open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emagram

**Emagram** ili **kosi emagram** je pravi termodinamički dijagram, koji se često koristi u praksi, na čijoj horizontalnoj osi (apscisi) je temperatura, a na vertikalnoj osi (ordinati) negativni logaritam tlaka. Koordinate osi zatvaraju kut od približno 135 º, kako bi kut između izotermi i suhih adijabata bio što veći. 

Termodinamički dijagram prikazuje vrijednosti tlaka, temperature, omjera miješanja ili njihovih funkcija poput jednadžbe stanja, Clausiusovu jednadžbu stanja realnog plina, prvog stavka termodinamike za adijabatske procese. Termodinamičkih dijagrama ima više (npr. emagram, tefigram, Stüvegram itd.). Međusobno se razlikuju se po izboru koordinatnih osi, ali se svaki može dobiti matematičkim transformacijama iz drugih termodinamičkih dijagrama. Svi ti dijagrami uvijek sadrže izobare, izoterme, izolinije maksimalnog omjera miješanja te suhe i mokre adijabate. Reverzibilan proces u termodinamičkom dijagramu prikazan je zatvorenom krivuljom. Ako je površina koju takva krivulja zatvara na bilo kojem dijelu dijagrama proporcionalna radu koji termodinamički sustav učini pri procesu, onda se takav dijagram zove **pravi termodinamički dijagram**.  

Emagram je termodinamički dijagram koji pokazuje stopu opadanja temperature u troposferi, suhu i vlažnu adijabatsku stopu opadanja temperature.
 
Prvi emagram je izradio Heinrich Hertz 1884. Koristi se uglavnom u Europi. Druge države koriste slične termodinamičke dijagrame za istu primjenu, a samo se detalji razlikuju.

## Izvori
* 
* 
* Thermodynamic diagrams
Fatamorgana

**Fatamorgana** u geofizici (arap. *sarab*, *serab* ili *sirab*) je optička pojava u Zemljinoj atmosferi, vrsta zrcaljenja u uzduhu, zbog kojega se pričinja kao da se u daljini vide predjeli i predmeti. Uzrok je prelamanje zraka svjetlosti i potpuno zrcaljenje (totalna refleksija) u različito ugrijanim slojevima uzduha. Fatamorgana se često vidi u pustinjama i tropskim krajevima (refleksija svjetlosti neba daje dojam jezera koje "bježi" kako se približavamo) i na moru (osobito u tjesnacu između Messine i Kalabrije; u pučkom se vjerovanju pripisivala djelovanju vile Morgane; legendu su na južnu Siciliju donijeli Normani). Zbog istoga uzroka vide se predmeti na moru (npr. brodovi) uzdignuti (nepreokrenuti). 

## Miraž

**Miraž** (franc. *mirage*, od *mirer* 
Image:Fata Morgana Example.jpg|Fatamorgana viđena na obali Queenslanda (Australija).
Image:Fata morgana of a boat 2.jpg|Fatamorgana čamca.
Image:Farallons islands miragep.jpg|Razni prikazi fatamorgane na otocima Farallon, kako se vidi iz San Francisca.
Image:Fata Morgana of a boat.jpg|Fatamorgana čamca (6 slika je ubačeno u jednu).
Image:Superior mirage of boats or islands.jpg|Fatamorgana na moru.
Image:Superior mirage of a ship 1-29-09.jpg|Fatamorgana broda.
Image:Superior mirage of the boats at entrance of the harbor at Victoria, British Columbia, Canada.jpg|Fatamorgana broda.
Image:Desert mirage 62907.JPG|Fatamorgana u pustinji.


## Izvori

## Poveznice
Geokorona

**Geokorona** je krajnji vanjski deo Zemljine atmosfere, vanjski deo egzosfere, koji ima osobine luminiscencije (emisija slabe svjetlosti). Najbolje se može vidjeti u ultraljubičastom svjetlu (Lyman-alfa), zbog raspršenja neutralnih atoma vodika. Osim toga, može se zapaziti u mikrovalnom području, posebno vodikova 21 cm linija (1420 MHz). Nalazi se na visini od oko 100 000 km (15,5 polumjera Zemlje). 

Geokorona je bila proučavana i iz vanjskog svemira, sa satelitom Astrid i svemirskom letelicom Galileo, korištenjem ultraljubičastog spektrometra, prilikom izlaska iz Zemljine orbite.

## Izvori
* http://pluto.space.swri.edu/IMAGE/glossary/geocorona.html  "Geocorona at Southwest Research Institute"
Glorija (optika atmosfere)

**Glorija** (lat. *gloria*: slava) je optička pojava koja se vidi kao jedan ili više obojenih prstena na gornjoj površini oblaka. Nastaje na dijelu neba suprotno od dijela na kojem se nalaze Sunce ili Mjesec. Posljedica je ogiba svjetlosti na kapljicama vode. Može se opaziti na rosi i na magli, ali vrlo rijetko. 

## Optika atmosfere

**Optika atmosfere** je grana meteorologije koja proučava pojave nastale lomom svjetlosti, odbijanjem (refleksijom), raspršivanjem i ogibom (difrakcija) svjetlosti u Zemljinoj atmosferi (boja neba, duga, vijenac ili korona oko Sunca i Mjeseca, halo, pasunce ili lažno Sunce, Sunčev stup, irizacija oblaka, glorija, zračno zrcaljenje, fatamorgana, miraž, pojava sumraka, alpskoga žara, treperenja zvijezda, zelenoga bljeska, astronomska i terestrička refrakcija, depresija obzora i dr.). Optika atmosfere proučava i pojave koje su posljedica perspektive: prividni oblik nebeskoga svoda, površine diska Sunca i Mjeseca pri njihovu izlaženju i zalaženju i dr. 

## Slike

Image:Solar glory and Spectre of the Brocken from GGB on 07-05-2011.jpg|Sunčeva glorija na sjeni promatrača.
Image:Glory An Teallach.jpg|Glorija (planine An Teallach, Škotska).
Image:Glory, spectre.jpg|Sunčeva glorija (San Francisco, Kalifornija, SAD).
Image:Glory spectre fogbow ggb 1.JPG|Glorija s više prstenova.
Image:Solar Glory with helicopter shadow around Mauna Loa.jpg|Glorija oko sjene helikoptera.
Image:Glory of the Pilot.jpg|Glorija na sjeni zrakoplova.


## Izvori
Lažno Sunce

**Lažno Sunce** ili **pasunce** u Zemljinoj atmosferi prestavlja optičku pojavu dviju svijetlih mrlja na 22° s obje strane Sunca na istoj visini nad obzorom (horizontom). Pojava je srodna halou, a nastaje kada Sunce (rjeđe i Mjesec) svijetli kroz rijedak oblak heksagonalnih kristalića leda, koji su orijentirani tako da im je glavna (heksagonalna) os usmjerena vertikalno. 

## Halo

**Halo** (lat. *halo*, akuzativ od *halos* < grč. *ἅλως*: gumno, okruglo mjesto) je optička pojava u Zemljinoj atmosferi (optika atmosfere) kada se Sunce ili Mjesec naziru kroz tanak sloj oblaka s kristalićima leda. Najpoznatiji je krug oko Sunca ili Mjeseca (potpuni ili njegov dio) promjera 22° koji je na unutarnjoj strani crvenkaste, a na vanjskoj strani plavkaste boje; mnogo rjeđi je halo promjera 44°. 

