open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Divlja kokoš

**Divlja kokoš** (*Gallus gallus*) iz reda kokoški je izvorni predak odomaćene domaće kokoši (*Gallus gallus domesticus*), koja je prvi put uzgojena u zatočeništvu prije najmanje 5.000 godina. To je ptica tropskih područja, pripada porodici fazanki i godišnje ima leglo od oko 20 jaja.

Divlja kokoš živi još u Indiji i Indoneziji, ima više podvrsta, a gotovo svako područje ima svoju varijantu. Ovo je izbor nekih:
* Burmanska divlja kokoš (*G. g. gallus*)
* Javanska divlja kokoš (*G. g. bankiva*)
* Tonkinška divlja kokoš (*G. g. jabouillei*)
* Indijska divlja kokoš (*G. g. murghi*)
* Burmanska divlja kokoš (*G. g. spadiceus*)

Smatra se gotovo izvjesnim, da je domaća kokoš uzgojena od podvrste burmanske divlje kokoši (*Gallus gallus gallus*).

Mužjaci i ženke ove vrste pokazuju vrlo izražen spolni dimorfizam. Mužjaci su puno krupniji, imaju velike crvene kreste i braduše (kožne izrasline) na glavi, dugo i široko zlatno i bronzano perje koje oblikuje "šal" ili "kep" od vrata preko leđa do donjeg dijela leđa. Rep je oblikovan od dugog, bogatog perja koje izgleda crno, no pod određenim svjetlom prelijeva se plavo, purpurno i zeleno. Perje ženki je tipično za ovu porodicu obojeno neupadljivo i prilagođeno okolici jer sama sjedi na jajima, brine i vodi piliće. Također, nema bradušu i krestu, iznimno, vrlo malu.

U vrijeme parenja mužjaci objavljuju svoju prisutnost kukurikanjem. Ovo služi izbjegavanju susreta potencijalnih konkurenata koji bi rezultirali sukobom. Glasanje ovih ptica je pored ovog, kompleksno strukturirano i javljaju se različitim glasovnim upozorenjima kad javljaju opasnost od predatora iz zraka ili od onog na tlu, na koje druge ptice trenutno reagiraju..

Let ovim pticama služi uglavnom tome, da u sumrak dolete na granu drveta ili nekog drugog mjesta gdje su relativno sigurne od predatora s tla, i za bijeg od neposredne opasnosti tijekom dana.

## Izvori

## Literatura
* Akishinonomiya, F. et al. 1996: Monophyletic origin and unique dispersal patterns of domestic fowl. - Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 93: 6792-6795.

## Vanjske veze
* Divlja kokoš (njemački)
Göreme

**Göreme** (starogrčki: Κόραμα, Kòrama) je gradić od 2 500 stanovnika, koji leži u krajoliku neobičnih vulkanskih stijena koje su oblikovane erozijom u aridnoj klimi. Nalazi se u turskoj provinciji - Nevşehir, u kraju koji je poznat od antike kao - Kapadokija.

Grad je tokom historije više puta mijenjao ime, pa bio je poznat kao **Korama, Matiana, Maccan** ili **Machan**, te **Avcilar**. U šupljinama neobičnih skupina stijena oko grada nalaze se podzemna naselja iz 4. vijeka, ali i crkve i manastiri iz bizantskog doba nakon ikonoklazma. Neke od njih imaju dobro očuvane freske iz razdoblja od 7. do 14. vijeka.

Nacionalni park Göreme (turski: *Göreme Milli Parklar*) je, zajedno s historijskim lokalitetima isklesanima u stijenama Kapadokije, upisan kao svjetska baština UNESCO-a 1985.
## Geografija

Nakon vulkanske erupcije planine Erciyes, prije oko 2000 godina, pepeo i lava su oblikovale mekane stijene Göremea koje su erodirale djelovanjem vjetra i vode u današnje neobične oblike. Tipični oblici su stupovi, tornjevi, obelisci i igle koje imaju visine do 40 metara i pokrivaju područje od oko 20 000 km².

Najdominantnije je brdo u dolini je Akdağ (1325 m), dok je obližnji vulkan Erciyes još uvijek aktivan. Okolni krajolik je poljoprivredni s mnogo raštrkanih sela.

## Znamenitosti Göremea
Ljudi su vrlo brzo uvidjeli da se stijene Goremea lako klešu i da je u njima lako izdupsti korisne prostorije, pa je vremenom nastala čitava poput mreža podzemnih špilja, koje su korištene kao skloništa, skladišta, svetišta ali i kao stambeni prostor. Još u 4. vijeku se tu sklonila mala anahoretska zajednica, sljedbenici učenja sv. Bazilija Velikog, episkopa Cezareje (današnji Kayseri). Oni su prvi isklesali svoje monaške ćelije u mekim stijenama Goremea.

Za vrijeme bizantskog ikonoklazma (725.-842.) njihovo ukrašavanje je svedeno na minimum, obično samo slikom simbola poput križa, no nakon ovog razdoblja one su bogato oslikane freskama, a podignute su i druge seoske crkve na području cijele Kapadokije.

Kad su u 7. vijeku na Kapadokiju nasrnuli perzijski Sasanidi (oko 604.) te nakon njih Rašidunski Kalifat (oko 647.) povećao se i broj izbjeglica koji su potražili utočište u tim stijenama.
Pa su oni počeli povezivati svoje nastambe u mrežu podzemnih sela, poput Kaymaklija ili Derinkuyua.
U njihovoj okolici se nalaze brojne golubarnice uklesane u stijene, koje se još uvijek koriste.

Najpoznatije crkve su El Nazar (10. vijek ), Elmali ("Jabuka crkva"), Azize Barbara, Sakli (11. vijek), Yilani, Karanlik, Çarıklı ("Crkva sandala"), Ortahane, Durmus Kadir, Yusuf Koc, Bezirhane i najveća oslikana Tokali ("Crkva kopče") s kraja 12. vijeka.


Image:Goreme valley.jpg|Formacije stijena "Bajkovitih dimnjaka" Goremea
file:The-Church-with-Sandals.jpg|Crkva Çarıklı u stijeni Akdağa
file:TurkeyGoreme.jpg|Freske crkve Elmali
file:Göreme OpenAir Museum Dunkle Kirche 2 11 2004.jpg|Krist Pantokrator na svodu crkve Karanlik


## Reference

* Spiro Kostof, *Caves of God: Cappadocia and its Churches*, Oxford University Press, USA 1989.  
## Vanjske veze

* Crkva Durmus Kadir 
* Trogloditna arhitektura Göreme
* Fotografije s obilaska Göreme
Šalva Loladze

**Šalva Loladze** (, , , ) (16. april 1916 – 25. april 1945) bio je sovjetski, a potom njemački oficir rodom iz Gruzije, poznat kao jedan od vođa pobune gruzijskih vojnika protiv Nijemaca na nizozemskom otoku Texel 1945.

