open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaleo Moylan

**Kaleo Moylan** je američki republikanski političar i poduzetnik koji živi na otoku Guam. Služio je kao viceguverner Guama od januara 2003. do januara 2007. Rođen je kao sin Kurta Moylana, prvog izabranog viceguvernera i osnivača Republikanske stranke na Guamu.
Michael W. Cruz

**Michael W. Cruz** je američki republikanski političar koji trenutno vrši dužnost viceguvernera otoka Guam.

Cruz je po struci ljekar koji se školovao na Walla Walla Collegu i stekao diplomu na Univerzitetu Loma Linda u Kaliforniji. Cruz, koji je sudjelovao u Prvom zaljevskom ratu, također ima čin pukovnika Guamskoj nacionalnoj gardi gdje je vodio Medicinsku komandu. Kao dobrovoljac je između 2003. i 2004. sudjelovao na čelu sanitetskog tima u ratu u Iraku. Pri povratku na Guam je izabran u Zakonodavnu skupštinu. Za viceguvernera je izabran 2006. godine.

Michael W. Cruz je oženjen za Jennifer Rosario Cruz s kojom ima kći Taylor. Također ima troje djece - Shaunna, Mik'aele i Christine - iz prethodnog braka te sina Christiana iz vanbračne veze.

Michael W. Cruz je najavio da će se natjecati za mjesto guvernera na izborima u jesen 2010. 

## Izvori
* Biography
Carlos Camacho

:*Ovo je članak posvećen guverneru Guama. Za guvernera Sjevernih Marijanskih Otoka v. [[Carlos S. Camacho]]. Za kolumbijskog glumca v. [[Carlos Camacho (glumac)]].*

**Carlos G. Camacho** (16. novembar 1924 – 16. decembar 1979) bio je Samerički republikanski političar, poznat kao prvi izabrani guverner Guama. Prvotno je bio imenovan na tu dužnost od američkog predsjednika, ali su ga kasnije izabrali građani Guama. Na tom mjestu je ostao do 1975.

Njegov sin Felix Perez Camacho je trenutni guverner Guama.

## Reference
Paul McDonald Calvo

**Paul McDonald Calvo** (Agana, 25. jul 1934-16. oktobra 2024) je guamski republikanski političar. Najpoznatiji je po tome što je 1978. postao treći izabrani guverner Guama, s mandatom koji je trajao od 1979. do 1983.

## Reference
Joseph Franklin Ada

**Joseph Franklin Ada** (3. decembar 1943 - ) je američki republikanski političar rodom s Guama. Godine 1986. i 1992. je izabran za guvernera Guama, postavši prvi guamski guverner kome je uspjelo obraniti mandat na izborima.

## Reference
Carl T.C. Gutierrez

**Carl Tommy Cruz Gutierrez** (15. oktobar 1941 -) je američki demokratski političar rodom s Guama. Nakon što se 1978. bez uspjeha kao nezavisni kandidat natjecao za mjesto guvernera Guama, a godine 1986. poražen na stranačkim predizborima, godine 1994. je izabran za guvernera pri čemu je viceguverner Guama|viceguverner bila Madeleine Bordallo, udovica njegovog suparnika Ricarda Bordalla. Prvi mandat mu je obilježila katastrofa korejskog Boeinga 1997. godine, a drugi mandat optužbe za namještanje izbora i korupciju.

Gutierrez je najavio kako će se ponovno natjecati za guvernera 2010. godine.

## Izvori
Felix Perez Camacho

**Felix Perez Camacho** (Camp Zama, Japan, 30. oktobra 1957 -) je SAD|američki Republikanska stranka SAD|republikanski političar koji se od 2003. godine nalazi na mjestu guvernera Guama. Njegov otac je bio Carlos Camacho, prvi izabrani guverner Guama.

Felix Camacho se prvi put za guvernera natjecao 1998. godine, kada je poražen. Godine 2002. je pobijedio, isto kao i 2006. godine.

## Vanjske veze

* Official Site of Governor Felix P. Camacho
Lista političkih stranaka na Guamu

Na Guamu, kao i manje-više svim drugim američkim državama i teritorijama, stranački život je sveden na dvostranačje, odnosno postoje samo dvije stranke koje - s izuzetkom pojedinih nezavisnih kandidata - mogu očekivati izborni uspjeh. S To su:

* Demokratska stranka
* Republikanska stranka

Obje predstavljaju ispostave nacionalnih stranaka - Demokratske i Republikanske.
Hebe Camargo

**Hebe Maria Camargo** (Taubaté, 8.3. 1929 -) je brazilska glumica, pjevačica i TV voditeljica.

## Filmografija
* 2009 - *Xuxa e o Mistério de Feiurinha*
* 2005 - *Coisa de Mulher* (Chick Thing) 
* 2000 - *[[Dinosaur (film)|Dinosaur]]* (portugalska sinkronizacija)
* 1960 - *Zé do Periquito*
* 1951 - *Liana, a Pecadora*
* 1949 - *Quase no Céu*

## Televizijski nastupi
* 2010 - *[[Fantástico]]*
* 2010 - *SBT Brasil*
* 2009 - *Elas Cantam Roberto* 
* 2009 - *Vende-se Um Véu de Noiva* 
* 2007 - *Amigas e Rivais* 
* 2003 - *Romeu e Julieta Versão 3* 
* 2000 - *TV Ano 50* 
* 1995 - *[[A Escolinha do Golias]]* 
* 1990 - *Romeu e Julieta Versão 2* 
* 1980 - *Cavalo Amarelo* 
* 1978 - *O Profeta* 
* 1970 - *As Pupilas do Senhor Reitor* 
* 1968 - *Romeu e Julieta Versão 1* 
* 1950 - *Primeira Apresentação Musical da TV Brasileira*

## Vanjske veze

* Web-stranica Hebe  na SBT
*
Ricardo Bordallo

**Ricardo Jerome "Ricky" Bordallo** (Hagatna, 11. decembar 1927 – 31. januar 1990) je bio američki demokratski političar s Guama, poznat po tome što je služio kao guverner Guama od 1975. do 1979. godine i od 1983. do 1987.

Bordallo je svoju političku karijeru započeo u Zakonodavna skupština Guama|Zakonodavnoj skupštini kao član Narodne stranke koja će se poslije transformirati u Demokratsku stranku Guama. Za guvernera se natjecao 1970. godine, a potom 1974. kada je i prvi put izabran. Mandat su tada obilježile oštre rasprave oko statusa Guama, koje su podijelile i samu Bordallovu porodicu, tako da se njegov brat Paul zalagao za nezavisnost. Referendumom je, međutim, određeno da Guam ostane prekomorska teritorija SAD. Nakon što je poražen na izborima 1978. godine, ponovno je dobio izbore 1982. godine. Njegov drugi mandat su obilježile optužbe za korupciju, zbog kojih je u februaru 1987. proglašen krivim. Presuda je po žalbi djelomično ukinuta godine 1988. godine, ali je ipak bio osuđen na četiri godine zatvora. Dan prije odlaska u zatvor, Bordallo je počinio samoubistvo ispalivši u centru Hagatne hitac iz revolvera u glavu obmotan guamskom zastavom.

Njegova udovica Madeleine Bordallo trenutno služi kao delegat Guama u američkom Kongresu.

