Hrvatski pravopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje

***Hrvatski pravopis*** nastao je na inicijativu direktora Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje Željka Jozića koja je izložena Znanstvenomu vijeću Instituta 13. lipnja 2012. godine. *Hrvatski pravopis* IHJJ-a nastao je kao rezultat rada članova Instituta i drugih zainteresiranih jezikoslovaca i građana koji su sudjelovali u javnoj raspravi o pravopisnim pravilima koja je trajala od 15. travnja do 15. svibnja 2013. godine. Kao što je slučaj i sa standardnim varijantama nekih drugih policentričnih jezika u svijetu, tako i hrvatska standardna varijanta srpskohrvatskog jezika ima određen broj pravopisnih razlika naspram srpske i drugih varijanata srpskohrvatskog standardnog jezika.

## Proces izrade
Direktor Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje Željko Jozić, vodeći se Strategijom Instituta, iznio je u lipnju 2012. godine ideju da Institut treba riješiti hrvatski pravopisni problem. Osnovne postavke koje je iznio bile su: pravopis će načiniti znanstvenici iz Instituta, radna verzija pravopisa stavit će se na internet na jednomjesečnu javnu raspravu, a nakon eventualnih preinaka nakon javne rasprave dat će se na recenziju stručnjacima te će naposljetku biti postavljen na internet potpuno besplatno kao javno dobro.

Navedeni su i svi autori, ali uz napomenu da će konačnu verziju pravopisa usuglasiti i dati ocjenu znanstvenici u Znanstvenome vijeću Instituta, a ako ikad bude tiskan kao knjiga, na njegovim koricama neće biti navedeni autori.

Radna verzija *Hrvatskoga pravopisa* objavljena je na internetskoj adresi pravopis.hr 15. travnja, a istoga je dana objavljena i distribuirana uz jedne dnevne novine u gotovo 100.000 primjeraka. U javnu raspravu uključilo se više od 400 jezikoslovaca i stručnjaka raznih struka te drugih zainteresiranih ljudi, a nakon što je Uredništvo poneke primjedbe potpuno, a poneke djelomično prihvatilo, konačna verzija usvojena je na sjednici Znanstvenoga vijeća Instituta 4. lipnja 2013. godine.

Konačna verzija je proslijeđena recenzentima: Anti Beženu s Učiteljskoga fakulteta u Zagrebu, Ivanu Zoričiću s Filozofskoga fakulteta u Puli (bivšemu članu Vijeća za normu hrvatskoga standardnog jezika), Marku Aleriću s Filozofskoga fakulteta u Zagrebu te Marijani Horvat i Ankici Čilaš Šimpraga s Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje. Sve su recenzije postale javne na dan kad je *Hrvatski pravopis* Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje postao javno dobro na adresi pravopis.hr 27. lipnja 2013. godine. Među izvorima za pisanje pravopisa osim svih dosadašnjih pravopisnih izdanja počevši od *Pravopisa jezika ilirskoga* Josipa Partaša iz 1850. našli su se i zaključci Vijeća za normu hrvatskoga standardnoga jezika.

Na temelju činjenice da je Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje ustanova kojoj je temeljna djelatnost proučavanje jezika  i objavljivanje djela iz područja kroatistike te na temelju pet stručnih ocjena jezikoslovaca, među kojima su i predstavnici iz područja metodike nastave, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta 31. srpnja 2013. godine preporučilo je *Hrvatski pravopis* Instituta za upotrebu u osnovnim i srednjim školama Republike Hrvatske. Tom je preporukom ukinuta dotadašnja preporuka *Hrvatskom školskom pravopisu* Stjepana Babića, Sande Ham i Milana Moguša.

Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta prilikom pripreme novih udžbenika za šk. god. 2014./2015. tražilo je od svih nakladnika da ih usklade s *Hrvatskim pravopisom* IHJJ-a, što su svi i poslušali pa su udžbenici svih nakladnika usklađeni s jedinstvenim pravopisom.

Kao štampano izdanje *Hrvatski pravopis* predstavljen je u Muzeju Mimara 16. prosinca 2013. godine.