Na početku drugog svjetskog rata je Loladze služio u Crvenoj armiji, a potom u ratnom zrakoplovstvu gdje je napredovao do čina kapetana i postao komandant eskadrile. Godine 1942. je njegov avion oboren iznad Ukrajine te je pao u njemačko zarobljeništvo. Nakon nekog vremena je Loladze pristao na ponudu da se priključi Gruzijskoj legiji, koja se borila na njemačkoj strani. Poslan je u 882. pješadijski bataljon *Königin Tamara* gdje je dobio čin potporučnika. Njegov je bataljon početkom 1945. postao dijelom garnizona na Texelu. Tamo je Loladze zajedno sa svojim drugovima i lokalnim pripadnicima nizozemskog pokreta otpora počeo planirati pobunu sa ciljem oslobađanja otoka i prelaska na stranu Saveznika. Do pobune je došlo u noći 5/6. aprila kada su Gruzijci na spavanju pobili oko 400 njemačkih oficira i vojnika te preuzeli kontrolu gotovo nad cijelim otokom. Obalne baterije su, međutim, ostale u njemačkim rukama, a što je omogućilo njemački kontranapad. Loladze je poginuo u borbama s Nijemcima 25. aprila. Sahranjen je zajedno sa preko 500 svojih drugova na tekselskom groblju koje danas nosi njegovo ime.
Velika džamija i bolnica u Divriğiju

**Velika džamija i bolnica u Divriğiju** (turski: *Divriği Ulu Cami ve Darüşşifa*) je kompleks koji je izvana bogato ukrašen reljefnim ornamentima 1229. godine. Nalazi se u gradu Divriğiju u pokrajini Sivas, središnja Turska. Velika džamija i bolnica u Divriğiju su zbog izvanredne arhitekture i jedinstvenih reljefnih ukrasa, 1985. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji.

## Historija

Nakon bitke kod Mancikerta 1071. godine, ovo područje je osvojio Gazi-Mengücek, general seldžučke vojske koji je postao njegovim prvim begom. Od 1228. do 1229. godine, za vrijeme uprave bega Mengücek Emir Ahmeda-šaha, izgrađena je Velika džamija (*Divriği Ulu Camii*) koja stoji netaknuta i dan danas. Džamija je spojena s bolnicom za umobolnike (*marestan*) *Darüşşifa* ("Kuća zaliječenja") koju je dala izgraditi njegova supruga Malikaturan Malik, kćerka sultana Fahredina Behrama-šaha, vladara pokrajine Erzincan. Ovaj kompleks se smatra najvažnijom seldžučkom građevinom u Anatoliji.

## Odlike
Džamija i bolnica su djelo arhitekta Hürremšaha iz Ahlata. Džamija ima jedinstvenu prostoriju s pet brodova za molitvu koja je nadsvođena sofisticiranom svodnom konstrukcijom rebara koji podupiru pandantive na kojima su dvije kupole različite veličine. Prostor je oganiziran prema istočnom ajvanu (trostrana nadsvođena dvorana koja je otvorena s jedne strane) i bočno prema druga dva ajvana okružena dvjema sobama. Na taj način je građevina bila izolirana ali u isto vrijeme i otvorena prema lokalnoj zajednici.

Najljepši ukras ovog kompleksa su geometrijski i cvjetni ukrasi na glavnom portalu, ali na druga dva portala, koji su u kontrastu s interijerom bez ukrasa. Natpisi između kuranskih ajeta navode ime anatolijskog seljdžučkog sultana Alaeddina Kejkubada I. Umjetnici su, kao i u slučaju kupola, vjerojatno bili inspirirani armenskim i gruzijskim motivima koje su oblikovali velikom maštovitošću.


Datoteka:Divrigi Great Mosque-he.jpg|Plan Velike džamije i bolnice
Datoteka:245 Ulu Cami.Divrigi.jpg|Sjeverni portal džamije
Datoteka:DivrigiUluCamiportal (2006).jpg|Portal bolnice
file:Divrigi,N-P2.jpg|Detalj ukrasa portala
Datoteka:Divrigi,Moschee-P2.jpg|Detalj dvoglave ptice s portala


## Reference

* Oktay Aslanapa, *[http://www.ottomanstore.com/switch.php?file=ProductInfo&cat_id=82&product_id=1146 Anadolu'da ilk Türk mimarisi] : Başlangıcı ve gelişmesi* (Ranoturska arhitektura u Anatoliji: Počeci i razvoj), Ankara, 1991. . 
* İbrahim Shaikh, "The Miracle of Divriği "
Kasimov

**Kasimov** [kasímov] (, , *Qasím*, historijski *Xankirmän*, *Gorodec Meščorski* (Городец Мещёрский), do 1471 *Novi Nizovoj Gorod* (Новый Низовой Город)) je grad u Rusiji koji pripada Rjazanskoj oblasti, te predstavlja upravno središte Kasimovskoga rajona. Nalazui se na lijevoj obali rijeke Oke. Godine 2010. je imao 33.357 stanovnika.

Prvo poznato stanovništvo tog područja je bilo finsko pleme Meščjori, koga su kasnije asimilirali Rusi i Tatari.

Grad je godine 1152. osnovao Jurij Dolgoruki, vladar kneževine Vladimir-Suzdalj pod imenom Gorodec Meščorski.

## Povezano

* Popis gradova u Rusiji
Gruzijski ustanak na Texelu

**Gruzijski ustanak na Texelu**, u Nizozemskoj poznat kao **Ustanak Gruzijaca** (), je bila pobuna pripadnika 882. pješadijskog bataljona *Königin Tamara* (Kraljica Tamar ili *Tamara*) njemačke vojske (*[[Heer|Wehrmacht Heer]]*), a čije su ljudstvo činili Gruzijci iz Gruzijske legije, koja se zbila na samom kraju drugog svjetskog rata u proljeće 1945. na okupiranom nizozemskom otoku Texel. Bataljon - koji se sastojao od 800 Gruzijaca, bivših zarobljenih crvenoarmejaca rodom iz sovjetske Gruzije, i oko 400 Nijemaca, uglavnom oficira - bio je 6. februara 1945. smješten na Texel, koji je prethodno bio temeljito utvrđen kao dio Atlantskog zida kojim se nastojala spriječiti saveznička invazija okupirane Zapadne Evrope. Najave da će se bataljon premjestiti na kopno gdje bi se trebao suprotstaviti savezničkom napredovanju su gruzijske vojnike potakle da u noći 5/6. aprila provedu plan koga su prethodno osmislili s lokalnim pokretom otpora. Te noći su njemački vojnici i oficiri poklani ili izbodeni noževima na spavanju, a oni koji su uspjeli izbjeći masakr kasnije pohvatani i strijeljani. Pobunjenici su preuzeli kontrolu nad otokom, ali ne i na obalnim baterijama, čija su posade, sastavljene od Nijemaca, preživjele napad i počele bombardirati pobunjeničke položaje. Njima je u pomoć sa nizozemskog kopna došao 163. mornarički streljački puk sa oko 2000 ljudi. Oni su uspjeli razbiti pobunjenike, te tokom sljedećih pet tjedana proveli akciju čišćenja po otoku, tokom koje je na licu mjesta likvidiran svaki Gruzijac koga bi se uspjelo uhvatiti ili Nizozemac za koga se sumnjalo da ih skriva ili im pomaže. Krvoproliće se nastavilo i nakon službene kapitulacije njemačkih snaga u Danskoj i Nizozemskoj 4. maja 1945. godine, odnosno više od tjedan nakon službenog završetka drugog svjetskog rata u Evropi. Ono je završeno tek kada su se na otok iskrcale kanadske trupe i razoružale Nijemce. Dotada je na otoku ubijeno 812 Nijemaca, 565 Gruzijaca i 120 Nizozemaca. Ustanak je uspjelo preživjeti 228 Gruzijaca; oni su, potom, u skladu sa sporazumom iz Jalte, repatrirani u SSSR te kao "izdajnici" zatvoreni u gulage, iz kojih su izašli 1950-ih nakon rehabilitacije. Usprkos toga, sve do 1991. sovjetski ambasador je svakog 4. maja posjećivao groblje poginulih Gruzijaca na Texelu.

