open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pletenje košara

**Pletenje košara** ili košarstvo je umjetnost korištenja sirovih ili prethodno pripremljenih prirodnih materijala poput pruća, korijenja, slame, bambusa, rogoza, lipine kore za tkanje praktičnih predmeta i ukrasa. Košararstvo se ručno tka u oblike i dizajne iz mašte tkalja. 

Istorijski gledano, košare su se koristile tokom poljoprivrednih radova poput prosijavanja te prikupljanje i prijevoz usjeva, kao i nošenje proizvoda na tržnice. U domaćinstvima su se koristele za skladištenje i posluživanje hrane i pića. Začini i duvan bili su pohranjivani u košarama.

Iako je pletenje košara jedan od najraširenijih zanata u istoriji bilo koje ljudske civilizacije, teško je reći koliko je taj zanat zapravo star, jer prirodni materijali poput drva, trave i životinjskih ostataka prirodno i stalno propadaju. Tehnike korištene u pletenju košara nisu se razlikovale od izrade užadi i zabilježene su širom svijeta još od početka prisutnosti hominina u Južnoj Africi. Zbog propadanja prirodnih materijala tokom hiljada godina, pokušaji očuvanja većine metoda pletenja košara nisu omogućili modernu analizu stvarnih uzoraka. 

Košara se obično sastoji od dna, bočnih zidova i ruba ("pletenice"). Može imati i ručke, ukrase i poklopac. Prvo se izrađuje dno iz kojeg se izvlače vertikalne i čvršće šipke, a između njih se plete odgovarajući materijal. Nakon pletenja zidova, izrađuje se obruč (često najukrasniji element košare), koji je osmišljen da ojača cijelu strukturu. Drške se mogu utkati u obruč. Za tkanje košare složenog oblika nije neuobičajeno koristiti posebne oblike na kojima je cijela struktura ispletena.

## Poljska
Iako se vjeruje da tradicija pletenja košara u Poljskoj datira još iz kamenog doba, njezin najznačajniji razvoj može se pratiti u posljednjih nekoliko stoljeća, s dva grada koja su posebno povezana s ovim zanatom: Nowego Tomyśl na zapadu Poljske i Rudnik nad Sanem na jugoistoku.

Nowego Tomyśl ima dugu tradiciju pletenja koja se oslanja na sirovine poput korijena bora, smreke i borovice, slame, trstike, kore lipe. Ta tradicija datira iz devetnaestog stoljeća, kada su posebne vrste pruća donesene u ovo područje iz Sjeverne Amerike. Na glavnom gradskom trgu stoji pletena košara tkana 2006. godine, duga 17 metara, široka 9 m i visoka 7,7 m, upisana u Guinnessovu knjigu rekorda kao najveća košara na svijetu. Grad također ima Muzej košararstva i uzgoja hmelja osnovan 1985. god. Pokraj muzeja nalazi se mali zoološki vrt. Svake godine u gradu se organizira Sajam košarstva.

### Nematerijalna svjetska baština
Pletenje košara se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog naslijeđa kao element nematerijalnog kulturnog naslijeđa Poljske. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet UNESCO-a za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na 20-om zasjedanju koje je održano od 8. do 12. decembra 2025. u Nju Delhiju u Indiji

U izvornoj nominaciji podnesenoj UNESCO-u, Poljsko ministarstvo kulture naglasilo je ključnu ulogu žena u poljskom košarstvu, međugeneracijskom prijenosu vještina i ekološkim vrijednostima ovog zanata.

## Izvori
Bence Imre

**Bence Imre** (Budimpešta, 15. listopada 2002.), mađarski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji desnog krila. Od 2026. godine igra za Veszprém. 

Imre je rođen u Budimpešti, a potječe iz sportske obitelji. Njegov otac, Géza Imre, mađarski je mačevalac i osvajač dviju olimpijskih medalja (srebro i zlato), a majka mu je bivša rukometašica, Beatrix Kökény, također višestruka osvajačica olimpijskih medalja te bivša europska prvakinja. Njegova sestra, Szofi Imre, također je rukometašica, a igra na poziciji golmana. Imre je svoju profesionalnu karijeru započeo 2019. godine u klubu Ferencvárosi TC, gdje mu je majka zaposlena kao tehnički direktor. U matičnom klubu igrao je do 2024. godine, kada prelazi u THW Kiel. Od 2026. godine igra za Veszprém. 

Za reprezentaciju Mađarske debitirao je 2023. godine te je od tad redoviti član seniorske momčadi, s kojom je nastupio i na nizu međunarodnih natjecanja. 

Godine 2024. proglašen je najboljim rukometašem Mađarske.
Domen Novak (rukometaš)

**Domen Novak** (Ljubljana, 26. travnja 1998.), slovenski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji desnog krila. Trenutno igra za SG Flensburg-Handewitt. 

Od početka profesionalne karijere 2015. godine pa do 2021. igrao je u nekolicini slovenskih klubova, da bi 2021. godine prešao u Njemačku, prvo u HSG Wetzlar, a onda, od 2025. godine, u SG Flensburg-Handewitt.

S reprezentacijom Slovenije nastupio je na nekoliko međunarodnih natjecanja.
Domen Makuc

**Domen Makuc** (Postojna, 1. srpnja 2000.), slovenski rukometaš i reprezentativac koji igra kao vanjski igrač, najčešće kao srednji. Od 2026. godine igra za njemački THW Kiel, odakle je prešao iz Barcelone. 

Profesionalnu karijeru započeo je 2016. godine u Celju, s kojim je te sezone igrao Ligu prvaka. Te je sezone postao prvi igrač rođen u XXI. vijeku koji je nastupio u natjecanju i koji je postigao gol u tom natjecanju. Nakon četiri uspješne sezone u Sloveniji, prešao je u Barcelonu, s kojom je osvojio tri Lige prvaka i niz domaćih natjecanja. Godine 2026. prelazi u THW Kiel. 

Za reprezentaciju Slovenije debitirao je 2021. godine, a prvo veliko natjecanje bilo mu je IHF Svjetsko rukometno prvenstvo 2025. godine. Na EHF Euru 2026. godine bio je najbolji slovenski strijelac s 48 golova i jedan od najboljih strijelaca na turniru. 

Njegov otac Simon bivši je rukometaš, a njegov mlađi brat Andraž također je profesionalni rukometaš i slovenski reprezentativac.

## Reference
Mukofagija

**Mukofagija** (doslovno "hranjenje sluzi") definirana je kao čin hranjenja sluzi riba ili beskičmenjaka. Također, može se odnositi na konzumiranje sluzi ili osušene sluzi kod primata.

Postoje mukofagni paraziti, poput nekih vrsta morskih ušiju koje se pričvršćuju na segmente škrga riba. Osim toga, ovi mukofagi mogu služiti kao čistači drugih životinja, obično riba.

Druga upotreba tog termina je u odnosu na organ za hranjenje bogat sluznim ćelijama u koji se pumpa voda, zarobljavajući čestice hrane u sluzi, poslije čega ona nastavlja svoj put u jednjak.

