalizaciju putem inaktivacije Smad3 defosforilacijom. Smad3 je esencijalna komponenta TGF-beta signalnog puta.

## Reference

## Literatura
PICK1

**PICK1** (*PRKCA vezujući protein*) je protein koji je kod ljudi kodiran  genom.

Protein kodiran ovim genom sadrži PDZ domen, putem kojeg formira interakcije sa proteinskom kinazom C, alfa (PRKCA). Ovaj protein može da funkcioniše kao adapter koji se vezuje za razne membranske proteine i organizuje njihovu ćelijsku lokalizaciju. On interaguje sa više tipova glutamatnog receptora, monoaminskim ćelijskim transporterima, kao i natrijumskim kanalima koji nisu kontrolisani naponom. Ovaj protein takođe deluje kao fiksirajući protein koji specifično vezuje PRKCA za mitohondrije pod uticajem specifičnih liganda. Postoje tri transkriptne varijante koje kodiraju isti protein.

## Interakcije
PICK1 formira interakcije sa HER2/neu, ACCN2, metabotropni glutamatni receptor 7, BNC1, metabotropni glutamatni receptor 3, GRIA4, dopaminski transporter, GRIK1, GRIK2, GRIK3, GRIA2 i GRIA3.

## Reference

## Literatura

## Vanjske veze
* Genecards
* MGI
GRIP1

__NOTC__
Termin **GRIP1** ima više značenja.

* GRIP1 (gen), gen
* Nuklearno receptorski koaktivator 2, transkripcioni faktor
Teta struktura

**Teta struktura** je intermedijarna struktura koja se formira tokom replikacije kružnog DNK molekula (prokariotske DNK). Dve replikacione račve mogu da se kreću nezavisno oko DNK prstena, i kad se gledaju od gore one podsećaju na grčko slovo "teta" (θ). Džon Kejrns je originalno otkrio teta strukturu. To je pomoglo u razumevanju načina odvijanja dvosmerne replikacije DNK. Potvrda dvosmerne prirode je dobijena tretiranjem replikujućih ćelija sa pulsom tricionisanog timidina, brzim prigušivanjem i uzimanjem autoradiografskog snimka. Rezultati su pokazali da je radioaktivni timidin bio inkorporiran u ove račve teta strukture, a ne samo jednu.

## Reference
DDD

__NOTC__
Termin **DDD** ima više značenja.

* Definisana dnevna doza, farmakološki termin
* Dihlorodifenildihloroetan, proizvod DDT degradacije
S&P 500

**S&P 500** berzanski indeks na njujorškim berzama vrednosnih papira NYSE i NASDAQ. S&P 500 indeks je deo širih indeksa S&P 1500 i S&P Global 1200. Jedan je od 7 glavnih indeksa berza vrednosnih papira u SAD-u. Uveden je 1957. godine, a održava ga i kreira američka kompanija za finansijske usluge i izveštavanje Standard end purs. Indeks objedinjava 500 tržišno najvrednijih deoničarskih društava čijim se denicama u SAD-u aktivno trguje. Obuhvata uglavnom denice kompanija sa sedištem u SAD-u, iako nekoliko kompanija koje koristi nisu iz SAD-a. Nakon Dau Džounsa ovom indeksu se posvećuje najviše pažnje u praćenju kretanja na berzama vrednosnih papira u SAD-u ali i šire. Na temelju podataka koje pruža S&P 500 od njegovog postanka pa do danas investirano je na stotine milijardi američkih dolara. Nekoliko investicionih fondova čak nudi ulaganja koja u potpunosti preslikavaju S&P 500 indeks, naravno, u manjim vrednostima, ali u istim proporcijama.

## Historija
Standard end purs je svoj prvi indeks objavio 1923. godine pod nazivom S&P 90, a kao što mu i ime govori, obuhvatao je 90 najatkraktivnijih kompanija. Dana 4. aprila 1957. godine javnosti je predstavljen S&P 500. Zahvaljujući tehnologiji obrade podataka u to vreme, vrednost deonica mogla se izračunati u realnom vremenu. Indeks je s vremenom široko prihvaćen kao generalni pokazatelj vrednosti deonica, kako onih stabilnih, tako i nestabilnih.

Vrednost indeksa u aprilu 2011. godine iznosila je oko 1.350 bodova, dok se kroz svoju istoriju znala kretati i do gotovo 1.600 bodova.

## Izbor kompanija
Odbor donosi odluke o izboru komponenti. Iako kompanije iz SAD-a čine većinu, obuhvaćeno je i mnogo kompanija iz drugih zemalja (među njima su i one čije deonice nikada nisu prodavane na berzama u SAD-u). Odbor bira kompanije koje u predstavljaju pojedine industrijske grane u privredi SAD-a.

Zanimljivo je navesti da kompanije koje su tržišno vrlo vredne, ali nisu javne nego su u vlasništvu jedne ili više fizičkih i pravnih osoba ne utiču na indeks. Primer je kompanija Berkšir Hatavej (glavni deoničar je Voren Bafet), čija tržišna vrednost deonica oznake A je izuzetno visoka (oko 100.000 američkih dolara u januaru 2011. godine), tako da je njima teško trgovati. Međutim, denice Berkšir Hataveja s oznakom B uvrštene su u indeks.

## Održavanje indeksa
Vrednost svake kompanije dobija se tako da se tržišna cena njenih deonica na berzi pomnoži s ukupnim brojem tih deonica. U održavanju indeksa potrebno se vodi računa o spajanju i pripajanju pojedinih kompanija, budući da to bitno utiče na njegovu konačnu vrednost. Svaka promena se sprovodi tek nakon zaključene trgovine, a podaci o vrednosti indeksa osvežavaju se svakih 15 sekundi.

## Reference

## Povezano
* Industrijski indeks Dau Džouns
* NYSE kompozitni indeks

## Vanjske veze
* Osnovni podaci o indeksu 
* Službene stranice kompanije Standard & Purs
LLY

__NOTC__
Termin **LLY** ima više značenja.

* Eli Lili i kompanija, simbol kompanije na Njujorškoj berzi
* LLY, model motora koji proizvodi General Motors.
Šum

Termin **šum** ima više značenja.

