open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krštenje Isusa

**Krštenje Isusa** kod Jovana Krstitelja je događaj koji je označio početak Isusovog javnog propovedanja. Većina današnjih hrišćana smatra Isusovo krštenje važnim događajem i temeljem za hrišćanski obred krštenja.

Jovan Krstitelj je vršio obredna kupanja na reci Jordan i propovijedao krštenje pokajanja radi oproštenja grijehova. Istoričari ocenjuju da je **Isusovo krštenje** kod Jovana istorijska činjenica, koju rani hrišćani ne bi bez osnova uneli u svoja jevanđelja. Naučnici smatraju da je Isus očito bio sledbenik Jovana, prihvatajući njegovu poruku samim tim što je tražio da ga ovaj krsti.

Prema hrišćanskom predanju, Isus je nakon krštenja proveo četrdeset dana u pustinji, nakon čega je počeo da propoveda.

## Hrišćanska tradicija

Evanđelja Novog zavjeta pripovijedaju i da je Isus oko svoje tridesete godine otišao da se krsti kod Jovana Krstitelja. Hrišćanski izvori prikazuju da je Jovan navodno rekao Isusu: “ti treba mene da krstiš, a ti dolaziš meni?” (Matej 3;14), te da ga je krstio tek na njegovo inzistiranje. Biblijski tekst pripovijeda da nakon što ga je Jovan potopio u reku Jordan i krstio ga, sa neba se na Isusa spustio Duh sveti u vidu goluba i otvorilo se nebo i Božji glas je progovorio: “*Ti si sin moj ljubljeni. U tebi mi sva milina*.“ Ovaj događaj se u hrišćanstvu naziva bogojavljanje.

Prema adopcionističkom gledištu, karakterističnom za rano hrišćanstvo, Bog je Isusa prihvatio kao sina na krštenju, kada je glas sa neba objavio da je on Božiji sin. Neki rukopisi navode i ovu verziju: „*Ti si moj Sin, danas sam te rodio*”.

U Istočnom hrišćanstvu se krštenje Isusa slavi 6. januara, na blagdan Bogojavljenja. U rimokatoličkoj i anglikanskim crkvama se obilježava narednog tjedna, kao svetkovina Krštenja Isusovog. Među katolicima se obilježava kao jedno od otajstava krunice. U pravoslavlju predstavlja jedno od Dvanaest svetkovina.

## Mandejska tradicija
Mandejska tradicija prikazuje sasvim drugačiju sliku Isusovog krštenja, koje je detaljno opisano u njihovim svetim spisima. Ješu (Isus) je prikazan kako moli Jahju (Jovana) da ga krsti njegovim krštenjem i nazove njegovim imenom, dodajući da ako ne bude dobar učenik, neka ga izbriše iz svojih stranica. Međutim, Jahja mu odgovara da je "lagao Jevreje i varao sveštenike", da je ukinuo šabat koji je Mojsije učinio obavezujućim, da je osramotio šofar u inostranstvu, i tako dalje. Međutim, nakon mnogo ubeđivanja, i zagonetki koje mu Jovan postavlja, Isus na kraju ipak postaje njegov učenik.

## Filozofska kritika
Kelsos, grčki platonistički filozof iz 2. veka, daje prvu filozofsku kritiku hrišćanstva. On, između ostalog, kritikuje i prikaz Isusovog krštenja:

## Povezano
* Isus
* Krštenje
* Jovan Krstitelj
* Krštenje u ranom hrišćanstvu

## Izvori

## Vanjske veze

* Jewish Encyclopedia: Jesus: Influence of John the Baptist
* The New Life Mission's explanation of baptism 
* UNESCO: The Baptismal Site (Bethany beyond the Jordan)
* The Baptism of Christ - Uncovering Bethany beyond the Jordan - 47 min Documentary
Fidena

**Fidena** ( ili *Fidenis*) je bio antički grad, smješten oko 8&nbsp;km sjeverno od Rima, na lijevoj obali Tibra. Pretpostavlja se da je osnovan kao etrursko naselje. Antički izvori navode kako je u doba Rimskog Kraljevstva bilo predmetom sukoba između Rima i Veja. Nakon stvaranja Republike su ga Rimljani zauzeli te tako kaznili Fidence zbog sudjelovanja u pokušaju Tarkvinija Oholog da se vrati na vlast. Pod rimsku vlast je konačno došao 435. pne. Nakon toga je izgubio svaku važnost i spominje se tek kao poštanska stanica. Međutim, Tacit navodi da se tamo u doba ranog Carstva veliki drveni amfiteatar, koji se zbog loše konstrukcije srušio usred predstave, te je tada poginulo i ranjeno 20.000 od 50.000 gledatelja, što taj događaj čini jednom od najvećih stadionskih katastrofa u historiji.
Lucije Kalpurnije Pizon (konzul 27)

**Lucije Kalpurnije Pizon** (*Lucius Calpurnius Piso*, cca. 15. pne. - iza 27. n.e.) bio je rimski političar iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije. Bio je sin Gneja Kalpurnija Pizona, a oženio se za Liciniju, kćer konzula Marka Licinija Krasa Diva. Godine 27. je služio kao carski konzul. Njegov sin Gaj Kalpurnije Pizon je poznat kao vođa Pizonovske zavjere.
Marko Licinije Kras Frugi

**Marko Licinije Kras Frugi** (*Marcus Licinius Crassus Frugi*, ? - 47) bio je rimski plemić i političar iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije. Bio je sin konzula Marka Licinija Krasa Diva, odnosno praunuk trijumvira Marka Licinija Krasa.

Frugi je za vrijeme cara Tiberija oko 24. služio kao pretor, a potom 27. kao carski konzul. Godine 43. je zajedno sa carem Klaudijem sudjelovao u trijumfu povodom osvajanja Britanije, a godine 44. služio kao guverner Mauretanije.

Bio je oženjen za Skriboniju, koja je porijeklo vukla od trijumvira Pompeja. S njom je imao četvero sinova:
* **Marko Licinije Kras Frugi II**, konzul godine 64.
* **[[Gnaeus Pompeius Magnus (prvi suprug Klaudije Antonije)|Gnej Pompej Magnus]]**, suprug princeze Klaudije Antonije;
* **Marko Licinije Kras Skribonijan**, poznat po tome što je odbio carsku krunu za vrijeme Godine četiri cara
* **Lucije Kalpurnije Pizon Frugi Licinijan** ili **[[Lucije Kalpurnije Pizon Licinijan|Lucije Kalpurnije Licinijan]]** (38-69), posvojeni sin cara Galbe

U proljeće 47. su Frugi, Skribonija i njihov sin Gnej Pompej Magnus pogubljeni na nagovor carice Valerije Mesaline.

## Povezano
* Licinia (gens)

## Izvori
* http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/2808.html 
* http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/3091.html 
* http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/Lanciani/LANPAC/6*.html
Agripa II

:*Za ostale ličnosti s ovim imenom v. [[Agrippa (razvrstavanje)]].*

**Agripa II** (27/28 - 93 ili 100), a za koga se vjeruje da se također zvao **Marko Julije Agripa** (*Marcus Julius Agrippa*), i koji se ponekad navodio kao **Herod Agripa II**, bio je četvrti i posljednji judejski vladar iz Herodijske dinastije.

