open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biće skoro propast sveta

***Biće skoro propast sveta***, u međunarodnoj distribuciji poznat pod francuskim naslovom ***Il pleut dans mon village*** () je jugoslovensko-francuski igrani film snimljen 1968. godine, u režiji Aleksandra Petrovića, poznat kao jedno od najznačajnijih ostvarenja crnog talasa.

Iako je film od dela kritike dobio dobre ocene, kao i Veliku brončanu arenu na Pulskom festivalu, njegov mračan i pesimističan prikaz života u vojvođanskom selu je od strane brojnih krugova u tada vladajućem Savezu komunista shvaćen kao neprihvatljiva kritika komunističkog režima, te je, kao i druga slična ostvarenja u to vreme sa vremenom pokrenuo reakciju koja će Petrovića staviti u nemilost. Petrović ga je kasnije u intervjuu naveo kao svoj najbolji film zajedno sa Sakupljačima perja.

## Radnja

U jednom vojvođanskom selu kafedžija je u svađi sa svinjarem. Da bi mu se osvetio, kafedžija sa drugovima nagovori polupijanog svinjara da se oženi intelektualno ometenom devojkom. U međuvremenu, u selo dolazi mlada učiteljica u koju se svinjar zaljubi. Misleći da mu sada žena smeta, on je ubije. Njegov otac prima krivicu na sebe, ali, vremenom, seljaci otkriju pravog ubicu, namame ga u zvonik, vežu ga među zvona i svinjar umire rastrgnut.

## Uloge

## Gost u filmu
* Velimir Bata Živojinović - Kamuflirani inspektor

## Zanimljivosti
* Autor slika korišćenih u filmu je Martin Jonaš.
* Autor filma je bio inspirisan romanom „Zli dusi“ od Dostojevskog.
* Film podseća na mjuzikl jer ceo film prate „cajke“.

## Reference

## Vanjske veze
*
Tri put sam video Tita

***Tri put sam video Tita*** jugoslavenska je domoljubna pjesma novosadske grupe Rani mraz iz 1981 godine. Tekst pjesme je napisao Đorđe Balašević, a singl album je izdala Produkcija gramofonskih ploča Radio televizije Beograd godinu dana nakon smrti maršala SFR Jugoslavije Josipa Broza Tita. *Tri put sam video Tita* je vjerojatno i najpoznatija pjesma o Titu koja je napisana poslije njegove smrti. U njoj je vjerno prenesena tuga koja je zavladala diljem SFR Jugoslavije nakon Titove smrti, i bila je još jedna "cigla sazidana" u svrhu jačanja kulta ličnosti Tita.

## Tekst

Jednom se otac moj sa posla kući vratio pre,
odenuo mi praznično sve i poveo me na trg.
Bio sam klinac još i bilo mi je tek oko pet,
al dobro pamtim nasmejan svet i svečan i sretan grad.

Nisam razumeo zastave, gužvu, znao sam tek,
nešto je važno, jer otac me tad prigrli snažno,
reče mi: Sine , gledaj i pamti.
I ja sam video Tita Maršala, legendu tu,
slobodotvorca, čoveka tog, druga i borca,
tada sam ja video Tita prvi put.

U školskim danima o njemu su nas učili sve,
al život nam objasnio tek, to kakav je čovek Broz.
Bio sam momak već, kroz muziku sam tražio reč,
pred jedan koncert prostruja vest da doći će možda on.

I ja sam stajao malen s gitarom, predamnom sve,
moje detinjstvo, sloboda, mir, bratstvo, jedinstvo,
predamnom on, nasmejan, večan.
I ja sam video Tita Maršala, legendu tu,
slobodotvorca, čoveka tog, druga i borca,
tada sam ja video Tita drugi put.

Bio je peti maj, iz Skopja me je vodio put.
Na stanicama duž pruge svud, tišina i nema bol.
Bitola, Maribor, Rijeka, Nikšić, Zenica, Bor,
i svaki čovek i svaki dom je žalio dušom svom.

Al ja sam video visoke peći, fabrike dim, široke njive,
Gradove što slobodni zive, decu i mir i jato ptica.
I opet sam video Tita Maršala, legendu tu, slobodotvorca,
čoveka tog, druga i borca, opet sam svud video Tita.

I ja sam video visoke peći, fabrike dim, široke njive,
Gradove što slobodni žive, decu i mir i jato ptica.
I opet sam video Tita Maršala, legendu tu, slobodotvorca,
čoveka tog, druga i borca, opet sam svud video Tita.

## Reference
Telfs

**Telfs** je trgovište na zapadu Austrije od 15.235 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Innsbruck Land.

## Geografija
Telfs leži u sredini Tirola, u gornjem toku rijeke Inn, na obroncima planina Hohe Munde 
visoke 2662 metara., udaljen 27 km zapadno od Innsbrucka.

## Historija
U okolici grada iskopane su nekropole iz brončanog doba. Telfs je za srednjeg vijeka izrastao u trgovište. Od 19. do kraja 20. vijeka, Telfs je bio centar tekstilne industrije, u kojoj je radilo puno ljudi iz Turske i nekadašnje Jugoslavije.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost grada je neoromanička parohijska crkva, podignuta između 1860. i 1863. i franjevačka crkva sa samostanom, posvećena 1705.

## Privreda
Telfs je 1991. imao 3760 zaposlenih, od kojih je 50% radilo u industriji koja je proizvodila bagere, aluminij, cijevi, šmrkove i spojeve za njih. Telfs je i ljetno-zimski turistički centar kog godišnje posjeti 279.447 gostiju..

## Pobratimski gradovi
* , Elzach
* , Lana

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Telfsa''
Poslanički dom (Češka)

**Poslanički dom Parlamenta Češke Republike** () ili jednostavno **Poslanički dom** (), odnosi se na donji dom parlamenta Češke. Sjedište Poslaničkog doma je palača Thun u praškoj četvrti Malá Strana.

Poslanički dom Parlamenta Češke Republike sadrži 200 zastupnika koji zastupaju četverogodišnji mandat te se biraju na parlamentarnim izborima u državi. Od 2002., postoji 14 biračka kruga koji odgovaraju češkim regijama te za raspodjelu poslaničkih mjesta prilikom višepartijskih izbora koristi D'Hondtov sistem. Svaki češki državljanin stariji od 21 godinu ima pravo glasa.

Vlada Češke odgovorna je Poslaničkom domu te premijer ostaje u uredu jedino dok god zadrži većinsku potporu zastupnika.

## Vanjske veze

*Službeni website
Angola Avante

**"Angola Avante"** (srpskohrvatski: *Naprijed Angola*) je državna himna Republike Angole. Pjesma je kao himna usvojena u studenom 1975. godine, nakon što je Angola stekla nezavisnost od Portugala. Glazbu je napisao Rui Alberto Vieira Dias Mingas, a tekst Manuel Rui Alves Monteiro. Himna referira na nekoliko ključnih događaja iz historije pokreta MPLA, vladajuće stranke u Angoli koja je do 1992. bila jedina legalna stranka u zemlji. Nakon što je 1992. godine došlo do reformi u političkoj strukturi Angole, postojali su prijedlozi za izmjenu himne, međutim nijedan od tih prijedloga nije zaživio.
Angolska kvanza

**Angolska kvanza**, ISO 4217: **AOA** je valuta Angole. Četiri različite valute koje su bile u optjecaju od 1977. godine nosile su ime "kvanza". Kvanza se u nacionalnom prometu označava karticom **Kz**. Dijeli se na 100 cêntima. 