* Šum (elektronika)
* Buka (audio), rezidualni niski nivo "šištanje",
* Buka (radio), smetnje u vezi sa radio signala,

ili

* Šum (Struga), naselje u opštini Struga, Republika Makedonija.
Minisatelit

**Minisatelit** je sekcija DNK koja se sastoji od kratke serije baza 10-60 bp. Minisateliti se javljaju na više od 1.000 lokacija u humanom genomu. Neki minisateliti sadrže centralnu sekvencu sa nizom „GGGCAGGANG“ (gde N može da bude bilo koja baza) ili generalnije naklonost ka pojavi purina (adenozin (A) i guanin (G)) na jednom lancu i pirimidina (citozin (C) i timin (T)) na drugom. Po jednoj pretpostavki ovi regioni olakšavaju zamenu DNK između hromozoma. U alternativnim modelima, prisustvo susednih cis-delujućih mejotičkih dvolančanih prekida su primarni uzrok varijacija broja minisatelitnih ponavljanja. Pretpostavlja se da do somatskih promena dolazi usled replikacionih poteškoća (što može da obuhvata replikaciono proklizavanje, pred drugih fenomena). Kad do toga dođe, prave se greške koje uzrokuju minisatelite na preko 1000 lokacija u genomu jedne osobe da imaju neznatno različiti broj ponavljanja, što čini svaku osobu jedinstvenom. Najpromenljiviji minisatelitni lokus do sada opisan je CEB1 (D2S90).

Minisateliti se razlikuju od mikrosatelita (takozvanih *[[Kratko tandemno ponavljanje|kratkih tandemnih ponavljanja]]* ili STR). STR-ovi su takođe ponavljajuće sekvence, ali su one obično 2-13 nukleotida dugačke. Termin minisatelit se često koristi na sinoniman način sa skraćenicom VNTR ().

## Reference

## Povezano
* Mikrosatelit
* Telomera
GRIP1 (gen)

**GRIP1Gl** (*gutamatni receptor - interagujući protein 1*) je protein koji je kod ljudi kodiran  genom.

## Interakcije
GRIP1 (gen) formira interakcije sa GRIA4, metabotropnim glutamatnim receptorom, GRIK2, GRIK3, GRIPAP1, GRIA2 i GRIA3.

## Reference

## Literatura
Har Gobind Korana

**Har Gobind Korana** (*Hargobind Korana*) (9. januar 1922 – 9. novembar 2011.) je bio američki biohemičar indijskog porekla. On je primio Nobelovu nagradu za fiziologiju i medicinu sa Maršalom V. Nirenbergom i Robertom Holijem 1968. za istraživanja koja su pomogla da se pokaže na koji način nukleotidi u nukleinskim kiselinama, koji nose ćelijski genetički kod, kontrolišu ćelijsku sintezu proteina.

On je primio američko državljanstvo 1966, i naknadno je bio primalac Nacionalne medalje za nauku. On je služio kao MIT-jev Alfred P. Sloan profesor biologije i hemije, emeritus  i bio je član Odbora naučnih guvernera u Skriptovom istraživačkom institutu.

## Reference

## Vanjske veze

* Korana program 
* 33rd Steenbock Symposium
*  PDF
Meselson–Stahlov eksperiment

**Meselson–Stahlov eksperiment** je eksperiment koji su izveli Matju Meselson i Franklin Stahl 1958, kojim su podržali hipotezu da je replikacija DNK semikonzervativna. Semikonzervativna replikacija dvolančanog DNK heliksa se odvaja tako da se svaki od dva novonastala heliksa sastoji od jednog originalnog i jednog novoformiranog lanca. Ovaj espreriment se smatra jednim od „najlepših eksperimentata u biologiji“."

## Reference

## Vanjske veze
* Semikonzervativna replikacija DNK 
* DNK replikacija
Čargafova pravila

**Čargafova pravila** tvrde da DNK iz bilo koje ćelije i bilo kog organizma treba da ima 1:1 odnos (pravilo baznih parova) pirimidinskih i purinskih baza, i specifičnije, da je količina guanina jednaka količini citozina, a količina adenina je jednaka količini timina. Ovaj obraz je nađen u oba lanca DNK. Ova pravila je otkrio austrijski hemičar Ervin Čargaf.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
*
Erwin Chargaff

**Ervin Čargaf** (; Černivci, Austrougarska, 11. avgust 1905. - Njujork, SAD, 20. jun 2002) je bio austrijski biohemičar koji je imigrirao u Sjedinjene Države tokom Naci ere. On je bio profesor biohemije na Kolumbija univerzitetu. Putem pažljivih eksperimenata, Čargaf je otkrio dva pravila koja su pomogla u otkrivanju strukture dvostrukog heliksa DNK.

## Literatura

* Erwin Chargaff, *Heraclitean Fire: Sketches from a Life Before Nature* (1978). Rockefeller University Press: ; 252 p.
* Serious Questions, An ABC of Sceptical Reflections. Boston, Basel, Stuttgart: Birkhäuser, 1986
* Erwin Chargaff Papers , American Philosophical Society
* Chargaff obituary from *[[Gardijan (novine)|The Guardian]]*, July 2, 2002
* 
* The composition of the deoxyribonucleic acid of salmon sperm  by E. Chargaff, R. Lipshitz, C. Green and M. E. Hodes in *Journal of Biological Chemistry* (1951) volume 192 pages 223-230.
* 

## Vanjske veze
* Kako je genetika dobila hemijsko obrazovanje 
* Čanrgafova pravila
Rejmond Gosling

**Rejmond Gosling** (; 1926) je istaknuti naučnik koji je radio sa Morisom Vilkinsom i Rozalind Franklin na Kings koledžu na određivanju strukture DNK, pod nadzorom Džona Randala. Neki od njegovi drugih KCL saradnika su Aleks Stoks i Herbert Vilson.

Rejmond Gosling je rođen 1926. i išao u školu u Vembliju. On je studirao fiziku na Univerzitetskom koledžu u Londonu od 1944. do 1947. i postao bolnički fizičar između 1947. i 1949. Nakon toga je započeo sa radom na Kings koledžu u Londonu kao postdiplomski student.