## Vanjske veze
* Ricardo Bordallo Bio at Guampedia
Glatki mišić

**Glatki mišić**, odnosno **glatko mišićno tkivo** (lat. *textus muscularis nonstriatus*) ulazi u sastav krvnih i limfnih sudova, organa sistema za varenje, dušnika, mokraćne bešike, materice, kože, unutrašnjih mišića oka itd. Ono je specijalizovano za slabe i spore kontrakcije, a inervisano je od strane autonomnog nervnog sistema što znači da ne radi pod uticajem svjesti i volje. Za razliku od skeletnog tkiva, ovi mišiću su sposobni za dugotrajne kontrakcije i veoma teško se zamaraju.

Glatke mišićne ćelije su vretenastog oblika i imaju jedno ovalno jedro postavljeno u središnjem dijelu sarkoplazme. Dužina im se kreće od 20 do 500&nbsp;µm, a dijametar 2-5&nbsp;µm. Aktinski i miozinski filamenti su ovde drugačije organizovani, tako da nema poprečne ispruganosti karakteristične za skeletne mišiće.

Aktinski filamenti su pričvršćeni za gusta tijela (engl. *dense body*), koja su lokalaizovana uz ćelijsku membranu ili su razasuta po citoplazmi. Između gustih tijela susjednih ćelija ponekad se uspostavljaju intercelularni proteinski mostovi. Među tankim filamentima raspoređeni su i miozinski (debeli), koji imaju duplo veći dijametar, ali ih ima 15 puta manje od aktinskih.
Demokratska stranka (Guam)

**Demokratska stranka** (*Democratic Party*) je jedna od dvije glavne političke stranke koje djeluju na Guamu. Predstavlja teritorijalni ogranak američke Demokratske stranke. Trenutno ima većinu u Zakonodavnoj skupštini i mjesto delegata u federalnom Kongresu.
Logor Omarska

**Koncentracioni logor "Omarska"** ili *Rudnik Omarska* je bio koncentracioni logor za zatvaranje i mučenje muslimanskog (bošnjačkog) i hrvatskog stanovništva, sa područja općine Prijedor tokom 1992. godine za vrijeme rata u BiH.

Logor su organizirali lokalne vlasti, nakon nasilnog preuzimanja vlasti, od strane Srpske demokratske stranke, u općini tokom mjeseca maja 1992. godine. Organizirana je sistematska kampanja zatvaranja i protjerivanja nesrpskog stanovništva prijedorske regije, a njihova imovina je pljačkana i uništavana.

Tačna lokacija logora je rudnik željezne rude "Omarska", udaljen nekoliko kilometara od istoimenog dijela u općini Prijedor. U logoru je bilo zatvoreno, u krajnje teškim uvjetima, više hiljada ljudi. Logoraši su bili izloženi torturi različitog tipa: fizičkom mučenju, psihičkom maltretiranju, silovanjima i raznim oblicima seksualnog mučenja, te ubistvima.

Logor je bio dio organiziranog sistema deportacije, zatvaranja bošnjačkog i hrvatskog stanovništva tokom1992. godine. Na teritoriju općine Prijedor, uz logor "Rudnik Omarska", djelovalo je više sličnih mjesta mučilišta i stratišta poput "Keraterma" u Prijedoru, "Trnopolja" kod Kozarca i drugih, a usko su povezani i s koncentracionim logorom "Manjača" na teritoriju općine Banja Luka. 

Logor je zatvoren u augustu 1992. nedugo nakon što su ga posjetili zapadni novinari i napravili snimke neuhranjenih zatvorenika koje su obišle svijet i zapadnu javnost okrenule protiv Srba.

## Sudski procesi
Prema iskazima svjedoka, sa suđenja na Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju (ICTY), u logoru je bilo pritvoreno i više desetina žena. Dio njih bio je izložen sistematskim mučenjima i silovanjima.

Računa se da je na području prijedorske općine likvidirano preko tri hiljade ljudi bošnjačke i hrvatske narodnosti. Od toga broja Bošnjaci su činili preko 90% stradalih. Njihovi tjelesni ostaci se ekshumiraju na širem području prijedorske regije. Do sada su u preko 50 masovnih grobnica pronađeni ostaci preko dvije hiljade ljudi.

Zabilježeno je i više primjera pomaganja zatvorenika od strane lokalnog srpskog stanovništva.
Pred Međunarodnim krivičnim sudom za bivšu Jugoslaviju vodi se više sudskih procesa pojedincima osumnjičenim za zločine počinjene u logoru  . Dio njih je osuđen a dio sudskih procesa je prebačen na bosanskohercegovačke sudove.

## Kontroverza oko memorijalnog centra
Rudnik Omarska se danas nalazi u vlasništvu multinacionalne korporacije Mittal Steel koja je ponovno pokrenula proizvodnju. Njeni vlasnici su sredinom 2000-ih izrazili želju da počast žrtvama odaju izgradnjom memorijalnog centra, ali su se toj inicijativi oštro suprotstavili pojedinci i organizacije kako iz srpskih, tako i iz bošnjačkih redova, zbog čega su planovi za izgradnju centra bili obustavljeni. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Priča svjedokinje u hrvatskom dnevnom listu 24 sata
* Detaljna analiza na stranicama Kongresa Bošnjaka Sjeverne Amerike 
*  Video Documentation Partnership 
*  Mejakic Omarska camp indictment
Milan Levar

**Milan Levar** (Gospić, 1954 - 28.8. 2000) bio je hrvatski automehaničar, bivši oficir Hrvatske vojske iz vremena Domovinskog rata, poznat po tome što je sredinom 1990-ih zajedno sa dva svoja suborca dobrovoljno svjedočio pred Haškim sudom o masakru građana srpske nacionalnosti koje su počinile hrvatske vojne i paravojne formacije u jesen 1991. godine. Levar, kojemu je zbog svjedočenja prijećeno smrću, ubijen je podmetnutom bombom u Gospiću 28.8. 2000. godine, a počinitelji i naručitelji tog ubistva nikada nisu bili pronađeni ni procesuirani.

Milan Levar je za života i nakon smrti duboko podijelio hrvatsku javnost. Dio ga je smatrao izdajnikom, dio ga je smatrao herojem i mučenikom, a dio simbolom nesposobnosti i nevoljkosti hrvatske države da se suoči s neugodnim aspektima svoje ratne prošlosti.

## Vanjske veze
* 406 ubojica slobodno šeće Hrvatskom , Nacional, 8.1. 2002.
169. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **169. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Filipa i Cepiona** (ili, rjeđe, **godina 585. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 169. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.




== Događaji ==

* [[Treći makedonski rat]]: [[Antička Makedonija|Makedonske]] snage pod kraljem [[Perzej Makedonski|Perzejem]] u [[Dolina Tempe|dolini Tempe]] postavljaju klopku [[Rimska Republika|rimskoj]] vojsci pod [[konzul]]om Kvintom Marcijem Filipom , ali ne uspjevaju iskoristiti svoj povoljni taktički položaj i uništiti je.
* [[Treći makedonski rat]]: Perzej Makedonski šalje poruku [[seleukidi|seleukidskom]] kralju [[Antioh IV Epifan|Antiohu IV]] tražeći od njega da mu se priključi u ratu protiv Rima. Antioh, koji je zauzet [[šesti sirijski rat|šestim sirijskim ratom]], ne odgovara na njegovu molbu.
* Rimski tribun Kvin Vokonije Saksa, uz podršku [[Katon Stariji|Katona Starijeg]] uspijeva ishoditi donošenje zakona zvanog *Lex Voconia*, kojim je svima čija imovina prelazi vrijednost od 100.000 [[sestercij]]a da svoje nasljedstvo ostave ženi.