## Povezano
* Čačkanje nosa

## Reference
Vermivor

**Vermivor** (od latinskog vermi, što znači "crv" i vorare, "proždirati") je zoološki termin za životinje koje prvenstveno jedu crve (uključujući anelide, nematode i druge životinje slične crvima). Poznato je da su životinje s takvom ishranom **vermivorne**. Neke definicije su manje isključive u pogledu ishrane, ali ograničavaju definiciju na određene životinje, npr. "Hranjenje crvima ili insektima. Koristi se za pticu." 

Čitav rod grmuša Novog svijeta dobio je ime *[[Vermivora]]*.

Jedan vermivor koji se može hraniti isključivo crvima je *[[Paucidentomys vermidax]]*, vrsta glodara poznata kao rovkasti pacov, otkrivena 2011. godine u Indoneziji. Naziv, koji se može prevesti kao "miš koji jede crve, s malo zuba", odnosi se na činjenicu da imaju samo četiri zuba i mogu živjeti isključivo na ishrani od glista. Smatra se da je takva smanjena denticija kod vermivornih sisara posljedica smanjenog selekcijskog pritiska na zubnu okluziju.

## Proces
Proces dobijanja crva i njihovog korištenja kao izvora hranjivih tvari, bilo od strane životinja (u prirodi) ili ljudi (u prehrambenim sistemima ili kompostiranju), uključuje nekoliko bioloških i/ili ekoloških koraka. Slijedi detaljniji pregled ovisno o kontekstu:

# Detekcija: Vermivori koriste svoja čula, poput mirisa, detekcije vibracija ili vida, kako bi locirali crve pod zemljom ili iznad zemlje.
# Ekstrakcija: Vermivori će raskopati ili prokljucati put do crva dok ne bude izložen površini (obično noću ili po kiši). Zatim ga vade.
# Ingestija: Crv se konzumira cijel ili u dijelovima.
# Probava i apsorpcija: Crvi imaju visok sadržaj proteina, aminokiselina, željeza i vlage. Probavni sistem vermivora razgrađuje crva na upotrebljive hranjive tvari, koje se apsorbiraju u krvotok za energiju i rast.

## Primjeri vermivora
* Američki crvendać
* Pijavice roda *[[Americobdella]]* 
* Mravi
* Žabe
* Pjevice roda *[[Sialia]]*
* Podzemna kukumavka
* Trčuljci
* Stonoge 
* Morski puževi roda *[[Conus]]*
* Korvidi (vrane, gavranovi, itd.) 
* Galliformes (uklj. kokoši, divlje kokoši, paunovi, fazani, ćurke, prepelice)
* Ježevi 
* Ikteride 
* Morski puževi roda *[[Jaspidiconus]]*
* Kulik
* Kiviji
* Gušteri
* Dugokljuna ehidna
* Krtice
* Valjkasti crvi 
* Tritoni
* Brgljezi
* Čudnovati kljunaš
* Zujavci
* *[[Opheodrys aestivus]]*
* Daždevnjaci
* *[[Opheodrys vernalis]]*
* Rovke
* Čvorci
* Tuatara
* Kornjače (slatkovodne i kopnene vrste)
* Šljuka
* Djetlići
* Zmije roda *[[Carphophis]]*
* Carići

## Povezano
* Karnivor
* Frugivor
* Herbivor
* Insektivor
* Popis načina ishrane
* Nektarivor
* Omnivor

## Reference
Florivor

U zoologiji, **florivor** (ne treba ga miješati sa folivorom) je životinja koja se prvenstveno hrani proizvodima od cvijeća. Florivori su vrste biljojeda (često nazivani cvjetnim biljojedima), no unutar prehrambenog ponašanja florivorije postoji niz drugih specifičnijih prehrambenih ponašanja, uključujući, ali ne ograničavajući se na:
* Granivorija: konzumacija žitarica i sjemenki
* Nektarivorija: konzumacija cvjetnog nektara
* Palinivorija: konzumacija cvjetnog polena
* Frugivorija: konzumacija voća

## Ishrana
Ishrana florivora sastoji se od krupnije hrane, uključujući gore spomenute komponente, ali i kore, korijenja i sličnih dijelova biljaka. Mnogi florivori su također omnivori, što znači da svoju ishranu nadopunjavaju raznim malim insektima, na primjer.

## Primjeri
Većina ptica iz porodice Psittacine su florivori, što uključuje većinu papagaja, tigrica, ara i kakadua. Ostali značajni cvijevori su kolibriji, vrapci i tukani. Javanski makaki djeluje kao invazivni florivor na Mauricijusu, gdje se proždrljivo hrani cvijećem domaćih biljaka, uključujući ugroženu, endemsku vrstu *[[Roussea simplex]]*.

## Povezano
* Herbivor
* Frugivor
* Nektarivor
* Palinivor
* Granivor

## Reference

## Vanjske poveznice
* 
* 

## Bibliografija
* Approaches to Plant Evolutionary Ecology by G.P. Cheplick
* Poultry Nutrition: A Comparative Approach by K. C. Klasing (Department of animal science, University of California, Davis, California 95616, 2005)
Hipokarnivor

**Hipokarnivor** je životinja koja konzumira manje od 30% mesa za svoju ishranu, pri čemu se većina njene ishrane sastoji od gljiva, voća i drugog biljnog materijala. Primjeri živih hipokarnivora su grizli (*Ursus horribilis*), crni medvjed (*Ursus americanus*), binturong (*Arctictis binturong*) i kinkažu (*Potos flavus*).

Evolucijska podjela mesojeda u tri grupe, uključujući hiperkarnivore i mezokarnivore, izgleda da se dogodila prije otprilike 40 miliona godina. Termin hipokarnivor se sve češće koristi u opisivanju rane evolucije pripadnika Canidae, a oslanjanje na tu strategiju preživljavanja ima dokumentovanu historiju kod sjevernoameričkih pripadnika Borophaginae tokom miocena (prije 23,03 do 5,33 miliona godina). Dokumentovana je istovremena pojava dvadeset pet vrsta hipokarnivora na sjevernoameričkom kontinentu prije 30 miliona godina. Prelazak sa hiper- na hipo- dogodio se najmanje tri puta među oligocenskim i miocenskim kanidima rodova *[[Oxetocyon]]*, *[[Phlaocyon]]* i *[[Cynarctus]]*.

Veliki hipokarnivori (*Ursus*) bili su rijetki i razvili su se između srednjeg i kasnog miocena-pliocena kako su pripadnici Borophaginae izumirali.

## Denticija
Ispitivanje denticije pokazuje da se volumen postkarnasijalnih kutnjaka povećava kod hipokarnivora, dok se smanjuje kod hiperkarnivora. *[[Prohesperocyon]]* (prije 38 miliona godina - 33,9 miliona godina) pokazao je promjenu u relativnom omjeru između funkcija rezanja i mljevenja, što ukazuje na promjenu prehrane od hrane koju čine kičmenjaci ka hrani koja uključuje voće.