## Reference

## Vanjske veze
* Rejmond Gosling
* Images of Doppler-shifted ultrasound units 1974-1981
Fotografija 51

**Fotografija 51** je naziv difrakcionog snimka DNK koji je napravio Rejmond Gosling dok je radio kao postdiplomski student pod nadzorom Rozalind Franklin 1952, koji je bio kritični dokaz u identifikaciji strukture DNK. Fotografija je snimljena dok je Franklin bila na Kings koledžu u grupi Džona Randala.

Džejmsu Votsonu je fotografiju pokazao Moris Vilkins, koji ju je dobio od Rejmonda Goslinga. On je zajedno sa Fransisom Krikom koristio fotografiju 51 za razvije prvi hemijski model DNK. Za taj rad su njih troje nagrađeni 1962. Nobelovom nagradom za fiziologiju ili medicinu. Nobelova nagrada se ne dodeljuje posmrtno, is stoga Franklin koja je umrla 1958. nije nominovana.

Fotografija sadrži ključnu informaciju za razvoj modela B-forme DNK. Specifično, DNK (1) je heliks, (2) ona je verovatno dvostruki heliks as antiparalnim lancima, i (3) fosfatna osnova je na obodu (tako da su baze DNK, koje su kod nasleđivanja, unutar heliksa). Proračuni i fotografije su dali kritične parametre za veličinu heliksa i njegovu strukturu.

## Reference
Marshall W. Nirenberg

**Maršal Voren Nirenberg** (; 10. 4. 1927 — 15. januar 2010.) je bio američki biohemičar i genetičar jevrejskog porekla. On je nagrađen Nobelovom nagradom za fiziologiju i medicinu 1968 zajedno sa Har Gobind Koranom i Robertom Holijem za otkriće genetičkog koda i opisivanja načina sinteze proteina.

## Reference

## Literatura

* 
* U.S. National Library of Medicine. "Profiles in Science: The Marshall W. Nirenberg Papers."
* Nobel Biography
* Marshall Nirenberg Papers (1937–2003) – National Library of Medicine finding aid
* The Marshall Nirenberg Papers – Profiles in Science, National Library of Medicine
* Free to View Video Interview with Marshall W. Nirenberg provided by the Vega Science Trust.
* The Life and Scientific Work of Marshall W. Nirenberg. (From Richard Olson & Roger Smith (eds.) *The Biographical Encyclopedia of Scientists.* 1998.)
* The Official Site of Louisa Gross Horwitz Prize
*
Kalifornijski tehnološki institut

**Kalifornijski tehnološki institut** (*Kalteh*) je privatni istraživački univerzitet lociran u Pasadeni u Kaliforniji. Kalteh ima šest akademskih jedinica sa jakim naglakom na nauci i inženjerstvu. Njegov glavni kampus sa površinom od 50 ha je lociran aproksimativno 18&nbsp;km severoistočno od centra Los Anđelesa.

Mada je osnovan kao pripremna i stručna škola od strane Amos G. Trupa 1891, koledž je privukao uticajne naučnike kao što su Džordž Ileri Hejl, Artur Amos Noies i Robert Miliken tokom ranog 20. veka. Stručne i pripremne škole su raspuštene 1910, i koledž je poprimio svoj današnji naziv 1921. Kalteh je izabran 1934. u Udruženje američkih univerziteta. Prethodnici NASA Laboratorije za mlazni pogon, koju Kalteh nastavlja da održava, su uspostavljeni između 1936. i 1943. pod rukovodstvom Teodora van Karmana.
Do sada je na Kaltehu radio 31 nobelovac. Rangiran je kao 6. na svetu prema Šangajskoj listi svetskih univerziteta. Prema Tajmsovoj listi rangiran je kao najbolji univerzitet na svetu.

## Reference

## Povezano
*Akreditacija institucija za visoko obrazovanje u SAD-u

## Vanjske veze

* 
* Istorija Kalteha
Kings koledž (London)

**Kings koledž London** (*KCL*) je javni istraživački univerzitet lociran u Londonu, u Ujedinjenom Kraljevstvu. On je jedan od koledža Londonskog univerziteta. Kings je jedan od najstarijih univerziteta u Engleskoj. Formirali su ga George IV i Arthur Wellesley, vojvoda od Wellingtona 1829. Iste godine je primio svoju kraljevsku povelju. Kings koledž je 1836 postao jedan od dva osnivačka koledža Londonskog univerziteta.

## Reference

## Literatura

* Hearnshaw, F. J. C. (1929) *The Centenary History of King's College London*. George G. Harrap & Co.
* Huelin, G. (1978) *King's College London, 1828–1978*.
* Jones, C. K. (2004) *King's College London: In the service of society*.
* Taylor, C; Williams, G; Jones, C.K (2006) *King's College London: Contributions to biomedicine: A continuing story*

## Vanjske veze

* Zvanični vebsajt
* Kings koledž
Molekulska struktura nukleinskih kiselina

„**Molekulska struktura nukleinskih kiselina: Struktura dezoksiribozne nukleinske kiseline**“ je članak koji su objavili Džejms D. Votson i Fransis Krik u naučnom žurnalu *[[Priroda (žurnal)|Priroda]]* (*Nature*) u 171. izdanju na stranicama 737–738 (25. 4.a, 1953). To je bila prva publikacija koja je opisivala otkriće strukture dvostrukog heliksa DNK. Ovo otkriće je imalo veoma veliki uticaj na biologiju, a posebno na polje genetike.

Ovaj članak se često naziva naučnim „biserom“ zato što je kratak i sadrži odgovor na fundamentalnu misteriju živih organizama. Ta misterija je bilo pitanje kako se genetičke instrukcije čuvaju unutar organizma i kako se prenose sa generacije na generaciju. Članak daje jednostavno i elegantno rešenje, koje je svojevremeno iznenadilo mnoge biologe koji su smatrali da će DNK transmisija biti daleko kompleksnija i teža za razumevanje.

## Povezano
* DNK
* Kristalografija

## Reference

## Literatura

* 
* 
*  (with foreword by Francis Crick; revised in 1994, with a 9 page postscript.)
*  (first published in 1968)
* 

## Vanjske veze
* DNK struktura.
* Linus Pauling i DNK trka
Enterobakterijski fag T2

**Enterobakterijski fag T2** je virulentni bakteriofag roda *[[T4 slični virus|T4 sličnih virusa]]*, u familiji Myoviridae. On inficira *[[E. coli|Escherichia coli]]* i najbolje je poznat među T-parnim fagovima. Ovaj virus se sastoji od linearne dvolančane DNK, terminalno nezaštićene i cirkularno permutovane. Fag je prekriven zaštitnim proteinskim slojem, koji normalno sadrži sumpor. Jedni molekul faga koji sadrži fosfor je njegova DNK.

