open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Murong Lin

**Murong Lin** (慕容麟) (? - 398) je bio vojskovođa i carski princ kineske/Xianbei države Kasniji Yan. Bio je sin njenog osnivača Murong Chuija (car Wucheng) i brat njegovog nasljednika Murong Baoa (car Huimin). Kineski historijski izvori ga opisuju kao vojnički nadarenog, ali lišenog bilo kakvog morala i sklonog izdaji. Tako je svog oca izdao još 369. kada je kao princ države Raniji Yan nastojao pobjeći u državu Raniji Qin. Otac mu je oprostio, te je ostao u njegovoj, a kasnije i u bratovoj službi. Godine 397. se za vrijeme rata sa Sjeverni Weijem i opsade prijestolnice Zhongshan, pobunio protiv brata. Kada to nije uspjelo, prebjegao je kod strica Murong Dea u državu Južni Yan. Tamo je planirao još jednu pobunu, ali ju je Murong De razotkrio i dao pogubiti svog nećaka.

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*, vols. 123, 124, 127.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 102, 105, 106, 107, 108, 109, 110.
Murong Nong

**Murong Nong** (慕容農) (? 398), formalno **Princ Huanlie od Liaoxija** (遼西桓烈王), bio je general i carski princ kineske/Xianbei države Kasniji Yan. Bio je sin osnivača Murong Chuija (car Wucheng) i brat Murong Baoa (car Huimin). Bio je sposoban vojnik koji se značajno pridonio osvajanju država Wei 392. i Zapadni Yan, zbog čega je stekao popularnost. Međutim, u sukobu sa Sjevernim Weijem se pokazao inferiornim Tuoba Guiju, a to je 398. omogućilo Lan Hanovu pobunu prilikom koje je zarobljen i pogubljen.
Lan Han

**Lan Han** (蘭汗) (? - 15. august 398) bio je službenik kineske/Xianbei države Kasniji Yan, odnosno ujak njenog osnivača Murong Chuija. U proljeće 398. je mučki ubio Murong Chuijevog sina i nasljednika Murong Baoa (car Huimin) te zauzeo njegovo prijestolje. Međutim, samo nekoliko mjeseci ga je sa vlastitom braćom uspio zavadati Murong Baov sin Murong Sheng (car Zhaowu), koji je potom iskoristio priliku da ga ubije te potom preuzem prijestolje.

## Reference

* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 105, 107, 108, 110.
Marija (kćer Stilihona)

**Marija** (*Maria*, ? -407) je bila prva supruga zapadnorimskog cara Honorija. Roditelji su joj bili vojskovođa Stilihon i njegova supruga Serena. Za Honorija se udala u februaru 398. u vrijeme kada se pretpostavlja da su oboje bili malodobni. Prema Zosimu, Serena se protivila braku, držeći svoju kćer premladom; kada joj to nije uspjela, koristeći se "uslugama neke žene" je uredila da brak ne bude u mogućnosti biti konzumiran. Marija je tako umrla kao djevica, a Serena je tada, zaželjevši se unučadi, uredila Honorijev brak sa svojom drugom kćeri Termancijom.

## Reference

## Reference
* Profile of Stilicho in the Prosopography of the Later Roman Empire
* Profile of her sister Thermantia in the Prosopography of the Later Roman Empire
* Zosimus, New History. London: Green and Chaplin (1814). Book 5.
Yuan Shansong

**Yuan Shansong** (袁山松), ponekad navođen i kao **Yuan Song** (袁崧 ili 袁嵩), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Jin. Bio je poznat kao nadaren pjesnik, a pisao je i historijske tekstove. Napisao je jedan od prvih pejzažnih eseja, koje će kasnije postati popularna forma u kineskoj književnosti. Kasnije je imenovan za guvernera Kapetanije Wu. Godine 399. je poginuo u borbi protiv ustanika Sun Ena, braneći grad Hudu (današnja zapadna predgrađa Shanghaia).
Car Nintoku

bio je 16. car Japana, prema tradicionalnom popisu.

O njegovom životu i vladavini, uključujući datume, ne postoje nikakvi pouzdani podaci, ali se zato njegova vladavina konvencionalno smješta u period 313-399.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Encyclopedia of Daisen Kofun'' (japanski)
Tufa Wugu

**Tufa Wugu** (禿髮烏孤) (? - 399), formalno **Princ Wu od Wuweija** (武威武王) bio je car i osnivač kineske/Xianbei države Južni Liang. Bio je vazal Lü Guanga, cara države Kasniji Liang, ali je uvidjevši kako je njegova vladavina nepopularna, a država slaba, proglasio nezavisnost, odnosno vlastitu državu godine 397. Dvije godine kasnije je pijan pao sa konja i umro od ozljeda. Pred smrt je odredio da ga nasljedi mlađi brat Tufa Lilugu. 

|-
Eutropije (konzul)

**Eutropije** (, ? - 399) je bio istočnorimski (bizantski) velikodostojnik. Karijeru je započeo kao eunuh na dvoru rimskog cara Teodozije u Konstantinopolu. Do Teodozijeve smrti 395. je napredovao do mjesta *praepositus sacri cubiculi* (komornika), a nakon dolaska na vlast Teodozijevog sina Arkadija se žestoko borio za uticaj sa ministrom Rufinom, spriječivši udaju Rufinove kćeri za cara. Nakon što je u novembru 395. Rufin ubijen, postao je najbliži Arkadijev savjetnik. Nakon što je 398. uspješno suzbio najezdu Huna, dodatno mu je povećana popularnost, te je proglašen konzulom, postavši prvi eunuh koji je imao tu čast. Tada se, međutim, protiv njega stvorio savez između Gainasa, vođe gotskih najamnika u bizantskoj službi, te carice Elije Eudoksije. Eutropije je godine 399. zbačen i zarobljen. Intervencijom arhiepiskopa Jovana Hrizostoma je neko vrijeme ostavljen na životu, ali je na kraju pogubljen.

## Izvori
* J.B. Bury (1923). '''''History of the Later Roman Empire''''': see chapters ''Stilicho and Eutropius (A.D. 396‑397)'' and ''Fall of Eutropius and the German Danger in the East (A.D. 398‑400)''. A full account.
* Claudian, *in Eutropium*. Book I, Book II.
Jezdegerd I

**Jezdegerd I.** (perzijski: یزدگرد *Yazdgerd* jæzdˈgʲerd) je bio Veliki kralj Perzije iz dinastije Sasanida (399. - 420./421.).

Jezdegerd (također *Jezdgird*), kojega perzijsko-arapska predaja zove „grešnik“, bio je jedan od najznačajnijih perzijskih kraljeva. Vodio je vrlo spretnu vanjsku politiku; njegovi odnosi s Rimskim Carstvom bili su u početku tako dobri da kasnoantički izvori (npr. Prokopije iz Cezareje izvješćuje da ga je istočnorimski car Arkadije godine 408. odredio za izvršitelja svoje oporuke i skrbnika svome maloljetnom sinu caru Teodoziju II.)

