open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Astérix et la surprise de César

***Asterix protiv Cezara*** (francuski. *Asterix et la surprise de Cesar*) je francuski animirani film iz 1985. kojeg su režirali Gaëtan Brizzi i Paul Brizzi. Priča se zasniva na dva stripa iz popularnog serijala kojeg su stvorili René Goscinny i Albert Uderzo: *Asterix gladijator* i *Asterix legijonar*. To je četvrti animirani film iz serijala o Asterixu.

## Radnja
50 g. p. k. Obelix je u selu sreo plavokosu **Falbalu** te se zaljubio u nju. Asterix je zabrinut jer Obelix više ne pokazuje interes za ništa te se ponaša smeteno, a završno padne u depresiju kada otkrije da je Falbala već zaručena za mladog Tragicomixa. Gaj Julije Cezar slavi svoj rođendan i cijelo Rimsko carstvo se sprema na slavlje, pa neki novi zapovjednik otme Falbalu i Tragicomixa kako bi ih poklonio njemu na dar, ali ih se ipak odluči riješiti da ne izazove mržnju Gala. Mladi par biva odveden u Afriku pa ih Asterix i Obelix odluče spasiti. No tamo ih nađu Beduini i prodaju kao roblje Rimu.

## Glasovne uloge
* Roger Carel - Asterix
* Pierre Tornade - Obelix
* Pierre Mondy - Caius
* Danielle Licari - Falbala
* Serge Sauvion - Cezar

## Nagrade
* Osvojeno **Zlatno Platno** u Njemačkoj.

## Kritike
Kritičar *Michael Mackenzie* je u svojoj recenziji napisao: "*Asterix protiv Cezara* je razumno zabavna pustolovna priča koja isprva ima problema stati na svoje noge, ali kasnije nadoknadi za izgubljeno vrijeme. Brizzi braća rade odličan posao u balansiranju emocija sa humorom, posebno u završnom činu, gdje uspiju uvesti sjajan geg o uništenju pola Koloseja. Šala o tome kako Asterix i Obelix uništavaju slavne povijesne građevine je bila iskorištena više puta, najznačajnije u filmu *Asterix i Kleopatra* u kojem Obelix uništi nos Sfinge, ali ovdje ona funkcionira osobito dobro zbog pažnje na detaljima".

## Izvori

  
## Vanjske veze
* 
* ''Asterix protiv Cezara'' na Rotten Tomatoes
* Recenzija
Song of Russia

***Song of Russia*** () je američki crno-bijeli igrani film snimljen 1944. u režiji Gregoryja Ratoffa i Laszloa Benedeka. Po žanru je melodrama, a radnja je smještena u SSSR u prvim godinama drugog svjetskog rata. Protagonist, čiji lik tumači Robert Taylor je američki dirigent koji je tamo došao na turneju i otpočeo ljubavnu vezu sa lokalnom ruskom pijanisticom (čiji lik tumači Susan Peters), a koju će brutalno prekinuti njemačka invazija. *Song of Russia* je napravljen u jeku drugog svjetskog rata te je, između ostalog, imao i propagandnu svrhu, odnosno nastojao je promovirati tadašnje ratno savezništvo SAD i SSSR. Tokom snimanja je režiser Ratoff kolabirao, te ga je zamijenio Benedek. Usprkos toga je doživio veliki uspjeh, kako kod publike, tako i kod kritike. Iza rata je, međutim, mnogima uključenim u projekt donio probleme, s obzirom da se za vrijeme makartističke histerije upravo ovaj film uzimao kao primjer subverzivne pro-sovjetske i pro-komunističke propagande u Hollywoodu. Kongresni Odbor za antiameričku djelatnost je dao antikomunističkoj spisateljici Ayn Rand da kao vještak pregleda film; ona je dala službeni zaključak da je riječ o pro-sovjetskoj propagandi. Glumac Robert Taylor, koji je postao jedan od istaknutih hollywoodskih antikomunista, izjavio je da je film snimio "protiv svoje volje".

## Uloge
* Robert Taylor ...John Meredith
* Susan Peters ...Nadya Stepanova
* John Hodiak ...Boris Bulganov
* Robert Benchley ...Hank Higgins
* Felix Bressart ...Petrov
* Michael Chekhov ...Ivan Stepanov
* Darryl Hickman ...Peter Bulganov
* Jacqueline White ...Anna Bulganov

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Srebrni kondor

**Nagrade Srebrni kondor** () su filmske nagrade koje dodjeljuje Udruženje filmskih novinara Argentine. Ustanovljene su 1943. godine, te su se dodjeljivale jednom godišnje, uz dva prekida izazvana političkim previranjima 1950-ih i 1970-ih. Redovno se dodjeljuju od 1981. do danas u nekoliko kategorija.

## Kategorije

# najbolji film:
# najbolja režija:
# najbolja glavna glumica:
# najbolji glavni glumac:
# najbolji dugometražni dokumentarni film:
# najbolja sporedna glumica:
# najbolji sporedni glumac:
# otkriće među glumicama:
# otkriće među glumcima:
# najbolja fotografija:
# najbolja kostimografija:
# najbolja scenografija:
# najbolji zvuk:
# najbolja muzika:
# najbolja montaža:
# najbvolji debi:
# najbolji originalni scenario:
# najbolji adaptirani scenario:
# najbolja umjetnička inovacija:
# najbolji dugometražni animirani film:
# najbolji iberoamerički film:
# najbolji strani film koji nije na španskom jeziku:
# najbolji kratkometražni film

## Vanjske veze
* Premios Cóndor de Plata 2012 (60ª Edición), Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina 
* Sitio web sobre el cine argentino 
* Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina , en IMDb
* Ganadores de los Premios Cóndor de Plata
Filmski savez za očuvanje američkih ideala

**Filmski savez za očuvanje američkih ideala** (, MPAPAI) bila je organizacija koja je okupljala desno i konzervativno orijentirane glumce, režisere i druge filmske radnike u Hollywoodu. Osnovana je 1944. godine, a glavna svrha joj je bila suprotstavljanje "totalitarnim", odnosno komunističkim ili fašističkim tendencijama, odnosno tako orijentiranim pojedincima i organizacijama koje su tada djelovale u Hollywoodu. Među osnivačima su se našle neke od tada najvećih filmskih zvijezda, kao što su Gary Cooper, Clark Gable, Barbara Stanwyck, John Wayne, Ginger Rogers i Ronald Reagan, odnosno najugledniji sineasti kao što su Cecil B. DeMille, Walt Disney i King Vidor. Nakon završetka drugog svjetskog rata se MPAPAI gotovo u potpunosti orijentirala borbi protiv hollywoodskih ljevičara, za koje je tvrdila da svjesno ili nesvjesno, sadržaj hollywoodskih filmova pune implicitnom pro-sovjetskom propagandom. Kada su započeli makartistički progoni, odnosno saslušanja kongresnog Odbora za antiameričku djelatnost o mogućem sovjetskom uticaju na Hollywood, upravo su članovi MPAPAI bili ključni svjedoci. Organizacija je raspuštena 1975. godine.

## Povezano
* Friends of Abe

## Vanjske veze
* MPA's Statement of Principles
Kapan

**Kapan** (jerm. Կապան) ili **Kafan** je grad u Jermeniji i administrativni centar jermenskog marza Sjunik. Grad se nalazi na 316&nbsp;km jugoistočno od Jerevana. Sa populacijom od 45.000 (2009) najveći je grad celog jermenskog juga.

