open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kylie Minogue (album)

***Kylie Minogue*** je peti studijski album australijske pjevačice Kylie Minogue, objavljen je 19. septembra 1994. godine.

## Informacija
Album je prvo izdanje Minogue izvan produkcijskog tima Stock, Aitken i Waterman. U pokušaju da poveća broj svojih obožavalaca i proširi svoj umetnički rad, uzela je glavnu ulogu u planiranju albuma i potražila određenu grupu ljudi da sarađuju s njom. Album je dostigao mjesto broj tri u Australiji i broj četiri u Velikoj Britaniji, gdje je sertifikat zlato. Album je dostigao 39. mjesto u Švedskoj.

Na omotu albuma Minogue je htela da prikaže sebe kao ozbiljnu umjetnicu. Dok su promotivni video spotovi za album bili više seki i razgolišaniji, na omotu albuma je fotografija Minogue u konzervativnim pantalonama, jakni sa velikim naočarima. Takva kombinacija je mnogim kritičarima bila čudan izbor. Prema rečima jendog od tekstopisaca i producenata albuma, Steve Anderson, prodato je 2 miliona primeraka širom sveta. Prema jednoj od tekstopiscima na albuma i producenata, album je prodat u 2 milijona primeraka širom sveta.

## Singlovi
„Confide in Me” je prvi singl s albuma, postao je jedan od najuspešnijih singlova Minogue. Dospevajući na prvo mjesto u Australiji na četiri nedelje, te drugo mjesto u Velikoj Britaniji.

„Put Yourself in My Place”, objavljena kao drugi singl s albuma, dospela ja na 11. mjesto u Australiji i Velikoj Britaniji. Minogue je u videospotu odglumila scenu poput one u klasičnom filmu od Jane Fonde pod imenom *[[Barbarella]]* iz 1968. godine.

„Where Is the Feeling?” je objavljena kao treći singl s albuma i dospela je na 16. mjesto u Velikoj Britaniji i 31. mjesto u Australiji. Pjesma je urađena za singl i videospot i tako postala jedan od najnekomercionalnijih singlova Minogue. U toj uređenoj verziji pjesme izraženiji su njeni šapati i recitacije nego pjevanje.

## Popis pjesama

## Top ljestvice

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica
Merala

**Merala** ili **aronika** (*Amelanchier*) biljni je rod niskih listopadnih grmova iz porodice ruža (Rosaceae). Rod je raširen po brdskim područjima sjeverne Zemljine polulopte s umjerenom klimom. U Hrvatskoj je rasprostranjena vrsta *Amelanchier ovalis*, koja se - pored naziva merala i aronika - naziva još i **rušvica** i **kozja jabučica**.

## Vanjske veze
Warwick

**Warwick** () je grad i sjedište grofovije Warwickshire u Engleskoj. Smješten je na obalama rijeke Avon, 18&nbsp;km južno od Coventryja i zapadno od toplica Leamington Spa i Whitnash sa kojima je spojen. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, imao je 23.350 stanovnika. Tragovi ljudske aktivnosti na području Warwicka datiraju iz vremena neolita, a stalno naselje od 6. vijeka. Status grada je dobio 914. kada je u njemu mercijska kraljica Ethelfleda sagradila utvrđeni burh. Teško je stradao u napadu Danaca 1050. godine, a 1068. je William Osvajač u njemu sagradio znameniti zamak Warwick Castle. Za vrijeme građanskog rata se opredijelio za Parlament i bio dva tjedna pod opsadom rojalističkih trupa. Godine 1694. je teško stradao u požaru, zbog čega danas najveći dio građevina datira iz 18. i 19. vijeka.

## Vanjske veze

* Building History entry for Warwick 
* Warwickshire's Railways&nbsp;– the history of the county's railways from 1838 to 1968
* Saltisford Canal Trust: Warwick's local waterway charity
* Photos of Warwick and surrounding area on geograph
Manyakheta

**Manyakheta** (Mānyakheṭa, Prakrit Mannakheḍa, danas poznat kao **Malkhed**) je naselje u distriktu Gulbarga u indijskoj državi Karnataka, poznato kao nekadašnja prijestolnica dinastije Rashtrakuta (818- 982). Smješteno je na obalama rijeke Kagina, oko 40 km od grada Gulbarga.

Prijestolnicom je postao kada su se Rashtrakute premjestile iz Mayurkhandija u Bidaru. Nakon pada dinastije Rashtrakuta, oko 1050. je postao prijestolnica njihovih nasljednika - Kalyani ili Zapadnih Čalukja.

U selu se nalazi ostaci džainskog hrama Bhattaraka Neminath iz 9. vijeka. U blizini se danas nalazi tvornica cementa.

## Izvori
* Dr. Suryanath U. Kamath (2001). A Concise History of Karnataka from pre-historic times to the present, Jupiter books, MCC, Bangalore (Reprinted 2002) OCLC: 7796041
Indra III

**Indra III** (? - 929) bio je vladar indijske dinastije Rashtrakuta koji je vladao od 914. do 929. Bio je unuk kralja Krišne II i sin Chedi princeze Lakshmi. Na prijestolje je došao zbog iznenadne smrti svog oca koji se zvao Jagattunga.

Na početku vladavine se morao boriti protiv Paramara vladara po imenu Upendra, vazala dinastije Gurjara Pratihara. Njega je porazio kod Nasika, nakon čega su Paramare postali vazali Rashtrakuta. Potom je iskoristio porodične sukobe među Pratiharama kako bi pokrenuo pohod protiv cara Mahendrapale I te osvojio Kannauj koji je pod vlašću Rashtrakuta ostao do 916.

Indra III je ostao upamćen kao pokrovitelj književnosti. Među piscima koje je pomogao bio je njegov vojskovođa SriVijaya, koji je pisao na kannada jeziku, te Trivikrama, koji je pisao poeziju na sanskritu.

Indra III je bio oženjen za princezu Vijambu iz dinastije Kalachuri u centračmnoj Indiji (Chedi).

## Izvori


## Literatura
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* History of Karnataka, Mr. Arthikaje
Ahmad Samani

**Ahmed bin Ismail bin Ahmed** (? – 12. 1. 914.) bio je samanidski emir koji je vladao Buharskim emiratom od 907. do 914. godine. Bio je sin emira Isma'ila, a sam je stekao nadimak **Emir Mučenik**..

Emirom je postao 907. nakon očeve smrti. Od abasidskog kalifa al-Muktadira je ishodio proširenje svoje vlasti na Sistan, gdje je 911. slomio otpor lokalne dinastije safaridskih emira. Tamo je za guvernera instalirao svog nećaka Mansur ibn Išaka. Protiv Mansura se, međutim, brzo digao ustanak koji je doveo do povratka Safarida na vlast. Samanidi su međutim uspjeli ponovno zauzeti Sistan. U međuvremenu je Ahmedovo nametanje visokih poreza dovelo do ustanaka u Tabaristanu i Gorganu. Prije nego što ih je uspio ugušiti, vlastiti robovi su mu prilikom spavanja odsjekli glavu. Naslijedio ga je mladi sin Nasr II.

Za vrijeme svoje vladavine je nastojao perzijski jezik na svom dvoru zamijeniti arapskim, što dio historičara smatra jednim od razloga za široko nezadovoljstvo.