Nadimak „grešnik“ očito je dobio zbog tolerantne politike prema perzijskim kršćanima kojima je čak godine 410. dozvolio da održe prvi Koncil u Seleukiji - Ktesifonu što je izazivalo nezadovoljstvo svećenika zoroastrizma. Ni plemstvo ga nije voljelo. No Jezdegerda rimski izvori baš zbog tih razloga većinom opisuju vrlo pozitivno.

Potkraj njegove vladavine ipak je došlo do progona kršćana izazvanog provokacijom od strane kršćana koji su uništili Hram vatre. Kad mjesni biskup nije htio nadoknaditi štetu Jezdegerd je pod pritiskom zoroastrijanskih svećenika istupio protiv kršćana. Zbog toga je malo prije njegove smrti došlo do rata s Bizantom koji nijednoj strani nije donio pobjedu i kojega je vrlo brzo završio Jezdegerdov sin i nasljednik Bahram V.

Jezdegerd I. umro je na zagonetan začin; mnogo toga govori u prilog pretpostavci da je bio ubijen u uroti zoroastrijanskih svećenika i plemića koji su nakon toga prikrili svoje djelo. Zbog toga Jezdegerdov sin Bahram V. nije odmah priznat za kralja nego je za kralja postavljen jedan drugi Sasanid, Hozroje. Bahram V. je nakon dugotrajnih pregovora ipak uspio doći na prijestolje.

## Literatura
* Scott McDonough: *A Second Constantine? The Sasanian King Yazdgard in Christian History and Historiography*. U: *Journal of Late Antiquity* 1/1, 2008, str. 127. – 140.
* Paul Sauerbrei: *König Jazdegerd, der Sünder, der Vormund des byzantinischen Kaisers Theodosius des Kleinen*. U: *Festschrift Albert von Bamberg zum 1. X. 1905 gewidmet vom Lehrerkollegium des Gymnasium Ernestinum zu Gotha*. Perthes, Gotha 1905, str. 90. – 108.
* Klaus Schippmann: *Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches*. Darmstadt 1990.
* Monika Schuol: *Yazdgird I. und die Christen in der Überlieferung des Sokrates*. U: E. Dabrowa (Hrsg.): *Ancient Iran and its Neighbours*. Krakau 2005, str. 95. – 106. (= Electrum 10).
399.

__NOTOC__
Godina **399.** (**[[rimske brojke|CCCXCIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Eutropija i Teodora** (ili, rjeđe, **godina 1152. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 399. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Flavije Malije Teodor služi kao rimski konzul.
* Zapadnorimski car Honorije naređuje da se zatvore gladijatorske škole u Rimu.
* Jezdigerd I postaje kralj Perzije.
* Gotski vođa Gainas sklapa savez sa rimskim dezerterima pod vodstvom Tribigilda duž Bospora te pustoši okolicu Konstantinopola. 
* Fa-Hien, kineski budistički redovnik, kreće na veliko putovanje u Indijz.
* 27.11. &ndash; Anastazije I nasljeđuje Siricija kao 39. papa.
* Anastazije nastoji pomiriti crkvu u Rimu sa crkvom u Antiohiji te priznaje Flavijana I kao legitimnog episkopa Antiohije.
* Anastazije i drugi biskupi osuđuju Origenov nauk.


## Rođenja
* 19.1. &ndash; Pulherija, bizantinska carica (u. 453)

## Smrti
* Bahram IV od Perzije
* Eutropije, bizantski carski eunuh i konzul
* Yuan Shansong, kineski pjesnik
* Car Nintoku od Japana
* Tufa Wugu, osnivač države Južni Liang

## Reference
Tribigild

**Tribigild** (? - cca. 400?) je bio ostrogotski general u bizantskoj službi čiji je ustanak izazvao ozbiljnu krizu na dvoru cara Arkadija. Historičari vjeruju da je u rimsku službu ušao na čelu izbjeglica sa područja ostrogotske postojbine u Istočnoj Evropi koju su bili osvojili Huni. Njegovi sljedbenici, kojima su Rimljani dali status *[[federati|foederata]]*, naseljeni su u Frigiji. Nakon što mu godine 399. prilikom audijencije u Konstantinopolu car nije ukazao odgovarajuću počast, uvrijeđeni Tribigild je podigao ustanak i sa svojim Ostrogotima započeo pustošiti Malu Aziju. Iako su, prema bizantskim izvorima, lokalne milicije bile sasvim dovoljne da poraze Tribigilda, carski premijer Eutropije je iz političkih razloga na njih preko Helesponta poslao carsku vojsku. Većinu ljudstva te vojske su, međutim, činili Goti, a na njenom čelu vojskovođa Gainas, za koga neki historičari vjeruju da je bio Tribigildov rođak. Gainas je caru poslao depeše u kojima navodi da je Tribigild previše jak da bi ga se moglo poraziti te sugerirao pregovore. Car je pristao, a jedan od ključnih zahtjeva je bila i Eutropijeva glava. Gainas, koji je zahvaljujući tom manevru postao najmoćnija osoba Carstva, u tome međutim nije dugo uživao. U Konstantinopolu je izbio ustanak u kome su Gainsovi Goti masakrirani; historičari vjeruju da je slična subdina snašla i Tribigilda čije je ime nestalo iz historijskih zapisa.

## Izvori
* A. Richard Diebold Center for Indo-European Language and Culture http://www.utexas.edu/cola/depts/lrc/eieol/gotol-9-X.html 
* Noel Lenski, review of Wolfgang Hagl's *Arcadius Apis Imperator: Synesios von Kyrene und sein Beitrag zum Herrscherideal der Spätantike, Bryn Mawr Classical Review*, 98.3.08 http://ccat.sas.upenn.edu/bmcr/1998/98.3.08.html
* Biography of John Chrysostom from Smith's *Greek and Roman Biography and Mythology* http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/0712.html 
* Gibbon's *Decline and Fall of the Roman Empire*, vol. 3 http://www.worldwideschool.org/library/books/hst/roman/TheDeclineandFallofTheRomanEmpire-3/chap23.html 
* Arcadius page at romanemperors.org http://www.roman-emperors.org/arcadius.htm
Rufin (konzul)

**Flavije Rufin** (*Flavius Rufinus*, ? - 27. novembar 395) bio je rimski velikodostojnik iz doba kasnog Carstva, poznat kao jedan od najmoćnijih dvorjana cara Teodozija I. Bio je rodom iz Akvitanije i bizantski izvori navode da je s poteškoćama govorio grčki. Usprkos toga je napredovao u Teodozijevoj službi, postavši 388. *[[magister officiorum]]*, a godine 392. i konzul i, konačno, pretorijanski prefekt Istoka. Tada se sukobio sa Teodozijevim generalima Promotom i Timasijem, te je orkestrirao ubistvo potonjeg. Nakon Teodozijeve smrti 395. i stupanja Arkadija na istočnorimsko prijestolje Rufin je bio *de facto* vladar Carstva, ali njegov pokušaj da konsolidira vlast udajom kćeri za Arkadija je spriječio carski komornik Eutropije. Rufin je, međutim, kao mnogo ozbiljnijeg suparnika smatrao Stilihona, vojnog komandanta na Zapadu. Kada su 395. Vizigoti pod Alarikom I digli veliki ustanak u Trakiji i opustošili Grčku, Rufin je, iako ih je mogao opkoliti i uništiti, to nije učinio, smatrajući da će mu biti od veće koristi ako odu na Zapad i pustoše Stilihonova područja. Krajem iste godine je ubijen u pobuni vojnika pod Gainasom, a za koju neki historičari krive Eutropijeve spletke.

