open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
David Juříček

**David Juříček** (Olomouc, 8. kolovoza 1974.), umirovljeni češki rukometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji pivota. 

Karijeru je započeo u češkom klubu HCB Karviná, odakle je otišao u Francusku, gdje je igrao do kraja karijere. Prvo je bio član Istresa, nakon čega je sedam godina igrao u Montpellieru, s kojim je šest puta bio nacionalni prvak. Posljednje dvije sezone proveo je kao igrač Saint-Raphaëla. Umirovio se 2013. godine. 

Za reprezentaciju Češke nastupao je od 2001. do 2013. godine, odigravši 148 utakmica uz 460 golova. S reprezentacijom nije osvojio odličja, ali je 2005. godine proglašen za najboljeg pivota na Svjetskom prvenstvu u Tunisu. Uz to, četiri je puta biran za rukometaša godine u Češkoj. 

Oženjen je i ima jedno dijete.
Mode Gakuen Cocoon Tower

**Mode Gakuen Cocoon Tower** () ili **Kokun toranj** je neboder u distriktu Niši-Šindžuku okruga Šindžuku, Tokio, Japan. Visok je 204 metra i 50 spratova. Godine 2008. je dobio nagradu za neboder godine.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Ann Cusack

**Ann Cusack** (22. maj 1961 -) je američka glumica koja je uglavnom nastupala u komedijama i na televiziji. Rođena je u glumačkoj porodici, a brat John i sestra Joan su etablirani glumci.

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Carbon Creek (Star Trek: Enterprise)

***Carbon Creek*** je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 25. septembra 2002. godine. Radnja prikazuje kako T'Pol kapetanu Archeru i Tripu Tuckeru prepričava događaj koji se zbio dva vijeka ranije, kada je njena prabaka T'Mir sudjelovala u vulkanskoj ekspediciji koja je krajem 1950-ih prilikom istraživanja Sputnjik 1 doživjela havariju i srušila se na Zemlju, te je zajedno sa preživjelima bila prisiljena potražiti utočište u zabačenom rudarskom gradiću Carbon Creek.

Epizoda, koja je u svojim detaljima odala počast *[[City on the Edge of Forever]]*, klasičnoj epizodi originalne serije ''Zvjezdanih staza'', nije ostavila naročiti dojam na kritičare.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Homohisterija

**Homohisterija** je strah da se osobu ne smatra homoseksualnim zbog ponašanja koje se obično smatra netipičnim za spol. Homohisterija može postojati u kulturama u kojima se podrazumijeva da ljudi jesu i mogu biti homoseksualci, čak i ako su zatvoreni, te da se homoseksualnost doživljava manje poželjnom od heteroseksualnosti. Ova kombinacija dovodi do toga da se muškarci boje da će drugi pomisliti da su homoseksualci ako ne odgovaraju stereotipima muškog spola. Neuklapanje u rodne stereotipe (rodna netipičnost) u povijesti se povezivalo s homoseksualcima, sa suđenjima Oscaru Wildeu koja su to vjerovanje proširivala u Britaniji i drugdje, s njegovim uvjerenjem u grubu nepristojnost produbljujući javne stereotipe o homoseksualnim muškarcima. Zbog tih zabluda mnogi su homoseksualni muškarci "muževnog ponašanja" bili izuzeti od javne sumnje u svoju seksualnost.

## Nastanak
Homohisterija je koncept uspostavljen kao dio Inkluzivne teorije muškosti profesora Erica Andersona. I Eric Anderson i Mark McCormack tvrde da postoje tri socijalna uvjeta koja moraju biti zadovoljena da bi postojala homohistrična kultura: (1) široka svijest o tome da muška homoseksualnost postoji kao nepromjenjiva seksualna orijentacija unutar značajnog dijela populacije kulture; (2) visoka razina homofobije u toj kulturi; i (3) povezanost rodne  s homoseksualnošću. Ove različite razine socijalnih uvjeta pomažu u objašnjavanju različitih društvenih trendova u vezi s muškošću.

Na primjer, homohisterija pomaže objasniti kako se muškarcima u mnogim islamskim zemljama dopušta fizička i emocionalna intimnost (uključujući držanje ruku) bez prijetnje njihovom javno percipiranom heteroseksualnom identitetu; dok se dvoje muškaraca koji se drže za ruke u Americi smatraju homoseksualcima, muškarci u islamskim zemljama ne smatraju se homoseksualcima zbog sudjelovanja u istim ponašanjima. To je zbog uvjerenja da muškarci u tim društvima ne mogu biti homoseksualci, a iranski predsjednik Mahmud Ahmadinedžad tvrdio je da Iran nema homoseksualce, a drugi su homoseksualnost proglasili "bolešću bijelog čovjeka".