## Reference

## Literatura
* R. N. Fyre (1975). *[[The Cambridge History of Iran]], Volume Four: From the Arab Invasion to the Saljuqs*.
Nasr II

**Nasr II** (cca. 906? - 943) bio je samanidski emir koji je vladao od 914. do smrti, a čija je vladavina predstavljala vrhunac moći Samanidske Monarhije.

Bio je sin prethodnog emira Ahmada ibn Ismaila. Na prijestolje je došao u januaru 914. nakon očevog ubojstva, kada je imao tek osam godina. Stvarnu vlast je, pak, preuzeo vezir Abu Abdulah al-Džaihani. Početak vladavine je donio nestabilnost, odnosno građanski rat izazvan pokušajem njegovog prastrica Išak ibn Ahmada da preuzme vlast. To su istovremeno iskoristili i abasidski kalifi, koji su iz Sistana protjerali samanidske garnizone i posljednji put na tom području uspostavili svoju neposrednu vlast. Raj i Tabaristan u Iranu je, pak, zauzeo alidski vođa al-Utruš.

Nasr je potom 930-ih saveznike dobio u novoosnovanoj iranskoj lokalnoj dinastiji Zijarida koji su mu predali prethodno odmetnuti Gorgan i priznali ga za svog sizerena.

U međuvremenu je 922. njegov vezir al-Džaihani smijenjen pod sumnjom da tajno ispovijeda šijitska vjerovanja. Zamijenio ga je Abul-Fadl al-Balami, koji je nastavio njegovu politiku. Godine 929. Nasr je uspješno suzbio pobunu svoje braće, a 938. vratio al-Džaihanija na mjesto vezira, koje je zadržao do 941. godine. Oba vezira, al-džaihani i al-Balami, bili su poznati kao pokrovitelji nauke i umjetnosti, te je pod njima Buhara postala jednim od velikih kulturnih središta tadašnjeg iranskog i islamskog svijeta.

Pred kraj Nasrove vladavine se u Samanidskom Emiratu počeo širiti ismailizam. Smatrajući da emir ne čini dovoljno da to zaustavi, grupa oficira je 943. skovala zavjeru s ciljem da ga svrgne. Nasrov sin Nuh je za to doznao te se pravio da podržava zavjeru; došavši na jedan banket iznenada je glavnom urotniku odrubio glavu. Nakon toga je ostalim oficirima obećao da će protjerati ismailitske misionare, oca je nagovorio na abdikaciju. Nasr je nedugo nakon toga umro.

## Literatura
* R. N. Frye (1975). *[[Cambridge History of Iran]], Vol. 4.: From the Arab Invasion to the Saljuqs*.
Muhamed al-Kaim Bi-Amrilah

**Muhamed al-Kaim Bi-Amrilah** (; *Muhammad al-Qaim Bi-Amrillah*; 893 - 17. maj 946) bio je drugi po redu fatimidski kalif Ifrikije koji je vladao od 934. do 946. godine, odnosno dvanaesti imam po ismailitskom vjerovanju.

Rodio se pod imenom Abd ar-Rahman u Salamiji u Siriji. Otac mu je bio ismailitski vođa Ubayd Allah al-Mahdi Billah koji je 910. preuzeo vlast u Ifrikiji, proglasivši se kalifom i osnovavši dinastiju Fatimida. Al-Kaim je za prijestonasljednika proglašen 912. Ocu je pomagao u gušenju pobuna, ali i u dva neuspješna pohoda na Egipat (914-915. i 919-921. godine).

Oca je naslijedio 934. godine. Otada više nije napuštao svoju palaču Mahdia. Za vrijeme vladavine je konsolidirana fatimidska vlast nad Siciliju i poduzeti brojni pohodi na Kalabriju i obale Francuske i Italije. Godine 944. je izbio veliki ustanak pod vodstvom haridžitskog vođe Abu Jezida, koji je ujedinio berberska plemena te osvojio skoro cijelu Ifrikiju. Al-Kaim se uspio održati u Mahdiji; ustanak je 947. uz pomoć mornarice ugušen, ali ne prije nego što je Al-Kaim umro. Naslijedio ga je sin Ismail al-Mansur.

## Eksterni linkovi i izvori
* Imam al-Qaaim, the 12th Fatimi Imam. 
*
Zoe Karbonopsina

**Zoe Karbonopsina**, također **Karvounopsina** (; doslovno "Zoe Ugljenooka"; (? - iza 919) bila je četvrta supruga bizantskog cara Lava VI Mudrog i majka cara Konstantina VII.

Zoe Karbonopsina je bila u srodstvu sa znamenitim historičarom Teofanom Ispovjednikom i nećaka admirala Himeriosa. Postala je Lavova ljubavnica, a krajem 905. mu je rodila sina Konstantina. Kada ju je Lav početkom sljedeće godine, nastojeći tako sebi osigurati muškog nasljednika, oženio došao je u sukob sa Crkvom, odnosno carigradskom patrijarhom Nikolom Mistikom, koji je smatrao da četvrti brak predstavlja povredu kanonskog prava. Lav je pronašao svećenika voljnog da ga vjenča, ali je sukob okončan tek kada je 907. dao svrgnuti Nikolu i zamijeniti ga svojoj supruzi sklonijem Eutimijem.

Kada je godine 912. Lav umro, njegov brat Aleksandar je Nikolu vratio na mjesto patrijarha. Nikola je smjesta dao Zoju protjerati iz carske palače. Nakon Aleksandrove smrti 913. se vratila u palaču, ali se Nikola uspio nametnuti kao regent malodobnom caru i zatvorio ju je u manastir. Međutim, već 914. su Nikolini nepopularni ustupci Bugarima oslabili njegov autoritet; iste je godine bio prisiljen pustiti Zoju iz manastira i priznati je kao regenta, dok je zauzvrat zadržao mjesto patrijarha.

Zojinu vladavinu su označili pokušaji suprotstavljanja Bugarima. U tu je svrhu nakon uspješnog pohoda na Armeniju 915. sklopila mir sa Abasidskim Kalifatom kako bi osigurala svoje sjeverne granice. Ambiciozni plan da se sa Bugarima i njihovim carem Simeonom obračuna uz pomoć Pečenjega je doživio katastrofalan neuspjeh; Pečenjezi nisu napali Bugare s leđa, a bizantska vojska je katastrofalno potučena kod Aheloja 917. Zojini pokušaji saveza sa Srbima i Mađarima također nisu dali rezultata, a ponižavajući mirovni sporazum sa Arapima na Siciliji joj je dodatno potkopao popularnost.

Konačno je 919. izveden puč koji je vodio admiral Roman Lakapin (Lekapenos). On je svoju kćer Helenu udao za Konstantina, sebe postavio za regenta, a Zoju, ovaj put trajno, zatvorio u manastir.
## Izvori i bilješke
Ivan X (papa)

**Ivan X.** je bio papa od ožujka 914. do svibnja 928. godine. Prije izbora je bio đakon u Bologni. Tamo je stekao pažnju i naklonost Teodore, svemoćne supruge tuskulskog grofa Teofilakta I čije su pape u to vrijeme, poznate kao *[[saeculum obscurum]]*, bile marionete. Nakon smrti njegovog prethodnika Landa je uz Teodorinu podršku postao papa usprkos protivljenja crkvenog sinoda.