## Povezano
* Popis načina ishrane
* Omnivor

## Izvori
Hiperkarnivor

**Hiperkarnivor** je životinja čija se ishrana sastoji od više od 70% mesa, bilo putem aktivnog predatorstva ili jedenja lešina. Preostala nemesna ishrana može se sastojati od hrane koja nije životinjskog porijekla, kao što su gljive, voće ili drugi biljni materijal. Neki primjeri hiperkarnivornih životinja su krokodili, sove, svračci, orlovi, supovi, mačke, neki divlji kanidi, polarni medvjedi, odontocetidni kitovi (kitovi zubani), zmije, pauci, škorpioni, bogomoljke, sabljarke, kirnje, pirane i većinu ajkula. Svaka vrsta iz porodice Felidae, uključujući i domaću mačku, je hiperkarnivor u svom prirodnom stanju. Osim toga, taj termin se koristi i u paleobiologiji za opisivanje taksona životinja koje imaju povećanu komponentu rezanja u denticiji u odnosu na komponentu mljevenja. U domaćim okruženjima, npr. mačke mogu imati ishranu izvedenu isključivo iz biljnih i sintetičkih izvora korištenjem modernih metoda obrade. Hranjenje domaćih životinja poput aligatora i krokodila, većinom ili u potpunosti biljnom hranom, ponekad se vrši radi uštede troškova ili kao ekološki prihvatljiva alternativa. Hiperkarnivori nisu nužno vršni predatori. Na primjer, lososi su isključivo mesožderi, ali su plijen u svim fazama života za razne druge organizme.

Kao primjer srodnih vrsta s različitim načinima prehrane, iako su se razišle prije samo 150.000 godina, polarni medvjed je medvjed sa najvećim udjelom mesa u prehrani (više od 90% njegove prehrane je meso), dok je grizli na mnogim lokacijama jedan od medvjeda sa najmanjim udjelom (manje od 10%). 

Analizirani su genomi tasmanijskog đavola, kita ubice, polarnog medvjeda, leoparda, lava, tigra, geparda i domaće mačke: pronađena je zajednička pozitivna selekcija za dva gena povezana s razvojem i popravkom kostiju (*DMP1*, *PTN*), što nije razvoj koji se vidi ni kod omnivora ni kod biljojeda. To ukazuje na to da je jača koštana struktura ključni faktor i da potiče selekciju prema predatorskom hiperkarnivorskom načinu života kod sisara. Pozitivna selekcija jednog gena povezanog s poboljšanom mineralizacijom kostiju pronađena je kod sabljozube mačke (*Homotherium latidens*).

Životinje koje žive gotovo isključivo na hrani životinjskog porijekla nisu sposobne za biosintezu arahidonske kiseline. Ta karakteristika je pronađena kod lava, domaće mačke, turbota, pa čak i hematofagnog komarca. 

Kod hiperkarnivornih sisara, enzim alanin:glioksilat aminotransferaza se eksprimira uglavnom ili isključivo u mitohondrijama, što bi omogućilo metaboliziranje glioksilata iz hidroksiprolina prisutnog u životinjskoj materiji.

## Povezano
* Hipokarnivor
* Popis načina ishrane
* Mezokarnivor

## Reference

## Vanjske poveznice
Orri Freyr Þorkelsson

**Orri Freyr Þorkelsson** (izg. /torkelson/; Reykjavík, 25. lipnja 1999.), islandski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog krila. Profesionalnu karijeru započeo je 2016. godine u Haukaru, odakle prelazi u norveški Elverum, a onda i u Sporting CP, gdje igra i danas. 

Za reprezentaciju Islanda debitirao je 2020. godine te je sudjelovao na nekoliko međunarodnih natjecanja. 

Njegova sestra, Elín Klara Þorkelsdóttir, također je rukometašica i reprezentativka Islanda.
Salvador Salvador

**Salvador Martinho Rocha Nogueira Salvador**, poznatiji kao **Salvador Salvador** (Samora Correia, 29. srpnja 2001.), portugalski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog vanjskog.

Profesionalnu karijeru započeo je 2018. godine u Sportingu, gdje igra i danas. Sezonu 2019./20. proveo je na posudbi u rivalu Boa-Hori, gdje je u 27 utakmica postigao 150 golova. 

Za reprezentaciju Portugala debitirao je 2020. godine te je od tada standardni član prve momčadi. U reprezentaciji češće igra u obrani nego u napadu, a 2026. godine proglašen je najboljim obrambenim igračem na Europskom prvenstvu te godine.
Gísli Þorgeir Kristjánsson

**Gísli Þorgeir Kristjánsson** (Reykjavík, 30. srpnja 1999.), islandski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji srednjeg vanjskog. Trenutno je član njemačkog SC Magdeburga. 

Profesionalnu karijeru započinje 2015. godine u FH-u, gdje igra do 2018. godine. Tada prelazi u Njemačku, prvo u THW Kiel, a onda 2020. godine u SC Magdeburg, s kojim je osvojio dvije Lige prvaka. 

Za reprezentaciju Islanda debitirao je 2017. godine te je sudjelovao na nizu međunarodnih natjecanja.
Crkva Svetog Save u Drvaru

**Crkva Svetog Save u Drvaru** je glavni i najveći pravoslavni hram u Drvaru. Sagrađena je u periodu od 1937. do 1939. Nakon okupacije Jugoslavije 1941. god. i uspostave vlasti Nezavisne države Hrvatske crkva je oskrnavljena. Po završetku rata nove jugoslavenske vlasti su je koristile kao skladište. Godine 1963. episkop dalmatinski Stefan Boca uspio je crkvu obnoviti i vratiti njenoj namjeni.

U ratu u Bosni i Hercegovini crkva je ponovo 1995. godine oštećena, pri čemu su pokradene ikone i druge dragocjenosti koje su se nalazile u crkvi. 

Danas se većina bivših srpskih stanovnika vratila u Drvar i okolinu. Od 1998. godine, bivši paroh i monah Sergije Karanović radio je na obnovi crkve i oživljavanju pravoslavnog crkvenog života u parohiji Drvar. Njegovi nasljednici nastavili su rekonstrukciju crkve i njenog vjerskog života. Zgrada crkve ima ikonostas sa ikonama, tipičan za pravoslavne crkve. Međutim, crkva nije ukrašena vizantijskim freskama.

Godine 2006, nepoznati počinioci su uništili tri crkvena prozora; prozori su naknadno zamijenjeni. U aprilu 2013. godine, grom je udario u crkvu, razbio kameni krst podignut 1939. godine i oštetio krov.  Do danas, gradske vlasti Drvara nisu dozvolile izgradnju parohijske kuće, crkvene dvorane ili kancelarije za sveštenike na parohijskom zemljištu.

U hramu Svetog Save nalaze se i mošti srpskih žrtava koji su stradali u Drugom svjetskom ratu i bačeni u Risovačku jamu u junu 1941. godine, među kojima su bili i sveštenici Milan Banjac i Milan Golubović.

