open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bakir Izetbegović

**Bakir Izetbegović** je bošnjački političar, predsjednik Stranke demokratske akcije (SDA), te sin prvog Predsjedavajućeg Predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine, Alije Izetbegovića.

## Predsjednički mandat
Na Općim izborima 2010. godine, Izetbegović se izabran za bošnjačkog člana Predsjedništva Bosne i Hercegovine. Četiri godine kasnije, na općim izborima 2014. godine ponovo je izabran za bošnjačkog člana Predsjedništva, osvojivši 247.235 glasova.

## Izvori
Orijent

**Orijent** je izraz koji dolazi od latinske riječi *oriens* koja znači "istok", a koristi se za opisivanje istočnog svijeta, odnosno kultura i zemalja azijskog kontinenta. Pod time se može podrazumijevati Bliski Istok ili Daleki Istok, odnosno Azija u cjelini. To je tradicionalni naziv za sve što pripada istočnom svijetu ili je na Dalekom Istoku, u odnosu na Evropu. U engleskom jeziku je *metonym* što znači da se odnosi na različite dijelove Azije. Izraz se također koristi za označavanje istočnog smjera u historijskoj astronomiji kao pridjev *orijent*.

Orijent obuhvaća prostor jugozapadne i centralne Azije te sjeverne Afrike, koji pripada islamskome kulturnom krugu. To je područje u kojemu je u 7. vijeku nastala nova religija islam, odnosno nova kultura koja se širila i ujedinjavala velika prostranstva od Indije na istoku do Pirinejskog poluotoka na zapadu, te od stepskih područja centralne Azije na sjeveru do afričkog Sahela na jugu. Širenjem islama razvijali su se i gradovi. Orijent je prostor starih civilizacija s dugom tradicijom urbanizacije, pa je islam nastavio baštiniti razvoj starih, ali i podizati nove gradove. Gradovi u ovom prostoru imaju svoje funkcionalne, socijalne i morfološke specifičnosti te čine poseban kulturno-genetski tip grada koji se naziva *orijentalni* ili *islamski grad*.

Za osobe koje su porijeklom iz Azije se ponekad koristi izraz orijentalac, ali manje nego u prošlosti, jer se često smatra uvredljivim i "politički nekorektnim".

## Povezano
* Orijentalistika
* Orijentalizam
* Orient Express

## Vanjske veze
*
Glastonbury

**Glastonberi** (*Glastonbury*) je trgovački gradić u jugozapadnoj Engleskoj. U mestu živi 8.784 stanovnika  Glastonberi se smatra duhovnim centrom već hiljadama godina.

Kod malog sela Piltona, udaljenog nekoliko milja, održava se veliki muzički festival (Glastonbury Festival).

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Zvanični sajt
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
63.

Godina **63.** (**[[rimske brojke|LXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Regula i Rufa** ili, rjeđe, **godina 816. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "63." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__
## Događaji
* Pompeji, nekoć prosperitetni grad u podnožju Vezuva, se oporavlja od posljedica snažnog potresa, a nakon koga je veliki broj od njegovih 20.000 stanovnika napustio domove.
* Vespazijan postaje guverner Afrike.
* Rimsko-partski rat 58-63: Nakon rimskog debakla u kod Randeje je Gnej Domicije Korbulon ponovno imenovan komandantom svih rimskih snaga na Istoku te pokreće veliku ofenzivu na Armeniju. Umjesto da mu se suprotstavi, partski princ Tiridat sa njim sklapa kompromisni mir prema kome će zadržati vlast nad Armenijom, ali će zato ubuduće služiti kao rimski vazal. 
* Aulo Kornelije Celzo piše prvi rječnik (enciklopediju) na temu nauke i umjetnosti.
* Prema legendi Josip iz Arimateje dolazi u današnji Glastonbury na prvoj kršćanskoj misiji u Britaniju.

## Births

## Smrti
* Marko Evangelist (tradicionalni datum) (v. 61)
* Klaudija Augusta, kćer-jedinica rimskog cara Nerona
Josip iz Arimateje

**Josip iz Arimateje** je, prema Novom zavjetu, bio stanovnik Judeje koji je vlastiti, već pripremljeni grob, prepustio Isusu nakon njegovog razapinjanja. Spominje se u sva četiri Evanđelja, a mnoge kršćanske crkve ga slave kao sveca.

Srednjovjekovne legende ga navode kao utemeljitelja kršćanstva u Britaniji, odnosno vezuju uz legende o kralju Arthuru i Svetom Graalu.

## Vanjske veze

* A Biography of Joseph of Arimathea 
* Qumran text of Isaiah 53
Klaudija Augusta

**Klaudija Augusta** (Claudia Augusta, 21. januar 63 - april 63) bila je rimska princeza, odnosno kćer-jedinica cara Nerona. Rodila ju je carica Popeja Sabina nedugo nakon vjenčanja sa carem; s njim je bila trudna prije udaje za Nerona. Neron je bio oduševljen njenim rođenjem te je Popeji i njoj dao titulu *Augusta* te održao igre u njihovu čast. Nekoliko mjeseci kasnije je umrla od bolesti, a što je Nerona teško pogodilo. Nakon toga ju je proglasio božanstvom.

## Preci



## Izvori
*  (edd.), *Prosopographia Imperii Romani saeculi I, II et III*, Berlin, 1933 - . (***PIR<sup>2</sup>***)

## Vanjske veze
* Zlatnik s likom se može vidjeti na http://www.wildwinds.com/coins/sear5/s2058.html
Lira (razvrstavanje)

Lira može označavati:
* lira, muzički instrument
* Lira (zviježđe)
* lira (valuta), koja se koristi u nizu država, odgovara funti
** Italijanska lira
** Malteška lira
** Turska lira 
** Sirijska lira 
** Vatikanska lira
Palež

**Palež** predstavlja namjerno izazivanje požara, bilo da je riječ o građevinama ili prirodnim (divljim) površinama. Za osobe koje čine palež se koristi izraz **potpaljivači** ili **palikuće**.

Motivi za palež mogu biti u rasponu od patološke sklonosti prema vatri (piromanija), preko sticanja materijalne dobiti (kroz naplatu osiguranja ili jeftino kupovanje nekretnina obezvrijeđenih požarom), nastojanja da se uništavanjem imovine s nekog područja otjeraju odnosno teroriziraju pojedinci i grupe koje potpaljivač smatra "neprihvatljivim" odnosno prikrivanja dokaza o kriminalnim aktivnostima (pljačke, ubistva i sl.).

Većina kaznenih zakonodavstava palež smatra krivičnim djelom za koje su zapriječene teške kazne.

## Povezano
* Paljenje Reichstaga
* Spaljena zemlja
* Vandalizam
Palež (razvrstavanje)

Palež predstavlja čin namjernog potpaljivanja požara. Također može označavati sljedeće toponime:

**[[BiH]]:**
* Palež (Srebrenica, BiH), naselje u općini Srebrenica
* Palež (Višegrad, BiH), naselje u općini Višegrad
* Palež (Kozara), jedan od Kozaračkih visova

**[[Crna Gora]]**:
* Palež (Žabljak, Crna Gora), naselje u općini Žabljak

**[[Srbija]]**:
* staro ime za Obrenovac
Palež (Žabljak)

**Palež** je naselje u opštini Žabljak u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 211 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 265 stanovnika).

