open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jägala

**Jägala** je rijeka na sjeveru Estoniji duga od 97 km, koja uvire u Finski zaljev.

## Hidrologija

Jägala izvire na zapadu Visoravni Pandivere u Okrugu Järva, od tamo teče prema sjeverozapadu uz velike meandre do grada Kehra, nedaleko od njega ima ušća u Finski zaljev kod sela Jõesuu.

Nešto prije ušća (4,3 km) rijeka ima vodopad *Jõgala* visok 8 metara. 
U srednjem i donjem toku rijeke Jägale podignuto je nekoliko brana, od kojih je najviša ona hidroelektrane Linnamäe (visoka 11 metara) koja se nalazi 1,3&nbsp;km uzvodno od ušća.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1570 km² po okruzima Järva i Harju, prosječni godišnji protok na ušću je 10-12m³/s.

Od 1975. rijeka Jägala je spojena kanalima na vodovodnu mrežu Tallinna, također kanalom dobija vodu iz Pärnu i kanalom *Sae – Paunküla* snabdjeva rijeku Piritu. 
Vode njenih pritoka Soodle, Aavoje i Raudoje ispuštaju se u akumulacijsko jezero *Kaunissaare*, koja je završeno 1984., a iz akumulacije istječe kanal prema rijeci Piriti.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Jägala jõgi''
Karijärv (jezero)

**Karijärv** je jezero na jugoistoku Estonije koje leži u Okrugu Tartu, 7 km sjeverno od grada Elve.

## Karakteristike

Jezero ima površinu od 0,84 km², dugo je 2,00 km i široko do 0,68 km, prosječno je duboko 5,7 a maksimalno 14.5 m. 
Dužina njegove obale iznosi 5 km.

Karijärv je nastao nakon povlačenja jezera Suur-Võrtsjärv, danas je samo za visokog vodostaja povezan sa Jezerom Keeri i rijekom Elvom, tako da mu se vode izmjene sporo tek za jednu godinu.

## Reference
 
## Vanjske veze
* ''Karijärv''
Keeri (jezero)

**Keeri** znano i kao *Ulila* je jezero na jugoistoku Estonije koje leži u Okrugu Tartu, 4 km jugoistočno od sela Ulila.

## Karakteristike

To jezero iz dva dijela ima površinu od 1,26 km², dugo je 1,85 km i široko do 1,2 km, prosječno je 
duboko 3 a maksimalno 4,5 m. 
Dužina njegove obale iznosi 8,98 km.

Keeri je jezero nastalo nakon povlačenja jezera Suur-Võrtsjärv, čiji je ostatak i uzvodno Jezero Karijärv, sa kojim je povezan riječicom Kariojasa koja uvire na sjeveru u manji zapadni bazen. 
Vodom ga puni rijeka Elva koja protiče kroz istočni bazen, tako da mu se vode izmjene 30 puta na godinu.

Obale su mu močvarne obrasle trskom, a dno muljevito.
Jezero je stanište brojnih ptica vodarica i riba.

## Reference
 
## Vanjske veze
* ''Keeri järv''
Gradovi-banje u Evropi

**Gradovi-banje u Evropi** su jedanaest banjskih gradova, lociranih u sedam evropskih zemalja, koji su kao transnacionalno serijsko vlasništvo proglašeni za svjetsku baštinu. Svi ovi gradovi su se razvili oko prirodnih izvora mineralne vode. 
* Baden kraj Beča (Austrija) 
* Spa (Belgija) 
* Františkovy Lazne, Karlove Vari, Marianske Lazne (Češka) 
* Viši (Francuska) 
* Bad Ems, Baden-Baden, Bad Kissingen (Njemačka)
* Montecatini Terme (Italija) 
* Grad kupatilo (Velika Britanija)
Prilikom verifikacije korištena su dva kriterija.
 
## Kriterij (ii)
Velike banje Evrope pokazuju važnu razmjenu inovativnih ideja koje su uticale na razvoj medicine, balneologije i aktivnosti u slobodno vrijeme od oko 1700. do 1930-ih godina. Ova razmjena je opipljivo izražena kroz urbanu tipologiju usredsređenu na prirodne mineralne izvore i posvećenu zdravlju i razonodi. Te su ideje uticale na popularnost i razvoj banjskih gradova i balneologije širom Evrope i u drugim dijelovima svijeta.

Istovremeno su postale dio eksperimentisanja kako bi ostajale u korak sa svojim konkurentima prilagođavajući se promenljivim ukusima, osetljivostima i zahtjevima posjetilaca. Osim liječnika, glavni nosioci prijenosa bili su arhitekti, dizajneri i vrtlari koji su stvarali izgrađeno i "prirodno" okruženje koje uokviruje banjski život. Kao rezultat toga, banja prikazuje važne primjere banjske arhitekture (vodoskoci, pijace ('trinkhalle'), kolonade i galerije dizajnirane da iskoriste prirodne resurse mineralne vode i da omoguće njenu praktičnu upotrebu za kupanje i piće. 
## Kriterij (iii)
Velike banje Evrope izuzetno svjedoče o evropskom banjskom fenomenu, koji vuče korijene iz antike, ali je svoj najveći izraz dobio od oko 1700. do 1930-ih godina. 'Uzimanje lijeka', bilo eksterno (kupanjem) ili iznutra (pijenjem i udisanjem) uključivalo je visoko strukturiran i vremenski određen dnevni režim i kombinaciju medicinskih aspekata i slobodnog vremena, uključujući zabavu i društvene aktivnosti (npr. kockanje, pozorište, muzika , ples) kao i bavljenje fizičkim vježbama u vanjskom terapeutskom banjskom pejzažu.

Ovi parametri direktno su utjecali na prostorni raspored banjskih gradova te na oblik i funkciju banjskih zgrada ili „banjske arhitekture“. Urbani parkovi i šetališta omogućili su ljudima koji su uzimali lijek „da vide i budu viđeni“ od strane drugih. 

## Reference
Mešihat

**Mešihat** ( tur. meşihat ← arap. mäšīḫa ) je pojam u islamu kojim označavamo starješinstvo pokrajinske islamske zajednice. Drugo značenje je teritorijalna jedinica kojom upravlja to starješinstvo. Mešihatom nazivamo i ured toga starješinstva.

Islamska zajednica u Srbiji je mešihat Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini, koja predstavlja najviši vjerski i administrativni organ muslimana u Sandžaku i Srbiji.

## Reference
Sulejman Šarac

**[[Hafiz|Hfz.]] Sulejman [[Efendija|ef.]] Šarac** (Stolac 1850. - Sarajevo 27. decembra 1927.), bošnjački je teolog, treći po redu reis-ul-ulema u periodu Austro-Ugarske.
 
## Biografija
Hfz. Sulejman ef. Šarac je osnovno obrazovanje i hifz Kurana stekao je u rodnom mjestu, a dalje školovanje u Istanbulu je završio 1878. godine. Po povratku u Bosnu i Hercegovinu 1879. godine biva imenovan za bihaćkog muftiju, na kojoj dužnosti ostaje do 1887. godine, nakon čega biva postavljen za profesora a kasnije i za direktora Šerijatske sudačke škole u Sarajevu.

