open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rapla

**Rapla** (njemački: *Rappel*) je grad  od 4,887 stanovnika u centru Estonije, on je administrativni centar Okruga Rapla.

## Geografija

Rapla se prostire po valovitoj ravnici u gornjem toku rijeke Vigale, udaljena pedesetak km jugozapadno od Tallinna.
Najveća atrakcija tog grada je neogotička crkva Marije Magdalene u Rapli (1899.-1901.)

## Historija

Rapla je sve do 20. vijeka bila beznačajno selo. Njeni počeci vezani su uz ciglanu Valtu, koja je proradila 1899.

Nakon tog je 1900. podignuta željeznička stanica na pruzi Tallinn-Viljandi, koja se u početku zvala - *Hermet*, po nedalekom vlastelinstvu Hertu.

I pored toga je Rapla ostala selo jer je 1913. imala samo 253 stanovnika. Prva zgrada osnovne škole podignuta je 1926., a 1936. i gimnazija jer je mjesto tad već imalo oko 1 000 stanovnika.

Rapla je proglašena gradom - 1945. za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike, ali je narasla brojem stanovnika tek nakon 1950. kad je postala administrativni centar rajona.

Nakon proglašenja estonske nezavisnosti -Rapla je status grada dobila u augustu 1993.

## Privreda i transport
Danas je Rapla grad prehrambene industrije i jedne velike ciglane.

## Pobratimski gradovi

Rapla ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rapla vald'' (službene stranice)
Vigala

**Vigala** zvana i *Konuvere* je rijeka u sredini Estonije duga 95 km, najveća lijeva pritoka rijeke Kasari.

## Hidrologija

Vigala izvire na sjevernom rubu močvare Keava, od tamo teče prema jugozapadu, protiče preko grada Rapla.
Od tamo teče uz velike meandre prema zapadu preko močvarne ravnice i uvire u rijeku Kasari 24,7 km prije njegova ušća u Baltičko more.

Najveće lijeve pritoke rijeke su; Kuusiku (24 km) i Velise (72&nbsp;km]]) i Kodila (26 km) koja uvire sa desna, te potoci Karvoja (19&nbsp;km]]) i Ahtama (17 km) koji utiču sa lijeve strane.

Poneki geografi smatraju Vigalu važnijjim izvorom rijeke Kasari, u tom slučaju ona bi bila duga oko 120 km.

Porječje rijeke prostire se po Okrugu Rapla na površini od 1,580 km². 
Prosječni godišnji protok na ušću je 14,3 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Vigala''
Zapadnoestonski arhipelag

**Zapadnoestonski arhipelag** (estonski: *Lääne-Eesti saarestik*) zvan i **Moonsund** je arhipelag u Baltičkom moru na sjeverozapadu Estonije.

## Geografija
Arhipelag ima površinu od 3933 km², na kojoj je 2010. živjelo 45, 000 stanovnika.

Zapadnoestonski arhipelag odvojen je od estonskog kopna tjesnacem Väinameri a od Kurlandije Tjesnacem Irbe.

U arhipelagu ima gotovo 900 otoka (uključujući otočiće i hridi, od njih samo je 55 veće od 0,1 km². Najveći otoci su Saaremaa, Hiiumaa, Muhu, nešto su manji; Kassari, Abruka, Vilsandi, Vohilaid, Kõinastu i Võilaid.

Podijeljen je na Pejsažne parkove Saaremaa i Hiiumaa (u njemu je i otok Vormsi). 
Arhipelag administrativno pripada okruzima Saare i Hiiu (Vormsi pripada Okrugu Lääne). 
Arhipelag ima jedinstvenu floru i faunu, a od 1989. dio je Rezervata biosfere.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Lääne-Eesti saarestik''
Muhu

**Muhu** (estonski: *Muhumaa*, njemački: *Worms*) je jedan od otoka Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Baltičkom moru, pored sjeverozapadne obale Estonije.

## Karakteristike

Muhu je treći po veličini otok u Estoniji, površine 200 km².

Muhu je dug oko 3,5 km (zapad-istok) i isto toliko širok. 
Dužina obalne crte iznosi 137 417 km. 
Otok je pretežno ravan i niski, najviša točka ima samo 25 metara.

Muhu zajedno sa obližnjim manjim otocima; Kesselaid, Viirelaid, Võilaid i Suurlaid formira ruralnu parohiju Muhu koja ima 1,974 stanovnika

Od kopna je razdvojen tjesnacem Suur, a od otoka Saaremaa plitkim tjesnacem Väike, preko kojeg danas prelazi nasip sa cestom podignut između 1894. -1896.

Obala je razvedena zaljevima; Lõpemeri (sjeverozapad), Pädaste i Kaistu (jug) i Lalli (istok). Najveći rtovi nalaze se na sjevernoj obali, to su; Tammiski, Seanina, Vanasilla, Luutse, Villemi i Ahenda.

Otok Muhu je geološki jedna velika ravna stijena, sa vrlo tankim slojem tla  (manje od 2 metra), u čijem su stvaranju važnu ulogu imale sedimentne stijene koje čine njezin sjeverni dio. 
Bazična stijena sastoji se uglavnom od dolomita. 
Obalne livade nalaze se uglavnom u južnom i jugozapadnom dijelu otoka, ponegdje ima i pješčanika, za razliku od tog na zapadu ima ispranih morenskih ravnica.

Na istočnom dijelu otoka nalazi se močvara *Lõetsa* s tankim slojem treseta (885 ha), na jugozapadnom dijelu nalazi se plitko endemsko jezero *Suuremõisa* (13 ha). 
Najduži vodotoci su potoci Soonda (10 km) i Lõetsa (8 km).

Viši dijelovi otoka Muhu izronilii su iz mora prije otprilike 8000 godina..

## Reference

## Vanjske veze

* ''Muhu saar''  
* ''Discover Muhu'' (na potalu Muhu)
Järva

**Okrug Järva** (estonski: *Järva maakond* ili *Järvamaa*) je jedan od petnaest okruga na koliko je Estonija od 1991. administrativno 
podjeljena.

## Karakteristike

Okrug Järva prostire se po sredini zemlje po unutrašnjosti na površini od 2,674 km² na kojoj živi 29,817 stanovnika.

Järva graniči sa slijećim estonskim okruzima; sa istoka sa Lääne-Viruom, sa jugoistoka sa Jõgevom, sa juga sa Viljandijem, sa jugozapada sa Pärnuom, sa zapada sa Raplom i sa sjevera sa Harjuom.

## Administrativna podjela

Okrug je podjeljen na 3 parohije (*vallad*), a administrativni centar okruga je grad Paide u kom živi 7,544 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Järvamaa'' (službene stranice)
Paide

**Paide** (njemački: *Weissenstein*) je grad  od 7,544 stanovnika u centru Estonije, on je administrativni centar Okruga Järva.

## Geografija

Paide se prostire u gornjem toku rijeke Pärnu, u morenskoj ravnici okružen močvarama, udaljen 90 km jugoistočno od Tallinna. Kroz sam grad prolazi autoput Pärnu - Rakvere, a nedaleko od njega i autoput Tallinn - Tartu. 
Paide zajedno sa nedalekim Türijem (12 km) formira aglomeraciju koja je ekonomsko -kulturni centar tog dijela Estonije.