## Izvori
* John Bagnell Bury, *History of the Later Roman Empire*, Chapter 5.
Malije Teodor

**Malije Teodor** (*Flavius Mallius Theodorus*, ? - cca. 409?) bio je rimski velikodostojnik, političar i pisac iz doba kasnog Carstva. Napisao je niz djela iz oblasti filozofije, astronomije i geometrije, ali je jedino očuvan traktat *De metri* posvećen poeziji. Panegirik dvorskog pjesnika Klaudijana, pak, sugerira da je bio skromnog porijekla, ali da je zahvaljujući svojoj sposobnosti napredovao u službi, obavljajujući niz odgovornih dužnosti, uključujući mjesto pretorijanskog prefekta Italije (cca. 376) i Galije (cca. 382). Oko 397. je postao saveznik Stilihona i zahvaljujući tome postao pretorijanski prefekt Italije, a 399. je služio kao konzul. Ponovno se spominje kao pretorijanski prefekt Italije 408. godine, ali nakon Stilihonove smrti o njemu nema nikakvih podataka.

## Izvori
* Arnold Hugh Martin Jones, John Robert Martindale, J. Morris, "Flavius Mallius Theodorus 27", *The Prosopography of the Later Roman Empire: A.D. 260-395*, Cambridge University Press, 1971, , pp. 900-2.
Anastazije I (papa)

**Anastazije I.** bio je papa od 27. studenog 399. do svoje smrti, 19. prosinca 401. godine. Proglašen je svecem.

Pontifikat mu je obilježilo nastojanje da se nauk Origena, čija su djela nedavno bila prevedena na latinski, proglasi heretičkim. Poznati kršćanski vođe Augustin, Jeronim i Paulin iz Nole su bili njegovi bliski prijatelji.

Naslijedio ga je njegov sin Inocent I., rođen prije nego je Anastazije postao papom.

## Reference
400.

__NOTOC__
Godina **400.** (**[[rimske brojke|CD]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Eutropija i Teodora** (ili, rjeđe, **godina 1153. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 400. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* Protiv [[Gainas]]a, [[Goti|gotskog]] generala u [[Bizantsko Carstvo|bizantskoj]] službi u [[Konstantinopol]]u se diže veliki ustanak. Nakon što je najveći dio njegovih masakriran, Gainas utočište traži preko [[Dunav]]a na [[Huni|hunskoj]] teritoriji. Huni ga, međutim, napadaju i ubijaju, te potom njihov poglavica [[Uldin]] u Konstantinopol šalje Gainasovu glavu.
* [[Franci]] se masovno naseljavaju u današnjoj Sjevernoj [[Holandija|Holandiji]].
* [[Vizigoti]] pod [[Alarik I|Alarikom]] vrše prvi pljačkaški pohod na [[Italija|Italiju]] (mogući datum).
* [[Vandali]] iz dotadašnje postojbine u [[Dacija|Daciji]] i današnjoj [[Mađarska|Mađarskoj]] započinju veliku seobu na zapad (približni datum).
* [[Pajonija]] se prestaje spominjati kao specifična regija.
* [[Galerije]]v mauzolej u [[Solun]]u pretvoren u crkvu.
* Započinje izgradnja [[Veliki Zimbabwe|Velikog Zimbabwea]] (približni datum).
* [[Hrizantema|Krizanteme]] prvi put uvedene u [[Japan]] (približan datum).
* U [[Rim]]u napravljen diptih *Uskrsnuće i Anđeo sa dvije Marije na Grobu'', koji se danas čuva u milanskom zamku Castello Sforzesco (približni datum).


## Rođenja
* Hidacije, biskup Chavesa
* Salvijan, kršćanski pisac (približni datum)

## Smrti
* Carica Duan
* Carica majka Li Lingrong
* Lü Guang, osnivač države Kasniji Liang
* Lü Shao, car države Kasniji Liang

## Reference
Carica majka Li Lingrong

**Carica majka Li Lingrong** (李陵容) (? -400), formalno **Carica majka Xiaowuwen** (孝武文太后, doslovno "kćerinska, ratnička i uljudna carica majka") je bila kineska carica majka iz dinastije Jin. Bila je priležnica cara Jianwena i majka cara Xiaowua.

Kineski izvori navode kako je bila skromnog porijekla i radila u tvornici tekstila. Zbog za tadašnju Kinu nekarakteristično tamne puti su je pogrdno nazivali "Malajka". Sima Yu, budući car, ju je za priležnicu odabrao nakon smrti supruge princeze Wang i nakon što mu sve druge priležnice nisu mogle roditi djecu. Rodila mu je dva sina - Sima Yao (budućeg cara) i Sima Daozija. Za vrijeme vladavine sinova nije imala nikakav uticaj na državne poslovne, a sin je nije proglasio caricom. Za vrijeme vladavine mentalno retardiranog unuka Ana je proglašena caricom majkom.
Chaves

**Chaves** može označavati:
* Chaves (grad), portugalski grad
** Grupo Desportivo Chaves, nogometni klub iz istoimenog grada
* Chaves (Brazil), grad i općina u Brazilu
* Chaves (okrug), okrug u američkoj državi New Mexico
* El Chavo del 8, TV-emisija

## Ličnosti
* Manuel Chaves González (1945 -), španski političar
* Manuel Antonio Chaves (c.1818&ndash;1889), meksičko-američki vojnik i junak američkog građanskog rata
* Ñuflo de Chaves (1518&ndash;1568), španski konkvistador
* Pedro Chaves, portugalski vozač Formule 1
Hidacije

**Hidacije** (*Hydatius*) ili **Idacije** (cca. 400 - cca. 469) je bio kršćanski biskup grada Aquae Flaviae u zapadnorimskoj provinciji Galecija (današnji Chaves u Portugalu), poznat prije svega kao autor kronike koja predstavlja jedan od glavnih izvora za historiju Hispanije u prvoj polovici 5. vijeka.

Rodio se u gradu Civitas Lemica (u blizini današnjeg Xinzo de Limia u španskoj Galiciji. Kao dječak je s majkom otišao u hodočašće u Svetu Zemlju gdje je sreo Jeronima. Oko godine 417. se zaredio, a 427. postao biskup. Osim vjerskim, morao se baviti i političkim pitanjima, odnosno stalnim tenzijama između doseljenih Sveva sa hispano-rimskim starosjediocima; godine 431. je bio u izaslanstvu koje je pomoć tražilo od Flavija Aecija. Također se žestoko borio protiv hereza koje su tada bile raširene na Iberskom polutoku; od pape Lava I je tražio pomoć u borbi protiv "manihejaca", iako su u pitanju najvjerojatnije bili priscilijanci. Tokom svojih aktivnosti je stekao brojne neprijatelje, te godine 460. nakratko bio zatvoren.