U pokretu za vjersku i vjersko-prosvjetnu autonomiju muslimana u Bosni i Hercegovini aktivno je učestvovao, zbog čega mu je Austro-Ugarska teško zamjerila i tadašnja Zemaljska vlada u Bosni i Hercegovini ga premjestila u Vrhovni šerijatski sud. Međutim, njegov ugled i popularnost brzo su porasli, pa je nakon dobijene pobjede za vjersku i vjersko-prosvjetnu autonomiju jednoglasno izabran za reisu-l-ulemu. Tako je hfz. Sulejman ef. Šarac bio prvi bošnjački reis-ul-ulema izabran od naroda. Njegov izbor nije bio po volji Austro-Ugarskoj, koja će ga, nakon dvogodišnjeg rada, prisiliti da podnese ostavku i to preko iste Hodžinske kurije koja ga je prije dvije godine jednoglasno izabrala. Nakon ultimatuma Zemaljske vlade u Bosni i Hercegovini da u roku od osam dana podnese ostavku, reis-ul-ulema hfz. Sulejman ef. Šarac podnio je ostavku na položaj reis-ul-uleme u avgustu 1912. godine. Nakon toga se posvetio porodici i nauci.

Umro je 27. decembra 1927. godine u Sarajevu.

## Reference

## Vanjske veze
* Sulejman Šarac – reisu-l-ulema koji nije bio po volji austrougarskog režima
Mesnevija

**Mesnevija**  (perz.: **مثنوی معنوی**) je poema perzijskog pjesnika Dželaludina Rumija. Sastoji se od šest svezaka (džiltova), s najviše 25.000 stihova. Za nju se kaže da je srž Kur'ana, jer tumači više ajeta i daje odgovore na mnoga teška pitanja iz akaida i islamske filozofije. Sadrži poučne priče iz života, sa slikovitim izlaganjem, popraćenim poukama i vjerskim savjetima. Neiscrpan je izvor mudrosti i predmet mnogobrojnih studija, a prema mnogima jedno od najpoznatijih i najuticajnijih djela sufizma. Duhovni je tekst koji derviše uči kako postići svoj cilj da budu zaista zaljubljeni u Boga.

**Mesnevihân** (perz.: **مثنوی خوان**) je naziv za naslov stručnog tumača "Mesnevije".

## Reference

## Vanjske veze

* Mesnevi ve Mevlânâ Hakkında Yapılmış Doktora ve Yüksek Lisans Çalışmaları
Husein Mujić

**[[Hafiz|Hfz.]] Husein [[Efendija|ef.]] Mujić** (Gračanica, 1918. – ?), bošnjački je teolog, deseti po redu reis-ul-ulema u periodu SFR Jugoslavije.

## Biografija
Husein ef. Mujić je rođen 1918. godine u Gornjoj Orahovici kod Gračanice. Medresu je u Gračanici a potom Behram-begovu medresu u Tuzli. U vrijeme školovanja u 1936. godine završio je i hifz pred poznatim hfz. Ahmed ef. Redžebašićem. Studije arapskog jezika i književnosti završio je vanredno, na Filološkom fakultetu Univerziteta u Beogradu 1980. godine.

U Islamskoj zajednici je radio od 1938., prvo kao imam i vjeroučitelj u Zvorniku, zatim u Srednjoj Zelinji kod Gradačca, zatim Gračanici. Godine 1960. izabran je za glavnog imama tuzlanske oblasti a 15 godina poslije postaje muftija tuzlanski. Sa te funkcije je izabran za reis-ul-ulemu, a menšura mu je predata, po njegovoj želji, 11. decembra 1987. godine u beogradskoj Bajrakli džamiji. To je po drugi put u historiji predavanja menšure da se službena promocija obavlja izvan Sarajeva. Prvi put je to urađeno 1930. godine kada je menšura predavana reis-ul-ulemi Ibrahimu ef. Maglajliću koja je također obavljena u Beogradu.

Pritisnut događajima u Islamskoj zajednici, sa položaja reis-ul-uleme povukao se nakon dvije godine, koncem 1989. godine. Bio je redoviti član kako republičkih tako i saveznih organa Islamske zajednice, aktivni sudionik Narodnog fronta i Socijalističkog saveza, nekoliko godina predsjednik Udruženja ilmijje, a tri godine i odgovorni urednik "Preporoda", tadašnjeg glasila ove udruge.

## Reference

## Vanjske veze
* Ko su bili poglavari Islamske zajednice u BiH
Jakub Selimoski

**Jakub [[Efendija|ef.]] Selimoski** (Kičevo, 1946. – Istanbul, 29. ožujka 2013.), makedonski je teolog albanskog porijekla, 11. po redu reis-ul-ulema u periodu SFR Jugoslavije.

## Biografija
Gazi Husrev-begovu medresu završio je u Sarajevu 1966. Nakon završetka Gazi Husrev-begove medrese upisuje se na Filološki fakultet - Odsjek orijen­talistike u Beogradu Kasnije nastavlja studij na Odjelu civilizacije i kulture Univerziteta Al-Azhar u Kairu, koji uspješno diplomira 1972. Po povratku u Islamsku zajednicu bio je postavljen za vjersko-prosvjetnog referenta, a malo kasnije za sekretara Starješinstva Islamske zajednice u Makedoniji.

Nakon smrti Bedri ef. Hamida, dotadašnjeg predsjednika Starješinstva Islamske zajednice u Makedoniji, Jakub ef. Selimoski je postavljen za vršioca dužnosti predsjednika, a zatim od strane Vrhovnog sabora Islamske zajednice SFR Jugoslavije 1981. godine imenovan za predsjednika Starješinstva Islamske zajednice u Makedoniji. Njegova spremnost i organizacione sposobnosti rezultirale su i izgradnjom i otvaranjem Isa-begove medrese u Skoplju, izgradnjom i obnovom brojnih džamija, pokretanjem izdavačke djelatnosti i prvog vjerskog informativnog lista nakon Drugog svjetskog rata u Makedoniji El-Hilal, te unapređenju vjerske pouke.

Godine 1989. Jakub ef. Selimovski imenovan je naibu-reisom, u kom periodu su obavljeni izbori na svim nivoima u Islamskoj zajednici te privedene kraju i promjene Ustava Islamske zajednice. Godinu dana kasnije, 9. marta 1991. godine tajnim glasanjem na sjednici Izbornog tjela za izbor reis-ul-uleme u Sarajevu, pobijedio je između četiri kandidata. Njegov izbor se uzima kao prvo slobodno, demokratsko biranje reis-ul-uleme nakon Drugog svjetskog rata. To je ujedno bio prvi i do danas jedini reis-ul-ulema koji nije bio iz Bosne i Hercegovine. Funkciju reis-ul-uleme obavljao je u vrijeme ratova u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini do raspada Islamske zajednice u SFR Jugoslaviji odnosno formiranja Obnoviteljskog sabora za Islamsku zajednice u Bosni i Hercegovini 1993. godine.