== Rođenja ==
*

== Smrti ==
* Kvint [[Enije]], rimski epski pjesnik, dramatičar i satiričar, koga se smatra jednim od najvažnijih ranih [[latini|latinskih]] pjesnika i naziva ocem rimske poezije, poznat po epu *Annales'' (r. 239. pne.)
Lex Voconia

**Lex Voconia** (doslovno: "Vokonijev zakon") je bio zakon donesen u Rimskoj Republici 169. pne.. Donesen je na prijedlog tribuna Kvinta Vokonije Sakse (po kome je dobio ime) i uz podršku uticajnog konzervativnog političara Katona Starijeg. Njime je određeno da nijedna osoba čija imovina prelazi vrijednost od 100.000 asa (prema nekim tumačenjima 100.000 sestercija) ne smije ostaviti nasljedstvo ženskoj osobi.

Smatra se kako je u pitanju bio sumptuarni zakon kojim su konzervativci nastojali spriječiti da se u Rimu novac troši na luksuz, čemu su, prema tadašnjim shvaćanjima, bile sklonije ženske osobe.

U praksi su se odredbe zakona zaobilazile pomoću institucije *[[fideicommisum]]a*.

## Vanjske veze
* The Roman Law Library, incl. ''Leges''
* Entry from Harry Thurston Peck, "Harpers Dictionary of Classical Antiquities" (1898) (from the Perseus Project)
* Entry from William Smith, LL.D., William Wayte, G. E. Marindin, eds., "A Dictionary of Greek and Roman Antiquities" (1890) (from the Perseus Project)
Sestercij

**Sestercij**,() je starorimski srebrni novac. Počeo se kovati oko 210. pre n. e. uporedo sa denarom. Na aversu je glava Rome i oznaka vrednosti (2,5 asa), na reversu su Dioskuri. Težina sestercija je bila 1,13 grama. Prestao je da se kuje oko 207. pre n. e. Od 49. pre n. e. se ponovo kuje, ali vrlo kratko, do 44. pre n. e., ali sa drugim izgledom i bez oznake nominale. Avgust je obnovio njegovo kovanje 23. pre n. e., ali od bakra, težine 1 unce ili oko 27 g. Vrednost mu je bila 4 asa a 100 sestercija činilo je u 1 aureus. Kao obračunska vrednost, sesterctij je upotrebljavan sve do kraja 3. veka, čak i kada je prestao da se kuje.

## Povezano

* Rimska valuta
168. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **168. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Makedonika i Krasa** (ili, rjeđe, **godina 586. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 168. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji

* Rimska vojska pod Lucijem Anicijem Galom kod Skadra tuče Gencija, kralja Ilirije čime završava treći ilirski rat. Gencije je zarobljen i doveden u Rim odakle je interniran u Iguvium, a Makedonija je tako izgubila važnog saveznika u sukobu s Rimljanima. 
* Treći makedonski rat: Rimski vojskovođa Lucije Emilije Paul je izabran za konzula te dolazi u Tesaliju kako bi izbavio rimsku voijsku koju Perzej Makedonski drži u klopci.
* Šesti sirijski rat: Flota seleukidskog kralja Antioha IV odnosi pobjedu na Cipru tjerajući egipatskog guvernera na predaju.
* Šesti sirijski rat: Egipatski suvladari Ptolemej VI, Ptolemej VIII Euerget II i njihova sestra Kleopatra II ponovno šalju Rimljanima poziv za pomoć.
* 22.6. – Treći makedonski rat: Bitka kod Pidne u kojoj rimske snage pod Paulom postižu odlučujuću pobjedu nad Perzejom Makeodnskim i tako završavaju rat. Perzej je zarobljen i odveden u Rim, odakle će biti interniran u Alba Fucens.
* Pobjednički Rimljani odlučuju ukloniti makedonsku državu, koja je podijeljena u četiri manje klijentske republike. Istovremeno se provodi odmazda nad svim grčkim polisima koji su podržavali ili za koje se sumnja da su podržavali Perzeja. Stotine članova najuglednijih porodica su odvedene kao taoci u Rim, među njima i budući historičar Polibije.
* Šesti sirijski rat: Antioh IV ponovno prodire u Egipat, zauzima njegov sjeverni dio i postavlja logor ispred Aleksadnrije. Tamo intervenira Gaj Popilije Lenas, rimski izaslanik u Aleksandriji, postavivši mu ultimatum da se smjesta povuče i iz Egipta i sa Cipra. Kada Antioh zatraži vrijeme da o tome razmisli, Popilije oko štapom njega povuče "liniju u pijesku" rekavši da mora dati odgovor prije nego što izađe iz tako stvorenog kruga. Antioh, ne želeći rat s Rimom, pristaje na ultimatum, ali istovremeno zadržava Južnu Siriju koju su mu Egipćani namjeravali preoteti.
* Jason uklanja pro-seleukidskog Menelaja s mjesta jeruzalemskog prvosvećenika, što Antioh smatra povredom svog vladarskog autoriteta.

## Rođenja
* Tiberije Sempronije Grakho, rimski političari čiji će pokušaji agrarne reforme izazvati metež u Rimskoj Republici (u. 133. pne.)

## Smrti
* Cecilije Stacije, rimski komični pjesnik poznat kao štovatelj i imitator grčkog dramatičara Menandra (r. cca. 219. pne.)
* Jia Yi, kineski državnik i pjesnik (r. 200. pne.)
Gubbio

**Gubio** () je grad u središnjoj Italiji. Gubio je peti po veličini grad Peruđijske provincije u okviru regije Umbrije. Gubio je poznat kao pravi relikt srednjovekovnog urbanizma, budući da je grad postavljen strateški na veom strmoj padini, a oba osobenost stvara veoma zanimljivu mrežu gradskih trgova i ulica.

## Geografija
Grad Gubio nalazi se u središnjem delu Italije, u severoistočnom delu Umbrije. Grad se smestio na veoma neobičnom mestu, strmoj padini iznad koje se izdižu planina Inđino, jedna iz lanca središnjih Apenina.

## Stanovništvo
Gubio danas ima oko 38.000 stanovnika (brojčano peti grad u okrugu), mahom Italijana. Poslednjih decenija broj stanovnika u gradu stagnira.