Prva kvanza (ISO 4217: AOK) predstavljena je 1977. Zamijenila je angolski eskudo, a dijelila se na 100 lweija. Prva kvanza bila je u optjecaju do 24. rujna 1990.,kada je nova kvanza (AON) zamijenila staru u omjeru 1:1. Ta druga kvanza u upotrebi je bila pet godina, a zamijenila ju je Kwanza reajustado (AOR) u omjeru 1000:1. Ova kvanza, kao ni prethodna, nije imala podjedinice. Također nije vila dugog vijeka, jer ju je već 1999. zamijenila kvanza koja je i sada u upotrebi. 

Narodna banka Angole izdaje kovanice od: 10 i 50 centima, 1, 2 i 5 kvanzi, te novčanice od: 10, 50, 100, 200, 500, 1000 i 2000 kvanzi.

## Vanjske veze
* Narodna banka Angole
Brixentaler Ache

**Brixentaler Ache** je rijeka u Tirolu duga 28 km, desna pritoka rijeke Inn.

**Ache** ili *Ach*, *Aach*, od staronjemačkog *aha*, koji je pak preuzet od latinske riječi za vodu *aqua*, je sufiks imena brojnih planinskih rijeka i potoka po njemačkim zemljama, kao što su Salzach, Bregenzer Ach, Kitzbüheler Ache...

## Karakteristike

Brixentaler Ache se formira kod planine Gampenkogel u Općini Brixen im Thale, gdje se spajaju njegove pritoke Windauer Ache, Kelchsauer Ache i Brixenbach, koje izviru u Kitzbühelskim Alpama.

Od tamo teče prema sjeveru preko istoimene Doline Brixental, do Wörgla gdje ima ušće u Inn.

Sliv rijeke velik je 330,3 km².

## Reference

## Vanjske veze
Brixental

**Brixental** (prevedeno sa njemačkog *[[Dolina]] Brixen*) je ime za jugoistočnu stranu doline rijeke Inn u Kitzbühelskim Alpama u austrijskom Tirolu.

## Karakteristike

Brixental se proteže se od Kitzbühela do Wörgla, kroz dolinu protiče rijeka Brixentaler Ache, a preko nje prolazi trasa Zapadne željeznice koja povezuje Salzburg sa gradovima u Tirolu.

Sa sjevera se uzdiže planina Hohe Salve visoka 1828 metara.
Brixental  je od 1312 bio dio Salzburga odnosno feud salzburgške nadbiskupije, a tek od 1816. je postao dio Tirola.

Najveće urbano naselje u dolini je trgovište Hopfgarten od  5,196 stanovnika.

## Izvori

## Vanjske veze
*''Brixental''
Hall in Tirol

**Hall in Tirol** (od 1938. do 1974. znan kao **Solbad Hall**) je grad na zapadu Austrije od 13.577 stanovnika, taj bivši rudarski grad u kojem se iskapala sol administrativno podpada pod Okrug Innsbruck Land.

## Geografija
Hall in Tirol leži u centru Tirola, u dolini rijeke Inn, udaljen desetak km 
istočno od Innsbrucka.

## Historija
Sol se iskapala u tom kraju još od 13. vijeka, a Hall je prvi put dokumentiran 1303. kao grad. Za srednjeg vijeka razvio se u trgovište solju i riječnu luku na Innu. Hall je od 1477. do 1809. imao i vlastitu kovnicu novca. Sol se u Hallu prestala iskapati 1967.

## Znamenitosti
Hall ima potpuno očuvan historijski centar okružen nekadašnjim jarcima, u čijem se centru nalazi srednjovjekovni trg, sa vijećnicom iz 15. i 16. vijeka, parohijskom crkvom i kasnogotičkim građanskim kućama iz 15. i 16. vijeka. Crkva je kasnogotička građevina, dograđena između 1420. i 1437. sa korom iz 1312.-1318. i zvonikom iz 1345. Ona je tokom 1751. i 1752. adaptirana u baroknom stilu.

Nešto dalje nalazi se crkva Svih svetih iz 1608., nekadašnja crkva ženskog samostana, izgrađenog između 1567. i 1570. godine, to je renesansna građevina adaptirana u baroknom stilu, i franjevački samostan sa crkvom podignut 1644.

Gradom dominira toranj *Münzer* iz 1489. u zamku Hasegg, koji je izgrađen od 1482. do 1489. On je obnovljen od 1974. do 1977. pretvoren u kulturni centar, u kojem je smješten i gradski muzej. Pored grada leži dvorac Scheibenegg iz 1534.-1630. u kom je nekoć djelovala staklarska manufaktura.

## Privreda
Hall in Tirol je 1991. imao 7656 zaposlenih, od kojih je 59% radilo u tercijarnom sektoru (administracija, trgovina, usluge).
Ostali su radili u industriji koja je proizvodila cijevi, turbine, mašine za drvnu industriju 
(Felder-Gruppe), tekstil, plastične mase, prehrambene artikle, drvene prozore, rolete, prirodni i umjetni kamen i proizvode od voska. Pored grada u naselju Voldertal  podignuta je 1966. hidroelektrana snage 31.000 MWh. Sve donedavno Hall je bio poznat kao tirolska bescarinska zona, povoljan za kupnju novih automobila.

## Pobratimski gradovi
* , Iserlohn
* , Winterthur
* , Sommacampagna

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Hall in Tirola''
Umberto I od Italije

**Umberto I**, punim imenom **Umberto Ranieri Carlo Emanuele Giovanni Maria Ferdinando Eugenio di Savoia** (Torino, Kraljevina Sardinija, 14. mart 1844. – Monza, Kraljevina Italija, 29. jul 1900), bio je talijanski kralj od 9. januara 1878. sve dok nije ubijen u atentatu kog je izveo Gaetano Bresci u Monzi 29. jula 1900.

Umberto I je za svoje vladavine uspio izvesti Italiju iz izolacije i uvesti je u Trojni savez sa Austro-Ugarskom i Njemačkom, ali ga je njegova nacionalistička i imperijalistička politika uvela u takve probleme, iz kojih se nije znao izvući, pa je zemlja upala u duboku krizu, koja je kulminirala njegovim atentatom.

## Biografija
Nakon što je dobio potpuno vojničko obrazovanje, Umberto se za Austro-pruskog rata 1866. borio protiv Austrijanaca. U tom ratu se pokazao kao staložen i odlučan komandant koji spasio svoje trupe nakon debakla u bitci kod Custoze u junu 1866. pa su ga tadašnje novine i politička elita uzdizale u visine.

Oženio se 22. aprila 1868. za daljnju rođakinju Margheritu Teresu Giovannu od Savoje. Kad im se iduće godine 11. novembra 1869. rodio sin, budući kralj Vittorio Emanuele III, to je izazvalo salve oduševljenja u zemlji, koja baš nije previše bila za monarhizam, nego je više naginjala republikanizmu.

