open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dimenzija (razdvajanje)

**Dimenzija** može značiti:

* dimenzija (lat. *dimensio*: izmjera) je mjera u prostoru, na primjer duljina, visina ili širina čega; veličina, razmjer (platna ogromnih dimenzija); važnost, značenje, opseg (događaj skromnih dimenzija); pojavni oblik čega, gledište s kojega se što promatra, aspekt (duhovna dimenzija života, pravna dimenzija problema). Dimenzioniranje je određivanje dimenzija.
* dimenzija (matematika), u matematici, je pojam dimenzije upotrebljavao se intuitivno u geometriji već od početaka njezina razvoja. Točka je shvaćena kao objekt dimenzije nula, pravci i krivulje kao jednodimenzionalni, ravnine i plohe su dvodimenzionalne, a tijela su u prostoru (na primjer kocka, kugla, stožac) trodimenzionalna.
* dimenzija (fizika), u fizici, je matematički izraz koji prikazuje kako se neka dana fizikalna veličina može izraziti s pomoću najmanjega potrebnog broja međusobno neovisnih veličina koje su izabrane kao osnovne. Kao osnovne odabiru se veličine koje se najlakše i najpreciznije mjere. U mehanici su osnovne dimenzije dužina *l*, masa *m* i vrijeme *t*. U dimenzijskim jednadžbama dimenzija se označuje stavljanjem izraza za fizikalnu veličinu u uglastu zagradu. Na primjer:

brzina = put/vrijeme

[brzina] = [v] = l ∙ t−1

## Reference
Graz-Umgebung

**Graz-Umgebung** (prevedeno *Okolica [[Graz]]a*) je jedan od 95 austrijskih okruga (bezirka) od 147,097 stanovnika.

On je novi okrug formiran 2013. ujedinjenjem dotadašnjih okruga Feldbach i Radkersburg.
## Geografija

Okrug Graz-Umgebung leži u sredini  Štajerske i potpuno okružuje statutarni grad - **[[Graz]]**, koji je ujedno i administrativni centar okruga.

Graz-Umgebung sa sjeveroistoka i sjevera graniči sa Okrugom Weiz, sa sjevera sa Okrugom Bruck-Mürzzuschlag, sa sjeverozapada sa Okrugom Leoben, sa zapada sa okruzima Murtal i Voitsberg, sa jugozapada sa Okrugom Deutschlandsberg, sa juga sa Okrugom Leibnitz i sa jugoistoka sa Okrugom Südoststeiermark.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Graz-Umgebung je administrativno podjeljen na 36 općina od kojih jedna ima status grada, 21 ima status trgovišta, a njih 14 su obične općine;

### Gradovi

* Frohnleiten

### Trgovišta

* Deutschfeistritz
* Dobl-Zwaring
* Eggersdorf bei Graz
* Feldkirchen bei Graz 
* Gössendorf
* Gratkorn
* Gratwein-Straßengel
* Hausmannstätten
* Hitzendorf
* Kalsdorf bei Graz
* Kumberg
* Laßnitzhöhe
* Lieboch
* Peggau
* Premstätten
* Raaba-Grambach
* Sankt Marein bei Graz
* Semriach
* Thal
* Übelbach
* Vasoldsberg

### Općine

* Fernitz.Mellach
* Hart-Purgstall
* Haselsdorf-Tobelbad
* Kainbach bei Graz
* Nestelbach bei Graz
* Sankt Bartholomä
* Sankt Oswald bei Plankenwarth
* Sankt Radegund bei Graz
* Seiersberg-Pirka
* Stattegg
* Stiwoll
* Weinitzen
* Werndorf
* Wundschuh

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Graz-Umgebung''
Murtal

**Murtal** (prevedeno **[[Dolina]] [[Mura|Mure]]**) je jedan od 95 austrijskih okruga (bezirka) od 72,930 stanovnika.

On je novi okrug formiran 2012. ujedinjenjem dotadašnjih okruga Judenburg i Knittelfeld.

## Geografija

Okrug Murtal leži na jugozapadu Štajerske, administrativni centar okruga je grad - **[[Judenburg]]**.

Murtal sa sjevera graniči sa Okrugom Liezen, sa istoka sa okruzima Leoben, Graz-Umgebung i Voitsberg, sa juga sa koruškim okruzima Wolfsberg i Sankt Veit an der Glan i sa zapada sa Okrugom Murau.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Murtal je administrativno podjeljen na 20 općina od kojih 4 ima status grada, 7 ima status trgovišta, a njih 9 su obične općine;

### Gradovi

* Judenburg
* Knittelfeld
* Spielberg
* Zeltweg

### Trgovišta

* Kobenz
* Obdach
* Pölstal
* Pöls-Oberkurzheim
* Seckau
* Unzmarkt-Frauenburg
* Weißkirchen in Steiermark

### Općine

* Fohnsdorf
* Gaal
* Großlobming
* Hohentauern
* Pusterwald
* Sankt Georgen ob Judenburg
* Sankt Marein-Feistritz
* Sankt Margarethen bei Knittelfeld
* Sankt Peter ob Judenburg

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Murtal''
Vodosprema

**Vodosprema** je građevina za spremanje i pričuvu vode u sklopu vodovodne mreže. Glavna joj je svrha izjednačivanje dnevnih oscilacija potrošnje i ostvarivanje stabilnosti pogonskih tlakova u mreži. Vodospreme se uglavnom izvode s najmanje dvije vodne komore, pogonski povezane potrebnim cjevovodima, pa mogu djelovati posebno i zajedno. Najčešće se grade od armiranoga betona, čelika, kamenoga ziđa i slično, što ovisi o vrsti tla, klimatskim uvjetima i drugo. Prema položaju, s obzirom na površinu tla, vodospreme su najčešće ukopane (podzemne) ili visinske (vodotoranj). 

Vodosprema je građevni objekt u kojem se voda skuplja u dijelovima dana ili noći kada je potrošnja najmanja, a služi u onim razdobljima kada je potrošnja povećana iznad srednje dnevne. Te građevine moraju biti tehnički i sanitarno besprijekorno izvedene, a njihov obujam dovoljan da osigura potrebnu količinu vode u satima najveće potrošnje, maksimalno opterećenoga dana ili za gašenje požara. Smještaj vodospreme nastoji se predvidjeti na takvoj visini da osigurava potreban opskrbni tlak u najkritičnijoj točki naselja. 

## Vodotoranj
**Vodotoranj** je visinska vodosprema izgrađena na vrhu tornja. Gradi se u nizinskim područjima, gdje nije moguće izgraditi ukopanu vodospremu na povišenu položaju iz koje bi voda u vodovod tekla prirodnim padom. Najčešće ima razmjerno mali obujam (volumen), jer je njegova izgradnja 3 do 4 puta skuplja od izgradnje ukopane vodospreme. Armiranobetonski ili čelični spremnik postavlja se na jedan ili više stupova (od armiranoga ili prednapetoga betona, čelika ili opeke). Ukupna visina obično ne prelazi 40 metara. Raznovrsnih je oblika, uvjetovanih tehničkim razlozima, ali i oblikovnim, pa nerijetko vodosprema postaje prepoznatljivo obilježje naselja ili grada.