Ovaj fag može brzo da pretvori *E. coli* ćeliju u fabriku za T2 proizvodnju koja ispušta fagove nakon pucanja ćelije. Eksperimenti koje su izveli Alfred Herši i Marta Čejs su pokazali da se DNK virusa ubrizgava u bakterijske ćelije, dok najveći deo viralnih proteina ostaje izvan ćelija. Ti DNK molekuli uzrokuju umnožavanje viralne DNK i proteina.

## Literatura

* Biology, Seventh Edition - Neil Campbell and Jane Reece
* Dimmock, N.J; Easton, Andrew J; Leppard, Keith (2007) *Introduction to Modern Virology* sixth edition, Blackwell Publishing, .
* Knipe, David M; Howley, Peter M; Griffin, Diane E; Lamb, Robert A; Martin, Malcolm A; Roizman, Bernard; Straus Stephen E. (2007) *Fields Virology*, Lippincott Williams & Wilkins. .
* 
}{refend}}
Maclyn McCarty

**Maklin Makarti** (; Saut Bend Indijana, 9. jun 1911 &ndash; 2. januar 2005) je bio američki genetičar.

Maklin Makarti je posvetio svoj život studiranju infektivnih organizama kao lekar i naučnik. On je najbolje poznat po svom učešću u otkriću kojim je pokazano da je DNK, a ne proteini, gradivni materijal gena. Otkrivanje molekularne tajne gene kapsularnog polisaharida pneumokokalnih bakterija otvorilo je put istraživanju naslednosti ne samo putem genetike, nego i putem biohemije. Time je započela era molekularne biologije. Makarti je bio najmlađi i najdugovečniji član originalnog istraživačkog tima, koji je uključivao i Osvalda Ejverija i Kolina Maklauda. On je umro 2. januara 2005.

## Literatura
* Lederberg J, Gotschlich EC (2005) A Path to Discovery: The Career of Maclyn McCarty. PLoS Biol 3(10): e341 

## Vanjske veze
* Čitulja u ''Njujork Tajmsu''
* Maklin Makarti
Colin Munro MacLeod

**Kolin Manro Maklaud** (; 28. januar 1909. – 11. februar 1972.) je bio kanadsko-američki genetičar.

## Biografija
Maklaud je upisao Makgilov univerzitet sa 16 godina, i završio medicinske studije u 23. godini.

U svojim ranim godinama kao naučnik on je zajedno sa Osvaldom Ejverijem i Maklinom Makartijem, demonstrirao da je DNK aktivna komponenta odgovorna za bakterijsku transformaciju, i u retrospektivi fizička baza gena. Ejveri i Maklaud su 1941. odvojili grubi ekstrakt iz bakterijske vrste koja uzrokuje pneumoniju S. Ekstrakt S vrste može da konvertuje daleko benigniju R (‘grubu’) vrstu bakterije u formu koja izaziva bolest. Kasnije te godine, Makarti se pridružio Ejverijevoj laboratoriji, i 1942. su počeli rad na DNK kao mogućem sastojku ekstrakta S vrste koji ima sposobnost da transformiše R vrstu. Do početka 1943. su pokazali da je DNK zaista transformišući faktor. Februara 1944. su objavili prvi iz serije članaka kojima se demonstrira uloga DNK. Naknadni eksperimenti su potvrdili da je DNK univerzalni nosilac genetičke informacije.

## Literatura

* 
* 
* 
*
Oswald Avery

**Osvald Teodor Ejveri** (; 21. oktobar 1877 – 2. februar 1955) je bio američki lekar i medicinski istraživač rođen u Kanadi. Najveći deo karijere je proveo u bolnici Rokfelerovog univerziteta u Njujorku. Ejveri je bio jedan od prvih molekularnih biologa i pionir u oblasti imunohemije, ali je najbolje poznat po otkriću iz 1944, gde je sa saradnicima Kolinom Maklaudom i Maklinom Makartijem, pokazao da su geni i hromozomi napravljeni od DNK.

Nobelovac Arne Tizelijus je rekao da je Ejveri bio najzaslužniji naučnik kome nije dodeljena Nobelova nagrada, mada je bio nominovan tokom 1930-tih, '40-tih i '50-tih.

Mesečev krater Ejveri je imenovan u njegovu čast.

## Reference

## Literatura

* Diamond, Arthur M. (Autumn 1982) "Avery's 'Neurotic Reluctance'." *Perspectives in Biology and Medicine* **26**, (1) : 132-136.
* René Dubos, *The Professor, the Institute, and DNA: Oswald T. Avery, His Life and Scientific Achievements*, 1976, Paul & Company, 
* 
* 
* Sri Kantha S: Avery's non-recognition in Nobel awards. *BioEssays*, 1989; 10: 131.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Osvald Ejveri  
* Publikacije
Fenotipska osobina

**Fenotipska osobina** je distinktna varijanta fenotipskog karaktera organizma koja može da bude nasledna, određena životnom sredinom, ili kombinacijom ta dva faktora. Na primer, boja očiju je fenotipska osobina, dok su plave i smeđe oči fenotipi.

## Definicija
Fenotipska osobina je očevidna i primetna karakteristika. On je uočljiva posledica izražavanja gene. Na primer postoje geni koji kontrolišu boju kose, koji su deo genotipa, dok je sama boje kose fenotip.

Fenotipska osobina može da bude pojedinačna karakteristika ili količinska mera organizma. Najkorisnije osobine za genetičku analizu su prisutne u različitim formama kod različitih pojedinaca.

## Reference
Frederik Grifit

**Frederik Grifit** (; 1879. – 1941.) je bio britanski bakteriolog. Fokus njegovog rada je bio na epidemiologiji i patologiji bakterijske prenumonije. On je objavio januara 1928. takozvani Grifitov eksperiment, koji je prva široko prihvaćena demonstracija bakterijske transformacije u kojoj bakterija znatno menja svoj oblik i funkciju.