Bio je sin Agripe I, a odrastao je na dvoru rimskog cara Klaudija. Nakon smrti Heroda od Halkide mu je Klaudije 48. dodijelio vlast nad tim vazalnim područjem, zajedno s pravom da nadzire Hram i imenuje prvosvećenike u Jeruzalemu. Godine 53. je premješten na nove teritorije, a koje je proširio car Neron. Agripa, koji je bio sklon trošiti ogromne novce za uljepšavanje Berita, stekao je nepopularnost među Jevrejima. Godine 66. su om i sestra Berenika protjerani iz Jeruzalema. Za vrijeme jevrejskog ustanka 66-73 se borio na rimskoj strani i bio ranjen. Car Vespazijan ga je kasnije pozvao u Rimu i dao mu zvanje pretora. Agripa je bio blizak sa historičarom Flavijem Josipom i pomogao mu pri pisanju *[[Jevrejske starine|Jevrejskih starina]]*.

## Vanjske veze
* Jewish Encyclopedia: Agrippa II
* Agrippa II - Article in historical sourcebook by Mahlon H. Smith
* Livius.org: Julius Marcus Agrippa
27.

Godina **27.** (**[[rimske brojke|XXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Pizona i Frugija** ili, rjeđe, **godina 780. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "27." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__

## Događaji

* Lucije Kalpurnije Pizon i Marko Licinije Kras Frugi služe kao rimski konzuli.
* U Rimu zabilježen požar.
* Slabo izgrađeni amfiteatar u Fideni se urušava prilikom predstave, pri čemu gine 20.000 od 50.000 gledatelja.
* U Riminiju sagrađen slavoluk u počast caru Augustu.
* U Rim prvi put iz Azije dovedene kajsije (prema nekim navodima).
* Krštenje Isusa (prema nekim procjenama)

## Rođenja
* Agripa II od Judeje
* Petronije, rimski pisac
* Wang Chong (Wang-Tch'oung), kineski filozof (u. 97.)

## Smrti
* Liu Penzi, marionetski "car" Kine (r. 10.)
Petronije

**Gaj Petronije Arbiter** (*Gaius Petronius Arbiter*, cca. 27 - 66) bio je rimski velikodostojnik iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije. U doba cara Nerona je služio kao konzul 62. a nakon toga kao elegantiae arbiter, odnosno svojevrsni "modni savjetnik" ili "modni guru" na carskom dvoru. Njegova bliskost sa carem je, pak, izazvala ljubomoru Tigelina koji ga dao optužiti za izdaju. Nakon hapšenja u Kumi je Petronije izvršio samoubistvo, koje je, prema Tacitu, izvedeno na isto onako "elegantan" način na koji je Petronije živio. Tradicionalno mu se pripisuje autorstvo nad *[[Satirikon]]om*, znamenitim satiričkim romanom iz Neronovog doba.

## Vanjske veze
* 
* Latin text of the *Satyricon* from The Latin Library
Wang Chong

**Wang Chong** (, 27 – cca. 100), bio je kineski filozof iz doba dinastije Han. Poznat je po tome što je razvio racionalistički, sekularni, naturalistički i mehanicistički pogled na svijet. Najvažnije djelo mu je *[[Lunheng|Lùnhéng]]* (論衡, "Kritički ogledi") gdje je, između ostalog, razvio niz astronomskih i meteoroloških teorija.

## Vanjske veze
* Rationalism and materialist philosophy in China Fan Zhen, Wang Chung
* Wang Ch'ung (humanistictexts.org) 
* Wang Ch'ung (Peter J. King)
*
28.

Godina **28.** (**[[rimske brojke|XXVIII]]**) je bila prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Silana i Nerve** ili, rjeđe, **godina 781. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "28." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__
## Događaji
* Rimske legije u Germaniji su flotom prebačene do tvrđave Flevum na Rajni kako bi započeli pohod protiv buntovnih Frizijaca.
* Kralj Daru nasljeđuje prijestolje države Baekje na Korejskom poluotoku.
* Frizijci na rijeci Rajni, nastojeći izbjeći osvajački pohod, sklapaju sporazum sa Rimljanima.

#### Asia

## Rođenja
* Car Ming od Hana (u. 75.)

## Smrti
* Kralj Onjo od Baekjea
## Vanjske veze
* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
Velsen

**Velsen** je općina u Nizozemskoj, koja administrativno pripada provinciji Sjeverna Holandija. Obuhvaća obje strane Noordzeekanaala.

Na sjevernoj strani kanala, u IJmuidenu, se nalazi čeličana Corus Strip Products IJmuiden, ranije poznata kao *[[Koninklijke Hoogovens]]*. Sjedište kompanije Koninklijke Nederlandse Redding Maatschappij je u IJmuidenu.

Plaža Kennemerstrand na južnoj strani Noordzeekanaala je pred kraj Kennemerboulevarda, koji je južno od sportske luke.

Na jugu je plaža Bloemendaal aan Zee. Između njih se nalazi nudistička plaža.

## Vanjske veze

* Official website
* Detailed map of Velsen, excluding Santpoort-Noord, Santpoort-Zuid and Velserbroek 
* Map of Spaarnwoude 
* Many photos of IJmuiden, includes a text page in English (Plattegronden.nl)
* Livius.org: Velsen
Daru od Baekjea

**Daru od Baekjea** (? - 77; vl. 28 - 77) bio je drugi po redu vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Bio je najstariji sin osnivača države kralja Onjoa, a prijestonasljednikom je proglašen kada je imao 10 godina. Prema *[[Samguk Sagij]]u*, vladavina mu je bila obilježena naporima da se poboljša uzgoj poljoprivrednih kultura, ali i sukob s narodom "Malgol" koga historičari još uvijek nisu identificirali. 60-ih je s promjenjivim uspjehom vodio ratove protiv susjednog kraljevstva Silla.
Car Ming od Hana

**Car Ming od Hana**, (; Wade-Giles: Han Ming-ti), (28-75) bio je drugi car Kine iz Istočne dinastije Han.

Bio je drugi sin cara Guangwua. Poznat je po tome što se za vrijeme njegove vladavine se po Kini počeo širiti budizam. Prema predaji je jedne noći sanjao zlatnog čovjeka ili zlatne ljude. Sljedeće jutro je svojim ministrima ispričao san, na što mu je ministar Zhong Hu objasnio da je sanjao Budu u Indiji. Car je nakon toga poslao 18-člano izaslanstvo u kome su bili Cai Yin, Qin Jing i Wang Zun sa zadatkom da pronađu budizam. Ono se sa područja današnjeg Afganistana vratilo sa likom Gautame Buddhe, Sutrom četrdeset dva poglavlja i dva važna redovnika. Sljedeće godine je car naredio da se izgradi Hram bijelog konja tri *[[Li (mjera)|lija]]* zapadno od prijestolnice Luoyang, a u spomen konja koji je prenio sutre. To je bio prvi budistički hram u Kini. Mingov brat Liu Ying, princ od Chua, je postao gorljivi budist.