## Demografija
U naselju Palež živi 161 punoletni stanovnik, a prosečna starost stanovništva iznosi 39,7 godina (39,0 kod muškaraca i 40,4 kod žena). U naselju ima 64 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,30.

Stanovništvo u ovom naselju veoma je heterogeno.

## Reference

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Julija Flavija

**Flavija Julija Titi** (*Flavia Julia Titi*, 13. septembar 64 - 91) bila je rimska plemkinja iz Flavijevske dinastije, poznata kao kćer-jedinica cara Tita, odnosno ljubavnica njegovog brata i svog strica Domicijana. Rodila se u Rimu kao dijete Tita i njegove druge supruge Marcije Furnile. Majčina porodica joj je nakon propasti Pizonovske zavjere godine 65. pala u nemilost cara Nerona, pa se Tit razveo, ali je Juliju doveo da živi s njim. Najveći dio djetinjstva je provela u Rimu, dok je Tit ratovao na Istoku, pa je tako Jeruzalem osvojen na njen šesti rođendan. Kada je odrasla, Tit ju je htio ponuditi za ženu svom bratu Domicijanu, ali je on to odbio, jer je u to vrijeme bio zaljubljen u Domiciju Longinu. Julija se umjesto toga udala za svog rođaka Tita Flavija Sabina. Domicijan je tek tada s njom započeo ljubavnu vezu. Umrla je iznenada, a glasine u Rimu su tu smrt pripisale nasilno izvedenom abortusu, a u što većina historičara sumnja.

## Literatura
* Suetonius, *Dvanaest Cezara* – Titus & Domitian 17, 22.
* Dio Cassius, lxvii. 3.
* Plinije, *Ep.* iv. 11. § 6. 
* Philostratus, *[[Život Apolonije iz Tijane|Vit. Apoll. Tyan.]]* vii. 3.
Bedžemder

**Bedžemder** (engleski: **Begemder**, ili **Gondar**, **Gonder** po 
svom glavnom gradu Gondaru od početka 20. vijeka) je historijska pokrajina i kraljevstvo na sjeverozapadu Etiopije.

Postoji nekoliko teza o porijeklu imena Bedžemder, jedna ide od predpostavke da je to izvedeno od složenice *[[Bedža]]* (nomadsko stočarsko pleme) i *meder* (zemlja), to bi dakle značilo Zemlja Bedža, u prilog tome ide i jedan zapis cara Ezane (4. vijek) iz Kraljevstva Aksum u kojem on navodi svoj pohod na Bedže ali u pokrajini *Matlija* za koju se ni danas nezna gdje se nalazila.

Druga teza polazi od toga da je ime izvedeno iz riječi *badži* na jeziku geez 
*ovca* (amharski: *bedž*), iako historičar Charles Tilstone Beke 
sumnja u to jer se ovce nikad nisu napasale u tom kraju. Historičari Beckingham i Huntingford drže pak da se je ime Bedžemder, izvorno odnosilo na kraj istočno od Jezera Tana, koji je sušan i gdje se vodotoci gube u Danakilskoj pustinji. Na amharskom jeziku *badža* znači *suša*, po njima je to izvor imena."
## Historija
Prvi pisani izvor u kojem se spominje Bedžemder je iz srednjovijekovne karte talijanskog fratra Maura (oko 1460), u kojoj se Bedžemder navodi kao kraljevstvo. Drugi historijski zapis je iz 1526 u pismu etiopskog cara Lebne Dengela upućenom portugalskom kralju, u kojem on navodi *Kraljevstvo Bedžemder*, kao dio svoga carstva. Krajem 18. vijeka sjedište Bedžemdara bio je grad Filakit Gereger, u kojem je stolovao i umro 1788 *[[Ras (titula)|ras]]* Ali 

Nakon obnove Etiopskog carstva 1942., Pokrajina Semien pridodana je Bedžemderu.
Nakon usvajanja novog etiopskog ustava 1995. Bedžemder je podijeljen na zone po etničkom sastavu stanovništva, tako je jugozapadni dio postao Zona Metekel u regiji Benišangul-Gumuz, a ostatak je razdjeljen na zonu Zona Mirabavi u Regiji Tigraj i najveći dio koji je postao središte Regije Amhara.

## Reference
PDF

**Portable Document Format** (skraćeno: **PDF**) je format zapisa dokumenata kojeg je kreirala američka firma Adobe Systems 1993. godine. Koristi se za zapis dvodimenzionalnih dokumenata nezavisno o uređaju i rezoluciji ispisa.

Svaki PDF-dokument sadrži kompletan opis dokumenta, uključujući slike, tekst, vektorsku grafiku, rasterske slike, te može sadržavati i fontove potrebne za prikaz teksta.
Za prikaz PDF-dokumenata potrebno je imati odgovarajuće programe za računalu, koji su besplatni i mogu se naći preko Interneta.

Format je zasnovan na jeziku PostScript. Može se prepoznati po tome što su prva četiri bitaa uvijek **PDF**. Ime dokumenta (datoteke) obično završava s ekstenzijom**.pdf**.

Oznaka  iza linka u Wikipediji označava da je riječ o linku na dokument koji je u formatu PDF.

## Vanjske veze

* Adobe Reader - besplatni program za čitanje PDF-ova
* specifikacije PDF , uključujući verzije PDF 1.7, PDF 1.6 (), PDF 1.5, PDF 1.4 (), PDF 1.3 ()
* Portable Document Format: An Introduction for Programmers  - brzi uvod u PDF i odnos prema PostScriptu.
* Adobe PDF 101: Quick overview of PDF file format
Zdeslav

**Zdeslav** je bio knez Primorske Hrvatske od 878. do 879, a pripadao je rodu Trpimirovića.

Knez Zdeslav se u doba Domagojeve vlasti sklonio u Carigrad kako bi se spasio, a dvije godine nakon Domagojeve smrti dospijeva na prijestolje uz pomoć bizantskog cara Bazilija I., tako postavši prvim hrvatskim vladarom kojeg je Bizant postavio na prijestolje.

Već 879. papa Ivan VIII. piše pismo naslovljeno: „Ljubljenom sinu Zdeslavu, slavnom banu Sklavina“ (*Dilecto filio Sedesclavo, glorioso comiti Sclavorum*). Čini se da je Zdeslav vladao u ovisnosti od Bizanta, a gradovi Teme Dalmacije su plaćali njemu porez koji su dotada plaćali Bizantu (samo je Dubrovnik plaćao danak Zahumljanima i Travunjanima). Bilo je to i vrijeme crkvenoga raskola, dok je u carigradski patrijarh bio Focije, pa je približavanje Bizantu značilo i udaljavanje od pape.

Vlast Zdeslavova prestaje već 879., kad ga ubija Branimir i preuzima vlast.

## Literatura
* Rudolf Horvat, *Povijest Hrvatske I. (od najstarijeg doba do g. 1657.)*, Zagreb 1924.
* Nada Klaić, *Povijest Hrvata u ranom srednjem vijeku*, Zagreb 1975.
* Ivan Mužić, *Hrvatska povijest devetoga stoljeća*, (Povjesnice Hrvata 3), Split 2007. ; dostupno na Internetu
Cestije Gal

**Gaj Cestije Gal** (*Gaius Cestius Gallus*, ? - 67) bio je rimski političar i vojskovođa iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije.