## Izvori
Ebonit

**Ebonit** (engl. *ebonite*, prema *ebony*: ebanovina) je jedan od prvih umjetnih polimernih materijala; crne je boje, dobiva se vulkanizacijom kaučuka. Upotrebljavao se u elektrotehnici te za izradu kemijskih aparatura i raznovrsnih predmeta svakodnevne uporabe. U novije doba zamijenili su ga drugi, jeftiniji polimerni materijali boljih svojstava. 

## Svojstva
Protrljamo li štap od ebonita vunenom krpom, postaje električan i privlači male čestice tvari, ali ih odmah i odbija. Isto tako ako stakleni štap protrljamo suhim papirom ili amalgamiranom kožom, postaje električan. Dakle, trenjem tijela mogu postati električna. Kažemo da nose električni naboj, odnosno da su električno nabijena. Približimo li dva naelektrizirana staklena ili dva ebonitna štapa jedan drugome, vidjet ćemo da će se oni odbijati. Naprotiv, približimo li ebonitni štap staklenome, oni će se privlačiti. Prema tome, moramo razlikovati dvije vrste električnog naboja: pozitivan i negativan. Stakleni štap je pozitivno nabijen, a ebonitni negativno. Iz toga možemo zaključiti da se tijela istoimenog naboja odbijaju, a raznoimenoga privlače.

Međutim, tijela se mogu elektrizirati i dodirom. U to se možemo uvjeriti pomoću takozvanog električnog viska. Električni visak je kuglica od bazgine jezgre koja visi na staklenoj niti. Dotaknemo li takvu kuglicu naelektriziranim štapom, na nju će prijeći nešto elektriciteta pa će postati električna i odmah će se odbiti. Kažemo da je kuglica primila električni naboj. U to se možemo uvjeriti tako da kuglicu primaknemo papirićima: ona ih privlači. Prema tome, tijelo postaje električno ne samo trenjem nego i dodirom, s drugim električnim tijelom. Ako od dva jednaka električna viska nabijemo jednu kuglicu staklenim, a drugu ebonitnim štapom, kuglice će se privući, ali čim se dotaknu, one će se rastaviti i nakon toga neće više biti električne. Znači, raznoimeni elektriciteti iste množine odnosno istog električnog naboja međusobno se neutraliziranu, to jest poništavaju. 

Različita tijela vladaju se različito prema toplinskim zrakama. Staklo koje je za zrake svjetlosti prozirno apsorbira toplinske zrake, dok ebonit koji je neproziran propušta toplinske zrake.

## Izvori
Judenburg

**Judenburg** je grad u sredini Austrije od 10,072 stanovnika, on je i administrativni i privredni centar Okruga Murtal i važno transportno čvorište između Seetalskih Alpa i doline Mure.

## Geografija

Judenburg leži na jugu Gornje Štajerske, u dolini rijeke Mure, koja se tu zove Aichfeld.

## Historija

Judenburg je prvi put spomenut u dokumentima 1074. pod imenom *Judinburch*. Do 1240. uspio je dobiti status trgovišta i podići dio gradskih bedema i toranj, tako da je 1277. dobio status grada,

Za srednjeg vijeka bio je jedan od najvećih štajerskih trgovačkih centara za željezo i sol i promet sa Venecijom. U to vrijeme podignut je i zamak, u kom je kasnije djelovala slikarsko - kiparska škola, u kojoj su djelovali majstori kao Hans von Judenburg, Wölfl der Maler i brojni drugi.

Judenburg se od 16. vijeka razvio u metalurški centar, tako da je tokom 19. vijeka imao brojne vodeničke kovačnice, koje su proizvodile tada vrlo tražene kose. Prva čeličana podignuta je 1906.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Judenburga i njegov simbol je gotovo 76 metara visok toranj, čija je izgradnja započela u 15. vijeku. Orginalno je podignut kao zvonik za nedaleku parohijsku crkvu sv Nikole, koja ga nije imala. 
Kasnije je korišten i kao vatrogasna osmatračnica, ali kako je u 19. vijeku, bilo puno požara, i on je gorio, tako da je njegov današnji izgled rezultat obnove nakon posljednjeg velikog požara - 1840.
Danas se na njegovom platou na visini od 50 m, nalazi jedan od najmodernijih evropskih opservatorija.

Pored tog to je i parohijska crkva podignuta nakon 1413., prvi put proširivana 1478., a nakon tog i od 1504. -37. 
Ona je nakon 1670. potpuno obnovljena u baroknom stilu i restaurirana od 1899. do 1902. U njoj se nalazi kamena skulptura Madonne (oko 1420.- 1425.) rad domaćeg majstora Hans von Judenburga.

## Privreda

Judenburg je i danas metalurški centar, sa dva velika poduzeća iz te branše; čeličanom Stahl Judenburg GmbH i 
tvornica opruga Styria Federn GmbH. Pored tog grad ima i tvornicu sapuna, kartona i plastičnih brtvila.

## Pobratimski gradovi

Judenburg je član udruženja Evropske Unije - Douzelage, u kojoj su zasad 27 gradova, pa je zbratimljen sa 26 grada.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Judenburga''
Tobias Karlsson

**Bror Mikael Tobias Karlsson** (Karlskrona, 4. lipnja 1981.) je švedski rukometaš i bivši reprezentativni kapetan, koji trenutno igra za SG Flensburg-Handewitt. Karlsson može igrati kao lijevi vanjski ili kao pivot, međutim najpoznatiji je kao specijalist za obranu te većinom igra samo u obrambenim akcijama. Za Švedsku je debitirao 2006. godine u utakmici protiv Grčke, a najznačajniji mu je uspjeh olimpijsko srebro iz 2012. godine.
Henrik Møllgaard

**Henrik Møllgaard Jensen** (Bramming, 2. siječnja 1985.) je danski rukometaš i nacionalni reprezentativac. Igra na poziciji lijevog vanjskog te je trenutno član Paris Saint-Germaina. Od 2018. godine, nastupat će za Aalborg Håndbold.

Za dansku reprezentaciju, Møllgaard je debitirao 3. lipnja 2006. u utakmici protiv Nizozemske.

S Danskom je 2013. godine osvojio srebro na svjetskom prvenstvu u Španjolskoj. Španjolska je u finalu doslovno ponizila Dansku pobijedivši s 35:19. Nikada nijedna momčad nije izgubila s toliko razlikom kao Danci čime je stvoren novi rekord u povijesti finala svjetskog rukometnog prvenstva.

## Izvori

## Vanjske veze
*Profil rukometaša na Eurohandball.com
*Møllgaardova statistika
Douzelage

**Douzelage** je organizacija zbratimljenih gradova Evropske unije, u koju su učlanjeni po jedan grad iz svake države članice, tako da ih zasad ima 28.

## Historija

Inicijativa za pokret Douzelage krenula je od pobratimskih gradova; francuskog Granvilla i britanskog Sherborna - 1989. Nakon tog su se 1991. u Granvillu sastali delegati dvanaest gradova osnivača, po jedan iz svake od zemalja članica tadašnje Evropske zajednice, i potpisali povelju o osnivanju Organizacije Douzelage.

Ime organizacije je sintagma od francuskih riječi *douze* = dvanaest + *jumelage* = bratimljenje, pobratimstvo. 
Organizacija je zadržala to ime, iako je broj država članica, i gradova u organizaciji narasao, ali kako se i Evropska unija drži svojih 12 zvijezdica, tako i Douzelage, zadržava svoje ime.

Cilj Udruženja Douzelage je jednostavan da njeguje i učvrsti prijateljstvo među gradovima članovima, preko kulturne - sportske i obrazovne razmjene, a na duži rok ekonomsku i turističku suradnju.
 