Umberto je stupio na tron 9. januara 1878., ali se svojim striktnim držanjem slova ustava i neuspjelim pokušajima da pomiri različite političke i regionalne snage u Italiji, kompromitirao kod lijevičara, koji su postali njegovi nažešći kritičari. Svejedno, nastavio je autoritativno vladati, držeći se svojih kraljevskih prerogativa koje mu je omogućavao ustav, a podršku mu je davala i njegova ambiciozna i energična žena, pod čijim je utjecajem vjerovatno bio.

Uveo je Italiju u Trojni savez sa Austro-Ugarskom i Njemačkom 20. maja 1882. i sa puno žara stao naoružavati zemlju ponesen željama o obnovi velikog iperija i željom da joj pribavi kolonije po Africi, iako je tad to daleko prelazilo ograničene resurse koja je Italija tad imala.

Ubrzo nakon tog otpočeo je carinski rat s Francuskom koji je 1888. doveo zemlju u velike ekonomske teškoće. Nakon tog je još poraznije odjeknuo poraz koji je njegova vojska doživila u Etiopiji za Prvog italijansko-abesinskog rata u Bitci kod Adve 1896. jer je to bio krah njegove kolonijalne politike. Nakon tog su uslijedili silni nemiri po zemlji, pritisnutoj neimaštinom, Umberto je na to odgovorio uvođenjem izvanrednog stanja 1898. Nakon tog su usljedili još veći nemiri koji su krvavo ugušeni kao onaj u Milanu. Kulminacija tog procesa bio je atentat na njega koji je izveo anarhist Gaetano Bresci.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Umberto I'' na portalu Encyclopædia Britannica
Rimac Automobili

**Rimac Automobili** je hrvatska tvrtka za proizvodnju vrhunskih električkih vozila osnovana 2009. godine sa sjedištem u Svetoj Nedelji. Rimac Automobili je razvio i predstavio automobilski koncept električnog automobila Concept One, koji je kasnije krenuo u serijsku proizvodnju. Prvi put je predstavljen svjetskoj javnosti 2011. godine na najvećoj svjetskoj izložbi automobila Internationale Automobil-Ausstellung u Frankfurtu.

## Historija

Osnivač tvrtke Rimac Automobili je Mate Rimac, koji je pretvorio svoj stari BMW E30 u trkaće električko vozilo.

Prvi primjerak modela Concept One isporučen je u siječnju 2013. godine španjolskom kupcu, tvrtki Applus+ IDIADA. Automobil je dovršen u četiri mjeseca, a cijena je nepoznata.

Svoj prvi komercijalni model Concept_One koji će biti proizveden u svega osam primjeraka, Rimac Automobili predstavili su na međunarodnom salonu automobila u Ženevi 1. ožujka 2016. godine.

## Proizvodi
* Concept One
* Volar-e
* Concept S

## Izvori

## Vanjske veze
*Službena stranica
Univerzitet Agostinha Neta

**Univerzitet Agostinha Neta** () je javni univerzitet u Luandi, glavnome gradu afričke države Angole. Uz Luandu, manji kampusi se nalaze i u drugim dijelovima zemlje. Sve do 2009. godine institucija je bila jedini javni univerzitet u zemlji, ali su tada iz njezina sastava izdvojeni kampusi u Bengueli, Cabindi, Huambu, Lubangu, Malangeu i Uígei koji su postali zasebni univerziteti. I nakon podjele koja je za cilj imala decentralizaciju uprave u visokom obrazovanju, Univerzitet Agostinha Neta i dalje je ostao najveći i najprestižniji univerzitet u Angoli. Od početka trećeg milenija institucija se suočila i sa dolaskom novih privatnih univerziteta. Univerzitet nosi ime Agostinha Neta, prvog predsjednika Angole (1975. - 1979.), i vođe MPLA-a tijekom rata za nezavisnost i građanskog rata.

## Historija
1962. godine prva dva državna univerziteta pokrenuta su u Portugalskoj Africi koja približno odgovara današnjim afričkim zemljama sa portugalskim kao službenim jezikom. Institucije je osnovalo takozvano portugalsko Prekomorsko ministarstvo koje je u okviru portugalske vlade bilo zaduženo za kolonijalnu upravu, a na čijem je čelu bio Adriano Moreira, istaknuti portugalski državnik, pravnik i profesor. Novoosnovane institucije bile su *Estudos Gerais Universitários de Angola* u današnjoj Angoli i *Estudos Gerais Universitários de Moçambique* u Maputu u današnjem Mozambiku. Studenti su na ovim institucijama mogli izučavati inžinjering, medicinu, ekonomiju i agronomiju. 1968. godine *Estudos Gerais Universitários de Angola* preimenovana je u *Universidade de Luanda*.

Nakon uspješne borbe za oslobođenje i kraja portugalske kolonijalne uprave 1975. godine, univerzitet je ponio naziv Univerzitet u Angoli, da bi 1985. dobio svoje današnje ime u uspomenu na prvog predsjednika nezavisne Angole. Razvoj učiteljskog smijera, naročito obrazovanje predavača za srednje škole, postao je jedan od glavnih prioriteta po sticanju neovisnosti. Na organizacijsku infrastrukturu koja je preostala nakon odlaska portugalaca nastavilo se sa širenjem rada institucije kroz otvaranje novih fakulteta i studijskih programa. Novi fakulteti otvarani su i izvan glavnoga grada kako bi se obrazovanje približilo i učinilo dostupnijim u dalekim krajevima zemlje.

Početkom trećeg milenija vlasti su zaključile kako je institucija prerasla mjere funkcionalnog centralnog upravljanja i odlučile su se na podjelu institucije i osnivanje novih javnih univerziteta na već postojećim kampusima Univerziteta Agostinha Neta izvan glavnoga grada. Financiranje rada univerziteta najvećim se dijelom ostvaruje kroz direknte dotacije od strane vlade.

## Reference

## Vanjske veze

* www.agostinhoneto.co.ao
Wörgl

**Wörgl** je grad na zapadu Austrije od 13.057 stanovnika, koji administrativno podpada pod okrug Kufstein.

## Geografija
Wörgl leži na sjeveroistoku Savezne zemlje Tirol, u dolini Brixental na ušću rijeke Brixentaler Ache u Inn. Wörgl je važno željezničko čvorište, udaljeno 55 km zračne linije od Innsbrucka.

## Historija
Pored grada leže ostatci rimske ville rustice iz 2. vijeka pne. Wörgl je prvi put dokumentran oko 1120., a status grada dobio je tek 1951.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost grada je parohijska crkva iz 1740. obnavljana u 19. i 20. vijeku. ispred koje se nalazi spomenik borcima poginulim za tirolskog ustanka 1809.

Pored tog Wörgl ima ruševine zamka Werberg i muzej.

## Privreda
Worgl je 1992. imao 6,349 zaposlenih, od kojih je 69% radilo u tercijarnom sektoru (administracija, trgovina, usluge). Ostali su radili u industriji koja je proizvodila ivericu, pletiva i vozila. Za ekonomiju grada značajna je energetika, jer ima dvije hidroelektrane podignute 1901. i 1913. godine. Worgl je i turistička destinacija, koji je 1992. imao 138.020 gostiju.