## Izvor

## Vanjske veze
* Zvanična stranica Eparhije bihaćko-petrovačke
* Proslavljanje Svetog Save u Drvaru
* Narodni poslanik Miodrag Linta i konzul Srbije u Mostaru Marija Bakoč posjetili crkva Svetog Save u Drvar}}
Folivor

U zoologiji, **folivor** je biljojed koji je specijaliziran za jedenje lišća. Zreli listovi sadrže visok udio teško probavljive celuloze, manje energije od drugih vrsta hrane i često otrovne spojeve. Iz tog razloga, folivorne životinje obično imaju dug probavni trakt i spor metabolizam. Mnoge se oslanjaju na pomoć simbiotskih bakterija kako bi oslobodili hranjive tvari u svojoj prehrani. Osim toga, kao što je uočeno kod folivornih primata, postoji izražena sklonost prema nezrelim listovima koji se lakše žvaću, imaju više energije i proteina, a manje vlakana i otrova od zrelijih vlaknastih listova.

## Folivorija i let

Primijećeno je da je folivorija izuzetno rijetka među letećim kičmenjacima. Morton (1978) je to pripisao činjenici da je lišće teško, sporo se probavlja i sadrži malo energije u odnosu na drugu hranu. Hoacin je primjer leteće, folivorne ptice, ali je slab letač zbog dobro razvijenog prednjeg crijeva (koje služi za probavu hrane) što smanjuje površinu dostupnu za pričvršćivanje letnih mišića. Međutim, postoje mnoge vrste folivornih letećih insekata.

Neki šišmiši su djelomično folivorni; njihov način ishrane lišćem, prema Lowryju (1989), sastoji se od žvakanja lišća, gutanja biljnog soka i ispljuvanja ostatka.

## Arborealni folivori

Arborealni sisari-folivori, poput ljenjivaca, koala i nekih vrsta majmuna i lemura, obično su veliki i penju se oprezno. Sličnosti u obliku tijela i strukturi glave i zuba između ranih hominoida i različitih porodica drvenastih lisnojedih iznesene su kao dokaz da su rani hominoidi također bili lisnojedi.

## Primati
Standardna ekološka teorija predviđa relativno velike grupe folivornih primata, jer velike grupe nude bolju kolektivnu odbranu od predatora i suočavaju se s malom konkurencijom za hranu među sobom. Primijećeno je da te životinje ipak često žive u malim grupama. Objašnjenja ponuđena za taj očigledni paradoks uključuju društvene faktore poput povećane učestalosti čedomorstva u velikim grupama.

Folivorni primati su relativno rijetki u Novom svijetu, a glavni izuzetak su majmuni urlikavci. Jedno objašnjenje koje je ponuđeno je da se plodonošenje i listanje javljaju istovremeno kod biljaka Novog svijeta. Međutim, istraživanje iz 2001. godine nije pronašlo dokaze o istovremenom plodonošenju i listanju na većini lokacija, što očigledno opovrgava tu hipotezu.

## Primjeri
Primjeri folivornih životinja uključuju sljedeće:

* Sisari: okapiji, slonovi, ljenjivci, oposumi, velike pande, koale i razne vrste majmuna, npr. urlikavci Novog svijeta i kolobini Starog svijeta.
* Ptice: hoacin iz regije Amazona i kākāpō sa Novog Zelanda.
* Gmizavci: iguane
* Insekti: razne vrste gusjenica, osličara, buba, savijača lišća i Orthoptera.
* Ostali: mnoge vrste kopnenih gastropoda (puževi i golaći).

## Povezano
* Interakcije između potrošača i resursa
* Lisni savijač, folivorna strategija mnogih insekata

## Reference

## Vanjske poveznice

* wordquests.info
Tomislav Krizmanić

**Tomislav Krizmanić** (Bosanski Petrovac, 28. februara 1929. - Zagreb, 24 novembar 2005.) bio je jugoslavenski i hrvatski bokser u teškoj kategoriji.  

## Biografija
Od djetinstva živio je sa porodicom u Zagrebu. Oca je izgubio tokom rata koji je kao komunista bio zatočen u logoru Jasenovac. Počeo je 1943. god. trenirati i takmičiti se u bokserskom klubu Radnik iz Zagreba, a njegov trener bio je Jimmy Lyggett.

Prvi veći uspjeh ostvario je 1949. godine u Puli, kada je postao prvak Narodne Republike Hrvatske. Ovaj uspjeh ostvario je ukupno 7 (sedam) puta (1949., 1953., 1954., 1955., 1956., 1959. i 1960.). Prvak grada Zagreba bio je sedam puta.

Prvak FNR Jugoslavije postao je 1951. godine i ponovio taj uspjeh još 3 (tri) puta (1952., 1953., 1954.)

U susretu gradskih reprezentacija Zagreba i Stokholma 1952. god. ostvario je najznačajnju pobjedu u karijeri izvojevanu nad višestrukim prvakom Švedske i osvajačem srebrna medalja sa Olimpijskih igara u Helsinkiju 1952. Ingemarom Johansonom, koji je kasnije postao i profesionalni prvak svijeta. 

Za jugoslavensku boksersku reprezentaciju nastupio je 14 puta. Imao je 12 pobjeda, jedan neriješen i jedan poraz

Bio je učesnik evropskih prvenstava u boksu,. te učesnik Olipojskih igara u Helsinkiju 1952. god. Napisao je knjigu - "Ring u vatri". 

Na Evropskom prvenstvu 1953. godine osvojio je bronzanu medalju u teškoj kategoriji. Nastupio je i na Olimpijskim igrama 1952. i na EP-u 1955. godine. Nakon toga sve do 1959. nastupao je samo za svoj klub, Metalac

## Izvori
Ksenofagija

**Ksenofagija** (grčki "čudan" + "jedenje") i **alotrofija** (grčki "drugi" + "hranjivi sastojak") su promjene u ustaljenim obrascima biološke konzumacije, od strane pojedinaca ili grupa.

* U entomologiji, ksenofagija je kategorička promjena u ishrani, kao što je pojava da biljojed postane mesožder, predator postane nekrofag, koprofag postane nekrofag ili mesožder, ili preokret takvih promjena. Alotrofija je manje ekstremna promjena u ishrani, kao što je slučaj sa vrstom *[[Coccinella septempunctata]]*, koja može diverzificirati ishranu lisnim ušima tako da ponekad uključi polen. Postoji nekoliko očiglednih slučajeva alotrofije kod izraelskih buba iz roda *[[Longitarsus]]*.
* U mikrobiologiji, ksenofagija je proces kojim ćelija usmjerava autofagiju protiv patogena, što se ogleda u proučavanju antivirusne odbrane. Ćelijska ksenofagija je urođena komponenta imunoloških odgovora, iako opći značaj ksenofagije još nije siguran.
* U ekologiji, alotrofija se također ogleda u eutrofikaciji, što je promjena izvora hranjivih tvari kao što je vodeni ekosistem koji počinje primati nove hranjive tvari iz drenaže okolnog zemljišta.

## Reference
Graminivor

**Graminivor** je biljojed koji se hrani prvenstveno travom, posebno "pravim" travama, biljkama iz porodice Poaceae (također poznatim kao Graminae). Graminivorija je oblik ispaše. Te biljojedne životinje imaju probavni sistem koji je prilagođen za probavu velikih količina celuloze, koja je obilna u vlaknastoj biljnoj materiji i koju mnoge druge životinje teže razgrađuju. Kao takve, imaju specijalizirane enzime koji pomažu u probavi, a u nekim slučajevima i simbiotske bakterije koje žive u njihovom probavnom traktu i "pomažu" u procesu probave putem fermentacije dok materija putuje kroz crijeva.

