open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Benediktinci

**Benediktinci** (*Red Svetog Benedikta*) su najstariji monaški red u katoličkoj crkvi. Red je osnovao Benedikt iz Nursije oko 530  godine u Montecassinu. Geslo reda bilo je "Ora et labora" (Moli i radi). Sveti Benedikt je odredio pravila koja su određivala kako samostani trebaju biti vođeni, i na taj način bio 'otac zapadnog redovništva'.

Pravila su pored molitvi predviđala i fizički rad za monahe. Od redovnika se očekivala poniznost, molitva, rad, poslušnost, šutnja i spolna čistoća (celibat). Njegova sestra Skolastika, osnovačica je ženskog reda benediktinki. Benediktinci su bili pod direktnom upravom papa. Sveti Benedikt Anijanski (oko 750-821) napravio je nova pravila reda, koja su usvojena 817. Svoj vrhunac benediktinci su doživjeli u 10. i 11. st. Najznačajniji benediktanski samostan postao je Opatija Cluny u Burgundiji (Francuska). Pod uticajem monaha sa istoka i benediktinci su se počeli baviti prepisivanjem knjiga, otvaranjem škola i biblioteka. Iz njihovih redova iznjedrili su se prvi istaknuti naučnici i profesori ondašnje Evrope. Iz benediktinskih redova izašlo se oko 40 papa.

Od 12. st. slabi uticaj i moć benediktinaca, zbog konkurencije novih redova. Vremenom su prikupili ogromne posjede i pretvorili se u krupne feudalce. Od sredine 19. st. ponovo doživljavaju procvat u djelovanju.

Benediktnici nisu pridonijeli samo vjeri, nego i ekonomiji i obrazovanju. Otvorili su puno škola. Ponekad se razdoblje od 6.-16. stoljeća zove i "benediktinska era".

## Povezano
* Sveti Benedikt
* Franjevci
* Dominikanci

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Benediktinskog reda
* La regola commentata
* ''Confoederatio Benedictina Ordinis Sancti Benedicti''  Kongregacija Benediktinskog reda
* Benediktinska zajednica na Ćokovcu
Zhang He

**Zhang He** (? - 231), stilsko ime **Junyi** (儁乂) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva, poznat po tome što je služio gospodara rata Cao Caoa, a kasnije i njegove nasljednike u državi Cao Wei.

## Reference

## Vanjske veze
* Biography of Zhang He at Kongming's Archives
Zhang Yi (Junsi)

**Zhang Yi**, stilsko ime Junsi (cca. 167  230) bio je kineski birokrat iz doba Tri kraljevstva koji je služio Liu Beija, kasnijeg osnivača države Shu Han. Prije toga je služio gospodaru rata Liu Zhangu, a 212. ga je porazio Zhang Fei. Prešao je u službu Liu Beija i na nagovor Zhuge Lianga dobio niz odgovornih funkcija. Dok je upravljao Nanzhongom, lokalni gospodari rata su se pobunili te ga kao ratni plijen poslali Sun Quanu, gospodaru Wua. Tamo je završio u zatvoru, a da Sun Quan nije imao pojma o kome je riječ. Pušten je tek nakon ponovno sklapanja saveza Shua i Wua, odnosno diplomatskom intervencijom Deng Zhija.

## Reference


## Povezano

* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*
* *[[Romansa Tri kraljevstva]]*
Dou Wu

**Dou Wu** (竇武) (? -168), kurtoazno ime **Youping** (游平), bio je kineski političar i velikodostojnik u službi dinastije Han. Poticao je iz ugledne porodice i školovao se kao konfucijanac, te postao niži službenik u vladi cara Huana. Napredovao je u službi kada mu je kćer Dou Miao odabrana za novu carevu suprugu. Tada je postao jedan od najvažnijih carskih službenika te, zajedno sa svojim kolegom Chen Fanom, nastojao što je moguće više suzbiti rastući uticaj dvorskih eunuha čija su pohlepa i korupcija izazivali široko nezadovoljstvo u narodu. Godine 166. je ono eksplodiralo u masovne proteste konfucijanskih učenjaka i studenata, a na koje je car Huan reagirao masovnim hapšenjima, započevši period represije poznat kao Katastrofe strančarskih zabrana. Dou Wu je, međutim, imao dovoljno uticaja na cara da spriječi pogubljenje zatvorenika, koji su sljedeće godine pušteni, ali bez počasti. Početkom 168. je car Huan umro, a njegova kćer postala regenticom i, nakon konzultacija sa ocem i Chen Fanom, odlučila da novi car postane 12-godišnji Liu Hong, kasnije poznat kao car car Ling. Dou Wu je novonastalu situaciju pokušao iskoristiti kako bi se obračunao sa eunusima, te je skovao plan za njihovo masovno hapšenje i likvidaciju; kćer ga je, međutim, odgovorila od masovne čistke te je trebalo pohapsiti tek četvoro najmoćnijih i najkorumpiranijih eunuha. Dou Wu je, međutim, svoj prijedlog uobličio u tekst, odnosno pismo koje su eunusi presreli te nakon toga Zhang Huana, komandanta carskih trupa, nagovorili kako Dou Wu priprema izdaju. Carska vojska je napala Dou Wua i njegove pristaše koji su poraženi, a sam Dou Wu je izvršio samoubistvo. Nakon tih događaja su svi članovi njegovog klana likvidirani.
Yan Rou

**Yan Rou** (168 - ?) bio je kineski oficir iz doba Tri kraljevstva. Kao dijete su ga zarobili pripadnici nomadskog naroda Wuhuan. Yan Rou je među njima odrastao u ratnika, te kasnije, uz pomoć suparničkih Xianbeija, postao poglavica Wuhuana. Kasnije se priključio vojsci kineskog gospodara rata Cao Caoa te joj pomogao u sukobima sa drugim nomadskim narodima na sjeveru Kine.

## Povezano

* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*
* *[[Romansa Tri kraljevstva]]*
Wuhuan

**Wuhuan** () je naziv za nomadski narod koji je živio na sjeveru Kine, u područjima današnjih provincija Hebei, Liaoning, Shanxi, te općini Beijing i autonomnoj oblasti Unutrašnja Mongolija. Smatra se kako su poticali od Donghua ili "Istočnih barbara" koji su bili potisnuti na istok od strane Xiongnua. U kineskim historijskim izvorima se uglavnom spominju u doba Istočne dinastije Han, i to kao jedan od rijetkih nomadskih naroda koji je bio pouzdan partner i saveznik carske vlasti. Od 190-ih su, međutim, sve više počeli koristiti kolaps carske vlasti za pljačkaške pohode po sjeveru Kine, odnosno kao najamnici nudili svoje usluge brojnim gospodarima rata, od kojih se najviše isticao Yuan Shao. Godine 207. je protiv njih sjevernjački gospodar rata Cao Cao poduzeo veliki pohod te im nanio odlučujući poraz u bitci na Planini bijelog vuka. Preživjeli Wuhuani su se priključili Cao Caovoj vojsci i u kasnijim sukobima Tri kraljevstva dobili reputaciju "najbolje konjice ispod neba". U 3. vijeku se spominju manje wuhuanske pobune, da bi u 4. vijeku Wuhuani bili apsorbirani u Xianbeije.
Jiang Qin

**Jiang Qin** (168–219), stilsko ime **Gongyi** (公奕), bio je Kina|kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva. Pridružo se gospodaru rata Sun Ceu kada je Sun osvajao teritoriju svog suparnika Liu Yaoa u Jiangdongu. Na Sun Cea je ostavio snažan dojam te mu je povjerio niz prestižnih titula. Jian Qin je poslije Sun Ceove smrti nastavio služiti njegovog brata Sun Quana, osnivača države Istočni Wu. Na Sun Quana je također ostavio snažan dojam, i to zbog svoje skromnosti i štedljivosti. Godine 219. je umro nedugo nakon Lü Mengove invazije provincije Jing.