Ivan je, osim Teofilaktu i njegovom klanu, pružao podršku Albericu, grofa od Camerina i budućem vojvodi od Spoleta. U junu 915. je uspješno organizirao savez italijanskih gradova-država koji će se suprostaviti Saracenima, te je vodio savezničku vojsku u pobjedosnoj bitci kod Gariglanoa. U decembru iste godine je, pak, Berengara Furlanskog okrunio za kralja Italije.

Za vrijeme njegovog pontifikata je proširen uticaj Rimokatoličke crkve na južnoslavenske zemlje na istočnoj obali Jadrana. Sačuvana je korespondencija koju je Ivan vodio s hrvatskim knezom (kraljem) Tomislavom, kao i zahumskim knezom Mihajlom. Za vrijeme njegovog pontifikata je, pak, u Splitu održan crkveni Sabor na kome je određeno da se obredi na području Hrvatske vrše latinskim jezikom.

Ivanov, za tadašnje vrijeme neuobičajeno dugi, pontifikat završio je 928. nasilnom smrću, koja se pripisuje spletkama Teodorine kćeri Marozije. Liutprand navodi da je Marozia bila njegova ljubavnica.
915.

__NOTOC__
Godina **915.** (**[[rimske brojke|CMXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* januar - Fatimidska invazija abasidskog Egipta: poraženi su kod Gize nakon čega se povlače na zapad.
* jun – Bitka kod Gariglianoa u kojoj savez kršćanskih italijanskih gradova-država na čelu sa papom Ivanom X, uz pomoć Bizantinaca, nanosi odlučujući poraz Saracenima (Fatimidima).
* decembar – Berengar I od Italije okrunjen za svetog rimskog cara.

### Kroz godinu
* Vladari korejskih država Kasniji Goguryeo i Silla šalju izaslanike kitanskom caru Abaojiju, koji je ulogoren na obali rijeke Jalu.

## Rođenja

* 13. 1. - Al-Hakam II, kordovski kalif († 976)
* Vilim III od Akvitanije
* Abu Shakur Balkhi, perzijski pjesnik
* Ahmad ibn-al-Husayn al-Mutanabbi, arapski pjesnik
*  - Boleslav I od Češke († 967-72)

## Smrti

* Sunyer II od Empúriesa
* Spytihněv I od Češke
* Regino od Prüma, njemački kroničar

## Reference
Jalu

**Jalu** (kineski: 鴨綠江), znana još i kao **Amnok** (korejski: 압록강), je rijeka koja zajedno sa rijekom Tumen formira sjeverozapadnu granicu Sjeverne Koreje sa Kinom. Uliva se u Žuto more (Korejski zaliv).

Rijeka je plovna u dužini od 698 kilometara od marta do novembra. Na ušću se nalazi grad Jongampo.

## Literatura
* Vojna enciklopedija, Beograd, 1972., knjiga četvrta, strana 3.

## Vanjske veze
Happy TV

**Happy TV** je televizija u Srbiji sa nacionalnom frekvencijom, koja je sa radom počela 27. septembra 2010. godine, nakon spajanja televizije *Košava* i dečije televizije *Happy* koje su dobile nacionalnu frekvenciju 2006. i tako je bilo sve do 2010. kada je *Košava* kupila *Happy* i počela da emituje svoj program 24/7 pod imenom *Happy*.

Republička radiodifuzna agencija početkom 2006. godine raspisuje konkurs za dobijanje nacionalne frekvencije. Zajedničku ponudu poslale su *TV Košava* i *Happy TV*, koja biva prihvaćena. *Happy* je svoj program je prikazivala od 06:30 do 18:30, nakon čega sledi program *Košave*.

## Reference

## Vanjske veze
* http://www.happytv.tv
Spytihněv I od Češke

**Spytihněv I** (cca. 875 - 915) je bio knez Češke od 894/895. do svoje smrti.

Bio je sin kneza Bořivoja I, prvog historijski dokumentiranog češkog vladara iz dinastije Pšemislovića i njegove supruge Ljudmile. Kada mu je oko 889. otac umro, bio je malodoban, te je vlast kao regent preuzeo njegov sizeren, velikomoravski knez Svatopluk I. Nakon Svatoplukove smrti je došlo do borbe za nasljedstvo između Svatoplukovih sinova Mojmira II i Svatopluka II. Spytihnev je to nastojao iskoristiti kako bi Češku oslobodio velikomoravske vlasti. Prema *[[Annales Fuldenses]]* je 895. došao na sjednicu Reichstaga u Regensburgu gdje se formalno poklonio istočnofranačkom kralju Arnulfu Karantanskom.

Spytihněv je sklopio savez sa markgrofom Luitpoldom od Bavarske te su zajedno 898. vodili rat protiv Mojmíra II, konačno odvojivši Češku od Velike Moravske. Taj je pakt također trebao braniti Češku od mađarskih napada, ali je isto tako omogućio prodor karolinške kulture u Češku, a zajedno s njom omogućio dominaciju Rimokatoličke crkve među Česima. Spytihněv je također dograđivao znameniti Praški zamak kao sjedište svoje kneževine.
Abu Šakur Balhi

**Abu Šakur Balhi** (, 915 - ?) bio je perzijski pjesnik iz 10. vijeka, koji je živio i radio u samanidskom Iranu. Bio je porijeklom iz grada Balha, po kome je stekao nadimak.

Bio je suvremenik Rudakija. Do danas je očuvano 192 njegovih pjesama.

## Literatura
* E.G. Browne. *Literary History of Persia*. (Four volumes, 2,256 pages, and twenty-five years in the writing). 1998. 
* Jan Rypka, *History of Iranian Literature*. Reidel Publishing Company. ASIN B-000-6BXVT-K
El Alamein

**El Alamein** (ili **Al Alamayn**) (arapski: **العلمين**) je grad na sjeveru Egipta, na obali Sredozemnog mora. Udaljen je 106&nbsp;km zapadno od Aleksandrije i 240&nbsp;km sjeverozapadno od Kaira.

Danas je najpoznatiji kao transportna luka za naftu.

## Historija

El Alamein je imao značajnu ulogu u ishodu Drugog svjetskog rata. Dvije velike bitke vodile su se na tom području:
* Prva bitka kod El Alameina (1. srpnja – 27. srpnja 1942.), Savezničke snage zaustavile su napredovanje Sila osovine prema Aleksandriji
* Druga bitka kod El Alameina (23. listopada – 4. studenog 1942.), Savezničke snage su probile liniju Sila osovine i prisilile ih na povlačenje sve do Tunisa. Winston Churchill je to nazvao krajem početka.
Al-Mutanabi

**Abu at-Tayyib Ahmad ibn al-Husayn al-Mutanabbi** () ‎ (915 – 23. septembar 965) bio je arapski (irački) pjesnik, koji se smatra jednim od najvećih pjesnika na arapskom jeziku. Otkrivši talent za poeziju još u dobi od 9 godina, Al-Mutanabi je iza sebe ostavio 326 pjesama. Neki od historičara ih tumače kao svojevrsnu autobiografiju, ali i prikaz vladara čije je dvorove posjećivao. Al-Mutanabijeve pjesme su dan-danas popularne u arapskom svijetu te ih se često citira poput narodnih poslovica.