Prema kineskim izvorima, car Ming je bio marljiv i sposoban upravitelj carstva, koji je iskazivao poštenje te ga tražio od svojih potčinjenih. Međutim, njegov karakter je kvarila prevelika sklonost kažnjavanju. Kada su njegova braća Liu Ying, princ od Chua, i Liu Yan, princ od Huaiyanga, optuženi za zavjeru protiv njega, istragu je proveo tako brutalno da je pogubljeno nekoliko desetina hiljada ljudi, iako je vrlo vjerojatno najveći broj bio nedužan. Prd kraj vladavine je tu sklonost uspio smiriti uticaj njegove supruge carice Ma.

Car Ming je također važan zato što je uspostavio uticaj Kineskog Carstva u Tarimskoj zavali nauštrb Xiongnua, a kroz osvajanja svog generala Ban Chaoa.

Vladavine cara Minga i njegovog sina cara Zhanga se često navode kao zlatno doba Istočne dinastije Han.

## Izvori
* Zürcher, Erik. 1972. *The Buddhist Conquest of China: The Spread and Adaptation of Buddhism in Early Medieval China*. Reprint, with additions and corrections. 2 vols. Sinica Leidensia. Leiden: E.J. Brill. First edition, 1959 (see in particular p. 22).
Randy Jones (pevač)

**Randy Jones** (**Rendi Džons**; 13. septembar, 1952.) je američki pevač disco i pop muzike i bio je originalni kauboj u disco bendu *[[Village People]]*.

Jones pozajmljuje glas fiktovnoj verziji sebe u video irgi *[[Postal III]]*, gde je on vođa gej bajkera.

Godine 2007. objavio je solo album, *Ticket to the World*.

## Vanjske veze
* 
* Zvanični sajt
* The Gentleman
Timothy Hutton

**Timothy Hutton** (16.8. 1960 - ) je američki glumac prije svega poznat po tome što je najmlađa osoba u historiji filmske umjetnosti koja je dobila nagradu Oscar za najboljeg sporednog glumca.

## Život

Otac Timothy Hutton je bio američki glumac Jim Hutton što mu je dalo poznanstva za početak karijere. Rastava njegovih roditelja do koje dolazi kada on ima 3 godine prolazi bez utjecaja na njegovu karijeru pošto se 1972. godine on s majkom vraća u Kaliforniju gdje mu živi otac. Nakon susreta s ocem kada je imao 16 godina počinje televizijska karijera Timothy Huttona. Ta povezanost početka njegove karijere s onom njegovog oca poznatog televizijskog glumca s bila kritizirana od strane medija, ali kritike su ostale bez utjecaja osim glumčeve iritacije.

Nakon 6 televizijski projekata Hutton dobiva uloga u dva filma 1980. godine od čega film Ordinary People ostvaruje totalni uspjeh i osvaja 3 Oscara. Jedan od njih je bio i onaj za sporednog glumca kojeg dobiva Hutton za ulogu mlađeg sina. Također pored njega dobio je i Zlatni Globus u svojoj 20 godini života. Poslije ovog neočekivanog uspjeha prvog redateljskog filma Roberta Redforda Huttonova karijera kreće u pogrešnom smjeru tako svi filmovi u kojima igra glavnu ulogu tijekom osamdesetih godina s izuzetkom The Falcon and the Snowman doživljavaju kino debakl. U ostatku filmske karijere Hutton će igrati prije svega uloge pomoćnih glumaca ili igra glavne uloge u televizijskim projektima kao na primjer serija Leverage u kojoj igra.

## Filmovi
### Glumac

### Direktor

## Zanimljivost

Timothy Hutton je u braku s nećakinjom francuskog predsjednika Valery Giscard d'Estainga.

## Vanjske veze

* 
*
29.

Godina **29.** (**[[rimske brojke|XXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Gemina i Gemina** ili, rjeđe, **godina 782. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "29." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__

## Događaji
* Agripina Starija je protjerana na otok Pandataria, a svi njeni sinovi (osim Kaligule) zatvoreni od strane Lucija Elija Sejana.
* Rimljani zauzimaju Serdiku (suvremena Sofija), naselje koje ime dobilo po keltskom plemenu Serdi.
* Isus kršten od strane Ivana Krstitelja. (ili 27.)

## Rođenja
*

## Smrti
* Livija, supruga rimskog cara Augusta i majka cara Tiberija, (r. 58. pne.)
Serdi

**Serdi** su bili drevno keltsko pleme koje se naselilo u Trakiji u 4. vijeku pne. Njihovo matično područje je bilo oko naselja Serdika (današnja Sofija), koje je po njima dobilo ime. Iako su se stopili s domicilnim tračkim stanovništvom, zadržali su neke keltske značajke i nekoliko vijekova kasnije.
30-e

:*Napomena: Ponekad se izraz **30-e*' koristi kao skraćenica za 1930-e, 1830-e ili druge decenije u raznim vijekovima – v. Popis decenija*

*'30-e''' su decenija koja je započela 1. januara 30. godine a završila 31. decembra 39. godine. To je bila ćetvrta decenija Anno Domini (nove ere), ako se period od 1. do 9. godine n.e. može uzeti kao "decenija".

## Događaji i trendovi
* 33 – Isus je razapet i, prema kršćanskom nauku, uskrsao iz mrtvih.
Sanhedrin

***Sanhedrin*** ili ***Sinedrion*** (; , *[[synedrion]]*, "sjediti zajedno," odnosno "skupština" ili "savjet") bila je skupština sastavljena od dvadeset tri suca imenovana za svaki grad u biblijskoj Zemlji Izrael.

**Veliki Sanhedrin** bio je vrhovni sud drevnog Izraela koga je činilo 71 članova. Veliki Sanhedrin je činio poglavar/knez/vođa zvan *[[Nasi]]* (neko vrijeme je taj položaj držao *[[Kohen Gadol]]* ili Vrhovni svećenik), zamjenik vrhovnog suca (*[[Av Beit Din]]*) i šezdeset devet običnih članova. U periodu Drugog hrama, Veliki sanhedrin se sastajao u Dvorani isklesanog kamenja u jeruzalemskom Hramu. Sud je stolovao svaki dan osim praznikom i na *[[šabat]]*. Krajem 3. vijeka, da bi se izbjegli progoni, njegove odluke su se objavljivale pod naslovom ***Beth HaMidrash***.

Posljednja obavezujuća odluka *Sanhedrina* je donesena godine 358., kada je usvojen hebrejski kalendar. *Sanhedrin* je raspušten nakon stalnih progona od strane Rimskog Carstva. Kroz vijekove je bilo pokušaja da se obnovi Sanhderin, od kojih je najpoznatiji Grand Sanhedrin koga je sazvao Napoleon Bonaparte.

*Sanhedrin* se navodi u Evanđeljima povodom Sanhedrinskog suđenja Isusu. Neke jevrejske institucije kao sanhedrin su imale odlučujući uticaj na formiranje organizacije rane Crkve.