## Povezano
* Pobuna u Villefrancheu

## Izvori

## Literatura
* Dick van Reeuwijk. *Opstand der Georgiërs, Sondermeldung Texel*. Den Burg: Het Open Boek. Herzien Editie 2001, 71 pages. (The Georgian Rebellion on Texel). 
* Hans Houterman, J. N. Houterman, *Eastern Troops in Zeeland, the Netherlands, 1943-1945*, p.&nbsp;62. Axis Europa Books, 1997. 
* Henri Antony Van der Zee (1998), *The Hunger Winter: Occupied Holland, 1944-45*, pp.&nbsp;213–220. University of Nebraska Press,  (Reprint. Originally published: London : J. Norman & Hobhouse, 1982.)
 
## Vanjske veze
* Georgian uprising article
Piramide u Güímaru

**Piramide u Güímaru** ili **Guimarske piramide** () predstavljaju šest pravokutnih terasastih građevina u obliku piramide, sagrađenih od vulkanskog kamenja bez maltera, a koje se nalaze u distriktu Chacona, odnosno gradu Güímar na kanarskom otoku Tenerife. Pažnju javnosti su privukle nakon što je 1990. norveški istraživač Thor Heyerdahl, doznavši za njih, počeo špekulirati da bi mogle biti artefakt drevne civilizacije, odnosno svojevrsna spona između staroegipatske i mezoameričke kulture. Njegove špekulacije, međutim, nisu potvrdila istraživanja materijala; većina stručnjaka smatra kako su piramide nastale daleko kasnije, odnosno u 19. vijeku kao odlagalište kamenja prilikom raščišćavanja poljoprivrednog zemljišta. Slične građevine se mogu naći i na drugim lokacijama na Tenerifeu. U samom Güímaru je bilo devet piramida, od kojih je do danas očuvano njih šest. One danas predstavljaju dio Etnografskog parka Guimarskih piramida ().

## Galerija

Datoteka:Güímar BW 1.JPG
Datoteka:Güímar BW 2.JPG
Datoteka:Güímar BW 3.JPG
Datoteka:Güímar BW 4.JPG
Datoteka:Güímar BW 5.JPG


## Vanjske veze

* Službena stranica etnološkog parka
Banatski Sokolac

**Banatski Sokolac** je malo selo u Južnobanatskom okrugu, u Vojvodini. Pripada opštini Plandište. Selo ima 366 stanovnika.

= Istorija =
Prvi put se pominje ime Bioseg 1375.godine naselio Dušin iz sela ( Bercse). U okrugu opštine Zichydorfs, 5,3 km severoistočno od grada prostire se pustara Bioseg. Desider Csanki  Pripadalo srednjevekovnom Komitate Krasso Rumunija.

Banatski Sokolac - je jedno od manjih mesta u Vojvodini. Selo je nastanjeno početkom dvadesetih godina prošlog veka tako što su se nakon prvog svetskog rata doselili Ličani iz okoline Gracaca, Bosanci iz okoline Bosankog Petrovca i Bosanske Krupe kao i nekoliko porodica iz Hercegovine. 
Pustara na mestu gde se danas nalazi selo nosila je naziv Bioseg, i bila je u vlasništvu grofice Karoline Karačonji iz Budimpešte. Tu je bio njen letnjikovac, od kojeg je kasnije postala osnovna škola. Tek 1933 kada je grofica Karačonji prodala imanje, selo menja ime u Banatski Sokolac.
  
Postoji i osnovna škola (do četiri razreda) koja jedva da ima po nekoliko đaka. U sastavu školskog dvorišta je i lep travnati teren za mali fudbal.

## Demografija
U naselju Banatski Sokolac živi 50 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 45,0 godina (43,8 kod muškaraca i 46,1 kod žena). U naselju ima 143 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,56.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednjih šest popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Raniji etnički sastav


**Godina**
**Ukupno**
Srbi
Jugosloveni
Mađari
Makedonci
Rumuni
Slovaci
Crnogorci
**Ostali**



1991
369
93.49%
2.71%
0.81%
0.81%
0.81%
0.27%
0.54%
0.37%


## Reference

## Korišćena Literatura

# Izvor Monografija Podunavske oblasti 1812-1927 sastavio Dr, Vladimir Margan biv. Predsednik Oblasnog odbora Komesar Oblasne Samouprave, objavljeno 1927„Napredak Pančevo,,
# Istorijiski preglad Podunavske Oblasti Banatski deo napisao: Feliks Mileker bibliotekar i kustos gradske biblioteke i muzeja u Vršcu 1928.
# Letopis Opština u južnom Banatu: *Banatska mesta i običaji* Marina M.(Beč 1999). Letopis period 1812–2009 g. Sastavio od Pisanih tragova, Letopisa, po predanju o Banatskih mesta i običaji nastanak sela ko su bili Dosenjenici čime se bavili meštani.VI. Bioseg

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandi)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Hidroponika

**Hidroponika** je metod veštačke proizvodnje useva, koji koristi pesak umesto zemlje i vodu sa odgovarajućim hranljivim sastojcima, Ovakvom kultivacijom mogu se postići visoki prinosi. U budućnosti se ova tehnika može i šire primenjivati da bi se smanjili troškovi, osim za luksuzne proizvode. 

## Općenito
Hidroponi su daleko bolji nego klasični uzgoj na tlu, prvenstveno zbog automatskog dodavanja svih hranljivih sastojaka u optimalnim omerima. Ovu vrstu zaštićenih prostora podiže se na mestima gdje je tlo siromašno ili ga uopće nema.

Međutim, troškovi u hidroponima su izrazito veliki. Naime, potrebno je da se plati za svu potrebnu mehanizaciju, te za stručno osposobljene ljude koji će da da pomognu u vođenju poslova, ali uz dobro poslovanje, uložen novac će se isplatiti.

Supstrate u kojima se uzgajaju biljke moraju da se temeljito očiste te da se uklone ostaci korena.
Za ishranu biljaka priprema se smesa hranljivih otopina.

### Prednosti
* Moguć je uzgoj biljaka u područjima bez dobrog tla, npr. Antarktik.
* Treba manje vode nego za biljke uzgajane na tlu.
* Biljke dobivaju više Sunčeva svetla.
* Manje je insekata i štetočina.

## Vanjske veze

* Controlled Environment Agriculture Center, University of Arizona 
* Barak, P. 2002. Essential Elements for Plant Growth: Hydroponics. 
* Jensen, M.H. 1997. Hydroponics. ''HortScience'' 32 
* ''Hydroponics as a Hobby: Growing Plants Without Soil.'' University of Illinois, Circular 844 
* Utah State University Hydroponics 
* Cornell University Commercial Hydroponic Lettuce, Spinach and Pak Choi Grower's Handbooks
Providencia (Čile)

**Providencia** je grad, komuna i općina u Santiagu, Čile. Po procjenama iz 2002., ima 120.874 stanovnika i površinu od 14&nbsp;km².