U istu skupinu optičkih pojava spadaju i: 
* **lažna Sunca** ili **pasunca** (grč. *parhelij*), bjelkaste mrlje na dijelu kruga s obiju strana ili samo s jedne strane Sunca ili Mjeseca, a na istom nagibu kao izvor svjetlosti, 
* **[[tangenta|tangentni]] [[luk (matematika)|lukovi]]** (bjelkaste su boje i dodiruju krug haloa), 
* **svjetlosni stupovi** (pojavljuju se iznad Sunca izravno prije njegova izlaska ili nakon zalaska) i drugo. 
Sve te pojave nastaju lomom zraka svjetlosti na kristalićima leda pa se pojavljuju djelomično spektralne boje ili nastaju refleksijom svjetlosnih zraka na plohama kristalića leda uz pojavu bjeličaste boje ili pak nastaju zajedničkim djelovanjem obaju procesa. 

### Sunčev stup

**Sunčev stup** ili **svjetlosni stup** je optička pojava u obliku cijele ili isprekidane svijetle vertikalne pruge iznad ili ispod Sunca, obično kada se Sunce nalazi nisko nad obzorom, najčešće pri zalasku ili izlasku. Pojava nastaje u višim slojevima atmosfere zbog odbijanja (refleksije) Sunčevih zraka na stupičastim ili prizmičastim heksagonskim ledenim kristalima, kada im je glavna (heksagonska) os usmjerena vertikalno. 

## Izvori

## Poveznice
Mezopauza

**Mezopauza** je granični sloj u Zemljinoj atmosferi, između mezosfere i termosfere. Zbog smanjenog Sunčevog grijanja i vrlo jakog zračnog hlađenja od ugljikovog dioksida, mezopauza je najhladnije mjesto na Zemlji, sa temperaturama do – 100 °C. Godinama se pretpostavljalo da ona leži na visini od 85 km iznad Zemljine površine, ali promatranja viših slojeva i proučavanja u zadnjih 10 godina, pokazala su da mezopauza ima dva minimuma: jedan na oko 85 km i još jači minimum na oko 100 km. 

Interesantno je da je mezopauza hladnija ljeti nego zimi. To se ponekad i naziva **nepravilnost mezopauze**. To je zbog uzlaznih struja po ljeti, te silaznih struja u zimi. Zrak koji se diže po ljeti se širi i hladi, tako da je po ljeti i hladnije. Suprotno, po zimi kada se zrak spušta, on se komprimira i tako zagrijava zrak u mezopauzi. Uzlazne struje ljeti nastaju zbog rasipanja gravitacionih valova, koje stvara moment sile nasuprot glavnom toku istok – zapad, pa se stvara slabi tok od sjevera prema jugu.  

U zadnje vrijeme mezopauza je bila u središtu proučavanja globalnog zatopljenja, koje je povezano sa povećanjem ugljikovog dioksida u atmosferi. Za razliku od troposfere, gdje staklenički plinovi zagrijavaju zrak, povećanje ugljikovog dioksida, u mezosferi se zrak više hladi. Promatranja su pokazala smanjenje temperature u mezosferi, iako to smanjenje se mijenja, pa se vode dodatna promatranja i daljnji proračuni i modeliranja.    

## Izvori
Mezosfera

**Mezosfera** može značiti:

* Mezosfera (dio atmosfere), dio Zemljine atmosfere između stratopauze i mezopauze
* Mezosfera (unutrašnjost Zemlje), donji plašt Zemlje, između astenosfere i barisfere
Mezosfera (dio atmosfere)

**Mezosfera** je sloj atmosfere koji se nalazi iznad stratosfere i ispod termosfere. Temperatura u mezosferi pada sa visinom, tako da gornja granica ili mezopauza, je najhladniji dio na Zemlji, gdje se temperature spuštaju ispod – 100 ºC. Visina i debljina sloja nisu precizno definirane, zbog učestalih i opsežnih promjena u relativno kratkom vremenskom periodu. Ali najčešće se uzima da je donja granica mezosfere na 50 km, a gornja na skoro 100 km visine, osim u umjeronom pojasu i polovima, gdje je visina do 85 km.   

## Dinamičke karakteristike
Glavne dinamičke karakteristike u mezosferi su snažni zonalni (istok – zapad) vjetrovi, atmosferske mijene (plime i oseke), atmosferski gravitacioni valovi i planetarni valovi. Većina tih mijena i valova potječe iz troposfere i donje stratosfere, te se šire prema gore. U mezosferi, veličina gravitacionih valova može biti jako velika, tako da valovi postaju nestabilni i rasipaju se. To rasipanje stvara moment sile koje dalje pogoni strujanja u atmosferi. 

U mezosferi se ponekad stvara “noćni sjaj”, pojava koja liči na oblake, sa nazubljenim krajevima, a nastaje zbog stvaranja kristala leda vode. Najčešće se vidi između 50º i 70º sjevernih i južnih geografskih širina. 

U mezosferi se nalazi i sloj ionosfere, koji se naziva D sloj. D sloj se nalazi otprilike 60 do 90 km iznad Zemljine površine. Ovdje ionizacija nastaje zbog vodikove radijacije na valnoj duljini 121,5 nm (dio Lymanove serije), koja ionizira dušikov oksid (NO). Dodatno, kada je sunčeva radijacija izuzetni jaka, X-zrake (valna duljina manja od 1 nm) ioniziraju molekule dušika i kisika (N2, O2). U toku noći, kozmičke zrake stvaraju zaostalu dodatnu količinu ionizacije. Rekombinacijom u visokom D sloju, ionizacija je slaba, ali je gubitak valne energije velik zbog čestog sudaranja elektrona (oko 10 sudara svake ms). Kao rezultat, radio valovi visoke frekvencije (HF = 3 – 30 MHz), se ne odbijaju od D sloja, već gube energiju. To je glavni razlog upijanja HF radio valova, posebno ispod 10 MHz, koje je malo u toku noći i najveće u podne. D sloj se znatno gubi poslije zalaska Sunca, a mali dio preostaje zbog galaktičkih kozmičkih zraka.

U mezosferi se stvara i oko 5 km debljine natrijev sloj, negdje između 80 do 100 km iznad Zemljine površine. Stvara se od slobodnih, neioniziranih atoma natrija i ponekad se može vidjeti slabi sjaj iz tog sloja. 

Mezosfera se nalazi iznad maksimalnih visina gdje lete zrakoplovi i ispod minimalnih visina za orbitalne svemirske letjelice. Ponekad se šalju u taj sloj istraživačke rakete, koje nose instrumente za mjerenja i naučne pokuse. Zato je mezosfera jedna od najslabije istraženih dijelova atmosfere. Tek nedavno su otkriveni crveni vilenjaci i plavi mlazevi, pojave koje se vežu uz nastajanje munja. 

## Meteori
Milijuni meteora ulazi u atmosferu, u prosjeku 40 tona na dan. Većina ih se topi i nestaje u mezosferi, kao rezultat sudara sa plinskim česticama u mezosferi. Zbog toga je u mezosferi nešto veća koncentracija željeza i drugih metala, koji kasnije padaju na Zemlju.