## Reference

## Vanjske veze
* Secular and religious history of the Jewish Sanhedrin
* Re-established Jewish Sanhedrin website by "Friends of the Sanhedrin"
* The Jewish Court System  by Rabbi Aryeh Kaplan
* Jewish Encyclopedia: Sanhedrin
Terra Australis

**Terra Australis** ili **Terra Australis Incognita** (latinski: *nepoznata južna zemlja*) je bio teoretski kontinent koji se pojavljivao na europskim mapama od 15. do 18. vijeka.

Ovaj pojam je uveo Aristotel. Njegove ideje je kasnije proširio Ptolomej u 1. stoljeću, koji je vjerovao da je Indijski ocean na jugu zatvoren kopnom i da se kopno na sjevernoj hemisferi trebalo uravnotežiti kopnom na južnoj hemisferi. Tijekom renesanse, Ptolomej je bio glavni izvor za europske kartografe, pa se novo kopno počelo pojavljivati na njihovim mapama. Iako su geografska otkrića Magellana i Francisa Drakea ponekad smanjivala područje u kom bi se kontinent mogao pronaći, kartografi su zadržali Aristotelovo mišljenje. Znanstvenici su dokazivali njegovo postojanje navodeći kao argumente da bi tamo trebalo da postoji velika kopnena masa kao kontrateža poznatom kopnu na sjeveru. Obično je to kopno prikazivano kao kopno oko Južnog pola, ali mnogo veće od stvarnog Antarktika, prostirući se daleko na sjever - posebno u Pacifik. Novi Zeland, koji je Europljanin Abel Tasman prvi ugledao put ugledao 1642., je smatran od nekih kao dio tog kontinenta, kao i Afrika i Australija.
 
Mapa koja pokazuje kopno docrtano olovkom pod imenom *Terra Australis Incognita*, na mjestu gdje se nalazi Antarktika. Na dnu mape se vide nekompletni Novi Zeland i Nova Nizozemska (Australija). Ideju o Terri Australis su konačno ispravili Matthew Flinders i James Cook.

Cook je oplovio Novi Zeland, dokazavši da on ne može biti dio velikog kontinenta. Na svom drugom putovanju on je oplovio Zemlju na vrlo velikoj južnoj geografskoj širini, prešavši na nekim mjestima polarni krug, dokazavši da potencijalni južni kontinent mora ležati u hladnim polarnim krajevima. On se nije mogao nastavljati u područja sa umjerenom klimom, kao što se mislilo ranije.

Flinders je zapovijedao ekspedicijom koja je istraživala obalu Australije 1801. u smjeru suprotnom od kazaljke na satu, prošavši Veliki koraljni greben kroz ono što se danas naziva Flindersov prolaz i ispitavši Karpenterijski zaljev na sheveru. Njegov brod se nasukao na neoznačen greben, ali se ipak vratio u Australiju.
30.

Godina **30.** (**[[rimske brojke|XXX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u Julčijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Vinicija i Longina** ili, rjeđe, **godina 783. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "30." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__
## Događaji

* Govor na gori (prema sljedbenicima teorije o godini 33, iako se 27. ili 28. većini suvremenih historičara čini prihvatljivijom) - Isus govori svojim učenicima i masi.
* 7.4. – Razapinjanje Isusa (predloženi datum, iako neki izvori navode i 3. april 33).
* Rimljani u Belgiji osnivaju grad danas poznat kao Tournai.
* Velej Paterkul piše opću historiju svih zemalja poznatih u antičkom svijetu.
* Na području današnje Indije osnovano Kušansko Carstvo (približni datum).
* Vjerojatni početak pontifikata Svetog Petra (po katoličkom nauku do 64.).
* Fedro prevodi Ezopove basne i dodaje vlastite.

## Rođenja
* 8.11.–Marko Kokcej Nerva, rimski car (u. 98.)
* Marko Ulpije Trajan, rimski senator i otac cara Trajana
* Kvint Petilije Cerijalis, šurjak rimskog cara Vespazijana

## Smrti
* 7.4. – Juda Iskariot, Isusov učenik, počinio samoubistvo prije smrti svog učitelja
* 7.4. - Veliki petak – Isus (rođen oko 4. pne.) – datum koji prihvaća većina suvremenih učenjaka (tradicionalno 33)
* Šamaj, predsjednik Sanhedrina i talmudski učenjak.
* Ivan Krstitelj 

## Reference
Veliki petak

**Veliki petak** je kršćanski spomendan Isusove muke i smrti. Slavi se u petak prije Uskrsa. Zajedno s Velikim četvrtkom, Velikom subotom i Uskrsom čini Vazmeno trodnevlje.

Na Veliki petak, ne slavi se euharistijsko (misno) slavlje. Oltar je bez križa, svijećnjaka, cvijeća i oltarnika, da se simbolizira Isusova muka i smrt, a vjernici se u crkvi okupljaju razmljišljajući o Isusovoj muci. Kod katolika, post je obavezan na Veliki petak, za sve osobe od 18 do 60 godina. Ne jede se meso toplokrvnih životinja niti mesne prerađevine, a dopušten je jedan cjeloviti obrok.

## Veliki petak u pravoslavlju

U vreme kada je Hristos predao duh Svoj Ocu, u svim pravoslavnim hramovima se iznosi Plaštanica. To je platno na kojem je prikazano Hristovo polaganje u grob. Plaštanica se postavlja ispred oltara, na posebno ukrašen odar, koji predstavlja grob Hristov. Vernici u najvećem redu i sa dubokim poštovanjem, prilaze Plaštanici i celivaju je. Na Veliki petak se strgo posti (hrana se sprema na vodi), zato što sve misli i molitve treba da budu upućene Gospodu i podsećanju da je On Sebe prineo na žrtvu, iz ljubavi prema svima nama.

## Bogoslužje
* Služba riječi: čitanja iz Starog i Novog zavjeta, pjesme između čitanja, evanđelje, kratka propovijed i sveopća (vjernička molitva)
* Klanjanje križu
* Pričest

## Povezano
* film Pasija
* Bazilika Svetoga groba
* Križni put
* Bičevanje Isusa
* Trnova kruna
* Isusovo razapinjanje
* Isus na križu
Vazmeno trodnevlje

**Vazmeno trodnevlje** je najznačajnije vrijeme u liturgijskoj godini kada kršćani slave otajstvo muke, smrti i uskrsnuća Isusa Krista. Vazmeno trodnevlje počinje Misom večere Gospodnje na Veliki četvrtak, dostiže vrhunac u Vazmenom bdijenju i završava večernjom molitvom na Uskrs.

Na Veliki četvrtak prestaju zvoniti zvona u crkvama i ne sviraju orgulje do Vazmenog bdijenja.

Vazmeno trodnevlje sastoji se od:
* Veliki četvrtak (od Mise večere Gospodnje) - spomendan Isusove posljednje večere
* Veliki petak - spomendan Isusove muke i smrti
* Velika subota - dan tišine, molitve i pohoda Božjeg groba
* Uskrs - svetkovina Isusovog uskrsnuća

## Povezano
* Uskrs
* Veliki tjedan
* Žudije
Veliki četvrtak

**Veliki četvrtak** je kršćanski spomendan Isusove posljednje večeri. Slavi se u četvrtak prije Uskrsa. Veliki četvrtak do Mise večere Gospodnje je ujedno i zadnji dan korizme, Na Veliki četvrtak ujutro slavi se Misa posvete ulja (Missa chrismatis) na kojoj se posvećuje krizma (ulje za svetu potvrdu), te blagoslivlja ulje za bolesničko pomazanje i katekumene.