Osim književnošću se bavio i politikom, nastojeći iskoristiti krizu Abasidskog Kalifata i stvaranje polunezavisnih emirata kao priliku za napredovanje. Godine 948. je došao u Aleppo u Siriji na dvor tadašnjeg emira Sayfa al-Daule, s kojim se zajedno borio protiv Bizantinaca. Međutim, ubrzo je došao u nemilost zbog sukoba sa svojim pjesničkim suparnikom i Sayfovim rođakom Abu Firas al-Hamdanijem. Bio je prisiljen bježati u Egipat, gdje je pokušao steći naklonost tamošnjeg vladara Abu al-Misk Kafura. U tome nije imao uspjeha, te je prisiljen na bijeg, napisavši nekoliko satiričkih pjesama na račun svog nesuđenog pokrovitelja.

Poginuo je u blizini Bagdada, kada ga u zasjedi napao izvjesni Dhaba al-Asadi, koga je teško uvrijedio u svojim pjesmama.

## Vanjske veze

* Al-Mutanabbi The Greatest Arabic Poet
* Mutanabbi's poetry recited by Samar Traboulsi
* Poetry Magic, UK 
* Poetry Portal 
* أبو الطيب المتنبي - ويكيبيديا
* Almotanabbi.com - the complete collection of Mutanabbi's poems along with explanation
Bitka kod Garigliana

:*Za istoimenu bitku iz 1503. godine v. *Bitka kod Gariglianoa (1503)*.



*'Bitka kod Garigliana*' se odigrala 915. u centralnoj Italiji između snaga [[Fatimidi|Fatimidskog Kalifata]] na jednoj, i saveza italijanskih [[hrišćanstvo|kršćanskih]] država na čelu sa [[ivan X (papa)|papom Ivanom X]] na drugoj strani. Do nje je došlo zbog nastojanja pape da uništi [[Saraceni|saracensko]] uporište, uspostavljeno kraj drevno grada [[Minturno|Minturnae]] na rijeci [[Garigliano]], te time trajno otkloni opasnost od Saracena koji su od sredine 9. vijeka iz svojih uporišta na Siciliji i italijanskom kopnu, napadali kršćanska područja južne i centralne Italije. Ivan X je u tu svrhu uspio okupiti savez koga su činili mnogi dotadašnji suparnici, odnosno čak i neke države koje su u međusobnim sukobima bile koristile Saracene kao saveznike. Papa Ivan X je stao na čelo vojske, u kojoj su bili kontingenti većine italijanskih vojvodstava i kneževina, [[kralj Italije|kralja Italije]] [[Berengar I.|Berengara I]] kao i [[Bizantsko Carstvo|bizantskog]] *strategosa'' Niccolo Picinglija. Nakon što su Saraceni početkom godine protjerani iz uporišta Narni u sjevernom Laciju, u junu 915. su se povukli u svoj kairuan (utvrđenje) na rijeci Garigliano. Tamo su stavljeni pod opsadu. U augustu su pokušali ispad, odnosno proboj do obale gdje su mislili naći put do Sicilije, ali su svi uhvaćeni i pogubljeni.

## Izvori
Guillaume III od Akvitanije

**Guillaume III** (*Vilim*; 915 &ndash; 3. april 963), zvani **Žitoglavi** (, ) po svijetloj boji kose, bio je grof Akvitanskog vojvodstva od 959. i vojvoda Akvitanije od 962. do smrti. Također je bio grof Poitoua (kao **Guillaume I**) od 935. i grof Auvergnea od 950. Primarni izvori za njegovu vladavinu su Ademar od Chabannesa, Dudo od Saint-Quentina i Guillame od Jumiègesa.

Guillaume je bio sin Ebalusa Manzera i Emilienne. Rođen je u Poitiersu. Prisizao je Vojvodstvo Akvitanije kao nasljedstvo od oca, ali mu vojvodska titula nije priznata do nesporedno pred smrt.

Nedugo nakon smrti kralja Francuske kralj Louis IV ga je prisilio da dio svojih zemalja prepustit Hugu Velikom. To je učinio mirno i dostojanstveno, ali je nakon toga bio s lošim odnosima sa Hugom. Kada je 950. Hugo od Louisa stekao vojvodstva Burgundiju i Akvitaniju, potonja je pod Guillaumeom pružala uspješni otpor. U augustu 955. je Hugo uz pomoć Louisovog nasljednika Lothaira stavio Poitiers pod opsadu. Guillaume je uspješno pružao otpor, ali je poražen kada se kralju i njegovom savezniku odlučio suprotstaviti na otvorenom polju.

Nakon Hugove smrti je njegov sin Hugo Capet imenovan vojvodom od Akvitanije, ali nikada nije preuzeo vojvodstvo, jer se u međuvremenu Guillaume pomirio sa Lothairom.

Kao leno je dobio opatiju Saint-Hilaire-le-Grand, koju su poslije preuzeli njegovi nasljednici. U palači Poitiers je dao sagraditi biblioteku.
Mahdija

**Mahdia** (arapski: المهدية‎ / al-Mahdīyah) je lučki grad od 51,833 stanovnika na istoku Tunisa u Vilajetu Mahdia u kom je administrativni centar.

## Geografija

Mahdija leži na obalnoj ravnici Sahel između Sousse na sjeveru i Sfaxa na jugu, udaljena oko 200 km jugoistočno od glavnog grada Tunisa.

Centar grada leži na uskom stjenovitom poluotoku  Afrika (Ifrikija).

## Historija

Grad je svoje ime **Mahdi** što na arapskom znači *ispravno vođeni* dobio po Ubaid Alah al-Mahdiu ili samo *Mahdiu* prvom šijitskom kalifu i osnivaču Fatimidske dinastije, koji je osnovao grad - 912., a 921. od njega napravio svoju prijestolnicu.  
Mahdia je napuštena oko 973., ali je ponovno naseljena krajem 11. vijeka, ovaj put kao prijestolnica vladara Ziridske dinastije koji su u njoj pronašli utočište.

Apeninski križari zauzeli su i opljačkali grad za Mahdijskog križarskog rata 1087.

Sredinom 12. vijeka Sicilijanski Normani zauzeli su Mahdiju, koja je za njihove vladavine izgubila na važnosti i postala malo selo. 
Za srednjeg vijeka bila je piratska baza. 
Španjolska je sredinom 16. vijeka zavladala gradom i jedno kraće vrijeme vladala, ali je već krajem 16. vijeka Mahdija postala dio Osmanskog Carstva.

## Privreda i transport

Privreda grada bazira se na ponajviše na luci a nešto manje na ribolovu i konzerviranju riba, preradi maslina i rukotvorima.

Grad je dobro povezan cestama i željeznicom sa Soussom koja leži 32 km sjeverozapadno.
 
## Znamenitosti

Od historijskih znamenitosti Mahdia ima džamiju iz 10. vijeka, kao i osmansku utvrdu iz 16. vijeka i ruševine antičkih bedema.

## Pobratimski gradovi

*  Mazara del Vallo, Italija 
*  Saint-Nazaire, Francuska 
*  Aveiro, Portugal

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Commune de Mahdia''
Bencion

**Bencion** (na katalonskom i španskom *Benció*; ? - 916) bio je grof Empúriesa i Rossellóa od 915. do smrti. Bio je sin Sunyera II od Empuriesa, koga je naslijedio. Bio je oženjen za Godlanu, kćer Mira Starijeg od Conflenta i Roussillona. 

Nakon očeve smrti su grofovije podijelili on i brat Gausbert. Kada je umro godinu dana kasnije, Gausbert je preuzeo sve. 

|-
Santa Barbara, California

**Santa Barbara** je poznato ljetovalište u istoimenom okrugu, u američkoj saveznoj državi Kaliforniji. Leži na obali Tihog oceana, u podnožju planinskog lanca Santa Ynez Mountains.