## Etimologija
Reč "**kapan**" dolazi od jermenskog glagola "**kapel**" (կապել) što u bukvalnom prevodu znači „zatvoren“ ili „okružen“. Termin je u starijim jermenskim geografskim literaturama označavao dolinu koja je sa svih strana zatvorena planinskim lancima.

## Historija
Područje oko Kapana se prvi put spominje u V veku kao malo seoce. Drevna naseobina se nalazila na nekih 15&nbsp;km severozapadno od današnjeg grada. Od X veka naselje se postepeno pretvara u feudalni posed i sedište knezova iz dinastije Džagikjanov. Grad je doživeo veliki procvat tokom XI veka kada se broj stanovnika popeo na blizu 15 - 20.000 ljudi. Grad su 1103. opustošili i razrušili do temelja Turci Seldžuci nakon čega on gubi svoj značaj i ponovo se pretvara u selo.

Arapski putopisac Adžaib Addunia iz XIII veka je u svom delu „Svedska čuda“ opisivao Kapan kao „nedostupnom mestu usred planina i šuma sa mnoštvom zamkova“.
S'početka XVIII veka u ovoj oblasti se borbama protiv persijskih i turskih zavojevača istakao legendarni jermenski ustanik David Bek koji je uspeo da sa svojom vojskom oslobodi ceo Sjunik.

## Ekonomija
Sadašnji Kapan koji je formiran srastanjem okolnih sela tokom XIX veka je bio i ostao centar obojene metalurgije i rudarstva (Persijanci su ga zvali „Madan“ što znači rudnik). Komercijalno iskorištavanje lokalnih depozita počelo je 1890.-ih kada je u gradu izgrađena topionica bakra uz pomoć francuskih rudarskih inženjera i kapitala.

Razvijaju se i tekstilna i inustrija nameštaja, a nije zanemariv ni uticaj stočarske proizvodnje i trgovine.

## Geografija
kapan je najveći grad u južnoj Jermeniji. Nalazi se u istočnom delu marza Sjunik, u dolini reke Vohči, na jugoistočnim obroncima Zangezurskih planina. Južno od grada se izdiže 3.206 metara visoka planina Hustup.

## Gradovi pobratimi
*  Borisov, Belorusija
*  Glendejl, Kalifornija, SAD

## Galerija slika


Image:Kapan. Monument to David Bek.jpg|Spomenik Davidu Beku u centru
Image:KapanGareginNzhdeh.jpg|Spomenik Gareginu Ndžeu nedaleko od grada
File:Bridge Kapan.jpg|Stari most u Kapanu
File:Vahanavank-raffi kojian-DCP 3670.JPG|Manastir Vahanavank iz X veka
File:Tatev Monastery from a distance.jpg|Tatevski manastir



## Povezano
* Sjunik
* Tatevski manastir
* Vahanavank (manastir)

## Reference

## Vanjske veze

* Profil na geonames (engl)
* Profil na World Gazetteer (engl, fra, nem, špa)
Anne Pedersdotter

**Anne Pedersdotter** (? - 7. april 1590) bila je norveška udovica, poznata po tome što je osuđena na smrt i spaljena kao vještica. Rođena u Trondheimu kao kćer lokalnog funkcionara, godine 1552. se udala za Absalona Pederssona Beyera, luteranskog svećenika i jednog od vodećih ličnosti Reformacije u Norveškoj. Godine 1575. je bila prvi put optužena za čaranje kojim je navodno ubila luteranskog Gjeblea Pederssona u nastojanju da svog muža dovede na njegovo mjesto. Uz muževu pomoć je uspjela ishoditi pomilovanje od danskog kralja. Međutim, nakon što joj je muž umro, ostala je bez zaštite. U martu 1590. je optužena za šest ubistava počinjenih čaranjem; na suđenju su protiv nje svjedočili sudjedi i prijatelji, ali i vlastita sluškinja, koja ja tvrdila da ju gospodarica jahala na vještičjem Crnom sabatu. Iako je Pedersdotter do kraja odbijala optužbe, osuđena je na smrt i spaljena. Njeno suđenje i pogubljenje je pokrenuo val lova na vještice u nordijskim zemljama koji će trajati do kraja 17. vijeka.

Slučaj Anne Pedersdotter je godine 1908. poslužio kao inspiracija za *[[Anne Pedersdotter (drama)|Anne Pedersdotter]]*, kazališni komad Hans-Wiers Jenssena. Isti je komad poslužio kao predložak za operu *[[La fiamma]]* italijanskog kompozitora Ottorina Respighija iz 1934. godine, te danski igrani film *[[Vredens dag]]* u režiji Carla Theodora Dreyera.
Anne Pedersdotter (drama)

***Ann Pedersdotter*** je kazališni komad norveškog pisca Hans-Wiersa Jensenna, premijerno izveden 1908. godine. Radnja je inspirirana stvarnim događajima u Norveškoj krajem 16. vijeka. Naslovna protagonistica je Anne Pedersdotter, udovica luteranskog svećenika koja nakon smrti muža bude optužena, osuđena i spaljena kao vještica. Jenssen je u svom tekstu sugerirao da je glavni razlog za te događaje bila Annina požuda prema vlastitom nećaku.

Godine 1934. je italijanski kompozitor Ottorino Respighi po njoj komponirao operu *[[La fiamma]]*, a 1943. danski sineast Carl Theodor Dreyer snimio igrani film *[[Vredens dag]]*.

## Izvori
La fiamma

***La fiamma*** () je opera u tri čina za koju je muziku komponirao Ottorino Respighi, a libreto napisao Claudio Guastalla. Predstavlja adaptaciju drame *[[Anne Pedersdotter (drama)|Anne Pedersdotter]]* norveškog pisca Hans-Wiers Jenssena; radnja je iz Norveške krajem 16. vijeka prebačena u Ravennu u 7. vijeku. Protagonistica je žena koja će zbog ljubavi prema posinku biti optužena, osuđena i spaljena kao vještica.

## Vanjske veze
* Casaglia, Gherardo, "23 Gennaio 1934" , *Almanacco Amadeus*, 2005. Accessed 2 March 2010 (in Italian).
* Crutchfield, Will, "Rare Respighi Opera at Carnegie", *[[New York Times]]*, 4 December 1987. Accessed 2 March 2010.
* Gelli, Piero (ed.), "Fiamma, La" , *Dizionario dell'Opera*, Baldini Castoldi Dalai, 2007, . Accessed online 2 March 2010.
* Lace, Ian "La Fiamma - Love and Witchcraft", MusicWeb International. Accessed 2 March 2010.
Herman Ehrlich

**Herman Ehrlich** (Našice, 9. 8. 1836 - Zagreb, 23. 10. 1895), poznati austrougarski tj. hrvatski industrijalac i građevinar, otac poznatog jugoslavenskog arhitekta Huga Ehrlicha i slikarice Mire Klobučar.

