open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Outlaw Josey Wales

***Odmetnik Josey Wales*** (eng. *The Outlaw Josey Wales*) je vestern Clinta Eastwooda iz 1976. smješten na kraj Američkog građanskog rata.

## Radnja
Događaji su temeljeni na pustošenju Osceole u Missouriju 23. rujna 1861. nakon ranijeg okršaja u Građanskom ratu.

Josey Wales (Eastwood), povučeni farmer iz Missourija, natjeran je na osvetu nakon barbarskog, brutalnog i bespotrebnog pokolja njegove obitelji od strane sjevernjačke bande zvane Jayhawkers - točnije skupine zvane Redlegs. Josey se pridružuje skupini južnjačkih gerilaca koji vodi "Krvavi Bill" Anderson. Pri kraju rata, njegovi suborci gerilci pokušaju se predati, ali ih pobiju Redlegsi (sada dio regularne sjevernjačke vojske) koji su spalili Joseyjevu farmu i pobili mu obitelj.

Josey, koji se odbio predati, počinje bježati od sjevernjačkih snaga i lovaca na glave, a u isto vrijeme traži osvetu i šansu za novi početak u Teksasu. Na putu mu se protiv njegove volje pridružuje raznolika skupina bijelaca i Indijanaca. Među njegovim suputnicima su i starija žena iz Kansasa i njezina unuka, spašena od skupine Komančerosa, podmukli stari Indijanac i mlada Indijanka.

U posljednjem obračunu, Josey i njegovi suputnici bivaju zarobljeni u kuću na ranču, koja se nalazi na meti indijanskog napada. Redlegsi napadaju, ali ih branitelji odbijaju. Josey se daje u potjeru za vođom. Nakon što ga je uhvatio, shvaća da mu je pištolj prazan. Suočava se sa zapovjednikom bande i počne stiskati okidač na pištolju, ali sve 24 komore su prazne. Zatim uzima njegovu konjaničku sablju i probode ga.

## Značajnost
Film je nominiran za Oscar za najbolji originalni glazbeni broj. 1996. ga je američka Kongresna knjižnica proglasila "kulturno, povijesno ili estetski značajnim" i odabrala za čuvanje u Državnom filmskom registru. Osim toga, bio je to i jedan od nekoliko vesterna koji su doživjeli umjetnički i komercijalni uspjeh u sedamdesetima, periodu kad se smatralo da je vestern na izdisaju kao glavni holivudski žanr.

Smatra se 'revizionističkim vesternom'. Jedan od glavnih razloga za to je i glavni junak, koji je odmetnik, dok je sjevernjačka (dakle, američka) konjica prikazana u negativnom tonu. To je izravna suprotnost vesternima s Johnom Wayneom i Jamesom Stewartom u kojima je junak uvijek na strani reda i zakona.

Clint Eastwood je po izlasku DVD izdanja 1999. rekao kako mu je to njegov najdraži film.

Ovaj film bio je izravni "krivac" za "Eastwoodovo pravilo" Ceha američkih redatelja (DGA). Nakon što je Eastwood zamijenio redatelja Philipa Kaufmana, DGA je uvela pravilo da nijedan član glumačke ili tehničke ekipe ne smije zamijeniti redatelja filma.

Film je snimljen prema romanu Forresta Cartera. Nakon objavljivanja filma, otkriveno je da je Forrest Carter zapravo Asa Carter (1925.-1979.), bivši član Ku Klux Klana i pisac govora za političara Georgea Wallacea. Eastwood i ostali koji su bili uključeni u produkciju to navodno nisu znali. Ironično, glavna tema filma je o ljudima različitih rasa koji uče kako živjeti zajedno u miru.

## Reference

## Vanjske veze
*
White Hunter Black Heart

***Bijeli lovac, crno srce*** (eng. *White Hunter Black Heart*) je film Clinta Eastwooda iz 1990. temeljen na knjizi Petera Viertela. Viertel je napisao i scenarij. Lik glavnog junaka temeljen je na redatelju Johnu Hustonu; u to vrijeme, moglo se čuti Eastwooda kako govori u Hustonovu stilu, dok je lik Georgea Dzundze temeljen na producentu *[[Afrička kraljica|Afričke kraljice]]*, Samu Spiegelu. Iako film u to vrijeme nije postigao veći uspjeh, smatra se jednim od najboljih Eastwoodovih radova, i kao glumca i kao redatelja.

## Radnja

Priča se vrti oko slavnog filmaša Johna Wilsona (Eastwood), koji putuje u Afriku kako bi snimio svoj sljedeći film, a zajedno s njim putuje i mladi pisac Pete Verrill (Jeff Fahey). Za vrijeme priprema za snimanje, postaje opsjednut lovom na slonove. To dovodi do sukoba između dvojice muškaraca, ponajviše zbog ideje ubijanja takve velike životinje radi rekreacije. Wilson čak kaže kako je to tako loše da nije samo zločin protiv prirode, nego i "grijeh". Ipak, ne može prijeći preko toga da ubije divovsku životinju, slona s ogromnim kljovama. Konačno, lov završava s tragičnim završetkom jer pogiba Wilsonov lokalni vodič Kivu (Boy Mathias Chuma) dok ga je štitio od slona, a Wilson se ipak odlučuje ne pucati.

Film djelomično prepričava priču pisca Petera Viertela o njegovim iskustvima s Johnom Hustonom (lik Wilsona) dok je snimao *Afričku kraljicu*) u vrijeme kad su se filmovi rijetko snimali izvan Sjedinjenih Država.

## Zanimljivosti

* Kao u slučaju filma o čijem snimanju govori, i ovaj film je sniman u Africi. U slučaju *Bijelog lovca, crnog srca*, u Zimbabveu.
* Mali parobrod koji je korišten u sceni na rijeci je isti onaj kojim su plovili Humphrey Bogart i Katharine Hepburn u *[[Afrička kraljica|Afričkoj kraljici]]* (1951.)
* I Katharine Hepburn je napisala knjigu o svojim pustolovinama na snimanju *Afričke kraljice*, *The Making of The African Queen: Or, How I Went to Africa With Bogart, Bacall and Huston and Almost Lost My Mind*.
* Konačnu verziju scenarija napisao je James Bridges.

## Vanjske veze
* 
* Movie stills
Oblast Velika Malesija

**Oblast Velika Malesija** (alb. *Rrethi i Malësisë së Madhe*) je jedan od 36 distrikata u Albaniji, dio Skadarskog okruga. Po procjeni iz 2004. broji oko 37.000 stanovnika, a pokriva područje od 897 km². Nalazi se na krajnjem sjeveru zemlje, a sjedište mu je grad Koplik. 

Distrikt se sastoji od sljedećih općina:
* Gruemirë
* Kastrat
* Kelmend
* Koplik
* Qendër
* Shkrel
The Bridges of Madison County (film)

***Mostovi okruga Madison*** (eng. *The Bridges of Madison County*) je film Clinta Eastwooda iz 1995. snimljen prema istoimenom bestseleru Roberta Jamesa Wallera. U glavnim ulogama nastupili su Eastwood i Meryl Streep, koja je bila nominirana za Oscar za najbolju glumicu.

