Dimitrije Demeter

**Dimitrija Demeter** (Zagreb, 21. srpnja 1811. – Zagreb, 24. lipnja 1872.) bio je hrvatski književnik i kazališni djelatnik. Jedan je od potpisnika bečkog književnog dogovora hrvatskih i srpskih pisaca 1850. godine kojim je udaren temelj zajedničkom srpskohrvatskom jeziku. 

## Život i djelo
Potječe iz trgovačke obitelji grčkog podrijetla (neki izvori navode i cincarsko i vlaško podrijetlo; usp. *Vlašku ul.* u Zagrebu).Bio je pjesnik, pripovjedač i dramski pisac, a među kulturnim djelatnicima svojega vremena posebice je zaslužan za razvitak novijega hrvatskoga kazališta, kojem je od 1840. pa do sredine šezdesetih godina XIX. stoljeća bio neprijepornim vođom. Studirao je filozofiju u Grazu, a medicinu u Beču i Padovi. Za vrijeme studija bavio se književnim radom, a nakon povratka sa studija u domovinu priključuje se ilirskom pokretu. Isprva je radio kao liječnik, a od 1841. godine bavi se samo književnošću. U svojim dramskim tekstovima nastojao je spojiti tradiciju stare hrvatske knjiženosti s tendncijama u europskoj drami. Koristio se najčešće povijesnim temama da bi izrazio svoje domoljubne težnje i progovorio o aktualnim društvenim prilikama.

Tako u svojoj najpoznatijoj drami *Teuta* (1844.), zagovara ideju o ilirskom podrijetlu južnih Slavena. Pisao je i pripovijetke, feljtone, književne i kazališne kritike, libreta za opere Vatroslava Lisinskog *Ljubav i zloba* i *Porin* te drame *Dramatička pokušenja I.* (1834.) i *Dramatička pokušenja II.* (1844.), a iznimno je važna njegova uloga u organiziranju kulturnog života u Zagrebu i Hrvatskoj. Uređivao je almanah *Iskra*, *Südslavische Zeitung*, *Danicu*, *Narodne novine*, *Hrvatski sokol*. 

Jedno od njegovih najpoznatijh ostvarenja je ranoromantička poema *Grobničko polje*, nastala 1842. u povodu 600. obljetnice bitke na Grobničkom polju, gdje su prema legendi Hrvati porazili Tatare (Mongole). To djelo u svim elementima pokazuje da ga je pisao doista talentiran stvaratelj, iako mu je to bio literalni prvenac. 

U njemu se isprepleću dva osnovna motiva: motiv krajolika i motiv domoljublja. Isto tako po uzoru na Byrona u Grobničkom polju pojavljuje se pojam svjetske boli. Demetar se koristi desetercima i dvanaestercima kako bi izbjegao monotonu šablonu narodne pjesme, a ističući u prvi plan slikanje snažnih karaktera junaka i njihove strasti, on svojoj poemi umjesto narativne epske tendencije daje jaku dramatsku notu, posjećajući nas na Byronovo stvaralaštvo. 

Temeljna se vizija pjesnikova svodi na isticanje općeljudskog problema: borbe između dobra i zla, pri čemu dobro uvijek na kraju pobjeđuje, pa taj Demetrov spjev-poema u mnogočemu, i stihom i temom, najavljuje najznačajnije djelo toga književnog razdoblja, spjev *Smrt Smail-Age Čengića* od Ivana Mažuranića. Unutar poeme posebno mjesto zauzima Pjesma Hrvata, osmeračka budnica danas najpoznatija po svom početnom stihu "Prosto zrakom ptica leti". 

Pri pisanju *Grobničkog polja* koristio je sljedeće izvore:
* Ivan Tomašić: »Ljetopis«, napisan 1582. godine;
* Antun Vramec: »Hrvatska kronika«, napisana 1588. godine;
* Pavao Ritter Vitezović: »Kronika aliti spomen vsega svita vikov«, napisana 1696. godine
* Andrija Kačić Miošić: »Korabljica«, napisana 1760. godine.

On je jedan od utemeljitelja HNK-a: na njegov poticaj Hrvatski sabor je utemeljio stalno kazalište, kojemu je bio upravitelj i dramaturg. Godine 1907. utemeljena je *Demetrova nagrada za dramu*.