## Biografija
Inžinjer Herman Ehrlich je rođen 9. 8. 1836 u Našicama, u židovskoj obitelji. Iz prvog braka sa Marijom (Eisner) Ehrlich imao je sedmero djece, šest sinova i jednu kćer: Adolf, Ernest, Đuro, Hugo, Izidor, Mira i Pavao. Sa svojom drugom suprugom Rozalijom (Singer) Ehrlich ima je dvojicu sinova, Adolfa i Kolomana. Od 1863 do 1874 godine, Ehrlich je uspješno vodio svoje poduzeće u rodnim Našicama. 1874 godine preselio se sa obitelji u Zagreb. 1876 je dobio obrtovnicu za građevinsko poduzeće u cijeloj Kraljevini Hrvatskoj i Slavoniji, a sjedište poduzeća je bilo u Kukovićevoj kući. 1877 godine u zakup je preuzeo manju pivovaru od Adolfa Bettlheima. Ehrlich je gradio ceste po Slavoniji i Hrvatskoj, te mnoge vojne objekte, javne i privatne zgrade. Zbog solidnog poslovanja i kvalitetne izvedbe radova Ehrlichova je tvrtka bila tada jedna od poznatijih u Trojednoj Kraljevini Hrvatske, Slavonije i Dalmacije. Ehrlich je postao industrijalac 1883 kupivši nakon požar paropilanu od Charlesa Heavena iz Londona. Za hrvatsko vodno gospodarstvo tvrtka "Ehrlich" izvela je, između inih, radove na regulaciji rijeke Vuke i veći dio kanalizacijske mreže u Osijeku. Jedan od poznatijih Ehrlichovih pothvata je gradnja ljetnikovca-restauracije na Josipovcu 1890, i to što je pusta zemljišta pretvorio u vinograde, uredio šetalište između Tuškanca i Zelengaja i uredio put od Kraljičina zdenca na Medvednici do Šestina. Ehrlich je o svoj trošak izgradio cestu od Kulmerova kamenoloma do Kraljičina zdenca koja je kasnije prozvana "Ehrlichovim putom". 1890, prema projektu arhitekta-graditelja Mije Gehera, Ehrlich je dao za svoju porodicu izgraditi rezidenciju "Vilu Ehrlich" s restaurantom i kavanom. Također je o svom trošku s "Gospodarske izložbe" 1891 da dopremiti paviljon na Tuškanac, a prenio je kutjevački i bosanski paviljon. Njegovi sinovi su se također uspješno uključivali u očev posao, a Hugo je stekao i međunarodnu reputaciju, poglavito zbog dovršenja Loosova projekta vile Karma u Clarensu kraj Montreuxa na Ženevskom jezeru. Herman Ehrlich je umro u Zagrebu 23. 10. 1895 godine. Sahranjen je na židovskom dijelu groblja Mirogoj.

## Povezano
Porodica Ehrlich

## Reference

## Literatura
* 
*
Vredens dag

***Vredens dag*** () je danski crno-bijeli film snimljen 1943. u režiji Carla Theodora Dreyera. Predstavlja adaptaciju kazališnog komada *[[Anne Pedersdotter (drama)|Anne Pedersotter]]* norveškog pisca Hans-Wiersa Jenssena, koji je, pak, bio inspiriran stvarnim slučajem Anne Pedersotter, norveške udovice koja je krajem 16. vijeka spaljena kao vještica. Zaplet filma je radnju pomakao na početak 17. vijeka, te, slično kao i dramski tekst, sugerirao da je Anne Pedersdotter (čiji lik tumači Lisbeth Movin) stradala zbog incestuozne ljubavne veze, odnosno požude prema posinku Martinu (čiji lik tumači Preben Lerdorff Rye.

Dreyeru je ovo bio prvi film nakon gotovo dvanaest godina pauze, a snimio ga je u teškim okolnostima njemačke okupacije u drugom svjetskom ratu. Kasniji kritičari su ponekad navodili da je motiv lova i spaljivanja vještica inspiriran Holokaustom, odnosno nacističkim progonima Jevreja koji su počeli i u Danskoj za vrijeme snimanja filma. Sam Dreyer je to poricao, ali je nedugo nakon snimanja pobjegao u neutralnu Švedsku.

Film nakon premijere nije imao dobar prijem, a mnogi su mu zamjerali preveliku sporost radnje. Kasniji kritičari su ga, međutim, hvalili kao jedno od najzrelijih i najkvalitetnijih Dreyerovih ostvarenja.

## Uloge
* Thorkild Roose ... Vlč. Absalon Pederssøn
* Lisbeth Movin ... Anne Pedersdotter, Absalonova druga supruga
* Preben Lerdorff Rye ... Martin, Absalonov sin iz prvog braka
* Sigrid Neiiendam ... Merete, Absalonova majka
* Anna Svierkier ... Herlofs Marte
* Albert Høeberg ... Biskup
* Olaf Ussing ... Laurentius
* Preben Neergaard ... Degn
* Kirsten Andreasen
* Sigurd Berg
* Harald Holst
* Emanuel Jørgensen
* Sophie Knudsen
* Emilie Nielsen
* Hans Christian Sørensen
* Dagmar Wildenbrück

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Criterion Collection: ''Day of Wrath'' Retrieved 2012-07-20
* "Figuring out ''Day of Wrath''" - Criterion Collection Essay by Jonathan Rosenbaum Retrieved 2012-07-20
Marta Ehrlich

**Marta Ehrlich** (Zagreb, 27. 4. 1910 - Zagreb, 15. 3. 1980), jugoslavenska slikarica čija su djela i karijera u današnje doba nepravedno zapostavljeni.

## Biografija
Marta Ehrlich je rođena 27. 4. 1910, u Zagrebu. Odrasla je u imućnoj i poznatoj zagrebačkoj židovskoj obitelji Ernesta and Erne Laure Ehrlich. Otac joj je bio građevinar (poduzeznik), a majka učiteljica. Ehrlichi su poznata zagrebačka obitelj, Martin djed Herman je bio uspješan građevinar-poduzetnik, ujak Hugo Ehrlich poznati arhitekt, a tetka Mira Klobučar poznata slikarica. Prije Drugog svjetskog rata Marta je živjela zajedno sa roditeljima i dvojicom braće u vili "Ehrlich" na Tuškancu, a koju je projektirao i izgradio njezin ujak Hugo. Osnovnu i srednju školu pohađala je u Zagrebu. 1934 diplomirala je na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu. Nakon diplome Marta je 1935 godine preselila u Pariz, gdje je usavršavala svoje vještine na raznim slikarskim tehnikama. U Parizu je ostala do 1938., nakon čega se je vratila u rodni grad. Po povratku u Zagreb Marta je pohađala privatne lekcije-sate kod Vladimira Becića. Martini su počeci u slikarstvu označeni Becićevim utjecajem. Tijekom svoje karijere stvorila je 227 slika koje predstavljaju neprocjenjivi dio jugoslavenske i hrvatske likovne umjetnosti. Marta je bila udata za slikara Kamila Tompu, sa kojim je živjela i radila u njihovom stanu u Šubićevovoj ulici. Marta je slikala sve do 1978 godine. 15. 3. 1980 Marta Ehrlich je počinila samoubojstvo. Pokopana je na Mirogoju pod prezimenom svojeg supruga kao Marta Tompa.