## Reference

## Vanjske veze
* Na ahiret preselio Jakub ef. Selimoski, posljednji jugoslavenski reis
Rijaset

**Rijaset** (tur. riyaset ← arap. ruyāsä: starješinstvo ) je vrhovno tijelo, duhovno vodstvo i starješinstvo neke Islamske zajednice, tijela nastalog poslije odlaska Osmanlija sa zapadnih posjeda na Balkanu. Stvaranjem i osamostaljenjem novih država muslimansko stanovništvo s tog prostora formiralo je ustanove Islamskih zajednica. Zadaća tih ustanova bila je očuvati islam i duhovni bitak muslimana. Suglasnost im je dao mešihat u Istanbulu tako što je šejh-ul-islam dodijelio menšuru.

Rijaset predstavlja najvišu duhovnu instancu Islamske zajednice. U Bosni i Hercegovini se on naziva Rijasetom, dok u drugim državama nosi druga imena. U vrijeme SFR Jugoslavije, taj organ Islamske zajednice se nazivao Vrhovno islamsko starješinstvo, dok se u Osmanskom carstvu nazivao mešihat. 

Za donošenje budžeta i usvajanje završnog računa Rijaseta Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini nadležan je Sabor islamske zajednice. Odluku o formiranju novog medžlisa ili pripajanju postojećeg medžlisa drugom medžlisu donosi Sabor islamske zajednice na prijedlog rijaseta. 

## Reference
Šejh-ul-islam

**Šejh-ul-islam** (arapski: **شَيْخُ الإسْلام** - Čuvar vjere) je naziv za najvišeg autoriteta u hijerahiji islamskog svećenstva (uleme) u Osmanskom Carstvu. U hijerarhiji islamskog svećenstva, iznad njega se nalazio sultan koji je bio kalif islamskog svijeta.

## Povijest naslova
Osmansko Carstvo nije imalo odvojenu vjersku od državne administracije, zbog čega je ova država predstavljala jedinstvo vjerskog i političkog djelovanja. Za razliku od prethodnih islamskih država, Osmansko Carstvo imalo je čvrsto izgrađenu hijerarhiju islamskog islamskog svećenstva (uleme). U toj hijerarhiju mogli su se identificirati islamski svećenici (imami, hatibi), profesori (muderisi), pravnici (kadije). Na čelu cjelokupne vjerske organizacije se nalazio *šejh-ul-islam*, koji je izvorno bio muftija Istanbula. Uspostavljanjem funkcija šejh-ul-islama prvi put u povijesti islama dolazi do odvajanja države i vjere. U početku to nije bilo tako izraženo, ali je to omogućilo daljnjoj podjeli koja se nastavila ne samo u političkom nego i u kulturnim, obrazovnim i drugim pravcima. Osmanski sultani su i dalje zadržavali funkciju kalifa zajedno s funkcijama državnosti i vojskovođe, dok je šejh-ul-islam imao pravo veta na sultanove odluke, ako su u suprotnosti s Kuranom i Hadisom.

Raspadom Osmanskog Carstva, zbacivanjem sultana, uspostavljenjem Republike Turske, a potom protjerivanjem i posljednjeg kalifa, došao je u pitanje i ured šejh-ul-islama. Ured šejh-ul-islama koji se zvao  *[[Mešihat]]* je preimenovan u ministarstvo 1920. godine pod nazivom *Ministarstvo Shar’iyya wa Awqaf*, a potom je 1924. godine ponovo preimenovano u Upravu za vjerske poslove. Ta  institucija pripala je Uredu premijera, koja se do dana današnjeg financira iz proračuna premijera u skladu sa zakonom 429. Republike Turske.

## Reference

## Vanjske veze
* Služba za vjerske poslove Republike Turske
Pandivere (visoravan)

**Pandivere** (estonski: *Pandivere kõrgustik*) je niska visoravan na sjeveru Estonije u okruzima Lääne-Viru i Järva.

## Geografija
Visoravan se proteže od sjevera između gradova Rakvere i Paide, a zatim se blago spušta prema jugu do Jezera Võrtsjärv. 

Prostire se na površini od 2,415 km², geološki je građena od vapnenca, na vrlo tankoj morenskoj podlozi (1-5 metara) koja omogućuje otjecanje kiše u podzemlje, pa se na površini od 1,375 km² zbog infiltracije stvorilo najveće krško područje u Estoniji bez stalnih vodotoka.

Zbog tog u Pandiveru ima puno ponornica, koje izviru na njegovim rubovima, i fformiraju 1/7 svih estonskih rijeka.

Iako je niska ta visoravan je zapravo visoki dio Estonije, brdo Emumägi je sa svojih 166 metara, jedan od najviših vrhova, pored njega tu su i Kellavere (m) i Ebavere (m).

Pandivere je poljoprivredni kraj, 41% površine je kultivirano.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Pandivere kõrgustik''
Ülemiste

**Ülemiste** (estonski: *Ülemiste järv*) nekad davno znano i pod imenima *Järveküla*, *Mõigu* ili *Kuningajärv* je jezero koje leži u jugoistočnom predgrađu  estonske prijestolnice Tallinna, na sjeveru Estonije u Okrugu Harju.

Jezero je najvažniji izvor za vodovodnu mrežu Tallinna.

## Karakteristike
Jezero ima površinu od 9,436 km² (zajedno sa jednim otokom), dugo je 4.1 km u smjeru sjeveroistok-jugozapad, široko do 3.2 km, prosječno duboko 2,5 a maksimalno do 4,2 m, dužina njegove obale iznosi 15,219 km.
Vode jezera se izmjene 3 puta na godišnje.

Obale jezera sa istoka i juga okružuju močvarne livade, sa zapada i sjeverozapada dine obrasle borovom šumom a sa jugoistoka građevine talinskih kvartova Mõigu i Järveküla.

## Historija
*Kuningajärv* se zvao kad je pripadao danskom kralju, jer je tek sredinom 15. vijeka postao  vlasništvo grada Tallinna.

Kako jezero služi vodoopskrbi Tallinna još od 14. vijeka, količina potrebne vode se stalno povećavala.
Prirodni donosioci vode uz izvore na njegovom sjevernom kraju bili su potoci Kurna i Ruunaoja, a otjecao je potokom Härjapea.
Zbog tog je 1922. prokopan kanala Pirita-Ülemiste dug 10,5 km do rijeke Pirite. Kako se i on pokazao premalen 1970. podignuta je brana i formirano akumulacijsko jezero Vaskjala, a kanal je rekonstruiran da mu se je protočnost poboljša, što je povećalo kapacitet jezera za 10 puta.

Danas sva njegova voda otječe u vodovodnu mrežu Tallinna.

Jaružanjem provedinim sredinom 1960-ih, neznatno je povećana dubina i volumen jezera.

Vodostaj jezera varira za 2 m na godinu. U proljeće 1718., 1867. i 1879., vodostaj Ülemiste bio je toliko visok da je poplavio dio grada. 
Vode su mu bogate fitoplanktonom, ali ne i ribljim vrstama.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Ülemiste järv''
Ruhnu

**Ruhnu** (švedski: *Runö*, njemački: *Runö*, latvijski: *Roņu sala*) je otok na jugozapadu Estonije u Okrugu Saare.

## Karakteristike

Ruhnu je najudaljeniji otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji se nalazi Riškom zaljevu bliže Latviji nego Estoniji.