U romanu *[[Romansa Tri kraljevstva]]* se navodi kako je prije ulaska u Sun Ceovu službu bio pirat.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Vanjske veze
* Jiang Qin (Gongyi) - Comprehensive Romance of the Three Kingdoms biography
Cao Ren

**Cao Ren** (168 &ndash; 223) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva, poznat po službi u vojsci svog starijeg rođaka, znamenitog gospodara rata Cao Caoa. Kineski izvori navode da je u mladosti bio bahat i lakomislen, ali je, ušavši u Cao Caovu vojsku, od samog početkla pokazao sposobnost da dosljedno provodi naređenja kao i veliku osobnu hrabrost. Smatra se i jednom od najzaslužnijih ličnosti za stvaranje države Cao Wei, čiji ga je prvi car Cao Pi imenovao vrhovnim komandantom.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
* Popis likova u Dynasty Warriors

## Reference

*
Zhao Yun

:*Za cara iz [[dinastija Song|dinastije Song]] v. [[Car Lizong od Songa]].*

**Zhao Yun** (? - 229) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva. Tokom najvećeg dijela karijere, Zhao je bio u službi gospodara rata Liu Beija i imao značajnu ulogu u stvaranju države Shu Han. Ostavio je značajan trag na suvremenike, pa postoje brojne reference na Zhao Yuna kako u književnosti, tako i u folkloru, uključujuću reputaciju trećeg od *[[Pet generala tigrova]]*.

S druge strane, o samom Zhao Yunu su suvremenici ostavili malo pouzdanih zapisa.

## Reference
* Chen, Shou. *[[:s:zh:三國志|Sanguo Zhi]]*. with annotations by Pei Songzhi
* Luo, Guanzhong. *[[:s:zh:三國演義|Romance of the Three Kingdoms]]*.
*
168.

__NOTOC__
Godina **168.** (**[[rimske brojke|CLXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Apronijana i Paula** (ili, rjeđe, **godina 921. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 168. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

* [[Markomanski ratovi]]: [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Marko Aurelije]] zajedno sa svojim pobratimom i su-vladarom [[Lucius Verus|Lucijem Verom]] napušta [[Drevni Rim|Rim]] te uspostavlja svoj štab u [[Aquileia|Akvileji]]. 
* Nakon smrti [[Kina|kineskog]] cara [[Han Huandi]]ja i dolaska na vlast [[Han Lingdi]]ja počinje prva godina ere *Jianning'' dinastije Han.
* Markomanski ratovi: Rimska vojska prelazi Alpe i dolazi u Panoniju gdje nanosi poraz Markomanima kod Carnuntuma sjeverno od Dunava.

## Rođenja

* Jiang Qin, oficir u vojsci Kraljevine Wu (u. 219)
* Cao Ren, rođak kineskog gospodara rata Cao Caoa (u. 223)
* Zhao Yun, kineski gospodar rata iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva (u. 229)
* Gu Yong, ministar kraljevine Wu (u. 243)
* Yan Rou, wuhuanski poglavica koji je pomagao Cao Caou

## Smrti
* An Shih Kao, budistički misionar u Kini rodom iz Irana
* Han Huandi, kineski car iz dinastije Han (r. 132)
* Dou Wu, kineski dvorski službenik
* Klaudije Ptolemej, grčki astronom i astrolog (r. 83)
Gu Yong

**Gu Yong** (168–243) je bio kineski političar i državnik iz doba Tri kraljevstva, poznat kao ministar, a kasnije i premijer države Istočni Wu. Bio je porijeklom iz jedne od plemićkih porodica u oblasti Wu, a u mladosti je naučio kaligrafiju od znamenitog Cai Yonga koji je tamo privremeno pronašao utočište. Kasnije je ušao u službu Sun Quana koji mu je povjerio vlast nad provincijom Yangzhou; tamo se istakao vještim korištenjem diplomacije, te natjerao bandite i pobunjenike na predaju, a tamošnje etničke manjine na vjernost Sun Quanovoj vlasti. Kada se Sun Quan proglasio carem Wua, Gu Yong je postao premijer. Stekao je reputaciju skromnog i nenametljivog čovjeka, a isticao se time da bi svoje neslaganje s nekim prijedlogom izražavao šutnjom.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva

## Izvori
* 
* 
*
169.

__NOTOC__
Godina **169.** (**[[rimske brojke|CLXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Seneciona i Apolinarisa** (ili, rjeđe, **godina 922. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 169. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Markomanski ratovi: Germanska plemena nastavljaju najezdu na granice Rimskog Carstva, posebno u provincijama Recija i Mezija.
* U Kini započinje drugi val čistke poznate kao Katastrofe strančarskih zabrana, a prilikom koje se konfucijanski učenjaci i studenti koji su demonstrirali protiv svemoći dvorskih eunuha masovno hapse, pogubljuju ili protjeruju; čistka formalno neće završiti do godine 184. i početka ustanka Žutih turbana. 
* Marko Aurelije nakon smrti Lucija Vera postaje jedini vladar Rimskog Carstva; nastojeći konsolidirati svoj režim, tjera svoju kćer Lucilu da se uda za Klaudija Pompejana.
* Episkop Pertinaks nasljeđuje episkopa Alipija na mjestu episkopa Vizantijuma.
* Mauri iz Sjeverne Afrike napadaju rimsku Hispaniju.
* Galen se vraća u Rim.
* Teofil Antiohijski postaje patrijarh Antiohije.
* Lukijan u svojim djelima i govorima počinje kritizirati fatalizam.

## Rođenja
* Cao Hong, rođak kineskog gospodara Cao Caoa (u. 233)
* Zhang Liao, kineski vojskovođa u službi Kraljevstva Wei (u. 222)
* Xu Huang, kineski vojskovođa u službi Kraljevstva Wei (u. 227)
* Mi Fang, kineski političar i birokrat iz doba Tri kraljevstva
* Diaochan, kineska ljepotica odgovorna za pobunu Lu Bu'a protiv poočima Dong Zhuoa, (moguće fiktivna osoba)

## Smrti
* Lucije Ver – rimski ko-car, u Altinumu
Valin

**Valin** (**Val**, **V**) esencijalna aminokiselina (ljudski organizam je ne može sitetisati). 2-amino-3-hidroksibutanska kiselina (2-aminoizovalerijanska kiselina) ima razgranat ugljenikov lanac (kao i leucin i izoleucin).