Klima Santa Barbare opisuje se kao mediteranska, a grad nosi nadimak "Američka rivijera".

## Historija

Povijest grada počinje prije 13.000 godina s precima današnjih Chumash Indijanaca. Oko 8.000 do 10.000 godina Chumasi su živjeli na južnoj obali današnjeg okruga Santa Barbara. Portugalski istraživač João Cabrilho plovio je Santa Barbarskim kanalom 1542. godine, a kratko se vrijeme tu i usidrio. Španjolski istraživač Sebastian Vizcaino dao je području ime "Santa Barbara" 1602. godine, u znak zahvalnosti za to što je preživio oluju u kanalu 3. prosinca, uoči blagdana Svete Barbare.

Godine 1786. na području je osnovana katolička misija Santa Barbare, zajedno sa španjolskom vojnom utvrdom. Od 1822. do 1846. bila je dijelom Meksika, nakon čega, u sastavu Kalifornije, biva pripojena SAD-u.

Tijekom ranog 20. stoljeća, u doba nijemog filma, u gradu je bio smješten najveći filmski studio na svijetu.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2000. godine grad je imao 92.325 stanovnika, u 35.605 domaćinstava, te 18.941 obitelji. Većina su stanovništva, odnosno 74,04%, bijelci. Šire područje grada ima 201.058 stanovnika (2000. godine).

## Značajne osobe
* David Crosby, kantautor
* Anthony Edwards, glumac
* Katy Perry, kantautorica

## Gradovi prijatelji
*  Dingle, Irska
*  Puerto Vallarta, Meksiko
*  San Juan, Filipini
*  Toba, Mie, Japan
*  Weihai, Kina

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službena stranica grada 
* Stranica Turističke zajednice
Car Yuanzong od Južnog Tanga

**Car Yuanzong od Južnog Tanga** (南唐元宗), također poznat i kao **Zhongzhu od Južnog Tanga** (南唐中主, doslovno "srednji gospodar Južnog Tanga"), osobno ime **Li Jing** (李璟, kasnije promijenjeno u 李景), rođ. kao **Xu Jingtong** (徐景通) bio je drugi vladar kineske države Južni Tang, koji je vladao od 943. do 961.

Bio je sin Li Biana, posthumno poznatog kao Xianzhu (先主), koji je 937. svrgnuo posljednjeg vladara države Wu i osnovao Južni Tang. Li Jing se pokazao kao sposoban vladar. Kada je u susjednoj državi Min došlo do unutrašnjih sukoba, odnosno otcjepljenja države Jin, vladari Mina su pozvali Li Jinga da im pomogne poraziti separatiste. Li Jing je umjesto toga zauzeo i jednostavno anektirao pobunjeničku teritoriju. Do 945. je gotovo cijeli Min pao pod državu Južni Tang. 951. je također iskoristio unutrašnje sukobe u državi Chu na jugozapadu kako bi je anektirao. Li Jing je također svoju prijestolnicu smjestio u današnji Nanjing.

Li Jing se od 951. morao suočiti s prijetnjom koju je sa sjevera predstavljala dinastija Kasniji Zhou, odnosno posljednja od Pet dinastija koje su nominalno vladale Carstvom nakon propasti dinastije Tang. Svjestan njenih nastojanja da se ponovno ujedini Kinu pod svojom vlašću, Li Jing je 958. formalno priznao njene vladare za svoje sizerene. Umro je tri godine kasnije.

Kineski historičari ga smatraju jednim od najsposobnijih i najuspješnijih vladara perioda Pet dinastija i Deset kraljevstava.

## Izvori
* 
*
Sejf al-Daula

**Ali ibn Abi al-Hayja 'Abd Allah ibn Hamdan ibn al-Harith Sayf al-Dawla al-Taghlibi** (), poznatiji po dvsom *[[laqab]]u* (nadimku) **Sayf al-Dawla** ("Mač države"), bio je vladar sjeverne Sirije i brat al-Hasan ibn Hamdana (poznatog kao Nasir al-Dawla ili 'Branilac države'), odnosno osnivač i najpoznatiji vladar Hamdanidske dinastije, porijeklom iz plemena Anizzah u Mosulu. Bio je poznat kao pokrovitelj nauke, te po borbama s Bizantincima, zahvaljujući kojima je postao "oličenje arapskih viteških ideala".

Sejf al-Daula bio je drugi sin mosulskog emira 'Abd Allah Abu al-Hayje, koji je 927. pomagao uzurpatoru Al-Qahiru u borbi za abasidsko prijestolje, te poslije poginuo u borbi protiv kalifa Al-Muktadira. Političku karijeru je započeo u gradu Vasitu u Iraku, ali je poslije otišao u današnju Siriju koja je tada bila pod vlašću egipatskih Ihšidida. Njih je, uz pomoć lokalnih plemena, 946. uspio protjerati iz Alepa, ali je pokušaj osvajanja Egipta zapeo kod Ramle. Nakon toga se posvetio borbi protiv Bizanta koji je predstavljao sve veću prijetnju sa sjevera. Vodio je borbe promjenjivim uspjehom - Bizantincima je 953. nanio težak poraz kod Germanikeje, ali mu je u septembru 958. kod Rabana porazio Leo Foka Mlađi. Godine 962. nije uspio spriječiti Bizantince da zauzmu i opljačkaju Alep.

Na svom dvoru je okupljao znamenite pjesnike kao što su al-Mutanabi i Firas, odnosno filozofe kao Al-Farabi.

## Izvori

## Literatura
* 
* 
* 
* Ayyıldız, Esat (2020), "el-Mutenebbî’nin Seyfüddevle’ye Methiyeleri (Seyfiyyât)", BEÜ İlahiyat Fakültesi Dergisi , 7 (2) , 497-518 . DOI:
Great Kei

**Great Kei** (afrikaans: **Groot-Keirivier**) je jedna od većih rijeka Južnoafričke Republike u provinciji Eastern Cape, duga 520 km (računajući od izvora White Keia). Po rijeci Great Kei nazvani su nekadašnji bantustani Transkei i Ciskei.

## Hidrografija
Great Kei nastaje spajanjem rijeka White Kei (afrikaans: *Wit Kei*, hrvatskosrpski: *Bijeli Kei*) i Black Kei (*Swart Kei*, *Crni Kei*), istočno od grada grada Cathcarta na nadmorskoj visini od 700 m. Black Kei izvire zapadno od grada Loudon, na nadmorskoj visini od 1200 m, a istočni White Kei na visini od 1300 m. Od svog formiranja rijeka teče 225 km u smjeru jugoistoka, praveći velike meandre sve do svog ušća u Indijski ocean, kod gradića Kei Mouth. Najveća pritoka je rijeka Tsomo sa sjevera.

## Sliv
Ukupni sliv rijeke Great Kei ima 20.566 km², od čega je oko 10 %, obradivo, oko 14 % degradirano i erodirano tlo obraslo travom, a oko 75 % je prirodni južnoafrički bush obrastao travom i niskim grmljem. Na rijeci White Kei izgrađena je brana Xonxa s velikim akomulacionim jezerom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Great Kei River'' na portalu Encyclopædia Britannica 
* ''Great Kei Catchment'' na portalu South African Department of Environmental Affairs and Tourism
George Cornell

**George Cornell** (London, c. 1928. - London, 9. ožujka 1966.) je bio britanski kriminalac i član bande braće Richardson. Ubio ga je Ronnie Kray dok je sjedio u pubu *[[The Blind Beggar]]* u Whitechapelu, 9. ožujka 1966. Kray je zbog ovog ubojstva uhićen i osuđen na doživotni zatvor.