Delegati učlanjenih gradova sastaju se dva puta godišnje, i to svaki put u drugom gradu, koji se rotiraju da rasprave tekuće probleme i nove inicijative o unapređenju suradnje.

Organizaciju vodi - predsjednik, uz pomoć dva podpredsjednika iz različitih gradova, birani na period od tri godine. 
Engleski je službeni jezik organizacije, ali se naširoko koristi i francuski.

## Članovi
Prvih 12 gradova osnivača :

* , Altea
* , Bad Kötzting
* , Bellagio
* , Bundoran
* , Granville
* , Holstebro
* , Houffalize
* , Meerssen
* , Niederanven
* , Preveza
* , Sesimbra
* , Sherborne

Gradovi koji su se pridružili u drugom krugu proširenja:
* , Karkkila (1997)
* , Oxelösund (1998)
* , Judenburg (1999)

Nakon prvog velikog proširenja učlanilo se 5 novih gradova:
* , Chojna (2004)
* , Kőszeg (2004)
* , Sigulda (2004)
* , Sušice (2004)
* , Türi (2004)

Nakon 2007, osam novih gradova pridružilo se organizaciji:
* , Zvoljen (2007)
* , Prienai (2008)
* , Marsaskala (2009)
* , Siret (2010)
* , Agros (2011)
* , Škofja Loka (2011)
* , Trjavna (2011)
* , Rovinj (2016)

## Izvori

## Vanjske veze
* Douzelage International
Murau

**Murau** je grad na jugu Austrije od 3,718 stanovnika, on je administrativni centar Okruga Murau.

## Geografija

Murau leži na jugu Gornje Štajerske, u gornjem toku rijeke Mure, na ušću potoka Ranten.

## Historija

Murau je bio naselje još od brončanog doba i za rimskih vremena. U srednjem vijeku novo naselje osnovali su kneževi od Liechtensteina, tako da je prvi put spomenut u dokumentima 1250., a 1298. je dobio status grada,

Za srednjeg vijeka bio je poznat kao transportni centar za željezo i sol.

## Znamenitosti

Od nekadašnjih 7 gradskih vrata, ostala su sačuvana dva; Friesacher (14. / 15. vijek) i Gissübl (14. vijek).

Najveća znamenitost Muraua je zamak Obermurau, koji dominira nad gradom i dolinom, kompletno obnovljen između 1628. - 1630. i gotička parohijska crkva posvećena 1296, sa freskama iz 14. - 15. vijeka.

## Privreda

Od 1,728 zaposlenih u 1991. 74 % je radilo u tercijarnom sektoru, turizmu, trgovini i zanatsvu, koje proizvodi predmete od metala i pivo.

Murau je zimski turistički centar poznat po skijaškim skokovima, jer ima 5 skakaonica od 120, 80, 50, 30 i 20 metara.

## Pobratimski gradovi

*, Fagagna

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Muraua''
Kraljevina Češka

**Kraljevina Češka** ili **Kraljevina Bohemija** (, , ), bila je država u regiji Bohemiji, središnja Europa, čiji teritorij uvelike odgovara današnoj Češkoj. Tijekom najvećeg raspona, uključivala je i druge dijelove država (Austrija, Njemačka, Mađarska, Italija, Slovačka, Slovenija, Zakarpatje). Bila je kraljevina Svetog Rimskog Carstva, a kralj je bio izborni knez carstva sve do njenog nestanka 1806. Mnogi kraljevi Bohemije izabrani su i kao carevi Svetog Rimskog Carstva. Glavni grad Kraljevine Češke bio je Prag, koji je ujedno tijekom kasnog 14., kasnog 16. i početkom 17. stoljeća bio i središte Svetog Rimskog Carstva. Od 1526., kraljevina je bila pod vlašću Habsburgovaca.

Nestankom Svetog Rimskog Carstva, teritorij je postao dio Austrijskog Carstva, a potom Austro-Ugarske od 1867. Kraljevina Češka zadržala je formalno svoj status odvojene kraljevine sve do 1918., a Prag je bio jedan od vodećih gradova Monarhije. Posljednjih godina Austro-Ugarske, Češka je bila jedna od najrazvijenijih i ekonomski najbogatijih regija. Češki je bio jedan od glavnih jezika plemića sve do 1627. (nakon suzbijanja pobune u Bohemiji). Njemački je potom postao formalno ravnopravan češkom i na kraju prevladao sve do češkog narodnog preporoda u 19. stoljeću. Njemački se koristio i u administraciji i mnogim gradovima gdje su Nijemci emigrirali i naselili područja u 13. stoljeću. Carski dvor koristio je češki, latinski i njemački jezik, ovisno o vladaru i razdoblju.

Nakon prvog svjetskog rata, Kraljevina Češka je ukinuta te se ujedinila sa Slovačkom u Prvu Čehoslovačku Republiku.
## Vanjske veze
*Kraljevina Bohemija countrystudies.us
Bitka kod Prestonpansa

**Bitka kod Prestonpansa** () se odigrala 21. septembra 1745. u Škotskoj na početku jakobitskog ustanka između snaga britanske vlade na jednoj, te pretežno škotskih jakobitskih pobunjenika na drugoj strani. Do nje je došlo nedugo nakon što se Charles Edward Stuart, princ zbačene katoličke dinastije Stuart iskrcao u Škotskoj kako bi iskoristio zauzetost britanskih snaga na Kontinentu tokom rata za austrijsko nasljeđe, odnosno sa svojim pristašama izborio škotsko i englesko prijestolje na koje je pretendirao njegov otac James. Iako je princ Charles brzo oko sebe okupio veliki broj pristaša, pretežno među članovima škotskih klanova u Highlandsu, imao je tek neznatnu brojčanu nadmoć nad vladinim garnizonima u Škotskoj, a ljudstvo je bilo pretežno naoružano hladnim oružjem. Sa druge strane, vladine snage pod generalom Sir Johnom Copeom su se sastojale od nedavno regrutiranih i potpuno neiskusnih vojnika. Do sudara dviju vojski došlo je u blizini Edinburgha gdje se ključnim pokazalo to da su pobunjenici, zahvaljujući vodičima, uspjeli pronaći stazu kroz naizgled neprohodnu močvaru te u rano jutro izveli iznenadni juriš na vladine položaje. Među vladinim snagama je zavladala potpuna panika te je bitka riješena za desetaka minuta. Jakobiti su se tom prilikom dočepali velikih količina oružja i municije, ali je njen rezultat imao još veću moralnu važnost, s obzirom da je iznenadna pobjeda pobunjenika veliki dio dotle ravnodušne i neprijateljski nastrojene škotske javnosti stavio na stranu princa Charlesa, te su jakobiti vrlo brzo ne samo zauzeli skoro cijelu Škotsku nego nekoliko mjeseci kasnije započeli i invaziju sjeverne Engleske te izazvali opću paniku u Londonu. Bitka, međutim, nije imala odlučujući karakter, jer su se jakobiti, suočeni sa neriješenim logističkim problemima i dolaskom vladinih pojačanja povukli natrag u Škotsku, omogućivši vladinim snagama da na proljeće izvedu kontraofenzivu koja će dovesti do bitke kod Cullodena i sloma ustanka.