Otac mu je bio konzul, a godine 42. je za vrijeme cara Klaudija i sam služio kao *suffect* konzul. Godine 63. je imenovan legatom u Siriji. Godine 65. je došao u Judeju smiriti nerede u predvečerje Velikog jevrejskog ustanka. Tom prilikom je zauzeo Beth She'arim ("novi grad"), ali nije uspio zauzeti Hramsku goru.
Prilikom povlačenja prema obali su ga progonili pobunjeni Jevreji i njegovoj vojsci nanijeli teške gubitke. Odatle se povukao u Antiohiju gdje je umro godine 67. Na mjestu legata ga je naslijedio Licinije Mucijan, a Neron je postavio Vespazijana za komandanta snaga koje su trebale ugušiti ustanak.

## Vanjske veze
* Izvor
65.

Godina **65.** (**[[rimske brojke|LXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Basa i Krasa** ili, rjeđe, **godina 818. ''[[Ab urbe condita]]**''. Oznaka "65." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

__NOTOC__
## Događaji

* Napisano Evanđelje po Mateju (između 60. i 65.).
* Cestije Gal postaje legat u Siriji.
* Rimski car Neron nastupa u kazališnoj predstavi, čime je šokirao i skandalizirao rimsku aristokraciju. Na njihovo negodovanje reagira represijom i sumnjičenjem za izdaju, pri čemu su mete kako bivši suradnici kao Seneka, tako i sadašnji kao Tigelin.
* Neron prilikom svađe udara u stomak svoju trudnu suprugu Popeju Sabinu, od čega ona umire.
* Popularni rimski političar Gaj Kalpurnije Pizon organizira veliku zavjeru protiv Nerona; nakon što je ona otkrivena, Pizon i zavjerenici su pogubljeni, ali time samo započinje Neronova strahovlada kojom se svaka opozicija njegovoj vlasti nastoji zatrti u korijenu.
* U Kini se pojavljuje prvi službeni zapis o budizmu.
* Marko Evangelist, sljedbenik Svetog Petra, osniva prvu kršćansku zajednicu i Africi i počinje pisati svoje evanđelje.
* Pavle iz Tarza zaređuje Timoteja kao biskupa Efeza (tradicionalni datum).
* Mučeništvo apostola Tadije, zvanog Sveti Juda u Armeniji (vjerojatni datum).
* Mučeništvo Simona Kaananita u Armeniji (vjerojatni datum).

## Rođenja
*

## Smrti
* 30.4. – Lukan, rimski pjesnik i filozof
* Petronije, rimski pisac (v. 66)
* Poppea Sabina, supruga rimskog cara Nerona
* Pizon, rimski političar
* Seneka, rimski, državnik, filozof i tutor cara Nerona
* Sveti Juda, kršćanski mučenik (u Armeniji) (vjerojatni datum)
* Simon Kanaanit, kršćanski mučenik (u Armeniji) (vjerojatni datum)
Pizon

Porodica **Pizon** (*Piso*) je predstavljala plebejski ogranak rimskog roda Kalpurnijevaca (Calpurnii). U rimskim historijskim izvorima se navodi oko 50-ak članova porodice se do 2. ili 3. vijeka spominje 50-ak ličnosti s tim imenom. Ovdje su navedene najpoznatije ličnosti:

* Gaius Calpurnius Piso (pretor 211. pne.)
* Lucius Calpurnius Piso (konzul 175)
* Lucius Calpurnius Piso Frugi (konzul 133. pne.)
* Lucius Calpurnius Piso Caesoninus (konzul 112. pne.)
* Gaius Calpurnius Piso (konzul 111)
* Gaius Calpurnius Piso (konzul 67. pne.)
* Marcus Pupius Piso Frugi Calpurnianus - konzul 61. pne.
* Lucius Calpurnius Piso Caesoninus - konzul 58. pne., tast Julija Cezara
* Lucius Calpurnius Piso (konzul 27)
* Lucius Calpurnius Piso (konzul 15. pne.), *pontifex*
* Gnaeus Calpurnius Piso, konzul 7. pne., optužen za smrt Germanika
* Lucius Calpurnius Piso (konzul 1. pne.), *augur*
* Gaius Calpurnius Piso, senator, vođa Pizonovske zavjere godine 65.
* Lucius Calpurnius Piso Licinianus - zamjenik cara Galbe na pet dana godine 69.
* Lucius Calpurnius Piso Frugi, uzurpator protiv Galijena i Valensa godine 261. Nije sigurno da je postojao.
* Gnaeus Calpurnius Piso (kvestor)
Gaj Kalpurnije Pizon

**Gaj Kalpurnije Pizon** (*Gaius Calpurnius Piso*, ? - 65) bio je rimski političar iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije, poznat po tome što je pokrenuo veliku, ali neuspjelu zavjeru protiv cara Nerona godine 65.

Pizon je poticao iz ugledne porodice Kalpurnijevaca, ali njegovi roditelji nisu poznati po imenu. Od njih je naslijedio golemo bogatstvo. Antički izvori ga opisuju kao naočitog i druželjubivog čovjeka koji se bavio pravom a u slobodno vrijeme pisao tragedije te uživao veliku popularnost u rimskom visokom društvu. Godine 40. se car Kaligula zagledao u njegovu suprugu te Pizona prvo natjerao da se od nje razvede, potom ga pod optužbom za preljub dao prognati iz Rima. Izgnanstvo je godine 42. opozvao novi car Klaudije, koji je od Pizona učinio svog konzula.

Nakon velikog rimskog požara, upravo su se oko Pizona počeli okupljati nezadovoljnici s Neronovom vladavinom. Pizon je osmislio zavjeru s ciljem da se Neron ubije, a potom on sam proglasi za novog cara. Plan je, međutim, 19. aprila 65. caru otkrio oslobođenik po imenu Milih. Nakon toga su svi zavjerenici pohapšeni - njih 19 je pogubljeno, a 13 prognano. Pizonu je naređeno da izvrši samoubistvo, što je on i učinio.

## Reference

*  The History of Rome, Book IV
Pizonova zavjera

**Pizonova zavjera** je naziv za zavjeru, odnosno pokušaj pripadnika rimske aristokracije na čelu sa Gajem Kalpurnijem Pizonom da svrgnu omraženog cara Nerona. Iako neuspjela, zavjera je potakla niz događaja koji će za samo nekoliko godina dovesti do Neronove smrti i pada Julijevsko-Klaudijevske dinastije, odnosno baciti Rim u novi period kaosa i građanskog rata.

Zavjerenike je motiviralo sve veće nezadovoljstvo Neronovom vladavinom, koje je tinjalo, pogotovo od godine 62. kada je umro njegov vodeći suradnik Sekst Afranije Bur, a tutor Seneka pao u nemilost. Neronov glavni pomoćnik je postao omraženi pretorijanski komandant Tigelin, a sam Neron je sve više izazivao i ponižavao Senat, sve manje skrivajući namjere da Principat i tradicionalne rimske institucije zamijeni helenističkom despocijom. Nezadovoljstvo je dodatno eskaliralo nakon velikog požara 64. godine, za koji je optužen sam Neron, odnosno čije posljedice su Neronu oduzele popularnost i podršku koju su carevi tradicionalno uživali među siromašnim plebsom.