Njegova *Kronika*, koju je počeo pisati pred kraj života, predstavlja pregled svjetske historije koja nastavlja ranije radove Euzebija i Jeronima. Tekst, koji opisuje događaje od 427. do 468. godine, odaje duboki pesimizam autora na koga su snažan dojam ostavila nezaustavljiva najezda barbara i kolaps političkih i društvenih institucija tadašnje rimske civilizacije. Historičari vjeruju kako je Hidacije, na osnovu apokrifnog pisma Isusa Tomi došao do zaključka kako će svijet biti okončan 482. odnosno kako on i njegovi suvremenici žive u Posljednjim danima.

## Izvori
* Burgess, R.W., ed. and trans.* The Chronicle of Hydatius and the Consularia Constantinopolitana.* Oxford: Clarendon Press, 1993. This is now the standard reference work, with Latin and English translation on facing pages. The chapter numbering differs from Mommsen's (see below).
* Gillett, Andrew. *Envoys and Political Communication in the Late Antique West, 411-533.* Cambridge: Cambridge University Press, 2003, ch. 2.
* Kulikowski, Michael. *Late Roman Spain and Its Cities.* Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2004, *passim*.
* Mommsen, Theodor, ed. *Chronica minora saec. IV.V.VI.VII., volumen II. (Monumenta Germaniae Historica, Auctores Antiquissimi, vol. 11.)* Berlin: Weidmann, 1894. This was until recently the standard edition, and its chapter numbering is still frequently cited.
* Muhlberger, Steven. *The Fifth-Century Chroniclers: Prosper, Hydatius, and the Gallic Chronicler of 452.* Leeds: Francis Cairns, 1990.
* Arce, Javier. "El catastrofismo de Hydacio y los camellos de la Gallaecia," in *Los últimos romanos en Lusitania.* (Cuaderno Emeritenses 10.) Edited by A. Velázquez, E. Cerrillo and P. Mateos, 219-29. Mérida, España: Museo Nacional de Arte Romano, 1995. An example of Hydatius' literary sophistication.
*
Bitka za Talas

**Bitka za Talas** koja se vodila 751. godine je bila treća i poslednja bitka između vojnih snaga Kineskog Carstva vođenog od Dinastije Tang i arapskih osvajača u sklopu širenja muslimanske vjere. Historičari su tijekom jednog razdoblja usporedili ovu bitku s dvije bitke za Carigrad i bitkom kod Toursa pošto je u tim bitkama zaustavljen arapski prodor u Evropu dok je u Bitki za Talas on zaustavljen u smjeru Kine.

## Raniji događaji
Do prvog kratkotrajnog arapsko-kineskog rata dolazi 715. godine nakon što je uz arapsku pomoć oboren prokineski vladara Ferganske doline. U protunapadu kineska armija od 10 hiljada vojnika vraća svog vazala na vlast i vrši masakr protivnika.

U odgovoru na taj potez Dinastije Tang arapska vojska 717. godine vrši napad na najzapadniju kinesku pokrajinu imena Akse. Ovaj put Kina šalje dvije armije na arapsku vojsku što rezultira njenom ponovnom potpunom pobjedom. Do prva dva rata ili preciznije bitke dolazi istovremeno s arapskim osvajanjem današnjeg područja Pakistana, ali nakon njih arapska vladaćuja dinastija Omejadi pada u krizu što završava njihov prodor na istok.

Padom arapske dinastije Omejadi u građanskom ratu na vlast dolazi dinastija Abasidi čiji prvi vladar, kalif nakon osvajanja vlasti 750. godine šalje vojsku u napad na susjede kako bi vojnim pobjedama legalizirao svoju vlast u narodu.

## Bitka
Do bitke za Talas koja se vodila negdje u graničnom području današnjeg Kazahstana i Kirgistana dolazi u kasno ljeto 751. godine kada jedna od tih armija dolazi u centralnu aziju kako bi osvojila područje rijeke Sir Darja koje se nalazilo pod kineskom kontrolom. U bitki po kineskim izvorima će sudjelovati malo verovatnih 200.000 arapskih vojnika protiv 30.000 kineskih vojnika (zajedno s plaćenicima) tako da će potpunu pobedu ostvariti arapska dinastija Abasidi. Po kineskim izvorima razlog za tu pobedu je bila izdaja oko 20.000 kineskih plaćenika iz centralne Azije koji prelaze na arapsku stranu što rezultira vojnom katastrofom. Kineski general vidjevši što se događa je naredio svojim lojalnim vojnicima da krenu u organizirano povlačenje tijekom kojega su arapskim pratiteljima nanijeli veće gubitke. Na kraju će bitku preživjeti samo 2 hiljade kineskih vojnika od njih 10.

## Nakon bitke
Kineska vojska se nakon ovog poraza počela pripremati za vlastitu invaziju centralne azije da je oslobodi od arapskih osvajača, ali nakon početnog uspjeha 753. na području današnje sjevernog Pakistana u Kini izbija 755. godine An Shi pobuna koju će dinastija Tang jedva preživjeti tako da Kina defenitivno odustaje od daljnjih bitaka u centralnoj Aziji. S druge strane pobjednik u bitki Abasidski kalifat je bio verovatno obavješten o veličini tadašnje Kineske vojske (oko 500.000 vojnika) i broju stanovnika Kine (oko 80 miliona) od strane plaćenika koji su prešli na njegovu stranu, a imao je i svoje unutrašnje probleme pa je ideja o invaziji Kine postala nepraktična. Jedini konkretni rezultati ove bitke koji su neki raniji historičari nazvali odlučujućom zbog zaustavlja arapske ekspanzije na istok postaje prihvaćanje muslimanske vjere u centralnoj aziji iz koje je zauvjek izbačena Kina.
Salvijan

**Salvijan** (*Salvianus*, današnji Trier, cca. 400/405 - cca. 480/490?), također poznat i kao **Salvijan iz Masilije** ili **Salvijan iz Marseillea**, je kršćanski pisac poznat po tome što je u svojim djelima nastojao objasniti ratove, najezde barbara i druge nedaće u kojima se našlo zapadnorimsko društvo.

Rodio se u bogatoj porodici, iako je ona pod najezdom germanskih plemena oko 410. morala preseliti na jug u današnji Arles. Školovao se za advokata. Iako kršćanin, oženio se za paganku po imenu Paladija, sa kojom je imao kćer Auspikolu. Oko 426. se zajedno sa suprugom priključio asketskoj zajednici koju je sv. Honorat osnovao na otoku Lerins. Oko 429. je služio kao prezbiter u Masiliji. Bio je izuzetno plodan pisac, ali je većina njegovih djela izgubljena. Djelo koje je očuvano *De gubernatore dei*, napisano je najvjerojatnije oko godine 439. i u njemu Salvijan nastoji odgovoriti na paganske optužbe o tome da je kršćanstvo, tada već etablirano kao državna religija, odgovorno za propadanje rimske države i civilizacije, na čije mjesto dolaze u pravilu ne-kršćanske barbarske države. Prema Salvijanu nevolje u kome su se našli njegovi kršćanski suvremenici su Božja kazna za grijehe koje su počinili kao kršćani, a koje, za razliku od paganskih barbara, ne mogu opravdavati svojim neznanjem.

