Čudsko-pskovsko jezero

**Čudsko-pskovsko jezero** (estonski: *Peipsi-Pihkva järv*, ruski: *Чу́дско-Пско́вское о́зеро*, *Пско́вско-Чудско́е о́зеро*), ponegdje poznato i kao jezero **Peipus** (njemački: *Peipussee*), jezerski je sustav u Istočnoj Europi, na granici između Estonije na zapadu i Rusije na istoku (odnosno ruskih oblasti Lenjingradske i Pskovske). S površinom od 3,555&nbsp;km², to je peta najveća jezerska površina u Europi, nakon Ladoge, Onege, Vänerna i Saimae. Jezera pripadaju porječju Finskoga zaljeva Baltičkoga mora s kojim su povezana preko rijeke Narve, u koju se voda iz Čudsko-pskovskoga jezera ulijeva.

Čudsko-pskovski jezerski sustav čine tri međusobno povezana jezera: 
* **[[Čudsko jezero]]** u sjevernome dijelu (estonski: *Peipsi järv*, ruski: *Чудско озеро*) – površina 2,611&nbsp;km² (73%)
* **[[Toplo jezero]]** u središnjem dijelu (estonski: *Lämmijärv*, ruski: *Тёплое озеро*) – površina 708&nbsp;km² (7%) 
* **[[Pskovsko jezero]]** u južnome dijelu (estonski: *Pihkva järv*, ruski: *Псковское озеро*) – površina 236&nbsp;km² (20%)

Godine 1242. na ovome se jezeru odvila slavna "Bitka na ledu" između teutonskih vitezova  i Novgorodske Republike predvođene Aleksandrom Nevskim.

## Fizičko-geografske karakteristike

Sustav Čudsko-pskovskoga jezera relikt je nekadašnje znatno prostranije vodene mase ledenjačkoga podrijetla. Tijekom paleozoika, prije nekih 300 do 400 milijuna godina, cijelo područje suvremenoga porječja Finskoga zaljeva bila je pod morem, a dokazi za tu maritimnu fazu su naslage marinskih sedimenata debljine do 200 metara. Suvremeni reljef i porječje nastalo je pod utjecajem ledenjačkoga procesa tijekom Zadnjega Velikoga ledenoga doba prije 12,000 godina. Povlačenjem ledenjaka nastalo je Littorinsko more, čija je površina bila od 7 do 9 metara iznad razine današnjega Baltičkoga mora, a njegovim postepenim povlačenjem nastalo je suvremeno područje Čudsko-pskovskoga jezera.

### Obale, reljef dna i hidrografija



Površina Čudsko-pskovskoga jezera iznosi 3,555&nbsp;km², obujam 25&nbsp;km³, prosječna dubina 7.1 m, a najveća dubina 15 m. Ukupna dužina obala iznosi 520 kilometara, dok površina porječja iznosi 47,800&nbsp;km². Površina jezera leži na nadmorskoj visini od 30 metara (po prosječnome vodostaju).

Iako je jezero svoj suvremeni oblik dobilo pod utjecajem ledenjačkih sila, njegove obale dosta su ravne i niske, s veoma malim stupnjem razvedenosti. Obale su uglavnom niske, s moćnim naslagama treseta, iza kojih se nalaze niske priobalne ravnice, često zamočvarene i podložne poplavama. Tijekom razdoblja proljetnih poplava poplavljeno je gotovo 1000&nbsp;km² niskoga priobalnoga područja. Nešto više i razvedenije jedino su zapadne obale južnoga Pskovskoga jezera kod sela Krasnaja Gorka i na tome se području duž obala nalaze pješčane dine i brežuljci obrasli borovim šumama. Na pjeskovite obale nastavlja se pojas izrazito plitke vode širine od 200 do 300 metara.

Reljef dna dosta je jednoličan i gotovo ravan, a dno se blago izdiže idući k obalama. Uglavnom je prekriveno slojevima gline, a mjestimično i sitnozrnastim pijescima. Najdublji dio nalazi se u središnjem dijelu Toploga jezera, oko 300 metara od obale, gdje se obala strmo spušta do maksimalnih 15.3 metara dubine.

Jezero se odlikuje visokim stupnjem protoka vode, i na godišnjoj razini ukupan protok jednak je polovici obujma jezera.