Isto tako, homohisterija može objasniti nijanse između muške taktilnosti tijekom vremena, radom Johna Ibsona utvrđeno je smanjenje socijalne udaljenosti između muškaraca na skupnim fotografijama, što se može razumjeti korištenjem homohisterije. Ovaj koncept korišten je i u objašnjavanju homofobije i rodnog rada među ženama; prvenstveno Rachael Bullingham u istraživanju iskustava sportaša u timskim sportovima.

Vjeruje se da je Eric Anderson, zapadnjačka homohisterija, dosegla vrhunac 1980-ih, nakon epidemije HIV-a / AIDS- a među homoseksualcima.

## Utjecaj
Kako kultura postaje manje homofobična i manje je stigme oko fizičke platonske naklonosti među muškarcima, poboljšava se život heteroseksualnih muškaraca, jer su manje agresivni i fizički otuđeni jedni od drugih.

## Izvori
Hunkovce

**Hunkovce** je naseljeno mjesto u okrugu Svidnjik, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
*
Wallingfordski sporazum

**Wallingfordski sporazum** (), također poznat i kao **Sporazum iz Winchestera** () i **Sporazum iz Westminstera** () je mirovni sporazum skopljen 1153. godine između engleskog kralja Stephena na jednoj, i normandijskog vojvode Henryja Curtmanlea na drugoj strani, a kojim je okončan dugogodišnji građanski rat u Engleskoj poznat kao ''Bevlašće''. Njime je Henry, sin carice Matilde koja je od 1135. godine bila pokušavala silom preuzeti englesko prijestolje, pristao prihvatiti Stephena kao kralja, a zauzvrat ga je Stephen proglasio svojim legitimnim nasljednikom, te je Henry nakon Stephenove smrti preuzeo prijestolje i započeo vladavinu dinastije Plantagenet.

## Vanjske veze
*Wallingford History Gateway
Lešek II Crni

**Lešek II Crni** (poljski: *Leszek Czarny*) (oko 1240. / 1242 - 1288.) bio je član Dinastije Pjastovića koji je vladao Poljskom kao Seniorski vojvoda Poljske od 1279. do 1288.

## Biografija
Lešek je rođen kao sin kujavskog vojvode Kazimíra i Konstanze kćerke vojvode Henrika Pobožnog.

Od kad je odrastao pomagao je ocu u vladavini, njihov se odnos pogoršao nakon drugog očeva braka sa Eufrozinom, kćerkom oplskog vojvode. 
Taj sukob su iskoristili brojni protivnici njegova oca, među inim Boleslav Pobožni, Boleslav Stidljivi i Zemovít I Mazovski, koji su ga pokušali pridobiti na svoju stranu. On im se ipak nije pridružio u njihovoj ivaziji na očevo vojvodstvo, pa ga je otac nagradio 1260. davšimu kraj oko Łęczyce, da njim samostalno vlada, što je 1263. promijenjenio i dao mu Sieradz.

Lešek je kao vladar Sieradza održavao dobre odnose sa Boleslavom Pobožnim i tadašnjim Seniorskim vojvodom Poljske Boleslavom Stidljivim, dvojcem koji mu je kasnije dao najveću podršku da postane nasljednik u Krakovu. Kad je 1288. umro Boleslav Stidljivi (1288., većina pjastovskih vojvoda prihvatila je taj izbor, ali nisu galički vojvoda Lev Davidovič i uporni Konrad Mazovski koji su poveli oružanu pobunu protiv njega.

Lešek je uspio pobjediti Leva Davidoviča i njegove saveznike Tatare i Jatvjage u Bitci kod Sandomierza (Bitwa pod Goźlicami) 1280.
A napad Konrada Mazovskog na Mazoviju uspio je odbiti uz pomoć brata Vladislava Niskog. 
Nakon tog je 1282./83. odbio napad Jatvjaga koji su napali Malopoljsku.