## Vanjske veze
* Opera Omnia by Migne Patrologia Latina with analytical indexes
Castello Sforzesco

**Castello Sforzesco** (na srpskohrvatskom: "Sforzin zamak") je zamak u Milanu koji je u prošlosti služio kao službena rezidencija milanskih vojvoda, a koji danas služi kao muzej i galerija. 

Njegova je izgradnja započela još u 14. vijeku. Oko godine 1450. ga je počeo dograđivati Francesco Sforza, a u radovima je sudjelovao i Leonardo da Vinci. Nakon bitke kod Marignana 1515. se tamo sklonio poraženo Massimiliano Sfroza, ali ga je pod opsadu stavio francuski kralj François I i uz pomoć sapera natjerao na predaju. Pod kasnijom španskom vlašću je dograđen i postao jedna od najvećih citadela Evrope, sposobna držati garnizon od 3000 ljudi.

Nakon ujedinjenja Italije u 19. vijeku je izgubio vojnu svrhu, te je rekonstruiran i prenamijenjen u muzej. Teško je stradao u savezničkom bombardiranju u drugom svjetskom ratu, ali je poslije obnovljen.

## Vanjske veze

* Službeni website 
* Panoramic virtual tour outside the castle
Lü Shao

**Lü Shao** (呂紹) (380/381 - 400), kurtoazno ime **Yongye** (永業), formalno **Princ Yin od (Kasnijeg) Lianga** ((後)涼隱王), bio je kratkotrajni car (sa titulom "Nebeski princ" (*[[Tian Wang]]*)) kineske/Di države Kasniji Liang. Bio je sin osnivača države Lü Guanga (car Yiwu), koji ga je imenovao nasljednikom iako nije bio njegov najstariji sin. Opisuje se kao slab i nesposoban vladar, koji je toga bio svjestan, pa je čak pokušao svog starijeg polubrata Lü Zuana nagovoriti da od njega preuzme prijestolje. Lü Zuan je njegovu sugestiju poslušao, ali u obliku puča u kome je Lü Shao ubijen samo nekoliko dana nakon očeve smrti.

## Izvori
* *[[Knjiga Jina]]*, vol. 122.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 108, 109, 111.
* *[[Anali Proljeća i Jeseni Šesnaest kraljevstava]]*, vol. 10.
Carica Duan (Huimin)

**Carica Duan** (段皇后, osobno ime nepoznato, ? -400), formalno **Carica Huide** (惠德皇后, doslovno "dobroćudna i kreposna carica"), bila je carica kineske/Xianbei države Kasniji Yan, odnosno supruga Murong Baoa (car Huimin). Caricom je postala 396. kada je njen muž došao na prijestolje. Kada je Lan Han godine 398. ubio njenog muža, poštedio joj je život. Njen posinak Murong Sheng ju je nakon Lan Hanove likvidacije proglasio caricom majkom, a kada je početkom 400. umrla, pokopana je sa svim carskim počastima.

|- style="text-align: center;"

|-

|-

|-

|-
Gainas

**Gainas** (? - 400) je bio gotski vojskovođa u rimskoj službi koji je kao *[[Magister Militum]]* služio careve Teodozija I i Arkadija.

Opisuje se kao čovjek skromnog, odnosno "nikakvog" porijekla, a karijeru u rimskoj vojsci je počeo kao obični vojnik. Godine 394. je napredovao dovoljno visoko da postane komandant gotskog kontingenta u Teodozijevoj vojsci koja se borila protiv uzurpatora Eugenija. Sljedeće godine, nakon Teodozijeve smrti, sklopio je savez sa zapadnorimskim generalom Stilihonom i carskim komornikom Eutropijem, te je nakon toga likvidiran dotle svemoćni ministar Rufin.

Godine 399. se okrenuo protiv Rufina, a u čemu mu je kao dobra prilika došao ustanak ostrogotskih najamnika pod Tribigildom u Frigiji. Rufin je njegovu vojsku poslao protiv ustanika, ali je Gainas, za koji dio historičara vjeruju da je bio u rodu, a možda čak i dosluhu, sa Tribigildom, pokazao nesklonost da se protiv njega borbeno angažira i umjesto toga od cara zatražio da započne pregovore sa ustanicima. Kada se činilo da ništa ne može zaustaviti ustanike, Arkadije je pristao, a kao žrtva je pao Eutropije, koji je uhapšen, a potom pogubljen.

Gainas je tako nakratko postao najmoćniji čovjek Carstva, ali se pokazalo da kao barbarin, i još k tome, arijanac teško može očekivati naklonost tamošnjeg, pretežno pravoslavnog stanovništva. Po povratku u grad su izbili neredi, a potom i opći ustanak koga je pokrenula carica Elija Eudoksija. Najveći dio Gainasove gotske vojske od 7000 ljudi je masakriran. Dio koji je uspio pobjeći preko Bospora je dokrajčila bizantska mornarica pod Fravitom. Gainas je sa posljednjim ostacima pokušao pronaći utočište preko Dunava kod Huna. Međutim, hunski poglavica Uldin ga je dao ubiti i Gainasovu glavu poslao kao poklon u Konstantinopol.

## Izvori
* Zosimus Book V http://www.tertullian.org/fathers/zosimus05_book5.htm
* Socrates of Constantinople Book VI http://www.ccel.org/ccel/schaff/npnf202.ii.ix.vii.html
* Sozomen Book VIII http://www.ccel.org/ccel/schaff/npnf202.iii.xiii.iv.html
* Theodoret Book V http://www.ccel.org/ccel/schaff/npnf203.iv.viii.v.xxxiii.html
* Alan Cameron and Jacqueline Long, *Barbarian and Politics at the Court of Arcadius*, Berkeley et Los Angeles, 1993.
* Alexander Kazhdan (éd.), The Oxford Dictionary of Byzantium, 3 vols., Oxford University Press, 1991 ()
* (fr) André Piganiol, *L'Empire chrétien*, PUF, Paris, 1972.
* Herwig Wolfram, *History of the Goths* (1978) tr., 1988.
Krizantema

**Krizantema** (lat. ***Chrysanthemum***) rod je s 30 vrsta višegodišnjih cvjetnica u porodici glavočika koje potiču iz Azije i sjeveroistočne Europe. 
## Etimologija
Krizantema je dobila ime iz grčkog jezika, *chrysos* znači zlatni, a *anthos* cvijet.