## Historija

Pretpostavlja se da je na mjestu današnjeg grada postojala estonska utvrda.

Kad su dansko-njemački vitezovi zauzeli Järvu, ona je na bazi Ugovora iz Stensbya (1238). dana Livonskom redu. 
Red je sredinom 1260-ih podigao novu čvršću utvrdu - Weissenstein, od vapnenca, uz koju je izraslo naselje, koje je postalo prijestolnica Järve. 
Weissenstein je dobio status grada 30. aprila 1291. 
Za Livonskog rata (1558. -1583) Weissenstein je postao predmet borbi zaraćenih strana, pa je padao iz ruke u ruku.
Prvo su ga 1573. zauzele ruske snage, nakon njih 1581. - švedske, zatim vojska Poljsko-Litvanske Unije - 1602. i konačno 1608 vojska Kraljevine Švedske za Švedsko-poljskog rata.

Ratna razaranja uzrokovala su da se stanovništvo raselilo, pa je Weissenstein - 1636. izgubio status grada, i kao selo postao feud.

Za Velikog sjevernog rata Weissenstein (Paide) je 1703. (kao i ostatak Estonije) pripao Ruskom Carstvu.
Za ruske vladavine Paidu je 1783. vraćen status grada i on je postao administrativni centar gubernije.

Na prelazu iz 18. u 19. vijek. površina grada se udvostručila. 
Uskotračna željeznička pruga Türi-Paide puštena je u promet 1901., a 1918. je produžena do Tamsalua (promet je ukinut 1971). 
Najveći industrijski pogon -tvornica šibica Baltika počeo je sa radom 1912., radio je sve do 1930. kad je zatvoren  zbog gubitka ruskog tržišta.

Paide je za Drugog svjetskog rata prošao relativno mirno i bez većih oštećenja.
Njemačka okupacija trajala je od 3. augusta 1941. do 22. septembra 1944.  
Jedino što je stradalo bilo je sredovjekovni toranj koji je miniran.

Za vrijeme Estonske Sovjetske Socijalističke Republike Paide je od 1950. do 1990. bio administrativni centar rajona.

## Privreda
Većina nekadašnjih velikih industrijskih poduzeća iz sovjetskih vremena je propala ili se jako smanjila i reorganizirala.
Danas ima puno vrlo malih firmi (397) od kojih se većina bavi trgovinom ili uslugama.

## Pobratimski gradovi

Paide ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

* ''Paide linn'' (službene stranice)
Kasari (rijeka)

**Kasari** u svom srednjem i gornjem toku poznat i po imenu- *Teenuse* je rijeka na zapadu Estonije duga 112 km.

## Hidrologija

Kasari izvire zapadno od sela Rabivere na rubu močvare Kelba, od tamo teče prema jugozapadu, preko močvarne ravnice prema ušću u Zaljev Matsalu Baltičkog mora. 
Nekih petnaestak km prije ušća od rijeke se odvaja rukavac Rõude koji uvire na sjeveroistoku zaljeva.

Kasari u svom srednjem i donjem toku često plavi.

Najveće  pritoke rijeke su; Vigala 112 (km), Liivi (48), Tuudi (25), Luiste (22), Vardi (20), Konnaveski oja (16), Ellamaa (14).

Pojedini geografi smatraju da je njena pritoka Vigala glavni vodotok, jer je do ušća malo duža od Kasarija.

Porječje rijeke prostire se po Okrugu Rapla na površini od 3,210 km². 
Prosječni godišnji protok na ušću je 25 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Kasari jõgi''
Kesselaid

**Kesselaid** ili **Kessulaid** (njemački: *Schildau*, švedski: *Sköld*, *Skölldo*) je jedan od otoka Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Baltičkom moru, pored sjeverozapadne obale Estonije.

## Karakteristike

Otok se nalazi u sredini tjesnaca Suur, udaljen 7 km od estonskog kopna i 3 km istočno od otoka Muhu.
Kesselaid ima površinu od 1,7 km², dug je 1.9 km (zapad-istok) i širok 1.5 km.
Dužina njegove obalne crte iznosi 6,868 km. 

Kesselaid je zajedno sa otokom Muhu i obližnjim otocima; Viirelaid, Võilaid i Suurlaid dio ruralne parohije Muhu koja ima 1846 
stanovnika., a administrativno pripada Okrugu Saare.

Kesselaid je poznat po vrlo starim klifovima visokim 16 metara i po šumarcima smreke.

Otok je prvi put dokumentiran 1570. pod imenom *Schildau*, kao mjesto sa dvije farme, danas na njemu žive samo dva svjetioničara. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Kesselaid''
Tamula

**Tamula** je jezero na jugoistoku Estonije, u Okrugu Võru, pored grada Võrua, koji se prostire duž sjeverne i istočne obale.

## Karakteristike

Jezero ima površinu od 2,31 km², i leži na nadmorskoj visini od 69,1 metara.Dugo je 2 km i široko do 1,5 km, a duboko je do 7,5 metara.

Tamula je protočno jezero čije se vode izmjene vrlo sporo, prosječno tek za 2,5 godine. 
Vodom ga puni potok Meegomäe iz jezera Kubija, na jugoistoku, a na zapadu isteče rijekom Võhandu u jezero Vagula.
Danas zapravo istječe kanalom prokopanim 1933.-34.

Obale su uglavnom blatne i močvarne, pješčane samo kod centra Võrua, južna obala je obrasla je trskom.

Na poluotoku Roosisaare na zapadnom kraju jezera, nalazi se arheološko nalazište (3. milenij pne.- početak 2. milenij pne.). 
Prva iskapanja proveo je između 1942.-43. Richard Indreko, i ispod sloja treseta pronašao ostatke neolitskog naselja. Daljnja iskapanja provedena su; 
1946., 1955.-56, 1961, 1968 i 1988.-89. ona su na svijetlo dana iznjele predmete od kostiju, kamena, keramike i nakit od jantara.
## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Tamula järv''
Viirelaid

**Viirelaid** (njemački: *Paternoster*) je mali otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Baltičkom moru, pored sjeverozapadne obale Estonije.

## Karakteristike

Otok se nalazi u Tjesnacu Suur, udaljen 1,2 km od jugoistočno od otoka Muhu.
Viirelaid ima površinu od 0,087 km², visok je 4,5 metara.
Dužina njegove obalne crte iznosi 6,768 km. 

Na sjeveroistočnoj obali otoka nalazi se svjetionik Viirelaiu. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Viirelaid''
Crkva Ante Padovanskog u Banja Luci

**Crkva Ante Padovanskog u Banja Luci** je rimokatolička župna i samostanska crkva na Petrićevcu, na sjevernom izlazu iz Banja Luke, Bosna i Hercegovina. Pripada Banjalučkoj biskupiji. Posebna zanimljivost ove crkve je činjenica da je četiri puta podizana i tri puta rušena.
## Historija
Prva crkva sagrađena je 1884. god.  Radove je vodio fra Vid Miljanović, predsjednik rezidencije. Predhodno je od 1873. do 1876. god. podignuta samostanska zgrada.