## Pobratimski gradovi
* , Albrechtice nad Orlicí

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Wörgla''
Concept One

**Concept_One** je električni automobil hrvatske tvrtke Rimac Automobili iz Svete Nedelje kod Zagreba. Ujedno to je prvi hrvatski električni automobil.

## Povijest razvoja

## Dizajn

## Serijska proizvodnja

Prvi primjerak isporučen je u siječnju 2013. godine nepoznatom kupcu. Automobil je dovršen u četiri mjeseca, a cijena je nepoznata.

Na međunarodnom salonu automobila u Ženevi 1. ožujka 2016. Rimac Automobili predstavili su prvi komercijalni model Concept_One koji će biti proizveden u svega osam primjeraka.

## Tehnička svojstva
* Ubrzanje: 0–100&nbsp;km/h 2,8 sekundi
* Autonomnost: 
* Najveća brzina: 305&nbsp;km/h
* Kapacitet baterije: 92 kWh
* Domet: 600&nbsp;km  (umjerena vožnja)
* Sigurnosni sustavi: ABS, zračni jastuci
* Snaga: 1088 KS
* Okretni moment: 3800 Nm
* Raspoređenost težine: 42% naprijed, 58% natrag

### Pogon

### Transmisija

### Baterije

### Punjenje

## Energetska efikasnost

## Ocjene

## Nagrade

## Izvori

## Vanjske veze
*Službena stranica
The Last Panthers

***Panthers*** () ili ***The Last Panthers*** () je britansko-francuska kriminalistička TV serija koja se originalno emitirala 2015. godine na programu britanske mreže Sky Atlantic i francuskog kanala Canal+. Radnja je inspirisana istinitim događajima vezanima uz Pink Pantere, zloglasnu bandu pljačkaša poreklom iz Srbije i Crne Gore. Protagonistkinja, koju glumi Samanta Morton, je agentica osiguravajućeg društva koja zajedno sa policijskim snagama nekoliko evropskih država nastoji uhvatiti vodstvo bande po imenu *Panteri*.

## Vanjske veze
*  
* 
*Poslednji panteri, RTS,  2016.
Julia (TV serija)

***Julia*** je američki televizijski sitkom koji se originalno emitirao na programu mreže NBC od 1968. do 1971. godine. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Diahann Carroll je bila Julia Baker, crna bolničarka kojoj je muž kao zrakoplovni pilot poginuo u vijetnamskom ratu te je bila prisiljena kao samohrana majka odgajati svog šestogodišnjeg sina.

*Julia* se među historičarima američke televizije danas smatra važnom, jer je bila jedna od prvih serija čiji je lik bio crne boje kože, ali i samohrana majka, pa je samim svojim konceptom predstavljala otklon od dotadašnje konzervativne prakse. U dijelu crnačke je, međutim, bila predmetom žestokih napadima, pogotovo među radikalno lijevim krugovima koji su zamjerali da je Julia prikazana kao pripadnica srednje klase i kao takva, daleko od siromaštva, rasizma i drugih problema koji su mučili tadašnje američke crnce. Seriju je, između ostalog, napao radikalni crni pjesnik Gil Scott-Heron u svojoj pjesmi *[[The Revolution Will Not Be Televised]]*. Usprkos toga, *Julia* je tokom emitiranja bila nominirana te i osvojila nekoliko nagrada.

## Vanjske veze

*
18. berlinski filmski festival

**Berlinski međunarodni filmski festival 1968.** () je bilo osamnaesto po redu izdanje Berlinskog filmskog festivala (Berlinale), održano od 21. juna do 2. jula 1968. godine u tadašnjem Zapadnom Berlinu.

Na festivalu je  glavnu nagradu dobila švedska drama *[[Ole dole doff]]* u režiji Jana Troella.

Tadašnju Jugoslaviju je predstavljao igrano-dokumentarni film *[[Nevinost bez zaštite]]* Dušana Makavejeva koji je osvojio Srebrni medvjed kao specijalnu nagradu žirija.

## Nagrade
Sljedeće nagrade su osvojene na temelju odluke žirija:
* Zlatni medvjed: *[[Who Saw Him Die?|Ole dole doff]]*, rež. Jan Troell
* Srebrni medvjed za najboljeg režisera: Carlos Saura za *[[Peppermint Frappé]]*
* Srebrni medvjed za najbolju glumicu: Stéphane Audran u *[[Les Biches (1968 film)|Les Biches]]*
* Srebrni medvjed za najboljeg glumca: Jean-Louis Trintignant u *[[The Man Who Lies|L'homme qui ment]]*
* Izvanredni Srebrni medvjed - nagrada žirija: 
** *[[Innocence Unprotected|Nevinost bez zastite]]*, rež. Dušan Makavejev
** *[[Signs of Life (1968 film)|Lebenszeichen]]*, rež. Werner Herzog
** *[[Something Like Love|Come l'amore]]*, rež. Enzo Muzii
* Omladinska filmska nagrada
**Najbolji cjelovečernji film za omladinu: *[[Something Like Love|Come l'amore]]*, rež. Enzo Muzii
* Nagrada FIPRESCI
** *[[Innocence Unprotected|Nevinost bez zaštite]]*, rež. Dušan Makavejev
*Nagrada FIPRESCI - počasni spomen
**Asta Nielsen

*Nagrada Interfilm - Filmska nagrada Otto Dibelius
***[[Who Saw Him Die?|Ole dole doff]]*, rež. Jan Troell
* Nagrada OCIC
***[[Who Saw Him Die?|Ole dole doff]]*, rež. Jan Troell
*Nagrada UNCRIT
***[[Who Saw Him Die?|Ole dole doff]]*, rež. Jan Troell
*Zlatna plaketa IWG
***[[Who Saw Him Die?|Ole dole doff]]*, rež. Jan Troell i Bengt Forslund\
***[[The Man Who Lies]]*, rež. Alain Robbe-Grillet

## Reference

## Vanjske veze
L'Homme qui ment

***L'Homme qui ment*** (; ) je francusko-čehoslovačko-italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1968. godine u režiji Alaina Robbe-Grilleta. Po žanru je drama, a naslovni protagonist, čiji lik tumači Jean-Louis Trintignant je tajanstveni neznanac koji se na kraju Drugog svjetskog rata u jednoj neimenovanoj evropskoj zemlji izdaje za vođu pokreta otpora protiv njemačke okupacije. Radnja prikazuje kako se sticajem okolnosti susreće sa članovima njegove porodice, ali i sa njima počinje manipulirati. *L'Homme qui ment*, koji se svojim stilom oslanjao na Novi val, je prikazan na Berlinskom festivalu gdje je Trintignant osvojio Srebrni medvjed za najboljeg glumca.

## Uloge
* Jean-Louis Trintignant ... Jan Robin / Boris Varissa
* Ivan Mistrík ... Jean
* Zuzana Kocúriková ... Laura
* Sylvie Turbová ... Sylvia
* Sylvie Bréal ... Maria
* Jozef Cierny ... Otac
* Jozef Króner ... Franz
* Dominique Prado ... Lisa
* Dusan Blaskovic ... Taverner
* Catherine Robbe-Grillet ... Apotekar
* Július Vasek ... Vladimír
* Ivan Letko ... Njemački oficir

## Reference

## Vanjske veze
*
Karlovy Vary

**Karlovy Vary** (njemački *Karlsbad*) je grad na zapadu Bohemije u Karlovarskom kraju na sjeveru Češke Republike, u blizini granice s Njemačkom. Leži na rijekama Ohře i Tepla, otprilike 130&nbsp;km zapadno od Praga. Prema procjeni iz 2015., ima oko 50.000 stanovnika, što ga čini dvadesetim najvećim gradom Češke.