Graminivori ne konzumiraju samo trave, već i šaš. I trave i šaš su graminoidi. Šaš pripada porodici Cyperaceae. Trave su šuplje sa spojenim stabljikama i čvorovima, i obično imaju okrugli poprečni presjek. Šaš je okruglog ili trouglastog poprečnog presjeka i nije šuplji.

Konji, goveda, guske, zamorci, nilski konji, kapibare i velike pande su primjeri kičmenjaka graminivora. Neki mesojedni kičmenjaci, poput pasa i mačaka, poznati su po tome što povremeno jedu travu. Konzumiranje trave kod pasa može biti način da se njihov crijevni trakt riješi parazita koji mogu biti opasni po zdravlje mesoždera. Razni beskičmenjaci također imaju graminivornu ishranu. Mnogi skakavci, poput jedinki iz porodice Acrididae, imaju ishranu koja se prvenstveno sastoji od biljaka iz porodice Poaceae. Iako ljudi nisu graminivori, većinu hranjivih tvari dobijaju iz vrste trave koja se naziva žitarica, a posebno iz ploda te trave koji se naziva žito.

Graminivori mogu biti i beskičmenjaci, na primjer skakavci iz skupine Gomphocerinae. Graminivori imaju paralelne grebene za žvakaće površine zuba, koji se često uspoređuju po obliku s onima kod mamuta i slonova.

Graminivori uglavnom pokazuju preferenciju u pogledu vrsta trave koje biraju konzumirati. Na primjer, prema studiji provedenoj na sjevernoameričkim bizonima koji su se hranili u ravnicama s kratkom travom u sjeveroistočnom Coloradu, goveda su konzumirala ukupno trideset šest različitih vrsta biljaka. Od tih trideset šest, pet vrsta trava je bilo omiljeno i konzumirano je najčešće. Prosječna konzumacija tih pet vrsta činila je oko 80% njihove prehrane. Neke od tih vrsta su *[[Aristida longiseta]]*, vrste roda *[[Muhlenbergia]]* i *[[Bouteloua gracilis]]*.

Graminoivori imaju morfološke prilagodbe za hranjenje travom. *[[Theropithecus gelada]]* (majmun gelada, jedini graminoivorni primat) evoluirao je s manjim sjekutićima i većim kutnjacima za žvakanje, kao i snažnim palčevima i manjim drugim prstima za sakupljanje graminoida.

Strategije hranjenja za graminivore variraju u zavisnosti od životnog stadija i vrste. Neke vrste su graminivori kao larve, ali ne i kao odrasli, na primjer marokanski skakavac (*[[Dociostaurus maroccanus]]*). S druge strane, *Locusta migratoria cinerascens* dosljedno jede trave tokom odrasle dobi, jedući više trave što je ona više dostupna, ali ne jedu isključivo travu. 

## Reference
Univerzitet u Panami

**Univerzitet u Panami** (, )  je javni univerzitet u Ciudadu de Panamá, glavnom gradu Paname. Osnovan je 7. oktobra 1935. godine od strane Octavija Méndeza Pereire, koji je bio i prvi rektor. Univerzitet je prvobitno imao 175 studenata na učiteljskim i studijama trgovine, prirodnih nauka, farmacije, inženjeringa i prava. Uz glavni kampus univerzitet danas raspolaže sa više od 228 objekata širom zemlje i smatra se centralnom institucijom visokog obrazovanja u Panami i jednom od najprestižnijih u širem regionu.

## Istorija
Univerzitet u Panami je osnovan predsedničkim dekretom 29. maja 1935. godine, tokom mandata predsednika Harmodija Ariasa Madrida. Univerzitet je započeo sa radom 7. oktobra iste godine u jednom od paviljona Nacionalnog instituta (*Instituto Nacional*). Kasnije, za vreme administracije Enrikea A. Himeneza, vlada je kupila oko 60 hektara zemljišta u četvrti *El Cangrejo*, koje je kasnije postalo glavni kampus univerziteta.

Gradnja novog kampusa je počela u januaru 1948. godine pod nadzorom Alberta De Saint Maloa, tada dekana Fakulteta inženjeringa i arhitekture. Prve četiri zgrade su bile namenjene Fakultetu humanističkih nauka, Fakultetu inženjeringa i arhitekture, laboratorijama za nauku, kao i administraciji i biblioteci. Nastava u novim zgradama počela je 29. maja 1950. Kampus je svečano otvoren 1. novembra 1953. Tokom 1950-ih gradnja je nastavljena i izgrađeno je još 11 objekata, u kojima su bili Biokemijski centar i fakulteti farmacije, javne uprave i trgovine. U narednoj deceniji izgrađeno je još 15 zgrada, među kojima su fakulteti stomatologije i prava, kao i eksperimentalni centar za poljoprivredna istraživanja u Tokumenu.

Između 1970. i 1980. završene su zgrade za biologiju, arhitekturu, inženjering, dodatne zgrade humanističkih nauka, Biblioteka Simón Bolívar i laboratorija za specijalizovane analize. U narednoj deceniji izgrađeni su Regionalni centri za provincije Veraguas, Chiriquí i Coclé, kao i za region Azuero, uključujući Fakultet poljoprivrednih nauka u Chiriquíju.

## Vanjske veze
* Službena stranica

## Izvori
Mirko Kerkez

**Mirko Kerkez** (Smoljana, Bosanski Petrovac, 1952.) je docent doktor medicinskih nauka, opšti hirurg, akademik, univerzitetski profesor i političar u Srbiji.  

## Biografija
U rodnom selu je završio osnovnu školu, a gimnaziju u Bosanskom Petrovcu. Medicinski fakultet je studirao u Beogradu i diplomirao 1979. god. Iste godine se zaposlio u Krupnju i u domu zdravlja radio tri godine. Od 1981 zaposlen je na Klinici za digestivnu hirurgiju Kliničkog centra Srbije u Beogradu.

Specijalizaciju iz opšte hirurgije završio je 1985. godine sa odličnim uspjehom. Doktor medicinskih nauka postao je 1996. godine, odbranivši doktorsku disertaciju pod nazivom "Intrahepatična litijaza, dijagnostika i hirurško liječenje". Za asistenta na predmetu hirurgija izabran je 1997. godine, a za docenta 2007. godine. Za vanrednog profesora na Katedri za hirurgiju izabran je 2012. godine.

Objavio je veliki broj stručnih i naučnih radova u domaćim i stranim časopisima. Član je Hirurške sekcije Srpskog ljekarskog društva. Bio je mentor u izradi nekoliko završnih radova specijalističkih akademskih studija iz hirurške anatomije, kao i magistarskih teza i doktorskih disertacija.

Tokom pandemije virusa korona stavio je na raspolaganje gradu Loznici savremeno uređeno zdanje sa 50 ležajeva za privremenu bolnicu.

## Priznanja i članstvo
* Zlatna plaketa opština Krupanj i Petrovac na Mlavi.
* SKANU-a (Srpska kraljevska akademija naučnika i umjetnika), 
* Bugarska akademija nauka, 
* Sveslavenska ruska akademija.
* Socijalistička partija Srbije (SPS) i izvršnih organa

## Reference
Milovan Kerkez

**Mirko Kerkez** (Smoljana, Bosanski Petrovac, 13. februar 1945.) je hirurg, magistar medicinskih nauka, potpukovnik VRS i književnik.  