## Taksonomija
Rod krizantema prije je uključivao veći broj vrsta, ali one su tijekom desetljeća premještene u druge redove. Imenovanje redova bilo je sporno, ali rjeđenje Međunarodnog kodeksa botaničke nomenklature 1999. godine rezultiralo je promjenom definiranja vrsta u *Chrysanthemum indicum*, a time i vraćanjem za cvjećare ekonomski važne krizanteme u rod krizantema (*Chrysanthemum*). Tijekom perioda između mijenjanjem roda i rješenja od kodeksa, ove vrste su uobičajeno bile uključene u rod pod imenom *Dendranthema*.

Ostale vrste prethodno uključene u uzak pogled roda krizantema sad su prebačene u red *[[Glebionis]]*. Ostali redovi odvojeni od krizantema *[[Argyranthemum]]*, *[[Leucanthemopsis]]*, *[[Leucanthemum]]*, *[[Rhodanthemum]]* i *[[Tanacetum]]*.

Krizanteme su travnate višegodišnje biljke koje mogu narasti 50–150&nbsp;cm u visinu, s listovima poredanim u krugove i velikim cvjetnim glavama koje su obično bijele, žute ili ružičaste u divljiini i omiljena hrana larvi nekoliko vrsta leptira.

## Vrste
* *[[Chrysanthemum aphrodite]]*
* *[[Chrysanthemum arcticum]]*
* *[[Chrysanthemum argyrophyllum]]*
* *[[Chrysanthemum arisanense]]*
* *[[Chrysanthemum boreale]]*
* *[[Chrysanthemum chalchingolicum]]*
* *[[Chrysanthemum chanetii]]*
* *[[Pyrethrum|Chrysanthemum cinerariaefolium]]*
* *[[Garland chrysanthemum|Chrysanthemum coronarium]]*
* *[[Chrysanthemum crassum]]*
* *[[Chrysanthemum glabriusculum]]*
* *[[Chrysanthemum hypargyrum]]*
* *[[Chrysanthemum indicum]]*
* *[[Chrysanthemum japonense]]*
* *[[Chrysanthemum japonicum]]*
* *[[Chrysanthemum lavandulifolium]]*
* *[[Chrysanthemum mawii]]*
* *[[Chrysanthemum maximowiczii]]*
* *[[Chrysanthemum mongolicum]]*
* *[[Chrysanthemum morifolium]]*
* *[[Chrysanthemum morii]]*
* *[[Chrysanthemum okiense]]*
* *[[Chrysanthemum oreastrum]]*
* *[[Chrysanthemum ornatum]]*
* *[[Chrysanthemum pacificum]]*
* *[[Chrysanthemum potentilloides]]*
* *[[Chrysanthemum segetum]]*
* *[[Chrysanthemum shiwogiku]]*
* *[[Chrysanthemum sinuatum]]*
* *[[Chrysanthemum vestitum]]*
* *[[Chrysanthemum weyrichii]]*
* *[[Chrysanthemum yoshinaganthum]]*
* *[[Chrysanthemum zawadskii]]*

## Galerija

Image:Chrysanthemum Bunch Closeup 3264px.jpg
Image:chrysanthemum01.jpg
Image:Chrysanthemum morifolium 3.JPG
Image:Chrysanthemum morifolium 4.JPG


## Povezano

## Reference

## Napomene
* 
* 
* Chrysanthemum
* Chrysanthemum Coronarium
* Chrysanthemum Leucanthemum
Uldin

**Uldin** (lat: *-{Uldin}-*, umro 412. god.) je bio jedan od najmoćnijih hunskih poglavara koji su živeli severno od Dunava u periodu koji je prethodio Atilinom uzdizanju, a za vreme vladavine istočnorimskih (vizantijskih) careva Arkadija (395.-408.) i Teodosija II. (408.–450.).

Uldin je prvo postao poznat među Rimljanima u decembru 400. godine kada je porazio odmetnutog carskog vojskovođu Gota Gajnu, odrubio mu glavu i poslao je u Carigrad Arkadiju kao poklon. Zauzvrat, car mu je poslao bogate darove i ponudio status rimskog saveznika. Šest godina kasnije (406.), Uldin je lično, zajedno sa svojim saveznicima Skirima, otišao u severnu Italiju i pomogao zapadnorimskom vojskovođi Stilihonu da odbrani stari centar carstva od gotskog kralja Radagajsta.
 
Najposle, Uldin je pokušao za svoj račun da napadne rimske teritorije u Meziji 408., kada je na hiljade njegovih germanskih saveznika poginulo ili palo u rimsko zarobljeništvo. Uldinovi najbliži sledbenici su usred primamljivih darova i obećanja prebegli na rimsku stranu, a on sam je bio primoran da se povuče. Preživele Skire carske vlasti su naselile kao kolone u Maloj Aziji.

Uldin je umro 412. godine, i Huni su se nakon toga podelili u tri posebne grupe.

## Literatura

* *The Prosopography of the Later Roman Empire II*: A.D. 395-527, ed. J.R. Martindale, Cambridge 1980, str. 1180.
* Bunson, Matthew. "Uldin." Encyclopedia of the Roman Empire. New York: Facts On File, Inc., 1994. Facts On File, Inc. Ancient History & Culture. http://www.factsonfile.com

## Vanjske veze
* Istorijska biblioteka:Uldin
Fobos 2

**Fobos** (rus. Фобос), sovjetski svemirski program istraživanja Marsa i njegovog satelita Fobosa. Od dvije lansirane letjelice, samo je *Fobos 2* stigao do Marsa prije nego što je i on izgubljen.

## Ciljevi
Ciljevi programa Fobos bili su:

* proučavanje međuplanetarnog okoliša
* promatranje Sunca
* karakterizacija plazmatskog okruženja u blizini Marsa
* površinska i atmosferska proučavanja Marsa,
* proučavanje površinskog sastava mjeseca Fobos.

## Opis
Glavni dio letjelice sastojao se od prstenaste sekcije elektronike koja je okruživala cilindrični eksperimentalni dio. Ispod ovoga nalazila su se četri sferična spremnika napunjena hidrazinom za manevriranje. Na njih je ugrađeno ukupno 28 potisnika (24 od 50 N i četiri od 10 N) uz dodatak potisnika na tijelu i solarnim pločama. Smjer se održavao pomoću sustava upravljanja u tri osi uz stalnu okrenutost prema Suncu.
### Znanstveni instrumenti
Sonde Fobos su nosile nekoliko znanstvenih instrumenata, između ostalog: rendgenski i ultraljubičasti teleskop, neutronski spektrometar i eksperimentalni Grunt radar koji je trebao proučavati reljef Fobosa. Lander je bio opremljen rendgenskim/alfa spektrometorm koji je trebao otkriti kemijski sastav površine Fobosa, seizmometar za istraživanje strukture mjeseca i penetrator "Razrez" s temperaturnim senzorima i akcelerometar za ispitivanje fizičkih i mehaničkih svojstava površine.

## Izvori
Kraljevina Lombardija-Venecija

**Kraljevstvo Lombardija-Venecija** formirano je nakon odluke Bečkog kongresa 9. jula 1815., u Sjevernoj Italiji kao dio Austrijskog carstva egzistiralo je sve do 1866 kad je pripojeno Kraljevini Italiji.