Godine 1930.-1931, u vrijeme Kraljevine Jugoslavije, podignuta je nova crkva s dva zvonika, prema projektu arhitekte Blaža-Misite Katušića na bazi eklektizma i istoricizma. Crkvu su oslikali slikari udruţenja 'Ars sacra', iz Praga, pod vodstvom Franje Martinya. Na crkvene zvonike su postavljena najprije dva zvona, jedno od 124 kg., iz prethodne crkve, i drugo nabavljeno tada od 500 kg., a kasnije su dodana još dva, jedno od 160 kg. i drugo od 700 kg. Nabavljene su  za crkvu i orgulje od graditelja Brandta iz Maribora. Nekadašnja rezidencija, a tako i samostan i crkva bili su posvećeni Presvetom Trojstvu. Nova crkva je, međutim, dobila drugog patrona, i posvećena je sv. Antunu Padovanskom, a Presveto Trojstvo je do danas ostao titul samostana.

U zemljotresu 27. oktobra 1969. samostan je teško oštećen, osim podruma, a crkva potpuno razorena. Fratri su u prvo vrijeme boravili u autoprikolicama i u samostanskom podrumu, a potom više od 5 godina u novopodignutom montažnom objektu, dok su mise s narodom slavljene pod velikim šatorom. Godine 1973.-1974, u vrijeme gvardijana fra Franje Josipovića, najprije je, prema projektu Janeza Firsta, iz Ljubljane, izgrađena nova crkva (34,65×22,60 m), s prostranom kriptom, dvije vjeronaučne dvorane i drugim korisnim prostorom ispod nje. Godine 1984., odvojeno od crkve, podignut je zvonik. Novi samostan izgrađen je 1976. god.

Godine 1995. samostan i crkvu eksplozivom su srušili i zapalili uniformirana lica Republike Srpske. Papa Ivan Pavao II posjetio je Banja Luku 2003. god. i osvještao temelje za novu, četvrtu crkvu. Radovi su završeni 22. oktobra 2018. god, a posvetu je obavio banjalučki biskup Franjo Komarica.
## Opis
Četvrta crkva na Petrićevcu je urađena prema projektu Ivana Štrausa. To je njegov posljednji projekat i jedini na teritoriji Banja Luke, grada u kojem je odrastao. Riječ je o projektu totalnog dizajna, za koji Štraus nije izveo samo crkvu, nego i sve detalje, unutrašnjost, namještaj i opremu. Projekat je dobro osmišljen u kontekstu ranijih crkvi, istorijskih događaja na Petričevcu te liturgijskim pitanjima uopšte. To se najbolje vidi po dvije važne osobine projekta koje imaju pozadinu u projektu Misite-Katušića: istočno postavljena dva zvonika, koji se snažno izdižu iznad okolnog pejsaža i most na dva para arkada na nivou prizemlja koji povezuje samostan i crkvu. Ivan Štraus je u projektu koristio jake geometrijske oblike za stvaranje jedinstvenog sakralnog prostora unutar jedne zgrade.

Konstruktivni sistem i beton kao glavni materijal su dio glavnog koncepta i ideje stvaranja savremene crkve koja nudi isti doživljaj vani i unutra, zadovoljavajući liturgijske zahtjeve i autorove lične stavove.

## Reference
ŽFK Napredak Kruševac

**ŽFK Napredak Kruševac** je ženski fudbalski klub iz Kruševca, Srbija. Klub je osnovan 23. septembra 1989, a do sada je osvojio 3 titule prvaka Srbije i Crne Gore, 1 titulu prvaka Srbije i 1 kup Srbije. Trenutno se takmiči u Superligi Srbije.

## Uspesi
* **[[Superliga Srbije u fudbalu za žene|Prva liga Srbije]]**
** **Prvak (1):** 2006/07.
** Drugi (4): 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2012/13.
* **[[Kup Srbije u fudbalu za žene|Kup Srbije]]**
** **Osvajač (1):** 2006/07.
** Finalista (3): 2007/08, 2008/09, 2012/13.
* **[[Kup Srbije u fudbalu za žene|Kup Srbije i Crne Gore]]**
** **Osvajač (3):** 2003/04, 2004/05, 2005/06.

## Nekadašnje fudbalerke
* Andrijana Trišić
* Marija Radojičić

## Povezano
* FK Napredak Kruševac

## Reference

## Vanjske veze
* Stranica kluba na zfprvaliga.com
* Rezultati na srbijasport.net
Marija Radojičić

**Marija Radojičić** (Gornji Milanovac, 05. maj 1992) srpska je fudbalerka, koja igra u zoni napada.

U Srbiji je igrala za klubove Mašinac Niš, Napredak Kruševac, Spartak Subotica i Sloga Radnički. Učestvovala je u Ligi šampiona i sa Mašincem i sa Spartakom. Potpisala je 2013. godine za austrijskog prvaka SV Neulengbach, a 2015. godine je prešla u islandski Valur. Sada igra za Filkir, klub sa Islanda. Članica je ženske fudbalske reprezentacije Srbije.

## Reference
Novac u serijalu o Harryju Potteru

U seriji knjiga o Harryju Potteru engleske spisateljice J. K. Rowling koristi se jedinstven novčani sustav. Sav je novac u obliku kovanica (dakle, nema novčanica) i podijeljen je (poredano po vrijednosti od najvrednijih) na zlatne **galeone**, srebrne **srpove** i brončane **knutove**.

Hagrid u prvoj knjizi tvrdi da je lako razumjeti taj sustav, iako je odnos vrijednosti u sustavu pomalo čudan. U većini svjetskih novčanih sustava postoje dvije vrste novca iste valute od kojih je jedna sto puta veća od druge (1€ = 100¢, 1$ = 100¢, 1kn = 100lp itd.), dok u svijetu Harryja Pottera postoje tri vrste novca iste valute. Zbog autoričine sklonosti satiri može se zaključiti da je taj novčani sustav zapravo oblikovan kao parodija na stari britanski sustav, gdje je jedna funta imala 20 šilinga, a jedan šiling 12 penija.
Võru (okrug)

**Okrug Võru** (estonski: *Võru maakond* ili *Võrumaa*) je jedan od petnaest okruga na koliko je Estonija od 1991. administrativno 
podjeljena.

## Karakteristike

Okrug Võru prostire se na krajnjem jugoistoku zemlje po unutrašnjosti, na površini od 12,58 km² na kojoj živi 34,898 stanovnika.

Võru graniči sa zapada sa Okrugom Valga, a sa sjevera sa Okrugom Põlva, sa jugozapada graniči sa Latvijom i sa jugoistoka sa ruskom Pskovskom oblasti.

## Administrativna podjela

Okrug je podjeljen na 5 parohija (vallad), a administrativni centar okruga je grad Võru u kom živi 11,533 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Võrumaa'' (službene stranice)
Võru

**Võru** (njemački: *Werro*) je grad  od 11,533 stanovnika na jugoistoku Estonije, on je i administrativni centar Okruga Võru.