## Povezano
* Veliki Santiago

## Vanjske veze
* Službena stranica 

## Napomene
Sedma neprijateljska ofanziva

**Sedma neprijateljska ofanziva** označava period drugog svetskog rata u Jugoslaviji, od početka aprila do kraja juna 1944. godine, koji obuhvata niz zasebnih njemačkih operacija sa ciljem uništenja pojedinih jedinica NOVJ i ovladavanja teritorijama koje one drže. Najpoznatija od njih bila je Desant na Drvar, maja 1944. godine.

Desant na Drvar je bila kombinovana vazdušno-desantna i kopnena ofanziva pripadnika njemačke 2. oklopne armije pod kodnim nazivom „Konjićev skok”. Svrha operacije bila je uništenje Vrhovnog štaba NOVJ-a, kao i institucija NOPJ-a i savezničkih vojnih misija pri pokretu. Uprkos mjerama njemačke komande, pokušaji da se eliminiše Vrhovni štab i spriječi prodor velikih snaga NOVJ-a u Srbiju na kraju su ostali bezuspješni.

## Operacije tokom sedme ofanzive

Sedmu ofanzivu je prvi opisao načelnik Vrhovnog štaba NOVJ Arso Jovanović, podelivši je u tri etape: 
* I etapa obuhvata srpsko-makedonski i slovenačko-istarski sektor. 
* II etapa obuhvata njemačke operacije u: 
** Crnoj Gori, Sandžaku, Hercegovini i istočnoj Bosni (drinsko-zetski sektor) i 
** Lici, Baniji, Kordunu, Zagorju, Slavoniji i Sremu (savsko-kupski sektor). 
* III etapa odvijala se u srednjoj i zapadnoj Bosni i Dalmaciji (krajiško-dinarski sektor), a počela je 25. maja njemačkim vazdušnim desantom na Vrhovni štab NOVJ-a u Drvaru.
** Operacija Šah
** Operacija Konjički skok

## Reference

## Povezano
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji u Drugom svetskom ratu
Huayangosaurus

***Huayangosaurus*** je bio rod dinosaura stegosaura iz srednjojurske Kine. Naziv potiče od "Huayang", alternativnog naziva za Sichuan (provinciju u kojoj je otkriven), dok "saurus" znači "gušter". Živio je od perioda Bathonija do Callovija, prije oko 165 miliona godina, oko 20 miliona godina prije nego što se njegov poznati srodnik *[[Stegosaurus]]* pojavio u Sjevernoj Americi. Dug samo 4,5 metara, bio je mnogo manji od svog poznatog rođaka. Budući da je pronađen u donjoj formaciji Shaximiao, može se zaključiti da je *Huayangosaurus* dijelio svoje srednjojursko stanište sa sauropodima *[[Shunosaurus]]om*, *[[Datousaurus]]om*, *[[Omeisaurus]]om* i *[[Protognathosaurus]]om*, ornitopodom *[[Xiaosaurus]]om* i mesožderom *[[Gasosaurus]]om*.

## Opis

*Huayangosaurus* je bio jedan od najmanjih poznatih stegosaura, dug samo 4,5 metara.

Kao i ostali stegosauri, *Huayangosaurus* je bio četveronožan biljojed sa malenom lubanjom i bodljama na repu. Kao i njegov poznatiji srodnik, *Stegosaurus*, *Huayangosaurus* je imao upadljiv dvostruki red ploča duž leđa, karakterističan za sve stegosaure. Te ploče su stajale uspravno u odnosu na leđa. Kod *Huayangosaurusa*, ploče su više podsjećale na bodlje nego kod *Stegosaurusa*. Međutim, kao i *Stegosaurus*, imao je dva para dugih bodlji koje su horizontalno stršile iz kraja repa. Za razliku od ostalih stegosaura, prednje noge su mu bile samo malo kraće od zadnjih.

Zubi su mu bili maleni i prilagođeni ishrani biljem, kao i kod svih stegosaura. *Huayangosaurus* je imao malene rogove iznad očiju, a imao je 14 zuba u premaksilarnoj kosti, koje su kasniji stegosauri izgubili. Njuška mu je općenito bila kraća i viša nego kod ostalih stegosaura. U lubanji je imao maleni otvor ispred očiju, a imao je i maleni otvor na polovini donje čeljusti.

## Otkriće i vrste
Ostaci dvanaest jedinki roda *Huayangosaurus* pronađeni su u nalazištu Dashanpu u blizini Zigonga u Sichuanu. Tom rodu su naziv dali Dong, Tang i Zhou 1982. godine. Tipična vrsta je *H. taibaii*.

## Klasifikacija
Budući da je on najprimitivniji stegosaur, svrstava se unutar vlastite porodice Huayangosauridae. On je također i morfološki različit od kasnijih stegosaurida. Lubanja mu je bila šira i imao je premaksilarne zube. Svi kasniji stegosauri su izgubili te zube.

## Paleobiologija
Kao i mnogi drugi stegosauri, imao je ploče duž cijele dužine leđa, a na repu je imao bodlje. Iznad kuka imao je dvije velike bodlje, koje su mogle služiti za obranu od napada odozgo, budući da je on bio dosta nizak u odnosu na kasnije stegosaure. Ploče su mu bile manje nego kod roda *[[Stegosaurus]]*, sa mnogo manjom površinom, pa se zato smatra da ne bi bile efikasne kao termoregulatori.

## Izvori

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Stegosauria 
* Činjenice o ''Huayangosaurusu'' - Australian Museum
Hesperosaurus

***Hesperosaurus*** ("zapadni gušter", od grč. **ἕσπερο-/hespero-** "zapadni" i **σαυρος/saurus** "gušter") bio je dinosaur biljojed koji je postojao od perioda kimmeridgija do perioda tithonija jurske epohe (prije oko 150 miliona godina), a njegovi fosili pronađeni su u saveznoj državi Wyoming u Sjedinjenim Američkim Državama. On pripada starijem dijelu formacije Morrison, pa je malo stariji od ostalih stegosaura iz Morrisona.

*Hesperosaurus* je bio tip stegosaurida i imao je ploče na leđima i četiri bodlje na repu. Ploče na leđima nisu bile tako visoke, ali su bile duže, nego kod njegovog srodnika *[[Stegosaurus]]a*. Imao je kraću, širu lubanju nego *Stegosaurus* i izgleda da je u najbližem srodstvu sa rodom *[[Dacentrurus]]*.

## Osobine

*Hesperosaurus* je dostizao dužinu od 5 do 6 metara, ali treba naglasiti da je jedini pronađeni primjerak bila neodrasla jedinka. Kao i svi stegosauri, on je imao dvostruki red koštanih ploča duž leđa. Te koštane ploče bile su - u odnosu na ploče kod *[[Stegosaurus]]a* - izduženije i ovalne. Na kraju repa imao je dva para dugih, šiljastih bodlji. Udovi ovog roda nisu pronađeni, ali lubanja je bila nešto kraća i šira nego kod ostalih stegosaura. *Hesperosaurus* je, kao i ostali stegosauri, imao malene zube, prilagođene ishrani biljem.

## Otkriće i vrste
Kenneth Carpenter i kolege su opisali rod *Hesperosaurus* 2001. godine, a dobio je naziv zato što je pronađen na jednoj lokaciji na zapadu SAD-a. Pronađena je potpuna lubanja i veći dio skeleta. Jedina poznata vrsta je *Hesperosaurus mjosi*. Prisutna je u stratigrafskoj zoni 1 formacije Morrison.

Susannah Maidment i kolege su 2008. predložili da bi se *Hesperosaurus* trebao smatrati sinonimom roda *Stegosaurus*, dok bi se *H. mjosi* trebao nazvati *Stegosaurus mjosi*.

