open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Giovanna d'Arco al rogo

***Giovanna d'Arco al rogo*** () je italijanski historijski film snimljen u režiji Roberta Rossellinija i premijerno prikazan 1954. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog oratorija Paula Claudela i Arthura Honnegera, odnosno snimku njegovog izvođenja u napuljskom teatru San Carlo u decembru 1953. godine. Naslovnu ulogu Ivane Orleanske tumači tadašnja Rossellinijav supruga Ingrid Bergman, koja je isti lik bila tumačila u hollywoodskom filmu *[[Joan of Arc (film, 1948)|Joan of Arc]]* šest godina ranije. *Giovanna* je doživjela izuzetno loše kritike, te je predstavljala kraj suradnje dvoje supružnika.

## Vanjske veze
*
India: Matri Bhumi

***India: Matri Bhumi*** je italijanski dokumentarni film snimljen 1959. u režiji Robertu Rosselliniju. U njemu se, kroz četiri različite epizode, prikazuje život u tadašnjoj Indiji. Rossellini je film snimio nakon dugogodišnje pauze i kreativne krize izazvane neuspjesima filmova, odnosno prestankom braka sa Ingrid Bergman. Originalno je bio zamišljen kao TV serija od 11 epizoda. Iako je bio primljen sa oduševljenjem od kritike, danas ga se smatra jednim od manje uspjelih, odnosno opskurnijih ostvarenja Rosssellinijevog opusa.

## Vanjske veze
*
Era notte a Roma

***Era notte a Roma*** () je italijansko-francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. godine u režiji Roberta Rossellinija. Po žanru je ratna drama, a radnja je smještena u Rim za vrijeme njemačke okupacije u Drugom svjetskom ratu. Protagonistica, čiji lik tumači Giovanna Ralli, je mlada žena kod koje se sklone tri saveznička vojnika pobjegla iz zarobljeničkog logora, a koje ona, ispočetka nevoljko, skriva pokušavajući stupiti u kontakt sa pokretom otpora kako bi ih poslala na oslobođenu teritoriju. *Era notte a Roma*, koji se tematski naslanjao na Rossellinijev raniji i mnogo poznatiji film *[[Rim, otvoreni grad]]*, se danas smatra jednim od manje uspjelih i opskurnijih naslova njegove filmoografije. Kao razlog se najčešće navodi njegova razvučenost, odnosno Rossellinijevo eksperimentiranje sa zumiranjem kao zamjenom za montažne rezove; film je također bio prikazan u jeku Hladnog rata, te se dijelu publike nije svidjelo podsjećanje na savezništvo zapadnih sila sa Sovjetima, koje u filmu predstavlja lik sovjetskog narednika (koga tumači sovjetski gluma Sergej Bondarčuk).

## Uloge
*Giovanna Ralli ...  Esperia Belli
*Renato Salvatori ...  Renato Balducci
*Leo Genn ...  Major Michael Pemberton (Britanac)
*Sergei Bondarchuk ...  Nar. Fyodor Nazukov (Rus)
*Peter Baldwin ...  Por. Peter Bradley (Amerikanac)
*Paolo Stoppa ...  Principe Alessandro Antoniani
*Enrico Maria Salerno ...  Dr. Costanzi
*Hannes Messemer ...  Colonel/Baron von Kleist 
*Sergio Fantoni  ...  Don Valerio 
*Laura Betti  ...  Teresa
*Rosalba Neri  ...  Erika Almagid
* George Petrarca  ...  Tarcisio

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Cinema Rosebud di Reggio Emilia, Era notte a Roma
Međunarodni dan starijih osoba

**Međunarodni dan starijih osoba**, međunarodni dan posvećen starijim osobama. Generalna skupština Ujedinjenih nacija izglasala je 14. decembra 1990. Rezoluciju 45/106, koja je 1. oktobra odredila kao Međunarodni dan starijih osoba. Praznik je prvi put bio obilježen 1. oktobra 1991.

Praznik se obilježava podizanjem svijesti o problemima s kojima se suočavaju stariji, kao što su starenje i zlostavljanje starijih. To je također dan kada se vrednuju doprinosi starijih ljudi društvu.

Ovaj praznik sličan je Nacionalnom danu djedova i baka u SAD-u i Kanadi te Festivalu dvostrukog devetog u Kini i Danu poštovanja starijih u Japanu. Obilježavanja se fokusiraju na organizacije starijih i Program za starenje Ujedinjenih naroda.

## Godišnje teme
* 2011.: Rastuće mogućnosti i izazovi za globalno starenje
* 2012.: Dugovječnost: oblikovanje budućnosti
* 2013.: Budućnost koju želimo: što kažu starije osobe
* 2014.: Nezapostavljanje nikoga: promicanje društva za sve

## Povezano
* bolesti u vezi sa starenjem
* skrb o starijima
* gerijatrija
* međunarodna obilježavanja

## Reference


## Vanjske veze
* službeni website UN-a
* Međunarodna federacija za starenje
Viva l'Italia!

***Viva l'Italia!*** (), u međunarodnoj distribuciji poznat kao ***Garibaldi*** je italijansko-francuski historijski film snimljen u režiji Roberta Rossellinija i premijerno prikazan početkom 1961. godine. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Renzo Ricci, je znameniti italijanski revolucionar Giuseppe Garibaldi, a radnja, smještena u 1860. godinu, prikazuje kako vodi znameniti Pohod hiljade kojim će Siciliju osloboditi burbonske vlasti i tako stvoriti preduvjete za ujedinjenje Italije sljedeće godine. Film, čije je snimanje koincidiralo sa proslavom stote obljetnice tih događaja, Rossellini je originalno namjeravao zvati *Paisa 1860*, odnosno stilom se oslanjati na svoj raniji i mnogo poznatiji film *[[Paisa]]* iz 1946. godine. Scenarist Sergio Amidei je, pak, to posebno naglasio nastojeći pronaći što je više paralela Garibaldijevog pohoda sa savezničkim oslobađanjem Italije u Drugom svjetskom ratu. Iako je Rosselini nastojao zadržati neorealistički stil, film se danas cijeni zbog velikog truda uloženog u rekonstrukciju historijskih događaja, pri čemu se uz autentične kostime i korištenje stotina statista inzistiralo i na autentičnim lokacijama, uključujući poprište bitke kod Calatafimija.

## Vanjske veze
*
Sin City: A Dame to Kill For

***Sin City: A Dame to Kill For*** (u Srbiji distribuisan kao ***Grad greha: Ubistva vredna***; u Hrvatskoj kao ***Sin City: Vrijedna ubojstva***) američki je kriminalistički triler film. Predstavlja nastavak filma *[[Grad grijeha (film)|Grad greha]]* iz 2005. Režiju potpisuju Robert Rodrigez i Frenk Miler, autor stripa po kome je film snimljen. Komercijalni rezultati i kritike su bili primetno lošiji nego kod prethodnog filma.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
*''Sin City A Dame to Kill For Editorial Music Presentation''  at West Coast Midnight Run
Josh Brolin

**Josh James Brolin** (Los Angeles, Kalifornija, 12. veljače 1968.), američki filmski i televizijski glumac.

## Biografija

Josh Brolin se rodio u glumačkoj obitelji, a ispočetka je bio protiv sudjelovanja u *show-businessu*. Unatoč tome, zavolio je glumu i 1985. godine debitirao u djećjem pustolovnom klasiku *[[Goonies]]*, snimljenom prema priči Stevena Spielberga. Nakon toga sudjelovao je u televizijskim projektima (*Privatni detektiv*, *Mladi jahači*).