## Povezano
Porodica Ehrlich

## Reference
Mordets melodi

***Mordets Melodi*** () je danski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1944. u režiji Bodil Ipsen. Radnja, temeljena na radio-drami Tavsa Neiiendama, prikazuje kako nepoznati počinitelj vrši ubistva inspirirana taktovima kabaretske pjesme. Protagonistica, koju glumi Gull-Maj Norin, je pjevačica koja sumnja da bi mogla počinitelj pod hipnozom. Film je snimljen za vrijeme njemačke okupacije u drugom svjetskom ratu, a kasnijim historičarima je postao zanimljiv zbog ugođaja i narativnih tehnika sličnim hollywoodskom film noiru.

## Uloge
* Gull-Maj Norin ... Kabaretska pjevačica Odette Margot / Sonja
* Poul Reichhardt ... Ceremonijal-majstor Max Stenberg
* Angelo Bruun ... 	Hipnotizer Louis Valdini
* Peter Nielsen ... 	Detektiv Baunsø
* Else Petersen ... 	Gđa Baunsø
* Karen Poulsen ... 	Garderobijerka Flora Kristiansen
* Ib Schønberg ... 	Direktor teatra Perm
* Petrine Sonne ... 	Stanodavka Sonja Bohman
* Charles Wilken ... Stanar
* Anna Henriques-Nielsen ... Prodavačica Sonja Neie
* Lili Heglund ... 	Pekar Lise Rasmussen
* Valsø Holm ... 	
* Per Buckhøj ... 	
* Helga Frier ... 	Čistačica Nielsen
* Lis Løwert ... 	Sobarica Poula

## Reference

## Vanjske veze
* IMDb
* Det Danske Fiminstitut
I bambini ci guardano

***I bambini ci guardano*** () je italijanski crno-bijeli film snimljen 1944. u režiji Vittorija De Sice. Radnja se temelji na romanu Cesarea Giulia Viole i prikazuje kako se jedna porodica raspada nakon što supruga (čiji lik tumači Isa Pola) odluči napustiti muža (čiji lik tumači Emilio Cigoli) radi ljubavnika (čiji lik tumači Adriano Rimoldi). Zbivanja su prikazana iz perspektive 4-godišnjeg sina, čiji lik tumači Luciano De Ambrosis. Film je snimljen u kaotičnim danima drugog svjetskog rata i njemačke okupacije, ali je danas najzanimljiviji zbog toga što je u njemu De Sica prvi put istraživao motivce i stilove koji će se povezivati s poratnim neorealizmom.

## Uloge
* Emilio Cigoli - Andrea - il padre
* Giovanna Cigoli - Agnese - la governante
* Olinto Cristina - Il rettore 
* Luciano De Ambrosis - Pricò
* Jone Frigerio - La nonna (kao Ione Frigerio)
* Mario Gallina - Il medico
* Maria Gardena - La signora Uberti
* Zaira La Fratta - Paolina
* Armando Migliari - Il commendatore
* Guido Morisi - Gigi Sbarlani
* Nicoletta Parodi - Giuliana
* Dina Perbellini - Zia Berelli
* Isa Pola - Nina - la madre
* Adriano Rimoldi - Roberto - l'amante di Nina
* Tecla Scarano - La signora Resta

## Vanjske veze
* 
* Criterion Collection essay by Peter Brunette
Hong Lou Meng (film)

***San crvenog paviljona*** () je kineski crno-bijeli film snimljen 1944. u režiji Bu Wancanga. Predstavlja prvu ekranizaciju klasičnog istoimenog romana Cao Xueqina, a radnja mu prikazuje odnos nekoliko plemićkih porodica u doba dinastije Qing. Film je nastao za vrijeme drugog svjetskog rata i japanske okupacije, te je imao slab komercijalni uspjeh.

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Dream of the Red Chamber''  at the Chinese Movie Database
Vječnost (film, 1943)

***Vječnost*** () je japansko-kineski crno-bijeli historijski film snimljen 1943. u režiji Bu Wancanga, Ma-Xu Weibanga i Zhu Shilina. Radnja je smještena u Kinu u doba opijumskih ratova i prikazuje kako se Lin Zexu, velikodostojnik dinastije Qing, nastoji oduprijeti Britancima i zapadnim silama. Film je nastao u vrijeme drugog svjetskog rata, odnosno japanske okupacije Kine, a svrha mu je bila propagirati suradnju između Japana i pro-japanskog kineskog režima Wang Jingwei pod parolom borbe protiv zajedničkog zapadnog neprijatelja. Nakon završetka rata su mnoge ličnosti uključene u produkciju doživjele neugodnosti zbog optužbi za izdaju i kolaboraciju, te su bili prisiljeni tražiti utočište u Hong Kongu.

## Uloge
* Chen Yunchang ... Zhang Jingxian
* Li Xianglan (japansko ime Yoshiko Ōtaka)
* Gao Zhanfei ... Lin Zexu
* Yuan Meiyun
* Wang Yin

## Reference

## Literatura
* Fu, Poshek "Resistance in Collaboration: Chinese Cinema in Occupied Shanghai" in *[http://books.google.com/books?id=FthtSfOogBEC Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation]*. David, Barrett P. ed. (Stanford: Stanford University Press, 2001)

## Vanjske veze
* 
* ''Eternity''  from the Chinese Movie Database
Die Feuerzangenbowle

***Die Feuerzangenbowle*** () je humoristički roman njemačkog pisca Heinricha Spoerla. Protagonist je dr. Johannes Pfeiffer, uspješni dramski pisac koji tokom druženja s prijateljima shvati da je, zato što je bio obrazovan kod kuće od strane tutora, propustio školske pustolovine. Radnja prikazuje kako se pod krinkom upisuje u gimnaziju te izvodi svakojake psine na račun profesora. Roman, za koji je autor pronašao inspiraciju u vlastitoj mladosti, ali i psinama svog nestašnog sina, se pokazao izuzetno popularnim, te je bio ekraniziran čak tri puta - 1934. pod naslovom *[[So ein Flegel]]*, te 1944. kao *[[Die Feuerzangenbowle (1944 film)|Die Feuerzangenbowle]]* i 1970. kao *[[Die Feuerzangenbowle (1970 film)|Die Feuerzangenbowle]]*.
Julius Epstein

**Julius Epstein** (Zagreb, 7. 8. 1832 - Beč, Austrija, 3. 3. 1926), znameniti austrougarski i austrijski pijanist i klavirski pedagog.

## Biografija
Julius (Julije) Epstein je rođen u Zagrebu, 7. 8. 1832 u židovskoj obitelji. Odrastao je u Zagrebu sa dvojicom braće; Vatroslavom i Jakovom. Sa suprugom Amalijom ima je troje djece; Rikarda, Rudolfinu i Eugeniju. Epsteinov sin Richard, poznati zagrebački pijanist i muzički pedagog na Sveučilištu za glazbu i izvedbene umjetnosti u Beču, je ubijeni za vrijeme Holokausta. Kći mu Rudolfina je bila čelistica, a Eugenia violinistica. Epsteinove kćeri su tijekom sezone 1876/77 odradile uspješnu zajedničku turneju po Njemačkoj.

