Priča o dobrom Samarićaninu

**Priča o dobrom Samarićaninu** je jedna od najpoznatijih Isusovih priča. Priča govori o tome kako ranjenom jevrejskom putniku, kojeg su napali razbojnici, nisu stali da pomognu ni sveštenik ni Levit koji su tuda prolazili, već jedan tuđin, Samarićanin.

Iako su Samarićani i Jevreji bili u odnosu tradicionalnog neprijateljstva, ovaj Samarićanin je pomogao ranjenom Jevreju, za razliku od pripadnika njegovog sopstvenog naroda, i to onih od kojih se najviše očekuje vrlina. Predstavljajući omražene Samarićane u povoljnom svetlu, Isus izaziva šok kod svojih slušalaca, što je tipično za njegove provokativne govore u kojima su uobičajena očekivanja izvrnuta.

Isus ovom pričom tumači Mojsijevu zapovest "**[[ljubi bližnjeg svog]]**". Priču daje u odgovor na pitanje jevrejskog pravnika o identitetu „bližnjeg“ za kojeg Knjiga Levitska kaže da ga treba voleti (19:18). Priča je zabeležena u jevanđelju po Luki (10:25-37).

Priča o dobrom Samarićaninu je inspirisala mnoge slikare, vajare, pesnike i druge umetnike. Priča je primer Isusove univerzalne etike, koja je stekla hvalu i izvan Crkve. Izraz „dobri samarićanin“ je stekao značenje milosrdne osobe koja pomaže strancima u nevolji, te mnoge dobrotvorne i zdravstvene ustanove nose ovo ime.

## Priča

Kod Luke, priča počinje pitanjem jednog zakonoučitelja:

Nakon čega mu Isus odgovara pričom:

## Istorijski kontekst
### Put iz Jerusalema za Jeriho

U Isusovo vreme, drum iz Jerusalema za Jeriho je bio zloglasan po opasnosti i teškoćama, i nazivan je „krvavi drum“ zbog učestalih napada od strane razbojnika.
Martin Luter King, junior, u svom govoru "I've Been to the Mountaintop", na dan pre smrti, opisuje drum na sledeći način:

King dalje nastavlja:

### Jevreji i Samarićani

Samarićani su bili omraženi od strane Isusovih sunarodnika Jevreja, do te mere da izraz Isusovog sagovornika „*onaj koji se smilovao na njega*“ može ukazivati na nelagodnost da se izgovori reč Samarićanin. Samarićani su takođe mrzeli Jevreje. Tenzije su posebno narasle početkom prvog veka kada su Samarićani navodno oskrnavili jevrejski hram ljudskim kostima.

Kada priču čuju današnji ljudi koji ne znaju za tadašnju mržnju prema Samarićanima, ovaj aspekt priče ne dolazi do izražaja. Retko ko je uopšte čuo za njih osim preko dobrog Samarićanina iz ove priče. Da bi se priča uošte shvatila, potrebno je smestiti je u kontekst razumljiv današnjim slušaocima; naime, da se pojedinci iz društvene grupe koju ne podržavamo mogu ponašati moralnije od pripadnika društvene grupe koju podržavamo.

Samarićani se pojavljuju na još par mesta u jevanđeljima. U Jevanđelju po Luki (9:51-56) se pominje kako je Isus neprijateljski primljen u Samariji. Dalje u istom jevanđelju (Luka 17:11-19) se opisuje kako Isus leči deset gubavaca od kojih mu samo jedan od njih, Samarićanin, zahvaljuje. U Jevanđelju po Mateju (10:5-8), Isus nalaže svojim učenicima da ne propovedaju u paganskim ili samarjanskim gradovima. U Jevanđelju po Jovanu, Isus sreće jednu Samarićanku sa kojom ima poduži razgovor, nakon čega mnogi Samarićani poveruju u njega kao proroka.

### Sveštenici i leviti
U kulturi Isusovog vremena, za kontakt sa mrtim telom se smatralo da pogani čoveka. Sveštenici su posebno nastojali da izbegnu nečist. Moguće je da su sveštenik i levit pretpostavljali da je čovek mrtav te izbegli da ga dotaknu da bi sačuvali sebe ritualno čistima. Međutim, otkada je Mišnah (Mishnah) napravio izuzetak povodom neobaziranja na mrtve, sveštenici i leviti su mogli koristiti zakon da opravdaju i kontakt i izbegavanje mrtaca.
U svakom slučaju, prolazak drugom stranom je isključivalo mogućnost provere da li je živ ili mrtav.

## Tumačenja
### Alegorijsko tumačenje

Rani hrišćanski teolog Origen tumači priču na sledeći način:

I drugi hrišćanski pisci, poput Avgustina, su tumačili ovu priču alegorijski, tako da Samarićanin predstavlja Isusa Hrista, koji spašava grešne duše. Alegorijsko tumačenje je takođe tradicionalno zastupljeno u Pravoslavnoj crkvi.

Džon Kalvin nije nimalo oduševljen alegorijskim tumačenjima Hristovih reči:

Za Kalvina, saosećanje koje je Samarićanin pokazao prema Jevrejinu, pokazuje da je čovek stvoren na korist čoveka, i da postoji uzajamna obaveza pomaganja između svih ljudi.

Savremeni naučnici uglavnom odbacuju alegorijsko tumačenje kao proizvoljno i nevezano za originalnu radnju priče.

### Socijalno tumačenje

Mnogi hrišćani su upotrebljavali ovu priču kao primer protivljenja rasnim, etničkim i verskim predrasudama. Na primer, borac protiv ropstva Vilijam Džej je govorio za sveštenike koji ignorišu ropstvo da „*slede primera sveštenika i Levita*“. Američki teolog *Klyne Snodgrass* piše: „Na temelju ove priče moramo se izboriti sa sopstvenim rasizmom ali moramo takođe tražiti pravdu za, i pružati pomoć za, one u nevolji, bez obzira kojoj skupini pripadaju".

Martin Luter King opisuje Samarićanina kao „*čoveka druge rase*“. King je često govorio o ovoj pripovetki, suprotstavljajući grabež pljačkaša i sebe-čuvajuće nemešanje sveštenika i levita, Samarićaninovoj spremnosti da pomogne čoveku u nevolji. King takođe proširuje poziv za pomoć bližnjem na društvo u celini:

Džeol Grin piše da Isusovo poslednje pitanje "*koji od trojice je bližnji onom što su ga napali razbojnici?*", predstavlja obrt isprva postavljenog pitanja "*ko je moj bližnji?*" i da njime Isus...

Robert Fank smatra da su se Isusovi jevrejski slušaoci poistovećivali sa prebijenim i opljačkanim putnikom. Iz tog ugla, pomoć primljena od omraženog Samarićanina je poput carstva Božjeg primljenog kao milost iz neočekivanog izvora.

## Izvori

## Izvori

* Isusove parabole
* Ljubi bližnjeg svog
* Ljubi svog neprijatelja

## Vanjske veze
* Religioznost i empatija: Pomozi samo bližnjem svom