Hemijska formula: (CH3)2CHCHNH2COOH

Izvor valina u prehrani je riba, sir, pernata živad, i neke semenke.

## Sinteza
Racemski valin se može sintetisati putem brominacije izovalerinske kiseline i naknadnom aminacijom α-bromo derivata
:HO2CCH2CH(CH3)2 + Br<sub>2</sub> → HO2CCHBrCH(CH3)2 + HBr
:HO2CCHBrCH(CH3)2 + 2 NH3 → HO2CCH(NH2)CH(CH3)2 + NH4Br

## Reference

## Vanjske veze

* Valine
Klaudije Pompejan

**Tiberije Klaudije Pompejan** (*Tiberius Claudius Pompeianus*, cca. 125 - iza 193) bio je rimski vojskovođa i političar, poznat po tome što je u Godini pet careva dva puta odbio ponuđenu carsku krunu.

Bio je relativno skromnog porijekla - otac Tiberije Klaudije Kvincijan mu je bio vitez rodom iz Sirije. Ušao je u službu rimskog cara Marka Aurelija, prvo kao rimski konzul, a potom i kao komandant u markomanskim ratovima. U to vrijeme je postao blizak prijatelj vojskovođe Pertinaksa. Nakon smrti Aurelijevog suvladara Lucija Vera, car je dao njegovu udovicu i svoju kćer Lucilu udati za Klaudija Pompejana. S njom je imao sina po imenu Pompejan.

Nakon što je 180. na vlast došao Aurelijev sin Komod, Lucila je počela kovati zavjeru za njegovo ubistvo,a u kojoj je glavnu ulogu trebao imati Klaudijev nećak po imenu Kvincijan. Oko godine 182/183. je plan propao jer je Kvincijan prerano izvadio bodež, omogućivši Komodovim tjelohraniteljima da reagiraju. Komod je nakon toga razbio zavjeru, uhapsio i kasnije pogubio Lucilu; Klaudiju i njegovom sinu je, međutim, pošteđen život. Antički izvori sugeriraju da Klaudije cara u svoju nedužnost uspio uvjeriti navodeći svoju poodmaklu životnu dob, bolest i poteškoće sa vidom, zbog kojih navodno nije mogao sudjelovati u zavjeri. Nakon toga je napustio Rim i sve do Komodove smrti ostao izvan javnog života.

Kada je početkom 193. Komod ubijen, Klaudije se smjesta vratio u Rim i zauzeo staro mjesto u Senatu, aktivno sudjelujući u raspravama i pokazujući dobro zdravlje. Pertinaks je svom prijatelju, koji je bio rodbinski povezan s ubijenim carem, ponudio mjesto njegovog nasljednika, ali je Klaudije to odbio. Samo nekoliko mjeseci kasnije, Pertinaks je ubijen u pretorijanskoj pobuni. Novim carem je postao Didije Julijan, osvojivši prijestolje na dražbi organiziranoj od pobunjenika. Kada je Didije ubrzo shvatio kako gubi autoritet i vlast, u očaju je ponudio Klaudiju da postane njegov su-vladar. Klaudije je to odbio te tako preživio uspon novog cara Septimija Severa nekoliko mjeseci kasnije, koji je Didija dao pogubiti.

## Izvori
* Christian Settipani. ''Continuité gentilice et continuité sénatoriale dans les familles sénatoriales romaines à l'époque impériale (Christian Settipani)|Continuité gentilice et continuité sénatoriale dans les familles sénatoriales romaines à l'époque impériale', 2000
Patrijarh Antiohije

**Patrijarh Antiohije** je tradicionalna titula za episkopa Antiohije. S obzirom da predstavlja tradicionalnog "nadglednika" (επισκοπος, *episkopos*) prve zajednice ne-jevrejskih kršćana, taj položaj je od izuzetne važnosti u kršćanskoj Crkvi još od njenog najranijeg perioda. Ta eparhija je jedan od rijetkih u kojoj su poznata imena svih episkopa od apostolskih početaka do današnjih dana. Danas pet različitih crkava koristi titulu carigradskog patrijarha (ne računajući Rimokatoličku crkvu koja je 1964. ukinula latinskog patrijarha Antiohije):

* Sirijska pravoslavna crkva
* Sirijska katolička crkva
* Antiohijska pravoslavna crkva
* Melkitska grčka katolička crkva
* Maronitska crkva

Prema drevnoj crkvenoj tradiciji, ovu drevnu patrijaršiju je osnovao Apostol Pavle. Sukcesija patrijarha je nakon toga osporavana poslije meletijanske šizme 362. i opet nakon Halkedonskog sabora 451. kad su melkiti i nehalkedonci isticali suparničke patrijarhe čiji su nasljednici danas patrijarh Antiohijske pravoslavne crkve i patrijarh Sirijske pravoslavne crkve u Antiohiji. Nakon sukoba u melkitskoj crkvi od 7. vijeka maroniti imenuju svoga maronitskog patrijarha. Nakon prvog križarskog rata je Rimokatolička crkva imenovala Latinskog patrijarha, ali je ta titula nakon pada Antiohije 1268. bila nominalne prirode, te je ukinuta 1964. Od 18. vijeka sporovi unutar dvije najstarije frakcije su doveli do imenovanja melkitskog katoličkog patrijarha i sirijskog katoličkog patrijarha.

## Povezano
* Popis patrijarha Antiohije
* Pentarhija

## Vanjske veze
* ''Catholic Encyclopedia'': Antioch, Church of. Full history
* Melkite Greek Catholic Patriarchate of Antioch, Alexandria and Jerusalem
Teofil Antiohijski

:*V. također [[Teofil Aleksandrijski]]* (cca. 412).

**Teofil** je bio patrijarh Antiohije, koji je oko 169. naslijedio Erosa, a koga je oko 183. naslijedio Maksim I (prema Henry Fynes Clintonu, iako su ti datumi tek približni. Bio je poznat kao plodan autor apologetskih tekstova u kojima promiče kršćanstvo. Od njih je u potpunosti očuvan jedino *Apologija Autoliku* (Apologia ad Autolycum) u kome svog poganskog prijatelja nastoji preobratiti na kršćanstvo. Tekst je zanimljiv jer se u njemu žestoko napada antička, pogotovo grčka filozofija te ismijavaju hipoteze da je Zemlja okrugla. U tekstu se obilato citira Stari zavjet i navodi historijska kronologija prema kojoj je svijet nastao 5529. godine pne. Teofil je i prvi kršćanski autor koji spominje pojam Trojstva.