## Geografija

Võru se prostire duž sjeverne i istočne obale Jezera Tamula, udaljen 70 km južno od Tartua.

## Historija

Võru je novi grad osnovan nakon odluke ruske carice Katarine Velike 1783. da formira puno novih gubernija u Ruskom Carstvu.
Dekretom iz Rige - 21. marta 1784. odlučeno je da administrativni centar jedne od četiri nove livonske gubernije postane Võru, dotad neugledno selo na feudalnom imanju.

Prve zgrade izgrađene su oko trga, do 1787. izgrađeno je preko dvadeset stambenih zgrada i dodjeljeno pedesetak građevinskih parcela. U početku se razvoj odvijao sporo, sve do sredine 19. vijeka kad se počela razvijati manufakturna proizvodnja vapna, piva i štavljenje kože.

Veliki poticaj razvoju grada dala je željeznička pruga Valga-Pskov, dovršena 1889., kojom je Võru postao direktno povezan sa Rigom i Sankt Peterburgom. Nakon tog razvila se trgovina, podignuta je pilana, mlin i destilerija.

Kraj Prvog svjetskog rata Võru je proživio pod sovjetskom vlašću
(20. novembar 1917. - 24. april 1918.), a odmah nakon rata pod okupacijom Crvene armije (8. decembar 1918. - 1. januar 1919.)

Võru je za Drugog svjetskog rata prošao relativno mirno i bez većih oštećenja, njemačka okupacija trajala je od 8. jula 1941. do 13. aprila 1944.

Za vrijeme Estonske SSR Võru je od 1950. do 1990. bio administrativni centar rajona.

## Privreda

Nakon osamostaljenja Estonije, većina nekadašnjih velikih industrijskih poduzeća iz sovjetskih vremena je propala, tako da je danas najveći poslodavac tvornica obuće *AS Abris* sa 105 radnika.
Najviše ljudi radi u državnoj upravi ili se bavi trgovinom i uslugama.
Od industrije ima nešto malih pogona drvne i prehrambene industrije (AS Võru Juust, Atria Eesti AS, AS Eesti Pagar Võrus).

## Pobratimski gradovi

Võru ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

* ''Võru Linnavalitsus'' (službene stranice) 

..
Valga (okrug)

**Okrug Valga** (estonski: *Valga maakond* ili *Valgamaa*) je jedan od petnaest okruga na koliko je Estonija od 1991. administrativno 
podjeljena.

## Karakteristike

Okrug Valga prostire se na  jugu zemlje po unutrašnjosti na površini od 1,917 km² na kojoj živi 27,962 stanovnika.

Valga graniči sa slijedećim estonskim okruzima; sa istoka sa Põlvom i Võruom, sa sjeveroistoka sa Tartuom, sa zapada sa Viljandijem i sa juga sa latvijom.

## Administrativna podjela

Okrug je podjeljen na 3 parohije (vallad), a administrativni centar okruga je grad Valga u kom živi 11,792 stanovnika.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Valgamaa'' (službene stranice)
Võilaid

**Võilaid** je mali nenaseljeni  otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži 
pored sjeverozapadne obale Estonije.

## Karakteristike

Otok se nalazi u Riškom zaljevu, jugoistočno od otoka Muhu, od kog ga dijeli plitki tjesnac širok 300 metara.
Za velike oseke tjesnac se može pješke pregaziti.

Võilaid ima površinu od 2,5 km², a visok je 3,6 metra.
Dužina njegove obalne crte iznosi 6,768 km. 

Na sjeveru otoka nalazi se jezero *Võilaiu*.

Svoje ime dobio je po selu *Võiküla* na jugoistoku Otoka Muhu. 

U proljeće i ljeto otok se koristi kao pašnjak za ispašu stoke. 

Otok administrativno podpada pod ruralnu parohiju Muhu.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Võilaid''
Muhu (parohija)

**Muhu** (estonski: *Muhu vald*) je ruralna parohija (općina) od 1,974 stanovnika na zapadu Estonije u Okrugu Saare.

## Geografija

Općina se prostire po otoku Muhu i po obližnjim manjim otocima; Kesselaid, Viirelaid, Võilaid i Suurlaid na površini od 207,9 km².

Malobrojni stanovnici žive raštrkani u 52 sela i zaseoka; Aljava, Igaküla, Kallaste, Kantsi, Kapi, Kesse, Külasema, Laheküla, Lalli, Leeskopa, Lehtmetsa, Lepiku, Levalõpme, Linnuse, Lõetsa, Mõega, Mõisaküla, Mäla, Nautse, Nurme, Oina, Paenase, Pallasmaa, Piiri, Põitse, Päelda, Pärase, Raegma, Rannaküla, Raugi, Rebaski, Ridasi, Rinsi, Rootsivere, Rässa, Simiste, Soonda, Suuremõisa, Tamse, Tupenurme, Tusti, Vahtraste, Vanamõisa, Viira, Võiküla i Võlla.

Administrativni centar općine je selo Liiva u centru otoka u kom živi 167 stanovnika, a glavna luka je Kuivastu, na jugoistoku otoka iz kojeg plove trajekti za kopno.

Liiva je udaljena 65 km od svog okružnog centra Kuressaare i 153 km od glavnog grada Tallinna.

## Historija

Sve do Livonskog rata (1558. -1583) otok Muhu je zajedno s istočnim dijelom Otoka Saaremaa, pripadao Livonskom redu, kao zasebna crkvena parohija.

Za Livonskog rata Muhu je došao pod vlast danskog kralja.
Od 1645. Muhu je bio švedska domena, koju je kraljica Kristiina dala svom livonskom guverneru Magnusu De la Gardieu. Kad je on pao u nemilost kod prevrtljive Kristiine, Muhu je ponovno postao kraljičina domena.

Kao dio Ruskog Carstva Muhu je zajedno sa Otokom Saaremaa od 1731. formirao rajon koji je pripadao Livonskoj guberniji.

U međuratnom periodu za vladavine prve Estonske republike otok je administrativno podjeljen na dvije ruralne općine, a od 1939. samo na jednu.
Za sovjetske vladavine od 1945. bio je podjeljen na četiri, pa nakon 1954. na dvije i od 1960. na jednu sa centrom u Liivi.

Muhu je prvi u Estoniji 1. oktobra 1990. vratio status ruralne općine.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Muhu vald'' (službene stranice)
Pedeli

**Pedeli** (latvijski: **Pedele**) je pogranična rijeka između Estonije i Latvije duga 31 km (od toga 15 km u Estoniji), lijeva pritoka rijeke Väike Emajõgi.

## Hidrologija

Pedeli izvire iz Jezera Kadastiku u Estoniji od tamo teče prema jugu nekih 2,5 km do estonsko-latvijske granice Zatim teče u blagom luku teče 16 km po Latviji (pod imenom *Pedele*) , protiče preko gradova Valka i Valge gdje ponovno utječe u Estoniju i nešto niže ima ušće u rijeku Väike Emajõgi.