On je pokazao da *[[Pneumokoke|Streptococcus pneumoniae]]*, koja je implicarana u mnoge slučajeve lobarne pneumonije, može da se transformiše iz jedne vrste u različitu vrstu. To opažanje je pripisano jednom nedefinisanom *transformišućem principu* ili *transformišućem faktoru*. Taj faktor je kasnije identifikovan kao DNK. Njegovo otkriće je bilo jedno od prvih da ukaže na centralnu ulogu DNK u naslednosti.

## Reference

## Literatura
* 
*
Nikolaj Koljcov

**Nikolaj Konstantinovič Koljcov** (; 14. jul 1872 - 2. decembar, 1940.) je bio ruski biolog. Jedan je od kreatora moderne genetike.

Diplomirao je na Moskovskom univerzitetu 1894, gde je radio kao profesor od 1895. do 1911. Osnovao je Institut za eksperimentalnu biologiju, sredinom 1917. Bio je član Poljoprivredne akademije.

Koljcov je 1920. uhapšen kao član nepostojećeg „Antisovjetskog taktičkog centra“. Tužilac Nikolaj Kirilenko je tražio smrtnu kaznu za Koljcova, međutim nakon što je Maksim Gorki apelovao na Vladimira Lenjina, Koljcov je oslobođen i vraćen je na mesto rukovodioca Koljcovog instituta za eksperimentalnu biologiju.

Pristalice Trofima Lisenka su 1937. i 1939. objavile seriju propagandnih članaka protiv Nikolaja Koljcova i Nikolaja Vavilova. Zvanično se tvrdi se da je njegova smrt 1940. bila posledica srčanog udara, mada postoje indicije da je bio otrovan. Njegova žena je izvršila samoubistvo istog dana.

## Reference
Grifitov eksperiment

**Grifitov eksperiment**, koji je objavio Frederik Grifit 1928, je bio prvi eksperiment koji je sugerisao da bakterije imaju sposobnost transfera genetičke informacije putem procesa poznatog kao transformacija.

Grifit je koristio dve vrste bakterija pneumokoka (*[[Streptococcus pneumoniae]]*) koje inficiraju miševe: tip III-S (glatku) i tip II-R (grubu) vrstu. III-S vrsta se prekriva polisaharidnim kapsulom koja je štiti od imunskog sistema domaćina. Rezultat toga je smrt domaćina. II-R vrsta nema tu zaštitnu kapsulu, te je imunski sistem domaćina uništava. Nemački bakteriolog, Fred Nojfeld, je otkrio tri tipa pneumokoka (Tupivu I, II, i III), kao i način za njihovu identifikaciju in vitro. Do vremena Grifitovog eksperimenta, bakteriolozi su smatrali da su tipovi fiksni i nepromenljivi, iz jedne generacije u drugu.

U ovom eksperimentu, bakterije III-S vrste su ubijene toplotom, i njihovi ostaci su dodati u II-R vrstu bakterija. Dok ni jedna od ovih komponenti samostalno nije nanosila štetu miševima, njihova kombinacija je imala sposobnost ubijanja domaćina. Grifit je mogao da izoluje živu II-R i živu III-S vrstu pneumokoka iz krvi mrtvih miševa. Grifitov zaključak je bio da se vrsta II-R "transformisala" u letalnu III-S vrstu posredstvom "transformišućeg principa" koji je nekako bio deo mrtvih bakterija III-S vrste.

## Reference

## Literatura

* 
* 
*
Robert V. Holi

**Robert Vilijam Holi** (; 28. januar 1922 – 11. februar 1993.) je bio američki biohemičar. On je podelio Nobelovu nagradu za fiziologiju i medicinu 1968. (sa Har Gobind Koranom i Maršalom V. Nirenbergom) za opisivanje strukture alaninske transfer RNK, vezivanja DNK u sintezi proteina.

Holi je rođen u Urbani Ilinois, gde je završio srednju školu 1938. Studirao je hemiju na Univerzitet Ilinoisa u Urbana-Šampejnu, diplomirao 1942 i počeo doktorske studije u organskoj hemiji na Kornel univerzitetu. Tokom Drugog svetskog rata Holi je proveo dve godine radići pod nadzorom profesora Vinsent du Vinoa na Medicinskom koledžu Kornel univerziteta, gde je učestvovao u prvoj hemijskoj sintezi penicilina. Holi je završio svoje doktorske studije 1947.

## Reference
Vilijam Astburi

**Vilijam Tomas Astburi** (ili *Bil Astburi*; 25. februara 1898, Longton &mdash; 4. jun 1961, Lids) je engleski fizičar i molekularni biolog. On je bio pionir u istraživanjima primene difrakcije X-zraka na biološke molekule. Njegov rad na keratinu je uspostavio fondaciju za Linus Paulingovo otkriće alfa heliksa. On je takođe studirao strukturu DNK.

## Literatura

* Bailey K. (1961) "William Thomas Astbury (1898-1961): A Personal Tribute", *Adv. Protein Chem.*, **17**, x-xiv.
* Astbury WT and Woods HJ. (1931) "The Molecular Weights of Proteins", *Nature*, **127**, 663-665.
* Astbury WT and Street A. (1931) "X-ray studies of the structures of hair, wool and related fibres. I. General", *Trans. R. Soc. Lond.*, **A230**, 75-101.
* Astbury WT. (1933) "Some Problems in the X-ray Analysis of the Structure of Animal Hairs and Other Protein Fibers", *Trans. Faraday Soc.*, **29**, 193-211.
* Astbury WT and Woods HJ. (1934) "X-ray studies of the structures of hair, wool and related fibres. II. The molecular structure and elastic properties of hair keratin", *Trans. R. Soc. Lond.*, **A232**, 333-394.
* Astbury WT and Sisson WA. (1935) "X-ray studies of the structures of hair, wool and related fibres. III. The configuration of the keratin molecule and its orientation in the biological cell", *Proc. R. Soc. Lond.*, **A150**, 533-551.
* Neurath H. (1940) "Intramolecular folding of polypeptide chains in relation to protein structure", *J. Phys. Chem.*, **44**, 296-305.
* Taylor HS. (1942) "Large molecules through atomic spectacles", *Proc. Am. Philos. Soc.*, **85**, 1-12.
* Huggins M. (1943) "The structure of fibrous proteins", *Chem. Rev.*, **32**, 195-218.
* Bernal, J. D. (1963). "William Thomas Astbury. 1898-1961." Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society. v. 9, p.&nbsp;1-35.
* 

## Vanjske veze
* Astburi centrar za strukturnu biologiju
* Vilijam Astburi
Fibus Lavin

**Fibus Aron Teodor Lavin** (; Žagare, 25. februar 1869 — Njujork, 6. septembar 1940) je litvansko-američki biohemičar koji je izučavao strukturu i funkciju nukleinskih kiselina. On je karakterisao različite forme nukleinskih kiselina, DNK i RNK, i utvrdio da DNK sadrži adenin, guanin, timin, citozin, dezoksiribozu, i fosfatnu grupu.