## Biografija
U rodnom selu je završio osnovnu školu, a gimnaziju u Bosanskom Petrovcu. Medicinski fakultet je dvije godine studirao u Skoplju, a diplomirao 1970. god. u Novom Sadu.

Na služenju vojno roka završio je Sanitetsku oficirsku školu na VMA u Beogradu. u Otočcu je obavio ljekarski staž. Zaposlio se u domu zdravlja u Bosanskom Petrovcu i radio pet godina. Godine 1976. otišao je na specijalizaciju u Regionalni medicinski centar Bihać dje je specijalizirao opštu hirurgiju, a završio je i subspecijalizaciju iz vaskularne hirurgije.

Tokom rata u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, kao hirurg, radio je u Udbini, Kupresu, Bosanskom Petrovcu, Drvaru, Bosanskom Grahovu, Ključu, Sanskom Mostu, Glamoču, Jasenici kod Bosanske Krupe i Prijedoru.Nakon rata godinu dana je bio nezaposlen, da bi se početkom 1997. godine, kao oficir vojske Republike Srpske, zaposlio u Vojno medicinski centar u Banja Luci.

Milovan Kerkez je napisao 13 knjiga, među kojima i dva ratna zapisa, jednu monodramu, zbirku pjesama i dvije poeme. Objavio je i više stručnih radova, predavao jedno vrijeme u višoj medicinskoj školi. Odlikovan je Krstom milosrđa.

## Djela
* Liječnikov ratni dnevnik 
* Vojnik ranjen u dušu 
* Grobovi govore (Zbirka poezije) 
* Bloody Road (zbirka pjesama) 
* Gnijezdo
* Iščupani 
* Probudi se, Krajina
* Petrovačka cesta (pjesma)
* Mrtvo cvijeće (pjesma) 
* Stupovi smrti (pjesma) 
* Plač za sinom Predragom (pjesma)
## Vanjske veze
* Dr. Milovan Kerkez - ljudovanje, tok šou
* Dr Milovan Kerkez: Petrovačka cesta je bila pravi pakao pred očima, užas

## Izvori
Peristeria elata

***Peristeria elata*** je vrsta orhideje koja raste od Centralne Amerike do Paname, Venecuele i Ekvadora. Ona je tipska vrsta svog roda. Obično se naziva orhideja Svetog Duha, orhideja golubica ili cvijet Svetog Duha na engleskom, a na španskom *flor del Espiritu Santo*.

## Opis

Ima jajolike pseudobulbe visine do 12 cm, izdužene, ne debele, te sa četiri presavijena lista koji dostižu do jednog metra dužine i 15 cm širine. Cvjetovi izbijaju iz baze lukovice i proizvode 4 do 12 cvjetova intenzivne mramorno bijele boje s ljubičastim mrljama. Prašnik i tučak su žuti. Središnji dio cvijeta ima dobro definisan oblik golubice. Njegov miris je sličan pivu. Cvjeta između jula i oktobra.

## Rasprostranjenje
Ova epifitna biljka se nalazi u centralnoj i sjeverozapadnoj Južnoj Americi i južnoj Indiji; rasprostranjen je od Kostarike do Perua.

## Stanište
U Panami je ova vrsta obilna u vrlo vlažnim planinskim šumama. Nalazi se kao epifitska biljka na deblima drveća prekrivenim mahovinom na nadmorskoj visini od oko 1.100 m. U svom prirodnom staništu, ova orhideja raste blizu nivoa tla zrelih šuma.

## Status zaštite
Ovom cvijetu prijeti velika opasnost od izumiranja; zbog njegove ljepote, trgovci ga odnose iz njegovog staništa. Panamska nevladina organizacija APROVACA vodi program sponzorstva za ovu orhideju kako bi je spasila od izumiranja. Nalazi se u Dodatku I Konvencije o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama (CITES), što znači da je komercijalna međunarodna trgovina primjercima divljeg porijekla zabranjena.

## Nacionalni cvijet Paname
Od 1936. godine, ova orhideja je nacionalni cvijet Republike Paname proglašen na Festivalu cvijeća.

## Reference

* Dr. Karlheinz Senghas - *Maxillaria, un genre chaotique* - Richardiana
* Eric A. Christenson - *Vue d’ensemble du genre Maxillaria* - Richardiana
Stephanolepis hispidus

***Stephanolepis hispidus*** je vrsta košljoribe iz porodice Monacanthidae.

## Opis
*Stephanolepis hispidus* rastu do maksimalne dužine od 27 cm, ali su najčešće duge oko 17 cm. Njihova boja je kriptična, više ili manje prošarana blijedosmeđom, maslinastom ili zelenom na svijetloj pozadini, ponekad s tamnijim smeđim mrljama i prugama. Ribe su bočno spljoštene i imaju duboko tijelo. Njuška im je izdužena s terminalnim ustima. Velike žute oči su visoko postavljene na glavi, a iznad njih je istaknuta uvlačiva bodlja. Ovo je prednja od dvije bodlje povezane s dugom leđnom perajom, koja također ima 29 do 35 mekih zraka. Analna peraja nema bodlje i ima između 30 i 35 mekih zraka. Prsne peraje su im male, a repna peraja je velika i lepezasta, često s dvije tamnije obojene pruge.

*Stephanolepis hispidus* su spolno dimorfne. Kod odraslih mužjaka, druga mekana zraka leđne peraje postaje znatno izdužena, a ljuske s obje strane repnog pedunkula razvijaju se u hrpicu čekinja. Izdužena zraka dostiže između 104 i 128 mm. Ženke ne razvijaju sekundarne spolne karakteristike. Obično imaju veću dubinu tijela od mužjaka, ali varijacije u toj osobini postoje kod oba spola i zabilježena su preklapanja u mjerama.

## Rasprostranjenje i stanište

*Stephanolepis hispidus* se nalazi u Atlantskom okeanu na dubinama do 300 m (980 stopa). Njeno rasprostranjenje proteže se od Nove Škotske do Urugvaja na zapadu i od Kanarskih ostrva do Angole na istoku. Nalazi se blizu morskog dna na grebenima i preko pjeskovitog i blatnjavog morskog dna. Često se nalazi među morskim algama roda *[[Sargassum]]*.

## Biologija
Na Kanarskim ostrvima proučavan je rast i starenje *Stephanolepis hispidus*. Mriješćenje se odvija ljeti, a starost ribe se utvrđuje korištenjem brzih i sporih prstenova rasta koji se nalaze u prednjoj bodlji leđne peraje. ta vrsta ima životni vijek od oko tri godine i dostiže polovinu svoje konačne dužine do kraja prve godine.

## Upotreba
*Stephanolepis hispidus* se može koristiti za ljudsku ishranu. Na Kanarskim ostrvima se lovi u zamke za ribe i jedno vrijeme se smatrala usputnim ulovom, slučajnim prilikom hvatanja drugih, poželjnijih riba. Međutim, od 1980-ih postala je samostalna ciljana vrsta, a do 2000. godine pojavila se zabrinutost zbog prekomjernog ribolova.