## Vanjske veze
* Article from The Herald, 29 April 2008, on Historic Scotland's campaign to protect Scotland's battlefields 
* TimesOnline article, 29 April 2008, "Historic battlefields in Scotland threatened by lack of legal protection" 
* Digitised copy of the Battle of Preston September 1745  drawn in 1746 from National Library of Scotland
* Digitised copy of the A plan of the battle of Tranent fought Sept 21st 1745  drawn about 1745 from National Library of Scotland
* Digitised copy of the A plan of the battle of Preston Pans fought 21st Sept 1745  from National Library of Scotland
* Digitised copy of the Sites of the Battles of Pinkie and Prestonpans, and other interesting historical ...  from National Library of Scotland
* Ascanius; or, the Young Adventurer
* Battle of Prestonpans (1745) Heritage Trust
Bitka kod Cullodena

**Bitka kod Kalodena** je bio poslednji okršaj u Jakobitskom ustanku iz 1745. Jakobitske snage pod komandom Čarlsa Edvarda Stjuarta su se sukobili sa lojalističkom vojskom kojom je komandovao Vilijam Avgust, vojvoda od Kamberlenda 16. aprila 1745. kod Invernesa u Škotskom pobrđu. Pobeda kod Kalodena je odlučno zaustavila jakobitske namere da zbace dinastiju Hanover i vrate dinastiju Stjuart na britanski presto. Čarls Stjuart nije više nikada pokušao da ospori vlast Hanoveraca u Velikoj Britaniji.

Jakobitsku vojska su činili škotski gorštaci, kao i manji deo nizijskih Škota i mali odred Engleza iz Mančesterskog puka. Jakobite je pomogla Francuska irskim i škotskim jedinicama u francuskoj službi. Kombinovani pešadijski bataljon (Irski piketari) su činili odredi iz svakog puka Irske brigade uz jedan eksadron irske konjice u francuskoj vojsci koji je služio u bici iz odred rojalističkih Škota regrutovanih prethodne godine da bi podržali zahteve Stjuarta. Vojsku britanske vlade su činili uglavnom Englezi, uz značajan broj Škota iz nizija i pobrđa, bataljon Alsteraca i mali broj hesena iz Nemačke i Austrije. Bitka kod Kalodena je bila i brza i krvava i završila se u roku od jednog sata. Nakon neuspešnog juriša gorštaka na vladine linije, jakobiti su se pobunili i pobegli su sa bojišta.

Između 1.500 i 2.000 jakobita je ubijeno ili ranjeno u kratkoj bici, dok su vladini gubici bili mali sa 50 mrtvih i 259. ranjenih- Bitka i njene posledice nastavljaju da izizivaju jake emocije: Univerzitet Glazgova je dodelio vojvodi od Kamberlenda počasno doktorat, ali mnogi današnji istraživači trvde da su posledice bitke i potonje slamanje jakobitizma bile brutalne, zbog čega je Kamverlenda dobio nadimak „Kasapin“. Posle bitke su načinjeni dalji pokušaji da se jače integrišu nemirna Škotska pobrđa u Kraljevstvo Veliku Britaniju; uvedene su propisi i kazne sa ciljem da se oslabi galička kultura i razori škotski sistem klanova

## Povezano
* ''Culloden'' (film)

## Izvori

## Vanjske veze
* Culloden Battlefield Memorial Project
* Cumberland's dispatch from the battle, published in the London Gazette 
* Ascanius; or, the Young Adventurer
* Culloden Moor and the Story of the Battle (1867 account) 
* Controversy over the redevelopment of the NTS visitor centre at Culloden
* A personal account of the battle .
* Battle of Culloden Moor 
* Ghosts of Culloden including the Great Scree and Highlander Ghost
* The "French Stone" at Culloden 
;Mape
* "A plan of the battle of Coullodin moore fought on the 16th of Aprile 1746" , by Daniel Paterson, 1746
* "Plan of the Battle of Culloden" , by Anon, ca 1748
* "Plan of the battle of Collodin..." , by Jasper Leigh Jones, 1746
* "A plan of the Battle of Culloden and the adjacent country, shewing the incampment of the English army at Nairn and the march of the Highlanders in order to attack them by night" , by John(?) Finlayson, 1746(?)
Bohuslav Sobotka

**Bohuslav Sobotka** (23. 10. 1971.) je češki političar koji je od 2014. do 2017. godine bio premijer Češke. Obnašao je i dužnost ministra financija od 2002. do 2006.

Pohađao je Masarikov univerzitet na kojem je diplomirao pravo. Prvi je put izabran u Poslanički dom 1996. Od 2002. do 2006. bio je češki ministar financija. Sobotka je bio zamjenik premijera od 2003. do 2004., te od 2005. do 2006. Kao ministar financija pojačao je mjere štednje u vidu otpuštanja zaposlenika te ograničavanja računa štednje kao i zdravstvenih povlastica, zbog čega je kritiziran u javnosti. Kada je Jiří Paroubek postao novi premijer 2005., Sobotka je ublažio ograničavanja što je dovelo to povećanja deficita. Njegova stranka je dobila na parlamentarnim izborima 2010., ali nije sastavila vladajuću vladu te je ostala u opoziciji.

Prilikom novih izbora 2013., Sobotka je vodio ČSSD te je stranka dobila 20,45% glasova. Michal Hašek, također iz ČSSD-a, je tražio Sobotkovu ostavku zbog slabih rezultata na izborima. Ipak, prilikom pregovora, Sobotka je uspio steći povjerenje te postao premijer Češke 17. 1. 2014. Njegova vlada sastavila je koalicijsku vladu koja sveukupno drži 111 od 200 sjedala u Poslaničkom domu. On je 11. premijer Češke, te prvi ljevičar nakon 6 godina desničarske porevlasti u Češkoj. Sobotka ima pozitivan stav o EU te smatra da češka ima koristi od članstva u njoj. 26. 5. 2015. preživio je glasovanje o nepovjerenju vlade.

Oženjen je od 2003. za Olgu Sobotkovu. Imaju dvoje djece.

## Vanjske veze

*  Službeni website  
*  Premijer Češke 
*  Životopis
Jaroslav Seifert

**Jaroslav Seifert** (23. 9. 1901., Žižkov – 10. 1. 1986., Prag) bio je češki pisac, pjesnik i novinar.

Prvu zbirku pjesama objavio je 1921. Učlanio se u Komunističku partiju Čehoslovačke (KPČ) te je bio urednik nekoliko komunistričkih novina i časopisa - *Rovnost*, *Sršatec* i *Reflektor* - kao i zaposlenik komunistričke izadavačke kuće.

Tijekom 1920-ih smatran je glavnim predstavnikom čehoslovačke avangarde. Bio je jedan od osnivača časopisa Devětsil. Marta 1929. Seifert i šest drugih pisaca napustili su KPČ nakon potpisivanja manifesta protiv boljševičkih tendencija u novom vodstvu partije. Nakon toga, radio je kao novinar od 1930-ih do 1940-ih.

1949. napustio je novinarstvo kako bi se posvetio literaturi. Pjesništvom je dobio razne nagrade. Bio je predsjedavajući Udruge Čehoslovačkih Pisaca od 1968. do 1970.

1984. dobio je Nobelovu nagradu za književnost. Zbog bolesti, nije sudjelovao na dojeli nagrade, pa je njegova kći Jana preuzela nagradu. Usprkos velikom značaju ove nagrade, državni mediji su samo oskudno objavili ovaj događaj. Umro je 1986. te je pokopan u gradu Kralupy nad Vltavou.

