Darius Milhaud

**Darius Milhaud** (; Marseille, 4. rujna 1892. – Ženeva, 22. lipnja 1974.) je bio francuski modernistički kompozitor i pedagog te jedan od članova skupine *[[Les Six]]*. Iako je eksperimentirao sa stilovima, uključujući i jazz i politonalnost, Milhaud se primarno može svrstati među moderniste zbog svojevrsnog otklona u odnosu na glavne stilske pravce koji su se javili u avangardi.

Rođen je u Marseilleu u židovskoj obitelji, a svoju karijeru započeo je kao violinist da bi se kasnije prebacio na kompoziciju. Upisao se na Konzervatorij u Parizu, gdje je studirao kompoziciju kod Charlesa-Mariea Widora i kontrapunkt kod Andréa Gedalgea. Uzimao je i privatne satove kod Vincenta d'Indyja. Na konzervatoriju je upoznao Arthura Honeggera i Germaine Tailleferre, s kojima će kasnije surađivati u sklopu grupe *[[Les Six]]*. Od 1917. do 1919. godine, Milhaud je bio tajnik Paula Claudela, koji je u to vrijeme bio *ministre plénipotentiaire* u Brazilu. Kako je Claudel bio ugledan književnik, njih su dvojica započeli suradnju koja je započela s baletom *[[L'Homme et son désir]]*, a kasnije dovela do uglazbljivanja mnogih Claudelovih lirskih djela.

Brazil je ostavio dubok trag na Milhaudu i izvršio trajan utjecaj na njegov rad, a posebno djelo brazilskog kompozitora Ernesta Nazaretha. Milhaudov nadrealni balet *[[Le bœuf sur le toit]]* u sebi sadrži melodije tadašnjih brazilskih kompozitora, dok je suita *[[Saudades do Brasil]]* sastavljena od 12 plesova inspiriranih četvrtima Ria de Janeira.

Godine 1920., kritičar Henri Collet je Milhauda svrstao u skupinu *[[Les Six]]*. Milhaud je dugo surađivao sa skupinom, čak i nakon 1923. godine kada se ona službeno raspala. Njegov posljednji doprinos krnjoj skupini bio je 1949., kada je surađivao s Auricom i Poulencom. Godine 1922. je putovao u Sjedinjene Države, gdje je, na ulicama Harlema, čuo "autentičnu" jazz glazbu koja će također ostaviti dubok trag na njegovom radu. Sljedeće godine, Milhaud je komponirao balet *[[La création du monde]]*, inspiriran upravo temama i idiomima jazz glazbe. Godine 1937. komponira suitu *[[Scaramouche (Milhaud)|Scaramouche]]* za saksofon i klavir, također inspiriranu jazzom. Danas je *Scaramouche* jedno od njegovih najpoznatijih i najreprezentativnijih djela.

Godine 1925., oženio se glumicom Madeleine Milhaud, ujedno i svojom rođakinjom. Njihov jedini sin, kipar Daniel Milhaud, rođen je 1930. godine.

Uspon nacizma i pad Francuske prisilili su Milhaudove, zbog židovskog porijekla, na emigiriranje u Sjedinjene Države. Tamo si je Milhaud osigurao profesorsko mjesto na Mills Collegeu u Oaklandu. Godine 1943. komponira operu *[[Bolivar (opera)|Bolivar]]*, a u narednim godinama radi i na gudačkom kvartetu. U ovom periodu predavao je i poznatom jazzistu Daveu Brubecku. Među njegovim učenicima bili su i Burt Bacharach te minimalisti Steve Reich i Philip Glass.

U Francusku se vratio 1947. godine, kada postaje profesor kompozicije na Pariškom konzervatoriju. Do 1971. godine je naizmjenice predavao u Parizu i Oaklandu, no tada ga je reumatizam prisilio na mirovinu. Iako se dugo borio s bolešću, Milhaud je nastavio raditi i putovati, ali kada ga je bolest trajno prikovala u kolica, morao se povući. Iste godine je primljen u Akademiju lijepih umjetnosti, što se smatra krunom njegove karijere.

Umro je 22. lipnja 1974. godine u Ženevi, u dobi od 81 godine. Pokopan je na groblju Saint-Pierre u Aix-en-Provenceu.