Najveće pritoke rijeke su; Rizupi (10 km), Rautina (10&nbsp;km) i potok Männiku (8&nbsp;km).

Porječje rijeke prostire se na površini od 229 km², od toga 151 km² u Estoniji.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Pedeli jõgi''
Valka

**Valka** (njemački: *Walk*) je grad od 4,490 stanovnika na sjeveru Latvije u Općini Valka.

## Geografija

Valka se prostire na latvijsko-estonskoj granici duž rijeke rijeke Pedeli, udaljena 158 km sjeveroistočno od Rige.
S druge strane granice prostire se estonski grad - Valga.

Sve do teritorijalnog razgraničenja između Estonije i Latvije 1920. današnja Valka i Valga u Estoniji bili su jedinstveni grad - **Walk**.
Nakon što su obje zemlje pristupile Šengenskom sporazumu od 1. januara 2009. granica je uklonjena i stanovnici se ponovno mogu slobodno kretati u oba grada.

## Historija

Historija Valke ista je kao historija Valge nastala je kao *Walk*, koji je status grada dobio 11. juna 1584. od kralja Stefana Batorya, jer je od kraja 16. do početka 17. vijeka bio dio 
Poljsko-Litvanske Unije.

## Privreda
Nakon osamostaljenja Latvije, većina nekadašnjih velikih industrijskih poduzeća iz sovjetskih vremena je propala, tako da su danas najveći poslodavci poduzeća; *Valkas meliorācija* (građevinarstvo), *Pepi Rer* (plastika), *efn Nord* (elektro materijal za automobile), *Enefit Power & Heat Valka* (energetika) i *Servilats* (prehrana).

## Pobratimski gradovi

Valka ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Valka'' (službene stranice)
Suurlaid

**Suurlaid** je mali nenaseljeni  otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Riškom zaljevu, južno od otoka Muhu, od 
kog ga dijeli tjesnac širok 500 metara.
  
## Karakteristike

Otok ima površinu od 1,9 km², a visok je 2,1 metra.
Dužina njegove obalne crte iznosi 1,213 km. 

Obrastao je pretežno travom, a ima i mali šumarak. 

Suurlaid administrativno podpada pod ruralnu parohiju Muhu.

## Izvori

## Vanjske veze

* [''Suurlaid (Muhu)''](http://entsyklopeedia.ee/artikkel/suurlaid_(muhu)1)
Valga

**Valga** se može odnositi na:
* Valga, Estonija, grad u Estoniji, kao i njegov pobratimljeni grad Valka u Latviji
* Valga, Španija, grad u španskoj pokrajini Galiciji
* Valga (okrug), jedan od 15 okruga Estonije
Zgrada Ante Štambuka u Sarajevu

**Zgrada Ante Štambuka** je objekat visoke ambijentalne i dokumentarne vrijednosti vezan za austrougarski period – pripada jednoj od najznačajnijih gradskih ambijentalnih cjelina – Titovoj ulici u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Do danas je zadržala kontinuitet stambeno-poslovne funkcije i nalazi se u vrlo dobrom konstruktivnom stanju i primjerno je održavana, uključujući konzervatorsko-restauratorske radove na fasadama. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.
## Historija
Izgrađena je tokom prve decenije XX vijeka za porodicu Štambuk, kada je u Sarajevu izgrađen veći broj objekata u duhu secesije.. Projekat zgrade izradio je Josip Vancaš 1905. godine, a izvedena je po izmijenjenom projektu iz 1907. godine.

U vrijeme građenja ove palate na snazi je je novi Građevinski red za „Zemaljski glavni grad Sarajevo“, objavljen 5. augusta 1893. godine. Ovim građevinskim redom vodi se računa o budućem izgledu grada, pa su u pogledu građenja i primjene građevinskog materijala postavljeni novi standardi.. Nakon toga zgrada je nekoliko puta mijenjala vlasnika.

## Opis
Zgrada Ante Štambuka spada u red stambeno-poslovnih najamnih zgrada u nizu, nastalih kao interpolacija u prethodno izgrađenom području.
Izgrađena je kao uglovnica približno pravougaone tlocrtne osnove dimenzija 30,00 m x 15,00 m., dok visina iznosi 19,20 m. U funkcionalnom smislu, podijeljena je na prizemlje - gdje je predviđen poslovni prostor i spratove na kojima je prvobitnim projektom bila predviđena isključivo stambena funkcija..

Tijekom Drugog svjetskog rata nisu zabilježena posebna oštećenja. Početkom šezdesetih godina XX. stoljeća je nacionalizirana, ali ne mijenja svoju poslovno-stambenu funkciju. Tokom zadnjeg rata u BiH (period 1992.-95.) fasadne plohe su oštećene usljed granatiranja, ali nije došlo do oštećenja koja bi mogla ugroziti stabilnost konstrukcije objekta. 

Godine 2006. na zgradi su izvršeni  konzervatorsko-restauratorski radovi na uličnim fasadama, i to od strane Kantonalnog zavoda za zaštitu kulturnog i prirodnog naslijeđa, pa se zgrada nalazi u vrlo dobrom konstruktivnom stanju.
## Literatura
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. Godine
* Ibrahim Krzović - Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini, Kulturno naslijeđe, Sarajevo
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* B. Zlatar, M. Ganibegović, Š. Gavraović, V. Žujo. Sarajevo, ulice, trgovi, mostovi, parkovi i spomenici – općina Centar. Sarajevo: “Mediapress”, 2007.
* Jela Božić, -Arhitekt Josip pl. Vancaš, Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave, doktorska disertacija, Sarajevo, 1989.
## Reference
Zgrada kina Apolo u Sarajevu

**Zgrada kina Apolo u Sarajevu** nalazi se u opštini Centar, u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući) i Ljiljana Ševo. 

Zgrada kina Apolo u Sarajevu, prvo je moderno kino u Sarajevu sa 600 udobnih sjedala, dok je prvi film u Sarajevu prikazan u cirkusu 1897. godine. Izvedena je  u čistom stilu secesije, dok su na sjevernoj fasadi uočljivi elementi geometrijske secesije, po čemu  predstavlja rijetkost u Sarajevu i Bosni i Hercegovini..  Projektirao ju je Ludvig Huber i izgrađena je 1912. godine. Posjeduje visoku ambijentalnu vrijednost u nizu objekata Mis Irbine ulice, izvedenih u duhu historicizma i bosanskog sloga.
## Opis
U parteru su se nalazile odvojene lože sa po 4 sjedala. Samo je porodična loža na balkonu određena za veću porodicu i brojala je 12 sjedala. Za vrijeme projekcija svirala je vojna muzika pod dirigentskom palicom kapelnika Fuksa. Projektor je bio smješten na balkonu, među ložama, u armiranobetonskoj prostoriji, iz sigurnosnih razloga, odnosno opasnosti od požara.

Kino "Apolo“ je služilo izvornoj namjeni i tokom perioda između dva svjetska rata. Nakon završetka II svjetskog rata zadržala je izvornu namjenu, ali pod nazivom kino "Partizan“. Tokom 1967. godine nadograđen je treći sprat.