Tacit navodi kako su u zavjeru bilo umiješane 41 osobe, među kojima 19 senatora, 7 vitezova, 11 vojnika ili oficira te 4 žene. Motivi zavjerenika su bili različiti - dio je nastojao obnoviti prije jedan vijek iščezlu Republiku, a dio je nastojao tek Nerona zamijeniti boljim carom u liku naočitog i popularnog Pizona. Pizon je u zavjeru uspio uključiti Fenija Rufa, Tigelinovog zamjenika na čelu Pretorijanske garde. Plan nije bio jasno razrađen; dogovoreno je tek da Ruf nakon Neronovog ubistva Pizona dovede svojim ljudima i predstavi kao novog cara.

Jedan od zavjerenika je bila oslobođenica, odnosno kurtizana po imenu Epiharida. Ona je postala nezadovoljna sporošću i neodlučnošću zavjerenika, te je na svoju ruku nastojala u zavjeru uključiti osobe za koje je vjerovala da će biti odlučnije. Njen izbor je pao na Volosija Prokula, jednog od komandanta mornarice u Mizenu. Epiharida mu je rekla kako postoji zavjera, ali nije odala imena. Prokul je odmah o svemu izvijestio Nerona. Epiharida je uhapšena, ali usprkos mučenja nije odala tko nastoji ubiti Nerona.

Njen trud je, međutim, propao nakon što je o zavjeri doznao oslobođenik po imenu Milih te, nakon što se o svemu posavjetovao sa suprugom, odlučio to podijeliti sa Epafroditom. Nakon toga je Pizon uhapšen, a ubrzo nakon toga i svi ostali zavjerenici.

Neron je nakon toga naredio Pizonu da izvrši samoubistvo. Ukupno je pogubljeno 19 ljudi - među njima i Epiharida, Fenije Ruf, ali i znameniti pjesnik Lukan, satirist Petronije te Seneka. 13 zavjerenika je osuđeno na izgnanstvo, dok su četvorica pomilovana.

## Izvori
* Pagán, Victoria Emma. *Conspiracy Narratives in Roman History*. Austin, TX: University of Texas Press, 2004. Pp. ix + 197. .
66.

Godina **66.** (**[[rimske brojke|LXVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Telesina i Paulina** ili, rjeđe, **godina 819. ''[[Ab urbe condita]]***. Oznaka "66." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.

== Događaji ==
* [[Suetonius Paullinus|Svetonije Paulin]] služi kao [[Popis konzula ranog Rimskog Carstva|rimski konzul]].
* [[Halleyeva kometa]] postaje vidljiva.
* U [[Judeja|Judeji]] izbija [[Prvi jevrejsko-rimski rat|veliki jevrejski ustanak]] protiv [[Rimsko Carstvo|rimske vlasti]].
* [[Veliki jevrejski ustanak]]: Pobunjeni jevrejski zeloti stavljaju Jeruzalem pod opsadu te uništavaju rimski [[garnizon]] (koga je činila jedna [[kohorta]] III legije).
* [[Veliki jevrejski ustanak]]: Grupa jevrejskih ekstremista poznatih kao [[Sicarii|Sikarijci]] zauzima tvrđavu [[Masada]] kraj obale [[Mrtvo more|Mrtvog mora]].
* [[Veliki jevrejski ustanak]]: [[Cestius Gallus|Cestije Gal]], [[legatus|legat]] [[Syria (rimska provincija)|Sirije]] ulazi u Judeju nastojeći ugušiti ustanak sa [[rimska vojska|rimskom vojskom]] koju čini 28.000 ljudi među kojima su pripadnici [[Legio III Gallica|III galske]], [[Legio XII Fulminata|XII "Zgromljene"]] i [[Legio XXII Primigenia|XXII "Prvorođene" legije]]. 
* 22.9. – Rimski car [[Neron]] formira [[Legio I Italica|I *italijansku* legiju]].
* novembar – [[Veliki jevrejski ustanak]]: Gal uspijeva zazeti jevrejski "novi grad" [[Nacionalni park Beit She'arim|Beit She'arim]] ali ne može zauzeti [[Jeruzalemski hram]]. Nakon toga se povlači prema moru, ali ga kod [[Bitka kod Beth Horona (66)|Beth-Horona]] opkoljavaju zeloti i umalo mu uništavaju cijelu vojsku. Gal se uspijeva probiti do [[Cezareja|Cezareje]], ali samo sa 6.000 ljudi i [[Aquila (Drevni Rim)|orlovima]] gotovo potpuno uništenih legija. 
* [[Legio II Augusta|II legija *Augusta*]] smještena u današnjem [[Gloucester]]u. 
* Na [[Korejski poluotok|Korejskom poluotoku]] država [[Baekje]] napada državu [[Silla]] i zauzima Zamak Ugok.
* [[Dioscorides|Dioskorid]] piše *De Materia Medica'', znameniti traktat o liječenju biljem, najpoznatiji farmakološki udžbenik antike.
* Napisana Prva poslanica Timoteju (približni datum).

## Rođenja
*

## Smrti
* Petronije, rimski pisac
Prvi jevrejsko-rimski rat

**Prvi jevrejsko-rimski rat** (66–70), također poznat i kao **Veliki ustanak** (, *ha-Mered Ha-Gadol*) bio je prvi od tri velika ustanka koji su Jevreji u provinciji Judeji digli protiv Rimskog Carstva (drugi je bio Kitosov rat 115–117; treći je bio Bar Kohbin ustanak 132–135).

Otpočeo je godine 66. kao eskalacija vjerskih napetosti između jevrejske i grčke zajednice u Judeji, da bi potom eskalirao u proteste protiv rimskih poreza i napade na rimske građane. Josip Flavije, koji je pripadao aristokratskoj eliti, opisuje početke pobune sa svojih klasnih pozicija:

Najzad, 66. godine izbio je veliki narodni ustanak. Najprije su ga podržale srednje i niže klase naroda. U početku rat su poveli vlasnici imanja i obrazovani ljudi, ali oni nisu djelovali dovoljno energično i bili su skloni kompromisu. Stoga je prva godina završila neuspješno usprkos nekoliko pobjeda, a mase su pripisale nesretni ishod slabom i ravnodušnom ranom vođenju rata. Narodne vođe su pokušale da se dočepaju vlasti i da dođu na mjesto aristokratskih vođa, te je u zimu 67—68. došlo do krvavog građanskog rata. Što je rat postajao beznadniji, to su srednje klase više pokušavale svoju sreću u kompromisu sa Rimljanima; kao rezultat, građanski je rat još više bjesnio zajedno s borbom protiv stranog neprijatelja.

Mnogi od imućnih bili su u stanju da se spase prelaskom na stranu Rimljana. Tako je npr. rabi Johanan ben Zakai, jedan od vodećih farizeja, prešao na stranu neprijatelja i s njim sklopio mir, dok su mali trgovci, zanatlije i seljaci pet mjeseci herojski branili grad od Rimljana. U to vrijeme naoružane mase Jeruzalema zauzele su na juriš carsku palaču, u koju su mnogi od imućnih Židova sklonili svoje blago, oduzeli novac i poubijali vlasnike.