## Radnja

1965. Francesca (Meryl Streep) je usamljena Talijanka kućanica iz Iowe. Dok su njezin muž i djeca na sajmu u Illinoisu, ona upoznaje i zaljubljuje se u fotografa (Clint Eastwood) koji je došao u okrug Madison kako bi snimio foto-kampanju za National Geographic o mostovima iz okruga. Četiri dana koje provode zajedno su prekretnica u njenom životu, a ona svoja iskustva zapisuje i u dnevnik koji pronalaze njezina djeca nakon njene smrti. Na kraju dnevnika piše:

*Nisam sigurna možeš li biti svoj sa mnom. Zar ne vidiš, toliko te volim da ne mogu zamisliti da te zadržim ni na trenutak. Učiniti to značilo bi ubiti ono divlje u tebi, veličanstvenu životinju koju ti predstavljaš... Osjećam odgovornost... Prema Richardu (njenom mužu), prema djeci. Sami moj odlazak, fizičko odsustvo, bilo bi preteško za Richarda. To bi ga moglo uništiti. Iznad svega, što je i najgore, morao bi proživjeti ostatak života sa šaputanjima ovdašnjih ljudi... djeca bi slušala smijuljenja cijelog života ovdje. Patili bi. I mrzili bi me zbog toga.. Ne mogu živjeti s mišlju napuštanja svojih odgovornosti. Ako odem sada, te bi me misli pretvorile u nešto drugo od žene koja je došla voljeti te.*

## Glumci
* Clint Eastwood - Robert Kincaid
* Meryl Streep - Francesca Johnson
* Annie Corley - Caroline Johnson
* Victor Slezak - Michael Johnson
* Jim Haynie - Richard Johnson
* Sarah Kathryn Schmitt - Mlada Carolyn
* Christopher Kroon - Mladi Michael
* Phyllis Lyons - Betty
* Debra Monk - Madge
* Richard Lage - Odvjetnik Peterson
* Michelle Benes - Lucy Redfield
* Alison Wiegert - Dijete #1
* Brandon Bobst - Dijete #2
* Pearl Faessler - Supruga
* R.E. 'Stick' Faessler - Muž

## Nagrade
### Pobjede
* Nagrade ASCAP:
** Filmovi s najvećom zaradom
* Nagrada Plava vrpca (Japan):
** Najbolji film na stranom jeziku
* Nagrade BMI:
** Nagrada BMI za filmsku glazbu (Lennie Niehaus)
* Nagrade Kinema Junpo (Japan):
** Najbolji redatelj filma na stranom jeziku (Clint Eastwood)
* Mainichi Film Concours (Japan):
** Najbolji film na stranom jeziku

### Nominacije
* **[[Oscar]]i**:
** Najbolja glumica (Meryl Streep)
* Američko društvo kinematografa:
** Nagrada za postignuće u kino-objavljivanjima (Jack N. Green)
* Nagrade japanske Akademije (Japan):
** Najbolji strani film
* Nagrade César (Francuska):
** Najbolji strani film
* **[[Zlatni globus]]i**:
** Najbolja glumica u drami (Meryl Streep)
** Najbolji film - drama
* Nagrade Ceha filmskih glumaca:
** Najbolja glavna glumica (Meryl Streep)

## Vanjske veze
*
Space Cowboys

**Svemirski kauboji** () je američki igrani film iz 2000. koji je režirao Klint Istvud. Glavne uloge igraju: Klint Istvud, Tomi Li Džouns, Donald Saderland i Džejms Garner.

## Zaplet

Film započinje 1998. godine kada zastarjeli sovjetski satelit IKON prijeti padom iz orbite na Zemlju.Ruski general Vostov (Rade Šerbedžija) moli NASA-u da mu pomogne u popravku. Šef NASA-e Bob Gerson (James Cromwell) pristaje, a u pomoć zove umirovljenog pilota zrakoplovstva i inženjera Franka Corvina(Eastwood). On prihvaća ali samo pod uvjetom da akcijom rukovode članovi njegove bivše ekipe Dedal. To su Jerry O'Neill (Donald Sutherland), ženskar koji izrađuje rollercoastere, zaprašivač usjeva William "Hawk" Hawkins( Tommy Lee Jones), i vlč. Tenk Sullivan(James Garner), sada baptistički svećenik i obiteljski čovjek.

Gerson, unatoč animozitetu između njega i Corvina(dugom 40 godina, od osnivanja Nase, kada je zamijenio Corvina čimpanzom) i pod pritiskom potpredsjednika SAD-a šalje ekipu u svemir nakon jednomjesečne obuke.Na liječničkom pregledu ustanovljava se da Hawkins ima rak gušterače i još samo 8 mjeseci života, a da Jerry ima ozbiljnih problema s vidom.
Ipak, Frank ih obojicu vodi u svemir, zajedno s još dvojicom pilota koji su zamjena.

U svemiru piloti otkrivaju da je satelit zapravo opasna relikvija iz Hladnog rata, naoružan nuklearnim projektilima, usmjerenih na šest gradova diljem SAD-a.Jedan od pilota ga greškom aktivira, a sudar koji je uslijedio teško je oštetio space shuttle.
Corvin pokušava maknuti satelit iz Zemljine orbite. To je samoubilačka misija, a Hawk je dobrovoljac jer je najbolji pilot i jer ionako umire.

Nakon Hawkova odlaska s projektilima, počinje akcija povratka na Zemlju.Frank sjeda u pilotsku sjedalicu i usprkos svim oštećenjima uspijeva sletjeti. Jerry i Tenk odbili su napustiti shuttle, a dvojica ozlijeđenih pilota su uspješno prizemljila.

Film završava scenom Corvina i njegove žene koji kraj fontane gledaju na Mjesec gdje je Hawk sletio i gleda na Zemlju. Odjavna špica je popraćena pjesmom "Fly me to the Moon" čiji je autor Frank Sinatra.

## Uloge

## Zarada
* Zarada u SAD - 90.464.773 $
* Zarada u inostranstvu - 38.419.359 $
* Zarada u svetu - 128.884.132 $

## Vanjske veze
* 
* Kosmički kauboji na www.boxofficemojo.com
Mystic River (film)

***Mistična rijeka*** (eng. *Mystic River*) je drama redatelja Clinta Eastwooda iz 2003. sa Seanom Pennom, Timom Robbinsom, Kevinom Baconom i Laurenceom Fishburneom u glavnim ulogama. Scenarij Briana Helgelanda je nastao prema istoimenom romanu Dennisa Lehanea.

Film je od prvog prikazivanja dobivao kritičarska priznanja. Nominiran je za Oscara u šest kategorija: za najbolji film, režiju, najboljeg glumca, adaptirani scenarij, najboljeg sporednog glumca i za najbolju sporednu glumicu. Sean Penn dobio je nagradu za glavnu, a Tim Robbins za sporednu ulogu.

## Radnja
Priča se vrti oko Jimmyja, Davea i Seana, trojice prijatelja koji odrastaju zajedno u jednoj irskoj radničkoj četvrti u Bostonu. Kad su imali dvanaest godina, dok su se igrali na ulici, Davea su oteli pedofili i seksualno ga zlostavljali četiri dana.

Nekoliko desetljeća poslije, oni još žive u Bostonu. **Jimmy** (Sean Penn) je bivši zatvorenik koji vodi obližnju trgovinu, dok **Dave** (Tim Robbins) radi u industrijskoj proizvodnji i ne može pobjeći od svojih trauma. Dvojica muškaraca su još susjedi. Jimmjeva 19-godišnja kćer **Katie** (Emmy Rossum) je ubijena, a Jimmy i **Sean** (Kevin Bacon), koji je postao detektiv, sumnjiče Davea. Seanova žena **Lauren** nenadano ga ostavlja i odvodi njihovu malu kćer.