Tijekom 90-ih vratio se ulogama na velikom platnu, glumeći u filmovima poput *Krevet od ruža* (1996.), *Noćni čuvar* i *[[Mimic (1997)|Mimic]]* (oba iz 1997.), ali nije ostvario osobit uspjeh. Godine 2000. glumio je sporednu ulogu u znanstveno-fantastičnom filmu *Nevidljivi čovjek*, a 2007. pojavio se u Tarantinovom *Planetu terora* (dio *Grindhousea*), *[[Američki gangster|Američkom gangsteru]]*, *[[Dolina nestalih|Dolini nestalih]]* i filmu braće Coen *[[Nema zemlje za starce (2007)|Nema zemlje za starce]]*.

Daljnji uspjeh i priznanje kritike ostvario je filmovima *W.* i *Mlijeko* (oba 2008.), da bi 2010. glumio u *[[Jonah Hex (2010)|Jonah Hex]]* i *[[Wall Street: Novac nikad ne spava]]*.

### Privatni život

Od 1994. oženjen je glumicom Dianom Lane s kojom ima dvoje djece, kćerku *Eden* i sina *Trevora*. Živin na svom ranču u Kaliforniji.

## Izabrana filmografija

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Anima nera

***Anima nera*** () je italijansko-francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1962. godine u režiji Roberta Rossellinija. Predstavlja adaptaciju drame Giuseppea Patronija Griffija koji je također sudjelovao u pisanju scenarija. Naslovni lik, koji tumači Vittorio Gassman, je 36-godišnji Rimljanin skromnog porijekla koji koji se oženio za djevojku iz srednje klase i koji se treba useliti u vilu koju je dobio u nasljedstvo. Radnja prikazuje kako to pokrene slijed događaja koji će njegovoj supruzi (koju tumači Annette Stroyberg) otkriti njegovu mračnu prošlost, uključujući to da je za život zarađivao kao muška prostitutka. *Anima nera* je doživio neuspjeh kod kritike, koji su Rosselliniju zamjerali pokušaj da neorealistički stil na silu promijeni, uglavnom neuspješnim, eksperimentima nalik na tada razvikani francuski Novi val. Vittorio Gassman, koji je tumačio glavnu ulogu, je također tvrdio da je *Anima nera* najgori Rossellinijev film, ali i da je svejedno sretan što je dobio priliku surađivati sa tako uglednim sineastom.

## Uloge
* Vittorio Gassman: Adriano Zucchelli
* Nadja Tiller: Mimosa
* Annette Stroyberg: Marcella 
* Yvonne Sanson: Olga Manfredi
* Tony Brown: Guidino 
* Rina Braido: Lucia 
* Eleonora Rossi Drago: Alessandra

## Vanjske veze
* Osservatorio Internazionale Rossellini per l'audiovisivo
Ro.Go.Pa.G.

***Ro.Go.Pa.G.*** je italijansko-francuski omnibus film snimljen 1963. godine. Sastoji se od četiri zasebne priče koje su režirali i za koje su scenarij napisali Roberto Rossellini, Jean-Luc Godard, Pier Paolo Pasolini i Ugo Gregoretti - čija su prva slova u prezimenu poslužila kao naslov. Prva, prića, čiji je autor Rossellini, prikazuje kako stjuardesa Alitalije (čiji lik tumači Rosanna Schiaffino) mora prespavati u istom hotelu kao i putnik koji joj se za vrijeme leta agresivno pokušavao udvarati. Druga priča, čiji je autor Godard, prikazuje Pariz bliske budućnosti u čijoj se blizini dogodila nuklearna eksplozija, ali o čijim posljedicama vlasti pokušavaju sakriti istinu od građana. Treća priča, prikazuje snimanje filma o Isusovom razapinjanju (gdje režisera glumi Orson Welles, a prilikom koga tragično nastrada siromašni statist koji je tumačio razapetog lopova. Četvrta priča, čiji je autor Gregoretti, na satiričan način posljedice konzumerizma i moderne kulture na život jedne mlade porodice.

Od svih segmenata je danas najpoznatiji Pasolinijev, koji se ponekad navodi kao zaseban kratki film pod naslovom *[[La ricotta]]*. Razlog za to je prije svega u tome što je ironičnim prikazom razapinjanja izazvao skandal i žestoke napade iz redova Katoličke crkve. Pasolini, koji se sam deklarirao kao katolik, je na kraju osuđen na zatvorsku kaznu zbog blasfemije, a koja mu je preinačena nakon što je zauzvrat pristao platiti globu. *La ricotta* je kasnije postala model za njegov mnogo poznatiji film *[[Evanđelje po Mateju (film)|Evanđelje po Mateju]]*.

## Vanjske veze

*
MTV-jeva filmska nagrada za najboljeg negativca

**MTV filmska nagrada za najboljeg negativca** () jedna je od MTV filmskih nagrada koju dodeljuje televizijska mreža MTV.

### 1990e

### 2000e

### 2010e

## Izvori
Itsurō Kawasaki

**Itsurō Kawasaki** (japanski: 川崎 逸朗) je japanski anime režiser, producent i scenarist koji radi za produkcijsku kuću Production I.G. Za I.G. je radio još i prije 1993. godine, kada su bili znani kao I.G Tatsunoko. Isprva je radio kao animator, ali je kasnije postao režiser, a danas često radi i kao režiser i scenarist za studio Zexcs. Njegov scenaristički rad uglavnom je ograničen na one anime serijale koje sam režira.

Među njegovim najznačajnijim radovima su serija *[[Lady Jewelpet]]* te OVA *[[Pokémon Origins]]*.
Ničim izazvan

**Ničim izazvan** je devetočlani sastav iz Srbije (Vrbas, Beograd, Kula). Osnovan je 2012. godine u Vrbasu od strane bliskih prijatelja predvodjenih frontmenima Borisom Bakalovim i Bojanom Gluvajićem.

Svoj prvi CD objavili su 2014. godine pod nazivom *'ičim izazvan*. Album je privukao veliku pažnju. Prvi singl "O tebi" je postao pravi hit, dospeo je na prva mesta gotovo svih top-lista u Srbiji i proglašen je za hit godine na godišnjoj listi radija B92.

Bend je nastavio sa izdavanjem vrlo uspešnih singlova poput pesama: *Glas*, *Trideset*, *Bilo gde* i *Rekla je*.

2014. godine potpisuju ugovor sa izdavačkom kućom Lampshade media

Koncentrisani su na autorsku muziku sa krajnje iskrenim tekstovima inspirisanim ljubavlju, životom, raznim unutrašnjim dilemama, sukobima i svakodnevicom koja se krije iza banalnosti koja nas okružuje. Trenutno su u pripremi svog drugog studijskog albuma koji bi trebalo da izađe do kraja 2015. godine.