Do rta Kolka u Estoniji ima 37 km, a do najbližeg estonskog otoka Kihnua 54 km, od svog administrativnog centra Kuressaare na otoku Saaremaa udaljen je 70 km. Od većih gradova Pärnua i Rige udaljen je podjednako 96 km. 

Otok ima površinu od 11,9 km², dug je 5,5 km i širok 3,5 km.
Dužina njegove obale iznosi 23,3 km, jako je nizak - najviša točka na otoku je dina *Haubjerre* ima 28 metara.

Na otoku postoji samo jedno naselje u samoj sredini i nekoliko razbacanih farmi. Broj njegovih stanovnika varira od 60 stalnih zimi do 150 ljeti.
Ruhnu ima školu, muzej, biblioteku, dvije crkve, ambulantu, zgradu općine, dva dućana, društveni i kulturni centar i lučicu.

Od maja do oktobra je povezan trajektom sa Pärnuom na kopnu, a od aprila do oktobra do njega je moguće doći i malim avionom iz Pärnua i Kuressaarea.

## Historija
Sve do sovjetske okupacije 1944., otok je bio naseljen etničkim Šveđanima koji su nakon tog bili prisiljeni emigrirati u Švedsku.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ruhnu Vald''
Vaskjala

**Vaskjala** (estonski: *Vaskjala veehoidla*) je akumulacijsko jezero na rijeci Piriti na sjeveru Estonije u Okrugu Harju, pored sela Kaujala, Limu i Vaskjala.
To je nekih 15 km jugozapadno od Tallinna.

Dobar dio voda iz tog jezera usmjerava se kanalom Vaskjala-Ülemiste za vodoopskrbu Tallinna.

## Karakteristike

Vaskjala ima površinu od 0,299 km², prosječno je duboka 1,1 a maksimalno 4,3 m.
Na jezeru postoji 8 otoka ukupne površine od 31,3 hektara.

Dužina njegove obale iznosi 10,3 km.

## Historija

Akumulacijsko jezero formirano je 1971. nakon izradnje brane na Piriti. 
Jaružanjem početkom 1990-ih pokušalo se povećati kapacitet jezera, ali je rezultat ispao loš, jer je urušavanjem obale zagađena voda. 
Zbog tog je 1999. podignuta nova viša brana i povećan kapacitet jezera.

## Reference
 
## Vanjske veze
* ''Vaskjala veehoidla''
Pirita (rijeka)

**Pirita** u gornjem toku zvana *Ardu*, a srednjem *Ravila* i *Vaskjala* je rijeka na sjeveru Estonije duga 105 km, koja uvire u Finski zaljev kod Tallinna.

## Hidrologija

Pirita izvire na sjeverozapadnom rubu močvare Kõrvemaa, kod lokaliteta Pususoo u Okrugu Harju. Od tamo teče prema sjeverozapadu uz velike meandre do ušća u Finski zaljev kod grada Tallinna.

Najvažnije pritoke sa lijeve strane su rijeke Kuivajõgi (31 km), Tuhala (26 km) i potok Angerja (28 km), a sa desna Leivajõgi.

Porječje rijeke prostire se na površini od 799  km² po Okrugu Harju, prosječni godišnji protok na ušću je 6,7 m³/s.

Pirita je najvažniji izvor vode za vodovodnu mrežu Tallinna, pa joj se vode od brane i Akumulacije Vaskjala kanalom *Vaskjala – Ülemiste*, preusmjeravaju u jezero Ülemiste kod Tallinna.

U gornjem toku rijeke podignuto je 1960. i akumulacijsko jezero Paunküla, koje dodatne vode dobija kanalom iz akumulacije *Kaunissaare* na rijeci Jägali i iz gornjeg toka rijeke Vääne čija je nekadašnja pritoka potok *Angerja* kanalom prokopanim 1967. preusmjerena u Piritu.

Pitoreskna dolina donjeg toka rijeke je poglašena zaštićenim krajolikom, a na samom ušću podignuti su marina i sportski centar.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pirita jõgi''
Mehmed Teufik Okić

Hfz. **Mehmed Teufik [[Efendija|ef.]] Okić** (Jajce, 1870. − Sarajevo, 18. novembra 1932.), bošnjački je teolog, naibu-reis u razdoblju Austro-Ugarske.

## Biografija
Mehmed Teufik ef. Okić rođen je u Jajcu, gdje je stekao osnovno obrazovanje. Nakon završene ruždije odlazi u me­dresu u Banjaluku, gdje su mu učitelji bili Smail ef. Skopljak i hfz. Ibrahim ef. Maglajlić. Iz Banja Luke odlazi u Istanbul, gdje završava teološke nauke i stječe diplomu hafiza po sedam kiraeta. Po završetku školovanja Mehmed Teufik ef. Okić se vraća u Bosnu i Hercegovinu. U Bosni i Hercegovini je bio imam, muderris (profesor), član  Ulema-medžlisa, zamjenik reis-ul-uleme dvadeset i tri godine, dvije godine naibu-reis (nakon ostavke Sulejmana ef. Šarca). Bio je dobar govornik i predavač. Držao je predavanja širom Bosne i Herce­govine. Pored predavanja o propisima vjere islama, Mehmed Teufik ef. je zagova­rao i savremeno obrađivanje zemlje, izučavanje modernih zanata i slanje muslimanske djece u svjetovne škole.

Spadao je u red najobrazovanijih islamskih učenjaka u Bosni i Hercegovini. Biblioteka mu je brojala ne­koliko hiljada odabranih knjiga s područja svih disciplina islam­skih nauka. Bavio se i književnim radom, te proučavao književnost Bošnjaka na orijental­nim jezicima.

Posebna zasluga Mehmed Teufika ef. jeste u činjenici da je obrazo­vao veliki broj imama. Još dok je bio profesor Osman-kapetanove medrese u Gračanici dolazili su mu učenici iz cijele Bosne i Hercegovine, koje je on podizao u imame.

## Reference

## Vanjske veze
* Hfz. Mehmed Teufik ef. Okić
Banjalučki muftiluk

**Banjalučki muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftijstva je u Banjoj Luci. Trenutačni muftija je Nusret ef. Abdibegović (od 2018.).

## Organizacija

Banjalučkom muftiluku pripada 10 medžlisa Islamske zajednice i to su: Banja Luka, Bosanska Gradiška, Bosanski Kobaš, Ključ, Mrkonjić Grad, Bosanska Dubica, Bosanski Brod, Derventa, Kotor Varoš i Prnjavor, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na prostoru Banjalučkog muftiluka, 2020. godine je obnovljen rad Medrese Reis Ibrahim ef. Maglajlić koja je smještana u Banjoj Luci.

## Muftije

Nepotpuna lista:

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Muftijstva banjalučkog
Bihaćki muftiluk

**Bihaćki muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftiluka je u Bihaću. Trenutačni muftija je hfz. Mehmed ef. Kudić (od 2019.).