Jimmy i njegovi prijatelji napiju Davea u obližnjem baru. Dave odlazi iz bara povratiti, a muškarci ga počinju pratiti. Jimmy kaže Daveu da će ga ostaviti na životu ako prizna da je ubio njegovu kćer. Ako ne prizna, ubit će ga istog trenutka. Kad Dave priznaje zločin, kako bi spasio život, Jimmy ga ipak ubode u trbuh i upuca ga u glavu. Poslije nalaze njegovo tijelo u susjednoj Mističnoj rijeci.

Sljedećeg jutra, Jimmy utapa tugu u boci viskija, dok mu prilazi Sean. Sean kaže Jimmyju da je policija našla ubojice njegove kćeri - koji su priznali zločin. Ubila su je dva dječaka iz susjedstva - jedan od njih bio je brat njezinog dečka. Mislili su izvesti psinu, ali je krenula u krivom smjeru. Sean upita Jimmyja je li vidio Davea, jer ga treba radi ispitivanja u drugom slučaju. Ispostavlja se da je Dave ubio pedofila, nakon što ga je pronašao s dječjom prostitutkom u autu. Poslije, na svečanoj paradi, Daveova žena **Celeste** bijesno pokušava privući pozornost svog malodušnog sina (Cayden Boyd). Sean opazi Jimmyja u gomili i pokaže rukom znak pištolja, kao da "puca" u njega. Jimmy se nasmije i stavlja sunčane naočale. Film završava implikacijom kako Sean instinktivno zna da je Jimmy ubio Davea - a Jimmy je siguran da Sean nije spreman i nije sposoban to dokazati.

## Glumci

## Vanjske veze
* 
* ''Mistična rijeka'' na Rotten Tomatoes
Milet (Osmansko Carstvo)

**Milet** je naziv za sistem verske autonomije u Osmanskom carstvu.

Pod Otomanskom vlašću, priznatim verskim grupama je bilo dozvoljeno da uspostave svoje samostalne zajednice zvane mileti, u kojima su zadržavale svoje sopstvene verski zakone, tradicije i jezik, pod zaštitom sultana. Miletima su upravljali verski poglavari. Pravoslavnim miletom je upravljao grčki patrijarh.

Otomanski sistem mileta se smatra za rani primer pre-modernog religijskog pluralizma.

## Reference
Joanikije III Karadža

**Joanikije III** (gr. Ιωαννίκιος Γ΄), po rođenju **Joanikije Karadža** (*Ioannis Karatzas*), je bio pećki patrijarh od 1739 do 1746, a potom i vaseljenski patrijarh od 1761 do 1763. godine.

## Život
Joanikije je bio Grk iz Carigrada, poreklom iz uticajne fanariotske porodice Karadža. Bio je protosinđel Velike crkve u Carigradu. Postavljen je od strane Carigradske patrijaršije na čelo Pećke patrijaršije 1739. godine, nakon pobune Srba i potonje velike seobe, na čelu sa patrijarhom Arsenijem IV u Ugarsku. Na tom mestu je ostao od 1739—1746. godine.

Patrijarh Joanikije III pokušao je da se sastane sa svojim izbeglim prethodnikom, ali do sastanka nije došlo. Za vreme upravljanja Karlovačkom mitropolijom patrijarh Arsenije nije imao nikakve veze sa svojim naslednikom na tronu Pećke patrijaršije, patrijarhom Joanikijem III. Tada su ukinute u Karlovačkoj mitropoliji i pećke kutije za skupljanje priloga u korist Pećke patrijaršije, sa kojom su prekinute i duhovne veze.

Poznato je da je patrijarh Joanikije III za vreme svoje uprave posetio manastir Dobrićevo, Smederevo i Sarajevo, gde se zatekao na sahrani mitropolita dabrobosanskog Meletija 5. januara 1741. godine, a iduće godine je posetio i manastir Pivu.

Patrijarh Joanikije III u predanju Srpske pravoslavne crkve nije prikazan u povoljnom svetlu. Navodi se da je hodao sa sultanovim ukazom, mučio narod i na silu mu uzimao novac.

Joanikije je 1746. godine napustio Pećku patrijaršiju. Posle odlaska iz Peći patrijarh Joanikije III je jedno vreme bio episkop halkidonski. Nakon toga je izabran za patrijarha carigradskog 26. marta 1761. godine umesto patrijarha Serafima II, i upravlja je Carigradskom patrijaršijom do 21. maja 1763. godine kada se povukao u manastir Svetog Georgija na Halki, gde je ostao do smrti 1793. godine.

## Izvori

## Povezano
* Pećka patrijaršija
* Velika seoba Srba
* Arsenije IV Jovanović
Spaljivanje Skoplja 1689.

**Spaljivanje Skoplja 1689. godine** se zbilo tokom Velikog bečkog rata.

Kad je austriska vojska stigla pred Skoplje, u najrazvijeniji turski grad od Beograda do Soluna, čiji se broj stanovnika cenio na 60.000 u njemu je vladala kuga. General Silvio Pikolomini, pošto je opljačkao grad on ga je, kao za uklon, dao spaliti 16. (26.) oktobra 1689. Hteo je, kako sam kaže, "*da strah i trepet među varvarske narode rasprostre i oružje svoga gospodara i u najudaljenijim krajevima učini strašnim*." Kako su zgrade bile mahom od drvene građe požar je napravio pravu pustoš.

Pikolomini je, praćen muzikom, dao naredbu i gledao kako se Skoplje pretvara u zgarište. Dve sedmice nakon toga, i sam umire od kuge.

## Izvori

## Povezano
* Veliki bečki rat
* Velika seoba Srba
* Karpošev ustanak
Ineu

**Ineu** ili **Jenopolje** (, ) je grad u u zapadnom delu Rumunije, u istorijskoj pokrajini Krišana, u okrugu Arad. Rodno je mesto grofa Đorđa Brankovića, mlađeg brata mitropolita Save II.

Po popisu iz 2002. u gradu je živelo 10.216 stanovnika.

## Prirodni uslovi
Nalazi se na obali reke Kereš, u zapadnom delu istorijske pokrajine Krišane, 57 kilometra severoistočno od Arada.

Grad je smešten na istočnom obodu Panonske nizije, u podnožju planine Bihor koja se izdiže istočno od grada. Nadmorska visina mesta je oko 115 metara. Područje na kojem se nalazi Ineu poznato je kao Zarand.

## Historija
Ineu, u istoriji Srba nazivan ranije **Jenopolje**, poznat je kao jedno od sedišta Srba u 17. veku, kada su ovde stolovali Brankovići.

## Stanovništvo
Rumuni su pretežno stanovništvo Ineua (85,6%), zatim Mađari (8,4%) i Romi (5,1%).

## Vanjske veze

* www.ineu.ro Zvanična stranica grada Ineua
Mustafa Ćuprilić

**Fazil Mustafa-paša Ćuprilić** (turski *Fazıl Mustafa Köprülü*) (1637. - 19. august 1691.) bio je veliki vezir Osmanskog Carstva u vrijeme sultana Sulejmana II, rodom iz porodice Ćuprilića, albanskog porijekla iz Velesa u današnjoj Makedoniji.

Obnašao je dužnost Velikog vezira od 10. novembra 1689. Ponovo je osvojio Beograd 8. oktobra 1690., a nakon te pobjede Husein paša bosanski ponovo osvaja veći dio Slavonije i neuspješno opsjeda Osijek.