Rat protiv Rimljana i građanski rat završili su pobjedom Rimljana, nakon što su legije pod Titom opsjele i uništile središte pobune u Jeruzalemu, a potom "počistile" i druga jevrejska uporišta. Istovremeno je došlo i do pobjede vladajuće židovske grupe i propasti stotine hiljada jevrejskih seljaka i gradskih nižih klasa.

## Reference

## Povezano
* Jevrejsko-rimski ratovi
* Opsada Jeruzalema (70)
* Elija Kapitolina
* Apokalipsa

## Vanjske veze

* The works of Josephus at Gutenberg
Ras Dašan

**Ras Dašan** (engleski: **Ras Dashan** ili **Ras Dashen**, **Ras Dejen** Giz ራስ ደሸን *rās dāshen* ili ራስ ደጀን *rās dejen*, amharski: *kaciga*) je najviša planina Etiopije. Dio je Semienskog gorja u Nacionalnom parku Planina Semien, udaljen oko 160 km sjeveroistočno od Jezera Tana. Najviši vrh Ras Dašana ima 4,550 metara ( 23 vrh po visini) on je jedini vrh u Etiopiji koji se zimi zabijeli od snijega. 

Današnje ime za planinu *Ras Dašan* je iskrivljeni oblik od amharskog imena *Ras Dejen*, a to je značilo *general koji se bori za cara*, jer je planina u davnoj prošlosti, služila etiopskim vojnicima kao orjentir. 

Prema Erik Nilssonu, Ras Dašen je istočni ostatak vrha kratera *jednog ogromnog ugaslog vulkana*, zapadni ostatak je Planina Biuat (4510 m), danas odvojena sutjeskom rijeke Mešaha.

## Visina
Još uvijek se može pronaći na nekim kartama da je Ras Dašan visok 4.620 metara, međutim nakon iscrpnih mjerenja provedinih 1960-ih i 1970-ih ustanovljena je stvarna visina od 4.533 metara. 

## Prvi uspon

Prvi poznati uspon koji je napravio neki Evropljanin zbio se 1841, to je napravio francuski oficir *Ferret Galinier*. Nema nekih pisanih tragova o nekom ranijem usponu, što ne znači da ga nije bilo od strane mještana. Jer je planina relativno gostoljubiva, čak i na velikoj visini ima pastoralnih naselja. Ruševine manje utvrde su još uvijek vidljive na visini od oko 4300 metara, na manje od jednog sata hoda do samog vrha, kod te utvrde vodile su se borbe u 19. vijeku.

## Izvori

## Vanjske veze
* Opis uspona  
* Ras Dašan na portalu Peakware
Bale (masiv)

**Bale** (ili **Urgoma**) je planinski lanac u regiji Oromia na jugoistoku Etiopije, južno od rijeke Avaš. 

U sklopu masiva Bale su planine Tulu Demtu (druga po visini u Etiopiji sa svojih 4377 m) i Batu (4307 m). Rijeka Veb, pritoka rijeke Džuba, izvire na obrocima ovog masiva istočno od grada Goba. Veliki dio masiva Bale je rezerviran za Nacionalni park Bale koji obuhvaća 2200 km² površine ovog masiva.

Planine Bale su stanište mnogih etiopskih endemskih životinja, poput etiopskog vuka (*Canis simensis*) koji ima stanište na Središnjoj visoravni Saneti (tu živi najveća skupina u cijeloj Etiopiji). Unutar Nacionalnog parka Bale na južnim obroncima masiva nalazi se prašuma Harena, još i danas u velikoj mjeri neistražen prostor, za koji se pretpostavlja da ima mnoge neotkrivene vrste gmazova, kao i brojne divlje životinje: lavove, leoparde i razne vrste antilopa. Osim divljine nacionalni park nudi i iznimne dobre mogućnosti za treking iz sjedišta parka Dinšo.

Danas ugrožena vrsta afričkog divljeg psa (*Lycaon pictus*) nekoć je imao stanište na planinama Bale (zadnji primjerak viđen je 1990), ali danas je gotovo izgnan iz planina zbog smanjivanja staništa. 

## Povezano
* Nacionalni park Bale

## Izvori

## Vanjske veze
* Ethiopia Mountain, Bale Mountains
Nacionalni park Bale

**Nacionalni park Planine Bale** nalazi se u Regiji Oromia, u Etiopiji, udaljen je oko 350 – 400&nbsp;km jugoistočno od glavnog grada Adis Abebe.

## Geografija
Park je osnovan 1970., prostire se na oko 2.200&nbsp;km² , na zapadu i jugozapadu od grada Goba u Zoni Bale. Unutar parka nalaze se Planine Bale sa jednom od najviših planina Etiopije - Batu.

Planine Bale imaju tri različite ekoregije: sjevernu visoravan sa savanom, središnji dio visoravni Saneti, prosječne visine preko 4000 m, te južne Harena šume poznate po brojnim sisavcima, vodozemcima i pticama, uključujući mnoge endemske vrste. Središnja visoravan Saneti je stanište najvećeg broja primjeraka rijetkog i ugroženog Etiopskog vuka.

Ugrožena vrsta Afrički divlji pas (Lycaon pictus) nekoć je imao stanište u parku (zadnji primjerak je viđen 1990), ali danas je gotovo izgnan iz parka zbog naseljavanja ljudi u ovoj kraj.

Kao i kod ostalih nacionalnih parkova u Etiopiji, i Nacionalnom parku Planine Bale prijeti sve veća opasnost od naseljavanja lokalnog siromašnog stanovništva unutar granica parka. U oktobru 2002, objavljeno je da je gotovo 20.000 osoba krenulo iz okolnih zona prema Parku, pa postoji opravdana bojazan da je njihova prisutnost povećati uništavanje okoliša.

## Povezano
* Nacionalni parkovi u Etiopiji

## Reference

## Vanjske veze
* Bale Mountain National Park 
* The National Parks of Ethiopia: Bale Mountains Park - Part I (*Addis Tribune*)
* The National Parks of Ethiopia: Bale Mountains Park - Part II: Harena Forest (*Addis Tribune*)
Batu (planina)

**Batu** je jedna od najviših planina Masiva Bale u Regiji Oromija na jugoistoku Etiopije.

Planina je dio Nacionalnog parka Planine Bale, njen najviši vrh doseže 4.307 metara. 
Planina Batu ima dva vrha; Tiniš Batu (*Mali Batu*), koja je u stvari viši, i Tilik Batu (*Veliki Batu*) koji je niži, i koji se nalazi na jugu planine. Razlog za ovu zbrku s imenima vrhova, dao je Paul Henze koji kaže da kad gledate planinu sa sjevernog podnožja vrh *Veliki Batu* (Tilik Batu), koji se nalazi iza *Malog Batua* (Tiniš Batu) zapravo izgleda viši.

Prvi Evropljanin koji je uspeo na Batu bio je finski profesor, Helmer Smeds kome je to pošlo za rukom 1958

## Povezano
* Nacionalni park Planine Bale

## Izvori
Tulu Demtu

**Tulu Demtu** (*Tulu Dīmtu*) je druga po visini planina Etiopije iza Ras Dašana.

Tulu Demtu je dio Masiva Bale u Regiji Oromija na jugoistoku Etiopije. Planina je dio Nacionalnog parka Planine Bale, njen najviši vrh doseže 4.377 metara.