## Djela

* *Město v slzách* (1921)
* *Samá láska* (1923)
* *Na vlnách TSF* (1925)
* *Slavík zpívá špatně* (1926)
* *Básně* (1929)
* *Poštovní holub* (1929)
* *Hvězdy nad Rajskou zahradou* (1929)
* *Jablko z klína* (1933)
* *Ruce Venušiny* (1936)
* *Jaro, sbohem* (1937)
* *Zhasněte světla* (1938)
* *Vějíř Boženy Němcové* (1940)
* *Světlem oděná* (1940)
* *Kamenný most* (1944)
* *Přilba z hlíny* (1945)
* *Ruka a plamen* (1948)
* *Šel malíř chudě do světa* (1949)
* *Píseň o Viktorce* (1950)
* *Maminka* (1954)
* *Chlapec a hvězdy* (1956)
* *Praha a Věnec sonetů (1956)
* *Zrnka révy* (1965)
* *Koncert na ostrově* (1965)
* *Odlévání zvonů* (1967)
* *Halleyova kometa* (1967)
* *Kniha o Praze* (1968)
* *Morový sloup* (1968–1970)
* *Deštník z Picadilly* (1979)
* *Všecky krásy světa* (1979)
* *Býti básníkem'' (1983)

## Vanjske veze

* Biografija na stranici Nobelove nagrade
* Fotografije
* Biografija (na češkom)
Murau (okrug)

**Murau** (prevedeno **[[Mura|murski]]**) je jedan od 95 austrijskih okruga (bezirka) od 28,490 stanovnika.

## Geografija

Okrug Murau leži na jugozapadu Štajerske, administrativni centar okruga je grad - **[[Murau]]**.

Murau sa sjeveroistoka graniči sa Okrugom Murtal, sa sjeverozapada sa Okrugom Liezen, sa zapada sa Salzburgom i sa istoka i juga sa Koruškom.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Murau je administrativno podjeljen na 14 općina od kojih dvije imaju status grada, 5 ima status trgovišta, a njih 7 su obične općine;

### Gradovi

* Murau
* Oberwölz

### Trgovišta

* Mühlen
* Neumarkt in der Steiermark
* Sankt Lambrecht
* Scheifling
* Sankt Peter am Kammersberg

### Općine

* Krakau
* Niederwölz
* Ranten
* Sankt Georgen am Kreischberg
* Schöder
* Stadl-Predlitz
* Teufenbach-Katsch

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Murau''
Bohumil Hrabal

**Bohumil Hrabal** (Brno, 28. 3. 1914. – Prag, 3. 2. 1997.) bio je češki pisac, te po nekima jedan od najvećih pisaca 20. stoljeća.

Rodio se u mjestu Brno-Židenice, Moravska, ali je proveo djetinjstvo u pivovari Nymburk kao posinak poslovođe. U Prag se doselio tijekom 1940-ih, gdje je i ostao.

Prvo je radio kao fizički radnik u čeličani, a kasnije se prihvaća olovke i piše svoja djela. U 50 godina karijere napisao je 35 djela od kojih su gotovo sva prevedena na čak 27 jezika i ekranizirana (dio ih je režirao Jiri Menzel). Hrabal je bio pripovjedač i imao je ekspresivan stil. Spada, uz Jaroslava Hašeka, Karela Čapeka i Milana Kunderu, u društvo najboljih čeških književnika 20. stoljeća.

Kupio je kućicu u mjestu Kersko, gdje je držao mačke ("kočenky") i posjećivao ih do kraja života. Njegova najpoznatija djela su *[[Strogo kontrolirani vlakovi]]* i *[[Služio sam engleskog kralja]]*.

Neka njegova djela komunističke vlasti su zabranile i nisu ih izdavale. Običavao je ići u pivnice. Njegov roman *[[Sati plesa za starije osobe]]* sastoji se od samo jedne rečenice.

Poginuo je u 82. godini padom s petog kata bolnice. Navodno je pokušao nahraniti golubove. Pokopan je u obiteljskoj grobnici, gdje mu počivaju majka, očuh, stric, žena i brat.

## Izvori

## Vanjske veze

* Bohumil Hrabal - biografija 
* "Bohumil Hrabal", biografija Jamesa Wooda
* Hrabal i Prag
*
Jan Neruda

**Jan Nepomuk Neruda** (Prag, 9. 7. 1834. – Prag, 22. 8. 1891].) bio je češki pisac, novinar i pjesnik, jedan od najznačajnijih predstavnika češkog realizma i član skupine "Majska škola".

Rodio se u Pragu kao dijete trgovca. Studirao je filozofiju i filologiju, te radio kao profesor do 1860., kada je postao honorarni novinar i pisac.

U svojim djelima, Neruda je zagovarao obnovu češkog patriotizma, te opisivao kulturne i političke borbe svoje generacija, čime je uspostavio trend svojeg doba. Poznat je po satiričkom prikazu praške buržoazije. Najpoznatije mu je djelo *[[Povídky malostranské]]* [*Priče manje vrijednosti*] (1877), zbirka kratkih priča koje su prevedene na engleski 1957.

Neruda je bio antisemitski nastrojen, te je Madeline Albright u svojoj autobiografiji *Praška zima* zapisala da je Neruda u djelima Jevreje opisivao kao "pohlepne lihvare".

Nakon smrti, jedna ulica ulica u Pragu je nazvana po njemu te se sada zove *Nerudova ulica*. Nikada se nije ženio, ali je imao aderu sa spisateljicom Karolínom Světlom.
## Vanjske veze

* 
*
Senat (Češka)

**Senat parlamenta Češke Republike** ili jednostavno **Senat** (), odnosi se na gornji dom parlamenta Češke. Sjedište Senata je Palača Wallenstein u Pragu.

Senat ima 81 člana koji se biraju u razdoblju trajanja od šest godina. Kandidat za Senat ne mora nužno biti član neke političke stranke (za razliku od donjeg doma). Tajništvo Senata stvoreno je da da profesionalnu, organizacijsku i tehničku uslugu. Proračun Senata bio je 561 milijun čeških kruna 2005.

Senat može odgoditi donošenje predloženog zakona koji je odobio Poslanički dom ali ovaj veto može biti nadglasan apsolutnom većinom (najmanje 101 od ukupno 200 zastupnika) Poslaničkog doma u ponovljenom glasovanju. Ipak, Senat ne može biti nadglasan po pitanju ustavnog prava i međunarodnih ugovora.

Senat odlučuje o sastavu sudaca Ustavnog suda, kojeg predlaže predsjednik Češke. Senat nema pravo glasa o državnom proračunu niti o povjerneju neke vlade. Glasnogovornik Senata je drugi najviše rangirani službenik Češke Republike tijekom ceremonija nakon predsjednika Češke, ali ima tek simboličnu vrijednost.

Senat je uspostavljen odlukom Češkog narodnog vijeća no 1/1993., i to dne 16. 12. 1992. uoči raspada Čehoslovačke. Drugi razlozi bili su stvaranje protuteže moći u odnosu na donji dom i protiv dominacije jedne stranke. Prvi izbori za saziv Senata održani su 1996. Senat se povremeno kritizira što nema prave ovlasti te da je nepotreban.