Tokom Velikog turskog rata, Osmanlije su pokušali da zaustave Veliku seobu Srba i da ih koliko-toliko umire. Da bi umanjio uticaj odbeglog patrijarha Arsenija na Srbe Veliki vezir Ćuprilić je u proleće 1691. postavio patriarha Kalinika, ranijeg sveštenika u Skopju. Ćuprilić je objavio opštu amnestiju za sve koji se u roku od šest meseci vrate kućama.

Poginuo je 1691. u Bitci kod Slankamena u kojoj ga je katastrofalno porazio Ludwig Badenski.

## Reference
Enciklopedija Jugoslavije

***Enciklopedija Jugoslavije***, nacionalna enciklopedija Jugoslavije izišla u dvama izdanjima od kojih je prvo, osmosveščano izdanje Leksikografski zavod FNRJ (od 1962. Jugoslavenski leksikografski zavod) objavio 1955–71., a drugo, izmijenjeno i prošireno izdanje, objavio 1980–90.

Objavljivao ju je Jugoslovenski leksikografski zavod pod uredništvom Miroslava Krleže. Osnovane su i republičke redakcije i angažovan je veliki broj stručnjaka na pripremi.

## Izdanja
### Prvo izdanje
Prvo izdanje brojalo je osam svezaka izdavanih od 1955. do 1971. godine. Štampano je 30.000 primeraka.

### Drugo izdanje
Rad na drugom izdanju je započeo 1980. godine, ali nije završen zbog raspada SFRJ. Izašlo je 6 od 12 planiranih svezaka.

Osim latinice enciklopedija je objavljivana i na ćirilici, te jezicima ostalih naroda i nacionalnih manjina Jugoslavije:

Izdanja na makedonskom i albanskom jeziku su prva enciklopedijska dela na tim jezicima.

## Kriticizam

Po srpskom akademiku Nikši Stipčeviću, Jugoslavenski leksikografski zavod u Zagrebu je sa Miroslavom Krležom na čelu vodio „jednu izrazito nacionalnu, često i nacionalističku hrvatsku politiku“.

## Uništavanje Enciklopedije

Hrvatski akademik Dalibor Brozović je 1990-ih, kao glavni ravnatelj Leksikografskoga zavoda, poslao uništiti u rezalište 40.000 primjeraka Enciklopedije Jugoslavije. Njegov motiv tumače mržnjom prema Jugoslaviji.

Ante Lešaja u knjizi „Uništavanje knjiga u Hrvatskoj 1990-ih“ navodi da je Uništavanje Enciklopedije Jugoslavije vršeno u okviru opsežne tajne operacije *knjigocida* u Hrvatskoj - masovnog čišćenja hrvatskih biblioteka od nepoželjnih knjiga, prema striktnome kriteriju: zato jer su one tiskane na srpskome jeziku i(li) ćirilici, ili zato jer su ih objavili srpski izdavači, ili zato jer su im autori Srbi ili ideološki nepoćudni pisci. 

## Literatura
* Enciklopedija Jugoslavije - IV svezak, drugo izdanje, Jugoslavenski leksikografski zavod, 1986.

## Izvori
 

## Vanjske veze
* Intervju sa akademikom Čedomirom Popovom na temu enciklopedije kod Srba
* Miodrag Perišić o jugoslovenskoj leksikografiji
Laura Dern

**Laura Elizabeth Dern** (10. februar 1967 -) je američka glumica, filmska redateljica i producentica. Rođena u glumačkoj porodici, kao dijete Brucea Derna i Diane Ladd, glumom se počela baviti od malih nogu, a pažnju publike privukla krajem 1980-ih i početkom 1990-ih u filmovima kao što su *[[Blue Velvet (film)|Blue Velvet]]* (1986), *[[Wild at Heart (film)|Wild at Heart]]* (1990) i *[[Jurassic Park]]*. Jedna od najprestižnijih uloga karijere je u filmu *[[Rambling Rose (film)|Rambling Rose]]*, za koju je nomirana za Oscara. Godine 2009. je nagrađena Zlatnim globusom za ulogu floridske državne sekretarice Katherine Harris u TV-filmu *[[Recount (film)|Recount]]*.

## Reference

## Vanjske veze

*
Kalinik I Skopljanac

**Kalinik I Skopljanac** je bio pećki patrijarh (1691. - 1710.).

Preuzeo je upravu nad Pećkom patrijaršijom pod turskom vlašću u najteže dane, posle velike seobe Srba pod patrijarhom Arsenijem III. Kalinik je velikim požrtvovanim radom uspeo da očuva samostalnost Pećke patrijaršije i olakša sudbinu Srbima, preostalim na starim ognjištima.

Tokom velikog večkog rata, Turci su pokušali da zaustave srpski pokret seobe i da ih koliko-toliko umire. Da bi umanjio uticaj odbeglog patriarha Arsenija na Srbe Veliki vezir Mustafa Ćuprilić je u proleće 1691. postavio patriarha Kalinika, ranijeg sveštenika u Skoplju, koga neki zovu Grkom. Ćuprilić je objavio opštu amnestiju za sve koji se u roku od šest meseci vrate kućama. Kalinik se trudio da umiri narod i povrati razbegle episkope i sveštenstvo na njihove dužnosti. Da mu pojačaju ugled i prihode, koji su išli i njima na korist, i da dadu oduške nezadovoljstvu prema austriskim i mletačkim suvernicima, Turci su sad ponovo naređivali da katolički puk mora plaćati izvesne namete pećkoj patriaršiji, odnosno njezinom episkopatu.

## Reference

## Povezano
* Pećka patrijaršija
* Veliki turski rat
* Velika seoba Srba
* Arsenije III Crnojević
Opsada Beča 1683.

**Opsada Beča** ili **Druga bitka kod Beča** (njem.: *Schlacht am Kahlenberg*, polj.: *Bitwa pod Wiedniem* ili *Odsiecz Wiedeńska*, tur.: *İkinci Viyana Kuşatması*, ukr.: *Віденська відсіч / Viděns'ka Vidsič*) naziv je za događaj koji se odvijao u razdoblju od 14. srpnja do 12. rujna 1683. kada je vojska Osmanskog Carstva izvršila opsadu Beča, glavnog grada Habsburške Monarhije. Opsada je okončana bitkom kojom je prekinuto napredovanje Osmanskog Carstva u Europi i ona je označila početak političke hegemonije Habsburgovaca u središnjoj Europi.

Iako je opsada krenula povoljno po Osmanlije, koje je predvodio veliki vezir Kara Mustafa, ubrzo je Habsburgovcima sa sjevera stigla pripomoć iz Poljsko-Litavske Unije. Poljski kralj Jan III. Sobjeski došao je sa svojom vojskom i pomogao Leopoldovom zapovjedniku von Starhembergu. Sam sukob, iako je opsada trajala otprilike 2 mjeseca, zbio se 12. rujna 1683. kada je vojska Jana Sobjeskog, ujedinjena sa habsburškom vojskom, porazila vojsku Kare Mustafe i tako natjerala velikog vezira na bijeg. Priliko bijega, Kara Mustafa je ostavio sav dotadašnji ratni plijen i pobjegao u Beograd. Jan Sobjeski je kasnije prokomentirao kako je on najbliži rođak Kare Mustafe kada mu je ovaj ostavio toliki imetak.

Kada je sultan Mehmed IV. saznao, preko beogradskog paše, da je bitka izgubljena, toliko se razbjednio da je tom istom paši naredio sa mu pošalje glavu Kare Mustafe. Kara Mustafa je pogubljen 25. prosinca 1683., a njegova glava je, kako je i naređeno, prezentirana sultanu Mehmedu IV.