## Reference

## Vanjske veze
* An Online Journal of Orthodox Christian Theology and Philosophy
* Theophilus' work to Autolycus
* Catholic Encyclopedia 1913
* Online Text for Theophilus of Antioch
Zhang Liao

**Zhang Liao** (169–222) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva, poznat po tome što je služio sjevernjačkog gospodara rata Cao Caoa. Sudjelovao je u mnogim pohodima - protiv Yuan Shaovih nasljednika i plemena Wuhuan. Međutim, najpoznatiji je po ključnjoj ulozi u bitci kod Hefeija 208, kada je uspješno obranio grad Hefei od velike vojske južnjačkog gospodara rata Sun Quana.

Chen Shou, autor *[[Zapisi Tri kraljevstva|Zapisa Tri kraljevstva]]*, smatrao je Zhang Liaoa jednim od pet najboljih generala Cao Weija, zajedno sa Xu Huangom, Yue Jinom, Zhang Heom i Yu Jinom.

## Povezano
* Popis ličnosti Tri kraljevstva
* Popis likova u Dynasty Warriors

## Reference

* 
* 
*
Xu Huang

**Xu Huang** (? - 227) bio je Kina|kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva, poznat po tome što je služio sjevernjačkog gospodara rata Cao Caoa, a kasnije i njegove nasljednika - Cao Pija, cara novoosnovane države Cao Wei. Najveće dostignuće mu je razbijanje neprijateljske opsade u bitci kod Fanchenga 219.

Chen Shou, autor *[[Zapisi Tri kraljevstva|Zapisa Tri kraljevstva]]*, smatrao je Xu Huanga jednim od pet najboljih generala države Cao Wei, zajedno sa Zhang Liaom, Yue Jinom, Zhang Heom i Yu Jinom.

## Reference

* 
* 
*
Mi Fang

**Mi Fang** je bio kineski velikodostojnik iz doba Tri kraljevstva. On i mlađi brat Mi Zhu su poticali iz porodice bogatih trgovaca, i upravo zahvaljujući njihovoj podršci se Liu Bei, gospodar rata i osnivač države Shu Han, uspio održati nakon niza kritičnih poraza. Mi Fang je služio Liu Beiju sve do 219. kada se zbog sukoba s generalom Guan Yuom predao suparničkom gospodaru Sun Quanu, a zbog čega je Liu Bei izgubio provinciju Jing (današnji Hubei i Hunan).

## Napomene

## Izvori
* 
* 
* 
*
Diaochan

**Diaochan** (kraj 2. vijeka) je kineska legendarna konkubina iz doba kraja dinastije Han, poznata kao jedna od Četiri ljepotice drevne Kine. O njoj nema nikakvih historijskih zapisa, i jedina je od Četiri ljepotice za koju se smatra da je proizvod mašte. Prema predaji, odnosno prema romanu *[[Romansa Tri kraljevstva]]*, dvorski službenik Wang Yun ju je poklonio tiranskom gospodaru rata Dong Zhouu, ali joj isto tako dao tajne upute da zavede Dong Zhouovog vojskovođu i posinka Lü Bua kako bi ih posvadila. Plan je uspio i Lü Bu je ubio Dong Zhua. Međutim, kasnije je zajedno sa Dioachan morao bježati pred Dong Zhuovim osvetoljubivim sljedbenicima. O sudbini Diaochan postoje razne verzije.

## Izvori

;Knjige
* 
* 
*
Četiri ljepotice

**Četiri ljepotice** ili **Četiri velike ljepotice** su četiri drevne kineske žene koje su se isticale i bile široko poznate po svojoj ljepoti. Tri od njih su historijske ličnosti, ali o njima ima tako malo podataka da je ono što se o njima zna danas teško razlučiti od legende. Stekle su reputaciju zbog uticaja koje su imale na kraljeve, careve i druge moćnike, odnosno efekta koje su imale na historiju Kine. Tri od Četiri ljepotice su uspjele baciti države na koljena, a životi svih četiri su završili u tragičnim ili nerazjašnjenim okolnostima.

## Četiri ljepotice
Četiri ljepotice su živjele u doba četiri različite dinastije, međusobno udaljene stotinama godina. Kronološki poredane su:
* Xi Shi (cca. 7-6. vijek pne., period Proljeća i Jeseni), za nju se govorila da je tako lijepa da bi ribe zaboravile kako plivati i tonule na dno čim bi hodala u blizini.
* Wang Zhaojun (cca. 1. vijek pne., Zapadna dinastija Han), za nju se govorilo da je tako lijepa da bi njenna pojava zaustavila ptice u letu i natjerala ih da padnu s neba. 
* Diaochan (kraj 2. vijeka, kraj Istočnog Hana/ početak perioda Tri kraljevstva), za nju se govorilo da je toliko sjajno liepa da se Mjesec skrivao od sramote kada bi ga usporedili sa njenim licem.
* Yang Guifei (719–756, dinastija Tang), za nju se govorilo da sve cvijeće ponižava svojom ljepotom.

## Reference
170-e

**170-e** su bile decenija koja je počela 1. januara 170. a završila 31. decembra 179.

## Događaji i trendovi
* Markomanski ratovi.
Cao Hong

**Cao Hong** (? -233) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva koji je karijeru započeo u vojsci svog rođaka Cao Caoa, a kasnije služio državu Cao Wei. Kineski ga izvori opisuju kao vjernog, ali ne uvijek uspješnog i sklonog lagodnom životu. Nakon Cao Caove smrti je bio u nemilosti njegovog sina Cao Pija, ali je rehabilitiran za vrijeme vladavine Cao Ruija.

## Izvori
* Chen Shou. *[[Zapisi Tri kraljevstva]]*.
Mary Ann Nichols

**Mary Ann "Polly" Nichols** je po mnogma prva žrtva zloglasnog londonskog serijskog ubojice Jacka Trbosjeka koji je 1888. ubijao i sakatio prostitutke u okrugu Whitechapel. Kao i kod ostalih Trbosjekovih žrtava, podaci o životu Nicholsove su malo poznati. Kada je ubijena, Mary Ann Nichols je imala 43 godine. Nicholsova je pokopana u četvrtak, 6. rujna 1888., a 1996. su gradske vlasti ispred njezinog groba stavili nadgrobni spomenik.

Tijelo Nicholsove nađeno je u 3:40h u jutro u petak, 31. kolovoza 1888., na podu u današnjoj Ulici Durward, nekih 200 jarda od bolnice. Prema izvještaju, ni policajci koji su patrolirali ulicom, ni stanari obližnjih kuća, nisu čuli niti vidjeli ništa sumnjivo. Nicholsova je najvjerojatnije ubijena u 3:30h u jutro, samo 10 minuta prije nego je tijelo otkriveno.