## Galerija

Datoteka:Gubbio panorama.jpg|Pogled na grad sa planine
Datoteka:Gubbio - palazzo dei Consoli.JPG|Gradska kuća
Datoteka:Gubbio05.jpg|Mala ulica starog Gubija
Datoteka:Gubbio Corsa Ceri.jpg|Gradski karneval


## Vanjske veze

* www.comune.spoleto.pg.it Zvanična stranica grada Gubija
Ludvig Pavlović

**Ludvig Pavlović** (Vitina, 9. 4. 1951. - 18. 9. 1991) bio je hrvatski nacionalist iz Zapadne Hercegovine, poznat kao jedini preživjeli član Bugojanske grupe koja je 1972. pokušala oružanim ustankom srušiti tadašnju Jugoslaviju. Pavlović je tada s trojicom suboraca uhvaćen i odveden pred Vojni sud u Sarajevu gdje mu je umjesto smrtne kazne izrečena kazna zatvora od 20 godina. Pred kraj njenog izdržavanja došlo je do raspada Jugoslavije te se Pavlović odmah po izlasku iz zatvora priključio hrvatskim paravojnim formacijama. Kao njihov pripadnik je poginuo u okršaju s JNA u nikad razjašnjenim okolnostima u jesen 1991. godine, a prema nekim izvorima početkom 1992. godine. 

Među svojim sunarodnjacima u Zapadnoj Hercegovini je stekao status heroja. U rodnoj Vitini mu je podignut spomenik, a po njemu je nazvana i jedna brigada HVO-a.
Bitka kod Pidne

**Bitka kod Pidne** se odigrala za vrijeme trećeg makedonskog rata 22. juna 168. pne. između rimske vojske pod pod konzulom Lucijem Emilijem Paulom na jednoj, i makedonske vojske pod kraljem Perzejom na drugoj strani. U njoj je rimska vojska odnijela pobjedu, a kralj Perzej je zarobljen. Time je završen treći makedonski rat, a pobjednički Rimljani su nakon toga makedonsku državu - dotada jednu od najvećih sila antičkog svijeta - ukinuli i zamijenili s četiri klijentske republike.

## Reference

* Angelides, Alekos, *A History of Macedonia*
* J.F.C. Fuller. A Military History of the Western World: From The Earliest Times To The Battle of Lepanto. Da Capo Press, Inc. A Subsidiary of Plenum Publishing Corporation. 233 Sprint Street, New York, N.Y. 10013.  (v. 1). pp.&nbsp;151 to 169.
* Pydna 
* Scullard, H.H., *A history of the Roman world from 753 to 146 BC* Methuen. (London, 1935)
* The Third Macedonian War, The Battle of Pydna

## Vanjske veze
Druga knjiga o Kraljevima

**Druga knjiga o Kraljevima** (hebr. מלכים ב , grč. Βαζιλεων, lat. *Regum* II) naslov je dvanaeste knjige Staroga zavjeta prema kanonu biblijskih knjiga Katoličke Crkve, koji ovu knjigu ubraja među Povijesne knjige. Kratica za ovu knjigu je: 2 Kr.

Dvije Knjige o Kraljevima pokrivaju 400 godina izraelske povijesti: od Davidove smrti do razorenja Jeruzalema (587. pne.). Nije poznat pisac Druge knjige o Kraljevima. No pouzdano je da, poput Knjiga o Samuelu, sadrži podatke koji su sažeti iz dvorskih zapisa, a koji su suvremeni događajima koje su opisivali. Vjerojatno je prošla kroz mnoge ispravke dok nije dobila konačni oblik negdje u vrijeme progonstva u Babilonu (587. – 539. pne.).

Druga knjiga o Kraljevima nastavlja povijest dvaju izraelskih kraljevstava tamo gdje Prva knjiga o Kraljevima prestaje. Sastoji se od dva dijela: poglavlja 1 – 17 opisuju oba kraljevstva od polovice 9. st. pne. sve do poraza sjevernog Kraljevstva od Asirije i propasti Samarije 722. god. pne. Za to vrijeme prorok Elizej, Ilijin nasljednik, istupa kao Božji glasnik. Poglavlja 18 – 25 opisuju Judino kraljevstvo od pada izraelskog kraljevstva do razorenja grada Jeruzalema, što je 587. god. pne. učinio babilonski kralj Nabukodonozor II.. Obuhvaćaju vladavinu dvaju velikih kraljeva, Ezekije i Jošije. 

## Sadržaj
# poglavlje: Smrt kralja Ahazije zbog poganstva.
# poglavlje: Uznesenje Ilijino na nebo i nasljednik Elizej.
# poglavlje: Rat između Izraelaca i Moabaca.
# poglavlje: Elizejeva čuda: umnažanje ulja i kruha, ozdravljenje dječaka.
# poglavlje: Elizej ozdravlja Naamana, vojskovođu aramskog kralja, od gube.
# poglavlje: Aramejska vojska opkoljuje Samariju kojoj nastaje velika glad.
# poglavlje: Aramejci napuštaju tabore i kraj gladi u Samariji.
# poglavlje: Kralj postaje Hazael koji je činio zlo Izraelu.
# poglavlje: Proglašenje Jehue za kralja.
# poglavlje: Jehu istrebljuje Ahazijinu porodicu.
# poglavlje: Ahazijin sin Joaš na prijestolju.
# poglavlje: Joaš naređuje svećenicima da uređuju hram 
# poglavlje: Opis kraljeva od Joahaza do Joaša koji odstupaju od Jahve i smrt Elizejeva.
# poglavlje: Joašev sin Amasja postaje kralj Judeje, i on zarati s izraelskim kraljem Joašem koji ga porazi.
# poglavlje: Opisivanja kraljeva: Azrija, Zaharija, Šalum, Menahem, Pekahija i Jotam.
# poglavlje: Kralj Ahazija izrađuje novi žrtvenik.
# poglavlje: Asirski kralj Šalamanasar V. zauzima i odvodi Izraelce u sužanjstvo u Asiriju.
# poglavlje: Govor peharnika asirskog kralja.
# poglavlje: Jahvin gnjev na asirskoga kralja i smrt njegova peharnika.
# poglavlje: Ezekijina bolest i ozdravljenje.
# poglavlje: Zbog kralja Manašea nevolje navale na Jeruzalem i Judeju.
# poglavlje: Popravak Doma Jahvina i pronalazak Knjige Zakona.
# poglavlje: Kralj Jošija obnavlja hramske propise.
# poglavlje: Babilonski kralj Nabukodonosor II. napada Jeruzalem.
# poglavlje: Osvajanje Jeruzalema i pustošenje hrama.

### Literatura
* *Biblija: Stari i Novi zavjet. * Zagreb: Stvarnost: HKD sv. Ćirila i Metoda, 1968, Knjige o kraljevima, str. 255-256.
Nehemija (knjiga)

**Nehemija** ili **Nemija** je jedna od knjiga Staroga zavjeta i Biblije. Tvori cjelinu s Ezrinom knjigom. Pisac je Nehemija. Biblijska kratica knjige je Neh, odnosno Nem.

Knjiga je povezana u cjelinu s Ezrinom knjigom, nastavak je te knjige, nekada se naziva i Drugom Ezrinom knjigom. U obje knjige nalazi se gotovo istovjetan popis židovskih povratnika (Ezr 2, Neh 7) . Nekada su može činile istu knjigu pa su kasnije razdvojene.

Pisac je Nehemija (hebr. "Jahve tješi"), "sin Hakalijin (Neh 1,1) ", visoki židovski službenik s dvora perzijskoga kralja , kraljev peharnik (Neh 1,11).