*Članovi
**Bojan Gluvajić - glavni vokal, gitara
**Boris Bakalov - glavni vokal
**Mane Gluvajić - bas gitara
**Borislav Kuga - Šibi - klavijature
**Dragana Ilić - prateći vokal
**Igor Martinko - harmonika, truba, violina
**Nikola Petrović- Djongo - trombon
**Nemanja Vujović - akustična gitara
**Marko Leđenac  - bubanj

### Diskografija
*Albumi
***[[Ničim izazvan|Ničim izazvan]]* 2014 
***Odlaziš?* 2015 
**Aurora 2018
**Idu godine 2022
*Singlovi
** "*O tebi*" (2012, samostalno izdanje)
** "*San*" (2012, samostalno izdanje)
** "*Živeti u prošlosti*" (2012, samostalno izdanje)
** "*Glas*" (2013, samostalno izdanje)
** "*Tužne devojke*" (2013, samostalno izdanje)
** "*Trideset*" (2014, Lampshade media)
** "*Rekla je*" (2014, Lampshade media)
** "*Bo bo bom*" (2015, Lampshade media)
** "*Dalijev brk*" (2015, Lampshade media)
** "*Ljuto nebo*" (2017, Lampshade media)
Knjiga iz Durrowa

**Knjiga iz Durrowa** (engleski: *Book of Durrow*) je naziv za ranosrednjovjekovni latinski iluminirani rukopis čiji se tekst sastoji od četiri evanđelja, a koji je najvjerojatnije izrađen u Opatiji Durrow u Irskoj, u Northumbriji (današnja sjevernoistočna Engleska) ili u opatiji na otoku Iona u Škotskoj, u drugoj polovici 7. vijeka.

To je najstariji postojeći kompletan oslikani rukopis *[[insularna umjetnost|insularne]]* („otočne”) ili hibernijsko-saksonske umjetnosti, odnosno stila koji je kombinirao anglosaksonske s motivima keltskog kršćanstva; na primjer prethodi *[[Knjiga Kellsa|Knjizi Kellsa]]* za više od jednog vijeka. To ga čini jednim od najstarijih oslikanih insularnih evanđelja, između tek djelomično sačuvanog Nortumbrijskog evanđelja iz Durhamske katedralne knjižnice (A. II . 10 . ) i Lindisfarnskih evanđelja, koja su započeta oko 700. god.

Tekst sadrži Evanđelje po Mateju, Marku, Luki i Ivanu, plus nekoliko komada uvodne materije i kanonske tablice. Stranice imaju veličinu od 245 sa 145&nbsp;mm i sadrži 248 listova pergamenta. Brojne iluminacije uključuju šest sačuvanih „tepih-stranica”, cijele stranice s minijaturama simbola četiri evanđelista i šest stranica sa značajnim ukrašenim inicijalima i tekstom, zapisanim u majuskula insularnog pisma s ponekim *lacunama* (prazninama).

Veličina stranice je smanjena tijekom naknadnih ponovnih uvezivanja, a većina listovi su sada nevezani, dok su mnogi ili većina izvorno bili u "bifolia" ili presavijenim parovima. Tako su neke stranice uložene na pogrešnim mjestima, ali se čini kako su sve iluminirane stranice prisutne, što je rijetkost u rukopisima iz ovog razdoblja.

## Iluminacije

Iluminacije u knjizi posebno dobro pokazuju raznolikost porijekla insularnog stila, te je stoga u samom središtu intenzivne rasprave o tom pitanju u historiji umjetnosti. Pored keltske umjetnosti, anglosaksonskog zlatarstva, te koptskih i sirijskih oslikanih rukopisa, ukrasi su uspoređivani i s npr. pocakljenom kantom iz tog razdoblja pronađenoj u Norveškoj, kontinentalnim fibulama i piktskim kamenjem.
 

Datoteka:Meister_des_Book_of_Durrow_001.jpg|Matej Evanđelist (str. 21.)
Datoteka:BookDurrowEagle.jpg|Sveti Marko kao orao (str. 84.)
Datoteka:BookDurrowOx.jpg|Sveti Luka kao bik (str. 124.)
Datoteka:BookOfDurrowLion.jpg|Sveti Ivan Evanđelist kao lav (str. 191.)


## Izvori

* Bernard Meehan, *The Book of Durrow: A Medieval Masterpiece at Trinity College Dublin*, Town House, Dublin, 1996., 
* David M. Wilson, *Anglo-Saxon Art: From The Seventh Century To The Norman Conquest*, Thames and Hudson, 1984.

## Vanjske veze
* Katalog Knjige iz Durrowa na stranica,a North Carolina sveučilišta 
*Treasures of early Irish art, 1500 B.C. to 1500 A.D., katalog izložbe u muzeju  Metropolitan (PDF)
Jevanđelisti

**Jevanđelisti ** ( — nosioci dobrih vesti) su apostoli, autori četiri kanonska Jevanđelja — Apostol Matej, Apostol Marko, Apostol Luka i Jovan Bogoslov.

U prošlosti, pod ovim pojmom su nazivani svi propovednici Jevanđelja i hrišćanstva. Među protestantima korišćenje termina je očuvan. U drevnoj hrišćanskoj crkvi je postojao poseban stepen ili položaj jevanđelista koji su bili pozvani da propovedaju Jevanđelje među Jevrejima i neznabošcima.

## Reference
Vladimir Premrou

**Vladimir Premrou** (Rijeka, 1892 - Caracas, Venezuela, 1965), jugoslavenski pravnik, industrijalac, zastupnik Gradske skupštine Grada Zagreba i predsjednik 1. HŠK Građanski Zagreb. Za života je bio jedan od važnijh mecena i sponzora Građanskog.

## Biografija
Vladimir Premrou je rođen 1892 godine u Rijeci u židovskoj porodici goranskih pilara. Studij prava je pohađao i završio u Budimpešti. Bio je dobar poznavatelj svjetskih jezika. Nakon studija brzo je stekao čelne pozicije u nekoliko industrijskih poduzeća stranog kapitala, koja su se bavila eksploatacijom drva u Bosni i Hercegovini i drugim krajevima Kraljevine Jugoslavije. Bio je jedan od najznačajnijih izvoznika drva u Italiju i Španjolsku, te glavi ravnatelj u poduzećima "Bosna Boisa" iz Banja Luke, "Eksploatacija drva" iz Zagreba, "Virbo" iz Virovitice, "Jadranskog šumskog" iz Risna i "Eksploatacija drva Kruševac" iz Kruševca. Na posjedima u Slavoniji uzgajao je plemenite pasmine konja, goveda i svinja. Kao jedan od najuspješnijih kapitalista međuratnog razdoblja na području Banovine Hrvatske, neko je vrijeme bio zastupnik Gradske skupštine Grada Zagreba, te predsjednik Industrijske i trgovačke komore (*danas [[Hrvatska gospodarska komora]]*) u Zagrebu. Vladimir je bio blizak Vlatku Mačeku, te je novčano pomagao HSS. Prvi put je biran na poziciju predsjednika Građanskog od 8. 1. do 23. 5. 1927 godine. Kao predsjednik Građanskog, po drugi put, služio je od 24. 9. 1935 do 14. 1. 1937. Vladimir je tokom drugog predsjedavanja s klubom osvojio prvenstvo Kraljevine Jugoslavije 1937 i 1940 godine. Bio je bliski suradnik svojeg naslijednika na poziciji predsjednika Građanskog, dr. Josipa Torbara. Tokom Drugog svjetskog rata, u prvoj godini marionetske Nezavisne Države Hrvatske (NDH), na poziv vlasti je sudjelovao kao savjetnik i pregovarač pri sklapanju nekoliko trgovinskih ugovora. Kasnije je kao Židov došao u nemilost te je neko vrijeme proveo skrivajući se u sanatoriju dr. Đure Vranešića, poznatog po skrivanju i spašavanju 80 Židova, na Zelengaju. Radi razmjene zarobljenika, posredovao je u kontaktima između partizana i Wehrmachta. U ljeto 1944 prebjegao je partizanima. Poslije rata, 1945 godine, obnašao je neko vrijeme dužnost predsjednika Fiskulturnog odbora Zagreba (FOZ). Ubrzo potom se iselio iz novoformirane FNR Jugoslavije te se, nakon kraćeg boravka u Americi, 1950 preselio u u Venezuelu. Uložio je novac u industriju, ali je ubrzo ostao bez ičega. Osiromašen, zaposlio se kao radnik na farmi pilića. Potom je radio u turističkoj agenciji, koja nakon nekoliko godina postala njegovo vlasništvo. Vladimir Premrou je umro 1965 godine u Caracasu, Venezuela.