Naziv je dobio po češkom kralju Karlu IV, koji je ujedno bio i car Svetog Rimskog Carstva, a koji je osnovao grad u 14. stoljeću. Najpoznatiji je po termama zbog čega je popularna turistička destinacija: ima 13 glavnih izvora, 300 manjih izvora tople vode i toplu rijeku Teplu. Najposjećenije je toplice Češke. 1756. toplice je posjetilo 134 obitelji, da bi to poraslo na 26.000 gostiju do kraja 19. stoljeća.

Grad je poznat i po Međunarodnom filmskom festivalu koji je jedan od najstarijih na svijetu, osnovan već 1946.

## Galerija


File:Karlovy Vary.jpg|Vanjski bazen
File:EVLAHOS KARLOVY VARY.jpg|Ulica Vřídelní 
File:Karlovy vary air 3723b.jpg|Karlovy Vary iz ptičje perspektive
File:Street_view_of_Karlovy_Vary.jpg|Ulica u gradu
File:Nová hala letiště Karlovy Vary.jpg|Aerodrom Karlovy Vary 

## Reference

## Vanjske veze
* Karlovy Vary - regionalni kanal KTB
* Službeni website 
* Informacije o gradu
* Slide show 
* Turistički vodič
Vrhovni sud (Češka)

**Vrhovni sud Češke Republike** (češki *Nejvyšší soud České republiky*) je najviši sud za gotovo sve pravne slučajeve u Češkoj Republici. Kao što je to definirano Ustavom Češke, iznimke su slučajevi o ustavnosti, upravom pravu i političkoj nadležnosti koji se slušaju predu drugim sudovima u Češkoj.  

Uz Vrhovni administrativni sud Češke i Ustavni sud, Vrhovni sud tvori trijumvirat sudova na zasjedanju češkog zakonodavstva. Sjedište mu je u Burešovoj ulici 20, Brno.

Vrhovni sud je uspostavljen 1993. te se sastoji od predsjedavajućeg i dva suca ili zasjeda u velikom senatu odjela. Odjeli analiziraju i procjenjuju pravno učinkovite presude i odluke nižih sudova. 

*Kriminalni odjel* (**') se sastoji od suca Vrhovnog suda, koji primijenjuju provedbeni kriminalni zakonik. 

''Građanski i komercijalni odjel'' (**') je odgovoran za uniformnost i zakonitost odluka suda. Čini to putem žalbenog postupka protiv neke odluke suda.

*Veliko vijeće odjela* (**') odlučuje o slučajevima koje dobiva od drugih odjela.

''Plenum'' (**') raspravlja o proceduri pravila Vrhovnog suda i usvaja stajalište pri odluci sudova. 

## Reference
Kanski filmski festival 1968.

Dvadesetprvi po redu **[[Kanski filmski festival|Kanski festival]]** () se održavao u  Cannesu od 10. do 19. maja 1968. godine. Bilo je predviđeno da traje do 24. maja, ali je njegovo održavanje prekinuto uslijed svađe između organizatora, odnosno nasilnih demonstracija kojima se htjela izraziti podrška radikalnim ljevičarima koji su upravo u to vrijeme održavali masovne ulične demonstracije sa ciljem obaranja kapitalizma i režima predsjednika Charlesa De Gaullea. Zbog toga na festivalu nije dodijeljena nijedna nagrada.

Tadašnju Jugoslaviju je na festivalu predstavljala drama *[[Mali vojnici]]* u režiji Bahrudina "Bate" Čengića.

## Vanjske veze
*1968 Cannes Film Festival 
*Cannes Film Festival 1968
*Cannes Film Festival:1968 at Internet Movie Database
*21ème Festival International du Film - Cannes
Rowan & Martin's Laugh-In

***Rowan & Martin's Laugh-In*** () je američka televizijska varijete emisija koja se redovno emitirala na programu NBC od 1968. do 1973. godine. Njene glavne zvijezde, odnosno voditelji, su bile komičari Dan Rowan i Dick Martin koji su kao tandem izvodili humorističke skečeve u kojima je Rowan tumačio "ozbiljnog čovjeka", a Martin nespretnjakovića. Emisija se po svom konceptu velikim dijelom naslanjala na vodvilj i burlesku, ali i na BBC-jevu satiričku TV-emisiju *[[That Was the Week that Was]]*. Sadržaj je osim humorističkih skečeva, sadržavao i muzičke točke, iako su i one bile pomalo "pomaknute", pa ih je, pogotovo u prvim sezonama, pratila psihodelična scenografija i go go plesačice (koje su uključivale i stalne članice glumačke postave). Među skečevima se isticala i stalna rubrika u kojoj su se parodirale televizijske vijsti, uključujući i epizodu u kojoj je Rowan 1968. godine kao futuristički TV-voditelj iz 1988. godine predvidio Ronalda Reagana kao američkog predsjednika. Iste je godine, nastojeći iskoristiti popularnost serije tokom izborne kampanje, u njoj nakratko nastupio republikanski kandidat Richard Nixon; njegov demokratski suparnik Hubert Humphrey je to odbio učiniti, pa je kasnije tu odluku smatrao djelomično odgovornom za svoj izborni poraz.

*Rowan & Martin Laugh-In* je doživjela izuzetnu gledanost te je tokom emitiranja osvojila niz televizijskih nagrada. Goldie Hawn i Lily Tomlin, koji su bili dio njene glumačke postave, će kasnije ostvariti impresivne filmske karijere.

## Izvori i napomene

## Vanjske veze

* 
* WFMU Article on the Laugh-In writers relationship with Richard Nixon
* FBI review of an episode devoted to the agency, quoted by ''Harper's Magazine'' in 2006
* FBI file on Rowan and Martins Laugh-In TV Show
Prvi švedski križarski rat

**Prvi švedski križarski rat** bio je moguće mitski vojni pohod oko 1150. godine, koji se tradicionalno smatra osvajanjem Finske od strane Švedske, prilikom čega su paganski Finci prešli na kršćanstvo. Prema legendi, taj križarski rat predvodio je kralj Erik IX od Švedske. Biskup Henrik od Uppsale pridružio mu se i ostao u Finskoj, u kojoj jr kasnije postao mučenik.

Akademici raspravljaju o tome da li je ikada uopće došlo do tog križarskog rata. Ne postoje arheološki podaci koji bi podržali njegovo postojanje, a ni jedan preživjeli pisani izvor ne opisuje Finsku pod vladavinom Švedske prije 1240-ih. Nadalje, episkopija i biskup Finske nisu navedeni zajedno sa svojim švedskim dvojnicima prije 1250-ih.