Ni gotovo sto godina nakon povratka iz babilonskoga sužanjstva, 445. g. pne., obnova Jeruzalema nije još gotova. 
Dvadesete godine kraljevanja perzijskog kralja Artakserksa I., Nehemija je dobio kraljevo dopuštenje otputovati u Jeruzalem s materijalnom pomoći, da pomogne obnovu grada. Došao je i organizirao radove: "Vidite u kakvoj smo nevolji: Jeruzalem je u ruševinama, a vrata mu spaljena. Hajde, sagradimo jeruzalemski zid da više ne budemo izloženi ruglu (Neh 2,17)." Pripadnici okolnih naroda nisu se slagali s time. Gradile su se zidine i vrata. Neprijatelji izvana i protivnici unutar naroda, prijetili su Nehemiji i graditeljima. Stoga su organizirali straže i obranu: "samo (je) polovica mojih momaka obavljala posao, a ostali su držali koplja, štitove, lukove i oklope, a glavari stajali iza doma Judina, koji je gradio zid (Neh 4,10-11)." Vjerovali su u Božju pomoć. Nastala je i unutarnja pobuna zbog nameta, koje su donijeli upravitelji prije Nehemije. On je to riješio i dogovorio oslobođenje od nameta. Osobno nije tražio upraviteljski porez na kruh, jer je narod već bio teško opterećen (Neh 5,18). Neprijatelji su ga opet htjeli napasti, ali nisu uspjeli. Zid je završen za pedeset i dva dana (Neh 6,15). To je bilo veliko iznenađenje: "A kad su čuli svi naši neprijatelji i vidjeli svi pogani oko nas, bilo je to čudo u očima njihovim, jer su shvatili da je Bog naš učinio to djelo (Neh 6,16)."

Od 8. do 10. poglavlja opisuje se obnova duhovnoga života u židovskom narodu u Jeruzalemu. Čitali su javno na trgu knjigu Mojsijeva zakona, postili, ispovijedali svoje grijehe i slavili Boga. U gradu se povećao broj stanovnika, jer su dragovoljno dolazili Židovi iz drugih krajeva. Nehemija navodi njihova imena. Obavljeno je svečano posvećenje zida. Poslije dvanaest godina boravka u Jeruzalemu, Nehemija se vratio u Perziju.

Nakon nekog vremena vratio se i primijetio loše pojave u gradu, zapušten je bio Dom Božji, ljudi su radili teške poslove i na svete dane (subota), bilo je mješovitih brakova s poganima. Potrudio se popraviti stanje i utvrditi načela i red.

## Reference
Gaj Popilije Lenas

:*V. također [[Popilius]] za ostale Rimljane s istim imenom. Za podatke o Lenasovoj porodici v. [[Laenas]].

*'Gaj Popilije Lenas*' (*Gaius Popillius Laenas*, alt. *Popilius*, 2. vijek pne.) je bio [[Rimska Republika|rimski]] političar i državnik koji je bio izabran za konzula [[172. pne.]] i [[158. pne.]] Najpoznatiji je po tome što je kao rimski izaslanik u [[Ptolemejsko Kraljevstvo|Egiptu]] godine [[168. pne.]] svojom diplomatskom intervencijom okončao [[sirijski ratovi#Šesti sirijski rat (170-168. pne.)|šesti sirijski rat]]. Popilije je tada izašao iz [[Aleksandrija|Aleksandrije]] i došao u logor [[seleukidska Monarhija|seleukidskog]] kralja [[Antioh IV Epifan|Antioha IV Epifana]] koji je s vojskom namjeravao zauzeti egipatski glavni grad. Lenas je odranije poznavao Antioha i bio njegov dobar prijatelj. Tada je međutim od njega u ime [[Rimski Senat|Senata]] tražio da povuče trupe iz Egipta i sa [[Cipar|Cipra]], inače će morati zaratiti s Rimom. Kada je Antioh rekao da mora razmisliti i da će kasnije dati odgovor, Lenas je uzeo svoj štap i nacrtao krug u pijesku oko vladara. Tada je rekao da odgovor mora dati prije nego što izađe iz kruga. Antioh je tada smjesta pristao na sve rimske zahtjeve. Taj je događaj kasnije poslužio kao inspiracija za izraz "crta u pijesku".

== Izvori ==
* [[Ciceron]], *Filipike*, [http://perseus.uchicago.edu/hopper/text.jsp?doc=Perseus:text:1999.02.0021:speech=8:chapter=8 viii.8.]
* [[Tit Livije|Livije]], *Ab Urbe Condita*, [http://mcadams.posc.mu.edu/txt/ah/Livy/Livy45.html xlv.12.]
* [[Polibije]], *Historije'', xxix.27.
Tužaljke (knjiga)

**Tužaljke**, **Lamentacije** ili **Plač Jeremijin** su jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Prema tradiciji autorstvo se pripisuje proroku Jeremiji. Biblijska kratica knjige je Tuž, odnosno Plač.

Prema židovskoj, kršćanskoj i muslimanskoj tradiciji, pisac Tužaljki je prorok Jeremija, premda se u knjizi ne spominje njegovo ime ni ime nekog drugoga autora. Postoje stilske sličnosti s proročkom Jeremijinom knjigom. Tužaljke su nastale nakon razorenja Jeruzalema od strane Babilonaca 586. g. pne. Jeremija je svjedočio tome.

Sastoje se od pet poglavlja, svaki je jedna poema, pisane su pjesnički. Prva četiri poglavlja pisana su u akrostihu. U originalu na hebrejskom jeziku, početna slova stihova odgovaraju redoslijedu hebrejske abecede. Prva poema je tužaljka zbog razorenja Jeruzalema: "Kako osamljena sjedi prijestolnica, nekoć naroda puna; postade kao udovica, nekoć velika među narodima (Tuž 1,1) ." Stanovnici su u izgnanstvu i gladni, neprijatelji likuju. Slijedeća poema je o Božjem gnjevu nad Jeruzalemom. Bog je upozoravao narod preko proroka i poticao ih na pokoru i obraćenje, budući da nisu poslušali, neprijatelji su ih napali, razorili gradove i odveli ih u zatočeništvo: "U uličnoj prašini leže djeca i starci; moje djevice i moji mladići od mača padoše (Tuž 2,21)." U trećoj poemi, prorok piše o svojoj bijedi i patnjama te otvara prostor nadi i boljim danima: "Jer Gospod ne odbacuje nikoga zauvijek: jer ako i rastuži, on se smiluje po svojoj velikoj ljubavi (Tuž 3,31-32)." U slijedećoj poemi, prorok tuguje nad gladi i lošim prilikama u gradu i vjeruje da je grijeh iskupljen pa neće biti novih progona. U posljednjoj poemi, nabrajaju se zli događaji koji su se dogodili i moli se Boga za milosrđe: "Vrati nas k sebi, Jahve, obratit ćemo se, obnovi dane naše kao što nekoć bijahu (Tuž 5,21)."

Židovi čitaju Tužaljke na Tisha B'Av - dan sjećanja na razorenje jeruzalemskog hrama, koji je pomični blagdan u srpnju ili kolovozu. Također petkom popodne dolaze do ostataka jeruzalemskog hrama, oplakuju ga, ljube kamen i čitaju Tužaljke i prikladne Psalme.

## Reference
Ezekiel (knjiga)

**Ezekiel** ili **Jezekilj** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Istoimeni pisac je jedan od četiri velikih biblijskih proroka. Napisao je proročanstva o razorenju Jeruzalema, o okolnim narodima i o obnovi Izraela. Biblijska kratica knjige je Ez, odnosno Jez.