## Reference

## Vanjske poveznice
*
Julija Sviridenko

**Julija Anatolijivna Sviridenko** (, Černigiv, 25. prosinca 1985.) ukrajinska političarka, od 17. jula 2025. obnaša dužnost 19. predsjednice Vlade Ukrajine. Prije toga bila je prva potpredsjednica Vlade i ministrica gospodarskog razvoja i trgovine od 2021., sve dok nije zamijenila Denisa Šmihalja na mjestu predsjednice Vlade u sklopu rekonstrukcije vlade na prijedlog predsjednika Volodimira Zelenskog.

Udana je za Serhija Derlemenka i imaju jednu kćer.
Širokolisna zeljasta biljka

**Širokolisna zeljasta biljka** (en. *forb*) je zeljasta cvjetnica koja nije graminoid (trava, šaš ili rogoz). Taj termin se koristi u botanici i vegetacijskoj ekologiji, posebno u odnosu na travnjake i podrast. Obično su to eudikoti bez drvenastih stabljika.

## Etimologija
Riječ *forb* potiče od grčke riječi phorbḗ () 'pašnjak; krmno bilje'. Ponekad se koristi i helenski pravopis *phorb*. U starijoj upotrebi, to ponekad uključuje graminide i druge biljke koje se trenutno ne smatraju širokolisnim zeljastim vrstama.

## Gilde
Zelje su članovi gilde - grupe biljnih vrsta sa većinom sličnim oblicima rasta. U određenim kontekstima u ekologiji, članstvo u gildi često može biti važnije od taksonomskih odnosa između organizama.

## U neformalnoj klasifikaciji
Pored upotrebe u ekologiji, taj termin može se koristiti za podjelu popularnih vodiča za divlje cvijeće, razlikujući ih od drugih kategorija kao što su trave, šaši, grmovi i drveće. Neki primjeri širokolisnih zeljastih biljaka su djeteline, suncokreti, ljiljani i mlječika.

**Zone adaptacije:** Kelj i repa su primjeri adaptacija zeljastih biljaka rasprostranjenih u većem dijelu Evrope, južne Okeanije, sjeverne Azije i sjeverne Sjeverne Amerike. U hladnijim klimama te kulture se uzgajaju tokom cijele godine, dok se u toplijim klimama koriste kao zimska hrana.

## Primjeri
**[[Helianthus annuus]]* (suncokret)
**[[Raphanus sativus]]* (rotkvica)
**[[Taraxacum officinale]]* (maslačak)
**[[Valeriana officinalis]]* (valerijana)

## Povezano
* Dikotiledone biljke - historijsko grupiranje cvjetnica
* Zeljasta biljka - biljka koja nema trajno drvenasto stablo iznad zemlje
* Prekomjerna ispaša - kada se biljke pasu duži period bez dovoljno vremena za oporavak

## Reference

## Vanjske poveznice
* Služba za očuvanje prirodnih resursa Ministarstva poljoprivrede Sjedinjenih Američkih Država, poveznica za kodove i definicije oblika rasta.
Graminoid

U botanici i ekologiji, **graminoid** se odnosi na zeljastu biljku s morfologijom sličnom travi, tj. izdužene stabljike s dugim listovima nalik oštrici. One se razlikuju od širokolisnih zeljastih biljaka, koje nemaju karakteristike nalik travi.

Biljke koje se najčešće spominju uključuju porodice Poaceae (trave u strogom smislu), Cyperaceae (šaševi) i Juncaceae (rogozi). One nisu blisko povezane, ali pripadaju različitim kladusima u redu Poales. Trave (Poaceae) su daleko najveća porodica, s oko 12.000 vrsta.

## Zajedničke osobine
Graminoid je biljka koja ima jednostavnu strukturu ponavljajućih dijelova koji imaju svoje meristeme, dijelove za rast, unutar svojih stabljika. Često imaju dobro razvijene načine vegetativnog razmnožavanja, bez potrebe da rastu iz oprašenog sjemena. Kao grupa, graminoidi proizvode manje toksina od drugih biljaka i umjesto toga se oslanjaju na fizičku odbranu od ispaše biljojeda. Njihova evolucija je bila odgovor na ispašu i sisara i insekata.{sfn|Jefferies|1988|p=342}}

## Ekologija
Pored slične morfologije, graminoidi dijele široko rasprostranjenu rasprostranjenost i čestu dominaciju na otvorenim staništima poput travnjaka ili močvara. Međutim, mogu se naći i u podrastu šuma. Šaš i rogoz imaju tendenciju da preferiraju vlažnija staništa nego trave.

## Galerija

File:Pitrus (Juncus effusus) 05.JPG|alt=Common rush in shallow water|*[[Juncus effusus]]*, Juncaceae
File:Cyperus capitatus 01.jpg|alt=Nutsedge on dune|*[[Cyperus capitatus]]*, Cyperaceae
File:Festuca cinerea a1.jpg|alt=Fescue grass tuft|*[[Festuca cinerea]]*, Poaceae


## Etimologija

Riječ *graminoid* potiče od latinske riječi  'trava; bilje', sa sufiksom  koji označava '-ličan; sličan, karakterističan za'. Latinska riječ grāmen može biti povezana s engleskom riječju *grass* preko uobičajene riječi u protoindoevropskom jeziku. Međutim, grass je germanska riječ usporediva sa starofrizijskom riječju  ili starovisokonjemačkom riječju . U staroengleskom jeziku to je bila , koja se vremenom promijenila u modernu riječ. Prvi put se pisala kao grass 1393. godine, ali se nastavila različito pisati najmanje do 1637. godine.

## Povezano
* Trska
* Morska trava

## Reference

### Izvori
;Knjige

* 
* 

;Online izvori

*
Husein Šehić

**Husein Šehić** (Bosanski Petrovac, 12. oktobar 1910. - Gradačac, 22. jul 1973.), bio je jugoslavenski i bosanskohercegovački pisac, pripovjedač i pjesnik. Rođen u Bosanskom Petrovcu, odrastao u Bosanskoj Krupi, živio i umro u Gradačcu. 

## Biografija
U Bihaću je završio klasičnu gimnaziju. Nakon toga završio je Višu željezničku školu (škola željezničkog tehnikuma) i zaposlio se u Bosanskoj Krupi kao željeznički službenik. Tu je zasnovao porodicu i živio između dva rata. Za to vrijeme objavio je veći broj pjesama 

Objavljivao je poeziju, pripovjetke i istorijske crtice u Novom beharu, Dječijem Novom beharu, Narodnoj uzdanici i dr. Pisao je o ljudima krajiškog podneblja. Sakupljao je i narodne umotvorine. Napisao je viće od sto pjesama.

Godine 1951. došao je u Gradačac, i kao već iskusni željeznički radnik, dobio je mjesto šefa novoizgrađene željezničke stanice. U Gradačcu je nastavio svoj književni rad. Pored pisanja, bavio se i drugim aktivnostima. Jedan je od najzaslužnijih ljudi za formiranje Zavičajne muzejske zbirke od koje je ostalo samo nekoliko eksponata koji se čuvaju u prostorijama Radio stanice Gradačac. 