U to vrijeme počeo se sporiti sa udovicom Boleslava Stidljivog Kunegundom, oko njene domene Stary Sącz, preko koje se uvozilo najviše robe iz Ugarske, što je donosilo dobar prihod. Lešek je smatrao da ona pripada 
Seniorskom vojvodstvu Krakov koje je osnovano kao nedjeljiva domena - Seniorskog vojvode, pa da je Boleslav Stidljivi nikako nije smio donirati svojoj ženi.

To ga je dovelo i do svađa sa vlastitom ženom Agripinom, koja je bila Kunegundina rođakinja, pa ga je ona i privremeno napustila 1271.-1274.

Veće probleme zadala mu je pobuna nekih nezadovoljnih vojvoda - 1285. koji su htjeli instalirati na krakovski tron Konrada Černskog. 
Pobunjenici su čak uspjeli zauzeti Krakov ali ne i Vavel. Lešek ih je uspio savladati i kazniti sve koji su sudjelovali u njoj, a dio Mazovije koji je bio domena Konrada Černskog poharala je njegova vojska.

Na prijelazu 1287/88. morao je odbiti invaziju Tatara, koji su opustošili Malopoljsku, ali ne i gradove, koji su se branili novom taktikom.

Nakon njegove smrti izbile su još veće borbe za krakovski tron.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Leszek Czarny (książę krakowski 1288-1288)'' 

Vladislav I Niski
Wyszogród

**Wyszogród** (njemački: *Hohenburg an der Weichsel* 1939-45) je grad od 2,554 stanovnika u sredini Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

## Geografija

Wyszogród leži na strmoj desnoj obali rijeke Visle, točno preko puta ušća Bzure, udaljen 40 km istočno od Płocka i 70 km zapadno od Varšave.

## Historija
.

Wyszogród je jedan od najstarijih gradova u Mazoviji, koji je prvi put je dokumentiran - 1065.
ime (Visok grad) je dobio po gradini podignutoj u 11. vijeku, na 30 metara visokoj obali.

Kako se nalazio na raskršću puteva od Varšave prema Płocku i Sochaczewu, brzo je izrastao u respektabilno naselje.

Početkom 13. vijeka vojvoda Konrad Mazovski na mjestu stare gradine, podigao je drveno-cigleni zamak. 
On je tokom 13. vijeka bio jedna od glavnih rezidencija mazovijskih vojvoda]]. Zamak je kasnije dograđen ciglom što se pripisuje Kazimiru Velikom, iako za to nema dokaza. Zamak su spalili Šveđani u 17. vijeku, i stajao je kao ruševina sve do kraja 18. vijeka kad je potpuno uklonjen.

Wyszogród je dobio gradska prava 1398. prosperirao je tokom 15. - 16. vijeka kao trgovište tako da je u 16. vijeku imao oko 3.000 stanovnika. 
Grad je propao tokom 17. vijeka, zbog švedske invazije i drugih nevolja (požari, epidemije).

Krajem 18. vijeka Kraljevina Pruska anektirala je Mazoviju i započela plansku kolonizaciju njemačkim evangelicima koji 
su uglavnom dolazili iz Württemberga.

Početkom 19. vijeka Wyszogród je postao luka na redovnoj parobrodskoj liniji, baza koja je snabdjevala Varšavu poljoprivrednim proizvodima.

Za Prvog svjetskog rata Wyszogród se našao na prvoj liniji fronta od novembra 1914. do maja 1915. između ruskih snaga u povlačenju i njemačkih u napredovanju.

Po popisu stanovništva iz 1921. Wyszogród je imao 4.297 stanovnika, od kojih su 57% bili Židovi. 
U vrijeme Njemačke okupacije tokom Drugog svjetskog rata većina Židova je pobijana.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Wyszogródie'' (službene stranice)
Sotion (filozof)

**Sotion** (, *[[floruit|fl.]]* 1. vijek n.e.), rođen u Aleksandriji, bio je starogrčki novopitagorejski filozof koji je živio u doba cara Tiberija. Pripadao je kratkoj školi sekstijevaca, koju je osnovao Kvint Sekstije, i kombinirao je pitagorejstvo sa stoicizmom. Sotion je bio učitelj Seneke Mlađeg, koji je "sjedio kao dječak u školi filozofa Sotiona". Seneka je od njega primio svoje divljenje prema pitagorejstvu i citirao je Sotionova stajališta u vezi s vegetarijanstvom i seobom duše:

 Ne vjerujete da su duše dodijeljene prvo jednom tijelu, a zatim drugom te da je naša takozvana smrt puka promjena prebivališta? Ne vjerujete da se u stoci, divljim zvijerima ili morskim stvorenjima može zadržati duša onoga tko je nekoć bio čovjek? Ne vjerujete da ništa na ovoj zemlji nije uništeno, već samo mijenja svoja obilježja? I da životinje također imaju cikluse napretka i, da tako kažem, orbitu za svoje duše, ni manje ni više nego nebeska tijela, koja se okreću u nepomičnim krugovima? Veliki ljudi su vjerovali u ovu ideju; stoga, dok se držite vlastitog gledišta, imajte u vidu cijelo ovo pitanje. Ako je teorija istinita, znak čistoće je suzdržavanje od jedenja mesa; ako je lažno, onda je to štedljivost. I kakvu vam štetu nanosi takvo vjerovanje? Ja vam samo uskraćujem hranu koja održava lavove i lešinare.

Možda je upravo ovaj Sotion bio autor jedne rasprave o gnjevu, koju navodi Stobej. Plutarh također navodi Sotiona kao autoritet za određene izjave u vezi s gradovima koje je u Indiji osnovao Aleksandar Veliki, a za koje je čuo od svog suvremenika Potamona iz Mitilene. On je možda isti Sotion koga Ivan Ceces navodi kao autoritet za neke druge izjave u vezi s Indijom.

## Reference

## Literatura
*
Sieradz

**Sieradz** (njemački: *Schieratz* 1941-45) je grad od 41,953 stanovnika u sredini Poljske u Lodzkom vojvodstvu.

## Geografija

Sieradz leži duž obala rijeke Warte, udaljen šesdesetak km jugozapado od Łódźa.
## Historija

Sieradz koji je kroz historiju bio poznat kao; Sira, Syraz, Syradz, Sirazia, Siracz, Siradia, Syradzs - je jedan od najstarijih gradova u Poljskoj. Poznat po tom što je za srednjeg vijeka bio je prijestolnica malog vojvodstva u Malopoljskoj.

Najstariji tragovi naselja u tom kraju datirani su u 6 - 7. vijek. U 11. vijeku na mjestu današnjeg grada niknula je utvrda sa naseljem, koje je prvi put dokumentirano 1136., u buli pape Inocenta II.

Kako Sieradz nema sačuvanu povelju, pretpostavlja se da je gradska prava dobio negdje između 1247.- 1255. od vojvode Kazimira I Kujavskog, jer su tad Dominikanci podigli svoj samostan.

Tokom 14. vijeka umjesto starog drvenog dvorca kog su 1331. spalili Teutonski vitezovi, kralj Kazimir Veliki je podigao novi zidani, sa crkvom sv. Trojstva, koja je u 15. vijeku pretvorena u župnu. U to vrijeme je grad opasan bedemima sa jarcima.
U kraljevskom dvorcu održano je 15 sejmova, na kojima se odlučivala sudbina zemlje i birali kraljevi.

Sieradz je svoj zlatni period imao za renesanse, tako da je početkom 16. vijeka bio grad od preko preko 2.000 stanovnika, koji su živjeli u nekih 350 kuća, živo trgovište sa 162 zanatlija organiziranih u 12 cehova.

Period blagostanja završio je krajem 16. vijeka, nakon razaranja za Švedsko-poljskih ratova i drugih pošasti. Pa je početkom 17. vijeka spao na mještace od 53 kuće u kojima je živjelo oko 300-400 ljudi. 
Polako se oporavljao da bi 1910. imao oko 9 800 stanovnika.

Nakon Drugog svjetskog rata 1950-ih je podignuti su brojni tvornički pogoni mlin, destilerija i 1957. velika tekstilna tvornica *Sira* i stanbeni kvartovi Dziewiarz i Polna. Od 1975. do 1998. ponovno je bio prijestolnica *Vojvodstva Sieradz*.

Danas je privredno - administrativni centar zapadnog dijela Lodzkog vojvodstva.

## Znamenitosti

Najveće znamenitosti grada podignute su tokom 14. vijeka, to su dominikanski samostan sa crkvom, tržnica i kraljevski dvorac (Królewska Kamienica).
Sieradz ima i velik regionalni muzej.

## Privreda
Ekonomija današnjeg Sieradza bazira se na mašinogradnji (Feber kamionske prikolice, Scanfil), famaceutskoj (Asclepios, Medana), tekstilnoj (Cornette Underwear) i prehrambenoj industriji (Zarecki Foods i Wart Milk).

