Honoré de Balzac

**Honoré de Balzac** (; Tours, 20.5. 1799 - Pariz, 17.8. 1850) bio je francuski romanopisac. Pisao je drame, poneku manje poznatu pjesmu, brojne članke, eseje i veći broj pisama, ali je najpoznatiji po svojim romanima. Za književnu vrstu romana smatra se jedan od najnadareniji autora 19. stoljeća te suvremena teorija romana je prepoznala u njemu majstora, uzora i jednog od najboljih stvaralaca ikad. Učenjaci mu pripisuju nešto između 91 i 95 romanā (romanā i novelā), napisanih između 1829. i 1850. Odrastao je za vrijeme Napoleonske imperije, dok se njegova karijera razvija za vrijeme Burbonske restacije i Metternichove Europe, tj. za vrijeme poznog romantizma. Pak književna teorija ga smatra prvim začetnikom realizma.

## Biografija
Otac mu je bio Bernard-François Balssa (1746-1829) a majka Anne-Charlotte-Laure Sallambier (1778-1854). Honoré je bio najstariji od četvero djece: Honoré Balzac, Laure Balzac (1800-1871), Laurence Balzac (1802-1825), Henri François Balzac (1807-1858). Starija sestra Laure Balzac će se udati inženjeru mostova Eugène Surville, a muž mlađe sestre Laurence će bit Arnaud Demonzaigle. Sva djeca u porodici su rođena u Toursu. Očeva porodica potječe iz okolice Albija i njihovo izvorno prezime je bilo Balssa. U januaru 1797. je Bernard-François oženio u Parizu 19-godišnju Annu Sallambier, iz pariške trgovačke porodice. Bio je direktor ureda za namjernice za 22. diviziju Francuske armije u službi u Toursu. Njegov prvi sin Honoré je se rodio 20. maja 1799. u Rue Nationale, tada zvana Rue Royale, to jeste u glavnoj ulici dalekoj nekih 300 metara od rijeke Loire za vrijeme kada je u Toursu bio samo stari dvorac (*Château de Tours* iz 11. stoljeća) i desetak ulica. Honoré će za vrijeme svog djetinjstva imati loš odnos sa majkom. Anne je bila žena koja je u nekom smislu imala malo interesa prema sinu Honoreu tako da iz piščevih pisama imamo utisak da je to bilo djetinjstvo vrlo plitke ljubavi.

Balzakova porodica prelazi da živi u Pariz 1814. godine. Njegovo pohađanje Pravnog fakulteta u Parizu poklapa se sa početkom francuske restauracije. Ulazio je u različite poslovne poduhvate koji su mu umesto zarade donosili samo gubitke i dugove. Propao je u poslu sa slovolivnicom i štamparijom. Posle tog finansijskoj sloma dugovi će ga pratiti čitav život.

Svom prezimenu je dodao plemićko « de » 1830. godine tako da je se od tada se potpisivao Honoré de Balzac.

Poljska plemkinja, Evelina Hanska, sa svog imanja u Verhovnji, započinje prepisku sa Balzacom 1832. godine. Iz prepiske sa zagonetnom «strankinjom» koja se divi Balzacovim delima, razvija se obostrana ljubav. Sa gospođom Hanskom sastaje se najpre u Švajcarskoj, zatim u Beču i Petrogradu. Nakon što je postala udovica 1842. godine, gospođa Hanska odbija ruku Balzaca. Sa njom će putovati po Nemačkoj, Francuskoj, Holandiji i Belgiji. Venčaće se sa gospođom Hanskom 1850. godine u Berdičevu u Ukrajini.

Bio je predsednik Društva književnika. Dva puta se kandidovao za Francusku Akademiju. Prvi put (1839.) je povukao kandidaturu u korist Victora Hugoa, a drugom prilikom (1849.) dobija samo dva glasa.