## Izvori
Polarni stratosferski oblaci

**Polarni stratosferski oblaci** ili **sedefasti oblaci** nastaju u stratosferi na visini od 15-25 km, daleko iznad nama poznatih oblaka. Pojavljuju se i do 2 sata nakon što padne mrak ili pred zoru. Nazivaju se sedefastima jer njihova površina svijetli predivnim sedefastim sjajem. To je posljedica ogiba ili difrakcije Sunčeve svjetlosti na kristalićima leda od kojih je oblak sastavljen, a Sunčeva svjetlost na tim visinama dopire s druge strane planeta, ispod našeg obzora. Najčešće se pojavljuju u polarnim područjima zimi, u Skandinaviji, Aljasci, sjevernoj Kanadi, no primjećeni su i u Engleskoj i Škotskoj. Nastaju u polarnim područjima jer za njihov nastanak su potrebne temperature oko -78 stupnjeva Celzijusa, a u drugim područjima stratosfera se rijetko ohladi na tu temperaturu, no moguće je prilikom jakih oluja ili vjetrova u troposferi. Koliko god lijepi bili ti oblaci, njihova pojava utječe na uništavanje ozona i na stvaranje ozonskih rupa.  

Najčešće ih vidimo na Antarktiku, gdje se javljaju i temperature ispod −88 °C (tip II), dok su na Arktiku puno rjeđi. 

## Vrste polarnih stratosferskih oblaka
Polarni stratosferski oblaci se mogu podijeliti u 3 tipa: Ia, Ib i II, prema kemijskom sastavu:
*Typ I su polarni stratosferski oblaci koji sadrže dušičnu kiselinu i vodu
*Typ Ia su polarni stratosferski oblaci koji sadrže  kristale dušične kiseline i vode
*Typ Ib su polarni stratosferski oblaci koji sadrže  kristale dušične kiseline, vode i kapljice sumporne kiseline, u obliku pothlađene trostruke otopine
*Typ II su polarni stratosferski oblaci koji sadrže  samo kristale vode

## Izvori
Halo (optika atmosfere)

**Halo** (lat. *halo*, akuzativ od *halos* 
Image:Moon 22 halo colorado.jpg|Halo promjera 22° oko Mjeseca.
Image:Doppelsonne Halo Echzell Hessen 12-08-2012.jpg|Lažno Sunce ili pasunce (Hessen, 12. kolovoza 2012.)
Image:Sun pillar and kitesurfers.jpg| Svjetlosni stup blizu San Francisca.
Image:HALO-S south pole.jpg|Na snimci s Južnog pola mogu se vidjeti: dva lažna Sunca ili pasunca (blještava mjesta sa strane), tangentni luk koji dodiruje krug haloa, halo promjera 22° (krug) i drugo.
Image:Portland Oregon halo 01.jpg|Halo viđen u  Portlandu, Oregon, SAD, 28 travnja 2014.
Image:Fargo Sundogs 2 18 09.jpg|Vrlo sjajna lažna Sunca ili pasunca u mjesto Fargo, Sjeverna Dakota, SAD. Treba zapaziti da vrhove lažnih Sunca dodiruju gore tangentni lukovi.


## Fotometeori
**Fotometeori** (grč. fos (φως) - "svjetlo" + grč. metéoros (μετέωρος) = uzdignut u zrak, lebdeći)) je zajednički pojam za široku skupinu svjetlosnih pojava u Zemljinoj atmosferi, koje nastaju refleksijom, lomom, interferencijom i ogibom zraka svjetlosti Sunca ili Mjeseca na kapljicama oblaka ili magle, odnosno kristalića leda oblaka. Obuhvaćaju pojave kao što su duga, halo, miraži, fatamorgana, korona, vijenac, glorija, svjetlosni lukovi, lažna sunca i drugo. 

## Izvori

## Poveznice
Stratopauza

**Stratopauza** je granični sloj Zemljine atmosfere, između stratosfere i mezosfere. U stratosferi temperatura se neprestano povisuje od -55°C (u umjerenom pojasu i na polovima), odnosno od -75°C (na ekvatoru), te doseže 0°C na vrhu stratosfere. U stratopauzi su male promjene temperature s visinom. 

Stratopauza se nalazi na 50 do 55 kilometara iznad tla Zemlje. Atmosferski tlak je oko 1/1000 atmosferskog tlaka na razini mora.

## Izvori
Termosfera

**Termosfera** je najveći sloj u Zemljinoj atmosferi između mezosfere i egzosfere. Nalazi se na visini 90–500&nbsp;km. Temperatura u termosferi raste do čak 1500&nbsp;°C radi ionizacije zraka (atomi u zraku postaju ioni zbog djelovanja Sunčevog zračenja). Sloj u kojem se nalazi ionizirani zrak zove se ionosfera. U termosferi je zrak izrazito rijedak, tako da se značajke atmosfere vrlo slabo osjete (najveći dio se nalazi iznad Kármánove crte na visini od 100&nbsp;km na kojoj se smatra da počinje svemir). Međunarodna svemirska postaja ima stabilnu putanju u termosferi, negdje između 320&nbsp;km i 380&nbsp;km. Polarna svjetlost se javlja u termosferi.

U termosferi, na tim velikim visinama, ostaci atmosferskih plinova se raspoređuju slojevito, prema molekularnim masama. Temperatura se povećava sa visinom i znatno ovisi o Sunčevoj aktivnosti. Ionizirane čestice u termosferi omogućuju prijenos radio valova na velike udaljenosti.
 
Iako temperatura tih razrijeđenih plinova u termosferi može narasti i do 2500&nbsp;°C, ne može se osjetiti ta vrućina, zato što je tlak skoro kao u vakuumu i nema dovoljno sudaranja atoma i molekula, da bi se mogao ostavariti prijenos topline. Normalni termometar bi očitavao temperature daleko ispod 0&nbsp;°C. Atmosferski sloj na visini od 120&nbsp;km smatra se granicom rasipanja svjetlosti koja određuje boju neba. Iznad te visine nebo se čini sasvim crno. U slojevima iznad 160&nbsp;km, vlada vječna tišina, jer se zvuk ne rasprostire na daljinu. Smatra se da prilike u termosferi djelomično odgovaraju uvjetima koji vladaju u svemiru. Dio Zemljine atmosfere zaključno s termosferom u kojemu se slojevi određuju na osnovi promjena tempetarure prema visini naziva se još i unutrašnja sfera. Iznad nje počinje vanjski dio atmosfere - egzosfera.

## Reference
Gen Urobuchi

japanski je pisac za vizualne romane i anime te autor *[[light novel|light novel]]* djela. Poznat je po mračnom stilu, nihilističkim temama i tragičnim obratima u priči, zbog čega su mu ljubitelji dali nadimak  "Urobutcher". Među njegovim najpoznatijim ostvarenjima su *[[Saya no Uta]]*, *[[Puella Magi Madoka Magica]]*, *[[Psycho-Pass]]*, *[[Fate/Zero]]* i *[[Kamen Rider Gaim]]*. Trenutno radi za Nitroplus.