## Pobratimski gradovi
Sieradz ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;
*  Gaggenau, Njemačka
*  Annemasse, Francuska
*  Jambol, Bugarska
*  Gospić, Hrvatska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta w Sieradzu'' (službene stranice)
Sotion

**Sotion** (, oko 200–170. pne.) iz Aleksandrije bio je starogrčki doksograf i biograf i važan izvor za Diogena Laertija. Nijedno od njegovih djela nije sačuvano; poznata su samo posredno. Njegovo glavno djelo, Διαδοχή ili Διαδοχαί (*[[Sljedovi filozofa|Sljedovi]]*), bila je jedna od prvih povijesnih knjiga koje su filozofe organizirale u škole sukcesivnog utjecaja, kao što je, primjerice, jonska škola Talesa, Anaksimandra i Anaksimena. Ovo djelo vrlo često citiraju Diogen Laertije i Atenej. Sotionovi *Sljedovi* vjerojatno su se sastojali od 23 knjige i barem se djelomično oslanjali na Teofrastovu doksografiju. *Sljedovi* su bili dovoljno utjecajni da Heraklid Lembo u 2. stoljeću n.e. sastavi njihov sažetak, a djela s istim naslovom poslje su napisali Sozikrat s Rodosa i Antisten s Rodosa.

Sotion je, kako se čini, napisao i djelo *O [[Timon iz Flijunta|Timonovim]] [[Silloi|silosima]]* (Περὶ τῶν Τίμωνος σιλλῶν) te djelo pod naslovom *Pobijanje [[Diokle|Diokla]]* (Διόκλειοι ἔλεφχοι).

## Reference

## Literatura
*
Silloi

***Silloi*** (grčka množina od σίλλος u značenju "razrok") izraz je za oblik starogrčkog *[[Spoudaiogeloion|spoudaiogeloiona]]*, tj. stilske mješavine ozbiljnih i komičnih elemenata u pisanom djelu. Preciznije, taj se termin odnosi na filozofske satire ili parodije napisane u obliku poezije. *Silloi* su pjesme napisane u heksametru. Njih je u ovom obliku izumio pironovski filozof Timon iz Flijunta, oko 250. g. pne., koji je sastavio tri knjige "silosa" (od kojih su sačuvani samo fragmenti, oko 135 stihova). Ksenofan iz Kolofona ranije je napisao jednu filozofsku satiru, ali Timonu se pripisuje zasluga za oblik "silosa". Općenito, iako su postojali elementi osobne satire, Timonovi su stihovi uglavnom satirizirali filozofije drugih filozofa, a ne same filozofe.

Kako se čini, u 2. vijeku pne. Sotion je napisao jedno djelo pod naslovom *O [[Timon iz Flijunta|Timonovim]] silosima* (Περὶ τῶν Τίμωνος σιλλῶν).

## Reference

## Literatura
*
*Brogan, T.V.F.  "Silloi" in Alex Preminger and T.V.F. Brogan, eds., *The New Princeton Encyclopedia of Poetry and Poetics.*  Princeton, NJ: Princeton University Press, 1993. 1148.
*
Škola sekstijevaca

**Škola sekstijevaca** bila je rimska filozofska škola. Utemeljio ju je oko 50. pne. Kvint Sekstije, a kasnije nastavio njegov sin Sekstije Niger. Škola je bila od malog značaja i brzo se ugasila, negdje oko 19. godine n.e., uglavnom zahvaljujući zabrani stranih kultova.  Radilo se o filozofiji u klasičnom smislu, kao o načinu života; naglašavala je asketizam i moralnu poduku. Škola je sebe karakterizirala uglavnom kao filozofsko-medicinsku školu i kombinirala je pitagorejske, platonske, kiničarske i stoičke elemente. O školi je sačuvano vrlo primarnih izvora, a sekundarne literature gotovo i nema. Jedini izvori o Kvintu Sekstiju jesu Klaudije Mamerto i Seneka Mlađi.

## Filozofija
Sekstijevci su, poput helenističkih škola, razvili sustav prema eudajmonije (blaženstva). Ostvarenje takvog cilja bilo je moguće postizanjem suglasja između riječi i života, prakticiranjem vegetarijanske prehrane,  noćnim preispitivanje savjesti i vjerom da netjelesna snaga prožima čovjekovo tijelo. Ispitivanjem filozofije Papirija Fabijana zaključuje se da je škola također kritizirala bogatstvo te da je držala kako su vrlina i izbjegavanje konzumerizma bili neophodni za vječnu sreću. Također se naglašavalo poštenje. Za razliku od stoicizma, škola se zalagala za izbjegavanje politike.