Volio je istoriju i arheologiju. Zahvaljujući njemu pronađen je jedan lijep stećak u selu Međiđa Gornja, a nalazi se pored puta koji vodi u zaseok Cage. Sedamdesetih godina prošlog stoljeća napisao je tekst pjesme pod naslovom “Djevojko lijepa šljivu oberi” koju je 1969. god, prilikom manifestacije “Dan Šljive”, koja će kasnije postati tracionalna i poznata u Jugoslaviji i Bosni i Hercegovini, otpjevao poznati pjevač narodne muzike, Dragan Živković Tozovac.

Pored Petrovca ​​i Gradačca, veliki dio njegovog života vezan je za Krupu, pa se smatra jednim od građana zaslužnih za razvoj kulture u ovom gradu.

## Reference

## Literatura
* Gradačac i okolica, monografija, Narodni univerzitet, Gradačac, 1969.
* Hasanaga iz Peći i druge pripovijetke, zbirka pripovjedaka, Narodni univerzitet, Gradačac, 1975.
* Davni spomen, zbirka pjesama, Bosanska riječ, Tuzla, 2008
Rifet Bahtijaragić

**Rifet Bahtijaragić** (Bosanski Petrovac, 7. januar 1946.), je jugoslavenski, bosanskohercegovački i kanadski pisac. 

## Biografija
Završio je osnovnu i srednju školu u Bosanskom Petrovcu, a Filozofski fakultet u Sarajevu gdje je i proveo svoje prve radne godine u dnevnom listu "Oslobođenje". Godine 1971. s porodicom se preselio u Bihać, gdje je radio u "Privrednoj banci Sarajevo". U Parizu je proveo četiri godine kao rukovodilac odjeljenja za frankofonske zemlje. Nakon povratka u Bihać 1980. godine, radio je za istu banku, a zatim i u Prehrambenom Kombinatu "Krajina" u kojem je osnovao Internu banku, a potom i Regionalnu trgovačku kuću. 

Početkom rata u Bosni i Hercegovini osnovao je političku stranku "Građanski forum". Stranka je doživjela  politički krah, i Bahtijaragić je u junu 1992. napustio Bosanski Petrovac. Stigao je u Stutgart, gdje ostaje i radi sljedeće dvije godine. Nakon toga, 1994. god s porodicom je imigrira u Kanadu gdje je napisao najveći dio svog književnog opusa. 

Nevladina organizacija Udruženje prijatelja knjige – Društvo “Mali princ” iz Tuzle svoju nagradu «Mali princ», osim za najbolju dječiju knjigu i za životno djelo u dječijoj književnosti Bosne i Herecgovine, povremeno dodjeljuje i ličnostima iz umjetničkog i kulturnog svijeta koji su se istakli i ističu u doprinosu boljem razumijevanju među ljudima i narodima i razvijanju međukulturne saradnje. Godine 2020. nagrada je dodijeljena Rifetu Bahtijaregiću. 

## Djela
* Skice za cikluse, poezija, Sarajevo, 1972.
* Urija, poezija, Beograd, 1982.
* Krv u očima, roman, Wuppertal, Njemačka, 1996. i Baltimor, SAD, 2012.
* Bosanski bumerang, roman, Tuzla, 2001.
* Oči u hladnom nebu, poezija, Tuzla, 2004.
* "Tragovi - Poezija i niti poetske impresije", Tuzla, 2008.
* Footprints - Poezija i niti poetskog utiska, poezija i eseji, Victoria, B.C., Canada, 2008.
* Chernovs, trud i mir, istorijska novela, Baltimor, MD, U.S.A., 2010.
* U oluji vremena, istorijski roman, Tuzla, 2010. Izrazit je primjer iz njegovog opusa koji je 2012. godine objavljen na engleskom jeziku i dobio glavnu književnu nagradu Kanade. Roman je opsežna saga o Duhoborcima, narodu koji je u carskoj Rusiji vijekovima proganjan zbog svojih pacifističkih ideja i tradicije, i za koji se svojevremeno veoma zalagao veliki ruski pisac Tolstoj.

## Izvori
GenAI

**Generativna umjetna/vještačka inteligencija** ili **generativni AI** (kraće:**GenAI**) je vrsta umjetne inteligencije koja je dizajnirana za stvaranje novih digitalnih sadržaja. To može uključivati pisane formate, stvaranje slika, videozapisa i glazbe/muzike. Generativni AI model uči kako to raditi proučavanjem velikih količina primjera informacija (nazvanih podaci) koje mu se daju u procesu nazvanom "obuka". Ovaj mu proces omogućuje stvaranje novih stvari koje su slične informacijama koje je proučavao. ChatGPT je poznati primjer generativne umjetne inteligencije.

GenAI modeli nisu živi i ne mogu razmišljati samostalno kao ljudi, ali tekstovi i videozapisi koje stvaraju ponekad mogu navesti ljude da pomisle kako je AI živ.

## Reference
Potporni korijen

**Potporno korijenje** je veliko, široko korijenje sa svih strana plitko ukorijenjenog drveta. Obično se nalazi u tropskim šumskim tlima siromašnim hranjivim tvarima koja možda nisu jako duboka. Mogu spriječiti pad drveta, otuda i naziv potporno korijenje.

Potporni elementi su elementi zatezanja, budući da su veći na strani koja je suprotna od naprezanja asimetričnih krošnji. Korijenje se može ispreplitati s potpornim korijenjem drugih stabala i stvarati zamršenu mrežu, koja može pomoći u podupiranju drveća koje ga okružuje. Mogu narasti do 9 metara visine, širiti se 30 m iznad tla, a zatim nastaviti još 30 metara horizontalno ispod nivoa tla. Kada se korijenje horizontalno širi, može pokriti šire područje za sakupljanje hranjivih tvari. Ostaju blizu gornjeg sloja tla jer se tamo nalaze sve glavne hranjive tvari.

## Značajni i historijski primjerci drveća s potpornim korijenjem
* *[[Ceiba pentandra]]* iz Viequesa, Portoriko
* Smokva zaliva Moreton (*[[Ficus macrophylla]]*) u Queenslandu, Australija
* Nangka (*Artocarpus heterophyllus*), Indija
* *[[Terminalia arjuna]]*, Indija
* *[[Koompassia excelsa]]*, Jugoistočna Azija

## Galerija

File:Buttress roots. Jensen's Crossing near Cooktown, Australia. 1988.jpg|Potporno korijenje. Jensenova raskrsnica blizu Cooktowna, Australija. 1988.
File:Terminalia arjuna trunk 03 by Line1.JPG|Potporno korijenje vrste *[[Terminalia arjuna]]*
File:Buttress root system..jpg|Potporni korijenski sistem pruža strukturnu podršku
File:CeibaTreePeru02.jpg|Potporno korijenje naročito velikog stabla *[[Ceiba]]* blizu obale rijeke Amazon, blizu Iquitosa, Peru
File:Koompassia excelsa.png|Veliko potporno korijenje vrste *[[Koompassia excelsa]]*
File:Buttress root.jpg|Gomoljasti potporni korijen


## Reference