## Vanjske veze
*Službeni website
*Historija i perspektiva dvodomnog sustava Češke Republike
H. Allen Orr

**H. Allen Orr** (Hampton, 11. 7. 1960. – ), američki evolucijski biolog, kritičar i akademik.

## Biografija
Orr je rođen 1960. u Hamptonu kao sin Harolda Allena i Jacqueline Shaw Orr. Visoko obrazovanje započeo je na Koledžu Williama i Mary u Williamsburgu na kojem je 1982. stekao titulu prvostupnika (B.S.) odnosno 1985. magistra (M.S.). Kasnije odlazi na Univerzitet u Chicagu i 1990. brani doktorat na temu "Genetika postzigotične reproduktivne izolacije kod Drosophila" (). Od 1990. do 1993. pohađao je postdoktorski studij Kalifornijskom univerzitetu u Davisu, a akademsku karijeru ostvario je na Univerzitetu u Rochesteru gdje je od 1993. do 1996. prvo radio kao asistent, potom od 1996. do 2000. kao izvanredni profesor, te od 2000. kao redovni profesor. Orrovo kapitalno djelo je knjiga *Speciation* koju potpisuje s Jerryjem A. Coyneom, a aktivno je doprinosio i za eminentne naučne časopise kao što su *[[Nature]]*, *[[PNAS]]*, *[[Evolution (časopis)|Evolution]]* i *[[Science (časopis)|Science]]*. Dobitnik je Guggenheimove, Packardove, Sloanove i Rockefellerove stipendije za naučna istraživanja, a primio je i Dobzhanskyjevu nagradu od strane Društva za proučavanje evolucije (), nagradu za mladog istraživača od strane Američkog društva prirodoslovaca (), te medalju Darwin–Wallace od strane Linneovog društva u Londonu (). Također, godine 2002. studentsko društvo proglasilo ga je najboljim profesorom prirodnih nauka na Univerzitetu u Rochesteru. Orr se istaknuo i kao kritičar pišući osvrte za časopise *[[The New Yorker]]*, *[[The New York Review of Books]]*, *[[Boston Review]]* i dr. U braku je s Lynne A. Hamilton kojom se oženio 12. 8. 1982. godine.

## Opus
Djelomična lista djela:
;Monografije
* *The genetics of postzygotic reproductive isolation in Drosophila*, Chicago: University of Chicago, 1990 (disertacija)
* *Speciation* (koautor: Jerry A. Coyne), Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates, 2004, 
;Članci
* "A test of Fisher’s theory of dominance", *[[PNAS]]*
* "Haldane's rule has multiple genetic causes", *[[Nature]]*
* "A mathematical model of Haldane's rule", *[[Evolution (časopis)|Evolution]]*
* "The evolutionary genetics of speciation", *[[Philosophical Transactions of the Royal Society|Phil. Trans. Roy. Soc. Lond. B]]*
* "The population genetics of adaptation: the distribution of factors fixed during adaptive evolution", *Evolution*
* "Haldane's rule is obeyed in taxa lacking a hemizygous X", *[[Science (časopis)|Science]]*
* "Morphological innovation and developmental genetics", *PNAS*
* "Adaptive evolution drives divergence of a hybrid inviability gene in Drosophila", *Nature*

## Reference

## Vanjske veze
*  H. Allen Orr , University of Rochester
*  H. Allen Orr, Prabook
*  H. Allen Orr , Guggenheim Fellowship
The Scalphunters

***The Scalphunters*** () je američka vestern filmska komedija snimljena 1968. godine u režiji Sydneya Pollacka. Radnja se događa na Divljem Zapadu pred američki građanski rat, a protagonist, čiji lik tumači Burt Lancaster je traper koga grupa Kiowa Indijanaca prisili da im preda vrijedan tovar krzna, a kao svojevrsnu "kompenzaciju" mu "uvale" crnog roba (koga glumi Ossie Davis). *The Scalphunters* je bio jedan od tri filma koje je Pollack u to vrijeme napravio zajedno sa Lancasterom u glavnoj ulozi, i među njima je bio komercijalno najuspješniji. Davis je, pak, za svoju ulogu dobio nominaciju za Zlatni globus za najboljeg sporednog glumca.

## Uloge
* Burt Lancaster – Joe Bass
* Shelley Winters – Kate
* Telly Savalas – Jim Howie
* Ossie Davis – Joseph Lee
* Dabney Coleman – Jed
* Paul Picerni – Frank
* Dan Vadis – Yuma
* Nick Cravat – Yancy
* Armando Silvestre – Two Crows

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Sword of Sherwood Forest

***Sword of Sherwood Forest*** () je britanski pustolovno-historijski film snimljen 1960. godine u režiji Terencea Fishera. Protagonist, koga tumači Richard Greene, je engleski aristokrat Robin od Locksleya, poznatiji kao Robin Hood, koga zli šerif od Nottinghama (koga tumači Peter Cushing) odluči iskoristiti kako bi uklonio Huberta Waltera (čiji lik tumači Jack Gwillim), nadbiskupa Canterburyja koji se protivio konfiskacijama posjeda vitezova poginulih u križarskim ratovima. Radnja prikazuje kako Robin na kraju odlući pomoći nadbiskupu. Sword se velikim dijelom naslanjao na popularnu TV-seriju ''The Adventures of Robin Hood'', u kojoj je Greene također tumačio Hoodov lik, a sam Fisher bio režirao nekoliko epizoda. Film je doživio iznenađujući uspjeh.

## Glavne uloge
* Richard Greene ... Robin Hood
* Sarah Branch ... Maid Marian
* Peter Cushing ... Notingemski šerif
* Richard Pasco ... Edward, earl od Newarka
* Nigel Green ... Mali John
* Niall MacGinnis ... Fratar Tuck
* Jack Gwillim ... Nadbiskup Hubert Walter
* Edwin Richfield ... Šerifov pomoćnik
* Oliver Reed ... Lord Melton
* Patrick Crean ... Lord Ollerton
* Vanda Godsell ... Opatica
* Dennis Lotis ... Alan A'Dale
* Derren Nesbitt ... Martin od Eastwooda

### Napomene u postavi

* U maloj ulozi se pojavljuje Desmond Llewellyn (kasnije poznat kao "Q" u filmovima o Jamesu Bondu).

## Reference

## Vanjske veze
*
Antonín Novotný

**Antonín Novotný** (Letňany, 10. prosinca 1904.  – Prag, 28. siječnja 1975.) bio je generalni sekretar Komunističke partije Čehoslovačke (KPČ) od 1953. do 1968. i predsednik Čehoslovačke od 1957. do 1968. godine.

Rođen je 1904. godine u Letnjanima. Članom KPČ postao je 1921. godine. Godine 1935, bio je delegat partije na Sedmom kongresu Kominterne. Uključio se u ilegalni rad nakon njemačke okupacije Čehoslovačke 1939., zbog čega je 1941. uhapšen i deportovan u koncentracioni logor Mauthauzen. U logoru je radio kao kapo. Izašao je iz logora, kada su ga oslobodile američke snage 5. maja 1945. godine.

Novotni je 1951. na kratko vreme postao sekretar partije, ali ga je zamenio Rudolf Slanski. Međutim, Slanski je 1953. bio osuđen kao "titoista" i zatvoren, pa je Novotni postao novi sekretar KPČ. Nakon smrti Klementa Gotvalda iste godine, Novotni je de fakto postao najuticajniji čovek u državi. Bio je izabran za sekretara partije 1958. i ponovno 1964. godine.