Nakon 1992. godine kinu je vraćem izvorni naziv "Apolo” i izvedeni su radovi na sjevernoj fasadi objekta, usmjerenoj ka Mis Irbinoj ulici. Početkom druge decenije XXI vijeka izvedena je zadnja projekcija filma u kinu i otada kinosala služi kao skladište. Danas se u objektu nalazi sjedište filmske kuće "Forum”.
## Literatura
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. Godine
## Reference
Rakvere

**Rakvere** (njemački: *Wesenberg* ili  *Wesenbergh*) je grad od 14,984 stanovnika na sjeveru Estonije u Okrugu Lääne-Viru u kom je administrativni centar.

## Geografija

Grad se prostire u unutrašnjosti duž riječice Soolikaoja, udaljen 20 km Finskog zaljeva i 98 km od glavnog grada Tallinna.

Rakvere se nalazi na trasi Baltičke željeznice i autoputa Tallinn-Narva.
## Historija

Rakvere je prvi put dokumentiran 1252. u Kronici Henrika od Livonije kao danska baza pod imenom - *Wesenbergh*.

Naselje koje je niklo uz zamak dobilo je status grada 1302. po uzoru na grad Lübeck.

Danski kralj je 1346. prodao je Estoniju (i Rakvere) Livonskom redu, uz uvjet da Red podigne utvrđeni samostan 
Red je podigao samostansku zgradu zaštićenu bedemom i tornjevima. 
Krajem 15. vijek sagrađena je kamena crkva]], a 1508. i franjevački samostan.

Za Livonskog rata (1558. -1583) grad je okupirala ruska vojska i vladala njime od 1558. do 1581. Nakon Rusa 
zavladali su Šveđani sve do 1602. kad je gradom naredne tri godine vladala Poljsko-Litvanska Unija. Poljaci su prilikom povlačenja zapalili utvrdu.
Nakon njih Rakverom su ponovno zavladali Šveđani, njihov kralj Gustav Adolf je do 1618. obnovio i proširio utvrdu.

Grad je 1631. pretvoren u feud, pa je slijedećih dekada dvaput promjenio vlasnike.

Rakvere je za Velikog sjevernog rata teško razoren i zapaljen 1703., nakon rata 1710., pripao je Ruskom Carstvu. 
za ruske vladavine 1783. postao je lokalni administrativni centar. Grad se počeo ubrzano razvijati i rasti nakon izgradnje Baltičke željeznice 1870.

Na samom početku Prvog svjetskog rata 1914. Estonci su od Rusa preuzeli vlast u gradu. 
Drugi svjetski rat Rakvere je proveo pod njemačkom okupacijom koja je trajala od 7. augusta 1941. do  septembra 1944.

Oko 1 / 4 grada je razrušena prilikom borbi za oslobođenje između jedinica Crvene armije i Wehrmachta u septembru 1944].

Nakon rata za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike Rakvere je od 1950. do 1990. bio je administrativni centar vlastitog rajona.

## Privreda
Rakvere je grad drvne, tekstilne i prehrambene industrije.
Najveći poslodavac je drvoprerađivačka firma JELD-WEN Eesti AS (vrata i prozori) koja zapošljava 650 radnika, ostale firme u toj branši su AS Rakvere Metsamajand i 
AS Virumaa Metsatööstus. Firme koje se bave tekstilom i prehranom su daleko manje.

## Pobratimski gradovi

Rakvere ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rakvere linn!'' (službene stranice)
Soolikaoja

**Soolikaoja** zvana i **Linnaoja** je riječica (potok) na sjeveroistoku Estonije duga 25 km, desna pritoka rijeke Selja.

## Hidrologija

Soolikaoja izvire na južnijoj periferiji grada Rakvere, kroz koji protiče kanaliziran krajem 1930-ih.
Od tamo teče prema sjeveroistoku do ušća u rijeku Selju.

Porječje rijeke prostire se na površini od 122,1 km² po Okrugu Lääne-Viru.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Läbi Rakvere linna voolav Soolikaoja''
Vila Stefanija

**Vila Stefanija** predstavlja jednu od najočuvanijih i najkarakterističnijih vila iz austrougarskog perioda na području Starog Grada u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Posebnu vrijednost objektu daje činjenica da je građen tokom 1911. i 1912. godine u istoricističkom duhu, kada većina stvaralaca postaju sljedbenici bosanskog sloga. Izrađena je od visoko kvalitetnog materijala, a očuvani zanatski detalji su izrađeni sa velikom preciznošću. Istorijska građevina ima i veliku ambijentalnu vrijednost, jer se nalazi u ambijentalnoj cjelini naselja Mjedenica gdje se skladno prožimaju arhitekture iz osmanskog, austrougarskog i perioda moderne.

Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 8. do 11. septembra 2009. godine, donijela je odluku da se zgrada proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. 
## Historija
Naselje Mjedenica je osnovana u prvoj polovini XVI stoljeća. Ime „Mjedenica“ je slavenskog porijekla, i označava bronzu ali ima i druga značenja. Na jednom malom urbanističkom potezu, nalaze se historijske građevine iz svih perioda gradnje u Sarajevu.

Vila je projektovana i izgrađena 1911/12. godine, u skladu sa propisima Građevinskog reda iz 1893. godine, koji su postavili visoke standarde u pogledu primjene građevinskog materijala. Bila je individualni stambeni objekat porodice Jegger. Projektat vile izradio je arhitekta Eduard Madurowicz,  porijeklom iz Poljske. U tom periodu preovladavali su secesija i bosanski stil,, a gradnja u istoricističkom duhu se nastavlja sve do tridesetih godina XX vijeka..

Vila je kao stambeni objekat služila velikoj porodici sa više domaćinstava, od kojih je svako bilo smješteno na jednoj etaži. Nakon završetka II svjetskog rata, izvršena je djelimična nacionalizacija objekta, i vila mijenja namjenu iz individualne stambene vile u objekat kolektivnog stanovanja. U svaku sobu vile useljena je po jedna porodica. Kasnije je vila preuređivana i prilagođena za dvije porodice.

Tokom zadnjeg rata u BiH, vila je oštećena i kasnije sanirana i rekonstruisana.
## Opis
Tlocrtna osnova vile ima pravougaoni oblik dimenzija 18,68 m x 16,40 m. Spratnost objekta iznosi Podrum + Suteren + Prizemlje + Sprat + Potkrovlje + Tavan. Visina objekta na južnoj strani, iznosi 15,10 m, a na sjevernoj strani 21,60 m. Krov objekta predstavlja složenu kompoziciju sastavljenu od dvovodnog, trovodnog i četvorovodnog krova koji su ukomponovani u jedinstven sistem.