## Historija

Bihaćki muftiluk je osnovan 1883. godine kada je za muftiju postavljen Sabit ef. Ribić, zvani Širazija, Nakon njega na tu funkciju imenovan je hfz. Sulejman ef. Šarac, u periodu od 1885. do 1887. godine. Svečano je ustoličen za reis-ul-ulemu 26. juna 1910. godine. Hfz. Jusuf ef. Jahić je obavljao funkciju bihaćkog muftije punih 14 godina, do 1914. godine. U periodu od 1914. do 1921. mjesto muftije je bilo upražnjeno, ali je 1921. imenovan na dužnosto muftije Abdulah ef. Moranjak, da bi Muftijstvo bihaćko 1930. godine bilo ukinuto. Muftijstvo je 1993. godine obnovljeno i na čelu te institucije je postavljen Hasan ef. Makić, koji je tu dužnost obavljao do 2019. godine.

## Organizacija

Bihaćkom muftiluku pripada 11 medžlisa Islamske zajednice i to su: Bihać, Bosanski Novi, Bužim, Kozarac, Sanski Most, Bosanska Krupa, Bosanska Kostajnica, Bosanski Petrovac, Cazin, Prijedor, Velika Kladuša, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na području Bihaćkog muftiluka nalaze se i dvije obrazovne ustanove Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini. To su: Medresa Reis Džemaluddin ef. Čaušević u Cazinu i Islamski pedagogoški fakultet u Bihaću.

## Muftije

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Bihaćki muftiluk
Vojni muftiluk u Bosni i Hercegovini

**Vojni muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftijstva je u Sarajevu. Trenutačni muftija je Hadis ef. Pašalić (od 2014.).

## Historija
Protokol o organiziranju i funkcioniranju vjerske službe muslimana u Federalnom ministarstvu odbrane i Vojsci Federacije Bosne i Hercegovine, potpisan 25. septembra 1999. godine. Danas je Vojni muftiluk integriran u sve sfere odbrane, uspostavljen u skladu sa standardima vjerskih službi modernih vojski, spreman za nove izazove u multireligijskom i multinacionalnom kolektivu, te je postao nezaobilazna cjelina u sustavu odbrane Bosne i Hercegovine.

Imamska služba u Vojnom muftiluku brine o vjerskom životu muslimana angažiranih u organizacionim jedinicama Ministarstva odbrane BiH i Oružanih snaga Bosne i Hercegovine. Poslovi vojnih imama čuvaju tradiciju imamskog poziva prema organizacionoj strukturi Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini i standardima vojne vjerske službe NATO-a.

## Muftije

## Organizacija
Vojni muftiluk je organiziran kao: Ured vojnog muftije, ured glavnog imama, ured brigadnog imama i ured bataljonskog imama.

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Vojnog muftiluka
Sarajevski muftiluk

**Sarajevski muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftijstva je u Sarajevu. Trenutačni muftija je Nedžad ef. Grabus (od 2021.).

U Sarajevu je također sjedište Vojnog muftiluka u Bosni i Hercegovine i Tarikatskog centra u Bosni i Hercegovini.

## Historija

Sarajevski muftiluk je ustanovljen za vrijeme Osmanskog carstva. Gazi Husrev-beg je za muderisa svoje medrese propisao: *"On treba ljudima davati tumačenja onih šerijatskih pitanja za koja se budu tražila objašnjenja i to na osnovu najtemeljnijih šerijatsko-pravnih učenja (mezbeb) i mišljenja, uzimajući u svakom pojedinačnom slučaju knjigu fetvi."* Ovim dijelom Vakufname (zadužbine) Gazi Husrev-bega ustanovljena je institucija Muftijstva sarajevog.

Austrougarske vlasti u Bosni i Hercegovini uglavnom su prihvatile osmansku administrativnu i sudbenu podjelu Bosne i Hercegovine, ali je vrhovno vjersko vodstvo povjereno Ulema-i-medžlisu s reis-ul-ulemom na čelu. Kako je za prvog reisu-l-ulemu izabran sarajevski muftija Mustafa Hilmi ef. Hadžiomerović, Sarajevsko muftijstvo privremeno je ukinuto, kasnije je ponovo aktivirano, a njegovo se područje podudaralo sa prostorom Sarajevskog okruga.

Prema Ustavu Islamske zajednice u Kraljevini Jugoslavije od 9. jula 1930. godine, kada su na teritoriju Bosne i Hercegovine bila četiri muftiluka, u sastavu Sarajevskog muftiluka ulazili su: Sarajevski, Rogatički, Višegradski, Čajnički, Fočanski, Visočki, Fojnički, Zenički, Žepački, Travnički i Bugojanski srez i sva mjesta Drinske banovine koja nisu pripadala Tuzlanskom muftiluku.

## Organizacija
Danas Sarajevskom muftiluku pripada deset medžlisa Islamske zajednice i to su: Breza, Fojnica, Gračanica (Visoko), Kakanj, Kaljina, Kiseljak, Olovo, Sarajevo, Vareš i Visoko, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na području Sarajevskog muftiluka djeluju i tri obrazovne ustanove Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini. To su: Gazi Husrev-begova medresa u Sarajevu, Medresa "Osman ef. Redžović" u Čajangradu, te Fakultet islamskih nauka u Sarajevu.

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Muftijstva sarajevskog
Goraždanski muftiluk

**Goraždanski muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftiluka je u Goraždu. Trenutačni muftija je Remzija ef. Pitić (od 2014.).

## Organizacija

Goraždanskom muftiluku pripada osam medžlisa Islamske zajednice i to su: Čajniče, Foča, Goražde, Rogatica, Rudo, Ustikolina, Višegrad i Žepa, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

## Muftije

## Reference

## Vanjske veze
*Goraždanski muftiluk
Preševski muftiluk

**Preševski muftiluk**, muftijstvo je Mešihata Islamske zajednice u Srbiji koje djeluje na području Srbije. Sjedište muftijstva je u Preševu, većinski albanskom gradu.

## Organizacija

Muftiluk je podijeljen u tri medžlisa: Medveđa, Bujanovac i Preševo, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na području Preševskog muftiluka, u Preševu, nalazi se i jedan od dva odjela Medrese Gazi Isa-beg iz Novog Pazara.

## Reference

## Vanjske veze
*Islamska zajednica u Srbiji
Paunküla

**Paunküla** (estonski: *Paunküla veehoidla*) je akumulacijsko jezero na rijeci Piriti na sjeveru Estonije u Okrugu Harju, pored sela Kiruvere.
To je nekih 50 km jugozapadno od Tallinna.

Vode iz tog jezera koriste se za vodovodni sistem grada Tallinna.

## Karakteristike

Paunküla ima površinu od 4,2 km², prosječno je duboka 3,4 a maksimalno 8,7 m.
Na jezeru postoji 8 otoka ukupne površine  31,3 hektara.
Vode mu se izmjene 6 puta na godišnje.
Dužina njegove obale iznosi 25,5 km.

## Historija

Akumulacijsko jezero Paunküla izgrađeno je u gornjem toku Rijeke Pirite 1960-ih da se poveća količina vode Rijeke Pirite za sušnih mjeseci.
U tu svrhu prokopan je i kanal Sae-Paunküla do Rijeke Jägala sa hidrauličkom stanicom, da osigura dodatne količine vode.