## Vanjske veze
* 
*
Zeleni bljesak

**Zeleni bljesak** je optička pojava u atmosferi koja nastaje za vrijeme zalaska ili izlaska Sunca lomom svjetlosti na slojevima zraka različite gustoće, te traje nekoliko sekundi. Kut loma zelene svjetlosti malo je veći od kuta loma crvene svjetlosti, pa je prilikom izlaska i zalaska Sunca njegov gornji rub zelene boje, a donji crvene. Pojava se može opažati na svim zemljopisnim širinama, ali je za opažanje potrebna iznimno bistra atmosfera bez vlage. 

## Miraž

**Miraž** (franc. *mirage*, od *mirer* 
Image:Development of Green Flash.jpg|Razvoj zelenog bljeska kod zalaska Sunca (San Francisco, Kalifornija, SAD).
Image:Big green flash.JPG|Zeleni bljesak (Santa Cruz, Kalifornija, SAD)
Image:Inferior Mirage green flash.jpg|Razvoj zelenog bljeska u 5 slika.
Image:GreenFlash.jpg|Razvoj zelenog bljeska kod zalaska Sunca.
Image:Green rim of the setting sun.jpg|Gornji obod Sunca je zelen, dok je donji crven (Golden Gate (most)).


## Izvori
Turbopauza

**Turbopauza** predstavlja granični sloj u Zemljinoj atmosferi između **homosfere** i **heterosfere**. Turbopauza se nalazi negdje između 80 do 100 km iznad Zemljine površine. Donjih 80 do 100 km Zemljine atmosfere nazivamo homosfera. U homosferi su volumni odnosi pojedinih plinova konstantni. Plinovi u homosferi su dobro izmiješani i prisutna je turbulencija ili nepravilno vrtložno gibanje. 

U heterosferi, koja se nalazi iznad homosfere, volumni odnosi atmosferskih plinova variraju, zbog fotodisocijacije uzrokovane ultraljubičastim (UV) i rendgenskim Sunčevim zračenjem. U heterosferi se djelovanjem UV zračenja događa fotodisocijacija molekularnog kisika (O2). Stoga koncentracija O2 opada visinom, a koncentracija atomskog kisika (O) raste. Već na 130 km visine, samo jedna trećina kisika nalazi se u molekularnoj formi, dok se na 500 km visine gotovo sav kisik nalazi u atomskoj formi. Molekularni dušik (N2) se teže disocira. Stoga je na 500 km visine koncentracija atomskog dušika (N) mala. 

U visokoj atmosferi sastojci zraka apsorbiraju UV zračenje te se zbog toga ioniziraju. Iznad 60 km visine u atmosferi se nalazi puno više iona nego u manjim visinama. Gustoća elektrona maksimalna je na visinama između 250-500 km, stoga se taj dio atmosfere naziva ionosfera. Ionosfera utječe na propagaciju radio valova, ali za meteorološke procese nije važna.

## Izvori
* http://amsglossary.allenpress.com/glossary/search?p=1&query=turbopause&submit=Search "AMS Glossary: Turbopause"
* http://splidar.gi.alaska.edu/midatm.htm  Alaska.edu
* http://web.haystack.mit.edu/pcr/spaceweather/webpageatmosphericgasses.html  Spaceweather
* http://www.ktf-split.hr/  "Kemija atmosfere", Kemijsko-tehnološki fakultet u Splitu
Ispitivanje prionjivosti premaza

**Ispitivanje prionjivosti premaza** je metoda kojom se ispituje prionjivost, a to je jedno od najvažnijih svojstava naliča ili premaza, koje ovisi o kvaliteti pripreme površine i o sukladnosti (kompatibilnosti) premaznih sredstava. U slučaju 2-K (dvokomponentnih) premaza ovisi o odnosu korištenih komponenti. Čvrstoću prianjanja (adheziju) prevlake na podlogu nije jednostavno izravno mjeriti. Zato se u proizvodnji većinom određuju neka mehanička svojstva povezana s adhezijom, pri čemu se uzorak s prevlakom redovito razara, to jest metode određivanja prionjivosti premaza su destruktivne metode.

## Metode ispitivanja

### Metoda povlačenjem premaza
Jedna od metoda za određivanje prionjivosti ili adhezije premaza (metoda povlačenjem premaza ili eng. *Pull-off test*) je mjerenje sile koja je potrebna za odvajanje metalnog valjčića koji se specijalnim ljepilom zalijepi za površinu na kojoj se nalazi premaz kojem želimo odrediti adheziju. Valjak na površini ostaje zalijepljen određeno vrijeme, a zatim se primjenjuje sila kako bi se odvojio od površine. U trenutku odvajanja valjka s površine moguće je očitati brojčanu vrijednost adhezije izraženu kao vrijednost sile u N/mm2 potrebne za uklanjanje valjka. Mjerenje se provodi u skladu s normama ISO 4624, ASTM D451 te BS EN 24624.

### Metoda zarezivanja mrežice
Druga metoda koja se koristi za određivanje prionjivosti premaza sastoji se u zarezivanju mrežice pomoću specijalnog uređaja koji sadrži više usporednih noževa međusobno podjednako udaljenih jedan od drugog. Njihova udaljenost ovisi o debljini suhog sloja premaza, tako da se za debljine premaza do 60 μm koriste noževi čija je međusobna udaljenost 1 mm; za premaze debljine do 120 μm međusobna udaljenost je 2 mm, dok je za premaze preko 120 μm udaljenost noževa je 3 mm. 
Ova ispitivanja obavljaju se u skladu s normom HRN EN ISO 2409. Može se koristiti i adhezivna ljepljiva traka, u skladu s normom ASTM D 1000, koja se nalijepi preko urezane mrežice i naglo povuče te se promatra kvaliteta mrežnih očica nakon skidanja ljepljive trake. Ispitivanje se provodi na način da se noževima uređaja urežu dva reda linija međusobno okomitih (90º). Dubina zarezivanja kvadrata mora biti takva da noževi prolaze kroz sloj premaza do metalne podloge. Nakon zarezivanja mrežice promatra se u kojoj mjeri je došlo do odvajanja premaza od podloge te se nalaz klasificira prema ocjeni adhezije premaza prema normi ISO 2409:
* ocjena 0: tragovi rezova su potpuno glatki, nijedan kvadratić mrežice nije otkinut;
* ocjena 1: nešto premaza je oljušteno na sjecištima u mrežici, manje od 5% površine je oštećeno;
* ocjena 2: dio premaza je oljušten na rubovima i sjecištima u mrežici. 5 do 15% površine je oštećeno;
* ocjena 3: premaza je oljušten duž rubova i unutar kvadratića mrežice. 15 do 35% površine je oštećeno;
* ocjena 4: premaza je oljušten duž rubova cijelog reza, neki kvadratići su potpuno oljušteni. 35 do 65% površine je oštećeno;
* ocjena 5: više od 65% površine je oljušteno. 

## Izvori
Besarabijska gubernija

**Besarabijska gubernija** (ruski: *Бессарабская губерния*) sve do 1873. - **Besarabijska oblast** (*Бессарабская область*) bila je jedna od 
administrativnih jedinica Carske Rusije koja je egzistirala od 1812. do 1917.