U to vrijeme, predvođenje *[[leiðangr]]a* bila je odgovornost jarla. To je dovelo do teorije da je Erik proveo pohod prije nego što je postao kralj ili pretendent na prijestolje. U legendama se ne spominje godina pohoda, a pokušaji da se za njega odredi tačna godina tokom 1150-ih su mnogo kasnija nagađanja. Sve što se zna o kralju Eriku i biskupu Henriku je da su vjerojatno držali važne pozicije u Švedskoj nekada sredinom 12. vijeka.

Švedski biskup koji je obično sudjelovao u pohodima na istok bio je biskup Linköpinga, a ne biskup Uppsale.

Sredina 12. vijeka bio je vrlo nasilan period u sjevernom Baltiku, sa čestim sukobima Finaca i Šveđana sa Novgorodom; moguće je da je došlo do švedskog vojnog pohoda na Finsku. U Prvom novgorodskom ljetopisu nalazi se priča prema kojoj su 1142. švedski "princ" i biskup sa flotom od 60 brodova opljačkali tri novgorodska trgovačka broda negdje "sa druge strane mora", očigledno nakon nečeg važnijeg.

## Povezano
* Drugi švedski križarski rat
* Treći švedski križarski rat
* Sjeverni križarski ratovi
* Biskup Fulco

## Reference
Treći švedski križarski rat

**Treći švedski križarski rat** bio je švedski vojni pohod na Kareliju, područje pod kontrolom Novgoroda iz 1293. godine. Kao rezultat tog napada, izgrađen je viborški zamak, a zapadna Karelija ostala je pod švedskom vladavinom preko 400 godina.

Naziv vojnog pohoda većinom je nehistorijski i samo je bio dio dugog niza vojnih sukoba u švedsko-novgorodskim ratovima.

## Povezano
* Prvi švedski križarski rat
* Drugi švedski križarski rat
* Sjeverni križarski ratovi
Come l'amore

***Come l'amore*** () je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1968. u režiji Enza Muziija. Protagonisti, koje tumače Alfred Lynch i Anna Maria Guarnieri je dvoje ljubavnika koji se nakon svađe rastanu, da bi, kada se slučajno sretnu dvije godine kasnije, shvatili da se ipak vole. Prikazan je na Berlinskom festivalu gdje je dobio poseban Srebrni medvjed od strane žirija.

## Vanjske veze
*
*
Predsjednik Angole

**Predsjednik Republike Angole** (portugalski: *Presidente da República de Angola*) je istovremeno i državni poglavar i predsjednik vlade u Angoli. Ranije je funkciju predsjednika vlade držao premijer, međutim ta je funkcija ukinuta novim ustavom iz 2010. godine. Predsjednik Angole nositelj je izvršne vlasti, ali i dijela zakonodavnih ovlasti jer ima mogućnost vladati preko dekreta. 

Položaj predsjednika u Angoli pojavio se nakon osamostaljenja od Portugala 1975. godine, a prvi obnašatelj te funkcije bio je Agostinho Neto iz pokreta MPLA. Kada je Neto umro 1979. godine, naslijedio ga je José Eduardo dos Santos, koji i danas obnaša tu dužnost. 

Pod Dos Santosovim vodstvom, Angola je postala višestranačka država, mada pod njegovom čvrstom kontrolom. Posljednji održani izbori, oni iz 1992. godine, donijeli su Dos Santosu pobjedu s 49% glasova, s tim da je njegov glavni protukandidat, Jonas Savimbi, tvrdio kako su izbori namješteni. Dužnost predsjednika bi trebala biti ograničena na dva petogodišnja mandata, međutim dos Santos je tu funkciju obnašao od 1979. do 2017. godine, kada se odlučio povuči s mjesta predsjednika. Naslijedio ga je João Lourenço.

Ustavnim promjenama iz siječnja 2010. godine uređeno je kako predsjednik najjače parlamentarne stranke automatski postaje i predsjednik države, čime su ukinuti direktni predsjednički izbori. Uz to, potvrđeno je kako predsjednik može služiti samo dva petogodišnja mandata, međutim Ustav nije računao godine provedene prije stupanja na snagu te odredbe. Funkcija premijera je ukinuta, a uvedena je ona potpredsjednika. 

## Spisak

## Reference
Lebenszeichen

***Lebenszeichen*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1968. u režiji Wernera Herzoga, kome je to predstavljao cjelovečernji debi.

Po žanru je drama i predstavlja slobodnu adaptaciju pripovjetke *Der Tolle Invalide auf dem Fort Ratonneau* Achima von Arnima. Protagonist, koga tumači Peter Brogle, je Stroszek, njemački padobranac koji za vrijeme Drugog svjetskog rata bude ranjen te ga pretpostavljeni, zajedno sa još nekoliko ranjenika šalju na otok Kos u okupiranoj Grčkoj kako bi tamo čuvali skladište municije i istovremeno se oporavljali daleko od fronte. Radnja prikazuje kako Stroszek sve teže podnosi monotoniju života na izoliranom otoku, te kako takvo stanje postepeno prerasta u opasno ludilo.

*Lebenszeichen* je Herzog snimio djelomično inspiriran arheološkim iskopavanjima svog djeda Rudolfa Herzoga, te je kao lokacije koristio autentičnu srednjovjekovnu tvrđavu koju su Egejskom moru podigli Ivanovci; u ulozi lokalnog grčkog žitelja se, pak, pojavljuje Achmed Hafiz, ostarjeli Turčin koji je bio posljednji živući kopač iz tima starog Herzoga. *Lebenszeichen* je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je dobio Srebrni medvjed od strane žirija.

Kasnijim kritičarima je film postao zanimljiv zbog toga što se u njemu koriste teme, motivi, ali i stil koji će biti karakterističan za ostatak Herzogovog opusa. Sam Herzog ga je referencirao u nekoliko kasnijih filmova, pri čemu se ističe *[[Stroszek]]* koji je dobio ime po protagonistu. Film je pogledao i američki pisac Stephen King, koji ga je kasnije naveo kao jednu od inspiracija za svoj poznati horor-roman *[[Shining (roman)|Isijavanje]]* po kome je Stanley Kubrick snimio istoimeni film.

## Uloge
* Peter Brogle - Stroszek
* Wolfgang Reichmann - Meinhard
* Athina Zacharopoulou - Nora
* Wolfgang von Ungern-Sternberg - Becker
* Wolfgang Stumpf - Captain
* Henry van Lyck - Poručnik
* Julio Pinheiro - Ciganin
* Florian Fricke - Pijanist
* Heinz Usener - Ljekar
* Achmed Hafiz - Grčki žitelj

## Vanjske veze
*
Potpredsjednik Angole

**Potpredsjednik Angole** (portugalski: *Vice-presidente de Angola*) je, prema ustavu iz 2010. godine, druga najvažnija politička funkcija u Angoli i njezinoj izvršnoj vlasti. Potpredsjednik djeluje kao zamjenik Predsjednika te preuzima sve državničke dužnosti u slučaju njegove odsutnosti ili nemogućnosti izvršavanja dužnosti. Mandat mu, kao i predsjednikov, traje pet godina i postoji mogućnost jednog reizbora. Potpredsjednika imenuje i razrješuje predsjednik.

Prvi potpredsjednik bio je Fernando da Piedade Dias dos Santos, bivši premijer, a naslijedio ga je, 2012. godine, sadašnji Manuel Vicente. Vicente je 2017. godine završio svoj potpredsjednički mandat, a aktualni potpredsjednik je Bornito de Sousa.