Tijekom školovanja u Zagrebu Epsteinov profesor je bio hrvatski pjesnik Vatroslav Lichtenegger, dok je u Beču studirao pod Johannom Rufinatschom i Antonom Halmom. Epstein je debitirao 1852 godine, te je ubrzo postao jedan od popularnijih pijanista i profesora u Beču. Od 1867 do 1901 godine, Epstein je kao profesor predavao na Sveučilištu za glazbu i izvedbene umjetnosti u Beču gdje su mu među ostalima studenti bili; Ignaz Brüll, Marcella Sembrich, Mathilde Kralik, Gustav Mahler, Blagoje Bersa i Richard Robert. Epstein je izvodio i uređivao Beethovenove klavirske sonate, Mendelssohnovu sonatu "Sämmtliche Clavierwerke" i Schubertovu sonatu "Kritisch Durchgesehene Gesammtausgabe". Bio je dobar prijatelj Ferde Livadića i mentor Gustava Mahlera. 1846 godine, Epstein je u Zagrebu sa svojom braćom osnovao Društvo čovječnosti, koje je pomagalo potrebite diljem Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije. Julius Epstein umro je 3. 3. 1926 godine u Beču.

## Reference

## Literatura
* 
*
Eugen Viktor Feller

**Eugen Viktor Feller** (Lavovska oblast, Austro-Ugarska, 26. 1. 1871 - Zagreb, 15. 11. 1936), jugoslavenski industrijalac, farmaceut i pionir industrijske proizvodnje lijekova u Kraljevini Jugoslaviji.

## Biografija
Eugen Viktor Feller je rođen u ukrajinskoj Lavovskoj oblasti, 26. 1. 1871 godine u obitelji Davida i Elizabete Feller. Fellerov otac je bio Židov, a majka austrijska katolkinja. Viktor je bio odgojen u obje vjere. Bio je oženjen s austrijankom Idom Oehmichen-Feller sa kojom je imao dvanaestero djece, te se vjerovatno iz ljubavi prema njoj i on izjašnjavao katolikom. Sin mu je bio poznati jugoslavenski matematičar Vilim Srećko Feller. Doselivši u vrijeme Austro-Ugarske Monarhije u Trojednu Kraljevinu Hrvatske, Slavonije i Dalmacije, bio je vlasnik prve ljekarne "Crvenom križu" gdje je 1897 započeo proizvodnju svog čudotvornog eliksira Elsa Fluid, kojeg je nazvao po nadimku svoje majke Else. 1899 Viktor je preselio u Donju Stubicu. Premda je proizvodnju eliksira započeo u Grubišnom Polju, vrhunac proizvodnje, prodaje i izvoza Viktor je ostvario u Donjoj Stubici. U Donjoj Stubici je postao vlasnikom ljekarne "Sveto trojstvo". Viktor je u Donjoj Stubici 1901 godine sagradio obiteljsku kuću sa ljekarnom, te tvornicu i laboratorij za potrebe proizvodnje. Eliksir je reklamirao u gotovo svim vodećim listovima Austro-Ugarske kao lijek za sve bolesti. Eliksir je liječio bolove u zglobovima, prehlade, bol u križima, glavobolje, zubobolje, itd. Zahvaljujući "Elsa Fluidu" pošta u Donjoj Stubici je početkom stoljeća ostvarivala veliki prihod. Oko 1908 godine otpremala je dnevno od 300 do 400 pošiljki lijeka i primala gotovo isto toliko pouzetnih novčanih uputnica. Spretni Viktor je osvojio tržište Austrije, Njemačke i ostalih europskih zemalja, te također i Egipta, Kine, Japana i Amerike, kamo se eliksir naročito izvozio u doba prohibicije, jer je u velikom postotku sadržavao alkohol. Viktor je svojim eliksirom stvorio veliko bogatstvo, tako da je 1906 godine u Zagrebu, na uglu Jelačićevog trga i Jurišićeve ulice, izgradio prvu četverokatnicu u Zagrebu koja je ubrzo bila prozvana zagrebačkim neboderom. Prije toga je 1904. godine na Tomislavovu trg br. 4 izgradio obiteljsku vilu na dva kata znanu kao "Feller Haus", a koju je projektirao arhitekt Vjekoslav Bastl u okrilju atelijera "Hönigsberg & Deutsch". Viktor je 1927 godine četverokatnicu na Jelačićevom trgu prodao bogatom zagrepčaninu, židovskom industrijalcu Ottu Sternu. Feller je bio veliki filantrop koji je financijski pomagao studente, siromašne zagrebačke obitelji, djecu i razna dobrotvorna društva. 1918 Viktor je otvorio fundaciju za pomoć majkama i obiteljima poginulih hrvatskih vojnika tijekom Prvog svjetskog rata. Eugen Viktor Feller je umro u Zagrebu, 15. 11. 1936, te je sahranjen na Mirogoju.

## Reference

## Literatura
*
Norðvesturkjördæmi

**Norðvesturkjördæmi** (prevedeno sa islandskog: **Sjeverozapadni okrug**) je jedan od 6 islandskih izbornih okruga osnovan 1999. Najveći grad tog okruga je Akranes od 6 625 stanovnika.
## Karakteristike
Okrug se prostire po sjeverozapadu Islanda, po teritoriju 3 islandske regije, i obuhvaća ukupno 27 općina sa 30 493 stanovnika, od kojih njih 21,924 ima biračko pravo izabrati 8 poslanika za parlament - Althing.

## Reference

## Vanjske veze
* Lög um kosningar til Alþingis
Leon Ehrmann

**Leon Ehrmann** (Podbuz, Austro-Ugarska Monarhija , 1870 - Budimpešta, Austro-Ugarska Monarhija, 27. 4. 1913), austrougarski industrijalac i stariji brat poznatog jugoslavenskog industrijalca Aleksandera Ehrmanna.

## Život
Leon Ehrmann je rođen 1870. u bogatoj židovskoj obitelji Ignaca i Adele Liebermann-Ehrmann. Porijeklom je iz Podbuza u istočnoj Galiciji. Ehrmann je odrastao uz trojicu braće; Aleksandra, Oskara i Leopolda. Cijela obitelj Ehrmann bavila se drvnom industrijom. Ehrmann je 1903 godine utemeljio drvoprerađivačku tvrtku "Slavonija d.d." u Slavonskom Brodu. Za života je obavljao sljedeće funkcije:

* trgovački savjetnik, predsjednik industrije drva "Una d.d." iz Bosanske Dubice 
* član uprave "Hrvatske eskomptne i mjenjačne banke d.d." 
* predsjednik dioničkog društva "Faginae" u Rijeci, 
* član uprave drvne industrije "Mundus" u Budimpešti, 
* član uprave francuskog društva "Companie foreslière de l’Afrique française", itd.

Leona Ehrmanna je pratio glas izvanrednog strukovnog i općeg stručnjaka, te je osobito bio uvažena ličnost u krugovima drvne industrije Austro-Ugarske Monarhije. Ehrmann je umro u Budimpešti, 27. III. 1913. godine.

## Reference

## Literatura
*
Mývatn

**Mývatn** je plitko eutrofno jezero koje leži na sjeveru Islanda, udaljeno 85 km istočno od glavnog grada islandske regije Norðurland eystra - Akureyria. 
## Geografija
Prvo maleno jezero nastalo je prije otprilike 3 800 godina, ali se je povećalo na današnju površinu od 37 km² nakon erupcije vulkana zvanog - Mlada Laxa, koja se zbila prije 2 000 godina.

Kraj oko jezera Myvatn poznat je kao najsunčaniji dio Islanda, prepun ptica zbog brojnih mušica, po kome je jezero dobile ime, koje su za ptice i ribe bile odličan plijen. Ono je sintagma od islandskih riječi **mý** (mušica) i **vatn** (jezero). Ime Mývatn se često koristi ne samo za jezero, nego i za čitav taj kraj.