## Izvori
* 


## Vanjske veze
* Informacije o stegosaurima, uključujući i ''Hesperosaurusa''
Dalaj Lama

**Dalaj Lama** je izvorno titula poglavara žute sekte Gelug, tibetanskog budizma. Na mongolskom jeziku „dalaj“ znači „okean“, a „lama“ (tib. *-{bla ma}-*) je isto što i na sanskritu *[[guru]]*. Titulu je 1578. mongolski vladar Altan-kan dodelio Sonamu Gjatsou, poglavaru manastira Drepung, najistaknutijemu lami u to vreme. Budući da se Sonam Gjatso računao kao treća inkarnacija te linije nasleđivanja, posthumno je titula dodeljena i njegovim prethodnicima. Tibetanski budisti veruju da je dalaj lama jedna od nebrojenih inkarnacija (otelovljenja) bodisatve milosrđa Avalokitešvare (tib. *-{Chenrezig}-* [*-{spyan ras gzigs}-*]). Dalaj Lama se smatra vrhovnim poglavarom tibetasnkog budizma, a sledbenici sva četiri pravca smatraju ga najvišim lamom u svoj tibetasnkoj tradiciji. Kao titula, dalaj lama se piše malim slovom, a kao zamena za lično ime – velikim slovom, Dalaj Lama. Vrlo često ispred njegove titule stoji i HH (*-{His Holiness}-*, tj. njegovo visočanstvo). Tibetanci Dalaj Lamu nazivaju *-{Gyalwa Rinpoche}-*, što znači „cenjeni pobednik“ ili *-{Yishun Norbu}-*, što znači „dragulj koji ispunjava želje“.

## Historija
Nakon smrti jednog dalaj lame, visoki sveštenici kreću u potragu za detetom koje će proglasiti idućom inkarnacijom linije dalaj lama, a otkrivaju ga po tome što dete „prepoznaje“ predmete koji su pripadali umrlom dalaj lami. Dete, za koje nađu da je novootelovljeni dalaj lama, odvode u Lasu, gde ga do odraslog doba poučavaju ostale visoke lame. Potraga za novim dalaj lamom obično traje nekoliko godina. Izbor novog dalaj lame je gotovo uvek bio praćen političkim unutarhijerarhijskim i izvanhijerarhijskim manipulacijama. U borbama za vlast u vrhu tibetanske budističke hijerarhije bilo je ubijeno pet dalaj lama od strane budističkih dvorjana. Od 17. veka do 1959. godine, Dalaj Lama je bio poglavar Tibetanske vlade i upravljao je zemljom iz glavnog grade Lase. U delom samostalnoj državi, a delom u autonomnoj pokrajini u sastavu Kine, dalaj lame su do 1959. delimično imale i narodnu vlast. 14. dalaj lama Tenzin Gjatso je te godine, nakon tibetanske pobune i kineske vojne intervencije, otišao u izbeglištvo u Indiju i od tada je dobio nešto moći da vlada u izgnanstvu. On sada traži veću autonomiju Tibeta.

## Spisak Dalaj Lama
Bilo je ukupno 14 dalaj lama:
# Gendun Drup (1391–1474)
# Gendun Gjatso (1475–1541)
# Sonam Gjatso (1543–1588)
# Jonten Gjatso (1589–1616)
# Lobsang Gjatso (1617–1682)
# Cangjang Gjatso (1683–1706)
# Kelcang Gjatso (1708–1757)
# Jamphel Gjatso (1758–1804)
# Lungtok Gjatso (1806–1815)
# Cultrim Gjatso (1816–1837)
# Kendrup Gjatso (1838–1856)
# Trinli Gjatso (1857–1875)
# Tubten Gjatso (1876–1933)
# Tenzin Gjatso (1935–danas, od 1959. godine je u egzilu)

## Povezano
* Lobsang Sangaj

## Vanjske veze
* http://www.dalailama.com/
* http://www.brainyquote.com/quotes/authors/d/dalai_lama.html
* -{The Dalai Lama Foundation}-
Tenzin Gjatso

**Tenzin Gjatso** (kin. 丹增嘉措, pin. *Dānzēng Jiācuò*; rođen 6. jula 1935) je četrnaesti po redu tibetanski duhovni i svetovni vođa. Tibetanci veruju da je Dalaj Lama reinkarnacija Bude, čiji duh nakon smrti ulazi u telo novorođenog dečaka kojeg identifikuju tradicionalnim metodama.

Tenzin Gjatso peti je od šesnaestoro dece u poljoprivrednoj porodici na Tibetu u pokrajini Ćinghaj. Sa dve godine proglašen je kao *„[[Tulku]]“*, reinkarnacija trinaestog Dalaj Lame. Dana 17. novembra 1950., sa petnaest godina, proglašen je čelnikom Tibeta i najvažnijim političkim upravnikom, u vrime kada se Tibet suočavao sa nasilnom okupacijom Narodne Republike Kine.

Tenzin Gjatso je Tibet napustio 1959. godine i sklonio se u Indiju nakon neuspeha Tibetskog pokreta otpora gde je pokušavao da uspostavi centralnu tibetsku administraciju, ujedno tražeći način kako da sačuva tibetsku kulturu i prosvetu, a hiljade izbeglica sledilo je Dalaj Lamu u Indiju.

Harizmatični i priznati javni govornik, Tenzin Gjatso je prvi Dalaj Lama koji je otputovao na Zapad gde je nastojao da upoznati svet s budizmom i promovisati koncept univerzalne odgovornosti, etike i međureligijske komunikacije.

Godine 1989. dobio je Nobelovu nagradu za mir za svoj nenasilni otpor kineskoj okupaciji.

## Povezano
* Nobelova nagrada za mir
* Dalaj Lama

## Vanjske veze

* Zvaničan sajt – Dalaj Lama
Artist Collection (album, Kylie Minogue)

***Kylie Minogue: Artist Collection*** je kompilacijski album australske pjevačice Kylie Minogue. Objavljen je pod diskografskom kućom BMG International u 20. septembra 2004. godine u Velikoj Britaniji. Na albumu su pjesme s albuma *[[Kylie Minogue (album)|Kylie Minogue]]* iz 1994. godine i *[[Impossible Princess]]* iz 1997. godine kao i nepoznate B-strane pjesama.

## Popis pjesama
;CD
# "Confide in Me" (Master Mix) – 5:51
# "Limbo" – 4:06 
# "Breathe" (Radio Edit) – 3:39
# "Automatic Love" – 4:46
# "Dangerous Game" (Dangerous Overture) – 1:20
# "Too Far" – 4:43 
# "Put Yourself in My Place" – 4:54
# "Did It Again" (Single Version) – 4:15 
# "Take Me with You" – 9:10
# "Love Takes Over Me" – 4:19
# "Where Is the Feeling?" (Acoustic Version) – 4:51
# "Cowboy Style" – 4:44
# "Dreams" – 3:44

;DVD
# "Where Is the Feeling?"
# "Confide in Me"
# "Put Yourself in My Place"
# "Did It Again"
# "Some Kind of Bliss"
# "Breathe"

## Vanjske veze
* Službena stranica
Rob Stewart (razvrstavanje)

**Rob Stewart** se može odnositi na:

* Rob Stewart (glumac) (1961 -), kanadski glumac
* Rob Stewart (sineast) (1979 -), kanadski sineast

## Povezano
* Robert Stewart (razvrstavanje)
Kaskader

**Kaskader** je osoba koja profesionalno izvodi *kaskade* (), odnosno po život i zdravlje opasne fizičke akcije kako bi zabavio publiku; pod time se također podrazumijevaju i profesionalci koji ih izvode u svrhu snimanja scena akcije u filmovima i TV-serijama.