## Reference
 
## Vanjske veze
 
* ''Paunküla veehoidla''
Võhma

**Võhma** je grad od 1,280 stanovnika u centru Estonije.

## Geografija

Võhma leži na sjeveru Okruga Viljandi na raskršću važnih cesta, odmah pored granice sa Okrugom Järva, udaljena 31 km od 
svog administrativnog centra Viljandija i svega 27 km od Türija.

## Historija

Nakon dovršetka uskotračne željeznice 1900. i otvaranja željezničke stanice, na tlu dotadašnjeg sela izraslo je naselje, koje je ubrzo postalo trgovačko-industrijski centar tadašnjeg Okruga Sjeverni Viljandi.

Važni događaji bili su 1908. od kad radi lokalna *Privredna komora*, - 1912. kad je osnovana *[[Zadruga]] [[Mliječna industrija|mliječne industrije]]* i 1928. kad je na inicijativu *Estonskog udruženja za izvoz [[meso|mesa]]* osnovana klaonica. Ona je 1935. proširena i izrasla u mesnoprerađivačku industriju i postala motor razvoja grada.

Za Drugog svjetskog rata grad i njegova tvornica poprilično su oštećeni.
Odmah nakon rata 1945. za vrijeme Estonske Sovjetske Socijalističke Republike Võhma je dobila status trgovišta (*alevik*). 
I nakon 1970-ih, mesnoprerađivačka industrija se nastavila razvijati, - 1975. dovršen je novi pogon za preradu mesa.U to vrijeme podignuto puno novih zgrada, što stanbenih što javnih. Nakon ponovnog stjecanja nezavisnosti Võhma je 1993. dobila status grada (lin).

## Privreda

Devedesetih kada je Estonija ponovno postala nezavisna, Võhma se zatekla kao grad jednog mesnoprerađivačkog poduzeća, nakon njegovog bankrota 1996., grad je izgubio vitalnost, pa mu se broj stanovnika smanjio.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Võhma linn'' (na stranicama općine Põhja-Sakala vald)
Sandžački muftiluk

**Sandžački muftiluk**, muftijstvo je Mešihata Islamske zajednice u Srbiji koje djeluje na području Sandžaka (južni dio Srbije i sjeverni dio Crne Gore). Sjedište muftijstva je u Rožaju. Trenutačni muftija je hfz. Abdurahman ef. Kujević.

## Organizacija

Muftiluk je podijeljen u sedam medžlisa u Srbiji (Novi Pazar, Tutin, Sjenica, Nova Varoš, Priboj, Prijepolje i Brodarevo) i šest medžlisa u Crnoj Gori (Rožaje, Berane, Bijelo Polje, Petnjica, Plav i Gusinje), koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na području Sandžačkog muftiluka djeluju i obrazovne ustanove Islamske zajednice u Srbiji. To su: Medresa Gazi Isa-beg u Novom Pazaru i Fakultet za islamske studije u Novom Pazaru. Medresa Gazi Isa-beg ima svoje odjele u Preševu i Rožaju.

## Muftije

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Sandžačkog muftiluka
Tragovi: časopis za srpske i hrvatske teme

**Tragovi: časopis za srpske i hrvatske teme** naučni je časopis u izdanju Srpskog narodnog vijeća i Arhiva Srba u Hrvatskoj. Časopis se objavljuje dva puta godišnje kao recenzirana naučna publikacija sa otvorenim pristupom. Tragovi objavljuju članke iz raznih pod-disciplina društvenih nauka sa fokusom na srpske, hrvatske i jugoslavenske studije. Prve inicijative za pokretanje časopisa započele su još 1993. godine u periodu rata u Hrvatskoj, ali u tom periodu nisu uživale dovoljnu društvenu podršku da ih se provede u djelo. Prilikom predstavljanja prvog broja časopisa u Arhivu Vojvodine u Novom Sadu u februaru 2019. godine glavni urednik Dejan Jović objasnio je motivaciju za osnivanje časopisa nedostatkom članaka u ovom akademskom polju i potrebom suprotstavljanja amaterizmu i političkoj propagandi. Kako se veliki dio najkvalitetnijih naučnih članaka o regiji objavljuje u inostranstvu na engleskom i drugim velikim jezicima, časopis se izdaje na hrvatskom ili srpskom jeziku kako bi se osnažilo i lokalno vlasništvo i sudjelovanje u naučnoj proizvodnji. Glavni urednik tu je ambiciju objasnio sljedećim riječima;
* „*Cijenimo što se o Srbima i Hrvatima mnogo – i vrlo često pametno – piše na engleskom i drugim jezicima, ali mislimo da je važno da ne zaostajemo u onim temama u kojima bismo trebali prednjačiti. Želimo biti subjekt, a ne samo objekt, u velikoj (i manje-više trajnoj) diskusiji o Srbima i Hrvatima i s njima povezanim temama.*”
Cjeloviti članci su indeksirani i dostupni kroz *[[CEEOL|Onlajn biblioteku za centralnu i istočnu Evropu]]* (CEEOL) i Hrčak – Portal znanstvenih časopisa Republike Hrvatske. Grafički dizajn časopisa priprema *Parabureau*. Časopis je predstavljen i na Kliofestu-festivalu povijesti u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu.

## Povezano
* Hrvatsko-srpski odnosi
* Srbi u Hrvatskoj
* Hrvati u Srbiji
* Novosti (Hrvatska)

## Izvori

## Vanjske veze
*Tragovi: časopis za srpske i hrvatske teme
Kallaste

**Kallaste** (ruski: *Красные горы*) je gradić (lin) od 685 stanovnika na istoku Estonije u Okrugu Tartu.

## Geografija

Kallaste leži na zapadnoj obali Čudsko-pskovskog jezera nedaleko od granice sa Ruskom Federacijom.

Taj gradić rastegnut duž obale nekih 2 km od potoka Torila na jug, nekad je bio puno veći,- 1989. imao je 1361 stanovnika, od kojih su većina bili etnički Rusi. Danas je naselje skromnih drvenih kućica, sa ponekom historicističkom zgradom.

## Historija

Historija tog gradića počela je u 18. vijeku, kad su na terenu feuda Kokora, ruski starovjerci, prebjezi iz Novgorodske oblasti osnovali svoje ribarsko naselje. Nazvali su ga *Красные горы*, po crvenom zemlji njegove obale.

Tokom 19. vijeka selo je postalo poznato po zimskim sajmovima.
Kallaste je dobio status trgovišta (alevik) 1921., a 1938. i status grada (linn).

Za Drugog svjetskog rata od jula 1941. do septembra 1944. Kallaste je bio pod njemačkom okupacijom.

U vrijeme Estonske Sovjetske Socijalističke Republike u periodu 1950.-1959. Kallaste je bio administrativni centar vlastitog rajona.

## Privreda

Privreda tog gradića i danas se bazira na ribolovu, firme; *OÜ Peipus Fish Holding* i *AS Kallaste Kalur*.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Kallaste'' (na stranicama Eesti Entsüklopeedia)
Zenički muftiluk

**Zenički muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftijstva je u Zenici. Trenutačni muftija je hfz. Mevludin ef. Dizdarević (od 2019.).