Svega par kilometera od jezera, nalazi se kaldera - Krafla visoka 818 metara.
Okolica je bogata ostatcima vulkanske aktivnosti, ugaslim kraterima i stupovima lave. Sama rijeka Laxá poznata je kao bogato ribolovno područje za potočne pastrve i losose.

Jezero Mývatn, zajedno sa rijekom Laxá i okolnim močvarama, danas su zaštićeni kao rezervat prirode.

## фото галерија - Fotogalerija

Myvatn vom Naturbad Jardboedin-06-2018-gje.jpg
Myvatn-Naturbad Jardboedin-04-2018-gje.jpg
Myvatn-Jardbadsholar-14-2018-gje.jpg
Myvatn-Jardbadsholar-32-Krater-2018-gje.jpg
Myvatn-Jardbadsholar-Bodendecker-04-2018-gje.jpg
Myvatn-Jardbadsholar-Bodenprobe-10-2018-gje.jpg
Myvatn-Skutustadir-02-Kirche-2018-gje.jpg
Myvatn-Skutustathagigar-20-2018-gje.jpg
Myvatn-Skutustathagigar-14-Vindbelgjarfjall-2018-gje.jpg
Myvatn-Skutustathagigar-28-Blafjall-2018-gje.jpg


## Reference

## Vanjske veze

* ''Mývatn'' }
Boke

**Boke** se može odnositi na:

* Bauquay, naselje i opština u departmanu Calvados, Francuska
* Bocchè, Piacenza, naselje u provinciji Piacenza, Italija
Logudoro

**Logudoro** je brdovita oblast u centralnom i sjevernom dijelu Sardinije, koja otprilike zauzima teritorij historijskog Giudicata Logudora.
So ein Flegel

***So ein Flegel*** () je njemačka crno-bijela filmska komedija snimljena 1934. u režiji Roberta A. Stemmlea. Predstavlja prvu adaptaciju popularnog humorističnog romana *[[Die Feuerzangenbowle]]* Heinricha Spoerla. U njemu se u dvostrukoj ulozi pojavljuje Heinz Rühmann - kao ugledni spisatelj obrazovan od tutora kod kuće, odnosno kao njegov brat blizanac koji pohađa gimnaziju. Radnja prikazuje kako spisatelj, shvativši da je propustio pustolovine đačkog života, preuzima njegov identitet i dolazi u cijeli niz nevolja. Roman je deset godina kasnije ekraniziran kao film *[[Die Feuerzangenbowle (film, 1944)|Die Feuerzangenbowle]]* u kome je Rühmann ponovio svoju ulogu.

## Izvori


## Vanjske vete
* 
* ''So ein Flegel'' mit drei Standbildern bei filmportal.de
Die Feuerzangenbowle (film, 1944)

***Die Feuerzangenbowle*** je njemačka crno-bijela filmska komedija snimljena 1944. u režiji Helmuta Weissa. Predstavlja drugu po redu adaptaciju istoimenog romana Heinricha Spoerla, koji je također napisao scenario. Popularni komičar Heinz Rühmann ponavlja ulogu poznatog pisca dr. Johannesa Pfeiffera koju je tumačio u prethodnoj adaptaciji *[[So ein Flegel]]* deset godina ranije. Radnja prikazuje kako, shvativši kako je zbog obrazovanja kod kuće propustio đačke pustolovine, odlučuje preuzeti identitet gimnazijalca te počinje provoditi svakojake psine prema profesorima, ali se također zaljubi u kći jednog od svojih profesora.

*Die Feuerzangenbowle* je bio snimljen u jeku drugog svjetskog rata, odnosno u vrijeme kada je Treći rajh bio izložen savezničkom bombardiranju i sve izglednijem porazu. Kao i neki drugi filmovi napravljeni u to vrijeme, svrha mu je bila pružiti eskapističku zabavu kako bi se izbjegla demoralizacija zbog suočavanja sa stvarnošću. Usprkos toga, nacistički ministar obrazovanja Bernhard Rust ga je dao zabraniti, navodno zbog vrijeđanja nastavnika i autoriteta. Rühmann je nakon toga kontaktirao Hermanna Göringa koji je uredio da se održi privatna projekcija za u Vučjoj jami. Tamo je Adolf Hitler bio toliko oduševljen s filmom, da je uredio da se zabrana ukine. Die Feurezangenbowle je potom postigao veliku gledanost, a što su mnogi tumačili vedrim i nostalgičnim prikazom vilhelminske Njemačke.

*Die Feurzangenbowle* je popularnost održao i nakon rata. 1980-ih se, pak, na njemačkim univerzitetima ustanovio običaj ritualnog gledanja filma sa učešćem publike nalik na slične običaje vezane uz *[[The Rocky Horror Picture Show]]*.
 
## Vanjske veze
* 
*  mit Standbildern
* Rezension von Georg Seeßlen in epd film 3/94 
* *[http://einestages.spiegel.de/static/topicalbumbackground/3569/der_m_untergang.html Kultfilm – Der (M)untergang],* Artikel von Benjamin Maack in *[[einestages]],* 28. Januar 2009
*
Prost slučajan uzorak populacije

**Prost slučajan uzorak [[populacija|populacije]]** (**slučajan uzorak**, **uzorak**) je podskup populacije koga čine elementi izabirani iz populacije, tako da je za svaki element populacije postojala ista verovatnoća da bude izabiran. [Britannica] *Statistics (science)*

Uzorak se pravi izborom elemenata populacije na „slučajan način“. Takav izbor se može napraviti tako što se elementi populacije numerišu, ili se stave u neki poredak. Zatim se korišćenjem slučajnih brojeva, za uzorak izdvoje elementi određene numeracije. Dobar izbor slučajnih brojeva su nizovi cifara nekih iracionalnih brojeva, npr. π, ili √7. [Kostić] 6.7

**Obim uzorka** (**obim**) je broj elemenata u uzorku. [Kostić] 6.7

Sa povećanjem obima uzorka, povećava se tačnost procene na osnovu uzorka. Obim uzorka određuje stepen slobode. [Kostić] 6.7

## Reference

[Britannica] ''Encyclopaedia Britannica''; *Statistics (science)*.

[Kostić] Kostić; Metrološki priručnik; Fileks, Leskovac, 2014. (Može se naručiti sa Internet strane ''Symmetry''-ja .)
Große Freiheit Nr. 7

***Große Freiheit Nr. 7*** je njemački igrani film snimljen 1944. u režiji Helmuta Käutnera. Po žanru predstavlja kombinaciju melodrame i mjuzikla, a radnja mu je smještena u Hamburg, odnosno znamenitu ulicu Große Freiheit u četvrti St. Pauli. Protagonist, koga tumači Hans Albers, je "pjevajući" pomorac koji se odlučuje skrasiti i oženiti za djevojku (čiji lik tumači Ilse Werner), ne znajući da je ona zaljubljena u njegovog prijatelja (koga glumi Hans Söhnker).