Iako Seneka Mlađi povezuje ovu školu sa stoicizmom, sekstijevci nisu bili toliko skloni rigoroznim logičkim vježbama ili bilo kakvom nejasnom apstraktnom razmišljanju. U tom je smislu škola bila bliža kiničarima nego stoičarima.

Među poznatim pripadnicima ove škole bili su Senekin učitelj Sotion, retor i filozof Papirije Fabijan, gramatičar Krasicije Pasikle i liječnik Aulo Kornelije Celzo. Škola je izvršila određeni utjecaj filozofa i državnika Seneku Mlađeg.

## Reference
Atal (filozof)

**Atal** () bio je rimski stoički filozof koji je živio u vrijeme vladavine cara Tiberija (14–37. pne.) Zahvaljujući Sejanovim intrigama ostao je bez svog posjeda i bio poslan u progonstvo, gdje je morao raditi na zemlji. Seneka Stariji opisuje ga kao čovjeka velike rječitosti i kao daleko najoštromunijeg filozofa svog doba.

Podučavao je stoičkoj filozofiji Seneku Mlađeg, koja ga često citira i o njemu govori s mnogo poštovanja. Seneka se prisjeća Atala u svom 108. pismu:

U istom pismu Seneka opisuje neke od stoičkih vježbi koje je dobivao od Atala:

Od njegovih pisanih djela ništa nije sačuvano. Seneka spominje Atalovo djelo o munjama, a pretpostavlja se da bi on mogao biti i autor *Izreka*, za koje Hezihije kaže (s. v. Κορίννουσι) da ih je napisao neki Atal.

## Reference

## Literatura
*
Papirije Fabijan

**Papirije Fabijan** ) bio je rimski retor i filozof, koji je živio u doba vladavine careva Tiberija i Kaligule u 1. stoljeću nove ere.

Papirije Fabijan bio je učenik Arelija Fuska i Rubelija Blanda u retorici te Kvinta Sekstija u filozofiji i, premda mnogo mlađi od njih dvojice, podučavao je Albucija Silu retorskom umijeću. Fabijanov retorički stil opisuje Seneka Stariji, koji ga često citira u trećoj knjizi svojih *Rasprava* (*Controversiae*), kao i u svojim *Savetodavnim besedama* (*Suasoriae*). Rani uzor u retorici bio mu je njegov učitelj Arelije Fusko, no kasnije je usvojio manje kićeni oblik govorništva, iako nikada nije postigao veliku pronicljivost i jednostavnost.

Fabijan je, međutim, ubrzo napustio retoriku zarad filozofije, a Seneka Mlađi njegova filozofska djela smješta uz bok djela Cicerona, Azinija Poliona i Tita Livija. Filozofski stil Fabijanov opisan je u Senekinom 100. pismu, a u nekim se točkama njegov opis podudara s opisom Seneke Starijeg. Čini se da su i stariji i mlađi Seneka poznavali Fabijana i očito ga vrlo cijenili.

Fabijan je bio autor djela pod naslovom *Civilia*, koji bi mogao biti prijevod grčke riječi πολιτικά, "društveni problemi". Njegovi su filozofski spisi po broju premašivali Ciceronove, no ništa se od Fabijanovih djela nije sačuvalo osim ponekog naslova i citata kod drugih autora. Iz naslova njegovih djela zaključuje se da se posebno zanimao za prirodne znanosti, a Plinije Stariji naziva ga "vrlo učenim u prirodoslovlju" (*rerum naturae peritissimus*). Iz Seneke zaključujemo da je pisao o fizici, dok Plinije Stariji često spominje Fabijanova djela *O životinjama* (*De animalibus*) i *Prirodne pojave* (*Causarum naturalium libri*).

## Reference

## Literatura
*
*
Kvint Sekstije

**Kvint Sekstije** (, oko 50. g. pne.) bio je rimski filozof, čija je filozofija kombinirala pitagorejstvo sa stoicizmom. Seneka Mlađi često o njemu govori s velikim uvažavanjem i poštovanjem.

