Füruzan

**Füruzan** (Istanbul, 29. oktobra 1935) je turska književnica poznata po prozi, romanima, reportažama i pričama, pa nešto manje po pjesmama i dramama. Objavljivala je i pod imenima Füruzan Yerdelen ili Füruzan Selçuk.

## Biografija
### Rane godine
Rođena je 1939. godine u Kadikoju u Istanbulu, njezina majka je iz stare istanbulske porodice a njezin otac iz obitelji koja je doselila sa Balkana. Vrlo rano je ostala bez oca. Školovala je se u Istanbulu, ali je nakon diplome morala napustiti studije. Pedesetih godina je je pokušala karijeru glumice, te je sredinom 50-ih uspjela objaviti nekoliko priča u književnim časopisima. U julu 1958. je se udala za karikaturistu Turhana Selçuka. Iz ovog braka, koji je završio razvodom 1974. godine, rodila joj se kćer Aslı. U svojim djelima koristila je uvijek svoje prvo ime Füruzan a nikada prezime. Stoga njezina književna karijera je se mahom razvila tijekom 60-ih godina, kada se potpuno osvrće prema pisanju i postaje vrlo poznata autorica.
Postala je poznata kada je 1972. osvojila nagradu Sait-Faik-Abasıyanık za zbirku priča *Parasiz Yatili* objavljenu 1971. Bila je prva spisateljica koja je osvojila nagradu. Godine 1972. je dobila poziv sa Sveučilišta u Iowi sa jednogodišnjom stipendijom, ali je morala odustati zbog loših uvjeta.
### Njemačke godine
1975. je objavila svoj prvi roman *Kırk Yedi’liler*. Djelo govori o rođenima 1947. godine, o revolucionarnoj i buntovnoj generaciji koja je ušla u tursku povijest. Roman je široka publika zavoljela i 1975. godine je dobio Nagradu za roman Ustanove za turski jezik. 1974. godine je dobila poziv iz Njemačke za akademsku razmjenu, te ovaj put je prihvatila i to je u biti bio razlog zašto je prekinula sa mužem. Otišla je u Berlin, gdje je bila pozvana u sklopu umjetničkog programa. Taj je poziv iz više razloga produžen do 1980. pozivima iz NDR-a a u Tursku je dolazila jednom ili dvaput u intervalima. Podsjećala je rudnike uglja u Dujzburgu, razgovarala s radnicima iz Grčke, iz Mađarske, iz Jugoslavije i najviše iz Turske. U radničkim domovima boravila je 15 dana radi istraživanja u Duisburgu. Intervjue je prikupila u svojoj knjizi *Novi gosti* (1977). Knjiga je zainteresovala književno-akademske krugove i zauzela mjesto na odjelu za studije radnika migranata na pariškom sveučilištu Sorbonne. U svom drugom romanu, *Berlinski cvijet nara*, objavljenom 1988., bavila je se životima imigranata u Njemačkoj. Poslije *Novih gostiju* obavila je rad u kojem je razgovarala s piscima iz Zapadne Njemačke (Böll, Grass, Drewitz, M. Welser, Schenk) o mračnom razdoblju Hitlerove njemačke. *Novi gosti* i *Domaćini* objavljeni su u Zapadnom Berlinu i postali su vrlo popularne knjige.
### Povratak u Tursku
Vratila je se u Tursku 1980. godine uoči Državnog udara generala Evrena. U to vrijeme je reditelj Yılmaz Güney najavio svoju namjeru snimiti priču pod naslovom *Ah Güzel İstanbul* ali je u međuvremenu bio uhićen i nije mogao ostvariti nacrt. Ideju je preuzeo redatelj Ömer Kavur i predložio je Füruzanu da zajedno rade na scenariju. U Turskoj je trajalo izvanredno stanje. Film je izašao 1981. godine. Nastavila je pisati priče (*Drugo lice noći*, *Sezona ruža*, *Ljeto puno ljubavi*) a usto je objavila i dva dramska djela koja su pak imala poteškoće da bi stupila na scenu (*Prije nego što dođe zima*, *Ljeto puno ljubavi*). Svoju prvu i jedinu knjigu poezije (*Grad Lebića*) je objavila 1991. godine.
1990. godine je u suradništvu sa Gülsün Karamustafom radila na filmskoj adaptaciji svoje rane knjige *Benim Sinemalarim* (*Moji bioskopi*, 1973). Film je predstavljen na Festivalu u Tokiju i na Kanskom festivalu. Zlatnu palmu je odnio Lynchov *[[Divlji u srcu]]* mada *Moji bioskopi* ostaje jedan od najznačajnijih turskih filmova te godine.
Za vrijeme Građanskog rata u Jugoslaviji, na prijedlog lista *[[Sabah (novine)|Sabah]]* i Zulfua Livanelija odlazi na putovanje po krajevima u kojima se rat odvijao, pokrivajući cijeli Balkan. Između 1994. i 1996. su izašle knjige *İşte Bizim Rumeli* i *Balkan Yolcusu*.

## Djela
Turska je Pedesetih godina i Šezdesetih godina vidjela veliki rast žena na književnoj sceni. Taj ženski književni val je pak zagovarao svoj umjetnički identitet. Neke su više pisale po romantičko-sentimentalnim motivima, druge pak po uže političko-socijalom polju, što je slučaj Füruzana. Putovala je u Njemačku u nekoliko navrata radi izrade izvještaja. U svojim djelima prikazuje siromašne ili doseljeničke likove, često ženske. Njezina djela su prevedena na mnogim jezicima, dok na jezično-stilskoj razini su zadnjih godina nastale i akademske istrage o Füruzanovom riječniku.

### Zbirke priča
* *Parasiz Yatili* (Besplatni upis, 1971)
* *Kusatma* (Opsada, 1972)
* *Benim Sinemalarim* (Moji bioskopi, 1973)
* *Gecenin Oteki Yuzu* (Drugo lice noći, 1982)
* *Gul Mevsimidir* (Sezona ruža, 1985)
* *Yedi Öykü* (Sedam priča, 1992)
* *Sevda Dolu Bir Yaz* (Ljeto puno ljubavi, 1999)
* *Toplu Öyküler* (Sabrane priče, 2004)
* *Haraç* (Harač, 2008)
* *Yaz Geldi. Seçme Öyküler* (Ljeto je stiglo. Sabrane priče, 2009, YKY)

### Romani
* *47’liler* (Rođeni 1947., 1975)
* *Berlin’in Nar Cicegi* (Berlinski cvijet nara, 1988)
* *Kırk Yedi'liler 40 Yaşında* (Četrdeset godina od Rođenih 1947., 2014)

### Putopisi e reportaže
* *Yeni Konuklar* (Novi gosti, 1977)
* *Ev Sahipleri* (Domaćini, 1981)
* *İşte Bizim Rumeli* (Evo naše Rumelije, 1994)
* *Balkan Yolcusu* (Balkanski putnik, 1996)

### Drame
* *Redife'ye Güzelleme* (Uljepšavanje za Redife, 1981)
* *Kış Gelmeden* (Prije nego što dođe zima, 1997)

### Poezija
* *Lodoslar Kenti* (Grad Lebića, 1991)

### Filmografija
* *Sira sende fistik* (Tvoj je red, pistać; 1971) – glumica; režija Müjdat Saylav
* *Ah güzel Istanbul* (O prelijepi Istanbul, 1981) – scenario; režija Ömer Kavur
* *Benim sinemalarim* (Moji bioskopi, 1990) – režija i scenario

## Vanjske veze
*  

## Reference

## Bibliografija