## Reference

## Literatura
* 
*
Broš iz Tare

**Broš iz Tare** je keltski broš iz oko 700. godine. Smatra se najraskošnijim brošem u Irskoj.

Broš je pronađen u kolovozu 1850. u Bettystownu, oko 50&nbsp;km  sjeverno od Dublina. Ubrzo je postao cijenjen, kao jedno od najvažnijih djela ranokršćanske irske umjetnosti. Izložen je u Zemaljskom muzeju Irske u Dublinu.

Broš prikazuje zamršeni apstraktni ukras, koji ima pleter na obje strane. Izrađen je u dijelovima, koji su na kraju spojeni.

Dizajn, tehnika izrade te metali od kojih je napravljen (zlato, srebro, bakar i staklo) visoke su kvalitete i primjer razvijenoga zlatarstva u Irskoj u 7. vijeka. Poput većine broševa toga razdoblja, sadrži i kršćanske i poganske vjerske motive. Bio je vlasništvo bogataša i pokazivao je njegov status.

Broš je dobio ime po brdu Tara, ali nema veze s njime. Dobio je takvo ime, da mu poraste ugled, jer je brdo Tara povezano s irskim kraljevima.
## Reference

## Literatura
*Gere, C. and Rudoe J., *Jewellery in the Age of Queen Victoria: a Mirror to the World*, 2010, British Museum Publications, 
*"NMI":Wallace, Patrick F., O'Floinn, Raghnall eds. *Treasures of the National Museum of Ireland: Irish Antiquities*, 2002, Gill & Macmillan, Dublin, 

## Dodatna literatura
*Boltin, Lee, ed.: *Treasures of Early Irish Art, 1500 B.C. to 1500 A.D.: From the Collections of the National Museum of Ireland, Royal Irish Academy, Trinity College, Dublin*, Metropolitan Museum of Art, 1977, .
*Susan Youngs (ed), *"The Work of Angels", Masterpieces of Celtic Metalwork, 6th–9th centuries AD*, 1989, British Museum Press, London, 

## Vanjske veze
*Broš iz Tare na stranicama NMI 
*Slika s izložbe i opis
*Blago rane irske umjetnosti, od 1500 pne. do 1500., u katalogu izložbe The Metropolitan Museum of Art (dostupno u PDF-u), which contains material on the Tara Brooch (cat. no. 32)
Yōji Enokido

japanski je scenarist. Napisao je scenarije za anime filmove i serije poput *[[Ouran High School Host Club]]*, *[[Revolutionary Girl Utena]]*, *[[Sailor Moon]]*, *[[FLCL]]*, *[[Neon Genesis Evangelion]]*, *[[RahXephon]]*, *[[Melody of Oblivion]]* i *[[Star Driver]]*. Nadzirao je strukturu i pisanje radnje za anime *[[Captain Earth]]* 2014.
## Izvori

## Vanjske veze
*Yoji Enokido na IMDb-u
*
Amazing Grace (film, 2006)

***Čudesna milost*** () je britansko-američka biografska drama režisera Majkla Apteda.

Priča prati dugogodišnju kampanju Vilijama Vilberforsa da se ukine trgovina robljem u Ujedinjenom Kraljevstvu. Naslov filma je aluzija na poznatu hrišćansku himnu Džona Njutona, koji je dugo radio na brodovima za trgovinu robljem, sve dok se nije okrenuo hrišćanstvu. U filmu je Njuton prikazan kao jedan od ljudi koji su presudno uticali na Vilberforsovu odluku da se posveti abolicionizmu.

Film je u bioskopima počeo da se prikazuje 23. februara 2007, na dvestogodišnjicu datuma kada je Britanski parlament izglasao zabranu trgovine robljem. Uprkos skromnom uspehu na bioskopskim blagajnama, naišao je na pozitivan prijem kod kritičara koji su ga opisali kao „*klasičnu istorijsku dramu: veličanstvenu, otmenu, sa velikim brojem očaravajućih glumačkih izvedbi.*“

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
*
To Kill a King

***To Kill a King*** () je britansko-njemački historijski film snimljen 2003. godine u režiji Mikea Barkera. Radnja se započinje u Engleskoj krajem 1640-ih, na kraju građanskog rata u kome su pristaše Parlamenta na čelu sa Oliverom Cromwellom (čiji lik tumači Tim Roth) odnijele pobjedu nad apsolutističkim kraljem Charlesom I (čiji lik tumači Rupert Everett). Protagonist, čiji lik tumači Dougray Scott, je Thomas Fairfax, Cromwellov suradnik i suborac umjerenih stavova koji se zbog njih sa Cromwellom počinje razilaziti oko toga što učiniti sa zarobljenim kraljem i diktatorskog načina na koji Cromwell vodi novouspostavljenu republiku.

## Uloge

*Tim Roth – MP / Lord Protector Oliver Cromwell
*Dougray Scott – Sir Thomas Fairfax
*Olivia Williams – Lady Anne Fairfax
*James Bolam – Denzil Holles
*Corin Redgrave – Baron Vere
*Finbar Lynch – Henry Ireton
*Julian Rhind-Tutt – James
*Adrian Scarborough – Nar. Joyce
*Jeremy Swift – Earl od Whitbyja
*Rupert Everett – Kralj Charles I
*Steven Webb – Dječak kod Nasebyja
*Jake Nightingale – Puk. Thomas Pride
*Thomas L. Arnold – Glasnik kod Nasebyja
*Sam Spruell – Kraljev stražar
*Julian Rivett – Little
*Richard Bremmer – Abraham
*Melissa Knatchbull – Lady Margaret
*Patricia Kerrigan – Mrs. Elizabeth Cromwell
*John-Paul Macleod – Richard Cromwell
*Benedict Cumberbatch –  Rojalist

## Reference

## Vanjske veze
*
Banastre Tarleton

**Banastre Tarleton** (Liverpool, 21. kolovoza 1754. – Leintwardine, 16. kolovoza ili 25. siječnja 1833.), britanski časnik i političar.

Njegova reputacija je bila vrlo velika zbog njegove brutalnosti, čak je i nazvan "krvavim banom" te je često prozivan zbog ratnih zločina kao Masakr kod Waxhawsa. U Američkom ratu za neovisnost imao je čin pukovnika i bio je vrhunski zapovjednik britanskog konjaništva.

## Mladi dani
Banastre Tarleton je bio četvrto dijete rođeno u obitelji bogatog trgovca i robovlasnika Johna Tarletona koji je ujedno i bio gradonačelnik Liverpoola. Tarleton je nakon srednje škole završene u Londonu otišao Oxford gdje je i diplomirao 1771., nakon čega se prijavio u vojsku. Jako mlad je ostao bez oca te je od njega primio nasljedstvo od 5 000 funta koje je na brzinu prokockao. 1775. promaknuli su ga za zapovjednika postrojbe 1st Dragoon Guards gdje se dokazao kao nadareni zapovjednik.