Nicholsova je bila kći Edwarda Walkera i Caroline Walker (prije Webb). Dok je osmrtnica navodila da je u vrijeme smrti imala 42 godine (greška koja se nalazi i na njezinoj nadgrobnoj ploči), izvori, pa čak i njezin otac, tvrde da je imala 43 godine. Nicholsova je rođena kao **Mary Ann Walker** u Londonu 26. kolovoza 1845. Ona se 16. siječnja 1864. udala za Williama Nicholsa sa kojim je, prije razvoda 1880., imala 5 djece - Edwarda Johna, Percya Georgea, Alice Esther, Elizu Sarah i Henrya Alfreda.

Njezin otac je naveo da je Mary Ann bila teška alkoholičarka. Njezin bivši suprug, William Nichols, je optužen da ju je napustio zbog afere sa medicinskom sestrom, no on je tvrdio da ima dokaze da se njihov brak nastavio još 3 godine nakon afere, te je rekao da ga je ona često napuštala.

William Nichols joj je plaćao 5 šilinga tjedno potpore u periodu od jedne ili dvije godine, no prestao je nakon što je saznao da živi sa drugim muškarcem. Mary Ann je tada živjela od jako malih prihoda, koje je dobivala prostitucijom. Jedan period živjela je sa ocem, no napustila ga je nakon svađe. On je rekao da je nakon toga jedno vrijeme živjela sa nekim kovačem. U svibnju 1888., živjela je u jednoj radionici, no zaposlila se kao sluškinja. Nezadovljna svojim statusom, napustila je poslodavce i ukrala odjeće u vrijednosti od 3 funte i 10 šilinga. U vrijeme smrti živjela je u Whitechapelu, no zbog nedostatka novca da plati noćenje, tu noć je izašla da zaradi novac na ulici. Zadnji put je viđena u tom području od strane njezinog prijatelja, sat prije smrti. Njezino tijelo identificirano je pomoću odjeće koju je nosila.

Sažetak *post-mortema* izašao je u londonskom časopisu *The Times*. *[http://en.wikipedia.org/wiki/Mary_Ann_Nichols Post-mortem]* možete pročitati ako slijedite link.

## Dodatna literatura
* *The Complete History of Jack the Ripper* - Philip Sugden, .

## Vanjske veze

* Casebook: Jack the Ripper
Mrezisk

**Mrezisk** je pisani umjetni slavenski jezik, kojeg je stvorio jezikoslovac Libor Sztemon. 
## Abeceda
Mrezisk rabi, manje ili više, latinično pismo:

:**a b c d e f g h i j k l m n o ö p q r s š t u v w x y z**

## Reference
Catherine Eddowes

**Catherine (Kate) Eddowes** (njezino ime je u rodnom listu navedeno kao **Catharine**, no takvo pisanje nije koristila niti ona niti drugi izvori) je najvjerojatnije 4. žrtva zloglasnog londonskog serijskog ubojice Jacka Trbosjeka, koji je tijekom ljeta i jeseni 1888. ubijao i sakatio prostitutke u Whitechapelu. Koristila je pseudonime **Kate Conway**, **Kate Kelly** i **Mary Ann Kelly**, uzevši prezimena od svoja dva uspješna bivša supruga. Ubijena je sa 44 godina, na noć *"Dvostrukog događaja"*, kada se osim Eddowesina ubojstva dogodilo i ubojstvo Elizabeth Stride.

Ona je jedina žrtva ubijena u Cityju, iako na granici sa Whitechapelom. Eddowesino ubojstvo bilo je tipično trbosjekovo ubojstvo, te jako slično ubojstvu Annie Chapman koje se zbilo 3 tjedna prije ovog. Za Post-mortem ubojstva pogledajte link.

## Dan ubojstva
Eddowesova se 27. rujna 1888., zajedno sa Kellyevom vratila pješice iz Kenta, gdje su njih dvije tražile opijum, no vratile su se praznih ruku. Nakon što su prodali preostale posjede za hranu, u subotu, 29. rujna, Kelly je krenula tražiti posao, dok je Eddowesova rekla da ide posjetiti svoju udanu kći Annie (Annie se već prije odeselila, te neki vjeruju da je Catherine trebala znati za to tog dana). Je li Catherine rekla da ide u obiteljski posjet kako bi prikrila činjenicu da ide zarađivati novac prostitucijom ili zbog nekog drugog razloga je nepoznato. 

Nekoliko sati nakon rastanka sa Kellyevom u 14:00h, Eddowesova je, najvjerojatnije preko prostitucije, dobila dovoljno novca da zadovolji svoje alkoholne potrebe. Policija ju je pronašla u 20:30h kako leži na podu pijana, nesposobna da stoji, te ju je uhitila i zadržala u ćeliji dok se nije otrijeznila oko 1:00h. Zadnji put je viđena živa od strane muškaraca na trgu Mitre oko 1:30h kako priča sa čovjekom za kojeg mnogi danas misle da je bio ubojica zbog vremena razgovora i ubojstva.

## Pogreb
Catherine Eddowes pokopana je u ponedjeljak, 8. listopada 1888. na groblju City of Londona, u neoznačenom (javnom) grobu 49336, blok 318. Njezin grob je 1996. počašćen nadgrobnom pločom.

## Dodatna literatura
* *[[The Complete History of Jack the Ripper]]* - Philip Sugden, .

## Vanjske veze

* Casebook: Jack the Ripper
Pismo From Hell

**Pismo ''From Hell*** ([[Engleski jezik|engleski]]: *From Hell Letter*) jeste pismo koje je [[1888]]. poslala osoba tvrdeći da je zloglasni [[ubojstvo|ubojica]] [[Jack Trbosjek]].

Iako je za vrijeme ubojstava poslano mnogo pisama koja je navodno napisako Trbosjek, ovo se pismo smatra jednim od rijetkih autentičnih. Za razliku od ranijeg [["Dear Boss" pismo|"Dear Boss" pisma]] te [["Saucy Jack" razglednica|"Saucy Jack" razglednice]]), kao i ostalih pisama koja policija smatra lažnima (isključujući Bossa i Jacka), "From Hell" pismo nije potpisano [[pseudonim]]om "[[Jack Trbosjek]]".

Pismo je datirano [[15. studenog]] [[1888]]., a narednog ga je dana primio [[George Lusk]], tadašnji predsjednik [[Whitechapelski odjel za sigurnost građana|Whitechapelskog odjela za sigurnost građana]].



Pismo je odaslano u malom paketu koji je, kao što su liječnici ustvrdili, sadržavao i polovicu ljudskog [[bubreg]]a sačuvanog u [[alkohol]]u. Ubojica je izvadio jedan [[bubreg]] [[Catherine Eddowes]]. Medicinska mišljenja bila su podjeljena oko pitanja je li bubreg doista pripadao C. Eddowes ili nije. Neki su službenici mislili da su bubreg nabavili studenti [[medicina|medicine]] i poslali ga poštom kao šalu.

Tekst pisma govori:<br />
*Napomena:Prvi je prijevod s greškama kao i izvorno pismo, a drugi je bez grešaka*



Originalno pismo, kao i bubreg koji je došao uz njega, izgubljen je zajedno s još nekim stvarima iz Trbosjekovog policijskog dosjea. Moguće je da je i pismo i bubreg sačuvao neki službenik kao suvenir koji će ga podsjećati na slučaj. Slika koju vidite snimljena je prije nego što je pismo izgubljeno.