Nakon ove pobjede dolazi do osnivanja Svete lige između Habsburške monarhije, Mletačke Republike i Poljsko-Litavske Unije, kao organizacije zadužene za daljnu borbu protiv Osmanlija.

Nakon ove bitke započeti će Dugi bečki rat (1683. - 1699.) koji će biti obilježen slabošću i brojnim porazima Osmanskog Carstva, te oslobodičačkim pohodima Eugena Savojskoga. Rat je konačno završio potpisivanjem mira u Srijemskim Karlovcima 1699. i širenjem granica Monarhije na dotadašnje teritorije Carstva.
Slavenosrbija

**Slavenosrbija** ili **Slavosrbija** (slsrp. *Славено-Сербія* – Slaveno-Serbija ili *Славо-Сербія* – Slavo-Serbija; rus. *Славяносербия* – Slavjanoserbija; ukr. *Слов'яносербія* – Slovjanoserbija), je bilo područje u Ruskoj Imperiji,, administrativna oblast koja je postojala od 1753. do 1764. godine, na desnoj obali reke Donjec (između ušća reka Bahmut i Luganj). Dekretom Senata Carevine Rusije od 29. maja 1753. godine se daje na slobodno naseljavanje Srbima, Bugarima, Mađarima i drugim balkanskim narodima pravoslavne veroispovesti u nameri da osiguraju zaštitu granice i napredovanje južnih stepa.

Slavenosrbija je bila pod neposrednom upravom Senata.

Naseljenici su služili u Bahmutskoj husarskoj regimenti.

Nova Serbija i Slavjanoserbija kao graničarska područja postojale su nešto više od decenije. Manifestom carice Katarine 1762. godine i Ukazom ruske vlade 1764. godine ukinute su Nova Serbija i Slavjanoserbija i uključene u sastav novih gubernija. Razlog se našao u tome što su, prodiranjem Rusije prema jugu, prema Azovskom i Crnom moru, srpska graničarska područja postala izlišna kao što se dve decenije ranije desilo sa graničarskim područjem u Habzburškom Carstvu.

Ruskom Carstvu Srbi su u vreme postojanja granica, a i po njihovom ukidanju, dobro poslužili u ratovima koji su na raznim stranama vođeni drugom polovinom 18. veka.

Vesti o Srbima koji su se odselili u Rusiju pedesetih godina 18. veka bilo je i vek kasnije, u vreme priprema za obeležavanje stogodišnjice dolaska Srba iz zavičaja u ukrajinske stepe. O tome dragocene podatke daje pismo oficira u penziji Pavla Arsenijevića iz Jelisavetgrada, upućeno patrijarhu Rajačiću 1852. godine. U njemu Arsenijević pominje potomke znamenitih Srba koji su živeli na bivšem području Nove Serbije i Slavjanoserbije. Tako se pominju: Horvati, Ševiši, Preradovići, Stratimirovići, Kneževići, Vujići, Petkovići, Avramovi, Radivojevići, Duke, Stepanovi, Živkovići, Hadžići i drugi. Sem rečenog, Arsenijević daje dragocene podatke i o naseljima, uprkos činjenici da u većini njih u to vreme gotovo da nije bilo Srba. Proslava za obeležavanje stogodišnjice seoba je pripremana u Slavjanoserbsku u Jekaterinoslavskoj guberniji. Planiralo se da se u ovom naselju podigne spomenik Jelisaveti Petrovnoj, za čije su se vladavine Srbi ovamo naselili.

Odsečeni od sopstvene etničke matice, u pravoslavnoj i slovenskoj sredini, Srbi su se ubrzo pretopili u Ruse, a kasnije i u Ukrajince. Tako je vek i po posle doseljavanja ostalo samo oko hiljadu Srba u ovom području Ukrajine.

## Galerija

Image:New serbia slavo serbia.png|Položaj Slavenosrbije u Ukrajini
Image:Slavo serbia location map.png|Položaj Slavenosrbije
Image:Slavo serbia map.png|Karta Slavenosrbije


## Povezano
* Nova Srbija (oblast)
* Velika seoba Srba
* Slavenosrpski jezik

## Vanjske veze
* Nova Srbija i Slavjanosrbija 
* Seoba Srba u Rusko carstvo polovinom 18. veka 
* Karta Novoї Serbії (1752-1764)
* Kostяntin Šlяhoviй. Nova Serbія v toponіmah Kіrovogradщini 
* Kostяntin Šlяhoviй. Novoserbsьkі toponіmi Kіrovogradщini 
* Anatolій Pivovar. Poselennя zadnіprsьkih mіscь ta utvorennя Novoї Serbії v dokumentah seredini XVIII stolіttя
Nova Srbija (oblast)

**Nova Srbija**, ili **Novosrbija** (slsrp. *Нова Сербія* – Nova Serbija, ili *Ново-Сербія* – Novo-Serbija; rus. *Новая Сербия* – Novaja Serbija, ili *Новосербия* – Novoserbija; ukr. *Нова Сербія* – Nova Serbija, ili *Новосербія* – Novoserbija), je bila teritorija u Ruskoj Imperiji od 1752. do 1764. Bila je smeštena na teritoriji današnje Kirovogradske oblasti u Ukrajini. Administrativni centar Nove Srbije je bio grad Novomirgorod.

Oblast je dobila ime po Srbima koji su se naselili 1752. godine u Rusiju iz Austrijskog Carstva (uglavnom sa teritorija današnje Vojvodine). Ruske vlasti su dale srpskim naseljenicima zemlju i dali joj ime Nova Srbija. U novoj domovini su Srbi osnovali mnoga sela sa istim imenima kao i u staroj. Mnoga od tih sela su i do danas zadržala stare nazive, ali stanovnici su rusifikovani Srbi.

Primeri naziva sela u Novoj Srbiji, koja se javljaju i u Panonskoj niziji (u Vojvodini i drugim regionima) su: 
* Sombor (Dikivka), po Somboru u Vojvodini
* Sentomaš, po Sentomašu, današnjem Srbobranu u Vojvodini
* Slankamen, po Slankamenu u Vojvodini
* Vršac (Nesterivka), po Vršcu u Vojvodini
* Subotica (Mala Adžamka), po Subotici u Vojvodini
* Mošorin (Nekrasivka), po Mošorinu u Vojvodini
* Senta (Mogilovo), po Senti u Vojvodini
* Kanjiža (Tri Barjaki), po Kanjiži u Vojvodini
* Martonoš (Jermina Balka), po Martonošu u Vojvodini
* Pančevo (Oljhovatka), po Pančevu u Vojvodini
* Nadlak, po Nadlaku u Rumuniji
* Turija, po Turiji u Vojvodini
* Vladimirovac, po Vladimirovcu u Vojvodini
* Vukovar, po Vukovaru u Hrvatskoj
* Feldvar, po Veldvaru ili Feldvarcu, današnjem Bačkom Gradištu u Vojvodini
* Čongrad (Andrusivka), po Čongradu u Mađarskoj
* Zemun (Plahtijivka), po Zemunu, danas delu Beograda, Centralna Srbija
* Varaždin (Protopopivka), po Varaždinu u Hrvatskoj
* Kovin, po Kovinu u Vojvodini
* Vilagoš (Derijivka), po Vilagošu, današnjoj Širiji u Rumuniji
* Bečej (Usikivka), po Bečeju u Vojvodini

## Povezano
* Slavenosrbija
* Velika seoba Srba
* Slavenosrpski jezik

## Vanjske veze
* Nova Srbija i Slavjanosrbija 
* Seoba Srba u Rusko carstvo polovinom 18. veka 
* Karta Novoї Serbії (1752-1764)
* Kostяntin Šlяhoviй. Nova Serbія v toponіmah Kіrovogradщini 
* Kostяntin Šlяhoviй. Novoserbsьkі toponіmi Kіrovogradщini 
* Anatolій Pivovar. Poselennя zadnіprsьkih mіscь ta utvorennя Novoї Serbії v dokumentah seredini XVIII stolіttя 


Image:New serbia slavo serbia.png|Položaj Nove Srbije u Ukrajini
Image:New serbia location map.png|Položaj Nove Srbije
Image:New serbia map.png|Karta Nove Srbije
Ines Fančović

**Ines Fančović** (Šibenik, 5. 10. 1925. – Sarajevo, 21. 8. 2011.) je bila hrvatska i bosanskohercegovačka glumica, najpoznatija po ulozi Mare Mulice u TV-seriji *[[Velo misto]]*.