Na Veliki četvrtak uvečer, na svečan se način slavi euharistijsko slavlje, koje se naziva Misa večere Gospodnje. Tom misom počinje Vazmeno trodnevlje. Na otajstven se način slavi i obnavlja ustanovljenje Euharistije i svećeničkog reda.

## Liturgijsko slavlje
* Uvodni obredi: ulazna pjesma i pozdrav, pokajnički čin, molitva za oproštenje, Slava i zborna molitva
* Služba riječi: tri čitanja i propovijed
* Pranje nogu: ponegdje
* Euharistijska služba: priprava darova, euharistijska molitva i pričest
* Prijenos Svetotajstva
* Getsemanska ura: sat vremena šutnje i klanjanja pred Presvetim Sakramentom

## Povezano
* Posljednja večera
* Isus na Maslinskoj gori
* Liturgijska godina
* Žudije
Velika subota

**Velika subota** je kršćanski spomendan. Slavi se u dan prije Uskrsa. Zajedno s Velikim četvrtkom, Velikim petkom i Uskrsom čini Vazmeno trodnevlje.

To je dan tišine i molitve. Posjećuje se posebno uređeni Božji grob u crkvi. Ne slavi se euharistijsko (misno) slavlje. U subotu navečer, slavi se Vazmeno bdjenje, koje pripada u obrede Uskrsa. Na dan proslave Velike subote, pravoslavni vjernici u Jerusalimu prisustvuju obredu dočeka blagodatnog ognja.

## Povezano
* Uskrs
* Žudije
Križni put

**Križni put** (, također poznata i kao *Via Dolorosa*, "žalosni put") u kršćanstvu označava ritual u spomen na spomen Isusove muke, od trenutka kada Isusa osuđuju na smrt do polaganja Isusova tijela u grob. Sastoji se od 14 postaja. Za svaku postaju, u crkvama ili na javnim mjestima postavljaju se slike ili kipovi s likovnim prikazima Isusove muke.

Pobožnost je vrlo stara i potječe iz Jeruzalema. Nastala je tijekom hodočašća, kada su vjernici obilazili mjesta Isusove muke. Križni put su promicali sv. Franjo Asiški i franjevci, ali se pobožnost značajnije proširila tek u 18. stoljeću te je priznata u Katoličkoj Crkvi, Evangelističkoj Crkvi i u još nekim protestantskim Crkvama.

Molitveni dio križnoga puta, sastoji se od pripravne molitve, zatim od 14 molitvi za svaku postaju i od završne molitve. Svaka od molitvi 14 postaja počinje zazivom: "Klanjamo ti se Kriste i blagoslivljamo Te, jer si po svojem svetom križu otkupio svijet". Zatim slijedi razmatranje prigodno za pojedinu postaju, molitve Oče naš, Zdravo Marijo i Slava Ocu, zaziv "Smiluj nam se Gospodine! Smiluj nam se!" i jedna strofa pjesme "Stala plačuć' tužna mati" (lat. "Stabat Mater"). Crkva vjeruje, da svatko tko aktivno sudjeluje u pobožnosti Križnoga puta dobiva brojne milosti i potpun oprost grijeha, ako se taj dan i ispovijedio (po potrebi) te pričestio.

Likovni prikaz postaja križnoga puta, postao je sastavni dio interijera crkvi. Sastoji se od 14 slika ili kipova, koji predstavljaju prizore Isusova trpljenja. Ta tradicija postoji od 17. stoljeća.

Papa svake godine na Veliki petak predvodi pobožnost križnog puta u rimskom Koloseumu. To je posebno popularizirao papa Ivan Pavao II., a nastavio je i njegov nasljednik papa Benedikt XVI. Dok je Ivan Pavao II. bio zdrav, osobno je nosio križ od postaje do postaje, a posljednjih godina njegova pontifikata to su činili odabrani vjernici iz cijeloga svijeta.

## Postaje križnoga puta
# Isusa osuđuju na smrt
# Isus prima na se križ
# Isus pada prvi put pod križem
# Isus susreće svoju svetu Majku
# Šimun Cirenac pomaže Isusu nositi križ
# Veronika pruža Isusu rubac
# Isus pada drugi put pod križem
# Isus tješi jeruzalemske žene
# Isus pada treći put pod križem
# Isusa svlače
# Isusa pribijaju na križ
# Isus umire na križu
# Isusa skidaju s križa
# Isusa polažu u grob

Ovo je tradicionalan redoslijed postaja. Ponekad se mijenja raspored i uvode neke druge postaje te Isusovo uskrsnuće kao 15. postaja.
Veliki tjedan

**Veliki tjedan** ili **Strastna sedmica** (latinski: *Hebdomas Sancta* ili *Hebdomas Maior*"; grčki: *Μεγάλη Ἑβδομάς*, *Megale Hebdomas*) u kršćanstvu predstavlja posljednji tjedan Korizme, odnosno tjedan pred Uskrs.

Veliki tjedan počinje Cvjetnicom ili Nedjeljom Muke Gospodnje. Ovaj se tjedan, najčešće ujutro na Veliki četvrtak, održava misa posvete ulja na kojoj se blagoslivlja ulje za svetu potvrdu, bolesničko pomazanje i katekumene. Uvečer na Veliki četvrtak obilježava se sjećanje na Posljednju večeru. Na Veliki petak nema sv. Mise. Obilježava se sjećanje na Isusovu muku i smrt na križu. Velika subota je dan tišine, do Vazmenog bdijenja, subotu navečer, koje je vrlo bogato obredima. Na Uskrs slavi se Isusovo uskrsnuće i pobjeda nad grijehom i smrti. Dani u Velikom tjednu su vrijeme kršćanske ozbiljnosti, sabranosti i promišljanja o svetosti vremena i događanja u njemu.
Šamaj

**Šamaj** (r. oko 50. pne., u. 30. n.e.) je slavni židovski učenjak, osnivač jedne od dvije ključne rabinske škole, važna figura u Mišni. Bio je oponent starijem Hilelu po svojem tumačenju Zakona, po sudjelovanju u političkom životu i po temperamentu. U Mišni se gotovo uvijek spominje se zajedno s njim.

Njegova je škola poznata kao *Bet Šamaj* (Kuća Šamajeva), nasuprot *Bet Hilel*. Njegova je škola prevladavala u razdoblju od oko 20. do 70. n.e, nakon čega Hilelova škola preuzima primat.

Za razliku do Hilela, koji je bio posvećen religiji i problemima svakodnevnog života u skladu sa Zakonom, Šamaj je aktivno sudjelovao u političkim zbivanjima. Zapaljivog temperamenta, bio je sušta suprotnost staloženom Hilelu. Hilelovu blagost i smirenost ističe Mišna kao uzor koji treba slijediti, nasuprot Hilelovoj strastvenosti.