Pisac je Ezekiel "sin Buzijev, svećenik u zemlji kaldejskoj, na rijeci Kebar (Ez 1,3) ." Njegovo ime znači "Bog jača". Babilonci su osvojili Jeruzalem i Izrael, a narod su odveli u babilonsko zatočeništvo. Ezekiel je odveden u drugoj skupinu zajedno s kraljem Jojakinom (Ez 1,2) 597. g. pne. Imao je ženu, koja je umrla u devetoj godini zatočeništva (Ez 24,18). Tijekom zatočeništva u Babilonu, živio je u vlastitoj kući na rijeci Kebar . Zarobljeni Judejci dolazili su mu pomoć. Ezekiel je prorokovao od 593. do 571. g. pne. Ono što je napisao u knjizi, uglavnom je kronološkim redom, osim tri iznimke.

Ezekielova knjiga ima sličnosti s Jeremijinom knjigom. Oba prikazuju svijest o tužnom stanju naroda, koji je otpao od Boga, proriču propast judejskog kraljevstva i razorenje Jeruzalema, ali i konačnu obnovu te uspostavu Tisućgodisnjeg kraljevstva . Ima sličnosti i s Danielovom knjigom. Daniel prikazuje vrijeme u kojem je Bog vlast nad Zemljom predao u ruke poganskih naroda, a Ezekiel piše o vremenu prije i nakon njihovog pustošenja Jeruzalema.

Ova knjiga ima 48 poglavlja. Može se podijeliti u tri dijela. U prvom dijelu (od 1. do 24. poglavlja), prorok Ezekiel piše proročanstva o razorenju Jeruzalema, do kojeg je došlo zbog grijeha izraelskog naroda, idolopoklonostva, pojave lažnih proroka. Jeruzalem je razoren, judejski kralj odveden je u babilonsko zatočeništvo zajedno s narodom. Slava Jahvina, vidljivi je znak Božje prisutnosti. Spominje se mnogo puta u ovoj knjizi. Prikazuje se u obliku oblaka, koji se nalazi u najsvetijem dijelu jeruzalemskog Hrama. Kada su Babilonci osvojili i razorili Jeruzalem, oblak Slave Jahvine otišao je s anđelima kerubinima iz Hrama i Jeruzelema: "Uto se Slava Jahvina vinu s praga Doma i stade nad kerubinima. Tada kerubini raširiše krila i podigoše se sa zemlje pred mojim očima (Ez 10,18-19)." Ponovno će boraviti u novom Hramu u Tisućgodišnjem kraljevstvu. U međuvremenu, oblak Slave Jahvine pojavio se kada se Isus proslavio na gori preobraženja (Mt 17,5). Drugi dio knjige (od 25. do 32. poglavlja) sastoji od proročanstava o sedam okolnih naroda. To su: Amonci, Moabi, Edomci, Filistejci, stanovnici gradova Tira i Sidona te Egipćani. Njih stiže osuda i propast zbog grijeha i idolopoklonstva. Treći dio knjige (od 33. do 48. poglavlja) je proročanstvo o obraćenju izraelskog naroda u posljednje doba, ponovnom ujedinjenju te opis Tisućgodišnjeg kraljevstva s Hramom u Jeruzalemu .

Knjiga se izravno ne citira nigdje u Novom zavjetu. No, Isus je u razgovoru s Nikodemom (Iv 3) govorio o potrebi novog rođenja iz vode i duha, a Ezekiel je o tome pisao (Ez 36,25-27). Knjiga Otkrivenja ima sličnosti s ovom knjigom u ponekim temama.

## Reference
Hošea (knjiga)

**Hošea** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Pripada u proročke knjige. Prva je od 12 malih proroka (12 kraćih proročkih knjiga u Starome zavjetu). Biblijska kratica knjige je Hoš.

Hošeino ime (hebr. הוֹשֵׁעַ, Hošeaʿ, Hôšēăʿ) znači "spasenje". Na početku ove knjige piše, da je sin Beerijev (Hoš 1,1) i da je knjiga napisana "u dane Uzije, Jotama, Ahaza i Ezekije, kraljeva judejskih, u dane Jeroboama, sina Joaševa, kralja izraelskog (Hoš 1,1)" . To je od otprilike 793. do otprilike 697. godine prije Krista . U tom vremenu događala se propast Kraljevstva Izrael (sjeverno kraljevstvo). Narod se odvojio od Boga i klanja se poganskim bogovima (npr. Baalu).

Po Božjoj (Jahvinoj) zapovijedi, Hošea (negdje se naziva i Ozej) oženio je bludnicu Gomeru i s njom imao dva sina Jizreela i Lo Ammija i kćer Lo Ruhamu. Dio teologa smatra, da se ne radi o stvarnom, nego simboličkom događaju, koji otkriva stav izraelskog naroda prema Bogu: "jer se zemlja bludu odala, odmetnuvši se od Jahve! (Hoš 1,2)". Ili se "bludnica" odnosi na Gomerin nemoralan život prije braka ili nakon braka. Imena djece imaju simboličko značenje. Jizreel je ime doline u kojoj se prolilo puno krvi u sukobima. Lo Ammi znači "ne-narod moj" (Hoš 1,9), a Lo Ruhama znači "nemila" (Hoš 1,6). Imena predstavljaju Božju poruku i kritiku narodu Kraljevstva Izrael.
Hošea proživljava mučno iskustvo s Gomerom, što je simbolička slika kako se izraelski narod ponašao prema Bogu. Ponašanje naroda prema Bogu je bio duhovni blud (idolopoklonstvo i nepoštivanje Deset Božjih zapovijedi). Slijedi razvod Hošee i Gomere, jer je Gomera bila nevjerna. To je simbol "razvoda" između Boga i izraelskog naroda, jer je narod bio nevjeran Bogu. Na Božju zapovijed, Hošea traži Gomeru nakon nekog vremena, ali mora je otkupiti jer se prodala u ropstvo ili jer njen ljubavnik traži otkupninu. Gomera je ponovno s Hošeom, ali on odbija neko vrijeme seksualnu intimnost, što simbolizira da Izrael neko vrijeme neće imati kralja (Asirija je u povijesti uistinu osvojila Kraljevstvo Izrael i odvela u zarobljeništvo vlastodržce i dio podanika). No, Bog će biti milosrdan prema narodu, ponovno će biti u savezu ("braku") s njime (ponovno je uspostavljena država) i voli ga makar mu je on bio nevjeran.

Ova knjiga je više puta citirana u Evanđeljima (Mt 2,5; 9,13 i 12,7; Lk 23,30)i poslanicama (Rim 9,25-26); 1 Kor 15,55 i 1 2,9-10) .

## Reference
Joel (knjiga)

**Joel** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Pripada u proročke knjige i to u skupinu 12 malih proroka (12 kraćih proročkih knjiga u Starome zavjetu). Biblijska kratica knjige je Jl.

Prorok Joel, sin Petuelov je drugi od 12 malih proroka. Njegovo ime znači "Jahve je Bog" i bilo je često u izraelskom narodu. Živio je između 9. i 5. stoljeća pne. Ne zna se točno vrijeme. U to vrijeme je i nastala ova proročka knjiga, koja je upućena pripadnicima naroda Kraljevstva Juda iz kojeg je bio i Joel.