Ines Fančović je svoju glumačku karijeru započela prvo kao pjevačica opera i opereti u Splitu pred sam kraj Drugog svjetskog rata. Nakon toga 15 godina radila je na velikim pozornicama u Splitu, Šibeniku i Osijeku, da bi 1960. na nagovor redatelja Jurislava Korenića došla u Sarajevo. Glumačku karijeru u Bosni i Hercegovini započela je u novoosnovanom Malom pozorištu, a kasnije i u Kamernom teatru 55, kazalištu eksperimentalne i avangardne scene, od kojeg se nije odvajala do današnjih dana.

Tokom bogate karijere glumila je u velikom broju filmova, TV serija, ali najviše je bila prisutna u pozorištu odigravši bezbroj pozorišnih rola.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Memoari porodice Milić" kao Mara (1990.)
* "Velo misto" kao Mare Mulica (1980.-1981.)
* "Odbornici" (1975.)

### Filmske uloge
* "Cirkus Columbia" kao starica (2010.)
* "Savršeni krug" kao baka (1997.)
* "Dobrodošli u Sarajevo" kao žena u redu za kruh (1997.)
* "Magareće godine" (1994.)
* "Bračna putovanja" kao dama u mesnici (1991.)
* "Posljednji valcer u Sarajevu" kao Anči (1990.)
* "Obična priča" (1989.)
* "Čovjek koji je znao gdje je sjever, a gdje jug" (1989.)
* "Dvije polovine srca" (1982.)
* "Izgubljeni zavičaj" (1980.)
* "Krojač za žene" (1980.)
* "Jegulje putuju u Sargaško more" (1979.)
* "Ljubav i bijes" (1978.)
* "Prijatelji" (1975.)
* "Rođendan" (1973.)
* "Vrane" kao Vujka (1969.)
* "Quo vadis Živorade" (1968.)

## Vanjske veze
* Fančović na Internet Movie Database
Memoari porodice Milić

**Memoari porodice Milić** je humoristička porodična TV serija u produkciji nekadašnje Televizije Sarajevo.

Serija je snimana i prikazivana 1990. godine, a teme su bile priče iz svakodnevnog života opisane kroz život jedne sarajevske porodice. Ukupno je snimljeno 20 epizoda u trajanju od po 20 minuta koje su snimane u studiju TVSA i sarajevskom naselju Nova Breka.

## Kratak sadržaj

Ulogu glave porodice, Milana Milića tumačio je poznati bosansko-hercegovački glumac Zijah Sokolović. Ostale glavne uloge imali su Etela Pardo kao Milanova žena Ana, te Miloš Stojanović i Olivera Rajak kao njihova deca Saša i Tanja. Tanja je najmlađi član porodice, koja piše memoare o životu porodice, a za ljubimca ima zlatnu ribicu Karolinu (glas pozajmila Sabrina Sadiković) s kojom se može sporazumevati i zajedno rešavati različite situacije. Tanja u memoarima opisuje svoje svakodnevne dogođaje koji su proizvod njenih raznih ideja koj joj padaju na pamet. Na kraju serije za njene meomare se zaintersuje televizija koja odluči da ih otkupi i da po njima snimi seriju.

## Uloge

## Spisak epizoda
Spisak epizoda serije "Memoari porodice Milić", kao i datum premijernog emitovanja u sistemu JRT-a.:
# *Selo* – 20. oktobar 1990. godina
# *Pušenje* – 27. oktobar 1990. godina
# *Ljubav* – 3. novembar 1990. godina
# *Ozon* – 10. novembar 1990. godina
# *Boris* – 17. novembar 1990. godina
# *Sokrat* – 24. novembar 1990. godina
# *Rođendan* – 1. decembar 1990. godina
# *Rok zvijezda* – 8. decembar 1990. godina
# *Vanzemaljac* – 15. decembar 1990. godina
# *Maskenbal* –  22. decembar 1990. godina
# *Nesporazum* – 29. decembar 1990. godina 
# *Ručak* – 5. januar 1991. godina
# *Baka* – 12. januar 1991. godina
# *Operacija* – 19. januar 1991. godina
# *Krečenje* – 26. januar 1991. godina
# *Karate* -  2. februar 1991. godina
# *Operacija frižider* – 9. februar 1991. godina 
# *Beba* – 16. februar 1991. godina
# *Kivi* –23. februar 1991. godina
# *Televizija* – 2. mart 1991. godina

## Zanimljivosti
U seriji se u nekoliko navrata indirektno protežu fenomeni popularne kulture tih godina u Jugoslaviji. Glavni protagonisti često gledaju seriju Dinastija, odlaze na koncert grupe Bijelo dugme, pesme tada popularne pevačice Tajči se mogu čuti u više navrata, a u jednoj epizodi se kao specijalan gost pojavljuje Boris Novković koji glumi sebe.

## Vanjske veze
* Špica serije
* TV program sa kratkim sadržajem devete epizode
Brankovići

**Brankovići** su bili srpska vlastelinska i vladarska porodica iz 14. i 15. stoljeća.

## Historijat dinastije
Rodonačelnik dinastije bio je sevastokrator Branko Mladenović. On je imao dva sina, Nikolu Radonju (umro 1399. godine) i Vuka Brankovića (umro 1397. godine). Nikola Radonja se nakon tragične smrti žene i dvije kćeri zamonašio i živio na Svetoj gori. Vuk Branković je bio oženjen Marom, kćerkom Lazara Hrebljanovića i Milice Nemanjić.

Vuk i Mara Branković imali su tri sina: Grgura, Đurđa i Lazara. Grgur se zamonašio i kao monah Gerasim umro u Hilandaru 1408. godine, a Lazar je ubijen tokom bitke 1410. godine. Pošto njegov dajdža, despot Stefan Lazarević nije imao djece, Đurđa je proglasio svojim nasljednikom. Đurađ je od 1427. do 1456. godine vladao kao despot Srbije.

Đurađ se ženio dva puta. Ime prve supruge nije sačuvano. Njegova druga supruga je bila Jerina Kantakuzin, praunuka bizantijskog cara Ivana VI Kantakuzina. Iz ta dva braka je imao četiri sina i tri kćeri. Kćerka Mara (1412-1487) poslana je 1435. godine u harem turskog sultana Murata II. Sinovi Grgur i Stefan su osljepljeni 1441. godine naredbom turskog sultana Murata II. Grgur se pred smrt zamonašio i kao redovnik German umro 1459. godine u Hilandaru. Iz izvanbračni veze imao je sina Vuka.