Novotni je s vremenom, zahvaljujući podršci iz Sovjetskog Saveza, potisnuo uticaj umerenijih vođa, Antonjina Zapotockog i Vilijama Širokog. Njih dvojica su postepeno morali da prepuste uticaj Novotnom, koji je nakon smrti Zapotockog 1957. godine postao novi predsednik Čehoslovačke.

Za vreme predsedovanja Novotnog, opozicija je zahtevala više sloboda i reformu socijalizma u zemlji. To je s vremenom dovelo do uspona novog rukovodstva na čelu s Aleksandrom Dubčekom. Novotni je bio prinuđen dati ostavku na mesto sekretara KPČ u januaru 1968, a zamenio ga je Dubček. Marta 1968, dao je ostavku i na mesto predsednika, a u maju se povukao iz Centralnog komiteta KPČ.

Posle sloma Praškog proleća 1968. i pokretanja procesa normalizacije, Novotni se vratio u Centralni komitet 1971. godine, ali nije stekao nov uticaj, s obzirom na bolest i novo rukovodstvo Gustava Husaka.

Umro je 1975. godine u Pragu.
## Vanjske veze

* Biografija

|-

|-

|-
Kolja

**Kolja** (češki *Kolya*) je češka humorna filmska drama iz 1996. koju je režirao Jan Svěrák a napisao njegov otac Zdeněk Svěrák. Glavne uloge tumače Zdeněk Svěrák, Andrej Kalimon i Libuše Šafránková. Radnja se odvija oko sredovječnog glazbenika koji silom prilika mora preuzeti skrb nad dječakom iz naslova. *Kolja* je jedan od najpoznatijih i komercijalno najuspješnijih čeških filmova svih vremena, pošto je zaradio respektabilnih 5,77 milijuna $ u američkim kinima, te je nominiran za nekoliko nagrada.

## Radnja

Prag. Radnja počinje 1988., te se već osjeća raspad SSSR-a. Louka je sredovječni muškarac koji je posvećen tome da ostane neoženjen, a opet da bude ženskar. Svira violončelo te jedva spaja kraj s krajem sviranjem na sprovodima odkad je izgubio svoj posao u češkoj filharmoniji pošto je stavljen an "crnu listu" politički nepouzdanih osoba od vlasti. Prijatelj mu ponudi da zaradi hrpu novca lažnim brakom sa ruskom ženom koja želi ostati u Čehoslovačkoj. Louka pristaje, ali žena potom iskoristi državljanstvo da emigirira u Njemačku, gdje živi njen dečko, te ostavlja za sobom svojeg 5-godišnjeg sina, Kolju, za kojeg se silom prilika sada mora skrbiti Louka. Isprva, Louka ima problema komunicirati s njim, pošto ne govori ruski. Ipak, s vremenom razvija prijateljstvo s njim. Kolja oboli te se sumnja da ima meningitis. Louki prijete zatvorom zbog lažnog braka te oduzimanjem dijeteta. Ipak, odigra se spasonosna Baršunasta revolucija u kojoj padne željezna zavjesa na granicama te se sada Kolja može slobodno ponovno ujediniti sa majkom. Louka i Kolja se pozdrave. Ponovno sam, Louka završi sa jednom ženom koja zatrudni - možda kao zamjenu za Kolju - te ponovno dobiva svoj stari posao u filharmoniji.

## Nagrade
*Kolja* je dobila Oscar za najbolji strani film, čime je postala treći češki film koji je dobio tu nagradu.

Nagrađena je i Zlatnim globusom za najbolji strani film.

## Glavne uloge

## Recenzije

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Abdulah ibn Muhamed

**Abdulah ibn Muhamed** (arapski: **عبدالله بن محمد**) ili **Tahir (Tajib) ibn Muhamed** je bio jedan od sinova islamskog poslanika Muhameda i njegove najdraže supruge Hatidže. On je umro u detinjstvu oko 615. godine. Muhamed mu je dao ime po njegovom ocu.
The Stranglers of Bombay

***The Stranglers of Bombay*** () je britanski igrani film snimljen 1959. godine u režiji Terencea Fishera. Po žanru je mješavina pustolovnog i horor filma, a temelji se na stvarnim događajima koji su se zbili u Indiji 1830-ih pod vlašću Britanske Istočnoindijske Kompanije. Protagonist, čiji lik tumači Guy Rolfe, je oficir Kompanije koji počinje istraživati nerazjašjanene nestanke hiljada ljudi u trgovačkim karavanima. Radnja prikazuje kako ga istraga dovodi do kulta boginje Kali i njegovih pripadnika, poznatih kao thugee, koji ubijaju i pljačkaju trgovce te potom izuzetno vješto kriju tragove svojih zločina.

## Uloge
* Guy Rolfe ... Kapetan Harry Lewis
* Jan Holden ... Mary Lewis
* Andrew Cruickshank ... Pukovnik Henderson
* George Pastell ... Vrhovni svećenik boginje Kali
* Marne Maitland ... Patel Shari
* Paul Stassino ... Poručnik Silver
* Allan Cuthbertson ... Kapetan Christopher Connaught-Smith
* Michael Nightingale ... Sidney Flood, direktor Kompanije
* John Harvey ... Burns, direktor Kompanije
* David Spenser ... Gopali Das
* Tutte Lemkow ... Ram Das

## Reference

## Vanjske veze
*
The Two Faces of Dr. Jekyll

***The Two Faces of Dr. Jekyll*** () je britanski horor film snimljen 1960. u režiji Terencea Fishera. Predstavlja adaptaciju znamenite pripovjetke *[[Strange Case of Dr Jekyll and Mr. Hyde]]* Roberta Louisa Stevensona. Protagonist, čiji lik tumači Paul Massie, je Dr. Jekyll, sredovječni neugledni naučnik koji je zbog svojih eksperimenata toliko zanemario svoju lijepu suprugu (čiji lik tumači Dawn Addams) da ona pronalazi utjehu u ljubavnoj vezi sa plejbojem (čiji lik tumači Christopher Lee). Radnja prikazuje kako zbog toga odluči na sebi primijeniti napitak koji ga pretvara u mladog, šarmantnog, ali krajnje amoralnog plejboja po imenu Mr. Hyde, a koji će na kraju pokušati zavesti vlastitu suprugu. *The Two Faces of Dr. Jekyll* se među ostalim ekranizacijama Stevensonovog teksta isticao time da je Fisher u njemu prvi put Hydea prikazao kao fizički atraktivnog šarmera umjesto grotesknog čudovišta, i čime je nastojao primijeniti vlastitu formulu prema kojoj Zlo mora izgledati atraktivno. Publika, međutim, nije imala razumijevanja za ovaj eksperiment, te je film loše završio na kino-blagajnama.

## Cast
* Paul Massie ... Dr. Jekyll and Mr. Hyde
* Dawn Addams ... Kitty Jekyll
* Christopher Lee ... Paul Allen
* David Kossoff ... Dr. Littauer
* Francis de Wolff ... Inspektor
* Norma Marla ... Maria
* Magda Miller ... Djevojka iz Sphinxa
* Oliver Reed ... Izbacivač u noćnom klubu
* William Kendall ... Klubaš
* Helen Goss ... Nanny
* Pauline Shepherd ... Prostitutka
* Percy Cartwright ... Mrtvozornik
* Joe Robinson ... Corinthian
* Arthur Lovegrove ... Cabby
* Felix Felton ... Prvi kockar (nenaveden na špici)

## Izvori

## Vanjske veze
*
Henrik Toft Hansen

**Henrik Toft Hansen** (Skive, 18. prosinca 1986.) je danski rukometaš i nacionalni reprezentativac. Trenutno igra za SG Flensburg-Handewitt kao pivot. U danskoj reprezentaciji mu je suigrač brat René Toft Hansen, koji također igra na poziciji pivota. Uz to ima još jednog brata, Allana te dvije sestre, Majbritt i Jeanette. Svo četvero aktivno igra rukomet, a svi su, također, osim Jeanette, pivoti.