## Historija
Historija te administrativne jedinice počela je nakon što je Carska Rusija nakon Rusko-turskog rata (1806–1812) i potpisivanja Bukureštanskog mira 16. maja 1812. pripojila Besarabiju. Nakon tog je 29. aprila 1818. objavljen je dekret o formiranju Besarabijske oblasti, a 29. februara 1828. izdan je propis za upravljanje tom oblasti. Nakon tog je carsko vijeće 28. oktobra 1873., odlučilo da se Besarabijska oblast preimenuje u 
Besarabijsku guberniju.

Na početku 20. vijeka Besarabijska gubernija bila je administrativno podjeljena, na 8 grofovija (уезд), 211 općina, 12 gradova, 3 utvrde i 3564 sela.

Od samog početka administrativni centrar bio je Kišinjev.
Besarabijska gubernija prestala je postojati za turbulentnih vremena Ruske revolucije 1917. kad se raspadala vojska i u zemlji zavladala anarhija, točnije do 15. decembra 1917. kad je na njezinom ozemlju uz pomoć rumunjske vojske osnovana Moldavska Demokratska Republika.

Oko 70% teritorija bivše Besarabijske gubernije pripalo je Moldavskoj republici a oko 30 % Ukrajini.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Бессарабская губерния'' (na portalu РУНИВЕРС)
Bistrița (rijeka)

**Bistrița** čita se **Bistrica** (rumunjski: *Râul Bistrița*, zvana i *Bistrița Moldoveană* - *Moldavska Bistrica*) je rijeka u Rumunjskoj duga oko 260,3 km, pritoka Sireta.
## Geografija
Bistrița izvire u Istočnim Karpatima na planini Rodnei, od tamo teče prema jugoistoku kroz gradove Buhuși, Piatra Neamț do ušća u Siret 8  km južno od grada Bacău.

Bistrița ima sliva velik oko 7082,7 km².

Na Bistriți je podignuto nekoliko hidroelektrana.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Река Бистрица - Бассейн реки Бистрица'' na portalu Mapexpert
Tropopauza

**Tropopauza** je granični sloj između troposfere i stratosfere. To je sloj gdje se zrak prestane hladiti s visinom i postaje gotovo u potpunosti suh. To je u stvari sloj gdje stopa opadanja temperature u troposferi prestaje biti negativna i još nije dostigla slojeve u stratosferi, gdje temperature počinje rasti. Prema Svjetskoj meteorološkoj organizaciji, tropopauza je sloj gdje stopa opadanja temperature padne ispod 2 °C/km. 

Troposfera je sloj koji leži uz površinu Zemlje. Najniži je, najgušći i najtopliji dio Zemljine atmosfere kojem je prosječna visina u umjerenom pojasu 10-12 km, na ekvatoru 16-18 km, a na polovima samo 6-8 km. U troposferi se odvija gotovo sva klima i vrijeme bitno za površinu Zemlje. U umjerenom pojasu, prosječno se temperatura mijenja od 15°C na razini mora, do -55°C na vrhu troposfere. Na polovima, troposfera je tanja, pa je temperature na vrhu troposfere oko -45°C. Na ekvatoru, gdje je troposfera najdeblja, temperatura na vrhu troposfere je oko -75°C.

Tropopauzu je moguće isto odrediti po kemijskom sastavu. Na primjer, u donjem dijelu stratosfere je puno veća koncentracija ozona nego što je u gornjem dijelu troposfere. Osim toga, u troposferi gotovo da nema više vodene pare. 

Tropopauzu nije oštra granica između dva sloja. Snažne grmljavinske oluje, na primjer, pogotovo one u tropskom području, će preći iz troposfere u stratosferu, stvarajući spora titranja i po nekoliko sati. Takva titranja stvaraju niskofrekventne gravitacione valove, koji mogu djelovati na atmosferska i oceanska strujanja u području nastanka. 

Većina komercijalnih zrakoplova leti u blizini tropopauze, da bi iskoristili prednosti hladnih temperatura na tim visinama. Stupanj termičkog iskorištenja mlaznih motora je veći kod nižih temperatura (Carnotov ciklus):

:\eta_{t} \le \frac{T_Q-T_A}{T_Q}\,

gdje je:  T_Q\, - temperatura s kojom toplina ulazi u toplinski stroj  i T_A\, - temperatura okoline u koju stroj ispušta svoju otpadnu toplinu.

## Mlazna struja

Mlazna struja je atmosfersko strujanje vrlo velike brzine koje puše oko cijele Zemlje u smjeru zapad-istok. Nalazi se u sloju uglavnom u tropopauzi na visini 10-15 km iznad Zemljine površine. Postoje četiri mlazne struje koje stalno pušu oko Zemlje (dvije na sjevernoj Zemljinoj polutki, a dvije na južnoj). Na sjevernoj polutki se sjeverna mlazna struja naziva **polarna mlazna struja**, a južna **suptropska**. Gibaju se valovito (tzv. Rossbyevi valovi koji najvjerojatnije nastaju zbog sile uslijed Zemljine rotacije). Mlazne struje pušu između Zemljinih klimatskih pojaseva (između suptropskih mlaznih struja se nalazi tropski-žarki klimatski pojas, a između sjeverne suptropske i sjeverne polarne, te južne suptropske i južne polarne mlazne struje su sjeverni i južni umjereni pojas).

Ljudi mlazne struje koriste u zračnom prijevozu (zračni prijevoz u smjeru zapad-istok se zbog mlazne struje može odvijati mnogo brže i uz manji trošak goriva). Postiže brzine u središtu između 200 do 500 km/h. U Japanu je 1970. izmjerena do danas najveća od 650 km/h.

## Izvori
*http://www-das.uwyo.edu/~geerts/cwx/notes/chap01/tropo.html  "The height of the tropopause"
Hajime Isayama

japanski je manga umjetnik rođen u gradu Ōyama, Ōita. Njegov prvi strip je popularni *[[Attack on Titan]]*, koji je tiskan u 45 milijuna kopija do 2014. Navodi da su mu uzori Tsutomu Nihei, Ryōji Minagawa, Kentaro Miura, Hideki Arai i Tōru Mitsumine a da je najveći utjecaj na njega imala SF manga *[[Project ARMS]]*.

## Reference

## Vanjske veze
* Hajime Isayama - službeni blog
*
Bacău

**Bacău** čita se **Bakau** (njemački: *Barchau*, mađarski: *Bákó*) je grad u istočnoj Rumunjskoj od 144,307 stanovnika, administrativni centar okruga (județ) Bacău..

## Geografija
Bacău leži na sjeveroistoku Rumunjske pored ušća rijeke Bistrițe u Siret (8 km južno
od centra grada), udaljen 240 km od Bukurešta.

Postoji više teorija o etimologiji imena mjesta, u staroslavenskim crkvenim dokumentima se navodi kao *Bako*,
*Bakova* ili *Bakovia*, pa se pretostavlja da je to izvedeno od osobnog imena. Ali postoji i teza da je to kumanskog ili pečeneškog porijekla, kao i teza da je to ime izvedeno od staroslavenske riječi - bik, a na
rumunjskom je to - bâc.
## Historija
Bacău se prvi put u pisanim dokumentima spominje 1408. razvio se kao svratište za putujuće trgovce pored utvrde iznad rijeke
Bistrițe.
## Privreda, kultura i transport
U današnjem gradu najznačajniji privredni objekt je tvornica lovačkih aviona, pored toga Bacău ima tvornice papira, tekstila, odjeće, obuće, prehrambenih proizvoda, građevinskog materijala i obrade drva.