Lazar je bio najmlađi sin despota Đurđa Brankovića i jedini koji nije bio osljepljen. Bio je vladajući despot Srbije od 1456. do svoje iznenadne smrti 1458. godine. Bio je oženjen bizantijskom princezom Jelenom Paleolog, kćerkom despota Tomaša Paleologa. Imali su tri kćeri: Jelenu Branković, Jerinu i Milicu. Najstarija, Jelena, bila je udata za bosanskog kralja Stjepana Tomaševića u aprilu 1459. godine, a kao bosanska kraljica nosila je ime Marija.

Kada su Osmanlije osvojile Srbiju 1459. godine, Brankovići su izgubili vlast. Dinastija je izumrla smrću trojice unuka Đurđa Brankovića, njegovih posljednjih potomaka u muškoj liniji.

Grof Đorđe Branković (1645-1711), koji je poticao iz srpske plemićke porodice u Erdelju, tvrdio je da vodi poreklo od srednjevekovne dinastije Branković. Brat grofa Đorđa bio je erdeljski mitropolit Sava II Branković.


Datoteka:Serbia 1360 en.png|Oblast Brankovića u Srpskom carstvu, u vreme cara Uroša
Datoteka:Realm of Brankovic.png|Zemlja Vuka Brankovića krajem 14. veka
Datoteka:Serbian Despotate 1433.png|Srpska despotovina u vreme Đurđa Brankovića 1433.
Datoteka:Serbian despotate 1455 1459.png|Srpska despotovina pod vlašću Brankovića 1455-1459.
Datoteka:Despotski posedi.png|Posedi Brankovića i drugih srpskih despota severno od Save i Dunava, 15-16. vek


## Povezano
* Nemanjići
* Oblast Brankovića
* Vuk Branković
Oslobodilački rat

**Oslobodilački rat** ili **rat za oslobođenje** je izraz kojim se opisuje rat u kome jedna od strana ima proklamirani cilj iz određene države ili teritorije ukloniti vlast koja se smatra neligitimnom, tiranskom ili ugnjetačkom, te tako "osloboditi" njene stanovnike. Izraz se koristi prije svega u propagandne svrhe, pri čemu se kao objekt oslobođenja obično navodi određena nacija, etnička ili, rjeđe, vjerska grupa koja se nalazi pod vlašću kojom dominira druga nacija ili vjerska grupa, odnosno klijentska ili kvislinška vlast u službi tuđih interesa. Kao najčešći primjer oslobodilačkog rata se spominju aktivnosti oružanih pokreta za dekolonizaciju u zemljama Trećeg svijeta nakon drugog svjetskog rata ili pokreta otpora protiv osovinskih snaga u okupiranim zemljama.

## Neki od primjera kroz historiju
* Veliki turski rat (1683 - 1699), odnosno rat za oslobođenje kršćanskih podanika Jugoistočne Evrope od vlasti muslimanskog Osmanskog Carstva;
* Rat Šeste koalicije (1812 - 1814), odnosno borba za oslobođenje njemačkih država od vlasti Napoleonovog Francuskog Carstva i njegovih satelita
* Kineski građanski rat (1927 - 1950), za koga se u NR Kini koristi službeni naziv Rat za oslobođenje;
* Narodnooslobodilački rat (1941 - 1945), odnosno borba za oslobođenje naroda i narodnosti Jugoslavije od "okupatora (Sile Osovine) i domaćih izdajnika (kvislinzi)";
* Izraelsko-arapski rat 1948, u Izraelu također poznat kao Rat za oslobođenje;
* Bangladeški oslobodilački rat (1971)

## Povezano
* Rat za nezavisnost
* Građanski rat
Peta kolona

**Peta kolona** je izraz koji se koristi za veliku grupu ljudi koja potajno, ali masovno, organizirano i koordinirano provodi subverzivne djelatnosti protiv neke države ili režima, lažno se predstavljajući kao njegovi lojalni podanici i građani, a zapravo podržavajući stranu opciju ili neprijatelja. Izraz se najčešće koristi u kontekstu oružanog sukoba, odnosno opisuje pojedince ili grupe koji pomažu neprijatelju bilo kroz dostavljanje obavještajnih podataka, bilo kroz sabotaže ili terorističke akte koji za cilj imaju izazivanje konfuzije i demoralizacije u redovima branitelja.

Izraz potiče sa početka španskog građanskog rata, kada je nacionalistički general Emilio Mola 1936. u radio-proglasu građanima Madrida objavio kako na glavni grad, tada pod kontrolom republikanaca, marširaju četiri nacionalističke kolone, ali da u gradu postoji i peta, odnosno nacionalistički simpatizeri koji će republikancima udariti u leđa. Ta se prijetnja nije materijalizirala, jer su republikanske vlasti bile provele temeljitu čistku svih sumnjivih kadrova, a Madrid ostao pod vlašću republikanaca sve do samog kraja rata. Izraz je, međutim, ušao u vokabular republikanaca, a preuzeo ga je i američki književnik i novinar Ernest Hemingway iskoristivši ga za naslov svoje drame *Peta kolona*. Zahvaljujući tome se brzo proširio izvan španskih granica, pogotovo među pristašama pro-republikanske ljevice. 

Snažan poticaj korištenju izraza je dalo izbijanje Drugog svjetskog rata, odnosno spektakularni uspjesi njemačke vojske na njenom početku, koji su vrlo često od savezničkih simpatizera i anti-osovinske propagande tumačeni kao posljedica podrivačke djelatnosti pete kolone. Kao meta sumnji u petokolonaštvo su najčešće uzimani pripadnici etničkih grupa povezanih sa Silama Osovine – Nijemci, Italijani, Japanci, Mađari, Bugari i dr. Te su sumnje često bile povod za pogrome (kao u Poljskoj 1939) ili protjerivanja (kao prisilna internacija japanskih Amerikanaca u koncentracione logore u SAD 1940-ih); navodno petokolonaštvo je u poratnoj Jugoslaviji poslužilo kao opravdanje za etničko čišćenje njemačkih folksdojčera i italijanskih esula. 

Izraz peta kolona je u svoj vokabular nakon rata uzela i desnica što za primjer mogu poslužiti SAD gdje su se u makartističkoj eri svi lijevo orijentirani intelektualci smatrali petom kolonom SSSR-a. U Hrvatskoj se na početku rata izraz *peta kolona* koristio kao eufemizam za građane srpske nacionalnosti, odnosno njihovim korištenjem se poticao vigilantizam koji je u nekim slučajevima prerastao u djelovanje eskadrona smrti.

## Povezano
* Subverzija
* Pogrom
* Teror
Klimenti

**Klimenti** (od izraza *Klementi*) ili **Keljmendi** () je oblast u Albaniji () i naziv istoimenog plemena čiji pripadnici žive u Albaniji, Crnoj Gori i Kosovu.

Postoje izvori koji navode da su Kelmendi srpskog porekla. Barski nadbiskup Marino Bizzi 1610. kaže "*popoli quasi tutti latini, e di lingua Albanese e Dalmata*" ("gotovo svi su latini, govore albanski i dalmatinski jezik").

1689. godine Arsenije III Čarnojević je, u savezu sa Austrijom, podigao Srbe na ustanak protiv Otomanskog carstva, uključujući i neke Klimente. 1700. godine, oko 2000 Klimenata iz Selcë se seli u Pešter. Kad je ćesarski pukovnik Lentulus 1737 god. prodro do Novog Pazara i do Peštera, u povratku u Srbiju, su se s njim povukli i Klimenti katolici i naselili su se neki ispod planina Rudnika i Avale, a drugi su prešli čak u Srem i nastanili su se u selima Hrtkovcima i Nikincima kod Mitrovice.