Hansen je sa Danskom osvojio naslov europskog prvaka (Srbija 2012.), a 2013. godine je osvojio  i srebro na svjetskom prvenstvu u Španjolskoj. Naredne godine nije nastupio na EHF Euru u Danskoj, a u reprezentaciju se ponovo vratio 2015. za Svjetsko prvenstvo u Kataru.
Michael V. Knudsen

**Michael Levring Vestergaard Knudsen** (Hobro, 4. rujna 1978.) je danski rukometaš i bivši reprezentativac koji igra za Bjerringbro-Silkeborg. Michael Knudsen igra na poziciji pivota i svojedobno je bio jedan od najboljih igrača na toj poziciji. Najviše vremena proveo je igrajući za njemački SG Flensburg-Handewitt, gdje je skupio 225 nastupa uz 662 gola.

U danskoj rukometnoj reprezentaciji odigrao je 244 utakmice i postigao 795 golova.

## Uspjesi
* Zlato na Europskom prvenstvu u Norveškoj 2008.
* Bronca na Svjetskom prvenstvu u Njemačkoj 2007.
* Najbolji pivot Europskog prvenstva 2004. i Svjetskog prvenstva 2007.
* Srebro na Europskom prvenstvu u Danskoj 2014.
* Bronce na Europskim prvenstvima u Švedskoj 2002., u Sloveniji 2004. i u Švicarskoj 2006.
* Finalist europske Lige prvaka 2007.
* Challenge-Cup 2003.
* Danski kup 2000.
* Zlato na juniorskom Svjetskom prvenstvu 1999.
* Zlato na juniorskom Europskom prvenstvu 1998.

## Vanjske veze

*  Službene stranice SG Flensburg-Handewitt
* Michael V. Knudsen na stranicama SG Flensburg-Handewitta
Jan Eiberg Jørgensen

**Jan Eiberg Jørgensen** (Kopenhagen, 12. ožujka 1970.) je umirovljeni danski rukometaš i reprezentativac. Jørgensen je igrao kao desni vanjski, a ljevak je najveći uspjeh u karijeri ostvario igrajući za njemački SG Flensburg-Handewitt, gdje je igrao čak devet godina. Karijeru je započeo u danskom klubu Virum-Sorgenfri HK, odakle je 1992. prešao u Flensburg. U devet godina igranja, Jørgensen je skupio 318 nastupa i postigao 1,146 golova za klub kojeg je napustio 2001. i otišao u Ajax København. Nakon dvije sezone, vratio se u Njemačku, u klub Stralsunder HV, kojega je napustio nakon jedne sezone. Karijeru je završio 2005. godine kao igrač HSG Wetzlara. 

Za dansku reprezentaciju je premijerno nastupio 1989. godine i skupio 101 nastup uz 314 golova. Na EHF Euru 1994. u Portugalu je bio najbolji desni vanjski turnira. Uz to, godine 1992. je proglašen za rukometaša godine u Danskoj.
Volker Zerbe

**Volker Zerbe** (Lemgo, 30. lipnja 1968.) je umirovljeni njemački rukometaš i reprezentativac, povremeni grač druge momčadi i sportski koordinator kluba Füchse Berlin. Zerbe je cijelu sviju igračku karijeru proveo u klubu TBV Lemgo, igrajući tamo od 1986. pa do 2006. godine. Nakon njegova umirovljenja, Lemgo je odlučio umiroviti njegov broj 11. Nakon umirovljenja, Zerbe se pridružio upravi kluba, gdje je radio do 2012. godine, nakon čega prelazi u upravu kluba Füchse Berlin.

Kao igrač, osvojio je dva naslova prvaka Njemačke i tri njemačka kupa te po jedan EHF Kup pobjednika kupova i EHF Kup. 

Za reprezentaciju je debitirao 1987. godine, a tokom 17 godina igranja će imati čast biti reprezentativni kapetan. Osvojio je nekoliko srebrnih medalja, uključujući i onu na Olimpijskim igrama 2004. u Ateni, a 2004. je bio i europski prvak na turniru u Sloveniji, gdje je također imenovan najboljim desnim vanjskim.

Njegov nećak, Lukas, također je rukometaš i njemački reprezentativac.
Christian Sprenger

**Christian Sprenger** (Ludwigsfelde, 6. travnja 1983.) je njemački rukometaš i bivši reprezentativac koji trenutno igra za THW Kiel kao desno krilo, iako može igrati i kao desni vanjski. Početak karijere obilježilo mu je sedam godina igranja za SC Magdeburg, odakle je 2009. godine prešao u THW Kiel. S Kielom je u više navrata osvojio seriju nacionalnih i kontinentalnih turnira. 

Za reprezentaciju je debitirao 2002. godine protiv Švicarske. Nastupio je na nekoliko međunarodnih natjecanja, a 2012. je izabran za najbolje desno krilo EHF Eura u Srbiji. Nakon tog turnira, Sprenger se zbog klupskih obaveza povukao iz reprezentacije.
Kim Andersson

**Kim Andersson** (Kävlinge, 21. kolovoza 1982.) je švedski rukometaš i reprezentativac koji trenutno igra za švedski klub Ystads IF HF kao desni vanjski. Iako je većinu svoje karijere proveo u Švedskoj, najveći uspjeh postigao je kao igrač THW Kiela, s kojim je osvojio brojna odličja. Za švedsku reprezentaciju debitirao je 2001. godine, ali se nakon Olimpijade 2012. povukao zbog brojnih ozljeda. Godine 2015. se kratko vratio za Svjetsko prvenstvo u Kataru, ali se ponovo povukao odmah nakon turnira, navodeći kao razlog ozljedu koja ga sprječava da se ozbiljno posveti reprezentaciji. Ipak, Andersson se ponovo vratio u reprezentaciju već 2016. godine, nakon čega je ponovo uzeo trogodišnju pauzu, vrativši na Svjetskom prvenstvu 2019. godine.

S reprezentacijom je bio svjetski i olimpijski doprvak, a bio je izabran i u najbolju momčad na Olimpijskim igrama 2012. te na EHF Euru 2008. godine.
René Toft Hansen

**René Toft Hansen** (Rybjerg, 1. studenog 1984.) je danski rukometaš i nacionalni reprezentativac. Trenutno igra za THW Kiel kao pivot. U danskoj reprezentaciji mu je suigrač brat Henrik Toft Hansen, koji također igra na poziciji pivota. Uz to ima još jednog brata, Allana te dvije sestre, Majbritt i Jeanette. Svo četvero aktivno igra rukomet, a svi su, također, osim Jeanette, pivoti.

Toft Hansen je za Dansku debitirao 7. rujna 2005. te je s njome do sada osvojio dva svjetska srebra (Švedska 2011., Španjolska 2013.), naslov europskog prvaka (Srbija 2012.) i europsko srebro (Danska 2014.). Na EHF Euru u Srbiji je također bio najbolji pivot turnira.

## Vanjske veze
*Profil igrača