== Povezano ==

* *Iz pakla (strip)* - [[strip]] koji dijeli ime sa pismom
* *Iz pakla* - film nastao prema stripu

== Vanjske poveznice i reference ==
* [http://www.casebook.org/ripper_letters/ Casebook: Jack the Ripper article on the Ripper letters]
* *Jack the Ripper: Letters From Hell'', by Stewart Evans and Keith Skinner, Sutton Publishing, 2001,
Whitechapelski odjel za sigurnost građana

**Whitechapelski odjel za sigurnost građana** je grupa ljudi koja je patrolirala londonske ulice za vrijeme Trbosjekovih ubojstava 1888. Odjel je patrolirao uglavnom noću u potrazi za ubojicom. Nikad nisu ništa pronašli, no služili su kao izvor sigurnosti za stanovnika Whitechapela gdje su se ubojstva i događala.

Predsjednik odjela bio je George Lusk. Lusk je 16. studenog 1888. primio pismo koje je navodno napisao sam Jack Trbosjek, a koje je uz poruku sadržavalo ljudski bubreg.
170.

__NOTOC__
Godina **170.** (**[[rimske brojke|CLXX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Klara i Kornelija** (ili, rjeđe, **godina 923. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 170. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==

== Događaji ==
* [[Markomanski ratovi]]: [[Svevi|Svevsko]] pleme [[Markomani]] prelazi [[Dunav]] kako bi izvelo pohod na sjevernu [[Italija|Italiju]]. Pri tome kod [[Karnuntum]]a uništavaju [[rimska vojska|rimsku vojsku]] (20.000 ljudi) koja ih je pokušala zaustaviti. 
* [[Rimsko Carstvo|Rimski]] car [[Marko Aurelije]] u [[Sirmium]]u ([[Pannonia]]) na [[koine grčki|koine grčkom]] piše prvu od svojih 12 knjiga *Meditacija''. 
* Pleme Kostoboci prelazi Dunav iz Dacije te počinje pustošiti Trakiju i ostale dijelove Balkana. Doporu duboko na jug, sve do Eleuzine u okolici Atene i uništavaju hram posvećen Eleuzinskim misterijama. 
* Markomanski ratovi: Markomani zauzimaju i pljačkaju Opitergium (današnji Oderzo) i stavljaju pod opsadu Akvileju, što predstavlja prvi neprijateljski upad u Italiju od 101. pne..
* Marko Aurelije naređuje da se u Rimskom Carstvu počne čovječno postupati prema kršćanima i robovima. 
* Objavljena najvažnija djela Klaudija Ptolemeja na temu kartografije.
* U Rimu započinje podizanje Konjaničke statue Marka Aurelija.

## Rođenja
* Guo Jia, savjetnik gospodara rata Cao Cao (u. 207)
* Chen Deng (u. 208)
* Cao Chun, mlađi brat Cao Rena (u. 210)
* Julia Domna, rimska carica (u. 217)
* Pang De, vojskovođa Kraljevine Wei (u. 219)
* Zhang Ji (u. 223)
* Chen Zhen, ministar pod Liu Beiom (u. 235)

## Smrti
* Marko Kornelije Fronton, rimski gramatičar, retoričar i advokat (približni datum)
* Apulej, grčko-rimski pisac
* An Shih Kao, budistički misionar
Xi Shi

**Xi Shi** (西施, Pinyin: Xī Shī,  cca. 506. pne. – ?) bila je kineska plemkinja koja se smatra prvom od Četiri ljepotice drevne Kine, a koja je živjela pred kraj period Proljeća i Jeseni u Zhujiju, glavnom gradu drevne Države Yue.

Prema predaji je imala ključnu ulogu u sukobu Države Yue sa Državom Wu. Kralj Goujian od Yuea je nakon poraza bio prisiljen prihvatiti sizerenstvo države Wu i njenog kralja Fuchaija. Gouijanov savjetnik Weng Zhong je predložio kralju da se osveti svom neprijatelju tako što će kao danak Fuchaiju slati lijepe žene. Plan je proveo ministar Fan Li koji je na Fuchaijev dvor kao konkubine poslao Xi Shi i Zheng Dang.

Kao što su ministri Yuea predvidjeli, Fuchai je postao zaslijepljen ljepotom Xi Shi, potpuno zanemario državne poslove i pao pod toliko snažan uticaj svoje konkubine da je dao pogubiti svog vjernog savjetnika Wu Xija. Zahvaljujući tome je država Wu toliko oslabila da je godine 473. pne. Goujian pokrenuo vojni pohod, porazio Fuchaija i natjerao ga na samoubistvo.

U suvremenom Vijetnamu se Xi Shi smatra velikom nacionalnom heroinom.

## Reference

## Vanjske veze
* A Depiction
Milan Prelog (1919–1988)

**Milan Prelog** (Osijek, 19. lipnja 1919. — Zagreb, 25.  kolovoza 1988.), jugoslavenski povjesničar umjetnosti.

## Biografija
Povijest umjetnosti diplomirao je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu 1945., a doktorirao 1951. s tezom *Prilog analizi razvoja srednjovjekovne umjetnosti na istočnoj obali Jadrana*. Nakon studija, postao je asistent 1948. na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, a vremenom i redovni profesor, na kojem je radio sve do umirovljenja 1984. Kraće vrijeme (1951. - 53) bio je direktor *Konzervatorskog zavoda* Narodne Republike Hrvatske.
Prelog se najviše bavio srednjim vijekom, od kasne antike do renesanse, što je predavao. No njegova prava ljubav bila je povijest urbanizma, tako da se uz povijest umjetnosti bavio i regionalnim planiranjem i zaštitom spomeničke baštine. Sa prof. Grgom Gamulinom osnovao je *Institut za povijest umjetnosti* Sveučilišta u Zagrebu 1961., koji se pod njegovim vodstvom bavio istraživanjem povijesti naselja (Poreč, Dubrovnik). Bio je suosnivač *Instituta za društvena istraživanja* u Zagrebu i *Centra za postdiplomski studij* u Dubrovniku.

## Bibliografija
* *Između antike i romanike*, Peristil, 1954.
* *Vojin Bakić* - Mala likovna biblioteka, Zagreb, 1958.
* *Romanika*, Jugoslavija, Spektar; prva književna komuna, Beograd, Zagreb, Mostar: 1984.
* *Eufrazijeva bazilika u Poreču*, Zagreb : Grafički zavod Hrvatske, 1986.
* *Prostor - vrijeme*, Grafički zavod Hrvatske , 1991
* *Poreč, grad i spomenici*, Zagreb : Institut za povijest umjetnosti, 1957 / 2007., 
* *Tekstovi o Dubrovniku* , Zagreb : Institut za povijest umjetnosti ; Dubrovnik,  
* *Studije o hrvatskoj umjetnosti* 1-3, Zagreb : Institut za povijest umjetnosti : Naklada Prelog, 1999.