## Noviteti

*Hrvatski pravopis* Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje prvi je pravopis u Hrvatskoj nastao kao rezultat rada jezikoslovaca i određenog broja drugih govornika hrvatske standardne varijante srpskohrvatskog jezika. Kao najveća prednost ističe se njegova internetska dostupnost, a najveća mu je novost da je sporna dvostruka rješenja (*neću - ne ću, strelica - strjelica, podaci - podatci*) iz *Hrvatskoga pravopisa* Babića, Finke i Moguša iz 1994. ostavio, ali su uvedene dvije kategorije: *preporučeni* i *dopušteni* oblici. Tako je *neću* postao preporučeni, a *ne ću* dopušteni oblik, *strelica* je preporučeni, a *strjelica* dopušteni, *podatci* su preporučeni, a *podaci* dopušteni. To je uvedeno i zbog toga da se pomire dvije različite pravopisne kodifikacije koje su bile praktički najveća razlika među dvjema, odnosno trima pravopisnim strujama.

Naime, od 1990-ih kroz pravopise Babić-Finka-Moguš i Babić-Ham-Moguš uvođene su promjene u pravopis, čime je poremećena ustaljena pravopisna praksa u Hrvatskoj. Na štetnost nametanja tih promjena koje nisu bile prihvaćene u hrvatskom društvu upozoravala je hrvatska lingvistica Snježana Kordić, prozivajući i ministra znanosti i obrazovanja HDZ-ove vlade Dragana Primoraca jer je podupro takvo forsiranje u školama:

*Hrvatski pravopis* IHJJ-a donio je još dvije novosti: prvi put je u nekom priručniku uvršteno rukopisno pismo kao rezultat rada znanstvenoga projekta (suradnja Učiteljskoga fakulteta i Akademije likovnih umjetnosti), a osim što je u tekst pravopisa uvršteno i brajevo pismo te znakovno pismo za gluhe i nagluhe, cijeli je sadržaj na internetskoj stranici pravopis.hr prilagođen slijepim osobama, za što je toj stranici dodijeljena potvrda Hrvatske udruge za promicanje i razvoj tiflotehnike (HUPRT).

## Kritika

Odmah nakon najave pisanja jedinstvenoga pravopisa Instituta javili su se i prvi osporavatelji cijele ideje prognozirajući kakva će rješenja u pravopisu biti te strahujući da će to dovesti do još većega nereda u hrvatskoj pravopisnoj praksi. No, najžešći kritičari osim ruskoga  kroatista Artura Bagdasarova, koji je napisao velik broj izrazito negativnih kritika o samoj ideji, ali i o izvedbi i pravopisnim rješenjima koja se nalaze u *Hrvatskome pravopisu* IHJJ-a, bili su autori na portalu Hrvatskoga kulturnog vijeća: književnici Hrvoje Hitrec i Nenad Piskač, a Mario Grčević i Nataša Bašić, ujedno recenzenti Babić-Moguševa *Hrvatskoga pravopisa* iz 2010. te Sanda Ham, suautorica sa Stjepanom Babićem i Milanom Mogušem *Hrvatskoga školskoga pravopisa*, također su se protivili samoj ideji pisanja pravopisa jer je, po njihovom mišljenju, sve s pravopisom bilo u najboljem redu. Jednakog je mišljenja o nepotrebnosti pisanja jedinstvenog pravopisa bio i Radoslav Katičić, bivši predsjednik Vijeća za normu hrvatskoga standardnog jezika, koji se oštro usprotivio pisanju pravopisa, a i cijeli Razred za filološke znanosti HAZU-a (kojega su članovi akademici Stjepan Babić i Milan Moguš) također je izdao negativno mišljenje o načinu na koji se želi riješiti, po njima, nepostojeći pravopisni problem. I Matica hrvatska, kao izdavač *Hrvatskoga pravopisa* Lade Badurine, Ivana Markovića i Krešimira Mićanovića, reagirala je izjavom u javnosti protiv *Hrvatskoga pravopisa* IHJJ-a. Urednici i autori *Hrvatskoga pravopisa* Instituta odgovorili su i Razredu za filološke znanosti HAZU-a i Matici hrvatskoj.

## Nagrada

U listopadu 2014. godine autori *Hrvatskoga pravopisa* dobili su Nagradu Ivan Filipović u području znanstvenoga i stručnoga rada.

## Povezano
* Pravopis
* Pravopis hrvatskosrpskog jezika
* Ilirski pravopis
* Pravopisni znaci
* Policentrični standardni jezik
* Standardni jezik

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje
* O ''Hrvatskom pravopisu'' u Superknjižari