Germani

**Germani** obuhvataju veliku, jezički i plemenski srodnu skupinu indoeuropskih naroda, čija je pradomovina bila južna Švedska, Danska, Schleswig-Holstein i Severnonemačka nizina (između rijeke Wesera i Odre).

Iz tog područja su se mnogobrojna plemena već u prapovijesno vrijeme postupno širila na istok do rijeke Visle, na zapad do rijeke Rajne, a na jug do Majne, spuštajući se čak i do Dunava i Karpata. -Danas su to područja: Njemačke (i Austrije), Švicarske, Francuske, Engleske, zapadne Poljske, sjeverne Italije, Danske, Norveške, Švedske, Lichtensteina, Luxemburga, Nizozemske i Sudeta (Češka).

## Opis i ustroj
Germani su bili visokog rasta, plave ili riđe kose, plavih očiju i svijetle puti. Bili su barbari i iako nisu bili nomadska plemena često su mijenjali svoje boravište s ciljem pronalaženja bolje zemlje. Nisu osnivali gradove, a bavili su se uglavnom poljodjelstvom, stočarstvom i lovom. Bili su organizirani po rodovima od sto obitelji (njem. *Hundertschaft* sa 400 – 1000 a ponekad i do 2000 ljudi). Rod je bio osnovna društvena, ali i ratno-taktička postrojba. Svi članovi roda su bili slobodni ljudi i živjeli u istom selu i obrađivali zemlju i svojina je bila zajednička. Zapovjednik roda (*hunno*, *stotinar*) u miru je bio poglavar a u ratu vođa **stotine** (nije označavalo sto ljudi već samo neki veći broj). 
Više rodova sačinjavalo je pleme, na čijem je čelu bio zapovjednik, koji je bio biran od narodnog sabora i koji je imao najviši vlast i koji je odlučivao o ratnim pothvatima. Plijen se dijelio ravnomjerno. Za one koji su bili tijekom rata neposlušni i oni koji bi slabili vojnu disciplinu, bila je predviđena kazna bičevanjem i vezivanjem a i smrću. Većinu vojnih snaga germanskih plemena su činili pješaci, ali su plemena imala i vrlo dobro konjicu za izviđanje, krstarenje i prepade iz zasjede. Istočni Germani, koji su živjeli u ruskim stepama, su razvili snažnu konjicu. 
Kasnije, su se u okviru plemena izdvojile obitelji poglavara i vođa koji su se pokazali u ratu, a koji su iz plijena i poklona povećali svoje bogatstvo i na taj način mogli uzdržavati svoju pratnju (*družinu*). Iz tih obitelji obično se bili izbirani kneževi (*principes* , njem. **Fürsten**) – prvi germanski vlastelini, koji su tijekom mira sudili, a tijekom rata zapovijedali plemenima. Među kneževima je za ratne pohode bitan vojvoda (njem. **Herzog**).

Germanska plemena su bila mnogobrojna. Tacit je poznavao oko 60 različitih germanskih plemena. Ipak, neka od najpoznatijih su: Cimbri, Teutonci, Angli, Sasi, Burgundi, Goti, Ambroni, Svevi, Batavci, Ubijci, Triboci, Nemeti, Vangioni, Sugambri, Uzipeti, Tenkterani, Herusci, Markomani, Kvabi, Hati, Frižani itd.

## Pokreti germanskih plemena (3. i 2. stoljeću pne.):

U 3. stoljeću pne. zapadna germanska plemena prelaze srednju i donju Rajnu, miješaju se sa starosjediocima Keltima na Moselu i u Belgiji i prihvaćaju jaču galsku kulturu. Oko 200. pne. istočna plemena (Bastarni, Skiri , a dijelom i Gepidi prodiru s Visle do obale Crnog mora, gdje se miješaju s azijatskim i slavenskim narodima.

U 2. stoljeću pne. sjeverna germanska plemena, **Cimbri** i **Teutonci** napuštaju svoje područja na Jilandu i Cimbri upadaju 113. pne. u rimsku provinciju Norik a Teutonci u Galiju. Tijekom ovih svojih prodora Cimbri i Teutonci su potisnuli Kelte s Majne i Nekara u današnju Švicarsku. Poslije mnogobrojnih sukoba Rimljana s germanskim plemenima (bitka kod Arauzija), Gaj Marije je uspio pobijediti Teutonce i Ambrone kod Akve Sekstije 102. pne. i uništiti Cimbre u gornjoj Italiji kod Vercela 101. pne.