## Američki rat za neovisnost
U prosincu 1775. Tarleton je krenuo u Američki rat za neovisnost gdje je u početku bio pod zapovjedništvom Charlesa Cornwallisa. 1776. dokazao se kao nadaren vođa te je promaknut u zapovjednika konjice.

Pod zapovjedništvom pukovnika Williama Harcourta, Tarleton je bio dio izviđačke postrojbe koja je trebala pripaziti na poteze generala Charlesa Leeja u New Jerseyu. U petak 13. prosinca Tarleton je opkolio Leejevu kuću u New Jerseyu i prisilo ga na predaju prijeteći da će spaliti kuću. Nakon tog događaja postao je zapovjednikom dijela britanske vojske poznate kao i Tarletonovi jahači.

## Politička karijera
Tarleton se nakon završetka rata vratio u domovinu i započeo političku karijeru kandidiravši se 1784. za zastupnika Parlamenta u rodnom Liverpoolu. Prvi pokušaj nije uspio, ali je 1790. konačno izabran; Liverpool je zastupao sve do 1812. godine. Iako je pripadao nominalno liberalnoj stranci Vigovaca, protivio se ukidanju ropstva, a za što je najveći motiv bio ekonomski interes njegovih birača, odnosno Liverpoola gdje su se mnogi obogatili trgovinom robljem. Zbog toga je u Parlamentu žestoko kritizirao abolicioniste na čelu sa Williamom Wilberforceom.

## Na filmu
U filmu *[[Amazing Grace (film, 2006)|Amazing Grace]]* njegov lik tumači irski glumac Ciaran Hinds.

U filmu *[[Patriot (film, 2000)|Patriot]]* (2000.) pojavljuje se lik britanskog pukovnika Williama Tavingtona koji vrši mnoge zločine nad civilnim stanovništvom tijekom rata. Njegov lik je uvelike baziran na Tarletonu.

## Povezano
* Američki rat za neovisnost

## Izvori
* *A Sketch of the Life of Brig. General Francis Marion* by William Dobein James, A.M. (Member of Marion's Militia)
* *Redcoats and Rebels* by Christopher Hibbert
* *Cassell's Biographical Dictionary of the American War of Independence, 1763-1783* by Mark Mayo Boatner (Cassell, London, 1966. )

## Vanjske veze

* Banastretarleton.org Website on Tarleton with his account of the Southern Campaigns of 1780-1781 (for reference only)
* PDF download {For reference only}
William Pitt Mlađi

**Vilijam Pit Mlađi** (; 28. maj 1759 – 23. januar 1806) je bio britanski političar sa kraja 18. i početka 19. veka. Postao je 1783. najmlađi premijer Velike Britanije sa 24 godine. Napustio je funkciju 1801., ali je bio ponovo premijer od 1804. sve do smrti 1806. Bio je takođe i kancelar blagajne za vreme svog mandata premijera i lord upravnik pet luka od avgusta 1792. Dobio je nadimak „mlađi“ da bi se razlikovao od svog oca Vilijama Pita Starijeg, koji je takođe bio premijer.

Prvim mandaomt mlađeg Pita na mestu premijera, koji je bio za vreme vladavine Džordža III, su dominirali veliki događaji u Evropi, kao što su Francuska revolucija i Napoleonovi ratovi. Pit je često nazivan „torijevcem“ ili „novim torijevcem“, ali on je sebe smatrao za „nezavisnog vigovca“ i uglavnom se protivio razvoju strogog partijskog političkog sistema.

Najpoznatiji je jer je predvodio Britaniju u velikim ratovima protiv Francuske i Napoleona. Pit je bio izvrsni upravnik koji je tražio efikasnost i reforme, i doveo je novu generaciju sjajnih upravitelja. Podigao je poreze da plati troškove rata protiv Francuske i suzbio je radikalizam. Da bi otklonio opasnost od irske podrške Francuskoj, osmislio je Zakone o uniji iz 1800. i pokušao je bez uspeha da progura katoličku emancipaciju kao deo sporazuma. Pit je osnovao novi torizam, koji je obnovio torijevsku stranku i omogućio mu da ostane na vlasti narednih četvrt veka.

## Napomene
Youssou N'Dour

**Youssou N'Dour**, (Dakar, Senegal 1. listopada 1959.), senegalski je pjevač koji pjeva mješavinu između mbalaxa i popa. 

Časopis *[[Rolling Stone]]* nazvao je N'Doura "Najpoznatijim afričkim živućim glazbenikom", ali u Europi je najpoznatiji po pjesmi *7 Seconds* koju je otpjevao 1994. u duetu s Neneh Cherry. Youssou je surađivao i sa drugim poznatim glazbenicima poput Petera Gabriela, Stinga, Bran Van 3000, Wyclefa Jeana, Paula Simona, Bruca Springsteena, Tracy Chapman, Branforda Marsalisa i dr.
Značajna je i voljena osoba u Senegalu, tako da i pored velikih svjetskih uspjeha nikada nije emigrirao iz svoje zemlje, a bio je aktivan i u socijalnim pitanjima. Predsjednik Abdoulaye Wade kritički je govorio protiv Youssoua u svibnju 2010., optužujući ga da utire put svome sinu u preuzmanju predsjedništva poslije njega.

Početkom 2012., započeo je utrku za predsjednika Senegala protiv Abdoulaye Wadea,   no biva diskvalificiran iz utrke zbog legitimnosti potpisa koje je skupljao za svoju kandidaturu. U travnju 2012. objavljeno je da je N'dour postao ministar turizma i kulture u kabinetu premijera vlade Abdoula Mbaye. Godine 2004. bio je dobitnik Grammy Awarda za svoj "Egypt" u kategoriji "Best Contemporary World Music Album", a 2007. Time Magazine ga je uvrstio među 100 najutjecajnijih osoba u svijetu. Zajedno s Axelle Red napisao je skladbu "La Cour des Grands", koja je bila službena pjesma svjetskog nogometnog prvenstva 1998.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica
* Dobitnik Grammy Awardsa 
* Time Magazine
William Wilberforce

**Vilijam Vilberfors** (; Kingston na Halu, 24. avgust 1759 — London, 29. jul 1833) je bio britanski političar, filantrop i vođa pokreta za ukidanje trgovine robljem. Vilberfors je počeo svoju političku karijeru 1780. i postao je član parlamenta za Jorkšir (1784–1812). Godine 1785. je doživeo konverziju i postao je evagelički hrišćanin, što je imalo za posledice velike promene u njegovom načinu života i želje za promenama koje su ga pratile celog života. Dve godine kasnije stupio je u kontakt sa Tomasom Klarksonom i grupom aktivista koji su se boritili protiv trgovine robljem, uključujući Granvila Šarpa, Hana Mor i Čarlsa Midlonta. Oni su ubedili Vilberforsa da zastupa aboliciju i ubrzo je postao jedan od glavnih engleskih abolicionista. Predvodio je 26 godina kamapanju protiv britanske trgovine robljem sve do usvajanja Zakona o trgovini robljem iz 1807.

Vilberfors je bio ubeđen u važnost religije, moralnosti i ibrazovanja. Prevodio je kampanje i pokrete kao što su Društvo za iskorenjivanje poroka, britanski misionarski rad u Indiji, osnivanje slobodne kolonije u Sijera Leoneu, osnivanje Društva crkvene misije i Društva za sprečavanje okrutnosti prema životinjama. Njegov naglašeni konzervativizam je dovodio da podržava politički i društveno represivne zakone, zbog čega je kritikovan da ignoriše nepravde u domovini dok se bori za potlačene u svetu.