Bacău je i značajni kulturni centar, državni teatar, simfonijski orkestar i brojni muzeji.

Grad je značajno željezničko i cestovno čvorište, iz njega vode putevi za ukrajinski grad
Černivci.
## Gradovi prijatelji
* , Torino
* , Mandaue
## Reference

## Literatura

* *[http://books.google.com/?id=sfHsgNIZum0C&pg=PA215&lpg=PA215&dq=herodotus+dacians+darius|Herodotus: The Ancient History of Herodotus]* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *[http://www.ccel.org/p/pearse/morefathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Eutropius, Abridgment of Roman History]* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''  
* ''Bacău'' na portalu Encyclopædia Britannica
Vladimir Kononov (Donjecka Narodna Republika)

**Vladimir Petrovič Kononov** (; 14. oktobar 1974 - ), poznat i pod psuedonimom **Car** je pro-ruski separatistički militant koji se od ljeta 2014. nalazi na mjestu ministra obrane samoproglašene Donjecke Narodne Republike, poznat kao jedna od ključnih ličnosti rata u istočnoj Ukrajini.

Rodom iz mjesta Hirske u Luganskoj oblasti, školovao se u Slavjansku, gdje je 1995. završio pilotsku školu, a 1995. diplomirao na Pedagoškom institutu. Bavio se sportom, prije svega kao nastavnik džudoa.

Nakon euromajdanskih zbivanja se 13. aprila 2014. prijavio kao dobrovoljac u separatističku Narodnu miliciju Donbasa, a nakon toga sudjelovao u borbama za Slavjansk. Tokom borbi je napredovao do čina potpukovnika. 14. augusta 2014. je, nakon što je Igor Strelkov podnio ostavku, Kononov imenovan na njegovo mjesto. Za uspjehe u borbama protiv ukrajinskih snaga su ga vlasti DNR unaprijedila u čin general majora, a 3. oktobra 2014. dale orden "Heroja DNR".

## Vanjske veze
*
Vladimir Pavićević

**Vladimir Pavićević** (Kotor, 1978) je srpski politikolog i docent na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Beogradu. 
Diplomirao je na Odeljenju za međunarodne odnose Fakulteta političkih nauka Univerziteta u Beogradu 2001. godine odbranom diplomskog rada "Građanska neposlušnost u savremenoj političkoj teoriji", pod mentorstvom prof. dr Ilije Vujačića."
Od 2011. godine obavlja funkciju predsednika Istraživačkog foruma Evropskog pokreta u Srbiji. U aprilu 2013. godine, na osnivačkoj konferenciji, izabran za potpredsednika NOVE stranke. 5. Oktobra 2013. na predlog predsednika stranke, Zorana Živkovića, izabran za zamenika predsednika.

## Povezano
* Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu

## Reference

## Vanjske veze
* Osnovni biografski podaci 
* Podaci o dr Vladimiru Pavićeviću
Igor Plotnjicki

**Igor Venediktovič Plotnjicki** (, ), Lugansk, ili, prema ukrajinskim navodima, Keljmenci, Černivečka oblast. 26. jun 1964 - ) je ukrajinski političar i poslovni čovjek, najpoznatiji po tome što je za vrijeme rata u istočnoj Ukrajini postao jedan od vođa proruskih separatista, odnosno predsjednik samoproglašene Luganske Narodne Republike, na kome se mjestu nalazi od augusta 2014. godine.

Plotnjicki se mladić 1982. godine priključio Sovjetskoj armiji gdje je nastavio profesionalnu karijeru sve do 1991. godine, kada je izašao sa činom majora. Nakon raspada SSSR i sticanja ukrajinske nezavisnosti, se od 1992. godine posvetio poslovnoj karijeri. Između ostalog, 1996. godine je osnovao trgovačko poduzeće koje se bavilo distribucijom nafte. Godine 2004. je imenovan načelnikom Inspekcije za zaštitu potrošača u Luganskoj oblasti.

Plotnjicki se u politička zbivanja aktivno uključio nakon euromajdanskih zbivanja u aprilu 2014. godine. Bio je od osnivača i prvi zapovjednik separatističke paravojne formacije kasnije poznate kao Narodnooslobodilački bataljon Zarja. 21. maja 2014. ga je Savjet novoproglašene LNR proglasio ministrom obrane. Ljudi pod vodstvom Plotnjickog su sudjelovali u kasnijim borbama, te su, između ostalog, zarobili ukrajinsku poručnicu Nadiju Savčenko, pri čemu je Plotnjicki, prema navodima njenog advokata, lično sudjelovao u njenom kontroverznom izručenju ruskim vlastima..

Nakon što je 14. augusta tadašnji predsjednik Valerij Bolotov podnio ostavku, Igor Plotnjicki je preuzeo njegovu dužnost. Na predsjedničkim izborima održanim u novembru 2014. se natjecao kao kandidat stranke Mir Luganščine, te je izabran sa 63 % glasova. 19. novembra 2014. je ukrajinskog predsjednika Petra Porošenka izazvao na dvoboj, obrazlozivši željom da se spor između ukrajinske vlade i separatista umjesto ratom riješi "u skladu sa drevnim slavenskim i kozačkim običajima".

## Reference
Vladimir Kononov (razvrstavanje)

**Vladimir Kononov** može označavati:

*Vladimir Kononov (Donjecka Narodna Republika) (1974 - ), ministar obrane samoproglašene države u istočnoj Ukrajini;
*Vladimir Kononov (paraolimpijac) (1972 - )
Denis Pušilin

**Denis Vladimirovič Pušilin** (; ; 9. maj 1981 -) je ukrajinski poslovni čovjek i političar, poznat kao jedan od vođa pro-ruskog separatističkog pokreta na istoku zemlje, odnosno kao drugi po redu predsjednik samoproglašene Donjecke Narodne Republike.

Pušilin se rodio u gradu Makijivka, a kao mladić je 1999. godine odslužio vojni rok u ukrajinskoj Nacionalnoj gardi. Prema vlastitim navodima je 2002. diplomirao na Donbaškoj nacionalnoj akademiji inženjerstva i arhitekture; ukrajinski mediji, pak, tvrde da od obrazovanja ima jedino srednju školu. Iste je godine osnovao vlastito trgovačko poduzeće, a 2011. postao povezan sa tvrtkom MMM-2011, kontroverznom piramidalnom shemom ruskog poduzetnika Sergeja Mavrodija. Po imenu iste tvrtke je u decembru 2013. osnovao stranku MMM (Mi imamo metu) sa kojom se bez uspjeha kao kadnidat natjecao za mjesto u ukrajinskoj Vrhovnoj radi.