## Organizacija

Zeničkom muftiluku pripada sedam medžlisa Islamske zajednice i to su: Doboj, Maglaj, Tešanj, Teslić, Zavidovići, Zenica i Žepče, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

## Muftije

## Reference

## Vanjske veze
*Službene stranice Zeničkog muftiluka
Räpina

**Räpina** (njemački: *Rappin*) je grad (lin) od 2,066 stanovnika na jugoistoku Estonije u Okrugu Põlva.

## Geografija

Räpina se nalazi u donjem toku rijeke Võhandu, na mjestu na kom se nalazi istoimeno jezero formirano nakon izgradnje brane u 18. vijeku. Kroz grad prolazi cesta Tartu - Pskov.

Svojevremeno je bila puno veća (1979. imala je 3247 stanovnika), ali je i danas administrativni centar istoimene općine-

## Historija
Historija Räpine počela je 1582., kad je podignuta kurija *Rappin*, na terenu istoimenog feuda.

Tokom 18. vijeka u tom selu podignuti su mlin, ciglana, pilana i manufaktura za proizvodnju papira. Kao vrlo napredno naselje rano je dobila škole, pravoslavnu 1848., a luteransku 1854., iako ima indicija da se to desilo još ranije (1693.)
Prva srednja škola osnovana je 1924.

Räpina je dobila status trgovišta (alevik) 1945., za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike.

U tom periodu između 1950.-1961. bila je i administrativni centar vlastitog rajona. 
Status grada (linn) dobila je 1993. nakon stjecanja nezavisnosti.

## Privreda

Privreda tog grada bazira se na drvnoj industriji (*AS Astel*), šumarstvu (*Räpina Nest* i *A & H Ristpalkmajad*) i staroj tvornici papira (*AS Räpina Paberivabrik*).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Räpina'' (na stranicama Eesti Entsüklopeedia)
Islamska zajednica Bošnjaka u Zapadnoj Evropi

**Islamska zajednica Bošnjaka u Zapadnoj Evropi**  je krovna vjerska organizacija Bošnjaka muslimana na području Zapadne Evrope.

Duhovno vodstvo Bošnjaka muslimana u Zapadnoj Europi zove se *Mešihat* a najviši predstavnik Islamske zajednice Bošnjaka u Evropi je muftija. Islamska zajednica Bošnjaka u Zapadnoj Evropi je Mešihat Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini, zbog čega je reis-ul-ulema vrhovni poglavar Bošnjaka muslimana i u Evropi.

Sjedište Islamske zajednice Bošnjaka u Zapadnoj Evropi nalazi se u Wiesbadenu.

## Muftije

## Organizacija

Na području Zapadne Evrope bošnjačka dijaspora najstarija je i najbrojnija u Njemačkoj , gdje Bošnjaci imaju četrdesetogodišnje iskustvo organizovanja i rada džemata, a od 1994. godine imaju Islamsku zajednicu Bošnjaka Njemačke kao krovnu organizaciju s glavnim imamom.

Godine 2018. formiran je Mešihat Islamske zajednice za Zapadnu Evropu, gdje je u taj mešihat ušla i Islamska zajednica Bošnjaka Njemačke, ali i sve islamske zajednice Bošnjaka u Evropi. Islamska zajednice Bošnjaka u Europi danas obuhvata područja djelovanja krovnih organizacija islamskih zajednica Bošnjaka u zemljama zapadne Europe.

**Islamske zajednice Bošnjaka** 

## Reference

## Vanjske veze
* Sabor IZ / Osman ef. Kozlić postao prvi muftija Islamske zajednice Bošnjaka u Europi
Võhandu

**Võhandu** estonski: *Võhandu jõgi*) zvana i *Voo* a u gornjem toku *Pühajõgi* je rijeka na jugoistoku Estonije duga 162 km.
Po tim parametrima je najduža estonska rijeka, iako neki geografi smatraju da se zapravo radi o dvije rijeke; *Pühajõgi* 69 km i Võhandu 93 km.

## Hidrologija

Võhandu izvire pod imenom *Pühajõgi* na istočnom kraju visoravni Otepää, kod sela *Saverna* u Okrugu Põlva na nadmorskoj visini od 132 metara. Od tamo teče prema jugu do Jezera Jõksi, zatim pravi četiri velika zavoja između sela *Hino* i *Sõmerpalu* i 
ulijeva se u Jezero Vagula. Iz njega izvire kao *Võhandu*, i nekih desetak km istočnije protiče pored sjevernog predgrađa grada Võrua. Zatim 
teče prema zapadu uz velike meandre i promjenu smjera prema sjeveru do grada Räpina.

Nakon tog teče do ušća u u Čudsko-pskovsko jezero (Lämmijärv) kod kod sela *Võõpsu*.

Najveće pritoke rijeke sa lijeve strane su; Karioja (14 km) i potok Viluste (9 km) a sa desne su; Iskna (29 km), Mädajõgi (27 km), Rõuge (26 km) i Koreli (21 km) i potok Varesmäe (9 km).

Porječje rijeke prostire se na površini od 1420 km² po okruzima Okrugu Põlva i Võru, prosječni godišnji protok na ušću je 10-11 m³/s.

Najveće brane i akumulacona jezera na rijeci su u Räpina (51 hektara i Leevaku (38 ha).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Võhandu jõgi''
Räpina (jezero)

**Räpina** (estonski: *Räpina järv*) akumulacijsko jezero na rijeci Võhandu u gradu Räpina na jugoistoku Estonije u Okrugu Põlva.

## Karakteristike
Jezero ima površinu od 0,19 km², a duboko 2,5 je do 2.8 m, dužina njegove obale iznosi 3,425 km.

## Historija
Jezero je formirano u 18. vijeku nakon izgradnje brane na rijeci Võhandu.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Räpina järv''
Vagula

**Vagula** (estonski: *Vagula järv*) je protočno jezero na rijeci Võhandu, na jugoistoku Estonije u Okrugu Võru.

Vogulu leži na 69.2 metra visine oko 2 km zapadno od grada Võrua.

## Karakteristike
Jezero ima površinu od 6,03 km², prosječno je duboko 5,3 m, a maksimalno 11,5 m, dužina njegove obale iznosi 17,838 km.
*Vagula* se proteže u smjeru istok -zapad  u dužinu od nekih 4,6 km, a široko je oko 1,7 km.
Na jezeru postoje dva otoka površine 0,4 hektara.
Vode mu se izmjene od 4 do 10 puta na godinu.

Obale Vagule su plitke, većinom pješčane (sjever, istok, zapad), ponegdje i šljunkovite, a na jugu i sjeveroistoku blatne,dok na sjeveru ima i treseta. 
Najveće naselje je Järvere na sjeverozapadnoj obali, gdje se nalazi sjedište Uprave šuma i Parka prirode.

U jezeru su pronađene kosti mamuta i nekih pragoveda.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Vagula järv''
Jõksi

**Jõksi** (estonski: *Jõksi järv*) je protočno jezero na rijeci Võhandu, na jugoistoku Estonije u Okrugu Võru.

Jezero leži na jugoistočnom rubu Visoravni Otepää, na nadmorskoj visini od 116 metra.