Knjiga se sastoji od 4 poglavlja. U prvom je opisana navala skakavaca popraćena velikom sušom i njihovo pustošenje žetve i uroda: "Opustošeno polje, zemlja poharana. Poharano žito, vino propade, presahnu ulje (Jl 1,10)" . To je bila kazna za grijehe, što je prorokovano prije toga. No, narod to nije prepoznao pa prorok Joel poziva sve na pokoru i molitvu: "Razderite srca, a ne halje svoje! Vratite se Jahvi, Bogu svome, jer on je nježnost sama i milosrđe, spor na ljutnju, a bogat dobrotom, on se nad zlom ražali (Jl 2,13)". Osim pretrpljene prirodne katastrofe, narodu prijeti i neprijateljska vojska, koja se okuplja sa sjevera. Narod se obratio, a Bog se smilovao i šalje im obilje te poraz neprijatelja: "Šaljem vam, evo, žita, vina i ulja da se njime nasitite. Nikad više neću pustiti da budete na sramotu narodima. Protjerat ću Sjevernjaka od vas daleko, odagnat ga u zemlju suhu i pustu, prethodnicu u Istočno more, zalaznicu u Zapadno more (Jl 2,19-20)". Pet puta se spominje dolazak Dana Jahvina, koji predstavlja osudu neprijateljima i blagoslov Božjem narodu: "Kad dođe taj dan, kapat će gore moštom, iz bregova će brizgati mlijeko, kroza sva korita riječna u Judeji voda će proteći. Vrelo će šiknuti iz kuće Jahvine da natopi Dolinu sitimsku (Jl 4,18)".

Ova knjiga se citira u Djelima apostolskim (Dj 2,17-21) i u Poslanici Rimljanima (Rim 10,13).

## Reference
Amos (knjiga)

**Amos** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Pripada u proročke knjige i to u skupinu 12 malih proroka (12 kraćih proročkih knjiga u Starome zavjetu). Biblijska kratica knjige je Am.

Amos je prvi biblijski pisac, čije riječi su zapisane u knjizi, prethodnik Hošea i Izaije . Prorokovao je "u doba judejskoga kralja Uzije i Jeroboama, sina Joaša, izraelskoga kralja, dvije godine prije potresa (Am 1,1)" . To je bilo oko 750. g. pne. Njegovo ime znači "nosač (tereta)" . Živio je u gradu Tekoa u Kraljevstvu Juda (južno kraljevstvo), ali je došao propovijedati u Kraljevstvo Izrael (sjeverno kraljevstvo). Po zanimanju je bio uzgajivač divljih smokvi i pastir (stočar) (Am 7,14). U to doba, dogodio se gospodarski uspon Kraljevstva Juda i Kraljevstva Izrael, ali je narod pogotovo u Kraljevstvu Izrael klanjao se poganskim bogovima, živio nepošteno i jako se odvojio od Boga (Jahve).

Bog je poslao Amosa, da ode u Kraljevstvo Izrael. U prva dva poglavlja je navještaj osude nad Kraljevstvima Izrael i Juda i susjednim narodima. Preko Amosa, Bog poručuje narodu, da će ih kazniti jer su se udaljili od njega. Bog ih je već prije upozoravao, ali se nisu popravili: "Bez obraćenja nema spasenja (Am 5,3)". I ponovno ih potiče na obraćenje: "Tražite dobro, a ne zlo, da biste živjeli, i da Jahve, Bog nad Vojskama, odista s vama bude kao što velite da jest (Am 5,14)". Bogu nisu mile njihove svečanosti, jer je to izvanjsko bogoštovlje bez dubine. Narod je slavio Dan Jahvin kao da im je to na slavu, a prorok Amos ih upozorava, da je to dan suda i pravde u odnosu na to kako su živjeli. Mislili su, da budući da su izabrani Božji narod, da ih ne može zadesiti nikakva nesreća i da mogu raditi što im se prohtije, ali Bog ih upozorava: "Jao bezbrižnima na Sionu i spokojnima na samarijskoj gori (Am 6,1)". Budući, da su izabrani narod trebali su živjeti po Božjim zapovijedima. Amos je prorokovao i upozoravao u Betelu, gdje je bilo svetište poganskim pogovima. Svećenik Amasja ga je ocrnio pred kraljem Jeroboamom i poručio mu da ode.

Prorok Amos imao je pet viđenja. Prva dva viđenja su pustošenje skakavaca i suša. Prorok je zamolio Boga, da se smiluje i poštedi narod. To se i dogodilo. Treće viđenje je visak: "Tada Gospod reče: "Evo, izmjerit ću viskom svoj narod izraelski; neću ga više štedjeti (Am 7,8)". Slijedeće viđenje je košarica zrela voća, što je značilo da je narod zreo za propast. Posljednje viđenje je Bog kraj žrtvenika: propalo kraljevstvo. Oni pripadnici izabranog naroda koji su grešno živjeli propast će, a pošteni će živjeti i dalje u miru. Amos naviješta na kraju dolazak Mesije, sina Davidova i Njegovo kraljevstvo mira. 
Oko 722. g. pne. Asirci na čelu s Salamanasarom osvojili su izraelsko kraljevstvo i odveli velik dio naroda u zarobljeništvo.

## Reference
Izaija (knjiga)

**Izaija** ili **Isaija** je jedna od knjiga Biblije i Staroga zavjeta. Prva je na popisu proročkih knjiga te najveća od njih. Oko 60 puta citira se u Novom zavjetu. Biblijska kratica knjige je Iz, odnosno Is.

Izaija je jedan od četiri velikih biblijskih proroka. Njegovo ime znači: "Jahve je spasenje". Na početku knjige napisao je, da je "sin Amosov" i da je prorokovao "u dane Uzije, Jotama, Ahaza i Ezekije, kraljeva judejskih." Bio je oženjen i imao je dva sina. Prvi se zvao Sear Jasub (hebr. "Ostatak će se obratiti", Iz 7,3), a drugi Maher Salal Has Baz (hebr. "brz grabež, hitar plijen", Iz 8,3) . Prorokovao je u vremenu između oko 767. i 697. g. pne. Neki učenjaci smatraju, da je Izaija napisao dio knjige, a tradicionalno se smatra da je pisac cijele knjige. Spominje perzijskog kralja Kira Velikoga puno prije njegove vladavine (Iz 45,1-5). Josip Flavije, židovski povjesničar napisao je, kako je Kir Veliki pročitao što je Izaija napisao o njemu, što ga je potaklo, da dopusti povratak Židova iz babilonskog progonstva.