Film je snimljen u jeku drugog svjetskog rata; planovi da se koriste autentične lokacije u Hamburgu je omelo savezničko bombardiranje, poslije koga je snimanje nastavljeno u praškim studijima Barrandov. *Große Freiheit Nr. 7* je, pak, kasnije imao problema sa cenzurom, odnosno nacističkim ministrom propagande Josephom Goebbelsom koji je zamjerao prikaz hamburških pomoraca kao sklonih alkoholu, ženama i tučnjavi. Zbog svega toga ga je dao zabraniti, osim na teritoriju Češko-Moravskog Protektorata, gdje je premijerno prikazan krajem 1944. godine. U Njemačkoj je, pak, prikazan nakon završetka rata u jesen 1945. godine. Danas se smatra jednom od najpoznatijih i najpopularnijih uloga u Albersovoj karijeri.

## Uloge
* Hans Albers ... Hannes Kroeger
* Ilse Werner ... Gisa Häuptlein
* Hans Söhnker ... Willem
* Hilde Hildebrand ... Anita
* Gustav Knuth ... Fiete
* Günther Lüders ... Jens
* Ilse Fürstenberg ... Gisina majka
* Ethel Reschke ... Margot
* Erna Sellmer ... Frau Kaasbohm
* Kurt Wieschala ... Jan
* Helmut Käutner ... Karl
* Richard Nicolas ... Admiral
* Maria Besendahl ... Frau Boergel
* Justus Ott ... Herr Wellenkamp
* Gottlieb Reeck ... Herr Puhlmann
* Thea Thiele ... Konzulova žena
* Alfred Braun ... Radio-reporter
* Rudolf Koch-Riehl ... Ceremonijal-majstor
* Karl-Heinz Peters ... Poštar
* Erwin Loraino ... Mornar

## Vanjske veze
* 
* 
* Große Freiheit Nr. 7
* http://www.der-blonde-hans.de/albers10a.htm
Jwar Bhata (film, 1944)

***Jwar Bhata*** je indijski crno-bijeli igrani snimljen na hindiju godine 1944. u režiji Amiye Chakravartyja. Radnja prikazuje kako se sin bombajskog bogataša (koga glumi Aga Jaan) zaljubi u sestru svoje zaručnice, ali kako to ne zaustavlja vjenčanje, pa će time povrijeđena sestra (koju glumi Mridula Rani) prokleti Boga i biti izbačena iz kuće. Jwar Bhata je historičarima zanimljiv po tome što je predstavljao debi Dilipa Kumara koji će kasnije postati jedna od najvećih bollywoodskih zvijezda.

## Vanjske veze
*
Ornithocheirus

***Ornithocheirus*** (starogrčki "ornis" i "cheiros" - ptičja ruka) je rod kratkorepih pterosaura.

Prvi fosili otkriveni su 1827. u formaciji Wealden u Sussexu (Engleska). Pretežno su u pitanju bili dijelovi čeljusti, zglobovi i nekoliko odvojenih pršljena. Ostatak skeleta sa lubanjom nije pronađen.

Iz hrpe od preko 1000 pronađenih kostiju, na osnovu dijelova čeljusti opisano je 36 vrsta. Taj takson je dugo vremena služio kao "odlagalište" kostiju, za koje se sa sigurnošću jedino moglo ustvrditi da pripadaju porodici Ornithocheiridae. Među njima je bilo i fosila koji se danas priključuju drugim porodicama, kao što su srodnici aždarkida *[[Lonchodectes]]* i pteranodontid *[[Ornithostoma]]*, koji je još uvijek poznat samo na osnovu fragmenta čeljusti. Do sada su priznate još dvije vrste, *O. mesembrinus* i *O. simus*.

## Osobine

Rodu *Ornithocheirus* su pripadali srednje veliki do veliki pterosauri, sa dugim i uskim šicastim lubanjama. Raspon krila je iznosio od 2,5 do 8,5 metara.

Neke vrste su imale koštanu krestu na kljunu. Rubovi čeljusti bili su im paralelni, a sama čeljust je na poprečnom presjeku bila trougaona. Zubi su im bili svi istog tipa, kratki i jaki, a nalazili su se sve od vrha čeljusti pa do kraja. Za razliku od njihovih srodnika, rodova *[[Anhanguera]]* i *[[Coloborhynchus]]*, koji su imali proširenu rozetu zuba pri vrhu čeljusti, vrste roda *Ornithocheirus* (uključujući i *O. simus*) imale su prave čeljusti koje su se sužavale prema vrhu. Također, za razliku od ostalih pterosaura, zubi *Ornithocheirusa* su pretežno bili uspravni, a ne usmjereni prema van. Imali su manje zuba od svojih srodnika. Razmak između zuba bio je veći od njihovog prečnika. Njihova gornja površina je bila izbrazdana, a njihov presjek je bio kružan ili ovalan. *Ornithocheirus* je spadao u najveće pterosaure svog vremena.

*Ornithocheirus* se vjerovatno hranio ribama jedreći nad morem, slično kao i današnji albatrosi.

## U popularnoj kulturi
Veliki pterosaur identificiran kao *Ornithocheirus* prikazan je u BBC-jevom televizijskom programu *[[Walking with Dinosaurs]]*. U toj epizodi je predstavljen veliki ornitokajrid iz formacije Santana u Brazilu, *[[Tropeognathus mesembrinus|Ornithocheirus mesembrinus]]*, koji se sada klasificira u odvojen rod, *Tropeognathus*.

## Literatura
* David M. Unwin: *The Pterosaurs: From Deep Time.* PI Press, New York, 2006, 
* Peter Wellnhofer: *The illustrated encyclopedia of pterosaurs*. New York : Crescent Books, 1991., 
* Peter Wellnhofer: *Flugsaurier.* A. Ziemsen Verlag, Wittenberg, 1980, 

## Izvori

## Vanjske veze
Jwar Bhata

***'Jwar Bhata***' je naslov dva bollywoodska filma:

* ''Jwar Bhata'' (film, 1944), rež. Amiya Chakravarty
* ''Jwar Bhata'' (film, 1973), rež. Addhurti Suba Rao
Hets

***Hets*** (, izvan Švedske poznat pod naslovom ***Mučenje***, je švedski crno-bijeli film snimljen 1944. godine u režiji Alfa Sjöberga, najpoznatiji po tome što je njime započela filmska karijera Ingmara Bergmana. Mladi Bergman, koji je također asistirao Sjöbergu u režiji, napisao je scenario, djelomično inspiriran detaljima vlastite biografije. Protagonist, čiji lik tumači Alf Kjellin, je gimnazijalac koga, kao i njegove kolege, zlostavlja sadistički nastavnik latinskog (koga glumi Stig Järrel). Radnja prikazuje kako mladić otkriva kako je nastavnik zlostavljao svoju ljubavnicu, lijepu prodavačicu cigareta (koju tumači Mai Zetterling). Hets je nakon premijere izazvao javnu polemiku između Bergmana i njegovog bivšeg nastavnika latinskog, koji ga je optuživao da loše pokazuje nastavničku profesiju u Švedskoj.