Šamaj međutim nije bio mizantrop. Shvaćao je mane svojeg temperamenta i preporučivao prijateljski odnos sa svima. Bio je skroman čak i u odnosu sa svojim učenicima. Preporučivao je marljivo proučavanje Tore, malo govora i mnogo truda.

U tumačenju Zakona bio je stroži od Hilela, namećući striktne, i teške obaveze. U Talmudu se navodi slučajevi kada je od svoje djece i unuka zahtijevao obaveze neprimjerene njihovoj dobi.

U tadašnjem kolegiju rabina, Sinedriju, mjesto predsjednika (sa titulom *nasi*, knez) od oko 30. g. pne. zauzimao je Hilel, dok je potpredsjedničko mjesto zauzimao, po običaju, predstavnik manjine. Kada se **Menahem**, predstavnik esena povukao s tog položaja, na njegovo mjesto izabran je Šamaj. Nakon Hilelove smrti, Šamaj je, oko godine 20.n.e, preuzeo predjedničko mjesto, dok potpredsjednik nije bio izabran, tako da je Šamajeva škola preuzela punu kontrolu.

Nakon Šamajeve smrti, 30.n.e, nasljedio ga je Hilelov unutk Gamaliel, ali u Sinedriju su Šamajevi učenici (šamaiti) i dalje dominirali, sve do oko 70.n.e, doba razaranja jeruzalemskog Hrama. Prema tvrdnji Jeruzalemskog Talmuda (Berakhot 1:7), u to je doba "glas s neba" objavio da vlast Kuće Šamajeve nije legitimna, pa dalja tradicija rabinskog judaizma slijedi Hilela.

## Literatura

* Keller, Werner: *Povijest Židova. Od biblijskih vremena do stvaranja Izraela*, Zagreb: Naprijed, 1992. (*Und wurden zerstreut unter alle Völker. Die nachbibliche Geschichte des jüischen Volkes*, Zürich: Buchklub Ex Libris, 1970.)
Starovisokonemački jezik

**Starovisokonemački jezik** () je jezik iz najstarije zabeležene faze u istoriji nemačkog jezika u periodu od 750. do 1150. godine.

Jedan je od jezika zapadne grupe germanskih jezika. Spada u izumrle jezike i bio je osnova za razvoj srednjovisokonemačkog jezika polovinom 11. veka.

Ne treba poistovećivati postojeću teritoriju na kojoj živi stanovništvo čiji je maternji jezik nemački sa teritorijalnom rasprostranjenošću starog visokonemačkog jezika jer Sloveni koji su do početka 11. veka naseljavali teritoriju istočno od reke Elbe nisu, naravno, govorili nijednim dijalektnom nemačkog jezika.

## Reference
Cvjetnica

**Cvjetnica**, **Nedjelja Muke Gospodnje** ili **Cveti** je kršćanski blagdan, slavi se u nedjelju prije Uskrsa.

Cvjetnica je uvod u Veliki tjedan. Crkva se spominje Isusovog trijumfalnog ulaska u Jeruzalem u dane prije Pashe, opisanog u sva četiri Evanđelja (Marko 11:1-11, Matej 21:1-11, Luka 19:28-44, i Ivan 12:12-19), ali i njegove muke koja je uslijedila nakon toga. Kad je ulazio u Jeruzalem, narod je dočekao Isusa mašući palminim i maslinovim grančicama i rasprostirući svoje haljine, putem kojim je išao jašući na magarcu. U spomen na to, na Cvjetnicu se prije jedne mise obavlja procesija s blagoslovljenim palminim i maslinovim grančicama. Sama misa je posvećena Isusovoj muci na kojoj se čita ili pjeva cijeli izvještaj o muci iz Evanđelja.

## Vanjske veze

* Liturgija na Cvetnu nedelju
* Pravljenje krsta od palmi 
* Cvetna nedelja (Grčka pravoslavna crkva u Australiji) 
* Cvetna nedelja, kontraverze 
* Cvetna nedelja, Vizantijska tradicija
* Ulazak Hrista u Jerusalem, pravoslavne ikone
Uskrsni ponedjeljak

**Uskrsni ponedjeljak** je kršćanska svetkovina. Slavi se dan nakon Uskrsa. U Hrvatskoj i mnogim državama svijeta je službeni praznik.

Na ovaj dan, u crkvama se spominje put uskrsnulog Isusa u Emaus s dvojicom učenika, koji su ga tek naknadno prepoznali, kada je lomio kruh. Nekada su uskršnje proslave trajale tjedan dana, ali se u 19. stoljeću skratilo na jedan dan poslije Uskrsa. Uskrsni ponedjeljak je službeni praznik u gotovo svim europskim državama, u Australiji, Novom Zelandu, Kanadi, Argentini, Čileu i u nekim državama Afrike i Srednje Amerike. U Poljskoj, Češkoj i Slovačkoj postoji običaj, da mladići ujutro probude djevojke, prskajući ih svetom vodom, posvećenom na Uskrs.

## Povezano

* Uskrsnuće Isusa Krista
* Emaus
Emaus

**Emaus** je antički grad, oko 11&nbsp;km sjeverno od Jeruzalema. Spominje se u Evanđelju po Luki, kada su dva Isusova učenika nakon Isusove smrti i uskrsnuća vraćala se kući u Emaus, a putem im se pridružio Isus.

## Emaus u Novom zavjetu
Isusovi učenici teško su podnijeli Isusovu muku i smrt. Mnogi su bili neutješni i uplašeni, nisu razumijeli što se dogodilo. Mnogi su se iz Jeruzalema vratili u svoja mjesta. Tako su se i dva Isusova učenika vraćala u Emaus.

Evanđelist Luka piše, da je Emaus udaljen 60 stadija od Jeruzalema. To je oko 11 kilometara sjeverno od Jeruzalema. Putem su raspravljali o događajima u Jeruzalemu. Jedan od ta dva učenika zvao se Kleofa, a drugom nije poznato ime. Dok su razgovarali pridružio im se Isus, no oni ga nisu prepoznali. Isus ih je upitao o čemu razgovaraju i zašto su žalosni. Znao je što ih muči, ovim pitanjem pozvao ih je, da se izjadaju. Kleofa odgovori: "Zar si ti jedini stranac u Jeruzalemu te ne znaš što se u njemu dogodilo ovih dana? (Lk 24,18)". Nato su ispričali, kako je prorok imenom Isus poučavao narod, imali su od njega velika očekivanja, ali je osuđen na smrt, razapet i umro. Zbunilo ih je što su neke žene, našle prazan grob i anđeli im rekoše, da je Isus živ. Isus im odgovori: "O bezumni i srca spora da vjerujete što god su proroci navijestili! Nije li trebao da Krist sve to pretrpi te uđe u svoju slavu? (Lk 24, 25-26)".

Tada im je Isus detaljno opisao, što su sve proroci navijestili, da će se dogoditi s Njim. Učenici su rado pamtili pozitivna proroštva, a izbjegavali su proroštva o Isusovoj muci i smrti. Smetalo im je, što je Isus umro na križu. Nadali su se, da će Isus uspostaviti zemaljsko kraljevstvo i osloboditi Židove od rimskih okupatora. Isus je navijestio Božje kraljevstvo umjesto zemaljskog. Preko proročanstva, pokazao je da je uistinu obećani Mesija. Dok su pričali, Isus i dva učenika došli su do Emausa. Isus je želio otići, ali su ga molil da ostane s njima, jer večer je i uskoro će noć. I dalje nisu znali da je to Isus.