Rođen je kao **George Myers** u istočnom Londonu, ali je ubrzo promijenio prezime. Iako je bio prijatelj braće Kray, preseljenjem u južni London pridružio se braći Richardson. Bio je izrazito lojalan i nabijem, a imao je status neustašive osobe. Cornell je, zajedno s "Mad" Frankiejem Fraserom postao glavni utjerivač Richardsonovih i glavni pregovarač s Krayjevima. Sastanci su uglavnom bili po pubovima. Cornell je nekoć bio posebno dobar prijatelj s Ronniejem, ali ga je potonji zamrzio, vjerojatno jer se pridružio protivničkoj bandi.

Ronnie Kray je ustrijelio Georgea Cornella u pubu *[[The Blind Beggar]]* u Whitechapelu 9. ožujka 1966. Ronnie je pio u drugom pubu kada je čuo da je Cornell u *Blind Beggaru*. U pratnji Reggiejevog vozača, Johna "Scotch Jack" Dicksona i Iana Barrieja, svog pomoćnika, Ronnie se odvezao do puba i ubio Cornella. Tik prije smrti, Cornell je rekao: *"Well look who's here"* (eng. *"Vidi tko nam je ovdje."*). Razlog ovomu leži u jednom okršaju između Krayjevih i Richardsonovih od Božića 1965., kada je Cornell, inače suradnik Richardsonovih, Ronnieja nazvao "debelim pederom" (). Ipak, Ronnie je ovo demantirao navodeći, kao razlog ubojstva, prijetnje koje je Cornell slao Reggieju i njemu. Rezultat je bio rat između dvaju skupina u kojemu je život izgubio Richard Hart, suradnik Krayjevih. Ubijen je 8. ožujka 1966. u klubu Mr. Smith's u Catfordu. Ronnie je Harta osvetio tako što je ubio Cornella sljedećeg dana. "Mad" Frankie Fraser je završio na sudu zbog Hartova ubojstva, ali nije proglašen krivim. Jedan član Richardsonovih rekao je da ga je vidio kako udara Harta. Cornell je bio jedini koji je iz tučnjave pobjegao u odličnom stanju, zbog čega je Ronnie smatrao kako je upleten u ubojstvo. Pokopan je u južnom Londonu.

Ronnie Kray je kasnije uhićen zbog ubojstva Georgea Cornella i osuđen na doživotni zatvor u Old Baileyju.

## Vanjske veze
* George Cornell na Find-A-Grave
* 1969: Kray twins guilty of George Cornell and McVitie murder
* Information on Cornell's murder 
* Metropolitan Police - History of The Kray Twins including Cornell
917.

__NOTOC__
Godina **917.** (**[[rimske brojke|CMXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* 21. 1. - Mađarske invazije Evrope: opljačkali i zapalili Basel, zatim nastavljaju u Alzas i Lotaringiju.
* 20. 8. &ndash; Bitka kod Aheloja: Velika bizantska ekspedicija protiv Bugarske uništena od strane cara Simeona I.
** 917/18 - Nakon ove bitke, Simeon je poslao vojsku u Srbiju (Teodor Sigrica i Marmais), zbacio Petra Gojnikovića, koji se izgleda sastajao sa dračkim strategom Lavom Ravduhom, i postavio Pavla Branovića.
* Edward Stariji osvojio Istočnu Angliju od Danaca.
* avg. - Irski kralj Niall Glúndub vodio veliku bitku protiv Vikinga.
* 4. 9. - Bitka kod San Esteban de Gormaza: Leonski vladar Ordonjo II porazio vojsku kordovskog emira Abd ar-Rahmana III.
* jesen - Bitka kod Katasirtaija, još jedna bugarska pobeda nad Vizantincima.
* Salih III ibn Sa'id je novi vladar marokanske Kraljevstva Nekor, priznaje umajadskog kalifa, koji mu je pomogao u vreme fatimidske invazije.
* 5. 9. - Kineski gospodar rata Liu Yan u današnjim provincijama Guangdong and Guangxi osniva Kraljevstvo Veliki Yue, kasnije poznato kao Južni Han.

## Rođenja

* Patrijarh Teofilakt od Konstantinopola (u. 956)

## Smrti

* Frederonne, prva supruga kralja Charlesa III od Francuske
* jan/feb. - Hasan al-Utrush, šiitski misionar, vladar Tabaristana (* ca. 844)
* 5. 8. - Eufimije I Carigradski, bivši patrijarh (* ca. 834)
* 20. 8. &ndash; Konstantin Lips, bizantski admiral
* Al-'Abbas ibn 'Amr al-Ghanawi, zapovednik, provincijski guverner

## Reference
Jack McVitie

**Jack McVitie**, znan i kao **Jack The Hat** ili **Jack "The Hat" McVitie** je bio ozloglašeni londonski kriminalac tijekom 1950-ih i 1960-ih. McVitie je bio član Federacije kriminala braće Kray, a ubio ga je Reggie Kray 1967. godine. Posthumno je poznat po tome što je njegovo ubojstvo rezultiralo rušenjem Krayjevih. Nadimak **The Hat** navodno je dobio jer je stalno nosio trilby kako bi prikrio nedostatak kose.

McVitie je bio poznati preprodavač droge u Londonu, a ubrzo se povezao s Krayjevima, za koje je radio kao utjerivač. Godine 1967., Ronnie Kray je McVitieju unaprijed isplatio £250 da ubije njegovog bivšeg poslovnog partnera Leslieja Paynea zbog straha da bi ih Payne mogao prijaviti policiji. McVitie je sa sobom pozvao prijatelja, Billyja Exleyja, ali nisu imali uspjeha. Exley je bolovao od srčanih problema, a McVitie je bio ovisan o drogama. Kada je potonji izvukao pištolj, Exley se uspaničio. Došavši pred Payneovu kuću, McVitie je glasno lupao po vratima, ali je otvorila Payneova supruga i rekla kako Leslie nije kod kuće. McVitie i Exley su rekli kako je u redu i povukli su se. Umjesto da vrati novac, McVitie ga je zadržao za sebe. To je, djelomično, dovelo do njegova ubojstva.

Ronnie je navodno ohrabrio svog brata da ubije McVitieja. Namamljen je u podrum stana u ulici Evering Road, Stoke Newington gdje mu je rečeno da će se održati zabava. Kada je McVitie ušao u podrum, Reggie mu je uperio pištolj u glavu i opalio dva puta, ali pištolj nije ispalio. Tada je Ronnie obgrlio i zadržao McVitieja i predao Reggieju nož. Reggie je izbo McVitieja po glavi i trbuhu, napravivši duboke rane u vratu. Reggie je s tim nastavio i nakon što je McVitie završio mrtav na podu. Za ovo ubojstvo optuženo je nekoliko članova Federacije, uključujući i braću Tonyja i Chrisa Lambrianoua. Tony je u svojoj biografiji naveo kako je, dok ga je Reggie sakatio, McVitieju ispala jetra te su ju morali baciti u zahodsku školjku. Njegovo tijelo nikada nije pronađeno, iako je Freddie Forman u jednom intrevjuu iz 2000. godine rekao kako je leš bačen u more kod Newhavena.