Kasnije je Vilbefors podržavao kamapnju za kompletno ukidanje ropstva i nastavio je da je zastupa i posle 1826. kada se povukao iz parlamenta zbog lošeg zdravlja. Ova kamapnja je dovela do Zakona iz ukidanja ropstva iz 1833, kojim je ukinuto ropstvo u najvećem delu Britanske imperije. Vilberfors je umro tri dana nakon što je čuo za usvajanje zakona. Sahranjen je u Vestminsterskoj opatiji, pored svog priljatelja Vilijama Pita.
Carla Del Poggio

**Carla Del Poggio**, rođena kao Maria Luisa Attanasio (2. decembar 1925 - 14. oktobar 2010) bila je italijanska glumica, koja je vrhunac karijere imala nastupajući u filmovima 1940-ih i 1950-ih. Rođena je kao kćer pukovnika Uga Attanasija, koga je kasnije potakla da se i sam okuša kao karakterni glumac. Slavu je stekla kao adolescentica, zahvaljujući debitantskoj ulozi školarke u filmu *[[Maddalena... zero in condotta]]*. Godine 1943. se prilikom snimanja filma *[[Incontri di notte]]* upoznala sa režiserom Albertom Lattuadom kome će postati supruga. Iako je tokom sljedećih nekoliko godina nastupila u niz značajnih filmova, od sredine 1950-ih se povukla iz svijeta filma, ograničivši svoje glumačke nastupe na teatar i televiziju. Sredinom 1960-ih se potpuno posvetila porodici.

## Filmografija

* 	 *[[Maddalena... zero in condotta]]*, rež. Vittorio De Sica 	(1940)
* 	 *[[La bocca sulla strada]]*, rež. Roberto Roberti 	(1941)
* 	 *[[La scuola dei timidi]]*, rež. Carlo Ludovico Bragaglia (1941)
* 	 *[[Un garibaldino al convento]]*, rež. Vittorio De Sica 	(1942)
* 	 *[[C'è sempre un ma!]]*, rež. Luigi Zampa 	(1942)
* 	 *[[Violette nei capelli]]*, rež. Carlo Ludovico Bragaglia 	(1942)
* 	 *[[Incontri di notte]]*, rež. Nunzio Malasomma 	(1943)
* 	 *[[Signorinette]]*, rež. Luigi Zampa (nel ruolo di Renata)	(1943)
* 	 *[[Tre ragazze cercano marito]]*, rež. Duilio Coletti 	(1943)
* 	 *[[L'angelo e il diavolo]]*, rež. Mario Camerini	(1946)
* 	 *[[Umanità]]*, rež. Jack Salvatori	(1946)
* 	 *[[Il bandito]]*, rež. Alberto Lattuada 	(1946)
* 	 *[[Caccia tragica]]*, rež. Giuseppe De Santis 	(1947)
* 	 *[[Gioventù perduta]]*, rež. Pietro Germi	(1947)
* 	 *[[Senza pietà]]*, rež.  Alberto Lattuada 	(1948)
* 	 *[[Il Mulino del Po]]*, rež. Alberto Lattuada	(1949)
* 	 *[[Cavalcade of Heroes]]*, rež. Mario Costa	(1950)
* 	 *[[Luci del varietà]]*, rež. Alberto Lattuada and Federico Fellini  (1950)
* 	 *[[Il Sentiero dell'odio]]*, rež. Sergio Grieco (1951)
* 	 *[[Sigillo rosso]]*, rež. Flavio Calzavara	(1951)
* 	 *[[La Ragazza di Trieste]]* (*Les Loups chassent la nuit*), rež. Bernard Borderie	(1951)
* 	 **, rež. Guido Brignone	(1951)
*     *[[Wolves Hunt at Night]]* (1952)
* 	 *[[Tormento del passato]]*, rež.  Mario Bonnard	(1952)
* 	 *[[Roma ore 11]]*, rež. Giuseppe De Santis 	(1952)
* 	 *[[Melodie immortali]]*, rež.  Giacomo Gentilomo	(1952)
* 	 *[[Bufere]]*, rež.  Guido Brignone 	(1952)
* 	 *[[Cose da pazzi]]*, rež. Georg Wilhelm Pabst 	(1953)
* 	 *[[Le Secret d'Hélène Marimon]]* 	(1954)
* 	 *[[L'eroe della Vandea]]* (*Les Révoltès de Lomanach*), rež.  Richard Pottier 	(1954)
* 	 *[[Il tradimento di Elena Marimon]]* (*Le Secret d'Helene Marimon*), rež. Henri Calef
* 	 *[[The Wanderers (1956 film)|The Wanderers]]*, rež. Hugo Fregonese	(1956)

## Reference
Romola Garai

**Romola Gari** (; 6. avgust 1982) britanska je glumica rođena u Hongkongu. Poznata je po ulogama u filmovima *[[Čudesna milost (film)|Čudesna milost]]*, *[[Pokajanje (film)|Pokajanje]]* i *[[Slavna '39]]*. Takođe je igrala glavne uloge u Bi-Bi-Si-jevim serijama *[[Ema (mini-serija)|Ema]]* i *[[Sat (TV serija)|Sat]]*, koje su joj donele dve nominacije za Zlatni globus za najbolju glumicu u mini-seriji ili TV filmu.

## Filmografija

## Reference

## Vanjske veze

*
Un garibaldino al convento

***Un garibaldino al convento*** () je italijanski crno-bijeli igrani fil snimljen 1942. u režiji Vittorija De Sice. Po žanru je kombinacija melodrame i komedije. Radnja se događa za vrijeme Risorgimenta i prikazuje kako mlada djevojka (čiji lik tumači Maria Mercader), poslana na obrazovanje u samostan, skriva mladog garibaldinca od burbonskih vlasti. De Sica, koji u filmu također nastupa u ulozi garibaldinskog vođe Nina Bixija, je tokom snimanja započeo vezu sa Marijom Mercader, koja će decenijama kasnije postati njegova druga supruga.

## Uloge
* Leonardo Cortese - Il conte Franco Amidei
* María Mercader - Mariella Dominiani (kao Maria Mercader)
* Carla Del Poggio - Caterinetta Bellelli
* Fausto Guerzoni - Tiepolo, Il guardiano del convento
* Elvira Betrone - La madre superiora
* Clara Auteri Pepe - Geltrude Corbetti
* Dina Romano - Suor Ignazia
* Olga Vittoria Gentilli - La marchesa Dominiani
* Federico Collino - Giacinto Bellelli
* Armando Migliari - Raimondo Bellelli
* Lamberto Picasso - Giovanni Bellelli
* Vittorio De Sica - Nino Bixio

## Vanjske veze
*
*
L'ippocampo

***L'ippocampo*** () je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena u režiji Gian Paola Rosminija i premijerno prikazana 1945. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog komada Sergija Pugliesea, koji je također sudjelovao u pisanju  scenarija. Protagonist, čiji lik tumači Vittorio De Sica (koji je također sudjelovao u scenariju), je muž prisiljen činiti svakojake smicalice kako bi svoju suprugu uvjerio u vjernost. *L'ippocampo* je snimljen još 1943. godine, ali su njegovu distribuciju zaustavila ratna zbivanja. Premijeru je imao tek početkom 1945. godine u oslobođenom Rimu.

## Vanjske veze
*
Natale al campo 119

***Natale al campo 119*** () je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1947. u režiji Pietra Franciscija. Radnja se događa oko Božić 1943. u američkom zarobljeničkom logoru u Kaliforniju gdje su smješteni italijanski zarobljenici koji nakon primirja očekuju povratak kući.