Zajedno su sjeli za stol. Isus je uzeo kruh, izrekao blagoslov, razlomio kruh i pružio im. Tada su ga prepoznali, a Isus im iščeznu s očiju. Jedan drugome rekoše: "Nije li gorjelo srce u nama dok nam je putom govorio, dok nam je otkrivao Pisma? (LK 24,32)". Odmah su se vratili u Jeruzalem i potražili apostole. Apostoli su već znali, da je Isus uskrsnuo, već se ukazao pobožnim ženama i sv. Petru. Kleofa i drugi učenik ispričali su apostolima, kako im se Isus pridružio na putu u Emaus, kako im je tumačio sv. Pismo, kako su ga prepoznali u lomljenju kruha i kako je iznenada nestao.

## Historijska identifikacija
Kao biblijski Emaus se spominje nekoliko lokacija, među njima Emmaus Nicopolis (cca. 160 stadija od Jeruualem), Kiryat Anavim (66 stadija od Jeruzalem a ne putu za Jafu), Coloniya (36 stadija na putu za Jafu), el-Kubeibeh (63 stadija, na rimskom putu za Lyddu), Artas (60 stdaija od Jeruzalema) i Khurbet al-Khamasa (86 stadija na rimskom putu za Eleutheropolis).

## Povezano
* Emauška kuga
*emmaus-nicopolis.org

## Reference
Juda Iskariotski

**Juda Iskariotski** ili **Juda Iškariotski** (ili samo **Juda**) (hebrejski: **יהודה איש־קריות**) je bio, prema Novom zavjetu, jedan od dvanaestorice apostola, a poznat je po izdaji Isusa Krista. On je, prema Bibliji, za 30 srebrnjaka Isusovo tijelo predao Farizejima, protivnicima Isusovog naučavanja. Nakon izdaje objesio se na drvo vrste *Cercis Siliquastrum*, koje je kasnije prema njemu nazvano *Judino drvo*.
Nakon Judine smrti na njegovo mjesto je došao apostol Matija.

Juda Iskariotski se u kršćanskom svijetu predstavlja simbol izdaje, te njegovo ime često označava sinonima za izdajnika.

## [[Evanđelje po Judi]]
1970. godine u Egiptu je otkriven papirus iz 2. stoljeća. Taj papirus je postao poznat diljem svijeta kao *Evanđelje po Judi* (ili *Judino evanđelje*), a opisuje gore navedene događaje iz perspektive samoga Jude. Prema njemu je Juda ustvari omogućio Isusu da se oslobodi tjelesnog življenja i prijeđe na drugi svijet.
Sveti Andrija

**Apostol Andrija**, kao i brat mu Šimun Petar, bio je ribar na Genezaretskom jezeru (tj. Galilejskom moru) u Kafarnaumu, kamo su obojica stigli iz rodne Betsaide.

Prema nekim evanđeoskim izvještajima, Andrija je bio prvi od apostola kojega je Isus pozvao, pa ga istočne crkve obično i nazivaju »Prvozvani«. On, kao i sveti Ivan Evanđelist, bio je isprva sljedbenik Ivana Krstitelja koji je propovijedao skori dolazak Mesije. Kad je na Jordanu pokazao na Isusa i rekao: »Evo Jaganjca Božjega«, Andrija i Ivan, pristupili su Isusu i počeli slijediti njega. Andrija je odmah otišao do svoga brata Šimuna, koji je biti prozvan Petar, te mu rekao: »Našli smo Mesiju« (usp. Evanđelje po Ivanu 1,41), zato ga evanđelisti Matej i Luka u apostolskom zboru stavljaju odmah iza Šimuna Petra.

Novi zavjet još u nekoliko zgoda spominje Andriju: tako kod umnažanja hljebova i kad su stranci u Jeruzalemu željeli vidjeti Isusa. Nakon Isusova uzašašća i silaska Duha Svetoga, Sveto pismo Andriju više ne spominje. No zato o njemu pišu obilno mnogi apokrifni spisi koji, premda u njima nije uvijek lako odvojit stvarnu predaju od fikcije. Podatak da je Andrija propovijedao Evanđelje među Skitima, u današnjoj južnoj Rusiji, potvrđuje i otac crkvene povijesti Euzebije Cezarejski. Za Andrijinu mučeničku smrt na takozvanom Andrijinu križu u obliku slova X znamo jedino iz jednog spisa, zvanog *Passio* (Muka), u kojem je opisano apostolovo mučeništvo. Predaja veli, da je bio raspet u Ahaji u gradu Patrasu, odakle su mu relikvije prenesene u Carigrad, a zatim u Amalfi u Italiju. Svečeva glava bila je god. 1462. prenesena u Rim, a vratio ju je natrag grčkim pravoslavnim vjernicima papa Pavao VI. Pouzdan je povijesni podatak da se blagdan sv. Andrije slavio 30. studenoga već u doba sv. Grgura Nazijanskoga, dakle, u drugoj polovici IV. stoljeća. Istog datuma slavi se i u zapadnoj i u istočnoj Crkvi (ukoliko se slijedi julijanski kalendar, to je onda 13. studenog.

## Povezano

* Andrijin krst
Sveti Bartolomej

**Sveti Bartolomej** (Bartol) ili **Vartolomej** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Ime Bartolomej potječe od aramejske riječi "bar-Tôlmay" što znači Talmajev (Ptolomejev) sin. U Novom zavjetu, spominje se Natanael. Smatra se, da je to drugo ime apostola Bartola. U to vrijeme, kod Židova neki ljudi bili su poznati pod dva imena. Spominje se kao Bartolomej u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10,2-4). Na početku Djela apostolskih, naveden je među apostolima, koji su nazočili Isusovom uzašašću na nebo. U Evanđeljima po Marku, Mateju i Luki, Bartol se spominje u društvu s apostolom Filipom, dok je u Evanđelju po Ivanu, uz Filipa naveden Natanael (smatra se da su Bartol i Natanael ista osoba). U istom Evanđelju opisan je početni susret Isusa s Filipom i Natanaelom, u kojem je Natanael prvo bio skeptičan, a zatim je priznao Isusa kao Sina Božjega i kralja Izraela (Iv 1,45-51). Isus ga je već kod prvog susreta pohvalio kao "pravog Izraelca u kojem nema lukavstva", dakle, kao jednostavna, poštena, dobronamjerna i iskrena čovjeka . Na kraju Ivanova Evanđelja, Natanael je jedan od učenika, kojima se Isus ukazao na Tiberijanskom jezeru nakon uskrsnuća.