Kaskade od izvođača često zahtijevaju ne samo hrabrost, nego i izuzetne fizičke sposobnosti kao što su snaga, pokretljivost i uravnoteženost. Iako se ponekad "iza scene" namještaju tako da su manje opasne nego što to stvarno izgledaju, uvijek sa sobom donose rizik smrti i teških fizičkih ozljeda. Kaskade su obično rizičnije kada se izvode uživo pred publikom, nego za potrebe filmova i TV-serija, gdje se, pogotovo u posljednjih nekoliko decenija, mogu naknadno "dotjerati" uz pomoć montažnih i drugih trikova, odnosno specijalnih efekata.

Neki od najpopularnijih glumaca današnjice, pogotovo zvijezda akcijskog i žanra borilačkih vještina, su glumačku karijeru započeli kao kaskaderi.

## Znameniti kaskaderi
* Buster Keaton
* Yakima Canut
* Evel Knievel
* Jackie Chan
* Steve-O
* Tony Jaa

### U bivšoj Jugoslaviji
Neki od najpoznatijih jugoslovenskih i srpskih kaskadera su:
* Dragomir Stanojević - Bata Kameni
* Miomir Radević Pigi
* Mihajlo Životić Miki
* Slavoljub Plavšić Zvonce
* Minja Vojvodić
* Zoran Vranov
* Željko Božić

## Veze
* Filmska zanimanja
Tropical Heat

**Tropska vrelina** (, poznata i kao ) je bila kanadska televizijska serija, napravljena u koprodukciji sa Meksikom i Izraelom, emitovana između 1991. i 1993. Serija opisuje dvoje privatnih detektiva, bivšeg policajca Nika Slotera i bivšeg turističkog agenta Silvi Džirard, koji rešavaju brojne slučajeve. Radnja serije je smeštena u izmišljeni grad Ki Maraja, u američkoj saveznoj državi Floridi.

Serija je imala tri sezone sa ukupno 66 epizoda. Prva sezona je snimljena u Puerto Valjarti, u Meksiku, druga u Eilatu, u Izraelu, a treća u Pretoriji, u Južnoafričkoj Republici, uz neke scene snimljene na Mauricijusu.

## Uloge
* Rob Stjuart - Nik Sloter
* Kerolin Dan - Silvi Žerar
* Džon Dejvid Bland - Ijan Stjuart (1991–92) 
* Ijan Trejsi - Spajder Garvin (1992–93)
* Judžin Klark - Oli Porter (1991) 
* Pedro Armendariz mlađi - poručnik Kariljo (1991–92) 
* Ari Sorko-Ram - narednik Gregori (1992–93)
* Alen Nešman - Roli (1992–93) 
* Grejem Kembel - Rupert

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Spisak epizoda na EpGuides.com
* Nezvanična stranica obožavalaca
Narodni pokret Otpor

**Otpor!** je bio omladinski pokret u Srbiji koji je revolucionarnim metodama i pomoću zapadne finansijske pomoći vodio borbu za svrgavanje Slobodana Miloševića sa vlasti 2000. godine.

## Nastanak
Pokret je formiran u oktobru 1998. godine kao odgovor na nove zakone o univerzitetima i medijima koji nisu odgovarali studentima. U početku, Otpor je imao samo aktiviste na beogradskom univerzitetu. Posle NATO bombardovanja Savezne Republike Jugoslavije, Otpor je započeo političku kampanju protiv jugoslovenskog predsednika Slobodana Miloševića. Širom zemlje, policija je suzbijala aktivnosti Otpora, skoro 2000 aktivista je uhapšeno, neke su i prebili. Tokom predsedničke kampanje u septembru 2000. godine, Otpor je započeo svoju kampanju „Gotov je“ izražavajući nezadovoljstvo Miloševićem. Ta kampanja je bila jedan od ključnih poteza koji su doprineli padu Miloševićeve vlade.

Otpor je na vrhuncu svoje delatnosti imao preko 70.000 aktivista.

## Politička partija
Posle pada Miloševića, pokret je obećao da će suzbijati korupciju. Međutim, izgubio je mnogo aktivista, jer više nije bilo toliko velike mete posle Miloševića, te je sa padom napetosti u društvu opalo i zanimanje za Otpor. Otpor se transformisao u političku stranku, a na parlamentarnim izborima 2003. godine, osvojili su samo 62.116 (1,63%) glasova. Na kraju se Otpor utopio u Demokratsku stranku (na čelu sa Borisom Tadićem) u septembru 2004. godine.

Po ugledu na Otpor, osnovane su mnoge prozapadne organizacije u Gruziji, Ukrajini, Albaniji, oblasti Obrona u Rusiji, Uzbekistanu, Libanu, Hrvatskoj, Kirgistanu, Egiptu.

## Strana podrška i uticaji

Njujork Tajms je pisao da je Otpor funkcionisao zahvaljujući velikom prilivu novca iz prvenstveno SAD. Samo jedna od američkih organizacija je za rušenje Miloševića odvojila 25 miliona dolara. Od toga je Otpor, kako kažu, potrošio nekoliko stotina hiljada dolara samo u jednoj godini

Danijel Karingart iz Međunarodnog republikanskog instituta tvrdi da im je institut dao 1,8 miliona dolara tokom 2000. godine.

Mnogi antirežimski a ujedno i prozapadni pokreti, imaju slična obeležja poput Otpora, pa se često smatra da ove organizacije imaju logističku podršku iz istog centra sa Zapada.

Neki studenti koji su predvodili Otpor su koristili srpske prevode knjiga Džina Šarpa o mirnom protestu kao teoretsku bazu za svoju kampanju.

## Reference

## Povezano
* Narodni pokret Otpor u Novom Sadu

## Vanjske veze

* O iniciranju studentskog protesta 96/97. i događajima koji su prethodili formiranju Otpora
* Otpor: omladina koja je svrgnula Miloševića
* Svrgavanje diktatora: Otpor
* Od diktature do demokratije, od Džin Šarpa  (srpski, engleski)
* Nenasilni borac - Srđa Popović („Politika“, 4. decembar 2011)
* OTPOR! – OD STUDENTSKOG POKRETA DO POLITIČKE PARTIJE
Indeks

**Indeks** se može odnositi na:
* studentska knjižica &mdash; indeks,
* indeks (ekonomija), jedinstveni broj koji se računa na osnovu skupa cena ili vrednosti,
** posebno berzanski indeks, korpa deonica odabranih po izvesnom kriterijumu,
* indeks (računovodstvo),
* indeks (izdavaštvo), detaljan popis pojmova, na primer na kraju knjige,
* indeks (matematika), gde može imati brojna značenja,
* indeks (baze podataka), koji omogućava brz pristup u bazi podataka,
* redni broj,
* Radio Indeks, radio-stanica iz Beograda,
* Studentski list Indeks, studentski list iz Vojvodine.