## Reference

## Literatura

* 
* 
*
Fridrih Mišer

**Johan Fridrih Mišer** (; 13. avgust 1844, Bazel – 26. avgust 1895, Davos) je bio švajcarski lekar i biolog. On je prvi izolovao i identifikovao nukleinsku kiselinu.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Meyer Friedman] and Gerald W. Friedland, *Medicine's 10 Greatest Discoveries*, , pp.&nbsp;194–196.

## Vanjske veze
* Kratka biografija i bibliografija
* FMI – Institut Fridrih Mišer
Haplogrupa

U molekulskoj evoluciji, **haplogrupa** (od  [*haploús*] – "jednostruk, sam, jednostavan") je grupa sličnih haplotipa koji imaju zajedničko poreklo na šta ukazuju isti jednonukleotidni polimorfizami (SNP) u oba haplotipa. Pošto se haplogrupe sastoje od sličnih haplotipova, moguće je predvideti haplogrupu iz haplotipa. SNP test se koristi za potvrđivanje haplogrupe. One se označavaju slovima alfabeta. Oznake podgrupa imaju dodatne alfanumeričke kombinacije, na primer R1b1. Haplogrupe Y hromozoma i mitohondrijske DNK imaju različite oznake.

U ljudskoj genetici, najčešće se izučavaju Y-hromozomske (Y-DNK) haplogrupe i mitohondrijske DNK (mtDNK) haplogrupe. One se mogu koristiti za definisanje genetičkih populacija. Y-DNK se prenosi isključivo sa oca na sina, dok se mtDNA prenosi majčinom linijom, sa majke na potomke oba pola. Ni jedna od njih nije podložna rekombiniji, tako da se Y-DNK i mtDNK menjaju jedino usled slučajnih mutacija u svakoj generaciji, bez kombinovanja roditeljskog genetičkog materijala.

## Reference

## Povezano

## Vanjske veze
* Svetska mreža familija 
* Genografski projekat
Grafički model

**Grafički model** je probabilistički model za koji graf označava uslovnu nezavisnot strukture između randomnih promenljivih. Ovaj tip modela se često koristi u teoriji verovatnoće i statistici, a posebno u Bajesovoj statistici i mašinskom učenju.

## Literatura

* 
*  A more advanced and statistically oriented book 
* 
* 
*  A computational reasoning approach, where the relationships between graphs and probabilities were formally introduced.
* 

## Vanjske veze
* [ftp://ftp.research.microsoft.com/pub/tr/tr-95-06.pdf Bajesovo učenje]
* Grafički model
Alelna frekvencija

**Alelna frekvencija** (*genska frekvencija*) je proporcija svih kopija gena formiranih od specifične genske varijante (alela). Drugim rečima, to je broj kopija specifičnog alela podeljen brojem kopija svih alela na tom genetičnom mestu (lokusu) u populaciji. On može da bude izražen u procentima. U populacionoj genetici, alelne frekvencije se koriste za prikazivanje količine genetičke raznovrsnosti na nivou osobe, populacije, i vrste. Alelna frekvencija je isto tako relativna proporcija svih alela gena željenog tipa.

## Literatura

## Povezano
* Jednonukleotidni polimorfizam

## Vanjske veze
* ALFRED baza podataka 
* EHSTRAFD.org - baza podataka STR alelnih frekvencija
Ekološka genetika

**Ekološka genetika** je studija genetike prirodnih populacija. Fokus ovog polja je na fenotipskim osobinama od ekološkog značaja — osobinama koje doprinose opstanku i reprodukcije. Primeri su: vreme cvetanja, tolerancija suše, polimorfizam, mimikrija, izbegavanje napada predatora. 

Istraživanja obično obuhvataju mešavinu terenskih i laboratorijskih studija. Uzorci se uzimaju i i njihova genetička varijabilnost se laboratorijski analizira. Promene populacija u različitim vremenima i mestima se zapisuju i studira se obrazac mortaliteta populacija.

## Reference

## Literatura

* Cain A.J. and W.B. Provine 1992. Genes and ecology in history. In: R.J. Berry, T.J. Crawford and G.M. Hewitt (eds). *Genes in ecology*. Blackwell Scientific: Oxford. Provides a good historical background.
* Conner J.K. and Hartl D.L. 2004. *A primer of ecological genetics*. Sinauer Associates, Sunderland, Mass. Provides basic and intermediate level processes and methods.
GNA

__NOTC__
Termin **GNA** ima više značenja.

* Glikolna nukleinska kiselina
* Gna!, programerska asocijacija
XNA

__NOTC__
Termin **XNA** ima više značenja.

* Analogna nukleinska kiselina
* Stari severnoarapski jezik, ISO 639-3 kod jezika
KNK

__NOTC__
Termin **KNK** ima više značenja.

* Analogna nukleinska kiselina
* Kuranko jezik, ISO 639 kod jezika iz Sijera Leone;
Aptamer

**Aptameri** (od  - stati, i  - region) su oligonukleinske kiseline ili peptidni molekuli koji se vezuju za specifični ciljni molekul. Prirodni aptameri postoje kao riboprekidači. U laboratoriji se aptameri opično formiraju selekcijom iz velikog mnoštva randomnih sekvenci. Aptameri nalaze primenu u baznim istraživanjima, a koriste se i za kliničke svrhe kao makromolekulski lekovi. Aptameri se mogu kombinovati sa ribozimima radi samostalnog presecanja u prisustvu ciljnog molekula.