U pogledu oblikovanja fasada, objekat je rađen u historicističkom duhu u stilu neoromantizma. Fasade su završene bojenim malterom, s izuzetkom sjevernih vanjskih zidova podruma koji su obloženi grubim kamenim pločama.
## Literatura
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* B. Zlatar, M. Ganibegović, Š. Gavraović, V. Žujo. Sarajevo, ulice, trgovi, mostovi, parkovi i spomenici – općina Centar. Sarajevo: “Mediapress”, 2007.
## Reference
Stambeno-poslovna zgrada u ulici Mula Mustafe Bašeskije

**Stambeno-poslovna zgrada u ulici Mula Mustafe Bašeskije broj 5**,  nekadašnja upravna zgrada Trgovačko-transportnog akcionarskog društva, nalazi se u opštini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Proglašena je za  nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).
## Historija
Zgradu je projektovao 1900. god. Josip Vancaš. Izgrađena je tokom prve decenije XX vijeka, u završnoj fazi austrougarskog perioda. Predstavlja jedno od najranijih secesijskih ostvarenja u Sarajevu i Bosni i Hercegovini..

Građena u vrijeme važenja novog Građevinskog reda za „Zemaljski glavni grad Sarajevo“ iz 1893. godine po kojem se vodilo računa o budućem izgledu grada. U pogledu građenja i primjene građevinskog materijala standardi su bili bliski tadašnjim evropskim standardima..
 
Do Drugog svjetskog rata dva puta je mijenjala vlasnika, a 1949. god je nacionalizovana i postaje društvena svojina.
## Opis
Tlocrtna osnova zgrade je pravougaona osnova dimenzija 18,00 m x 13,00 m, a spratnost iznosi Sut+P+2+Potkrovlje..

Južna fasada nosi dekorativni program izveden u maniru secesije. Fasada je simetrična – horizontalno podijeljena u dva nivoa – prizemni, lišen svake dekoracije i spratni koji je dekoriran. Prizemlje je uvučeno u odnosu na viši nivo zgrade. Na serklažu iznad izloga, nazire se natpis na njemačkome jeziku "LAGERHUIS".
 
U donjoj zoni fasadnoga platna ukrašeni su parapeti ispod prozorskih otvora i istaka (vertikalni pojas) koje odvajaju središnju plohu. Dekoracija sedam parapeta podrazumijeva ponavljanje istovjetnog floralnog motiva – struka grana sa jabučastim plodovima usmjerena prema tlu. Ornamentalna kompozicija koja se ponavlja dva puta i ukrašava dno istaka čine dva zasebna motiva – lira ukrašena floralnim prepletom i raskošna girlanda iznad. Dva motiva su povezana pozadinom koja podrazumijeva profilirane vertikalno postavljene linije. U gornjoj zoni dekoracija je nešto razvijenija. Istovjetni, dominantno floralni ornament - spojene girlande koje nose krug - ukrašava završetke prozorskih otvora (sa uvučenih fasadnih ploha). Polja između prozora su ukrašena sa dvije krilate zmije, spiralno prepletene oko štapa.  Dominantni motiv dekorativnog programa su tri ljudske glave postavljene iznad prozora središnjeg fasadnog platna. Glave predstavljaju neko mitsko biće, a s obzirom na naglašenost krila moguće je pretpostaviti da je u pitanju Hermes. 
## Literatura
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. Godine
*
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* B. Zlatar, M. Ganibegović, Š. Gavraović, V. Žujo. Sarajevo, ulice, trgovi, mostovi, parkovi i spomenici – općina Centar. Sarajevo: “Mediapress”, 2007.
* Jela Božić - Arhitekt Josip pl. Vancaš, Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave, doktorska disertacija, Sarajevo, 1989.
## Reference

## Vanjske veze
Põlva

**Põlva** (njemački: *Pölwe*) je grad  od 5,115 stanovnika na jugoistoku Estonije, ona je i administrativni centar Okruga Põlva.

## Geografija

Põlva se prostire duž rijeke Orajõgi, udaljena 27,5 km sjeverno od Võrua.

## Historija

Põlva je novi grad nikao u 19. vijeku pored crkve i zamka *Pölwe*. U međuratnom periodu za vladavine prve Estonske republike do Põlve je stigla željeznica, što je ubrzalo ekonomski rast.

Pravi rast se dogodio tek nakon Drugog svjetskog rata za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike, kad je 1950. 
postao administrativni centar rajona, nakon tog je 1961. proglašen općinom, a 1993. (za nezavisne Estonije) i gradom.

Najveći poslodavac u eri sovjetske vladavine bila je mljekara otvorena 1963. proširena 1982.

Kako je grad stalno patio od poplava, jer leži u močvarnom kraju, kog plavi Orajõgi, na rijeci je 1966. podignuta brana i formirano akumulacijsko jezero površine 35 hektara, koje danas služi kao zona rekreacije.
Između 1979. -80. grad je plinificiran.

## Privreda
U Põlvi danas oko ⅔ svih zaposlenih radi u javnim službama i administraciji.
Nekad značajna prehrambena industrija danas je znatno smanjila broj zaposlenih, najveće poduzeće AS Põlva Piim imalo je 2003. samo 200 radnika.
Od 1992. grad ima i tvornicu lijekova *AS Nycomed Sefa*.

## Pobratimski gradovi

Põlva ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;
*  Cissé, Francuska
*  Haaren, Nizozemska
*  Hedensted, Danska

## Reference

## Vanjske veze

* ''Põlva Vald'' (službene stranice)
Väike Emajõgi

**Väike Emajõgi** (njemački: *Kleiner Embach*, ruski: *Вяйке-Эмайыги*) što prevedeno sa estonskog znači *Mali Emajõgi* je rijeka na jugoistoku Estonije duga 83 km.

## Hidrologija

Mali Emajõgi izvire iz Jezera Pühajärv kod sela Sihva, od tamo teče prema zapadu uz velike meandre, jer teče preko ravničarskog močvarnog kraja, do ušća na južnom kraju Jezera Võrtsjärv kod sela Pikasilla.
Väike Emajõgi se u svom gornjem toku zove *Pühajõgi*, a u srednjem - *Korva*.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1380 km² (od tog 90 km² u Latviji), Prosječni godišnji protok na ušću je 8–10 m³/s.
Rijeka je poznata po tom što donosi puno sedimenata (najviše u Estoniji) na ušću sloj debeo 115 metara.

Najveće lijeve pritoke su; Pedeli (31 km), Antsla (25&nbsp;km), Ärnu (22&nbsp;km) i Visela (17&nbsp;km) i desna Laatre (26&nbsp;km). 
Ponekad se rijeka Emajõgi (ili Suur Emajõgi) i Väike Emajõgi računaju kao jedinstvena rijeka - Emajõgi.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Väike Emajõgi''
Pühajärv

**Pühajärv** što prevedeno sa estonskog znači *Sveto jezero*, je jezero na jugoistoku Estonije, u Okrugu Valga, pored grada Otepää.

## Karakteristike

Jezero ima površinu od 2,86 km², i leži na nadmorskoj visini od 115 metara.Dugo je 3,54 km i široko do 1,65 km, Prosječno je duboko 4.3 a maksimalno 7,5 m.
Dužina njegove obale iznosi 16.4 km.

Pühajärv je protočno jezero čije se vode izmjene za 13 mjeseci. 
Vodom ga pune brojni potoci i izvori u samom jezeru, a na jugu istječe rijekom Väike Emajõgi.
Uzvodno od Pühajärva ima čitav niz manjih jezera.