## Uloge

*Aldo Fabrizi ... Giuseppe Mancini 
*Vittorio De Sica: Don Vincenzino 
*Peppino De Filippo: Gennarino Capece 
*Carlo Campanini: Scapizzono 
*Massimo Girotti: Nane 
*Alberto Rabagliati: Alberto 
*Carlo Mazzarella: Ignazio
*Aldo Fiorelli: Guido 
*Vera Carmi: Učiteljica
*Margherita Bagni: Donna Clara
*Rocco D'Assunta: Lojacono 
*Olga Villi: Mirella 
*María Mercader: Fiammetta
*Nando Bruno: Rimski vodič
*Adolfo Celi: John 
*Ave Ninchi: Gđica Mancini
*Giacomo Rondinella: Napuljski pjevač
* Pietro De Vico

## Vanjske veze
*
*
Univerzitet u Prištini (1969–1999)

**Univerzitet u Prištini** (, ), visokoobrazovna institucija koja je u Prištini postojala od 1969. do 1999. Danas se na tradiciju ove institucije pozivaju dva univerziteta koji nose isto ime, albanski Univerzitet u Prištini sa sjedištem u Prištini i srpski Univerzitet u Prištini sa višegodišnjim privremenim sjedištem u Kosovskoj Mitrovici pa se za njega povremeno koristi i neslužbeni naziv Univerzitet u Kosovskoj Mitrovici.

## Historija

U periodu od 1958. do 1969. godine započele su sa radom prve institucije visokog obrazovanja u Socijalističkoj Autonomnoj Pokrajini Kosovo, neke od njih kao samostalne, a neke kao odjeljenja Univerziteta u Beogradu. Savez komunista Kosova tih je godina zahtjevao veću samostalnost u vođenju Kosova i sa demonstracijama koje su se događale u novembru 1968. došlo je do osnivanja Univerziteta u Prištini. Prvi fakulteti na univerzitetu bili su inženjerski, medicinski, pravni i filozofski dok su jezici na kojima se odvijala nastava bili albanski i srpskohrvatski. Budući da je organizacija univerziteta bila podijeljena na osnovu jezika, instituciju se često smatralo za dva odvojena univerziteta.

Godine 1999. je, u toku rata, došlo do podjele univerziteta kada su nastavnici i studenti srpske nacionalnosti izbjegli u Centralnu Srbiju i nastavili rad pod istim imenom, prvo u Kruševcu, a potom u Kosovskoj Mitrovici. Albanski nastavnici i studenti, pak, nastavljaju rad u instituciji pod istim imenom u Prištini.
Creation (film)

***Creation*** (, u Srbiji prikazan pod naslovom ***Kreacija***, u Hrvatskoj pod naslovom ***Postanak***) je britanski biografski film snimljen 2009. godine u režiji Jona Amiela. Temelji se na knjizi *Annie's Box*, koju je napisao Randal Keynes, engleski publicist i pra-pra-praunuk znamenitog naučnika Charlesa Darwina. Radnja, smještena pred objavljivanje znamenite knjige *[[Porijeklo vrsta]]* prikazuje kako Darwin (čiji lik tumači Paul Bettany) nastoji pomiriti svoja religijska uvjerenja sa konceptom teorije evolucije u trenutku kada je zbog smrti voljene kćeri došao u krizu njegov odnos sa suprugom Emily (čiji lik tumači Bettanyjeva supruga Jennifer Connelly). *Creation* je dobio uglavnom podijeljene kritike, pri čemu mu se najviše zamjerala prevelika sentimentalnost, ali i hvalio Bettanyjev glumački nastup.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*  
* 
* 
* ''Creation'' at Metacritic
* 
* Video news report on filming at BBC Wiltshire
Paul Bettany

**Pol Betani** (; rođen 27. maja 1971. u Londonu) engleski je glumac, scenarista i reditelj.

Glumom je počeo da se bavi 1990-ih pretežno nastupajući u britanskim TV serijama, a pažnju javnosti privukao je početkom 2000-ih ulogama u filmovima  *[[Gangster broj 1]]*, *[[Priča o vitezu]]* i *[[Blistavi um]]*. Tokom 2003. nastupio je u filmovima *[[Dogvil]]* Larsa fon Trira i *[[Master and Commander: The Far Side of the World|Gospodar i vojskovođa]]*  Pitera Vira koji mu je doneo nominacije za BAFTUi Nagradu Udruženja televizijskih filmskih kritičara za najboljeg glumca u sporednoj ulozi. Naredne godine igrao je glavnu ulogu u romantičnoj komediji *[[Vimbldon (film)|Vimbldon]]* sa Kirsten Danst, a 2006. pojavio se uz Toma Henksa i Odri Totu u ekranizaciji romana *[[Da Vinčijev kod (film)|Da Vinčijev kod]]*.

Betani je od 2008. godine pozajmljivao glas Džarvisu u nizu projekata studija Marvel, uključujući filmove *[[Iron Man (film)|Ajronmen]]* (2008), *[[Iron Man 2|Ajronmen 2]]* (2010), *[[Iron Man 3|Ajronmen 3]]* (2013), *[[Osvetnici (film iz 2012)|Osvetnici]]* (2012) i ** (2015), u kome je tumačio i ulogu superheroja Vizije. Najavljeno je da će se 2016. glumiti Viziju u filmu  *[[Captain America: Civil War|Kapetan Amerika: Građanski rat]]*. Tokom ovog perioda, nastupio je i u biografskim dramama *[[Mlada Viktorija]]* i *[[Darvinova evolucija]]* iz 2009, trilerima *[[Turista (film iz 2010)|Turista]]*  (2010) i *[[Poziv upozorenja]]* (2011) i naučnofantastičnim filmovima *[[Sveštenik (film iz 2011)|Sveštenik]]* (2011) i *[[Virtuelna svest]]* (2014). Godine 2014. takođe je premijerno prikazan njegov rediteljski prvenac *[[Shelter (2014 film)|Sklonište]]*, u kome glavnu ulogu igra njegova supruga Dženifer Koneli.

## Filmografija

## Reference

*
*
Filmski festival u Torontu

**Filmski festival u Torontu** (; skraćeno TIFF) filmski je festival koji se održava svake godine početkom septembra u Torontu i traje 11 dana.

Festival je osnovan 1976. i vremenom je postao jedan od najprestižnijih događaja svoje vrste. Godine 1998. časopis *[[Varajeti (časopis)|Varajeti]]* pisao je da je „*Toronto odmah iza [[Kanski filmski festival|Kana]] kada je reč o kvalitetnim projektima, broju prisutnih filmskim zvezda i aktivnosti na tržištu.*“ Devet godina kasnije *[[Tajm (časopis)|Tajm]]* je istakao da ovaj festival „*više nije samo najuticajniji filmski festival u jesenjem periodu, nego najuticajniji filmski festival uopšte.*“

Jedna od glavnih karakteristika Filmskog festivala u Torontu je veliki broj premijera filmova koji se smatraju favoritima za nagradu Američke filmske akademije i mnogi filmovi koji su kasnije nagrađeni Oskarom premijerno su prikazani upravo u Torontu.