## Povezano
* Nacionalni park Planine Bale

## Vanjske veze
* Ethiopia 2006 - Part 5 - Over Bale mountains and down to Harena forest
Semiensko gorje

**Semiensko gorje** nalazi se na sjeveru Etiopije, sjeveroistočno od grada Gondara. Gorje je dio prirodne Svjetske baštine i dio je Nacionalnog parka Planina Semien. Najviši vrh tog planinskog masiva je Ras Dašan sa svojih 4,543 m, ostali veći vrhovi su; Biuat (4,437 m) i Abba Jared (4,460 m).

Zbog svog geološkog porijetla Semiensko gorje je gotovo jedinstveno, jedino je južnoafrička planina Drakensberg formirana na isti način i geološki slična Semienu. 
U gorju žive brojne životinjske vrste, uključujući; Etiopskog kozoroga, Gelada babune, Etiopske vukove i Karakale sisavce nalik na risove.

Danas riječ Semien na amharskom znači "sjeverno", međutim britanski znanstvenik Richard Pankhurst iznosi zanimljivu teoriju da je ta riječ zapravo značila "južno" na jeziku geez, jer je gorje ležalo južno od grada Aksuma, koji je u to vrijeme središte etiopske civilizacije. No, kako se tokom narednih vijekova središte Etiopske države preselio na jug, Semiensko gorje postalo je sjeverno, tako se i značenje riječi Semien promijenilo.

Semiensko gorje jedno od rijetkih mjesta u Africi, gdje redovito pada snijeg. Prvi zapis o tom masivu napravljen je u tekstu *Monumentum Adulitanum*, kronologiji vojnog pohoda Adulitskog kralja u 4. vijeku (u njemu je gorje opisana kao *nedostupne planine prekrivene snijegom, gdje vojnici jedva idu po snijegu do koljena*).

O snijegu u gorju piše i portugalski isusovac iz 17. vijeka Jerónimo Lobo. Zbrku o snijegu na Semienskom gorju unio je u 19. vijeku putnik James Bruce, koji je kategorički tvrdio da nikada nije vidio snijeg na planinama Semien. Stvar je razjasnio istraživač Henry Salt , koji ne samo da je zabilježio snijeg na gorju 9. aprila 1814, već je i objasnio zašto Bruce nije vidio nikakav snijeg na tim planinama, jer se jednostavno nije popeo dalje od podnožja planine.

Unatoč njihove teške prohodnosti i ispresjeckanosti brojnim kotlinama i visovima, Semiensko gorje je načičkano brojnim selima povezanih puteljcima. U ne tako davnoj prošlosti gorje je bilo dom etiopskih Židova, koji su se nakon učestalih napada gorljivih kršćanskih vladara u 15. vijeku povukli iz provincije Dembija na lakše branjivo Semiensko gorje.

## Izvori

## Vanjske veze
* Semiensko gorje na portalu NASA Earth Observatory
Heljda

**Heljda** (*Fagopyrum esculentum, F. cymosum, F. tataricum*) se svrstava u žitarice jer ima rižino zrno i način korištenja, a po morfološkim i fiziološkim svojstvima se bitno razlikuje od drugih žitarica.

Heljda je jedna od najstarijih kultiviranih biljaka na svijetu. Poznata je po svojim zdravstvenim prednostima i hranjivim svojstvima. Heljda se uzgaja u Europi, Aziji i Americi, a biljka može izdržati niske temperature i rasti na siromašnom tlu, što je čini idealnom za uzgoj u različitim klimatskim uvjetima.

Heljda je izuzetno bogata hranjivim tvarima. Sadrži bjelančevine, vlakna, vitamine i minerale. Heljda je bogata željezom, fosforom, magnezijem i cinkom. Ova žitarica takođe sadrži primetne količine vitamine B1 i B2 koji pomažu u održavanju zdravlja.

Heljda sadrži visoku razinu bjelančevina, što je čini idealnom namirnicom za vegetarijance i vegane koji traže izvor proteina koji ne dolazi od životinjskih izvora. Također, heljda ne sadrži gluten pa je pogodna za osobe koje pate od celijakije tj. intolerancije na gluten.

Heljda ima brojne zdravstvene prednosti: Njena visoka razina vlakana pomaže u održavanju zdravog probavnog sustava. Heljda također pomaže u održavanju zdravog kardiovaskularnog sustava. Rutin koji se nalazi u heljdi pomaže u jačanju krvnih žila i smanjuje rizik od srčanih bolesti. Heljda ima niski glikemijski indeks, što znači da ne uzrokuje nagli porast razine šećera u krvi. To je korisno za osobe koje pate od dijabetesa ili žele kontrolirati nivo šećera u krvi.

Heljda također ima antioksidativna svojstva koja pomažu u borbi protiv slobodnih radikala u tijelu. Slobodni radikali su molekule koje oštećuju stanice i tkiva u tijelu, a povezani su s mnogim bolestima, uključujući rak i starenje.

Heljda se može koristiti na razne načine u prehrani. Može se kuhati kao riža ili prilog, dodavati u juhe i salate, ili koristiti kao sastojak u pecivima i tijestima. Također se može koristiti za pripremu kaša i kašica. Uzimajući u obzir njene hranjive vrijednosti i zdravstvene prednosti, heljda bi se trebala naći u prehrani svakoga tko traži hranu bogatu bjelančevinama. Također, heljda se može koristiti za pripremu zdravih zalogaja poput heljdinih palačinki ili energetskih kuglica, a i medonosna je kultura.

Stabljika visine od 30 - 150 cm, rebrasta, razgranata, kad sazri crvena, listovi su srcoliki.

Plod je oraščić.
Proso

**Proso** (latinski *Panicum miliaceum*, *P. italicum*, *P. germanicum*) je prosolika žitarica, biljka kratkog dana.

Koristi se za stočnu i ljudsku prehranu (kaša, peciva), alkoholnu industriju (pivo, alkoholna pića), postrna kultura.
Mekuš

**Mekuš** (*Melica*), biljni rod porodice trave Poaceae (Gramineae) . Mekuš karakteriziraju klasići od 2 do 5 cvjetića združenih u obliku metlice. U Hrvatskoj su prisutne sljedeće vrste: *Melica uniflora* ili jednocvjetni mekuš, *Melica ciliata*, *Melica nutans*, te *Melica nebrodensis*.

## Vrste
Odabrane vrste:
* *[[Melica altissima]]*
* *[[Melica aristata]]*
* *[[Melica bulbosa]]*
* *[[Melica californica]]*
* *[[Melica ciliata]]*
* *[[Melica fugax]]*
* *[[Melica montezumae]]*
* *[[Melica mutica]]*
* *[[Melica nutans]]*
* *[[Melica nitens]]*
* *[[Melica picta]]*
* *[[Melica spectabilis]]*
* *[[Melica stricta]]*
* *[[Melica subulata]]*

## Reference
Avasa

**Avasa** (engleski: **Awassa**) je grad i woreda u središnjoj Etiopiji, na obalama jezera Avasa u Dolini velike rasjeline. Grad leži u zoni Sidama 270&nbsp;km južno Adis Abebe, 130&nbsp;km istočno od Soda, 75&nbsp;km sjeverno od Dila te 1125&nbsp;km sjeverno Nairobija, Avasa je glavni grad regije Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa. Preko Avase ide magistralna transafrička prometnica Kairo-Cape Town. Grad leži na nadmorskoj visini od 1708 metara.