## Povezano
* Index
Trailer

**Trailer** ili (fonetski) **trejler**, odnosno (arhaički) **foršpan**, u najširem smislu označava kratki film, odnosno filmsku, televizijsku ili videoreklamu kojom se promovira neki cjelovečernji film, TV-emisija ili videoigra. U trejlerima se najčešće prikazuju neke od najspektakularnijih ili najtraktivnijih scena, navode glavne zvijezde ili sličan sadržaj za koji se pretpostavlja da će privući ili zaintrigirati publiku.

S obzirom na kratkoću trajanja, trejleri su danas postali najomiljeniji oblik videosnimki koji se distribuira, odnosno gleda na Internetu.

## Vanjske veze
* ''History'', MovieTrailerTrash.com
* ''Frame by Frame: Film Trailers'' by :en:University of Nebraska–Lincoln Film Studies, profesor :en:Wheeler Winston Dixon
Letoon

**Letoon** (grčki: Λητώον - Lētōon; latinski: *Letoum*) je grčki hram posvećen Leti u antičkoj Liciji, 8&nbsp;km južno od grčkog grada Ksantosa, uz rijeku Ksantos. Letoon se danas nalazi između gradova Kaş i Fethiye u turskoj pokrajini Antaliji. Letoon je, zajedno s obližnjim gradom Ksantosom, upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1988. godine. 

## Historija

Letoon nikada nije bio stalno naseljenim mjestom, ali je bio važno vjersko i hodočasničko mjesto Licijaca još u 6. stoljeću pr. Kr., dva stoljeća prije helenističkih grčkih utjecaja. U najranijem dobu, ovo svetište je najvjerojatnije bilo posvećeno licijskoj božici Eni Mahanahani, koju je u duhu helenizma zamijenio kult Lete i njezine djece, blizanaca Apolona i Artemide.

Apijan navodi kako je Mitridat IV. Pontski, kralj Ponta, prilikom opsade licijskog grada Patare namjeravao posijeći drveća u svetom vrtu Letoona. No, nakon upozorenja koje mu je došlo tijekom noćne more, odustao je od tog svetogrđa.

Ovo svetište je bilo važno tijekom cijelog rimskog razdoblja, kada je izgrađena velika stoa, maleno kazalište i Nimfeum iz Hadrijanovog doba koji je izgrađen na svetom izvoru koji je bio osnov Letinog kulta. Tijekom ranokršćanstva ovdje je podignuta crkva od kamena koje je skinuto sa svetišta. Crkva i cijeli lokalitet su napušteni od 7. stoljeća nakon arapskog osvajanja.

Od 1962. godine na ovom lokalitetu iskapaju francuski arheolozi. Osnove helenističkog hrama posvećanog Leti i njezinoj djeci (slika desno) iskopao je njemački arheolog H. Metzger 1962. godine. Osim monumentalnih ruševina, arheolozi su pronašli i "Letonsku trojeznicu" iz 358. pr. Kr. (kada je vladao perzijski vladar Artakserkso III.), ploču s natpisom na tri jezika: licijskom, grčkom i aramejskom. Ova ploča je odigrala ključnu ulogu u dešifriranju licijskog jezika, a danas se nalazi u Muzeju u Fethiyeu. Pored nje u Letoonu se nalaze i drugi licijski natpisi koji su preteški da bi se micali s lokacije.

## Izvori

* Jacques DesCourtils, *Guide de Xantos et du LETOON*, Istanbul, Ege Yayınları 2003., 
* Erik Hansen, *Le temple de Léto au LETOON de Xanthos*, arheološka revija 1991., str. 323.-340.

## Vanjske veze

* Službene stranice francuske arheološke mijsije u Ksantosu i Letoonu  
* Kanadska epigrafska misija
Prisilni rad

**Prisilni rad** se zove rad na kojeg čovjek pod prijetnjom kazne, ili bilo kojeg drugog osjetljivog zla prisiljen protiv svoje volje.

Međunarodna organizacija rada, usvojila je 1930. art 2. stavka 1. Konvencije o obvezatnom radu kao i prisilnom radu, da je *prisilni rad* rad ili usluga, koja se vrši pod prijetnjom kazne. To ne uključuje, u skladu sa stavkom 2. Konvencije: vojne službe, uobičajene građanske obveze, rad u zatvorima, rad u slučajevima (primjerice) elementarnih nepogoda, i posao koji služi neposredno u korist zajednice. Međutim, ostaje sporno točno ono što je neposredna korist zajednice. Također treba napomenuti da su osjećaji i vrijednosti sudionika nužno subjektivni.

## Povezano
* radni logor
* ropstvo

## Vanjske veze
* UN.GIFT  - Global Initiative to Fight Human Trafficking
* Slavery in the 21st century - BBC
* Sex trade's reliance on forced labour - BBC
* China's Forced Labour Camps - Laogai Research Foundation
Parola

**Parola** u političkom životu predstavlja sažeto izražen politički stav, cilj ili zahtev nekog pokreta, grupe, partije.

Upotreba parola se naročito razvila u organizovanoj borbi radničke klase i radničkog pokreta. U tom pogledu parola je pogodno oruđe za mobilizaciju masa i populariizaciju politike i programa jednog pokreta.

Neke od značajnijih parola su: „*[[Proleteri svih zemalja, ujedinite se!]]*“, „*[[Hleb, mir i sloboda]]*“, „*[[Bratstvo i jedinstvo]]*“, „*[[Smrt fašizmu - sloboda narodu]]*“.

## Literatura
* **Politička enciklopedija**, grupa autora. Savremena administracija, Beograd, 1975. godina.
Reksizam

**Reksizam** je bio fašistički pokret aktivan u Belgiji u prvoj polovini XX vijeka. Iako svoje korijene vuče još od kraja Prvog svjetskog rata, pokret je politički okupljen 1930. u **Parti Rexiste** koju je osnovao Leon Degrelle. Stranka je u početku zagovarala konzervativne katoličke vrijednosti, ali se s vremenom približila nacizmu; većina članova, uključujući i samog Degrellea, je za vrijeme okupacije sarađivala s Nijemcima.

Naziv pokreta proizlazi iz slogana *Christus Rex* (*[[Krist]] Kralj*) koji označava zagovaranje katoličkih vrijednosti i velikog uticaja Crkve u organizaciji države; u ondašnjoj Belgiji su postojale i konzervativne novine naziva *Christus Rex* za koje je Degrelle radio dok nije pokrenuo vlastite *Éditions de Rex*. Osim isticanja tradicionalnih katoličkih vrijednosti, stranka je zagovarala ukidanje demokratije, uvođenje korporativističke organizacije, elemente nacionalizma, socijalnu jednakost, ali i žestoki antikomunizam. Konačni cilj političke djelatnosti trebao je biti uspostavljanje klerofašističke diktature u zemlji.

*Parti Rexiste* je potporu imala pretežno u frankofonom, valonskom dijelu Belgije, dok je među Flamancima bila popularnija Flamanska nacionalna unija. Na izborima 1936. reksisti su dobili 21 mjesto u Senatu i 12 mjesta u Predstavničkom domu, dok su tri godine kasnije imali samo po četiri mjesta.

Nakon uspona NSDAP-a u Njemačkoj, stranka je počela svoje ideje prilagođavati nacističkima usvajajući antisemitizam i sekularne stavove. Od Nijemaca su dobijali i finansijsku pomoć, ali istodobno su slabile veze sa Crkvom, uglavnom zbog nezadovoljstva biskupa novom politikom. Nakon njemačke invazije na Belgiju 1940. godine jedan dio reksista se uključio u pokret otpora nezadovoljan nacističkom antiklerikalnom i antisemitskom politikom, no većina je sarađivala s okupatorom kojeg je vidjela kao saveznika u borbi protiv komunizma. U uskoj vezi s reksizmom bile su i belgijske SS-formacije *Wallonien* i *Langemarck* koje su početkom Operacije Barbarossa poslale 25.000 i 15.000 dobrovoljaca na Istočni front.