Euzebije Cezarejski piše kako je apostol Bartol, nakon Isusova uzašašća na nebo, otišao na misijsko putovanje u Indiju, gdje je ostavio kopiju Evanđelja po Mateju. Po nekim drugim spisima, naučavao je i u Mezopotamiji, Partiji, Likoniji itd. Smatra se, da je zajedno s apostolom Judom Tadejem, donio kršćanstvo u Armeniju. Armenska apostolska Crkva smatra ih svecima zaštitnicima. U 13. stoljeću sagrađen je manastir sv. Bartola na mjestu, gdje se smatra da je umro mučeničkom smrću. Manastir se nalazi u jugoistočnoj Turskoj. Mučen je na vrlo okrutan način. Ogulili su mu kožu i odrubili mu glavu. To je ovjekovječio Michelangelo u Sikstinskoj kapeli prikazavši na svojoj veličanstvenoj slici Posljednjega suda sv. Bartola kako oderan drži svoju kožu u ruci. Na toj je koži umjetnik načinio svoj portret .

Relikvije sv. Bartola u starom vijeku promijenile su više mjesta. Bile su u Siriji pa na Liparskim otocima, zatim u gradu Beneventu, dok ih car Oton II. nije odnio u Rim gdje su i danas u svetištu sv. Bartola. Dio relikvija je u Frankfurtu i u katedrali u Canterburyiju u Engleskoj.

Za vrijeme II. svjetskog rata, fašisti su na Liparskim otocima željeli otopiti srebrni kip sv. Bartola, jer su im nedostajali novci. Kip je na vagi pokazao jako malu težinu pa su odustali. U stvarnosti kip je prilično težak pa se smatra čudom to što se dogodilo. u sv. Bartola vezano je još čuda veznaih za težinu predmeta.

Sveti Bartol se spominje u djelo "The New Atlantis" Francisa Bacona.

## Izvori
Jakov Alfejev

**Jakov (mlađi) Alfejev** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Njega se naziva Jakov mlađi, da bi ga se razlikovalo od Jakova Zebedejeva (starijeg), također apostola. U Novom zavjetu spominje se u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10,2-4). U Novom zavjetu tri puta se spominje i Jakov Mlađi (Mk 15,40; 16,1; Mt 27,56). Moguće je, da se radi o istoj osobi, ali se ne zna točno. Sveti Pavao u Poslanici Galaćanima spominje ga kao jednu od najuglednijih ličnosti prve Crkve, dok se u Djelima apostolskim ističe kao jeruzalemski biskup .

Prema tradiciji umro je mučeničkom smrću u Egiptu ili u Jeruzalemu pribijanjem na križ, nakon što je naviještao Evanđelje. Njegov simbol na slikama je pila, jer se smatra da mu je nakon smrti tijelo prepiljeno. Spomendan mu je 3. svibnja zajedno sa sv. Filipom. U Hrvatskoj postoji mjesto Sveti Filip i Jakov, u kojem se nalazila istoimena crkva iz 13. stoljeća.

Neki ga poistovećuju sa Jakovom Pravednim.

## Povezano
* Jakov Pravedni

## Reference
Apostol Tadej

**Sveti Juda Tadej** († Perzija, 1. stoljeće) - kršćanski svetac, jedan od dvanaest apostola, zaštitnik u očajnim situacijama i izgubljenim slučajevima

Naziva se Juda Tadej ili Tadej što znači „hrabri“. Juda Iškariotski, koji je izdao Isusa je druga osoba. U Evanđeljima, sv. Matej i sv. Marko zovu ga Tadej, sv. Luka ga naziva Juda Jakovljev (po bratu), a sv. Ivan ga naziva Juda „ne onaj Iškariotski“.

Prema predaji, rođen je u Galileji, bio je bratić Blažene Djevice Marije. Postao je jedan od dvanaest apostola, zajedno s bratom sv. Jakovom Mlađim. Propovijedao je Evanđelje po Judeji, Samariji, Idumeji, Mezopotamiji, Siriji i Libiji. Govorio je grčki i aramejski jezik. Zajedno sa sv. Bartolom, donio je kršćanstvo u Armeniju te je zajedno s njim proglašen zaštitnikom Armenske Apostolske Crkve. Doživio je mučeničku smrt, zajedno sa apostolom Šimunom Zelotom u Perziji.

Sveti Juda Tadej prisustvovao je događaju, kada je Duh Sveti sišao na apostole pa se često na njegovim slikama, nalazi plamen iznad njegove glave, kao simbol Duha Svetoga. Za vrijeme Posljednje večere, Juda Tadej, postavio je Isusu važno pitanje: „Gospodine, kako to da ćeš se objaviti nama, a ne svijetu? (Iv 14,22).“ Isus mu je odgovorio: „Ako me tko ljubi, držat će moju riječ, i moj će ga Otac ljubiti; k njemu ćemo doći i kod njega se nastaniti. Tko mene ne ljubi, ne drži mojih riječi. Riječ koju slušate nije moja, već od Oca koji me posla. - Ovo sam vam govorio boraveći s vama. A Branitelj, Duh Sveti, kojega će Otac poslati zbog mene, naučit će vas sve i sjetiti vas svega što vam rekoh" (Iv 14,23-26).“

Juda Tadej napisao je kratku poslanicu pod nazivom „Poslanica Jude apostola“, koja se nalazi u Novom zavjetu na pretposljednjem mjestu, ispred Otkrivenja.

Spomendan mu je 28. listopada zajedno sa sv. Šimunom. Jako dugo bio je zapostavljan, jer su ga poistovjećivali s Judom Iškariotskim, koji je izdao Isusa. Njegovu ponovnom štovanju pridonijela je sv. Brigita. U 18. stoljeću, štovanje se proširilo po Italiji, Španjolskoj, Austriji, Poljskoj, kasnije u Južnoj Americi i SAD-u. Tadeusz je često ime u Poljskoj. Poljski pjesnik Adam Mickiewicz dao je svom velikom djelu naslov „Pan Tadeusz“, što znači Gospodin Tadija.
Apostol Simon Kananit

**Šimun Kanaanac** , **Šimun Revnitelj**, **Šimun Zelot** ili **Simon Kananit** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Njega se naziva Šimun Kanaanac, da bi ga se razlikovalo od Šimuna Petra, također apostola. Šimun znači "slušatelj", a ime Kanaanac znači, da je rođen u gradu Kani ili u pokrajini Kanaan. U Novom zavjetu spominje se u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10, 2-4). U Evanđelju po Luki i Djelima apostolskim naziva se Šimun zvan Revnitelj (Lk 6,15) i Šimun Revnitelj (Dj 1,13), zbog revnosti židovskom zakonu.

Prema legendi, naviještao je Evanđelje u Egiptu i Mezopotamiji, a prema nekim legendama i drugdje. Umro je mučeničkom smrću, usmrtili su ga pilom. Njegov spomendan slavi se 28. listopada, zajedno s apostolom sv. Judom Tadejom. Često su zajedno prikazani na slikama. Njegove relikvije se nalaze u sv. Petra u Rimu i u Toulouseu.
Predrag Milosavljević

**Predrag Peđa Milosavljević** (Lužani, Kragujevac, Kraljevina Srbija 1908. — Beograd, SFRJ 1987) je bio srpski slikar, diplomirani pravnik, diplomata, dramaturg i član SANU.

Po njemu je nazvana jedna ulica u Beogradu, na Bežanijskoj kosi.

## Bibliografija
* Između trube i tišine, knjiga eseja
* Zopir, drama 

## Reference