## Spisak

## Vanjske veze
*"Angolan president reshuffles govt after new charter"
Premijer Angole

**Premijer Angole** (portugalski: *Primeiro-ministro de Angola*) je bio visoki državni dužnostnik i predsjednik vlade Angole tokom dva perioda kada je ta funkcija postojala. Prema ustavu iz 1992. godine, premijera i njegovo Vijeće ministara imenovao je Predsjednik, a premijer je imao ograničene izvršne ovlasti. 

Funkcija premijera izvorno je stvorena 1975. godine nakon osamostaljenja od Portugala. Prvi premijer tada bio je Lopo do Nascimento. Međutim, kada je Agostinho Neto 1978. godine konsolidirao svoju moć, funkcija premijera je ukinuta. Takvo stanje ostalo je do 1991. godine, kada je predsjednik José Eduardo dos Santos ponovo uspostavio funkciju nakon mirovnog sporazuma s opozicijom. Premijer je tada postao Fernando José de França Dias Van-Dúnem. Funkcija premijera je kontinuirano (iznimno od 1999. do 2002., kada je funkcija formalno postojala, ali je bila upražnjena) postojala sve do 2010. godine, kada su ustavnim promjenama ovlasti premijera inkorporirane u one predsjednika, a sama funkcija je ukinuta i zamijenjena onom potpredsjednika. Posljednji premijer bio je Paulo Kassoma. 

## Spisak
Ustav Angole

**Ustav Republike Angole** je najviši pravni akt u Angoli, a njime je regulirano državno uređenje, podjela vlasti i temeljna prava stanovnika Angole. Od osamostaljenja 1975. godine, Angola je imala tri ustava, a aktualni je stupio na snagu početkom 2010. godine. 

Povijesnopravno, kronologija ustava je sljedeća:

#**[[Ustav Angole (1975)|Ustav iz 1975.]]** je bio prvi ustav nakon osamostaljenja od Portugala. Ustav je dokinuo državnopravne veze s Portugalom, a zagarantirao je i brojna ljudska prava građanima novonastale države. Uređena je i podjela vlasti te prava i obveze državnih dužnosnika, a dane su i osnove gospodarske i obrambene politike. Ustav je mijenjan dva puta, 1976. i 1980. godine, a sve s ciljem konsolidranja tada NR Angole kao socijalističke, jednopartijske države. 
#**[[Ustav Angole (1992)|Ustav iz 1992.]]** je dokinuo period NR Angole i doveo do nastanka moderne Republike Angole. Ustav iz 1975. godine je u potpunosti ukinut, a onaj iz 1992. je predstavljao potpuno novi ustavni tekst koji je omogućio višestranačku, demokratsku republiku s predsjedničkim sustavom.
#**Ustav iz 2010.** je aktualni ustav, usvojen početkom 2010. godine. Iako je zadržao višestranačko, demokratsko uređenje, ustav iz 2010. godine je dodatno ojačao predsjednički sustav, davši predsjedniku gotovo diktatorske ovlasti. Funkcija premijera je ukinuta, a sve su izvršne ovlasti objedinjene u funkciji predsjednika, koji je od 2010. godine dobio i potpredsjednika. Uz to, predsjednik je dobio ovlasti imenovanja sudaca Vrhovnog i Ustavnog suda. Politički status Cabinde je zadržan, kao i dotadašnji državni simboli.
Wiley-Blackwell

**Wiley-Blackwell** je međunarodni akademski nakladnik iz Sjedinjenih Država koji se fokusira na izdavanje knjiga i naučnih časopisa iz oblasti biologije, medicine, fizike, tehnologije, te humanističkih i društvenih nauka. Kompanija nosi trenutno ime od 2007. kada je matično društvo *[[John Wiley & Sons]]* otkupilo britanski *Blackwell Publishing* i ujedinilo ga s naučnim odsjekom *Wileyja*. Navedeni britanski izdavač utemeljen je 1922. kao *Blackwell Publishers* i 2001. spojio se s izdavačem *Blackwell Science* (osnovanim 1939. kao *Blackwell Scientific Publishing*). Porijeklo dvaju izdavača seže i do 1879. kada je trgovac i opskrbljivač akademskih knjiga Benjamin Henry Blackwell osnovao knjižaru *[[Blackwell's]]*, a njihovim udruživanjem stvoren je akademski izdavački div na globalnom nivou. Godine 2006. *Blackwell Publishing* održavao je partnerstvo sa 665 akademskih i profesionalnih udruga, izdavao je preko 805 naučnih časopisa i 650 knjiga, te je brojao 990 zaposlenika u uredima po Ujedinjenom Kraljevstvu, Sjedinjenim Državama, Australiji, Kini, Danskoj, Njemačkoj, Singapuru i Japanu. Nakon što je *Wiley* otkupio *Blackwell* za 572,000.000 £, novostvoreni Wiley-Blackwell ranih 2010-ih izdavao je oko 1500 knjiga i jednako toliko naučnih časopisa godišnje. Glavno sjedište izdavača nalazi se u američkom Hobokenu i engleskom Oxfordu.

## Vanjske veze
*  Službene stranice Wiley-Blackwella
Narodna skupština (Angola)

**Narodna skupština Republike Angole** (portugalski: *Assembleia Nacional*) je jednodomni parlament Republike Angole, čiju organizaciju i strukturu uređuje ustav iz 2010. godine. 

Narodna skupština broji ukupno 220 zastupnika; njih 130 bira se proporcionalnom reprezentacijom, a preostalih 90 od strane provincijskih okruga. Teoretski gledano, mandat zastupnika traje četiri godine, koliko je i vrijeme zasjedanja jednog saziva Narodne skupštine. Međutim, nakon prvih izbora 1992. godine, sljedeći izbori, koji su bili zakazani za 1997. godinu, odgađani su sve dok nisu konačno održani u rujnu 2008. godine, punih 16 godina nakon otvaranja prvog saziva. Najrecentniji izbori održani su 2012. godine nakon izglasavanja ustava 2010. godine. Tim je ustavom uloga Narodne skupštine i sudstva uvelike umanjena u odnosu na ovlasti predsjednika.
Perchtoldsdorf

**Perchtoldsdorf** je trgovište na istoku Austrije od 14.887 stanovnika koje administrativno podpada pod okrug Mödling.

## Geografija
Perchtoldsdorf leži na jugu Donje Austrije na jugozapadnoj granici Beča, na mjestu gdje se iz Bečke kotline uzdiže Masiv Wienerwald. On je praktički spojen sa Mödlingom, a i sa Bečom, tako da je danas stambeno predgrađe Beča, od kog je udaljen dvadesetak km.

## Historija
Perchtoldsdorf je prvi put zabilježen u dokumentima nakon 1130. Prosperirao je za srednjeg vijeka kao trgovište, a razoren 
je za osmanske Opsade Beča 1683. godine.

