Jovan Vladimir

**Sveti Vladimir**, poznat i kao ***Sveti Jovan Vladimir*** i ***Sveti Vladimir Dukljanski***, dukljanski knez, svetac kanonizovan u okviru Srpske pravoslavne crkve, poštovan među pravoslavnima širom Balkana.

Uz to, *Sv.Vladimir* je još prije konca 12. vijeka u katoličkoj *Dukljanskoj crkvi* (Barska nadbiskupija) bio smatran *blaženim*.

## Biografija
Povjesnica pretpostavlja da je *Vladimir* rođen oko 970. godine.

Na samom koncu 10. stoljeća *Vladimir* je bio de jure vladar Duklje, koja se tada prostirala od Boke kotorske do rijeke Bojane. U kompliciranim vanjskopolitičkim uvjetima *Vladimir* je bezuspješno pokušao napraviti sporazum sa Bizantom protivu cara Samouila. To je izazvalo bijes *Samouilov*, pa je 997. poslao vojsku na *Duklju*.

Do sukoba je došlo na rijeci *Bojani* i dukljanska je vojska bila poražena. *Vladimir* je zarobljen i odveden u *Samouilov* dvor na Prespi (Makedonija). *Samouilova* kćer, lijepa princeza *Kosara*, obratila se ocu za milost. Ona se zaljubila u dukljanskoga kneza i uz *Samouilovu* suglasnost su se *Vladimir* i *Kosara* ubrzo vjenčali.

*Vladimir* se vratio u *Duklju* i bio je *Samouilov* vazal. No, nakon *Samouilove* smrti 1014. godine, novi makedonski vladar *Vladislav*, koji je 1015. nasilno oteo vlast caru *Radomiru*, odlučio je ukloniti *Vladimira*. Pozvao ga je u *Prespu* a kao garanciju da mu se neće ništa desiti poslao je *Vladimiru* križ nad kojim se zakleo u svoju miroljubivost. I *Vladimir* je došao u *Prespu*.

No, car je *Vladislav* pogazio obećanje i dao je 22. maja 1016. pogubiti, sječom glave, dukljanskoga kneza *Vladimira*. Na dukljanskom prijestolju ga je zamijenio Vojislav, utemeljitelj srpske dinastije Vojislavljevića. *Vladimir* je bio stric ili brat od strica *Vojislavu
*.

## Izvješće popa Dukljanina

Ljetopis popa Dukljanina (glava *XXXVI*.) izvješćuje što se zbilo nakon *Vladimirove* pogibije (citat na crnogorskom):

*...Glava mu je odsječena 22. maja (*svibnja - prim.a.*). [[Episkopos|Episkopi]] pak uzmu njegovo tijelo i sahrane ga u istoj crkvi uz himne i pohvale. A da bi Gospod obznanio zasluge blaženog mučenika Vladimira, mnogi mučeni raznim slabostima, pošto su ušli u crkvu i molili se kod njegovog groba, ozdrave. Noću, pak, svi su tamo vidjeli božansku svjetlost kao da je gorjelo mnostvo svijeća. Žena blaženog Vladimira plakala je velikim plačem, više nego što se može iskazati, mnogo dana. Gledajući, pak, car čudesna djela koja Bog tamo činjaše, dosta se uplaši i naveden kajanjem, dozvoli svojoj rođaci da uzme njegovo tijelo i odnese...*

## Kanoniziranje
Godine 1019. prenijete su *Vladimirove* mošti u samostan *Sv.Marije Krajinske* (*Prečista Krajinska*), na padinama crnogorske planine *Rumije*, iznad Skadarskoga jezera. *Pop Dukljanin* dalje opisuje:

*"...Njegovo tijelo leži u cijelo i miriše kao da je namazano mnogobrojnim mirisima, a rukom drži onaj krst koji je dobio od cara. I u istoj crkvi svake godine na njegov praznik se okuplja mnoštvo naroda, i zahvaljujući njegovim zaslugama i njegovom posredovanju tu se i danas čine mnoga dobra onima koji mole iskrena srca. Žena blaženog Vladimira, Kosara, zamonaši se i živeći pobožno i sveto, u istoj crkvi okonča život i tu bi sahranjena, kod nogu svoga muža..."* 

Mošti *Vladimirove* bijehu čudotvorne i proglašen je *Vladimir* za sveca. Kanonizirao ga je Carigradski patrijarhat, no, povijesni izvori svjedoče i da je u katoličkoj *Dukljanskoj crkvi*, za vrijeme prvotne dinastije Vojislavljevića, također *Vladimir* bio smatran *blaženim*.

Crkveni životopis, *Žitje Sv.Vladimira*, napisano je u 12. vijeku. Mošti *Sv.Vladimira* su 1215. prenešene iz samostana *Sv.Marije Krajinske* u *Elbasan* (Albanija).

Albanski je plemić *Karlo Topija* 1381. godine obnovio crkvu *Svetog Jovana* (Svetog Ivana Krstitelja) u *Elbasanu* kamo su pohranjene svečeve mošti. Od toga se perioda *Sv.Vladimir* pominje i kao *Sv.Jovan Vladimir*; obojici svetaca su odrubljene glave. Sv.Vladimir se na ikonama, ikonostasima i freskama uvijek prikazuje kako u lijevoj ruci drži odrubljenu glavu a u desnoj križ. Ktitorski zapisi na crkvi *Sv. Jovana* u *Elbasanu* su na tri jezika - slavenskom, grčkom i latinskom.

Arhiepiskop *Kozma* iz Drača (*Albanija*) prvi je tiskao 1690. u Veneciji žitje *Sv.Vladimira* na crkvenoslavenskom i grčkom jeziku.

Mošti *Sv.Vladimira* su do 1995. bile u crkvi u *Elbasanu* a od tada u *Sabornoj crkvi* u Tirani, gdje je sjedište autokefalne *Albanske pravoslavne crkve*.

## Križ Sv.Vladimira
Križ od tisova drveta, dužine 45&nbsp;cm, širine 38&nbsp;cm i debljine 2,5&nbsp;cm, okovan vjerojatno u 16. vijeku u srebro se čuva u pravoslavnoj obitelji *Androvića*, u selu *Velji Mikulići*, općina Bar, u Crnoj Gori. Vjeruje se kako je to križ nad kojim se makedonski car *Vladislav* vjerolomno zakleo da dukljanskom knezu *Vladimiru* neće napraviti nikakva zla ako dođe u njegov dvor na *Prespi*.

## Zanimljivost
Štovanje svetitelja, *Sv.Vladimira*, bilo je prisutno i u djelovima suvremene Hrvatske, u Dubrovniku i Dalmaciji.

Hrvatski književnik Andrija Kačić Miošić u svome je poznatom djelu *"Razgovori ugodni naroda slovinskog"* iz 1756. unio *"Pismu od Kralja Vladimira"*.

## Vanjske veze

* Dr. Pavle Mijović: O DUKLJANSKOM KNEZU VLADIMIRU 
* Ivan Jovović: BLAŽENI KNEZ VLADIMIR 

## Reference