Za vrijeme demonstracija poslije euromajdanskog prevrata je na narodnom zboru u Donjecku 5. aprila 2014. proglašen "zamjenikom narodnog guvernera" Donjecke oblasti; tada je samoproglašeni "narodni guverner" Pavel Gubarev bio u ukrajinskom istražnom zatvoru. Kada je 7. aprila proglašena DNR, Pušilin je postao "predsjednikom privremene vlade". 15. maja je proglašen predsjednikom Vrhovnog sovjeta DNR, odnosno v.d. državnog poglavara. Sa tog je mjesta podnio ostavku 18. jula, a zamijenio ga je Boris Aleksejevič Litvinov.

U novembru 2014. je kao kandidat stranke Donjecka republika sudjelovao na parlamentarnim izborima. Na njima je izabran, a potom je postao zamjenik predsjednika parlamenta. Poslije je kao predstavnik DNR sudjelovao na pregovorima čiji je cilj mirno okončanje sukoba sa ukrajinskim vlastima.

## Izvori
Schwarzwaldmelodie

***Schwarzwaldmelodie*** () je zapadnonjemački igrani film snimljen 1956. u režiji Geze von Bolvaryja. Po žanru je mješavina mjuzikla i komedije. Protagonistica, koju tumači Erica Beer je djevojka siromašnog urara iz Schwarzwalda koja voli siromašnog kompozitora (čiji lik tumači Claus Biederestaedt). Radnja prikazuje komplikacije koje nastanu kada kompozitor bude lažno optužen za palež, te je prisiljen pod lažnim imenom emigrirati u New York. Kritičari ga danas smatraju tipičnim ostvarenjem *[[heimatfilm]]* žanra karakterističnim za poratnu kinematografiju u Zapadnoj Njemačkoj.

## Vanjske veze
* 
*
Question 7

***Question 7*** (; ) je američko-zapadnonjemački igrani film snimljen 1961. u režiji Stuarta Rosenberga. Po žanru je drama, a radnja je smještena u tadašnju Istočnu Njemačku gdje luteranski svećenik (čiji lik tumači Michael Gwynn) zbog disidentskih stavova postao "nepoćudan" tadašnjem komunističkom režimu, a zbog čega njegov muzički nadareni sin (čiji lik tumači Christian De Bresson) mora odlučiti želi li se odreći vlastitog oca i vjere, a bez čega se ne može upisati u prestižnu školu. Film, koga je, između ostalih, financirala Luteranska crkva kako bi ukazala na progone svojih svećenika sa druge strane Željezne zavjese, je premijerno prikazan u Zapadnom Berlinu na tamošnjem filmskom festivalu, a dodatni publicitet mu je donijelo postavljanje Berlinskog zida nekoliko mjeseci kasnije.

## Cast
* Michael Gwynn ... Friedrich Gottfried
* Margaret Jahnen ... Gerda Gottfried
* Christian De Bresson ... Peter Gottfried
* Almut Eggert ... Anneliese Zingler
* Erik Schumann ... Rolf Starke
* Max Buchsbaum ... Inspector Hermann
* John Ruddock ... Martin Kraus
* Leo Bieber ... Herr Rettmann
* Fritz Wepper ... Heinz Dehmert
* Eduard Linkers ... Otto Zingler
* Marianne Schubarth ... Marta Zingler
* Philo Hauser ... Barber
* Rolf von Nauckhoff ... Karl Marschall
* Helmo Kindermann ... Luedtke
* Manfred Fuerst ... Professor Steffl

## Reference

## Vanjske veze
*
Was die Schwalbe sang

**Was die Schwalbe sang** () je zapadnonjemački igrani film snimljen 1956. u režiji Geze von Bolvaryja. Scenario, koji je napisao Kurt E. Walter, se temelji na motivima pripovjetke *[[Immensee (Storm)|Immensee]]* Theodora Storma.  Protagonisti, koje tumače Claus Biederstaedt i Maj-Britt Nielsson - su Ursulla i Gerhard, dvoje mladih gimnazijalaca iz provincije koji se vole, ali koji se razdvoje nakon mature. Radnja prikazuje kako Gerhard postaje uspješan kompozitor u Hamburgu, a kako Ursulla utjehu pokušava pronaći kod Gerhardovog najboljeg prijatelja Petera (čiji lik tumači Gunnar Möller). Kritika je loše dočekala film, smatrajući da je književni predložak "trivijaliziran" kako bi se podvrgnuo kičastim klišejima tada popularnih *[[Heimatfilm]]ova*.

## Vanjske veze
* 
*
Makkers, staakt uw wild geraas

***Makkers Staakt uw Wild Geraas*** ( ) je nizozemski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji Fonsa Rademakersa. Po žanru predstavlja kombinaciju drame i komedije, a po strukturi je omnibus film. Sastoji se od tri priče, kojima je zajedničko da se odigravaju u Amsterdam na večer 5. decembra, dan pred blagdan Svetog Nikole, koga Nizozemci tradicionalno provode sa svojim porodicama. Protagonisti su članovi tri porodice koje se suočavaju sa različitim problemima - preljubu sklonim mužem; buntovnim sinom-tinejdžerom te posljedicama razvoda. Današnjim je historičarima zanimljiv zbog toga što daje uvid u društvene prilike u Nizozemskoj na prijelazu iz 1950-ih u 1960-ih, odnosno tada nastali generacijski jaz između roditelja i djece, koji će kasnije uroditi burnim promjenama. U njemu je svoj glumački debi imao mladi Peter Faber, koji će kasnije postati jedan od najuglednijih nizozemskih glumaca. Sljedeće godine je prikazan na berlinskom filmskom festivalu, gdje je osvojio jedan od Srebrnih medvjeda.

## Uloge
* Ellen Vogel: Nora Leegher-Buwal
* Guus Hermus: Meneer Leegher
* Jan Teulings: Meneer Keizer
* Ank van der Moer: Mevrouw Keizer
* Yoka Berretty: Mevrouw Lomijn
* Guus Oster: Meneer Lomijn
* Peter Faber
* Simon Carmiggelt
* Mieke Verstraete: Emma

## Napomene

## Vanjske veze
*
Une femme est une femme

***Une femme est une femme*** () je francusko-italijanska filmska komedija snimljena 1961. u režiji Jean-Luc Godarda. Protagonistica, koju tumači Anna Karina, je egzotična plesačica koja želi dijete, pa se zbog toga posvađa sa svojim dugogodišnjim ljubavnikom (koga tumači Jean-Claude Brialy). Radnja prikazuje kako zbog toga pristane spavati sa njegovim najboljim prijateljem (koga tumači Jean-Paul Belmondo). Godardu je *Une femme est une femme* predstavljao prvi film snimljen u boji, odnosno u Cinemascope formatu; okvirni zaplet je iskoristio kao priliku da testira razne nekonvencionalne tehnike filmske naracije u skladu sa načelima tadašnjeg Novog vala, ali također oda počast mjuziklima klasičnog Hollywooda. Une femme est une femme je premijerno prikazan na Berlinskom festivalu gdje je osvojio specijalnu nagradu žirija, a Karina Srebrni medvjed za najbolju glumicu.