Avasa je bio glavni grad bivše Pokrajine Sidamo od 1978 sve dok ta pokrajina nije rasformirana novim ustavom Etiopije 1995 godine.

Grad ima *[[Aerodrom]] Avasa* (ICAO kod HALA, IATA AWA), koji je otvoren 1988 godine. Najveće znamenitosti grada su crkva sv. Gabrijela i Stadion Kenema. 
Ribarstvo je najznačajnija ekonomska djelatnost.

## Historija
Nakon demokratizacije Etiopije 1990-ih u Avasu su narasle tenzije, prvenstveno kod naroda Sidomo koji čine većinu stanovnika grada i koji žele više prava i sloboda.
Tako je septembru 1994 uhapšeno 194 članova Oslobodilačkog pokreta Sidamo (akronim SLM1) i zadržano u zatvoru u Avasu. Predsjednik SLM1, Woldeamanuel Dubale, pobjegao je Veliku Britaniju nakon neuspjelog pokušaja atentata na njega 1992 

Neredi i nezadovoljstvo kulminirali su ponovno 24. marta 2002, kad su vladine snage sigurnosti otvorile vatru na demonstrante i pritom ubile 38 ljudi. Oni su protestirali protiv vladine odluke da se sjedište uprave za zonu Sidama izmjesti iz Avasa, a sam grad dobije status posebne upravne jedinice, poput grada Dire Dava.
## Demografija
Prema podacima Središnje statističke agencije 
Etiopije za 2005., Avasa je imala ukupno 125,315, od kojih je 63,267 bilo muškaraca te 62,048 žena.

## Školstvo
Grad je sjedište Univerziteta Avasa, koji je osnovan 1999 spajanjem većeg broja viših škola koje su djelovale u gradu.

## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice grada
Gebre Meskel Lalibela

**Gebre Meskel Lalibela** (ili jednostavno **Lalibela**, što znači *[[pčela]]*) bio je etiopski kralj (neguš) iz dinastije Zagaj od (1189 do 1229). Za Etiopsku pravoslavnu tevahedo crkvu Lalibela je svetac, poznat je kao graditelj crkava iz jednog kamenog bloka u Lalibeli.

## Biografija
Povjesničar Taddesse Tamrat drži da je bio sin zagajskog neguša Jan Sejuma i brat neguša Kedus Harbea. Po predanju on je vladao punih 40 godina.

Lalibela rođen je u Adefi ili u **Rohi** (koja je kasnije prezvana Lalibela po njemu) u Regiji Amhara. Nadimak *Lalibela* dobio je zato, jer je njegova majka pronašla roj pčela oko njegova krevetića, nju je to podsjetilo na staro vjerovanje da životinje mogu ukazati na budućnost . Navodno je rekla: *Pčele znaju da će to dijete će postati kralj*. Lalibela znači pčela.

Tradicija navodi kako je on otišao u progonstvo zbog otvorene netpeljivosti svog strica kralja Tatadima i brata, koji je također kasnije postao kralj Kedus Harbea, oni su ga čak pokušali otrovati. Međutim kako je Lalibela došao na vlast, dok mu je brat još bio živ, vjerojatno se to desilo bez sile oružja i sukoba.

Po etiopskim legendama Lalibela je nakon trovanja pao u bunilo, za trodnevna sna između smrti i života, bio je u rukama anđela, koji su ga uzdigli na prvo, drugo i treće nebo. U tom bunilu on je vidio i Jeruzalem, a i sam Bog mu je rekao da u Rohi izgradi Novi Jeuzalem. Kad je došao na vlast doista je pokrenuo izgradnju Lalibele koja je bila glavni grad Etiopije od kraja 12. vijeka sve do kraja 13. vijeka.

O njegovoj ženi Maskal Kibra se malo toga zna. Ostalo je zabilježeno da je njegov dvor posjetilo visoko izaslanstvo koptske crkve patrijarha iz Aleksandrije 1210 godine. 
Crkva *Bet Abba Libanos* u Lalibeli izgrađena je u njegovu počast nakon njegove smrti.

## Izvori

## Vanjske veze
* Vie de Lalibala, roi d'éthiopie
Dinastija Zagaj

**Dinastija Zagaj** vladala je Etiopijom od 1137 do 1270, kad je Jekuno Amlak pobijedio i ubio posljednjeg kralja Dinastije Zagaj u bitci.
Za ime se drži da potječe iz fraze na jeziku geez *Ze-Agaj* koja znači *od Agaja* pri tom se misli na narod Agaj. Najpoznatiji vladar ove kraljevske kuće bio je Gebre Meskel - Lalibela, poznat po izgradnji brojnih uklesanih kamenih crkava u Lalibeli.

Po Davidu Buxtonu, teritorij koji su kontrolirali vladari Dinastije Zagaj, vjerojatno je uključivao dobar dio Etiopski visoravni; današnju Eritreju, cijeli Tigraj potom južne pokrajine Vag, Lasta i Damot (Volo) i zapadne teritorije oko Jezera Tana (Bedžemder).
Za razliku od prakse kasnijih etiopskih vladara, izgleda da je vladarska titula prelazila na najstarijeg brata, a ne na sina (to je mišljenje suvremenog istraživača etiopske povijesti Tadese Tamrata). To je bilo u skladu s običajima naroda Agaj o nasljeđivanju.

## Historija
Negdje oko 960, judejska kraljica Gudit uništila je i posljednje ostatke nekoć moćnog Kraljevstva Aksum, i tako uzrokovala pomicanje etiopske svjetovne moći na jug, na Etiopsku visoravan. 
Ona je izgleda vladala oko 40 godina, te je nakon toga prenijela vlast na svoje nasljednike. Prema drugoj etiopskoj legendi, posljednji vladar njezine dinastije bio je svrgnut od strane Mara Takla Hajmanota 1137 On se oženio sa kćerkom posljednjeg kralja Kraljevstva Aksum - Dil Na'od na taj način je Etiopija dospjela pod vlast Dinastije Zagaj i pleme Agaj.

Razdoblje vladavine dinastije Zagaj je još i danas još obavijeno velom tajnovitosti, čak se nezna pouzdano ni broj njihovih vladara. Neki izvori (poput Pariške kronike, i spisa Bruce, 88, 91, 93) govore o jedanaest kraljeva koji su vladali 354 godina. Drugi pak izvori, poput portugalskih misionara iz 16. vijeka; Pedro Páeza i Manuela de Almeide tvrde da su u Aksumu vidjeli liste u kojima se navode imena samo pet vladara koji su vladali 143 godina. S treće strane moderni istraživači etiopske historije poput Paul B. Henzea tvrde da postoji jedna lista sa imenima 16 vladara.

Isto tako velom tajne obavijen je dolazak Salomonske dinastije sa kraljem Jekuno Amlakom na vlast, kao i ime posljednjeg vladara Dinastije Zagaj. Naime ime posljednjeg kralja Dinastije Zagaj ostalo je izgubljeno, u etiopskoj usmenoj predaji spominje se kao *Za-Imaknun* (ali je jasno da se radi o pseudonim u koji znači *nepoznat, skriveni*).