Istraga koju je vodio inspektor Leonard Read ubrzo je rezultirala uhićenjem braće Kray. Dok je Ronnie optužen za ubojstvo Georgea Cornella, Reggie Kray je optužen za ubojstvo Jacka McVitieja. Nakon sudskog procesa, oba brata osuđena su na doživotni zatvor u Old Baileyju.

## Reference

* Devito, Carlo. The Encyclopedia of International Organized Crime. New York: Facts On File Inc., 2005. 

## Eksterni likovi
* [The Kray Twins: Brothers in Arms Ch 12. - Hat Removal at the [Crime Library].] 
* TheKrays.co.uk - Jack McVitie  
* MadFrankieFrasier.co.uk - Viewpoints, contains details on Jack McVitie's early criminal career
Bitka kod Anhijala (763)

**Bitka kod Anhijala** () se odigrala 763. kraj današnjeg grada Pomorije na Bugarskoj crnomorskoj obali  između bizantske vojske pod carem Konstantinom V na jednoj, i bugarske vojske pod kanom Telecom na drugoj strani. Do nje je došlo četiri godine nakon velike bugarske pobjede u bitci kod Riškog prijevoja koju tadašnji bugarski kan Vineh nije znao diplomatski iskoristiti, te je zbog razočaravajućeg mirovnog sporazuma ubijen od vlastitih sunarodnjaka. Novi kan Telec je, pak, ponovno pokrenuo rat i počeo pustošiti bizantske teritorije u Trakiji. Bizantski car Konstantin V je zbog toga pokrenuo veliki pohod, isplovivši 16. juna 763. iz Carigrada sa 800 brodova, 9600 konjanika i nepoznatim brojem pješaka. Bizantske trupe su se iskrcale kod Anhijala. Telec je doznao za invaziju te zauzeo položaje na visoravnima blizini bizantskog mostobrana. Međutim, ubrzo je odlučio da Bizantince dokrajči u otvorenoj bitci, te ih je napao. Okršaj je trajao od 10 sati do sumraka, te je uzrokovao strahovite gubitke na obje strane. Na kraju su Bizantinci odnijeli prevagu, te je najveći dio bugarske vojske uništen. Konstantin se trijumfalno vratio u Carigrad s ogromnim brojem zarobljenika, koje je poslije dao pogubiti. Telec je uspio pobjeći, ali su i njega dvije godine kasnije ubili razočarani sunarodnjaci. Bizantinci, međutim, nisu bili u stanju iskoristiti ovaj uspjeh te rat s Bugarima produžio nekoliko decenija.

## Izvori

* Nicephorus. Opuscula historia, p.&nbsp;69-70
Konstantin Lips

**Konstantin Lips** (; ? - 20. august 917) bio je bizantski aristokrat i admiral koji je živio krajem 9. i početkom 10. vijeka. Najpoznatiji je po tome što je u Carigradu dao sagraditi ženski manastir koji je po njemu dobio ime (današnja Džamija Fenari Isa). Godine 917. je poginuo boreći se protiv Bugara u bitci kod Aheloja.

## Literatura

* 
* 
* 
*
Južni Han

**Južni Han** () je bila kineska država (kraljevstvo) koja je postojala na obalama južne Kine i sjedištem u današnjem Guangzhouu od 917. do 971. godine.

Osnovao ju je Liu Yan, gospodar rata, odnosno guverner Guangzhoua koji je na to mjesto bio 905. postavljen od strane tadašnje carske dinastije Tang. Za razliku od drugih guvernera, koji su iskoristili propast dinastije 907. da proglase nezavisnost, Liu Yan je formalno ostao odan dinastiji Kasniji Liang, prvoj od Pet dinastija koje su vladale sjevernom i (nominalno) ostatkom Kine. Tek nakon njegove smrti, brat Liu Yan 917. je naslijedio mjesto guvernera, a potom proglasio nezavisnu državu **Veliki Yue**, a sebe vladarom nove carske dinastije, tvrdeći da potiče od dinastije Han. Godinu dana kasnije je državu preimenovao u **Veliki Han**, ali je historičari nazivaju Južni Han.

Teritorija države je sadržavala obalna područja današnjih provincija Guangdong i Guangxi, otok Hainan, kao i današnji sjeverni Vijetnam oko Hanoja. Na sjeveru i zapadu se graničila sa državama Min, Chu i Južni Tang, a na jugu sa ne-kineskom Kraljevinom Dali. Njeni pokušaji da pod svojom vlašću održi Vijetnam, međutim, nisu urodili plodom, te je Vijetnam od 939. bio nezavisan.

Od 960. godine, kada je na vlast na sjeveru Kine došla dinastija Song, Južnom Hanu je bilo sve teže odupirati se njenim nastojanjima da ponovno ujedini Kinu. Konačno su vladari Južnog Hana 971. priznali dinastiju Song za svoje poglavare, čime je Južni Han prestala postojati.

## Vladari

## Literatura
* 
* Schafer, Edward H. "The History of the Empire of Southern Han: According to Chapter 65 of the Wu-tai-shih of Ou-yang Hsiu", Zinbun-kagaku-kenkyusyo (ed.), Silver Jubilee Volume of the Zinbun-kagaku-kenkyusyo. Kyoto, Kyoto University, 1954.
* 

## Vanjske veze
* chinaknowledge.de: Southern Han
Metodije I Carigradski

**Sveti Metodije I** ili **Metodije Carigradski** () je bio carigradski patrijarh od 4. marta 843. do 14. juna 846. Rođen je u Sirakuzi i umro u Konstantinopolju. Bio je čuven kao protivnik ikonoboraca.

## Žitije
Rođen je u gradu Sirakuzi na Siciliji u bogatoj porodici. Po završetku školovanja, još kao mlad došao je u Carigrad kako bi dobio mesto u sudu. Međutim, po nagovoru monaha, zamonašio se i započeo život predan manastiru. Patrijarh Nikifor uzeo ga je kod sebe na službu. Za vreme vladavine ikonoboračkih careva bio je čuven kao odlučni branilac ikonopoštovanja zajedno sa svojim mentorom. Godine 815. Nikifor je ražalovan i iste godine je poslao Metodija u Rim kako bi upoznao tadašnjeg papu (Paskal I, 817-824) sa zbivanjima. On je dobio pismo od pape u kome se moli car da Nikifora ponovo postavi za patrijarha, ali je Metodije sačekao povoljnije prilike da se vrati u Carigrad. Prema njegovom mišljenju, takva prilika se ukazala kada je umro car Lav V. Međutim, umesto da posluša savete iz papinog pisma, Car Mihajlo II, koji je nasledio Lava, zatvorio je Metodija u tamnicu (zapravo „grob“) koja se nalazila na jednom ostrvu na Mramornom moru, zajedno sa dva razbojnika, gde je proveo punih sedam godina u veoma teškim uslovima. Prema ohridskom prologu car Teofilo je zatočio Metodija na ostrvu, međutim, prema katoličkoj enciklopediji, to je ipak uradio car Mihajlo, koga je Teofilo nasledio. Teofilo se takođe pokazao kao progonitelj svih onih koji su obožavali ikone i zatvorio Metodija u zamak iz koga je ovaj za jedan dan pobegao. Prolog dalje kaže da je za vreme carice Teodore i njenog sina Mihaila III, Metodije oslobođen i izabran za patrijarha. (U hrišćanskoj tradiciji veruje se da je to prorekao prepodobni Joanikije Veliki). Prve nedelje Velikog posta Metodije je svečano uneo ikone u crkvu i napisao kanon u čast ikone. Da bi ga zbacili sa patrijaršijskog prestola neki jeretici su platili jednoj ženi da ga okleveta kako sa njom ima seksualne odnose. Ova vest je uzbunila ceo grad, a Metodije, ne znajući kako da dokaže svoju nevinost, svukao se nag pred sudom i pokazao svoje suvo i od posta izmoždeno telo. To je uverilo sudije da je patrijarh oklevetan, a usledilo je i priznanje žene koja ga je teretila.