Bečki kongres je donio tu odluku o spajanju Lombardije (kojom su habsburgovci vladali od 16. vijeka, i Venecije nad kojom su habsburgovci vladali od 1797., nakon Mira u Campo Formiju sklopljenog sa Napoleonom. To je na neki način bila nagrada Austrijskom carstvu za sudjelovanje u napoleonskim ratovima i slamanje Napoleona.

## Historija
Administrativno Kraljevstvo Lombardija-Venecija je bilo podjeljeno na dvije potpuno odvojene uprave; Lombardiju i Veneciju. Lombardija je bila sastavljena od slijedećih provincija; Milano, Como, Bergamo, Brescia, Pavia, Cremona, Mantova, Lodi-Cremona i Sondrio. Venecija je imala slijedeće provincije; Venecija, Verona, Padova, Vicenza, Treviso, Rovigo, Belluno i Udine.

Kraljevstvom je vladala habsburgška dinastija, s prekidom od godinu i pol dana u razdoblju od marta 1848. do augusta 1849. godine. Prvi kralj Kraljevstva Lombardija-Venecija bio je austrijski car Franz I. koji je vladao od 1815. do svoje smrti 1835. Naslijedio ga je Ferdinand I., koji vladao do 1848. godine. Te je godine, 18. marta, u Milanu, izbila revolucija (Pet milanskih dana), pobunjenici su istjerali austrijski garnizon iz grada i proglasili ga 22. marta glavnim gradom Lombardijske privremene vlade (*Governo Provvisorio della Lombardia*). Slijedeći dan (23. mart) podignut je ustanak i u Veneciji, iz koje je također protjeran austrijski garnizon i formirana je Privremena vlada Venecije koja je proglasila nezavisnu Republiku svetog Marka.

Karlo Albert I, kralj Kraljevine Pijemonta i Sardinije, smatrao je da je došao trenutak ujedinjenja Italije i objavio rat Austrijskom carstvu. Austrijski maršal Josef Radetzky porazio ga je u bitci kod Custoze 24. jula 1848. godine i ponovno zauzeo Milano 6. augusta 1848. i tako ponovno vratio kontrolu nad cijelom Lombardijom. Stari ali energični Radetzky uspio je i drugi put pobijediti vojsku Pijemonta i Sardinije u bitci kod Novare 23. marta 1849. godine, nakon tog je i Venecija ponovo pala u austrijske ruke 24. augusta 1849. i tako je ponovno obnovljeno Kraljevstvo Lombardija-Venecija.

Novi kralj bio je tada mladi car Franjo Josip I koji je vladao od 1849. sve do 1866. godine, kad je Kraljevina Italija anektirala Veneciju kao posljednji ostatak Kraljevstva Lombardija-Venecija nakon Austro-pruskog rata i potpisivanja Praškog mira 23. jula 1866. Lombardiju je Italija anektirala još 1859., nakon Drugog rata za nezavisnost Italije i potpisivanja mira iz Züricha 11. novembra 1859.

Mlađi brat Franje Josipa I Nadvojvoda Maksimilijan, koji je kasnije postao meksički car, bio je potkralj Lombardije od 1857 do 1859.

## Vladari Kraljevstva Lombardija-Venecija

## Reference
Salerno (provincija)

**Provincija Salerno** (talijanski: *Provincia di Salerno*) je jedna od 110 talijanskih provincija, koja se nalazi u regiji Kampanija u Južnoj Italiji. 
Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je istoimeni grad Salerno od 132 608 stanovnika.
## Geografija
*Provincija Salerno* sa jugozapada izlazi na Tirensko more, a sa sjeverozapada graniči sa Provicijom Napoli sa sjevera sa Provincijom Avellino a sa istoka sa Regijom Basilicata.

Površina provincije iznosi 4 918 km², a broj stanovnika 1 092 876 (2011. godine).

*Provincija Salerno* prostire se po južnom dijelu historijske regije Kampanije. Centralni dio provincije obuhvaća plodnu i gusto naseljenu Selersku ravnicu, koju formira rijeka Sele u donjem dijelu svog toka, prije svog ušća. Veći, obodni dio provincije je planinski, dio masiva Apenina.

## Stanovništvo
*Provincija Salerno* je gusto naseljena, sa prosječno 220 st/km². Primorski dio provincije je gusto naseljen, dok su istočni i južni dio planinski, pa su rijeđe naseljeni i slabije razvijeni.

## Općine i naselja
*Provincija Nuoro* ima 158 općina (talijanski: *Comuni*).
Pored Salerna drugi veći grad je Battipaglia od 50 464 stanovnika u centru provincije.

Pored tog značajan je i historijski gradić Amalfi (5 353 st.) i Positano (3 968) turistički gradić u njegovoj blizini.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Salerno
Avellino (provincija)

**Provincija Avellino** (talijanski: *Provincia di Avellino*) je jedna od 110 talijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u *[[Regije Italije|Regiji]] [[Kampanija]]*.

Glavni grad provincije je istoimeni grad Avellino od 54 706 stanovnika.
## Geografija
*Provincija Avellino* sa sjeverozapada graniči sa Provincijom Benevento, sa sjeveroistoka sa Provincijom Foggia, sa jugoistoka sa Provincijom Potenza, sa juga sa Provincijom Salerno i sa zapada sa Provincijom Napoli.

Površina provincije iznosi 2 792 km², a broj stanovnika 428 523 (2012. godine).

*Provincija Avellino* prostire se po unutrašnjosti juga Italije, bez izlaza na more po nekadašnjoj historijskoj pokrajini Irpiniji. Najveći dio provincije leži usred masiva Apenina. Po sjevernom dijelu provincije prostiru se Samitski, a po južnom Kampanjski Apenini. Središnjim dijelom provincije dominira kotlina rijeke Calore Irpino, a krajnjim zapadnim dijelom rubni dijelovi Kampanijske ravnice.

## Općine i naselja
*Provincija Avellino* ima 119 općina komuna, najveća je Avellino a druga po veličini je Ariano Irpino od 22 446  na sjeveru provincije.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Avellino
Napoli (provincija)

**Provincija Napulj** (talijanski: *Provincia di Napoli*, napoletanski: *Pruvincia 'e Nàpule*) je jedna od 110 provincija, koja se nalazi na jugu Italije u regiji Kampanija.

Glavni grad provincije i najveće urbano naselje je grad Napulj od 962 003 stanovnika. 

## Geografija
*Provincija Napulj* sa zapada izlazi na Tirensko more, sa sjevera graniči sa provincijama Caserta i Benevento, sa istoka graniči sa Provincijom Avellino a sa jugoistoka sa Provincijom Salerno.

Površina provincije iznosi 1 171 km², a broj stanovnika 3 054 956 (2011. godine).