Knjiga ima 66 poglavlja i može se podijeliti u tri dijela. U prvom dijelu (od 1. do 35. poglavlja), opisuje se izvanjska povijest Izraela. Tu su proročanstva o posljednjim vremenima, o Božjem odnosu prema izraelskom narodu i susjednim narodima. U poglavljima od 28. do 35. je šesterostruko jadikovanje nad Jeruzalemom, lošim odlukama naroda, jer su se pouzdavali u ljude, a ne u Boga. Izaija je kritičar politike izraelskih kraljeva. Upozorio je kralja Ahaza, da ne sklapa savez s Asirijom, a kasnije i njegova nasljednika, da ne sklapa savez s Egiptom, jer se treba osloniti na Jahvu, a ne na ljudsku pomoć  Drugi dio knjige (od 36. do 39. poglavlja) je povijesni odlomak o životu kralja Ezekije. Navodi događaje iz Druge knjige o Kraljevima, u kojima je naglašena Ezekijina pobožnost koje se očituje u Izaijinom proroštvu. Značajno je da on sve do kraja ponavlja srž svoje poruke: treba se uzdati u Jahvu, a ne u sile ovoga svijeta. Treći dio (od 40. do 66. poglavlja) je o unutarnjoj povijesti Izraela, o odnosu naroda prema Mesiji (Isusu), opisano je izbavljenje iz Babilona te završava opisom Kristove vladavine u Tisućgodisnjem kraljevstvu . Izaija velik broj puta spominje Mesiju, kako će obećani Spasitelj biti sam Bog, da će se utjeloviti Sin Božji. Bit će vjeran Bogu Ocu, trpjet će bol i mučenja, otkupit će ljude od grijeha: "Prezren bješe, odbačen od ljudi, čovjek boli, vičan patnjama, od kog svatko lice otklanja, prezren bješe, odvrgnut. A on je naše bolesti ponio, naše je boli na se uzeo, dok smo mi držali da ga Bog bije i ponižava. Za naše grijehe probodoše njega, za opačine naše njega satriješe (Iz 53,3-5)." Velik broj puta spominju se i riječi "spasenje" i "Svetac Izraelov".

Izaijina knjiga citira se oko 60 puta u Novom zavjetu, više nego druge biblijske proročke knjige zajedno.

Počevši od 1947. g. u spiljama nedaleko od Kirbet Qumrana, blizu sjeverozapadne obale Mrtvog mora pronađeni su svici, koji su uključivali proročanstvo Izaije. Lijepo su napisani na dobrom sačuvanom predmasoretskom hebrejskom jeziku i stari oko 2000. godina.

## Reference
Obadija (knjiga)

**Obadija** ili **Avdije** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Pripada u proročke knjige i to u skupinu 12 malih proroka (12 kraćih proročkih knjiga u Starome zavjetu). Biblijska kratica knjige je Ob. Najkraća je knjiga u Bibliji, ima samo jedno poglavlje, koje se sastoji od 21 retka.

Pisac je Obadija (Abdias), čije ime znači "sluga Božji". Ne znaju se podaci iz njegova života. Nije poznato ni vrijeme pisanja ove knjige. Jedni stručnjaci smatraju, da je živio u u doba judejskoga kralja Jorama (848.-841. pne.), a drugi da je živio u vrijeme razaranja Jeruzalema, 586. g. pne.

Obadija naviješta uništenje naroda Edoma. Oni su višestoljetni neprijatelji izraelskog naroda. Izrael i Edom su potekli od dva brata blizanaca Ezava i Jakova. Još prije nego su se rodili, Bog je navijestio, da će stariji Ezav služiti mlađemu Jakovu . Ezav je zbog toga zamrzio Jakova (Post 27). Kasnije su se pomirili. Od Ezava je potekao edomski narod, koji je mrzio izraelski narod. Sukobljavali su se tijekom stoljeća. Npr. Edomci nisu pustili Izraelce, da prođu kroz njihovu zemlju, kad su otišli iz Egipta (Br 20,14-21) i radovali su se nakon razorenja Jeruzalema 586. g. pne. Narod Edom je postojao do 70 g. i tada nestaju iz povijesti.

U prvih 9 redaka Obadija naviješta propast Edoma. Dalje navodi razloge razloge za to: "Za pokolj i nasilje nad bratom Jakovom sram će te pokriti i nestat ćeš zasvagda (Ob 1,9)" . Edomci su se naslađivali, kad je izraelski narod doživio nesreće (Ob 1,12). Na kraju prorokuje Dan Jahvin i spasenje Izraela.

Obadijina knjiga poručuje, da premda je Bog milosrdan i oprašta, postoje kazne zbog lošeg ponašanja. Kazna se može dogoditi i unutar roda. Izrael i Edom su srodni narodi. Ako pripadnici nekog naroda loše se postupaju prema srodnom narodu, doživjet će kaznu, koju je doživio Edom zbog zlostavljanja Izraela.

## Reference
Jona (knjiga)

**Jona** jedna je od knjiga Svetoga pisma, dio Staroga zavjeta. Pripada u knjige "manjih proroka". Kratica knjige je Jon.

Jona (Hebrejski: יוֹנָה, standarno Yona Tiberian jon'ɔh ; arapski: يونس, Yunus ili يونان, Yunaan ; latinski Ionas ; "golubica") je prorok koji je tri dana i noći boravio u utrobi kita. Živio je za vrijeme židovskog kralja Jeroboama II. (786. - 746. g. pr. Kr). Jona se još spominje i u Drugoj knjizi o Kraljevima. Knjigu o Joni priznaju kršćani i Židovi, a priča o Joni spominje se i u Kuranu. 

Knjiga progovora o odnosu pobožnih ljudi toga doba, pogotovo Židova prema bezbožnicima . Mnogi pobožni ljudi su smatrali, da prema bezbožnicima, koji žive kako im se prohtije ne bi trebalo imati milosti. No Bog je poručio Joni, da ne misli tako. U knjizi se spominje Niniva, glavni grad Asirije, koji je simbol ljudske zajednice u kojoj vlada bezvlađe i bezboštvo.

Jona je bio prorok, koji je dobio od Boga zapovijed, da ide u grad Ninivu. Tamo su ljudi živjeli raspušteno i Bog ih je želio potaknuti, da se poprave preko Jone. Ali Jona nije želio u Ninivu, jer je smatrao da ne zaslužuju milost i pobjegao je brodom u Tarsis. Bog je podignuo veliku oluju i mornari su željeli spasiti Jonu i sebe, ali nisu uspjeli. Netko je morao napustiti brod, pa je ždrijeb pao na Jonu, koji je to prihvatio. Smatrao je, da će se time more smiriti, jer se zbog njega i podiglo nevrijeme. Bog je poslao kita, koji je progutao Jonu i držao ga u svom tijelu 3 dana i 3 noći. U Knjizi o Joni piše velika riba, ali u Evanđelju po Mateju (Mt 12, 38-41) spominje se Jona i piše, da je boravio u utrobi kita. Jona je od Boga tražio oprost, koji mu je oprostio i zapovjedio kitu, da ga izbaci na kopno. Jona je krenuo u Ninivu i propovijedao. Ninivljanima je rečeno, da su bili toliko zlobni da će Bog uništiti taj grad za 40 dana, a ta vijest je doprla do kralja Ninive. On je razderao svoje haljine i pokajao se, a pokajalo se i 120 000 stanovnika Ninive. Bog im je oprostio i nije uništio grad.

Jona se spominje u Novom zavjetu u Evanđelju po Mateju (Mt 12, 38-41 i 16, 1-14) i Luki (Lk 11, 29-32). Isus je razgovarao s nekim farizejima i pismoznancima i rekao im: "Doista, kao što Jona bijaše u utrobi kitovoj tri dana i tri noći, tako će i Sin Čovječji biti u srcu zemlje tri dana i tri noći. "

## Reference

## Vanjske veze