Strme obale su dobro razvedene brojnim uvalama i poluotocima, a na samom jezeru postoji pet otočića obraslih šumom.

Jezero Pühajärv je po mnogima najljepše estonsko jezero, pa je zajedno sa okolnim terenom proglašen *[[Prirodni rezervat|Parkom prirode]] Otepää*, danas se koristi za rekreaciju.
## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Pühajärv''
Stambeni objekat u ulici Višnjik 16 u Sarajevu

**Stambeni objekat u ulici Višnjik 16 u Sarajevu** je manji stambeni objekat nepoznatog autora, izgrađen u duhu historicizma, ali i sa elementima secesijske arhitekture. Proglasšen je  za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

## Historija
Početkom XX vijeka u Sarajevu i Bosni i Hercegovini znatan broj arhitekata je bio pod utjecajem bečke secesije, s tim što na arhitektonskoj sceni opstaju struje koje svoje uzore vide u prošlosti. U ulici Višnjik broj 16 u Sarajevu, nepoznati autor projektovao je takav stambeni objekat, s tim da se na njemu mogu prepoznati određeni utjecaji secesije. U tom smislu, objekat ima visoku ambijentalnu i dokumentarnu vrijednost u gradskoj ambijentalnoj cjelini Višnjik u Sarajevu.

Nije sačuvana tehnička dokumentacija, ali se zna da je zgrada izgrađena prije 1911. god..

## Opis
Dimenzije objekta iznose 12,00 m x 6,00 m, a spratnost P + Sprat + Potkrovlje. Nosivi vanjski zidovi su izrađeni od opeke i kamena, dok su konstrukcija krova i međuspratna konstrukcija izvedeni od drveta. Krov je pokriven crijepom. Malterisane su samo južna i zapadna fasada. U pogledu stilskog određenja moguće je utvrditi da se radi o primjeru tradicionalne (vernakularne) arhitekture sa određenim primjesama secesije. Fasade objekta su jednostavne, strogo funkcionalne, sa skromnim dekorativnim programom. Zapadna fasada usmjerena prema ulici Višnjik podrazumijeva četiri dvokrilna prozora jednakih dimenzija pozicionirana u dva nivoa (prizemlje + 1 sprat) dok sjeverna i istočna fasada predstavljaju plohe bez otvora.

Drugi sprat i istak, koji naglašava središnju osovinu objekta umjesto uobičajene fasade, podrazumijevaju prozorski niz što doprinosi vizualnoj prozračnosti i lakoći objekta. Čelični dekorativni elementi strehe imaju oblik šišarika.

Stambeni objekat u ulici Višnjik 16 predstravlja zapušten i neodržavan objekat sa znatno izmijenjenom južnom fasadom u nivou prizemlja, nakon radova iz 2011. godine. Dio krova propušta atmosfersku vodu.

## Literatura
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. godine
* Ibrahim Krzović - Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini, Kulturno naslijeđe, Sarajevo
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
## Reference
Alina Baka

**Alina Baka** (4. mart 1999) je srpska fudbalerka. Nastupa za ženski fudbalski klub Spartak sa kojim se takmiči u Super ligi Srbije za žene.

## Karijera
Nastupala je za žensku kadetsku reprezentaciju Srbije (U-17) za koju je debitovala 16.10.2015. godine u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo (Srbija-Slovenija 3:0).

U Ligi šampiona je debitovala 8.10.2015. godine na utakmici 1/16 finala Spartak - Volsburg 0:0.

U Super ligi Srbije za žene debitovala 11.04.2015. godine protiv ŽFK Trijumf.

## Nagrade i priznanja
Do sada je osvojila 6 titula državnog prvaka, 5 titule pobednika Kupa i ima 5 učešća u UEFA Ligi šampiona za žene.

## Vanjske veze

* UEFA profil za Alinu Baka
Rudolf Tenies

**Rudolf Tenies** bio je arhitekta, rođen 1869 u Ljubljani, a umro 1929. godine. Završio je Akademiju likovnih umjetnosti, Arhitektonski odsjek. Bio je član Društvo inžinjera i arhitekata u Slavoniji i Hrvatskoj 1897. Nakon toga dolazi u Sarajevo i postaje član Tehničkog kluba u Sarajevu.
Od 1904. Radio je u građevinskom odjeljenju Zemaljske vlade u Sarajevu. Za civilnog arhitektu za Bosnu i Hercegovinu postavljen je 1910. Od 1918 seli se u Ljubljanu gdje je sa bratom osnovao građevinsku firmu Obnova.

Svoja najbolja djela Tenies je ostvario u duhu secesije. Gotovo sve njegove građevine karakteriše statična i simetrična kompozicija masa, a ritmizaciju pročelja postiže koncentracijom dekorativne plastike. Repertoar dekorativnih elemenata je raznolik – od geometrijske stilizacije do baroknih kartuša. Rađen je različitim materijalima i tehnikama. U odnosu na druge, Tenies je kao arhitekt svojim djelima uvijek davao nešto od skulpturalnosti i plastičnosti ujedinjenih sa konstruktivno prostornim i funkcionalnim sadržajima. Njegova djela se ističu i prepoznaju po snažnijoj arhitektonskoj artikulaciji pročelja zgrade, po bogatijoj profilaciji krovnih dijelova koji kod njega zaslužuju naziv pete fasade. Više nego iko iz njegove generacije arhitekata on je skulptor i pjesnik u arhitekturi. Njegovi kasniji radovi oslobođeni su u potpunosti historicizma.

U njegovoj arhitekturi iz dvadesetih godina XX stoljeća, primarni činilac postaje funkcija, te se po tome može smatrati jednim od začetnika rane moderne arhitekture u Bosni i Hercegovini.
## Ostvarenja
* Osnova za morsko kupalište u Crikvenici 1896. Projekat je predstavljen na milenijumskoj izložbi u Budimpešti 1896. 
* Zgrada srpsko-pravoslavne mitropolije u Sarajevu 1898. god.
* Enterijer istočne dvorane u Narodnom pozorištu u Sarajevu 1900. god.
* Kasarna na Bistriku 
* Škola u Banjoj Luci 1900. 
* Nekoliko stambenih zgrada u Sarajevu i jedna u Foči 
* Gradsko kupatilo u Mostaru 1911.  
* Salomova palata u Sarajevu 1911. god. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH 
* Banka na Obali 1913. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine
* Dvor Zvorničko-tuzlanske eparhije, koautor sa Karlom Paržikom i Josipom Pospišilom.
  
## Literatura
*
## Reference
Orajõgi

**Orajõgi** je rijeka na jugoistoku Estonije duga 39 km, desna pritoka rijeke Ahje.

## Hidrologija

Orajõgi se formira par kilometara južnije od grada Põlve sutokom potoka Peri (11 km)  i Tanassilma (12 km).
Od tamo teče prema sjeveru, protiče kroz grad Põlva i nešto sjevernije ima ušće u rijeku Ahju.

Porječje rijeke prostire se na površini od 176 km² po Okrugu Põlva.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Orajõgi''