Današnju južnu Njemačku zaposjedaju Svevi, dok se Batavi naseljavaju na ušću Rajne, Ubijci kod grada Koelna, a Triboti Nemeti i Vangioni na srednjoj Rajni. Svevi su pod kraljem **Ariovistom** 72. pne. prešli gornju Rajnu i naseljeli današnji Elsas i Falačku.

U ovom razdoblju daljnja prodiranja germanskih plemena zaustavljena su u galskim ratovima u kojima su Rimljani pokorili i pobijedili Germane pod zapovjedništvom Cezara.

## Pokreti germanskih plemena (1 stoljeća pne. i 1. stoljeća):

Pred kraj 1 stoljeća pne., 16. pne. germansko pleme *Sugambri* su prešli Rajnu i porazili rimske postrojbe pod Lolijem i udružili se s drugim obližnjim germanskim plemenima s ciljem prodora u Galiju. Kako bi spriječio i otklonio opasnost s Galije, car August je odlučio premjestiti limes s rijeke Rajne na Elbu. Poslije trogodišnjih sukoba rimski zapovjednik Druz pokorava Hate, Heruske, Hauke i Sugambre, dok se Svevi (Markomani i Kvadi) povlače i naseljavaju oblast današnje Češke i Moravske.
Rimski vojskovođa a kasnije i car Tiberije je bez poteškoća pokorio germanska plemena do Elbe i osnovao nove rimske provincije, čija je organizacija međutim naišla na otpor kod slobodnih germanskih plemena. Heruski knez Arminije je potajno skupio srednja i donja plemena i iz zasjede porazio tri rimske legije 9. godine kod Teutoburške šume. Ovom pobjedom je vraćena neovisnost Germana usprkos pokušaja (14. – 17. godine) Germanika da je slomi. Rimljani su se povukli na rijeku Rajnu i utvrdili limes. 
Razdor i unutarnji sukobi između **Arminija** i markomanskog kralja **Maroboda**, iscrpili su u međusobnom sukobu (17. – 19. godine) svoju snagu i na taj način spriječili sami sebe da potpuno potisnu Rimljane iz Germanije. Zapadna germanska plemena su zapala pod Rimski imperij, u provincije Germania superior i Germania inferior, dok su plemena duž ove granice dobrovoljna ušla u vojnu službu Rima.
U ovom razdoblju plemena su se dijelila na tri velike skupine:
* **Istevoni** – na donjoj Rajni (Batavi, Tongri, Tenkterani, Uzipeti, Hamavi, Tubanti, Sugambri, Brukteri, Marzi i Hati)
* **Ingevoni** – na obali Sjevernog mora (Frižani, Hauci, Herusci, Angli)
* **Hermioni** – najveća skupina (Svevi, Hermunduri, Markomani, Kvadi, Langobardi, Rugijci, Vangioni, Nemeti, Triboki, Goti, Burgundi i Vandali)