Ustanak Srba pod Karađorđem 1804. zatekao je Klimente na Pešteru kao potpuno muslimansko naselje. Oni su sa drugim Arnautima pružali otpor srpskoj vojsci. Jednom je srpska vojska zauzela Pešter, ali se tamo nije mogla zadržati. Prema nekim teorijama, i sam Karađorđe potiče od plemena Klimenti, po njegovom rođenom dedi koji se zvao Jovan Mršin Klimenta.

## Literatura
* Georg von Gyurkovics: Albanien, Schilderungen von Land und Leuten, Wien 1881, 160 str

## Izvori

## Vanjske veze
* Jovan N. Tomić: O Arnautima u staroj Srbiji i Sandžaku, 1913. g. 
* Janez Rotar: Slavensko-albanski nacionalni odnosi prema našoj putopisnoj literaturi (do 1914)
Pešter

**Pešter** ili **Pešterska visoravan** je kraška visoravan (nadmorska visina od 1100–1250 m) u jugozapadnoj Srbiji, jugoistočno od Sjenice, u blizini granice sa Crnom Gorom. Pešterska visoravan je bogata suvatima za ispašu ovaca (kraj je poznat po proizvodima koji dolaze od peštersko-sjeničkih ovaca, poput pešterskog sira). Pešterska visoravan sadrži i Peštersko polje (nadmorska visina od 1150m), površine od 63 kvadratnih kilometara. Pešterska visoravan sadrži mnoge ponornice, od kojih je najveća Borovštica. Stanovništvo čine Bošnjaci i Srbi, a ima i Albanaca na krajnjem istoku oblasti (prema Kosovu).

Peštersko polje nastalo je kao jezero, koje je nestalo erozijom karsta. Ovaj proces je ostavio tresetišta i mala poplavljena područja, stvarajući raznolik pejzaž. Tresetišta su rijetka i ugrožena stanište u Srbiji, a jedno od najvećih je na Pešteru.

## Zaštićeno područje
Specijalni rezervat prirode Peštersko polje  2015. god. proglašen je odlukom vlade RS zaštićenim područjem I kategorije,  međunarodnog i nacionalnog odnosno izuzetnog značaja. Cilj zaštite jednog od najvećih preostalih brdsko-planinskih tresavskih kompleksa u Srbiji i na Balkanu je očuvanje reprezentativnih i jedinstvenih odlika geodiverziteta, kao što su krečnjački humovi, ponori, mrazne travne humke-tufuri, mraznim procesom razrivene tresavske površine, soliflukcione terasete, travni prstenovi, migrirajući busenovi i kraško-nivacione depresije.  Biodiverzitet karakterišu brojne reliktne, endemične, rijetke i ugrožene, značajne vrste flore i faune.

Među vrstama flore su: barski trolist (*Menyanthes trifoliate*), barski ušljivac (*Pedicularis palustris*), jedna od 660 vrsta iz roda ušljivaca, mala mješinka (*Utricularia minor*) čije je ovo jedino preostalo stanište u Srbiji.

### Značajno područje za ptice
Specijalni rezervat proglašen je područjem od međunarodnog značaja za ptice (''Important Bird Areas – IBA''). Među brojnim vrstama ptica su: crna čigra (*Chlidonias niger*), sjajni ibis (*Plegadis falcinellus*), vodena peharica (*Acrocephalus paludicola*), debela oklopna riječna školjka *Unio crassus* i kosac (*Crek crek*), koji zavise od trajno vlažnih područja na lokaciji za gnežđenje. Tokom sušnih perioda većina okolnih staništa je isušena. Glavna prijetnja stabilnosti ovog krhkog ekosistema je godišnja eksploatacija približno 15.000 kubnih metara treseta. 
### Ramsarsko područje
Na listi ramsarskih područja u Srbiji Peštersko plje je upisano sa slijedećim podacima:
* Broj:1656
* Površina: 3,421 ha
* Datum upisa: 1.03.2006.
* Koordinate: 43°04'N 20°07'E

## Povezano
* Zlatiborski okrug
* Raški okrug
* Sandžak

File:Menyanthes trifoliata kz23.jpg|Barski trolist ili gorčica ili gorki trolist (*Menyanthes trifoliate*)
File:Uricularia minor.jpeg|Mala mješinka (*Utricularia minor*)

## Izvori

## Vanjske veze
* Putopis sa Pešterske visoravni, Zoran Šaponjić
* Pešterska visoravan, Pešter
Sveta liga (1684)

**Sveta liga iz 1684.** bila drugi savez istog imena poput ranije Svete lige iz 1571. Osnovana je od tadašnjih graničnih ( i najugroženijih) europskih zemalja prema Osmanskom Carstvu na poticaj pape Inocenta XI. Ligu su osnovali: Sveto Rimsko Carstvo, Mletačka republika i Poljsko-Litavska unija, Rusko Carstvo pridružilo se ligi dvije godine kasnije 1686. godine, i to je bilo prvi put da se je Rusija uključila u neku europsku organizaciju.

Ovaj savez osnovan je prije svega da se vojno suprostavi Osmanskom Carstvu u Velikom turskom ratu, trajao je sve do svršetka ratnih sukoba i potpisivanja Mira u Srijemskim Karlovcima 1699.
608.

__NOTOC__
Godina **608.** (**[[rimske brojke|DCVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 608. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Bizantsko-perzijski rat 602-628: Perzijske trupe pod kraljem Hozrojem II prodiru do Halkedona na krajnjem sjeverozapadu Male Azije. 
* Gruzijska pravoslavna crkva ponovno prihvaća halkedonizam kao svoj službeni nauk.
* Eochaid Buide nasljeđuje Aedana mac Gabraina kao kralj Dalriade.
* Princ Shotoku od Japana po drugi put imenuje Ono no Imokoa kao službenog izaslanika te šalje na dvor kineske dinastije Sui.
* 25.8. &ndash; Bonifacije IV nasljeđuje Bonifacija III kao 67. papa.
* U Rimokatoličkoj crkvi se prvi put slavi blagdan Svih svetih, koji će kasnije poslužiti kao podloga za Noć vještica.
* Kineski car Yang od Suija prisilno regrutira preko milion stanovnika današnje provincije Hebei kako bi što prije dovršio izgradnju Velikog kineskog kanala..


## Rođenja

## Smrti
* Áedán mac Gabráin, kralj Dalriade

## Reference
Halkedonsko kršćanstvo

**Halkedonsko kršćanstvo** ili **halkedonizam** je zajednički naziv za sve kršćanske vjerske zajednice koje prihvaćaju halkedonsko vjerovanje kao dio svoje službene doktrine. Ono je službeno uvedeno na Halkedonskom ili Četvrtom ekumenskom saboru 451. koji je nastojao trajno razriješiti kristološki spor koji je dijelio tadašnju kršćansku Crkvu. Zaključke Halkedonskog sabora su, međutim, odbacili krščanski vođe iz Armenije, Sirije, Egipta i Etiopije, prihvativši mijafizitski nauk; njihove pristaše su se organizirale u crkve kasnije poznate kao drevnoistočne. 

Ostale crkve - od kojih će se razviti današnja Katolička crkva, kao i većina pravoslavnih crkava - su postale halkedonskim crkvama. Halkedonsko kršćanstvo je, pak, uži pojam od nikejskog kršćanstva, temeljenog na nikejskom vjerovanju koje dijele i halkedonski i drevnoistočni kršćani.