Suvremeni istraživač etiopske historije Tadese Tamrat, drži da je posljednji vladar Dinastije Zagvaj bio Jetbarak.

## Reference

## Vanjske veze
* Ethiopian History
Neguš

**Neguš** (giz: ንጉሥ -nigūś, *[[kralj]]*) je bila vladarska nasljedna titula u Etiopiji, sve do pada monarhije 1975 godine. 
Titulu *neguš* (kralj) imali su vazalni vladari, povjesnih etiopskih kraljevstva (pokrajina) Godžama (od 1690), Velege, Šoe i primorskih pokrajina.

Neguševa žena (kraljica) nosila je tilulu **Etege**
## Neguš negasti
**Neguš negasti** (giz: ንጉሠ ነገሥት -nigūś nägäst, *kralj kraljeva*) bila je titula etiopskih careva. Neguš negasti je istovremeno bio Poglavar države i Predsjednik vlade, u svojim rukama imao je tako svu izvršnu, sudbenu i zakonodavnu vlast.Tako da je Etiopija koja je formalno bila »ustavna monarhija u suštini bila apsolutistička monarhija.«
Porijeklo naziva *Neguš negasti* »kralj kraljeva«, vjerojatno vuče svoje korijene iz antičke Mezopotamije. U Etiopiji se pojavljuje prvi put za Kraljevstva Aksum kao titula kralja Sembrotesa (oko 250). Jurij M. Kobiščanov drži da je to bilo tek nakon što su Perzijanci pobijedili Rimljane, dakle negdje oko 296 - 297 

Kao etiopska vladarska titula ponovno se javlja za vladavine Jekuna Amlaka u 13. vijeku. 
Ženska carska titula imala je oblik **nigaste negasti** (»kraljica kraljeva«), tu titulu nosila je Zaudita I

## Reference

## Vanjske veze
* Crown Council of Ethiopia
Lešočki manastir

**Lešočki manastir** (makedonski: *Лешочки манастир*) se nalazi u blizini sela *Lešok*, pored grada Tetova, u Republici Makedoniji.

Manastir se nalazi se pored sela *Lešok*, na padinama Šar planine, na nadmorskoj visini od 610 m. Unutar manastirskog kompleksa nalaze se dvije crkve; *crkva [[Marija (majka Isusova)|Uspenja Presvete Bogorodice]]* i *crkva [[Atanazije Aleksandrijski|sv. Atanazija]]*, konaci, gospodarske zgrade i kambanarija (zvonik) ovaj današnji je iz 19. vijeka).

## Historija
Točno vrijeme izgradnje *crkve [[Marija (majka Isusova)|Uspenja Presvete Bogorodice]]* je i danas nejasno. Najstariji dokumenti u kojoj se crkva spominje potječu iz prve polovice 14. vijeka, iz 1326 ali ima nekih pokazatelja koji ukazuju na to da je podignuta i prije 14. vijeka.
Crkva je ima tlocrt u obliku trolista (trikonhosa), narteks joj je dograđen naknadno.
U crkvi postoje tri sloja fresaka, iz tri različita razdoblja. Najstariji donji sloj je iz vremena izgradnje crkve (14. vijeka), srednji sloj je iz 17. vijeka, a posljednji najviši je iz 1879 godine. Ovaj sloj fresaka je rad slikara *Mihajla Gjurčinova* i njegove radionice iz Galičnika. On je i autor nekoliko ikona na crkvenom ikonostasu.

1818 godine na mjesto igumana dolazi Kiril Pejčinović, koji je na tom mjestu ostao do svoje smrti 1845. Njegovim dolaskom, sa Svete gore Atos, manastir i njegovi konaci su temeljito obnovljeni i nanovo oslikani. Istovremeno pokrenuta je i biblioteka, sa školom. U to vrijeme manastir je postao značajni prosvjetiteljski i kulturni centar Makedonije i šire regije.

U manastirskom dvorištu nalazi se grob slavenskog prosvjetitelja Kirila Pejčinovića (1770-1845). Njemu u čast u manastiru se održavaju tradicionalni *Međunarodni susreti književnih prevodilaca*.

U blizini *Lešočkog [[manastir]]a*, kod sela Brezno, nalaze se ostatci starije crkva *[[Atanazije Aleksandrijski|sv. Atanazija]]*.
Ta crkva je iz 14. vijeka izvrstan je primjer bizantske arhitekture.
Dio mramornih stupova, dijelovi crkvenog ikonostasa, danas se nalaze u Gradskom muzeju Tetovo.
* Manastir je više puta teško oštećivan, rušen, pa zatim obnavljan. Prvi put 1690 godine za osmanlija, drugi put je manastir teško oštećen za etničkih borbi u Zapadnoj Makedoniji 2001 godine od strane paravojnih snaga albanaca.

Danas su manastrirski konaci za vrijeme ljeta u funkciji turizma, u njima je moguće odsjesti. Pored manastira je autobusna stanica, sa koje voze autobusi na redovnim linijama za Tetovo.

## Reference

## Vanjske veze

* Манастирот во Лешок Св.Атанасиј
Konak (prenoćište)

**Konak** je riječ turskog porijekla koja je izvorno značila; *dom, dvor, prenočište, noćenje*. Vremenom se uvriježila kao naziv za veću kuću. Za osmanske vladavine konak je bio naziv za službenu rezidenciju višeg osmanskog upravnog ili vojnog zapovjednika. 

*Konak* je i dio manastira, obično nezavisni objekt - zgrada sa ćelijama (pandan dormitoriju u katoličkim samostanima), namjenjena prvenstveno noćenju i svakodnevnom boravku monaha. 

U zemljama pod osmanskom vlašću poput Bosne, Hercegovine, Srbije, Bugarske, Makedonije, ... konakom su se nazivale i druge stvari, poput dijela kuće u kom su boravili isključivo muški članovi porodice (kod muslimana). Konakom se zvalo i mjesto u sušnici, gdje su se sušile šljive, ali i jednodnevno putovanje, na svega dan hoda.
Sikariji

**Sikariji** (, doslovno "bodežaši", od riječi *sicae* "bodeži") su bili ekstremistička frakcija jevrejskih zelota za vrijeme Velikog ustanka 66-73, čija su glavna taktika bili atentati na Rimljane i njihove pristaše, vršeni skrivenim bodežima. Riječ *sicarius* se kasnije preko latinskog prenijela u romanske jezike, prije svega italijanski i španski gdje izraz *sicario* označava profesionalnog ubicu.

Rastuće tlačenje nižih klasa je zaoštrilo odnose sa manje ugnjetenom srednjom klasom. Mase su postajale sve radikalnije. Lijevo krilo zelota stvorilo je tajnu frakciju »sikarije« (oni što nose bodeže) koji su počeli vršiti terorističke napade na imućne građane. Oni su kao suradnike okupatora progonili umjerenjake u višim i srednjim klasama Jeruzalema; u isto vrijeme su napadali, pljačkali i palili sela čiji stanovnici su odbili da se pridruže pobunjenicima.

## Povezano
* Asasini

## Reference

## Literatura
* Robert Eisenman, *James the Brother of Jesus: The Key to Unlocking the Secrets of Early Christianity and the Dead Sea Scrolls*, 1997 (Viking)