*Provincija Napulj* prostire se duž Napuljskog zaljeva po pretežno 
ravnom terenu Kampanijske ravnice, osim
niskog masiva Campi Flegrei na sjeveru, vulkanske planine 
Vezuv koja dominira centrom provincije i masiva Monti Lattari koji dominira na krajnjem jugu, na Poluotoku Sorrento.

U Napuljskom zaljevu leže otoci; Procida, Ischia i Capri.
## Stanovništvo
*Provincija Napulj* je čak i po talijanskim mjerilima vrlo gusto naseljena, prosjek iznosi čak 2 629 st / km². 
## Općine i naselja
*Provincija Napoli* ima 92 općina (talijanski: *Comuni*). 
Pored Napulja druge veće komune su; Giugliano in Campania (108 793), Torre del Greco (85 922), Pozzuoli (80 357), Casoria (78 647), Castellammare di Stabia 
(65 944), Afragola (63 820), Marano di Napoli (57 204), Portici (55 765), 
Ercolano (53 677), Torre Annunziata (43 521) i Nola (32 613).

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Napoli
Caserta (provincija)

**Provincija Caserta** (talijanski: *Provincia di Caserta*) je jedna od 110 talijanskih provincija, koja se nalazi na jugu Italije u *[[Regije Italije|Regiji]] [[Kampanija]]*.

Glavni grad provincije je istoimeni grad Caserta od 74 868 stanovnika.
## Geografija
*Provincija Caserta* sa sjeverozapada graniči sa provincijama Latina i Frosinone, sa sjevera sa provincijama Isernia i Campobasso sa istoka sa Provincijom Benevento, sa juga sa Provincijom Napoli i sa jugozapada sa Tirenskim morem.

Površina provincije iznosi 2 640 km², a broj stanovnika 908 784 (2012. godine).

*Provincija Caserta* prostire se na jugu Italije, duž Tirenskog mora, preko sjeverozapada historijske pokrajine Kampanije. Veći dio provincije prostire se preko plodne i gusto naseljene Kampanijske ravnice, koju formira rijeka Volturno u donjem dijelu svog toka, prije ušća u more. Po sjevernom dijelu provincije prostire se južni dio masiva Apenini.
## Općine i naselja
*Provincija Caserta* ima 104 općina komuna, najveća je Caserta a druga po veličini je Aversa od 52 813 stanovnika a treća Mondragone od 27 358 stanovnika na zapadu provincije.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Caserta
Isernia (provincija)

**Provincija Isernia** (talijanski: *Provincia di Isernia*) je jedna od 110 talijanskih provincija, koja se nalazi u regiji Molise u Južnoj Italiji. Glavni grad provincije i najveće gradsko naselje je istoimeni grad Isernia od 22 025 stanovnika.
## Geografija
Površina provincije iznosi 1 528 km², a broj stanovnika 87 241 (2011. godine).

*Provincija Isernia* prostire se po manjem, zapadnom dijelu nekadašnje historijske regije - Molise, koja je podjeljena na Molise i *Iserniju*. *Provincija* leži u brdima masiva Apenina bez izlaza na Jadransko more. Brda su prošarana sa nekoliko većih dolina poznatih po vinogradarstvu i proizvodnji vina. Jedini veći vodotok u provinciji je rijeka Trigno.
## Općine i naselja
*Provincija Isernia* ima 52 općina (talijanski: *Comuni*).
Pored Isernije drugi značajni grad je Venafro sa 12 000 stanovnika u jugozapadnom dijelu provincije.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Provincije Isernia
Interpol (razvrstavanje)

**Interpol** može značiti:
* Interpol, Međunarodna kriminalističko-policijska organizacija - International Criminal Police Organization, poznata i kao ICPO. 
* Interpol (bend), indie-rock sastav iz New Yorka.
* ''Interpol'' (video igra), video igra koju je razvio TikGames
* *[[Interpol (1957 film)]]*
Protesti u Wisconsinu 2011.

**Protesti u Wisconsinu** je naziv za niz demonstracija i drugih protestnih akcija koji su se od februara do juna 2011. održavali u američkoj federalnoj državi Wisconsin zbog donošenja spornog Zakona o popravljanju budžeta (*Wisconsin Budget Repair Bill*) koga je početkom marta 2011. na prijedlog guvernera Scotta Walkera donijela Zakonodavna skupština države Wisconsin u kojoj većinu drži Republikanska stranka. Zakonski prijedlog, obrazložen nastojanjem da se umanji rast budžetskog deficita, smanjuje plaće državnim službenicima, ali također i oduzima sindikatima državnih službenika da kolektivno pregovaraju o svemu osim o visini plaće. On je izazvao žestok otpor sindikata koji su od 14. februara 2011. počeli organizirati masovne demonstracije na ulicama glavnog grada Madisona, kojima su se osim njihovih članova pridružili brojni studenti i simpatizeri, kako iz Wisconsina, tako i iz drugih dijelova SAD. Broj demonstranata se popeo na nekoliko desetina hiljada, a njihova veličina, intenzitet i trajanje, neuobičajen za američke političke standarde, je izazvao brojne usporedbe sa protestima u arapskom svijetu i špekulacije da bi demonstranti mogli dovesti do pada Walkera i republikanske vlade. Usprkos toga, kao i višednevne opstrukcije od strane demokratske manjine u Državnom senatu, zakon je 10. marta 2011. izglasan, ali je odmah nakon toga blokiran sudskom privremenom mjerom iz proceduralnih razloga.

5. aprila 2011. su održani izbori za mjesto suca u Vrhovnom sudu Wisconsina koje je držao konzervativni sudac David Prosser, Jr.. Njemu se kao protukandidat suprostavila JoAnne Kloppenburg, koja se smatra liberalom i čiju je kandidaturu podržala Demokratska stranka zajedno sa sindikatima. Na izborima je Prosser tijesno pobijedio te su tako konzervativci u Vrhovnom sudu zadržali većinu. Time je uklonjena mogućnost da demokrati sporne zakone obore na sudu. Zbog toga su demonstracije počele gubiti na snazi, i manje-više prestale do 16. juna 2011.

Slični zakoni su tokom sljedećih mjeseci doneseni i u drugim američkim državama, ali bez žestokih reakcija kao u Wisconsinu; to uključuje i državu Massachusetts gdje vlast drže demokrati.

## Vanjske veze

* Text of SB11 
* Text of Special Session Assembly Bill 11 which is intended to bypass the need for a quorum by removing budget changes
* PolitiFact Wisconsin
* Defend Wisconsin  A social media page created by the Teaching Assistants' Association and other volunteers
* YouTube channel for DefendWisconsin
;Media coverage
* Gov. Walker's budget and protests collected coverage at *[[The Cap Times]]*
* Budget repair bill collected coverage at *[[Capital Newspapers]]*
* Budget Battle collected coverage at the *[[Milwaukee Journal Sentinel]]*
* Recall Election Information , from the State of Wisconsin Government Accountability Board, includes dates of recall committee registrations
* Recall politics: Which state senators are vulnerable based on district makeup, Craig
Gilbert, *[[Milwaukee Journal Sentinel]]*, March&nbsp;3, 2011