## Uloge
* Alf Kjellin ... Jan-Erik Widgren (student u *Ring IV L*)
* Stig Järrel ... "Caligula", nastavnik latinskog
* Mai Zetterling ... Bertha Olsson, prodavačica cigareta
* Olof Winnerstrand ... Direktor škole
* Gösta Cederlund ... Pippi, nastavnik
* Stig Olin ... Sandman, učenik
* Jan Molander ... Pettersson, učenik
* Olav Riégo ... G. Widgren
* Märta Arbin ... Gđa Widgren
* Hugo Björne ... Ljekar

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Har inte herr Widgren läst på läxan!'' (video) Windows Media  Classroom scene with *Caligula*, the sadistic Latin teacher. The same scene (video) Real Media
Raduga (film)

***Duga*** () je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1944. u režiji Marka Donskoja. Scenario za film je napisala poljska književnica i komunistička aktivistica Wanda Wasilewska, smjestivši radnju u ukrajinsko koje se na početku rata našlo pod njemačkom okupacijom. Protagonisti su dvije sestre, od kojih će se jedna pridružiti partizanima, a druga postati ljubavnica lokalnog njemačkog komandanta. Film je sniman za vrijeme samog trajanja rata, kada su sovjetski studiji bili evakuirani na istok; u slučaju *Duge* je kao lokacija poslužio današnji Turkmenistan, gdje su filmaši nedostatak snijega nastojali nadoknaditi koristeći sol na ašhabadskom stadionu. Film je usprkos tehničkih problema doživio veliki uspjeh, pogotovo izvan sovjetskih granica, gdje je dobio dobre kritike i nagradu američkog National Board of Review (zbog čega se ponekad pogrešno govorilo da je nagrađen Oscarom za najbolji strani film).

## Reference

## Vanjske veze
*
Zoja (film)

***Zoja*** () je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1944. u režiji Lea Arnštama. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Galina Vodjanickaja, je Zoja Kosmodemjanskaja, mlada komsomolka koja se nakon početka njemačke invazije na SSSR kao dobrovoljac priključila partizanima, te bila uhvaćena, mučena i pogubljena od njemačkih okupatora. Radnja prikazuje njen život prije rata, kao i mučeničku smrt. *Zoja*, koja je snimljena za vrijeme samog rata, te kao takva imala snažan propagandni naboj, imala je izuzetnu gledanost u SSSR-u. U njemu je, između ostalog, svoj debi imao Aleksej Batalov, koji će kasnije postati velika sovjetska filmska zvijezda. Godine 1946. je *Zoja* prikazana na prvom kanskom festivalu gdje je dobio nagradu za scenario.

Insert iz filma *Zoja* predstavlja dio jugoslavenskog filma *[[Desant na Drvar (film)|Desant na Drvar]]* iz 1963. godine, odnosno prikazan je u sceni u kojoj stanovnici Drvara u lokalnoj kino-dvorani gledaju film koji su sa sobom donijeli pripadnici sovjetske misije pri Titovom Vrhovnom štabu.

## Uloge
* Galina Vodjanickaja ... Zoja Kosmodemjanskaja
* Tamara Alceva ... Zojina učiteljica
* Aleksej Batalov
* Anatolij Kuznjecov ... Boris Fomin
* Rostislav Pljat ... Njemački vojnik
* Boris Podgornij ... Njemački oficir
* Vera Popova
* Boris Poslavski ... Sova
* Nikolai Rižov ... Zojin otac
* Jekaterina Skvorcova ... Zoja kao dijete (pod imenom Katja Skvorcova)
* Ksenija Tarasova ... Zojina majka
* Jekaterina Tarasova ... Katja Tarasova
* Vladimir Volček ... Sekretar Komsomola

## Vanjske veze
* 
* 
* [RuData](http://www.rudata.ru/wiki/Зоя_(фильм,_1944))
La torre de los siete jorobados

***La torre de los siete jorobados*** () je španski crno-bijeli film snimljen 1944. godine. Temelji se na romanu Emilija Carrerea, a po žanru je fantastični triler. Radnja se događa u Madridu u 19. vijeku i počinje kada mladiću nepoznati starac pomaže dobivati na ruletu, prije nego što se ispostavi da je riječ o duhu koji želi da mu mladić zaštiti kćer. *La Torre*, koji je zbog korištenja natprirodnih elemenata imao problema s frankističkom cenzurom, se navodi kao ostvarenje na koje je značajan uticaj imao njemački filmski ekspresionizam.

## Uloge
* Antonio Casal ... Basilio Beltrán
* Isabel de Pomés ... Inés
* Guillermo Marín ... Doctor Sabatino
* Félix de Pomés ... Don Robinson de Mantua
* Julia Lajos ... Madre de la 'Bella Medusa'
* Julia Pachelo ... Braulia
* Manolita Morán ... La 'Bella Medusa'
* Antonio Riquelme ... Don Zacarías
* José Franco... Espectro de Napoleón
* Manuel Miranda
* Emilio Barta
* Antonio L. Estrada
* Luis Ballester
* Luis Latorre
* Rosario Royo
* Julián García
* Francisco Zabala
* Natalia Daina
* Carmen García
* José Arias
* Antonio Zaballos

## Vanjske veze

* La torre de los siete jorobados. Película completa
* La torre de los siete jorobados en miradas.net 
* La torre de los siete jorobados en Film Database
* La torre de los siete jorobados en All Movie Guide
* La torre de los siete jorobados en TCM Movie Database
* La torre de los siete jorobados en decine21
* La torre de los siete jorobados en Culturalia 
* La torre de los siete jorobados en Answers.com
* La torre de los siete jorobados en Moviemire
* Cien mejores películas españolas
Nebo Moskvi

***Nebo Moskve*** () je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1944. godine u režiji Julija Rajzmana i Aleksandra Ptuška. Temelji se na istoimenoj kazališnoj predstavi Georgija Mdivanija. Radnja je smještena na početak rata s Njemačkom, a protagonist, koga tumači Pjotr Alejnikov je mladi vojni pilot koji se nakon završetka letačke škole priključuje lovačkoj eskadrili koja će se suprotstaviti Nijemcima. Film, koji je snimljen i distribuiran za vrijeme trajanja samog sukoba, imao je veliku gledanost.

## Vanjske veze
* 

*
Štit Džurgaja

***Štit Džurgaja*** (; ) je sovjetski crno-bijeli fantastični filmski mjuzikl snimljen 1944. u režiji Semjona Dolidzea i Davida Rondelija. Radnja se događa za vrijeme drugog svjetskog rata i prikazuje kako grupa vojnika Crvene armije zaposjeda polurazrušeni srednjovjekovni zamak te počinje slušati priče o legendarnom vitezu Džurgaju (koga glumi David Gamrekeli), koji će na kraju oživjeti i pomoći da se suprostave neprijatelju. Godine 1950. je Štit Džurgaja osvojio Staljinovu nagradu.

## Vanjske veze
* 
* http://mediateka.km.ru/cinema_2001/Encyclop.asp?Topic=topic_segida_f8463 
* http://www.geocinema.ge/ge/index.php?filmi=111
Norðausturkjördæmi

**Norðausturkjördæmi** (prevedeno sa islandskog: **Sjeveroistočni okrug**) je jedan od 6 islandskih izbornih okruga osnovan 1999. Najveći grad tog okruga je Akureyri od 17 966 stanovnika.
## Karakteristike
Okrug se prostire po sjeveroistoku Islanda, po teritoriju 2 islandske regije, i obuhvaća ukupno 21 općina sa 39 621 stanovnika, od kojih njih 28 362 ima biračko pravo izabrati 10 poslanika za parlament - Althing.

## Reference

## Vanjske veze
* Lög um kosningar til Alþingis