## Uloge
* Anna Karina - Angela Récamier (na špici: Karina)
* Jean-Claude Brialy - Émile  (na špici: Brialy)
* Jean-Paul Belmondo - Alfred Lubitsch (na špici: Belmondo)
* Henri Attal - Faux aveugle #2 (van špice)
* Karyn Balm - (van špice)
* Dorothée Blank - Prostitutka 3 (van špice)
* Marie Dubois - Angelina prijateljica (van špice)
* Ernest Menzer - Vlasnik bara (van špice)
* Jeanne Moreau - Žena u baru (herself)
* Nicole Paquin - Suzanne (van špice)
* Gisèle Sandré - Prostitutka 2 (van špice)
* Marion Sarraut - Prostituka 1 (van špice)
* Dominique Zardi - Faux aveugle #1 (van špice)

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Criterion Collection essay by J. Hoberman
Mabu (film)

***Kočijaš*** (마부 - *Mabu*) je južnokorejski crno-bijeli igrani film snimljen 1961. u režiji Kang Dae-jina. Po žanru je drama, a naslovni protagonist je ostarjeli vozač kola koji pokušava prehraniti svoju odraslu djecu. Radnja prikazuje njihove probleme. Kočijaš je prikazan na berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio specijalni Srebrni medvjed, postavši prvi južnokorejski film ovjenčan važnijom međunarodnom filmskom nagradom.

## Reference

## Literatura
*
*
*
*
Galați

**Galați** čita se **Galaci**, kod nas znan i kao **Galac** (njemački: *Galatz*, turski: *Kalas*) je grad na istoku Rumunjske od 249,432 stanovnika. On je najveća rumunjska luka na Dunavu i administrativni centar istoimenog okruga (județ) Galați.

## Geografija
Galați je grad i velika riječna luka na jugoistoku Rumunjske, udaljen oko 190 km
sjeveroistočno od Bukurešta. Grad leži u močvarnom kraju od ušća rijeke
Siret u Dunav, sve do jugozapadne obale jezera Brateș.

Galati je i pogranični grad, punkt za promet sa Moldavijom.

## Historija
Sve do početka 15. vijeka - Galați je bio ribarsko selo, jedan vijek kasnije zabilježen je kao - **Schela Galați** (*schela* je stara rumunjska riječ za mjesto gdje se brodovi sidre za utovar i istovar).

Galați je bio važna osmanska luka koje su se oni dočepali početkom 16. vijeka i držali je u svojim rukama do 1829.

Nakon tog perioda grad se ubrazano razvio u 19. vijeku, naročito u razdoblju od 1837. do 1883. kad je imao status slobodne luke.
Današnji Galați je moderan grad, jer je većina njegovih građevina izgrađena nakon teških razaranja u Drugom svjetskom ratu.
## Privreda, kultura i transport
U današnjem gradu najznačajniji privredni objekt je tvornica lovačkih aviona, pored toga Galați ima tvornice papira, tekstil, odjeće, obuće i prehrambenih proizvoda, građevinskog materijala i obrade drva.

Galați je i značajni kulturni centar, u njemu djeluje nacionalni teatar, te muzeji umjetnosti, historije i prirodoslovlja.

Univerzitet u Galațiju osnovan je 1948. Od historijskih građevina najvredniji spomenik je utvrđena crkva - Precista (Prečista bogorodica) iz 17. vijeka.

Galați je jedna od najvećih rumunjskih luka za uvoz i vodeća za izvoz drva. Tu se nalazi i najveće rumunjsko
brodogradilište. Pored toga Galați ima tvornice kemikalija, tekstila, prehrambenih metalnih proizvoda i građevinskog materijala.

Tokom 1970-ih u Galațiju je izgrađena najveća rumunjska željezara i čeličana Sidex, koja je danas vlasništvo indijskog Mittal Steela.
## Gradovi prijatelji

## Reference

## Literatura

* *[http://books.google.com/?id=sfHsgNIZum0C&pg=PA215&lpg=PA215&dq=herodotus+dacians+darius|Herodotus: The Ancient History of Herodotus]* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *[http://www.ccel.org/p/pearse/morefathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Eutropius, Abridgment of Roman History]* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* 
* 

## Vanjske veze

* ''Službene stranice grada''  
* ''Galați'' na portalu Encyclopædia Britannica
Program Luna

**Program Luna** je porodica svemirskih letjelica bivšega Sovjetskog Saveza (SSSR-a) namijenjenih istraživanju Mjeseca. U sklopu toga Programa lansirane su između 1959. i 1976. ukupno 24 letjelice, kojima su se prikupljali znanstveni podatci, a koji su trebali poslužiti i za planiranje budućih sovjetskih misija s ljudskom posadom.

## Postignuća Programa Luna
* *Luna 1* (1959.) bila je prva letjelica lansirana sa Zemlje koja je postigla brzinu oslobađanja (drugu kozmičku brzinu) i udaljila se iz Zemljine putanje;
* *Luna 2* (1959.) je prva dodirnula Mjesečevo tlo udarivši u nj; 
* *Luna 3* je obišla Mjesec i poslala prve snimke njegove nevidljive (dalje) strane; te su snimke, iako slabe razlučivosti, omogućile izradbu prvih karata toga dijela Mjeseca;
* *Luna 9* bila je prva letjelica koja se meko spustila na Mjesec (1966.) i televizijskim putem poslala snimke njegove površine iz neposredne blizine;
* *Luna 10* (1966.) je ušla u putanju oko Mjeseca i postala njegov prvi umjetni satelit;
* *Luna 16* (1970.) bila je prva automatska letjelica koja je na Zemlju poslala uzorke Mjesečeva tla;
* *Luna 17* je na Mjesečevu površinu meko spustila daljinski upravljano Mjesečevo vozilo *Lunohod 1* (1970.). 

## Sva polijetanja iz Programa Luna

## Izvori
No Love for Johnnie (roman)

***No Love for Johnnie*** () je roman britanskog laburističkog političara Wilfreda Fienburgha, posthumno objavljen 1959. godine. Iako ga dio kritičara ponekad navodi kao djelo tipično za opus pokreta Mladih gnjevnih ljudi u tadašnjoj britanskoj književnosti, radnja i likovi su najvećim dijelom inspirirani Fienburghovim vlastitim iskustvima u britanskom Parlamentu, kao i generacijskoj i ideološkoj tranziciji kroz koju je prolazila Laburistička stranka 1950-ih. Protagonist je Johnny Birne, relativno mladi i ambiciozni član Parlamenta koji je frustriran kako vlastitim nedostatkom napredovanja u stranci, tako i time da se laburistička vlada, kojom sve više dominiraju pripadnici srednje i više klase, udaljila od svojih ljevičarskih korijena i postala identična vladi konzervativaca. Radnja prikazuje kako Birne sa vremenom postaje sve više ciničan te sudjeluje u unutarstranačkim spletkama, odnosno odušak od frustracija pronalazi u vanbračnim vezama sa mlađim ženama. Roman, kome je dodatni publicitet pred objavljivanje dala smrt autora u prometnoj nesreći, uglavnom je loše ocijenjen od kritike, ali je izazvao određenu pažnju javnosti zbog insajderskog pristupa tadašnjoj britanskoj politici. Godine 1961. je po njemu snimljen istoimeni film sa Peterom Finchom u glavnoj ulozi. Pola vijeka kasnije je dio kritičara i historičara *No Love for Johnnie* označio važnim zbog prepoznavanja i predviđanja trendova koji će kulminirati sa Blairovim Novim laburistima.