## Dela
Pored „Čina Pravoslavlja“ (ili „Sinodikona Pravoslavlja“), Metodije je takođe sastavio pravila za vernike, tri obreda za sklapanje braka i nekoliko propovedi pastoralne i crkvene pesme. Čin Pravoslavlja je bogosluženje koje se vrši prve nedelje Velikog posta (naziva se „Nedelja Pravoslavlja“). Ovaj dan je posvećen sećanju na pobedu Pravoslavne crkve nad svim jeretičkim učenjima koja su je ugrožavala, a posebno nad ikonoborstvom osuđenim na Sedmom Vaseljenskom saboru 787. godine. Pisao je i o Sv. Nikolaju, arhiepiskopu mirlikijskom.

## Praznik
Srpska pravoslavna crkva slavi ga 14. juna po crkvenom, a 27. juna po gregorijanskom kalendaru.

## Literatura
Antonije II Carigradski

**Antonije II Kauleas** (; - 12. februar 901) bio je patrijarh Carigrada od 893. do smrti. Zamonašio se kao 12-godišnji dječak, te s vremenom postao iguman jednog manastira. S vremenom je stekao pažnju Stilijanosa Zaucesa, uticajnog ministra na dvoru cara Lava VI Mudrog. Kada je 893. umro patrijarh Stefan I, inače Lavov brat, pod Zaucesovim uticajem je Lav na to mjesto postavio upravo Antonija. Za vrijeme svog stolovanja, Antonije je nastojao postići kompromis, odnosno izmiriti posvađane sljedbenike svojih prethodnika Fotija i Ignatija.

Antonije je umro 901. i sahranjen je u manastiru Kavleja, koji je lično posvetio. Nakon smrti su mu se pripisivala čuda, te je proglašen svecem koga danas štuju i pravoslavna i Katolička crkva.

## Literatura
* *The [[Oxford Dictionary of Byzantium]]*, Oxford University Press, 1991.
Our Story (knjiga)

***Our Story*** (eng. ***Naša priča***) je autobiografski roman kojeg su napisala braća Ronnie i Reggie Kray u suradnji s Fredom Dinenageom. Prvo izdanje knjige objavila je firma Sidgwick & Jackson 1988. godine, da bi 9. rujna 1989. bilo tiskano novo izdanje u izdavačkoj kući Pan Books.

## Sinopsis

*Our Story* je autobiografija zloglasne braće Kray, kriminalaca koji su vladali Londonom tijekom 1950-ih i 1960-ih. Knjiga predstavlja njihovu priču od početaka u Bethnal Greenu pa sve do uhićenja 1969.

Prvo izdanje knjige sadrži čak 16 stranica prepunih crno-bijelih fotografija blizanaca.

## Vanjske veze
* British Library (Integrated Catalogue)
* Original hardback book details 
* youtube: The Krays in a BBC interview
Born Fighter

***Born Fighter*** (eng. ***Rođeni borac***) je autobiografija Rega Krayja, jednog od zloglasne braće Kray. Godine 1969., Reg i brat Ronnie su osuđeni na doživotni zatvor zbog ubojstava Georgea Cornella i Jacka McVitieja. Knjiga je prvi put izdana 1990., a sljedeće godine Arrow Books je tiskao novo izdanje.

Knjiga daje osobni uvid u život njezina autora, koji je sa svojim bratom bio najozloglašenija osoba u Londonu tijekom 1960-ih.

## Vanjske veze
* British Library (Integrated Catalogue)
* 1965: Krays in custody over menace charge
* 1968: Krays held on suspicion of murder
* 1969: Kray twins guilty of McVitie murder
A Way of Life: Over Thirty Years of Blood, Sweat and Tears

***A Way of Life: Over Thirty Years of Blood, Sweat and Tears*** (eng. ***Način života: Preko trideset godina krvi, suza i znoja***) je autobiografija Reginalda Krayja koja govori o 30 godina boravka u britanskim zatvorima. Knjiga je prvi put tiskana 2000. godine, a ponovo je tiskana 22. lipnja 2001. od strane izdavačke kuće Pan Books, koja je tiskala i tri ranije knjige braće Kray. Ovo je posljednja autobiografska knjiga koju su napisala braća (ili samo jedan od njih).

## Vanjske veze
* British Library (Integrated Catalogue)
* The Biography Channel, The Krays 
* The Kray Kampaign 
* BBC: On This Day: 7 January 1965 Krays in custody over menace charge
* Youtube: The Krays appearing in a BBC interview
My Story (Ronnie Kray)

***My Story*** (eng. ***Moja priča***) je autobiografija koju su zajedno napisali kriminalac Ronnie Kray i pisac Fred Dineage, koji je s blizancima surađivao na ranijoj knjizi.

Prvo izdanje, tvrdi uvez, tiskala je firma Sidgwick & Jackson 10. rujna 1993., da bi meki uvez tiskala firma Pan Books 7. listopada 1994.

## Sinopsis

Knjiga je svojevrsni nastavak autobiografije *[[Our Story (knjiga)|Our Story]]* tiskane 1988.

U knjizi, Ronnie svojim riječima prepričava ubojstva Georgea Cornella i Jacka McVitieja, govori o svojoj biseksualnosti i o 30 godina boravka u psihijatrijskoj bolnici Broadmoor. Knjiga sadrži i jedno poglavlje koje je napisala Ronova supruga, Kate Kray, te 21 fotografiju iz mladosti braće Kray.

## Vanjske veze
* British Library Integrated Catalogue - ''My Story'' Ron Kray
* Official Krays website 
* The Kray Twins, Biography Channel 
* Encyclopædia Britannica - Ronnie Kray
* Gangland.net Kray books
Frederuna

**Frederuna** (; 885/887 - 10. februar 917) bila je franačka plemkinja, poznata kao prva supruga zapadnofranačkog (francuskog) kralja Charlesa III Glupog. Brat joj je bio Beuves II, biskup Chalons-sur-Marnea, a rođaka Matilda od Ringelheima, supruga njemačkog kralja Heinricha I.

Za Charlesa se udala 16. aprila 907. Svom mužu je rodila sedmoro djece, ali su svih sedmoro bile kćeri. Iako je jednu od njih - Giselu - iskoristio kako bi sa Rollom sklopio bračni savez, odnosno sporazum u Saint-Claire sur-Epteu, Charles je time bio nezadovoljan, te ju je napustio. Umrla je u Lorraineu.

Dvije godine nakon Frederunine smrti, Charles se oženio za englesku princezu Eadgifu, kćer kralja Edwarda Starijeg.

## Vanjske veze
* Find-A-Grave profile for Frederonne