Povelja Stjepana Tomaša Dubrovniku 1444.

**Povelja Stjepana Tomaša Dubrovniku 1444.** je dokument kojom je bosanski kralj Stjepan Tomaš dubrovčanima potvrdio i zagarantovao trgovačke privilegije i sporazume sklopljene sa predhodnim bosanskim vladarima. Povelja je dio dubrovačke prakse da se nakon svake promjene na prijestolu zemalja u dubrovačkom zaleđu ishoduje nova povelja.

Povelja se danas čuva u Državnom arhivu u Dubrovniku u okviru fonda *Diplomata et acta*, a zavedena je u grupi ćiriličnih dokumenata kao bečki broj 1094. 

## Historija
Kralj Tomaš je naslijedio Tvrtka II u novembru 1443. god. Početak njegove vladavine obilježila je politička nestabilnost uzrokovana sukobom Tomaša i njegovog brata Radivoja oko prijestola. Radivoj je imao podršku Stjepana Vukčića Kosače i Osmanlija. Tomaš je diplomatskim putem dobio priznanje Ugarske i Venecije. Od pape je dobio priznanje nakon prelaska na kršćanstvo.

Nakon toga dubrovčani su kralju Tomašu isplatili Svetodmitarski dohodak, a on je u Kreševu, 3. septembra 1444. god. izdao povelju, čiji se tekst u velikoj mjeri oslanja na ranije povelje bosanskih vladara. 

Njegov sin Stjepan Tomašević takođe je, po preuzimanju trona, izdao povelju o dugu svoga oca Tomaša.

## Opis
Ispisana je tamno plavim mastilom na pergamentu italijanskog načina izrade, širine 40,5 cm. i visine 40 cm. lijevo i 41 cm desno. Lijeva i desna margina su 3,5 cm, a gornja 4,5 cm. Raspoznaju se tragovi olovke kojima je majstor određivao razmak između redova.

Povelja je na početku teksta ukrašena stilizovanim invokacijskim krstom visine 6 cm. i širine 2 cm. Prvi red povelje i potpis na kraju teksta ispisani su 1,8 cm. visokim i stilizovanim i ukrašenim majuskulnim slovima koja sadrže veliki broj ligatura. Crtež i slova u ptrvom redu i u potpisu ispisana su crvenom bojom. Pojedina slova u tekstu plave boje su uvećana i pisana crvenom bojom. Povelja je ovjerena velikim dvostranim visećim pečatom. Tomaš nije imao sopstveni pečat već se koristio pečatom svog predhodnika Tvrtka II. Na poleđini je zapis  dubrovačke kancelarije. 

### Tekst
:*U IME OCA I SINA I SVETOG DUHA. Gospod koji drži u vlasti sav svijet u kojem carevi caruju i u kojem tirani drže zemlju, pogleda sa nebesa da vidi sinove čovječije i da čuje glas svih koji se uzdaju u njega. Bog je jedan [[Isus Krist]], i juče i danas pa tako i navijek, odabrao je svete roditelje i praroditelje kraljevstva mi i uzvisio ih više od tih careva zemaljskih a zatim i na nebesima gdje ih je, sa svima svetima, vijencima sjajnim ukrasio, kako se po svoj vaseljeni ne bi ugasila blažena uspomena na njih. Od njihovog roda, voljom božijom i prečiste Bogorodice i po željama njihovim, bi izabran i ja gospodin kralj Stjepan Tomaš, milošću božijom kralj sve Bosne i Donjih Kraja i ostalog, sin i nasljednik veoma poštovane uspomene slavnog kralja Ostoje, koji nisam različit od njihovog tijela već praunuk i unuk, sin i istinski nasljednik od svetog njihovog korijena. Božjom zapoviješću i odlukom primih državu kraljevstva i sjedoh na prijesto kraljevstva kao car i vladar svih dobara mojih praroditelja i od svih primih čast i slavu i dare mnoge... Najprije, zarekoh se ja pomenuti kralj Tomaš i s velmožama kraljevstva mi, naprijed navedenim, položivši ruku na Sveto jevanđelje i na časni krst Kristov da je utvrđeno i neosporivo gradu Dubrovniku sve što piše u ovom zapisu u vijeku vijekova. A ovo se pisa treći dan mjeseca septembra 1444. od rođenja Hristova na Kreševu i zapovijedismo ga pečatiti našim zakonitim visećim pečatom. Ja, Restoje protovestijar zapisah po zapovijesti gospodina mi kralja Tomaša, a pisa se u slavno gradu u Kreševu.  STJEPAN TOMAŠ MILOŠĆU BOŽIJOM KRALJ SRBA, BOSNE, PRIMORJA, HUMSKE ZEMLJE, DALMACIJE, HRVATA, DONJIH KRAJA, ZAPADNIH STRANA I OSTALOG*  
                     
## Izvori