Čudsko-pskovsko jezero slatkovodno je jezero. Odlikuje ga niska stopa mineralizacije i dosta mala prozračnost (od svega 2.5 metara) koja je posljedica visoke količine raznih nanosa koje u jezero donose njegove pritoke, ali i intenzivnijega razvoja planktona. Kretanje vode u jezeru uglavnom je dosta sporo i u najvećem dijelu godine uzrokovano je radom vjetra s prosječnim brzinama 5 – 9&nbsp;cm/s. Tijekom proljetnih poplava nešto je intenzivnije kretanje jezerske vode u smjeru jug-sjver.

Zbog dosta male dubine jezerska voda brzo se zagrijava, ali se jednako tako i brzo hladi. Tijekom ljeta jezerska voda dostiže maksimalnih 25 – 26&nbsp;°C u priobalnome dijelu, odnosno 22&nbsp;°C na otvorenima vodama. Krajem studenoga i početkom prosinca stvara se ledeni pokrivač koji se prvo javlja na krajnjem jugu, a potom se širi k sjeveru Čudsko-pskovskoga jezera. Led se počinje topiti krajem travnja i početkom svibnja.



Datoteka:Peipus Kallaste 3.JPG|Obala jezera, Kallaste
Datoteka:Peipus Ranna 1.JPG|Obala jezera, Ranna
Datoteka:LakePeipus02.JPG|Obala jezera, Mustvee
Datoteka:Peipus Mustvee 3.JPG|Obala jezera, Mustvee
Datoteka:Lake peipus.jpg|Obala jezera, Kauksi



### Porječje jezera i otoci

Područje Pskovsko-čudskoga jezera pripada porječju Finskoga zaljeva Baltičkoga mora, a k jezerima odvodnjava se područje površine oko 47,800&nbsp;km². U jezera se ulijeva oko 30 rijeka, a dvije najveće i po pritoku vode najznačajnije rijeke su Velikaja (dužina toka 430&nbsp;km) koja se na krajnjem jugu ulijeva u Pskovsko jezero, i Emajigi (dužina toka 218&nbsp;km) koja se ulijeva u Čudsko jezero. Značajnije pritoke još su: Želča (107&nbsp;km), Čerma (48&nbsp;km), Gdovka (23&nbsp;km), Čjornaja (57&nbsp;km). Voda iz Čudsko-pskovskoga jezera ulijeva se jedino u rijeku Narvu koja istječe iz sjevernoga dijela Čudskoga jezera i teče k Finskome zaljevu.

Na jezerima se nalazi 29 otoka ukupne površine od 25.8&nbsp;km², te još oko 40 manjih otoka u delti rijeke Velikaje na krajnjem jugu Pskovskogaa jezera. Otoci su dosta niski i zamočvarena i iznad razine jezera izdižu se u visini od svega 1 – 2 metra (maksimalno do 4.5 m). Mnogi su otoci tijekom poplava u cijelosti prekriveni vodom. Najveći otoci su Piirissaar (površine 7.39&nbsp;km²), Kolpina (11.2&nbsp;km²) i Kamenka (6.2&nbsp;km²). U središnjem dijelu Pskovskoga jezera nalazi se arhipelag Talapski otoci koji čine tri manja otoka ukupne površine 1.54&nbsp;km².

## Živi svijet i ekologija
Priobalno područje i obale jezera obrasle su s 54 različite vrste vodenih biljaka među kojima su najraširenije trska, iđirot, milava. Plutajuće biljke u priobalju su rijetke i čine ih strelice, žuti lokvanj i vodeni dvornik. Močvare u priobalnome pojasu značajna su hranilišta za labudove, patke i guske tijekom njihovih migracija s Bijeloga k Baltičkome moru. Najraširenije riblje vrste su grgeč, deverika, bodorka, *[[Coregonus autumnalis]]*, *[[Osmerus eperlanus]]*.

Ekološka slika jezera i njihove okoline na zadovoljavajućoj je razini, vode se uglavnom klasificiraju u grupu čistih (I. i II. stupanj), izuzev u području oko ušća rijeka Võhanduu i Piuze gdje je zbog povišenoga sadržaja fosfata voda svrstana u treću kategoriju.

Najveći ekološki problemi jezera su povećani stupanj eutrofikacije uzrokovane intenzivnijim razmnožavanjem cijanobakterija.

## Izvori

## Vanjske veze

* Čudsko jezero, Hrvatska enciklopedija
* Чудско-Псковское озеро, Velika sovjetska enciklopedija
* Lake Peipus, Encyclopædia Britannica
* Псковско-Чудское озеро
* Карты Псковско-Чудского озера