## Reference

## Vanjske veze
* Prelogova baština danas, Dubrovački Vjesnik 2009
Pismo Dear Boss

**Pismo ''Dear Boss*** (prevedeno *'Pismo *Dragi šefe**') jeste pismo poslano [[25. rujna]] [[1888]]. od strane [[Viktorijanizam|Viktorijanskog]] [[serijski ubojica|serijskog ubojice]] [[Jack Trbosjek|Jacka Trbosjeka]]. Poslano je i primljeno [[27. rujna]] od Central News Agencya u [[London]]u, a [[Scotland Yard]]u je poslano [[29. rujna]].

Ovo pismo, kao i sva ostala "Ripperova pisma" sadrži nekoliko gramatičkih grešaka, a govori:





Pismo je odmah smatrano šalom, no nakon što je [[30. rujna]] nađeno mrtvo tijelo [[Catherine Eddowes]] kojem je nedostajalo jedno uho, autorovo obećanje da će "dami odsjeći uši" privuklo je pozornost. Metropolitanska Policija objavila je papirnate novčanice sa njegovim faksimilima i [["Saucy Jack" razglednica|"Saucy Jack" razglednice]] (koja je bila prvo pismo koje se odnosilo na Šefa) nebi li netko prepoznat rukopis, no ništa se nije izrodilo iz svog tog napora. Mnoge novie su reizdale poruke u cijelosti. 
Dvije poruke su nakon objavljivanja dobile snažan svjetski notoritet. Tada je prvi put korišteno ime "Jack Trbosjek" kojim se i danas oslovljava ubojica, i taj pojam je zahvatio maštu javnosti. Nedugo zatim stotine pisama dolazile su, navodno, od "Jacka Trbosjeka", a u njima su se uglavnoom pojavljale ključne fraze iz ostalih pisama.

Nakon ubojstava policija je tvrdila da je pismo i razglednica šala lokalnog [[novinar]]a. Te sumnje nisu dobro publicizirane, a ideja da je ubojica slao pisma kojima je upozoravao policiju na ubojstva postala je jedna od dugotrajnijih legendi vezanih uz Jacka Trbosjeka. Večina učenjaka podijeljena su na to je li bi se, ikoje od pisama, trebalo smatrati izvornim, no "Dear Boss" su smatra kao pismo koje je napisao pravi [[Jack Trbosjek]]. Brojni autor pokušavaju proširiti listu sumnjivaca tako što uspoređuju rukopis njihovih sumnjivaca sa rukopisom ovih pisama.

Kao i mnogi drugi dokazi, "Dear Boss" je nestao nakon zatvaranja slučaja. Većina ljudi misli da je on završio u posjedu nekog od policijskih službenika koji su radili na slučaju kao [[suvenir]]. Godine [[1988]]. vrećan je Metropolitanskoj Policiji od anonimnog pošaljioca za kojeg pretpostaljaju da je bio član obitelji službenika koji ga je uzeo.


== Vanjske poveznice i reference ==
* [http://www.casebook.org/ripper_letters/ Casebook: Jack the Ripper article on the Ripper letters]
* *Jack the Ripper: Letters From Hell'', by Stewart Evans and Keith Skinner, Sutton Publishing, 2001,
Razglednica Saucy Jack

**Razglednica ''Saucy Jack*** (prevedeno: *'razglednica *Prgavi Jack**') jeste poruka primljena [[1888]]., koja je potpisana od zloglasnog serijskog ubojice [[Jack Trbosjek|Jacka Trbosjeka]]. Budući da su mnoga pisma stizala s istim potpisom koja su bile šale, [[Scotland Yard]], mediji i drugi nisu znali je li to šala ili pravo pismo [[Jack Trbosjek|Jacka Trbosjeka]]. Sadržavala je informacije koje su policiju omogućile da izda faksimil s rukopisom, ne bi li ga natko prepoznao.

Tekst razglednice govori:





Pečatirana i primljena [[1. studenog]], razglednica spominje da su dvije žene ubijene jako blizu jedna drugoj "dvostruki događaj ovaj put". [[Elizabeth Stride]] i [[Catherine Eddowes]] ubijene su u rano jutro [[30. rujna]] i dio Eddowesina uha nađen je otkinut na sceni zločina. Otkinuto uho bio je rezultat strašnih sakaćenja lica koje je ubojica načinio. Neki autori tvrde da je pismo poslano prije ubojstava, objašnjavajući tako da je pismo pravo, jer šaljivac ne bi imao tako dobar uvid u zločin; no, pismo je pečatirano više od 24[[sat]]a poslije ubojstva, kasnije nego što su [[novinar]]i i mještani već znali puno detalja. Policijski službenici kasnije su rekli da su identificirali specifičnog [[novinar]]a kao autora razglednice i [["Dear Boss" pismo|"Dear Boss" pisma]].

Nekoliko godina nakon ubojstava razglednica je nestala iz policijskih dokumenata. Uglavnom se misli da ju je uzeo neki službenik kako bi mu bila suvenir ubojstva. Samo faksimil verzija je ostala u policiji. Iako je "Dear Boss" vraćen [[1988]]., "Saucy Jack" još nedostaje.

== Vanjske poveznice i reference ==
* [http://www.casebook.org/ripper_letters/ Casebook: Jack the Ripper article on the Ripper letters]
* *Jack the Ripper: Letters From Hell'', by Stewart Evans and Keith Skinner, Sutton Publishing, 2001,
Ljubo Karaman

**Ljubo Karaman** (Split, 15. jun 1886. — Zagreb, 19. april 1971.), hrvatski povjesničar umjetnosti i konzervator.

## Biografija
Klasičnu gimnaziju završio je u Splitu 1904, nakon toga studirao je od 1910. na Filozofskom fakultetu u Beču, historiju i geografiju. Od 1912. prebacio se na studij povijesti umjetnosti kod prof. Josefa Strzygowskoga , koji je završio 1914. Nakon Prvog svjetskog rata 1920. doktorirao je kod Maxa Dvořáka u Beču s tezom *Die romanische Plastik in Spalato*. Uz studij je i radio; 1911. bio je kraće vrijeme nastavnik na splitskoj klasičnoj gimnaziji, zatim u dubrovačkoj gimnaziji, a od 1919. radi kao asistent Pokrajinskoga konzervatorskoga ureda za Dalmaciju. Od 1926. direktor je Konzervatorskog zavoda u Splitu. Zbog pritiska talijanskih okupacijskih vlasti, preselio se 1941. u Zagreb, u kojem je do umirovljenja 1950. radio kao direktor Konzervatorskog zavoda.

Njegov naučni opus obuhvaća desetak knjiga i oko 400 eseja, dijelom objavljenih i u knjigama (Eseji i članci, 1939; Odabrana djela, 1986). Najviše se bavio u spomenicima Dalmacije, od kasne antike do baroka, a pisao je i o srednjovjekovnoj umjetnosti Istre, sjeverne Hrvatske i Slavonije te Bosne i Hercegovine.