## Nagrada publike
S obzirom na to da Filmski festival u Torontu nije takmičarskog tipa i nema žiri, ne postoje nagrade slične Zlatnoj palmi u Kanu ili Zlatnom lavu u Veneciji. Glavno priznanje je Nagrada publike () i dodeljuje se dugometražnom filmu kome su posetioci festivala dali najvišu ocenu. Prethodni dobitnici nagrade su sledeći filmovi:

* 2014: *[[Igra kodova|Igra imitacije]]*
* 2013: *[[Dvanaest godina ropstva]]*
* 2012: *[[U dobru i u zlu]]*
* 2011: *[[Where Do We Go Now?|A gde sad?]]*
* 2010: *[[Kraljev govor]]*
* 2009: *[[Dragocena]]*
* 2008:	*[[Milioner sa ulice]]*
* 2007:	*[[Zakletva (film iz 2007)|Zakletva]]*
* 2006:	*[[Bela (film)|Bela]]*
* 2005:	*[[Gangster (film iz 2005)|Gangster]]*
* 2004:	*[[Hotel Ruanda]]*
* 2003:	*[[Zatoiči (film iz 2003)|Zatoiči]]*
* 2002:	*[[Legenda o jahaču kitova]]*
* 2001:	*[[Čudesna sudbina Amelije Pulen]]*
* 2000:	*[[Pritajeni tigar, skriveni zmaj]]*
* 1999:	*[[Američka lepota]]*
* 1998:	*[[Život je lep (film iz 1997)|Život je lep]]*
* 1997:	*[[Viseći vrt (film)|Viseći vrt]]*
* 1996:	*[[Sjaj (film)|Sjaj]]*
* 1995: *[[Antonija (film)|Antonija]]*
* 1994:	*[[Sveštenik (film iz 1994)|Sveštenik]]*
* 1993:	*[[Kopile (film iz 1993)|Kopile]]*
* 1992:	*[[Plesom do ljubavi]]*
* 1991:	*[[Kralj ribara]]*
* 1990:	*[[Sirano de Beržerak (film iz 1990)|Sirano de Beržerak]]*
* 1989:	*[[Rodžer i ja]]*
* 1988:	*[[Žena na rubu nervnog sloma]]*
* 1987:	*[[Princeza nevesta]]*
* 1986:	*[[Le déclin de l'empire américain|Pad američkog carstva]]*
* 1985:	*[[La historia oficial|Zvanična verzija]]*
* 1984:	*[[Mesta u srcu]]*
* 1983:	*[[Velika jeza]]*
* 1982:	*[[Bura (film iz 1982)|Bura]]*
* 1981:	*[[Vatrene kočije]]*
* 1980:	*[[Loš trenutak]]*
* 1979:	*[[Best Boy (film)|Najbolji dečak]]*
* 1978:	*[[Girlfriends (1978 film)|Devojke]]*

## Reference

## Vanjske veze

* Zvanična prezentacija
Svjetski dan životinja

**Svjetski dan životinja** (engl. *World Animal Day*, franc. *Journée mondiale des animaux*) ili **Svjetski dan zaštite životinja** (njem. *Welttierschutztag*, rus. *Всемирный день защиты животных*), međunarodni dan koji se obilježava 4. listopada svake godine, posvećen pravima životinja i njihovu blagostanju, s posebnim naglaskom na odnosu čovjeka prema ostalim životinjama i važnosti svih životinja za život na Zemlji.

## Historija

Prvi spomen Svjetskog dana životinja može se naći 1924. u zahtjevu njemačkog pisca Heinricha Zimmermanna. Prva priredba s tim povodom bila je održana sljedeće godine, 4. listopada 1925. u Berlinskoj dvorani sportova.

Od 12. do 17. svibnja 1929. u Beču se održalo treće izdanje Međunarodnog kongresa zaštite životinja na kojem su prisustvovali predstavnici 152 društva za zaštitu životinja iz 32 zemlje. Na kongresu je prihvaćen popis zahtjeva izraženih u 23 točke. U posljednjoj točki zahtijevalo se uvođenje »Dana zaštite životinja«.

Posljednja prilika ukazala se 8. svibnja 1931. godine kada je bio održan Međunarodni kongres zaštite životinja u Firenci.

Svjetski dan životinja proglašen je 1931. na konvenciji ekologa u Firenci da bi se naglasio nepovoljan položaj ugroženih vrsta. Za Svjetski dan životinja bio je odabran 4. listopada jer se toga dana slavi svetkovina sv. Franja Asiškog, sveca zaštitnika životinja. Otada je Svjetski dan životinja postao dan prisjećanja i odavanja počasti svim životinjama, a poseban je naglasak stavljen na ljude koji vole i poštuju ostale životinje. Dan se slavi na razne načine u svakoj zemlji bez obzira na nacionalnost, religiju, vjeru ili političku ideologiju.

Pod geslom da je Svjetski dan životinja posebna prilika za svakoga tko skrbi o životinjama, misija je SDŽ-a proslaviti životinjski život u svim njegovim oblicima, proslaviti odnos čovječanstva sa životinjskim carstvom, priznati različite uloge koje životinje imaju u čovjekovu životu (čovjekovi drugovi koji mu pružaju potporu i pomoć, koji unose osjećaj čuda u njegov život), priznati i biti zahvalan za način na koji životinje obogaćuju čovjekov život. Cilj je Svjetskog dana životinja poboljšati standarde životinjskog blagostanja širom svijeta pružajući potporu i sudjelovanjem pojedinaca, grupa i organizacija koje skrbe o životinjama.

Britanske organizacije za zaštitu životinja odlučile su 4. listopada 2003. organizirati godišnje događanje i otada se broj događanja u povodu ovog datuma povećao u mnogim zemljama.

Centralna ideja ovog dana postalo je isticanje važnosti ostalih životinjskih vrsta s kojima čovjek dijeli planet, onih životinja koje su sve češće žrtve čovjekove sebičnosti, sadizma i nasilja. S obzirom na sve, obrazovanjem i javnim aktivnostima boraca za zaštitu životinja nastoji se stvoriti nova kultura poštovanja i senzibilnosti, koju gaji sve više ljudi u skladu sa svojim mogućnostima, čime bi ovaj svijet postao pravedniji za sve koji u njemu žive.

## Povezano

* Svjetski dan habitata
* ugrožena vrsta
* Svjetski dan kitova i dupina
* Svjetski fond za prirodu

## Izvor

## Vanjske veze

* službeno mrežno mjesto
Four Lions

***Četiri lava*** () britanska je crna komedija iz 2010. koju je režirao Kris Moris. Film na satiričan način prikazuje pustolovine grupice samoproklamovanih islamističkih terorista iz Šefilda koji se pripremaju da izvrše teroristički napad.

Naišao je na dobar prijem kod filmskih kritičara i našao se na listi 10 najboljih filmova 2010. po izboru časopisa *[[Tajm (časopis)|Tajm]]*. Osvojio je nagradu BAFTA za najbolji debitantski britanski film, kao i Nagradu Empajer za najbolju komediju.

## Reference

## Vanjske veze
* Official U.S. website
* 
* 
* 
* Chris Morris's Four Lions: exclusive clip from the 'jihadist comedy' (guardian.co.uk)
* Podcast interview with Chris Morris (daily.greencine.com) 
*
*
Third Star

***Treća zvezda*** () britanska je drama iz 2010. režiserke Heti Dalton. Radnja prati Džejmsa, mladića obolelog od raka, koji odlučuje da nakon 29. rođendana sa trojicom najboljih prijatelja otputuje do svoje omiljene plaže na zapadu Velsa. Glavne uloge tumače Benedikt Kamberbač, Džej Džej Fild, Tom Berk i Adam Robertson.

## Reference

## Vanjske veze
*