## Znamenitosti
Najveće znamenitosti Perchtoldsdorfa nalaze se u samom centru mjesta, koje je nekad bilo utvrđeno bedemima, tu leži trobrodna parohijska crkva iz gotičkog perioda (14/15. vijek), s tri kora, djelomično preuređena u baroknom stilu početkom 18. vijeka, pored nje su ruševine kneževa zamka, s jezgrom iz 12. vijeka koji je dograđivan od 14. do 16. vijeka. U njemu je danas smješten centar kulture. Tu se nalazi i šesterokatni obrambeni toranj iz 15. vijeka, visok 45 metara, u kom je danas muzej. U samom centru trga leži kužni stup J. B. F. von Erlacha iz 1713. godine.

Perchtoldsdorf je poznat po brojnim vinogradima i heurigerima (buschenschankovima) u kojima se toči i prodaje mlado vino i po procesiji nakon berbe grožđa 6. novembra. Pored mjesta na obroncima Wienerwalda leži mali Park prirode koji je pod zaštitom od 1943.

## Privreda
Od 3673 zaposlenih u 1991. godini, 73 % je radilo u industriji i trgovini. U mjestu se proizvode ljepljive trake, oprema za 
automobile, kupaonski pribor, boje, svijeće, tekstil i vino. U Perchtoldsdorfu djeluje i dosta izdavačkih kuća.

## Pobratimski gradovi
*  Donauwörth

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Perchtoldsdorfa''
Opći izbori u Angoli 1992.

**Opći izbori u Angoli 1992. godine** održani su 29. i 30. rujna 1992. s ciljem izbora predsjednika i zastupnika u Narodnoj skupštini. Bio je to prvi put u historiji Angole da su u toj zemlji održani višestranački izbori. Izbori su uslijedili nakon potpisivanja sporazuma iz Bicessea 31. svibnja 1991., koji je potpisan kako bi se pokušao zaključiti 17 godina dugi građanski rat. Odaziv birača bio je 91.3% za parlamentarne, a 91.2% za predsjedničke izbore.

Nakon prebrojanih glasova, vladajuća MPLA je pobijedila i na predsjedničkim i na parlamentarnim izborima, međutim osam opozicijskih stranaka, a posebice UNITA, odbilo je priznati rezultate i proglasilo izbore namještenima. Službeni promatrač je u izvještaju napisao kako je nadzor Ujedinjenih naroda bio jako slab, kako je gotovo 500,000 glasača UNITA-e ostalo bez prava glasa te kako je postojalo 100 tajnih glasačkih mjesta. Nakon izbora, UNITA je u Luandu poslala pregovarače, ali je istovremeno planirala nastavak građanskog rata. Posljedica toga bili su gotovo instantni nemiri koji su se iz Luande proširili na ostatak zemlje.

U tim je nemirima, prema procjenama, ubijeno između nekoliko tisuća i nekoliko desetaka tisuća članova i pobornika UNITA-e, a sve od strane snaga vladajuće MPLA, u događaju koji će biti poznat kao Masakr na Noć vještica. Građanski rat je odmah nastavljen.

## Predsjednički izbori

Prema izbornim pravilima propisanim u ustavu iz 1992. godine, za pobjedu u prvom krugu bilo je potrebno 50% ili više glasova. U suprotnome su dva najbolja kandidata iz prvog kruga išli u drugi gdje su bili jedini kandidati. Kako je José Eduardo dos Santos dobio manje od potrebnog za pobjedu u prvom krugu (49.57%), Jonas Savimbi i on su se trebali suočiti u drugom krugu. Ipak, Savimbi i opozicija su odbili priznati rezultate izbora i sudjelovati u drugom krugu, a skori nastavak građanskog rata doveo je do toga da drugi krug izbora nikada nije održan tako da je Dos Santos zadržao mandat bez pravne osnove ili legitimiteta.

### Rezultati po kandidatima

### Rezultati po provincijama

## Parlamentarni izbori

Parlamentarni izbori 1992. bili su prvi višestranački izbori u Angoli. Na skupštinskim izborima 1980. i 1986., zastupnike su indirektno birali posebno formirani izborni kolegiji, ali samo među kandidatima koje je predložila vladajuća MPLA. Na izborima je sudjelovalo ukupno 18 stranaka, od kojih je njih 12 osvojilo barem jedan mandat u Narodnoj skupštini. Uvjerljivu pobjedu ponovo je odnijela vladajuća MPLA koja je s gotovo 54% glasova osvojila 129 od 220 mandata, dok je drugoplasirana UNITA osvojila 70 mandata. I ovi su izbori optuživani za namještanje.

Od ukupno 220 zastupnika, njih 130 biralo se proporcionalnom reprezentacijom prema broju dobivenih glasova na nacionalnom nivou, dok se ostalih 90 biralo prema provincijama. Svaka provincija nosila je po pet mandata, a isti su bili raspoređeni po strankama prema broju dobivenih glasova.

### Rezultati po listama

: Odnosi se na broj mandata osvojenih u provincijama (max. 90).
: Odnosi se na broj mandata osvojenih proporcionalnom reprezentacijom (max. 130).

### Sastav Narodne skupštine

## Reference
Jay Jay French

**Jay Jay French** (rođen **John French Segall**, 20. juli 1952.), američki je gitarist, menadžer i producent. French je najpoznatiji po ulozi osnivača i jedan od gitarista heavy metal benda Twisted Sister. Kao strastveni trkač, French je završio dva New York maratona, 1981. i 1986. godine. Od svojih prvih nastupa s Twisted Sisterom, Jay Jay French je odigrao više od 9000 koncerata.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Službena stranica
* Pink Burst Project site 
* ''Huffington Post'', "Christmas Meets Politics: Chatting With Twisted Sister's Jay Jay French and The Mavericks' Raul Malo," December 14, 2011
Bad Vöslau

**Bad Vöslau** je kupališni grad na istoku Austrije od 11,468 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Baden.

## Geografija

Bad Vöslau leži na istoku Donje Austrije na južnim obroncima Masiva Wienerwalda i to na liniji rasjeda poznatoj po brojnim termalnim izvorima.

On je praktički spojen sa Baden bei Wienom od kog je udaljen svega 4 km, a ni do Beča nema više od tridesetak km, koje je lako prevaliti Južnim autoputem, tako da se danas pretvara u južno predgrađe Beča.

## Historija

Vöslau je kraj u kom se ljudi bave vinogradarstvom još od 13. vijeka, od polovice 18. vijeka, počela se koristiti njegova termalna voda, pa je 1904. i službeno priznat kao termalno lječilište. Odad ga zovu sa prefiksom **bad**, što je ozakonjeno 1928. pa se tek odtad zove *Bad Vöslau*.

## Znamenitosti

Od znamenitosti grad ima utvrdu Merkenstein iz 12. vijeka, koja je napuštena još od 1683., palaču Grossau iz istog vremena i parohijsku crkvu, podignutu između 1860. -1868.

## Privreda

Glavni izvor prihoda grada su terme sa vodom od 24 °C, oko kojih se sve vrti, tako da je 1991. 61 % svih zaposlenih radilo u uslužnim djelatnostima.
Od industrije Bad Vöslau ima punionu mineralne vode Heilquellen-Verwertungs-AG i veliku štampariju.

U okolici se još uvijek uzgaja vinova loza, pa je Vöslau poznat po svom crnom vinu. 
Za ekonomiju grada značajan je i Centar za obuku i obrazovanje Ministarstva obrane Austrije.

## Pobratimski gradovi

* , Neu-Isenburg

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Bad Vöslaua''