Ljubo Karaman se osobito bavio predromaničkom umjetnošću u Dalmaciji od početka svojega naučnog djelovanja. (crkvica sv. Petra u Priku, reljef u krstionici splitske katedrale s likom kralja, sarkofag Ivana Ravenjanina Split, ranosrednjovjekovna pleterna ornamentika u Dalmaciji, predromanička crkvica sv. Mihajla kraj Stona).
On je tvorac sintagme **Starohrvatska umjetnost**, koju je iznio u knjizi *Iz kolijevke hrvatske prošlosti* (1930). Po njemu je to orginalna umjetnost perriferije, a ne kako je Strzygowski iznio, samo ponavljanje uzoraka sjevernjačke drvene gradnje sa bizantskim uticajem. Karaman je bio i društveno angažiran, 1929. suprotstavio se postavljanju Meštrovićeva spomenika na Peristilu zbog narušavanja estetske ravnoteže. Kao kozervator zalagao se stvaralačko konzervatorsko stajalište, koje je glasilo - *konzervirati, a ne restaurirati*.

## Bibliografija
* *Umjetnost u Dalmaciji*, Matica Hrvatska, 1933.
* *Iz kolijevke hrvatske prošlosti*, 1930. Zagreb
* *Živa stanina*, 1943. Hrvatski izdavalački bibliografski zavod
* *Pregled umjetnosti u Dalmaciji*, 1955. Matica Hrvatska
* *Eseji i članci*, Matica hrvatska, 1939., Zagreb

## Reference

## Vanjske veze
* Ljubo: Hrvatski biografski leksikon online 
* HP-Hrvatska pošta d.d.
Duždeva palača

**Duždeva palača** (talijanski: **Palazzo Ducale**) je gotička palača na Trgu svetog Marka u Veneciji. Duždeva palača bila je rezidencija mletačkih duždeva. Palača ima slikovita kamena pročelja na kojima je niz gotičkih arkada u donjem dijelu, te fina ornamentika s velikim monoforama u gornjem dijelu.

Duždeva palača je u najvećoj mjeri izgrađena od 1309. do 1424. godine, najvjerojatnije po projektu Filippa Calendaria. Nova palača, izgrađena je na mjestu starijeg utvrđenog objekta o kojem se pouzdano malo zna. Kipari Giovanni Bon i njegov sin Bartolomeo Bon isklesali su monumentalni kasnogotički ulaz u palaču *Porta della Carta* 1442. godine iz *Piazzette*. Ova vrata vode do centralnog dvorišta palače.

Palača je bila teško oštećena u požaru 1574. godine, te obnovljena na način da se strogo držalo njezinog izvornog gotičkog izgleda, premda je bilo ideja da se podigne u potpuno novom neoklasicističkom duhu po projektu Palladija. Palača ipak nije sva potpuno gotička, novi dio iz 16. stoljeća, kojim je palača povezana sa zatvorom (Piombi) preko Mosta uzdaha (Ponte dei sospiri) je renesansni.

Duždeva palača je službeno bila rezidencija mletačkog dužda, no u njoj su bile smještene i brojne političke institucije Mletačke Republike sve do Napoleonove okupacije grada i propasti Republike. Mletcima je upravljala aristokratska elita, ali su obični građani ipak imali mogućnost podnošenja (anonimnih) pismenih prigovora i žalbi koje su mogli anonimno ubaciti u Boccha di Leone (lavlja usta), nešto poput sandučića za žalbe. Žalbe i dojave građana ipak su se vrlo pažljivo provjeravale, u jednoj od soba palače *Sala della Bussola*, a ako bi se pokazale istinitima, bilo je i teških posljedica.

Danas je Duždeva palača muzej, unutar kojeg se nalaze vrlo vrijedne slike, freske, skulpture, namještaj i predmeti primijenjene umjetnosti. U palači su brojna djela: Tintoretta i Veronesea, Tiepola, Guardija i drugih velikih umjetnika, tako da je Duždeva palača jedan od najbolje posjećenih venecijanskih muzeja.

## Galerija

Datoteka:PiantaPalazzoDucaleVenezia.JPG|Tlocrt palače
Datoteka:Palazzo Ducale (Venice) - Porta della carta.jpg|Porta dela Carta
Datoteka:Antonio Contin - Ponte dei sospiri (Venice).jpg|Most uzdaha
Datoteka:Jacopo Tintoretto 003.jpg|Jacopo Tintoretto: Bacchus i Ariadna iz Sala del'Anticollegio
Datoteka:Doge's Palace courtyard (Venice).jpg|Unutrašnje dvorište  
Datoteka:Doge_Palace_morning_08-2005.jpg|Duždeva palača viđena sa Rive dei schiavoni 
Datoteka:Doge's Palace - Venice 2016.jpg |Duždeva palača viđena iz lagune
Datoteka:Palazzo ducale, sala del maggior consiglio.JPG|Dvorana Velikog vijeća


## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Duždeve palače 
* Duždeva palača, virtualna realnost
Monofora

**Monofora** (od talijanskog: *Monofora*) je tip prozorskog otvora sa jednim lukom.

To je prozorski otvor od jednog dijela. Iznad otvora dolazi luk. 
Monofore se u arhitekturi pojavljuju od samih početaka graditeljstva, osobito se koriste u romanici, gotici ali i u renesansi i baroku. 
Otkrićem neo stilova u 19. stoljeću, za vrijeme historicizma monofore se ponovno upotrebljavaju.

## Povezano
* Bifora
* Trifora
* Kvadrifora
Bifora

**Bifora** (od talijanskog: *Bifora*) je tip prozorskog otvora.

To je prozorski otvor okomito podijeljen u dva jednaka dijela. Uobičajeno je razdvojen s jednim stupom ili pilonom (ili na neki drugi način). Iznad stupa su dolazi Arkada s dva luka. Ponekad su unutar tih lukova bili kojekakvi dekorativni elementi, djeteline s tri ili četiri lista.

Bifore se u arhitekturi pojavljuju u 12. stoljeću prvo u armenskoj arhitekturi, potom u islamskoj arhitekturi. Od pojave romanike počinje njihova masovna upotreba u graditeljstvu. 

Gotika je obožavala uske elegantne bifore, na svojim katedralama, ali su se zadržale i u renesansi. Nakon toga bifore izlaze iz mode, ali se vraćaju u 19. stoljeću, za vrijeme historicizma i ponovnog otkrića starih stilova (gotike i romanike)

Ovaj tip prozorskog okvira puno se koristio kod izgradne tornjeva. Niži tornjevi zvonika, uobičajeno bi imali bifore jer se na taj način olakšavala masa tornja, i on je na taj način bio lakši, te se tako moglo doseći veće visine.

## Povezano
* Monofora
* Trifora
* Kvadrifora