Aptameri se mogu klasifikovati kao:
* DNK ili RNK ili KNK aptameri. Oni se obično sastoje od kratkih lanaca oligonukleotida.
* Peptidni aptameri. Oni se sastoje od kratkih promenljivih peptidnih domena, vezanih na oba kraja za proteinsku osnovu.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Aptamerska baza 
* MimoDB baza podataka
Specijacija

**Specijacija** je evolucioni proces kojim nastaju nove biološke vrste. Uloga genetičkog drifta u specijaciji se aktivno razmatra u naučnim krugovima.

Postoje četiri geografska moda specijacije u prirodi, koji su bazirani na meri u kojoj su populacije međusobno geografski izolovane: alopatrična, peripatrična, parapatrična, i simpatrična. Specijacija takođe može da bude veštački indukovana, putem stočarstva, poljoprivrede, ili laboratorijskih eksperimenata.

## Povezano
* Izumiranje

## Reference

## Literatura

* 
* 
* Ernst Mayr (1963). *Animal Species and Evolution*. Harvard University Press. 
* 
* 
* Dedicated issue of ''Philosophical Transactions B'' on Speciation in microorganisms is freely available.

## Vanjske veze
* Primeri specijacije
* Specijacija
Elektronika molekulskih razmera

**Elektronika molekulskih razmera** (*elektronika molekulske skale*, *elektronika pojedinačnog molekula*) je grana nanotehnologije koja koristi pojedinačne molekule, ili nanoskalne kolekcije pojedinačnih molekula, kao elektronske komponente. Pošto pojedinačni molekuli sačinjavaju najmanje moguće strukture ta miniaturizacija je ultimatni cilj umanjivanja elektronskih kola.

Ovo polje se često jednostavno naziva „molekulska elektronika“, mada se taj termin takođe koristi za srodno polje provodnih polimera i organske elektronike, koje koristi osobine molekula da utiče na globalna svojstva molekula. Nomenklaturna distinkcija je predložena tako da ovo drugo polje naziva *molekularni materijali za elektroniku*, dok se *elektronika molekulskih razmera* odnosi na nanoskalne primene pojedinačnih molekula.

## Fundamentalni koncepti
Konvencionalne elektronske komponente su se tradicionalno pravile od obimnih materijala. Od doba otkrića integrisanih kola 1958. godine, njihova performanca i kompleksnost su eksponencionalno rasle (trend poznat kao Murov zakon), što je uslovilo stalno umanjivanje ugrađenih komponenti. Senzitivnost na devijacije se povećavala sa umanjenjem, i za nekoliko generacija kad minimalna veličina komponenti dostigne 13&nbsp;nm, biće neophodno da se kompozicija uređaja kontroliše sa preciznošću od nekoliko atoma da bi uređaji mogli da rade. Pristup koji koristi obimne materijali ima nasledna ograničenja i postaje sve skuplji, te je počela da stiče popularnost ideja da se komponente mogu formirati na suprotan način, počevši od pojedinačnih atoma u hemijskoj laboratoriji. Ta ideja je u osnovi molekulske elektronike, in njene ultimatna miniaturizacija, koja dovodi do jednomolekulskih komponenti.

## Povezano
* Molekulska elektronika
* Jednomolekulski magnet
* Stereoelektronika
* Organski poluprovodnici

## Reference

## Literatura
*
Nadrijan Siman

**Nadrijan C. „Ned“ Siman** (; 16. decembar, 1945 - ) je američkih nanotehnolog i kristalograf poznat of osnivanju polja DNK nanotehnologije.

Siman je studirao biohemiju na Univerzitetu Čikaga i kristalografiju na Univerzitetu Pitsburga. On je počeo da radi na Državnom univerzitetu Njujorka u Olbaniju, i 1988. se pridružio Hemijskom departmanu Njujorškog univerziteta.

On je najbolje poznat po razvoju koncepta DNK nanotehnologije početkom ranih 1980-tih. Simanova laboratorija je objavila sintezu prvog trodimenzionog nanoobjekta, kocke napravljene od DNK 1991.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Dezoksiribozim

**Dezoksiribozimi** (*DNK enzimi*, *katalitička DNK*, ili *DNKzimi*) su DNK molekuli koji imaju sposobnost izvođenja hemijskih reakcija, putem katalitičkog dejstva. U kontrastu sa RNK ribozimima, koji imaju raznovrsne katalitičke sposobnosti, DNK u prirodi jedino posreduje gensku replikaciju. Razlog za to je da 2'-hidroksilna grupa šećera nije prisutna u DNK. Time je umanjuje hemijska reaktivnost molekula, kao i sposobnost DNK da formira kompleksne tercijarne strukture. DNK se skoro uvek javlja u konformaciji dvostrukog heliksa, koja je nepodesna za katalitičko dejstvo. U poređenju sa proteinima formiranim od 20 različitih monomera, RNK i DNK imaju znato ograničeniji set monomera, te i ograničenije mogućnosti za konstrukciju katalitičkih mesta. Iz tih razloga DNKzimi postoje samo u laboratoriji.

## Otkriće
Prvi dezoksiribozim je otkrio 1994. jejlski profesor Ronald R. Brejker dok je bio na postdoktorskim studijama u laboratoriji profesora Deralda Džojsa u Skripsovom istraživačkom institutu u La Džoli, Kaliformija. Taj dezoksiribozim pomaže u operacijama RNK presecanja. Katalitička amplifikacija je veća od 100-puta u odnosu na nekatalizovanu reakciju. Mnogi drugi dezoksiribozimi su od tada razvijeni. Oni katališu DNK fosforilaciju, DNK adenilaciju, DNK deglikozilaciju, porfirinsku metilaciju, fotoreverziju timinskog dimer i DNK presecanje. Od posebnog interesa su DNK ligaze. Ti molekuli imaju izuzetnu hemoselektivnost u reakcijama RNK grananja. Mada svaka ponavljajuća jedinica RNK lanca poseduje slobodnu hidroksilnu grupu, DNK ligaza uzima samo jednu od njih kao početnu tačku grananja. To se ne može ostvariti metodima tradicionalne organske hemije. DNKzimi su našli praktičnu primenu u metalnim biosenzorima.

Na primer, DNK molekul 5'-GGAGAACGCGAGGCAAGGCTGGGAGAAATGTGGATCACGATT-3' deluje kao dezoksiribozim koji koristi svetlo za popravku timinskog dimer uz pomoć serotonina kao kofaktora.