## Stil i delo
« Ljudska komedija » (*La Comédie humaine*) zajednički je naziv za njegove romane, međusobno povezane, u kojima nastoji da pruži sliku o svom vremenu, društvenim i istorijskim, filozofskim kretanjima, da prikaže život svih društvenih klasa i slojeva, da osvetli tajne čovekove psihe. Balzac je prvi upotrebio mehanizam vraćanja istih likova kroz svoje knjige kako bi izrazio jedinstvo društva koje slika. U predgovoru *Ljudske komedije* (objavljen 1842. godine) naglašava da će to biti istorija koju su zaboravili toliki istoričari, istorija naravi. Predvideo je da *Ljudska komedija* sadrži 137 dela, ali je stigao da napiše 91 delo. Tom broju se mogu dodati još tri romana koje nije predvideo prvobitnim planom. U broj od 94 dela ne ulaze «Golicave priče» ni Balzakovi mladalački romani napisani pre 1829. godine.
U svom Katalogu dela koja će sadržati «Ljudska komedija», Balzak predviđa sledeću podelu:
* Prvi deo: Studije naravi, razvrstane po temama u šest grupa:
# Prizori iz privatnog života (Čiča Gorio),
# Prizori iz provincijskog života (Evgenija Grande, Izgubljene iluzije),
# Prizori iz pariskog života (Sjaj i beda kurtizana, Rođaka Beta, Rođak Pons),
# Prizori iz političkog života (Poslanik iz Arsija),
# Prizori iz vojničkog života (Šuani),
# Prizori iz seoskog života (Ljiljan u dolu).
* Drugi deo: Filozofske studije – Šagrinska koža, Traganje za apsolutnim.
* Treći deo: Analitičke studije sadrže samo jedno delo koje nije roman već ogled «Fiziologija braka»

Iz želje za novcem i slavom pisao je ono šta je smatrao popularnim, i čime bi mogao da privuče širi krug čitalaca. Često je pisao i po 16 sati dnevno uz pomoć sveće i kafe ne bi li što pre objavio svoje delo. Ovakvo pisanje rezultovalo je time da većina njegovih dela daje utisak nedovršenosti i neurednosti, ima greške u tekstu, a pojedini delovi su površni ili nedovršeni.

Iako je odrastao daleko od Pariza Balzac je dosta vezan za ovaj grad. Svoja najbolja dela je napisao u Parizu ili o Parizu.

Onore de Balzak i Gustave Flaubert imali su veliki uticaj na kasnije realističare i naturaliste: Guy de Maupassant, Joris-Karl Huysmans, i u Engleskoj George Eliot.

## Djela
Vidi detaljno u članku : ***[[Ljudska komedija]]***
### Glavna djela
* *Les Chouans* (1829) : 
* *La Maison du chat-qui-pelote* (1830) : 
* *Le Chef-d'œuvre inconnu* (1831) : 
* *La Peau de chagrin* (1831) : 
* *Le Colonel Chabert* (1832) : 
* *Louis Lambert* (1832) : 
* *Médecin de campagne* (1833) :  
* *Eugénie Grandet* (1833) : 
* *Ferragus, chef des Dévorants* (1833) : 
* *La Duchesse de Langeais* (1833-1834) : 
* *L'Élixir de longue vie* (1833/1846) : 
* *La Recherche de l'absolu* (1834) : 
* *La Fille aux yeux d'or* (1835) : 
* *Le Père Goriot* (1835) : 
* *Le Lys dans la vallée* (1835-1836) : 
* *La Vieille Fille* (1836) : 
* *Illusions perdues* (1839) :  ili 
* *La Messe de l'athée* (1839) : 
* *Le Député d'Arcis* (1839/1854) : 
* *Splendeurs et misères des courtisanes* (1838/1847) : 
* *Le Curé de village* (1839/1841) : 
* *Une ténébreuse affaire* (1841) :  
* *Pierrette* (1840) : 
* *La Cousine Bette* (1846-1847) : 
* *Le Cousin Pons* (1847) : 
* *Les Paysans* (1844/1855) : 

## Vanjske veze
*  
*  
*   

## Reference

## Literatura
* Benjamin René, *La vie prodigieuse de Balzac*, Librairie Plon, Paris, 1925.
* 
* 
* Hugo Victor, *Funérailles de Balzac*, 20. augusta 1850 : 
* Hugo Victor, *Mort de Balzac* : 
* 
* Lukács György, *Balzac und der französische Realismus*, Aufbau, Berlin, 1952.
* Lukács György, *Die Theorie des Romans. Ein geschichtsphilosophischer Versuch über die Formen der großen Epik*, Berlin, 1916.
* Maurois Andre, *Prometej ili život Balzakov*, preveo Karlo Budor, Naprijed, Zagreb, 1969, 699 str.
* Milačić Dušan, *Balzak. Život i rad*, Srpska književna zadruga, Beograd, 1949, 322 str.
* Mirabeau Octave, *La Mort de Balzac* : 
* Sand George, *Autour de la Table*, Paris, E. Dentu, 1862. Drugo izdanje: Calmann-Lévy.
* Taine Hippolyte: * Balzac* : 
* Zweig Stefan, *Balzak*, preveo Nika Miličević, Narodna prosvejta, Sarajevo, 1959. Njemački naslov: *Balzac. Roman seines Lebens*. Posmrtno izdanje godine 1946.