## Karakteristike
Jezero ima površinu od 0,65 km², prosječno je duboko 7,3 m, a maksimalno 23,8 m, dužina njegove obale iznosi 5.195 km.
*Jõksi* se proteže u smjeru sjeveroistok -jugozapad u dužinu od nekih 2 km, a široko je oko 0,45 km.

Vode mu se izmjene 3 puta na godinu.
Duž sjeverozapadne obale ima brojne izvore.

Obale jezera su visoke i strme, uglavnom glinene i šljunčane, i vrlo rijetko muljevite. 
Za vrijeme velikih kiša vodostaj naraste i do 0,8 metara.

## Reference
 
## Vanjske veze
* ''Jõksi järv''
Otepää (visoravan)

**Otepää** (estonski: *Otepää kõrgustik*) je niska visoravan na jugoistoku Estonije.
koja se prostire po okruzima Valga, Tartu, Põlva i Võru.

U samom centru visoravni leži grad Otepää, na 46% visoravni prostiru se šume, na 43% oranice 
i livade, a na ostatku močvare, bare, kuće i ceste. Pod zaštitom je 18,4% terena.
 
## Geografija
Otepää se proteže od sjevera prema jugu i od zapada prema istoku u dužinu i širinu od nekih 40 km, na površini od 1247 km².

Geološki je građena od morenskih i taložnih sedimenata.

Visoravan Otepää je otok nalik glacijalnom brdu na vapnenačkoj stijeni, koji graniči sa rijekom Elvom na sjeverozapadu, potokom *Võika* na sjeveru, rijekama Tatra i Porijõgi na sjeveroistoku i dolinom *Urvaste* na jugu.

Depresija jezera Pühajärv(115-130 m) koja prolazi kroz centralni dio visoravni dijeli područje na zapadno; brda Kuutsemägi (217 m, Kõrgemägi (214 m, Tsiatrahvimägi (213 m), Harimägi (211 m) i istočno krilo (Tõikamä Laanemägi (211 m i Väike Munamägi (208 m).

## Reference

## Vanjske veze

* ''Otepää kõrgustik''
Antsla

**Antsla** (njemački: *Anzen*) je grad (lin) od 1,263 stanovnika na jugoistoku Estonije u Okrugu Võru.

## Geografija

Antsla se prostire duž potoka potoka *Lambahanna*, na trasi željezničke pruge Valga-Pečori.

## Historija

Naselje je iz kog je izrastao današnji grad isprva se zvalo *Siksälä* po gostionici i pošti, nakon tog je mjesto dobilo ime *Hauka*, a tek kasnije Antsla. 
Veliki impuls razvoju grada bio je dolazak željeznice i izgradnja željezničke stanice otvorene 1889.

Nakon tog je procvjetala mala industrija i trgovina, i prodano je puno građevinskih parcela.
Antsla je status trgovišta (alevik) dobila 1920., a nakon tog i status grada (linn) 1938.

Za Drugog svjetskog rata grad je od septembra 1941. do augusta 1944. bio pod nacističkom okupacijom, kad ga je oslobodila Crvena armija. U toku rata više od polovice grada je razoreno.

U vrijeme Estonske Sovjetske Socijalističke Republike u periodu 1950.-59. Antsla je bila administrativni centar istoimenog rajona.
Nakon ponovnog stjecanja nezavisnosti Antsla je 1993. dobila i status općine.

## Privreda

Najveće firme u Antsli su *AS Taisto* (transport), *OÜ Antsla Rõivas* (tekstil) i *Antsla Tarbijate Ühistu* (trgovina).

## Pobratimski gradovi

Antsla ima ugovore o prijateljstvu sa gradovima;
*  Perho, Finska
*  Salo, Švedska
*  Uusikaupunki, Finska

## Reference

## Vanjske veze

* ''Antsla linn'' (na portalu Općine Tori)
Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji

**Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji** (engl.: *Bosnian Islamic Council of Australia*) (IZBA) je vjerska organizacija Bošnjaka muslimana u Australiji.

Duhovno vodstvo Bošnjaka muslimana u Australiji zove se *Mešihat* a najviši predstavnik Islamske zajednice u Australiji je muftija. Trenutni muftija Mešihata Islamske zajednice u Australiji je  Jasmin ef. Bekrić koji je na ovoj dužnosti od 2018. godine. Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji je Mešihat Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini, zbog čega je reis-ul-ulema vrhovni poglavar Bošnjaka muslimana i u Australiji.

Sjedište Islamske zajednice Bošnjaka u Australiji nalazi se u Sydneyu.

## Organizacija

Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji je osnovana 1994. godine, pri čemu je registrovana kao pravni subjekt u Novom Južnom Walesu. Mešihat Islamske zajednice Bošnjaka u Australiji je najviša organizacija koja se sastoji od šest nezavisnih bošnjačkih islamskih zajednica koje djeluju u svim glavnim gradovima Australije te ih zastupa u određenim odnosima sa Rijasetom Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini.

## Muftije

## Reference

## Vanjske veze
* Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji
Sindi, Estonija

**Sindi** (njemački: *Zintenhof*) je grad (lin) od 2,066 stanovnika na jugozapadu Estonije u Okrugu Pärnu.

## Geografija

Sindi se prostire duž lijeve obale rijeke Pärnu, udaljen 14-17 km od njena ušća. 
Kroz grad duž rijeke prolazi stara cesta Pärnu - Paide.

## Historija
Sindi je dobio ime oko 1565. po vlasniku obližnjeg feuda, gradonačelniku Pärnua Clausu Zindtu, uz to je zvan i Suria od 1601. i Zintenhof od 1638.

Današnji grad nastao je 1833. godine kao radničko naselje uz predionicu tekstila koju je podigao industrijalac iz Rige *Johann Christoph Wöhrmann* nakon što je njegova stara tvornica u poljskom Sieradzu izgorjela za vrijeme Novembarskog ustanka 1831.

Njegov sin Christian Heinrich Wöhrmann kupio je feud Zintenhof i značajno modernizirao proizvodnju, podigavši uz predionicu livnicu, ciglanu, plinaru, pilanu i pivovaru. Uz to je izgradio i stanove za radnike, bolnicu i tri osnovne škole.

Nakon stjecanja nezavisnosti i porasta broja stanovnika Sindi je 1921. dobio status trgovišta (*alevik*). Veliki impuls razvoju grada bio je dolazak željeznice 1928. pa je 1938. dobio i status grada (*linn*).

Sindi je između 1957. - 1993. bio administrativno podređen gradu Pärnuu.

Dans je poznat po arheološkom nalazištu najstarijeg naselja na tlu Estonije iz mezolitika.

## Privreda

Dobar dio stanovnika Sindija radi izvan grada (uglavnom u Pärnuu), jer su nakon bankrota tvornice tekstila 1993., koja je dotad bila najveći poslodavac i motor razvoja - ostali bez posla. Stanje se polako počelo popravljati nakon 1997. zahvaljujući inozemnim ulaganjima. Tako da su danas u Sindiju najveće firme koje se bave šivanjem
*AS Qualitex*, *Sindi Lanka AS* i *Fein-Elast Estonia OÜ*.

Sindi je značajni garnizon u njemu je stacionirana divizija estonske vojskei.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sindi linn'' (na portalu Općine Tori)