## Reference

## Povezano
* Ribozim

## Vanjske veze
*
Streptavidin

**Streptavidin** je protein sa masom 60 kDa koji se dobija iz bakterije *[[Streptomyces]] avidinii*. Streptavidinski homotetrameri imaju izuzetno visok afinitet za biotin (vitamin B7). Sa konstantom disocijacije (Kd) reda veličine ≈10−14 mol/L, vezivanje biotina za streptavidin je jedna od najjačih nekovalentnih interakcija poznatih u prirodi. Streptavidin se ekstenzivno koristi u molekularnoj biologiji i bionanotehnologiji usled otpornosti streptavidin-biotin kompleksa na organske rastvarače, denaturante (npr. gvanidinijum hlorid), deterdžente (npr. SDS, Triton), proteolitičke enzime, i ekstremne temperature i pH.

## Structura

Kristalna struktura streptavidina sa vezanim biotinom je prvi put rešena 1989, dok je februara 2012. Proteinska baza podataka sadržala 135 struktura ovog proteina.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Swiss-Prot rekord za prekurzor streptavidina iz ''Streptomyces avidinii''
*
Koloidno zlato

**Koloidno zlato** je suspenzija (koloid) čestica zlata fluidu — ovično vodi. Boja suspenzije je intenzivno crvena za čestice manje od 100&nbsp;nm, dok se jedna od nijansi žute javlja kod većih čestica. Usled jedinstvenih optičkih, elektronskih osobina, kao i svojstava molekulskog prepoznavanja nanočestica zlata, one su tema naučnih istraživanja, sa primenama u širokom nizu različitih oblasti, uključujući elektronsku mikroskopiju, elektroniku, nanotehnologiju, i nauku o materijalima.

Osobine i primena nanočestica koloidnog zlata zavisi od oblika čestica. Na primer, štapičaste čestice imaju transverzalni i longitudinalni apsorpcioni pik, i anizotropija oblika utiče na njihovo samoformiranje.

## Sinteza
Nanočestice zlata se mogu formiraju u tečnosti ("tečnim hemijskim metodima") putem redukcije tetrahloroaurat (III) vodonika (H[AuCl4]), mada postoje i naprednije metode. Nakon rastvaranja H[AuCl4], rastvor se brzo meša uz dodavanje redukujućeg agensa. To uzrokuje redukciju Au3+ jona do neutralnih atoma zlata. Sa formiranjem sve više i više neutralnih atoma zlata, rastvor postaje prezasićen, i zlato postepeno počinje da precipitira u obliku čestica čija veličina je manja od nanometra. Preostali atoma zlata se vezuju za postojeće čestice, i ako se rastvor dovoljno brzo meša, čestice će u znatnoj meri biti uniformne veličine. Da bi se sprečila agregacija čestica, obično se dodaje neka forma stabilišućeg agensa.

## Elektronska mikroskopija
Koloidno zlato i njegovi razni derivati su već dugo vremena u širokoj upotrebi kao kontrastni agensi za biološku elektronsku mikroskopiju. Čestice koloidnog zlata se mogu vezati za mnoge tradicionalne biološke testove, kao što su antitela, lektini, superantigeni, glikani, nukleinske kiseline, i receptori. Čestice različitih veličina se lako razlikuju u elektronskim mikrograifma, što omogućava eksperimenta sa simultanim višestrukim obeležavanjem.

## Reference
Genetička varijanta

__NOTC__
Termin **genetička varijanta** ima više značenja.
* Jednonukleotidni polimorfizam (SNP), u slučaju uobičajenih genetičkih varijanti
* Mutacija, u slučaju retkih genetičkih varijanti
* Varijacija broja kopiranja
Regresija

**Regresija** ima više značenja:

* Regresija (psihoanaliza), u psihoanalizi označava povlačenje libida
* Regresiona analiza, statistički metod
* Regresija (geologija), 
* Regresija (lingvistika), stilska figura
Objekt

**Objekat** ili **objekt** ima više značenja:

* Fizički predmet
* Objekt (psihoanaliza)
* Lažni objekti, vojni termin
* Objekt (matematika), apstraktni objekt
* Objekat (rečenični član)
* Objekat (računarstvo)
Izučavanje genomskih asocijacija

U genetičkoj epidemiologiji, **izučavanje genomskih asocijacija** (*GWA* studija, *GWAS*), je ispitivanje mnoštva zajedničkih genetičkih varijanti različitih osoba da bi se utvrdilo da li je neka od varijanti vezana za datu osobinu. GWAS je tipično usredsređena na asocijacije između jednonukleotidnih polimorfizama (SNP-ova) i bolesti.

Te studije normalno upoređuju DNK dve grupe participanata: ljudi sa bolešću i srodnih zdravnih ljudi (kontrole). Svaka osoba da uzorak DNK, iz koga se milioni genetičkih varijanti čitaju koristeći SNP čipove. Ako je jedan tip varijante (jedan alel) frekventniji kod ljudi sa bolešću, za SNP se kaže da je „asociran“ sa bolešću. Asocirani SNP-ovi obeležavaju region ljudskog genoma koji utiče na rizik pojave bolesti. U kontrastu sa metodima koji specifično testiraju jedan ili nekoliko genetičkih regiona, GWA studije istražuju celokupan genom, te ovaj pristup nije zavistan od prethodnih pretpostavki o relevantnim regionima. GWA studije identifikuju SNP-ove i druge varijante DNK koje su asocirane s bolešću, međutim one nisu dovoljne da specificiranje odgovornih gena.

Prva GWA studija je bila objavljena 2005 i bavila se istraživanjem starosne degeneracije makule. Nađena su dva SNP-a koja su imala znatno promenjenu alelsku frekvenciju u poređenju sa kontrolama. Od tog vremena hiljade osoba su testiranje, preko 1,200 ljudskih GWA studija je ispitalo preko 200 bolesti, i skoro 4,000 SNP asocijacija je nađeno. Nekoliko GWA studije je bilo kritikovano zbog izostavljanja važnih koraka kontrole kvaliteta, iz kog razloga su postale neupotrebljive, međutim moderne publikacije obraćaju pažnju na taj problem.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Izučavanje genomskih asocijacija   
* NIH izveštaj