## Pokreti germanskih plemena (od 2. stoljeća):
Iako su prešli u obranu, Rimljani nisu uspjeli dugo očuvati granice limesa od napada i upada germanskih plemena, koji su pritisnuti prodorima drugih naroda bili prisiljeni tražiti bolje i veće oblasti za život. Pa su tako 166. godine *Markomani* i *Kvadi* upali duboko preko Dunava u rimsko područje, sve do Akvileje. Opasnost po carstvo je nastupila polovinom 3. stoljeća, kada se udružuju brojna germanska plemena u jake vojne saveze. Rimsko je carstvo, u slabljenju, bilo prinuđeno dozvoliti plemenima kao *federatima* (obaveznim na vojnu službu i očuvanje granice) naseljavanje na rimskom području. Markomani ulaze u Norikum i Panoniju. Tada se pojavljuju i nova plemena kao što su Gali, Alemani, Franci i Sasi. 
* Alemani prodiru prvo s Majne na limes a kasnije i u Galiju, gdje ih Julijan Apostata 357. godine u bici kod Argentoratuma pobjeđuje. Alemani su se kasnije u 5. stoljeću, iskoristivši prodor Vandala i Sveva, naselili na lijevoj obali Rajne i proširili na današnju francusku pokrajinu Elzas. 
* Franci se kao federati naseljavaju u 4. stoljeću u sjevernoj Galiji i osnivaju svoju državu, prvobitno kao rimski federati, a od 486. godine kao potpuno neovisni. 
* Istočno-germanski Goti, su se učvrstili na sjevernoj obali Crnog mora, a od početka 3. stoljeća upadaju u Daciju. Car Aurelijan im 272. godine prepustio Daciju i postigao na dulje vrijeme stabilnost i mir na granici. Goti su se sjeverno od Dunava podijelili na Vizigote i Ostrogote. Goti su suzbili Vandale 335. godine i car Konstantin I im odobrava da se nasele u Panoniji kao federati. Huni su 375. godine svojim prodorom iz Azije lako savladali Ostrogote na Crnom moru i prisilili ih da zajedno s njima sudjeluju u ratnim pohodima na zapadu. Vizigoti, potisnuti i s odobrenjem cara Valensa naseljavaju se kao federati u Traciji i Meziji, gdje brane granice Rima od Huna. No, kad je carstvo odbilo da ih plaća, pobunjuju se i prodiru na Balkan, a 401. godine prelaze u Italiju a 419. godine u Galiju gdje se naseljavaju u Akvitaniji kao federati. Odvajaju se u 5. stoljeću od Rima i stvaraju moćnu državu koja obuhvaća prostor od Gibraltara do Loire. Porazom od Franaka kod Vujea (507. godine), vlast Vizigota se smanjuje na Septimaniju i Španjolsku. Poslije raspada Hunske države (453. godine), Ostrogoti ponovno stječu neovisnost i naseljavaju se u Panoniji, otkuda su pod zapovjedništvom kralja Teodorika 488. godine upadaju u Italiju, obaraju uzurpatora Odoakra i 493. godine stvaraju moćnu Ostrogotsku državu, koja biva 553. godine poražena u bizantsko-ostrogotskom ratu od Bizanta.
* Vandali u savezu s Alanima i Svevima, prešli su 406. godine u Galiju i Španjolsku, otkuda su ih Vizigoti protjerali u Sjevernu Afriku, gdje su osnovali svoju državu. 440. godine su osvojili Siciliju, 455. godine upali u Italiju i opljačkali Rim. Vandalsku državu uništio je bizantski vojskovođa Belizar 534. godine u vandalskom ratu i Vandali su nestali u Africi.
* Langobardi su s donje Elbe krajem 4. stoljeća krenuli na jug i zajedno s Herulima su se nastanili na Karpatima, oko gornjeg toka rijeke Tise, otkuda su 546. godine prešli u Panoniju. U savezu s Avarima su pokorili Gepide, a pod zapovjedništvom kralja **Alboina** su 568. godine osvojili veći dio Italije i osnovali Lombardiju sa sjedištem u Paviji. Njihovu vladavinu okončao je Karlo Veliki 774. godine u franačko-langobardskim ratovima.
* Burgundi su se sredinom 3. stoljeća preselili na gonju Majnu, otkuda su zbog pritiska Vandala i Sveva 406. godine prešli u Galiju. Namjesnik Aecije ih je 437. godine potisnuo u Savoju, gdje su se proširili duž rijeke Rhone i naselili cijelu jugoistočnu Galiju osim Provance. 532. godine su pali pod franačku vlast.
* Angli i Sasi su sa Jilandskog poluotoka u 4. stoljeću uznemirivali rimske postrojbe na obalama Britanije i Galije, a od 419. godine se naseljavaju u Britaniji.
* Bajovari (Bavarci), potomci *Markomana*, naselili su se (488. – 520. godine) na području između rijeke Inn i Ems, a onda se proširili do rijeke Leh, a sjeverno od Dunava do Češke šume, pobijedivši Tirinžane, koju su bili naselili tu oblast umjesto Hermundura.

Germanske države, zasnovane na ruševinama Zapadnog Rimskog Carstva izvan provincije Germanije, postupno su romanizirane, a germanski su ostali Skandinavija, Britanija i područje između Sjevernog i Baltičkog mora, Alpi, Rajne i Elbe, od kojeg će u 10. stoljeću nastati Njemačka.