## Books

* Baland Lionel, Léon Degrelle et la presse rexiste, Paris, Éditions Déterna, 2009 ()
* Streel José, La révolution du XXème siècle (réédition du livre paru en 1942 à la NSE à Bruxelles), préface de Lionel Baland, Déterna, Paris, 2010.
Hrvatski helsinški odbor

**Hrvatski helsinški odbor za ljudska prava**, skraćeno **Hrvatski helsinški odbor** ili **HHO** je nevladina organizacija koja se bavi zaštitom i promicanjem ljudskih prava u Hrvatskoj. Osnovana je 31. ožujka 1993. od strane intelektualaca, umjetnika, novinara, pravnika i drugih javnih ličnosti, kao filijala Internacionalne helsinške federacije (čiji je formalni član bio do njenog raspuštanja 2008). 14. travnja 2003. se registrirao kao domaća udruga u skladu s hrvatskim zakonima.

## Ciljevi HHO-a

* podupirati, promicati i implementirati principe Završnog akta Konferencije o sigurnosti i suradnji u Europi, potpisane u Helsinkiju kolovoza 1975., i svih pratećih dokumenata; ostvarivati, podržavati, promicati principe UN-a vezane za ljudska prava, te u djelo provoditi dokumente Vijeća Europe;
* podupirati razvijanje demokratskih institucija i promicati vladavinu prava, ljudska prava i obrazovanje za ove vrijednosti;
* organizirati istraživanje i dokumentaciju u vezi s ljudskim pravima u Hrvatskoj;
* pomoći žrtvama kršenja ljudskih prava i onima čija su prava ugrožena.

HHO svake godine pruža pomoć u prosječno 1200-2000 novih slučajeva kršenja ljudskih prava, što uključuje do 5000 osoba. Organizacija kontinuirano obavještava javnost o pitanjima ljudskih prava i po potrebi potiče rasprave o sistemskim uzrocima najtežih problema, čime utječe i na sistemske promjene.

## Članstvo i suradnja

HHO je bio član Međunarodne helsinške federacije do njenog raspada 2008. godine; bio je i član Mreže kuća ljudskih prava do 2008. i Balkanske mreže za ljudska prava (ne djeluje od 2008.). surađuje s hrvatskim pravosudnim, javnim upravnim i drugim relevantnim institucijama, kako u radu na slučajevima kršenja ljudskih prava, tako i u razvijanju novih sistemskih rješenja.

HHO surađuje sa sličnim organizacijama u regiji jugoistočne Europe (ostalih postjugoslavenskih zemalja, kao i Albanije, Grčke itd.), kao i diljem Europe.

## Članovi HHO-a

Hrvatski helsinški odbor ima približno 30 članica i članova. U njegovom profesionalnom uredu radilo je do 2008. 10 zaposlenica i zaposlenika. Članstvo u organizaciji i plaćeni rad striktno su razdvojeni; članovi (uključujući predsjednika, pravnike itd.) rade na strogo volonterskoj osnovi, a zaposlenici nisu članovi udruženja. Time organizacija osigurava vjernost svojoj glavnoj misiji i sprečava premještanje ciljeva prema kratkoročnijim ili užim interesima.

## Predsjednici
* 1993–1998 - Ivan Zvonimir Čičak
* 2000–2007 - Žarko Puhovski
* 2007 - Danijel Ivin
* 2007–2009 - Ivo Banac
* 2009– - Ivan Zvonimir Čičak

## Vanjske veze
* Hrvatski helsinški odbor
Ivan Zvonimir Čičak

**Ivan Zvonimir Čičak** (Zagreb, 10. kolovoza 1947 – Zagreb, 6. studenoga 2024) bio je hrvatski političar i novinar, poznat kao jedna od vodećih ličnosti Hrvatskog proljeća i disident u doba SFRJ, a kasnije kao kritičar režima Franje Tuđmana i aktivist za ljudska prava u 1990-im.

Rođen je u Zagrebu kao dijete Ante i Marije Čičak, a tamo je odrastao, te pohađao osnovnu i srednju školu. Godine 1966. je iz nje isključen zbog školske zadaće *Nad razastrtom kartom moje domovine* čiji je tekst protumačen kao odraz u tadašnje vrijeme proskribiranog hrvatskog nacionalizma. Kasnije se upisao na Sveučilište u Zagrebu te postao dio radikalne struje koja je u prosincu 1971. počela dominirati studentskom ogranizacijom. Međutim, nedugo potom je održana sjednica Predsjedništva CK SKJ u Karađorđevu koja je označila kraj Hrvatskog proljeća i početak čistke čijom je žrtvom postao i sam Čičak. U prosincu je uhapšen, a potom osuđen na tri godine strogog zatvora za "kontrarevolucionarnu" djelatnost.

Po izlasku iz zatvora Čičak se oženio za Mariju Štambuk, s kojom će imati petoro djece. Bio je prisiljen živjeti od prodaje knjiga, a kada su mu vlasti to zabranile, okrenuo se prodaji kožnih torbi. Godine 1987. je ponovno uhapšen, ovaj put pod optužbom za utaju poreza; u zatvoru je proveo dva mjeseca i štrajkao glađu prije nego što je pušten uslijed nedostatka dokaza. Poslije toga se ponovno društveno aktivirao, prvo tako što je zajedno sa Dobroslavom Paragom organizirao peticiju za puštanje tadašnjih političkih zatvorenika, a potom je osnovao nezavisnu organizaciju Odbor za ljudska prava. Kasnije je postao potpredsjednik Vijeća evropskog pokreta Jugoslavije i Verona foruma.

Pred prve višestranačke izbore je bio među osnivačima jedne od stranaka koja je nastojala preuzeti tradiciju predratnog HSS-a. S njom se priključio Hrvatskom bloku, odnosno koaliciji okupljenoj oko HDZ. Nekoliko mjeseci nakon HDZ-ovog preuzimanja vlasti je uživao reputaciju militantnog desničara, pa je u jesen iste godine, nedugo nakon početka balvan revolucije zajedno s novinarom Stipom Božićem osnovao paravojnu formaciju zvanu Hrvatski domoljubni odred, koja, međutim, nije zaživjela.

Tokom sljedeće godine Čičak se od politike preusmjerio u novinarstvo, stekavši veliku popularnost komentirajući tadašnja dramatična zbivanja u nizu kolumni poput onih u *[[Slobodna Dalmacija|Slobodnoj Dalmaciji]]* i tjedniku *[[Danas (Hrvatska)|Danas]]*. Iako je kao hrvatski domoljub podržavao obranu Hrvatske u ratu, počeo je kritizirati HDZ, kao i Tuđmanov režim, optužujući ga za autoritarnost, ali i kršenja ljudskih prava, prije svega osoba srpske nacionalnosti. Godine 1993. je postao jedan od osnivača, te prvi predsjednik organizacije Hrvatski helsinški odbor. Na tom je položaju ostao do 2000. godine, a ponovno ga je preuzeo 2009.

## Vanjske veze
* Članci vezani uz Ivana Zvonimira Čička na portalu index.hr