## Život

Sekstije je rođen najkasnije 70. g. pne. Osnovao je filozofsku školu koja je kombinirala neke značajke pitagorejaca s filozofskim učenjem stoicizma i koja je stoga nekad smatrana pitagorejskom, a nekad stoičkom. Seneka opisuje Sekstija kao stoika, ali spominje i da je sam Sekstije to poricao. Iz Senekinih *[[Pisma Luciliju o moralu|Pisama]]* doznajemo da je Sekstije, iako rođen u slavnoj obitelji, odbio službu senatora koju mu je ponudio Julije Cezar. Također se na kraju svakog dana podvrgavao pažljivom samoispitivanju, koje je prakticirao sa svojim sljedbenicima i koje je predstavljalo svojevrsni "ispit savjesti" i suzdržavao se od životinjske hrane, iako iz različitih razloga od onih koji su pripisivani Pitagori:

Sekstije je vjerovao da čovjek ima dovoljno hrane bez pribjegavanja krvi i da se navika na okrutnost stvara kad god se klanje prakticira iz užitka.

Sekstijev sin naslijedio ga je na mjestu voditelja ove filozofske škole. Možda je identičan sa Sekstijem Nigerom, koji je pisao na farmakološke teme. U Hijeronimovoj verziji Euzebijeve *Kronike* spominje se "pitagorejski filozof Ksist" [= *Sixtus*] (*Xystus Pythagoricus philosophus*). Spominju ga i Plutarh i Plinije Stariji. Seneka piše (oko 65. godine nove ere) da se škola ubrzo ugasila. Čini se da je ova filozofija, kao i govorništvo, postojala samo u četiri zida, starala se o dušama svojih sljedbenika, a državnu je brigu prepuštala caru.

## Djelo
Seneka se oduševljavao nekim Sekstijevim djelom, čiji naslov ne navodi, ali za koje kaže da je napisano s velikom snagom:

O bogovi, kakvu snagu i duh čovjek pronalazi u njemu! To nije slučaj sa svim filozofima; postoje neki ljudi slavnog imena čiji su spisi besmisleni. Oni postavljaju pravila, svađaju se i dvoume se; ne hrane duh jednostavno zato što nemaju duha. Ali kad stanete čitati Sekstija, reći ćete: "Živ je; snažan je; slobodan je; više je od čovjeka; ispunjava me snažnim samopouzdanjem prije nego što zatvorim njegovu knjigu". Priznat ću vam stanje u kojem se nalazim kad čitam njegova djela: želim poći u susret svakoj opasnosti; želim zaplakati: "Zašto me ostavljaš da čekam, Sudbino? Dođi! Evo, spreman sam za tebe!"

Ponekad se sugerira da je sačuvane *[[Izreke Sekstove]]* u njihovom izvornom obliku napisao Sekstije.

## Reference

## Literatura
*
*
Marko Vujin

**Marko Vujin** (srpski: Марко Вујин; Bačka Palanka, 7. prosinca 1984.), srpski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji desnog vanjskog. Trenutno je član RK Vardara. 

Karijeru je počeo u Sintelonu iz Bačke Palanke, odakle 2003. godine prelazi u mađarski Dunaferr SE. Tu je igrao tri sezone, nakon čega prelazi u Veszprém KC. Šest sezona je proveo u Veszprému, nakon čega je 2012. godine postao igrač njemačkog THW Kiela. Tokom sedam godina u dresu Kiela, osvojio je veliki broj trofeja u domaćim okvirima, ali nije uspio osvojiti Ligu prvaka. Vujin je tokom sezone 2018./2019. propustio čitav drugi dio sezone zbog zdravstvenih razloga, pa je na kraju sezone napustio klub i potpisao za portugalski Sporting CP. Nakon jedne sezone u Portugalu, potpisao je za sjevernomakedonski RK Vardar. 

Za rukometnu reprezentaciju Srbije i Crne Gore debitirao je 15. listopada 2003. godine. Kasnije je s reprezentacijom Srbije osvojio srebrnu medalju na Euru 2012. u Srbiji. Nastupao je i na Olimpijskim igrama 2012. u Londonu, kao i na još nekoliko europskih i svjetskih prvenstava na kojima reprezentacija nije ostvarila značajniji uspjeh. Posljednji nastup za reprezentaciju, iako je još uvijek aktivan, imao je na Euru 2018. godine, koje je napustio usred turnira zbog ozljede.
Sljedovi filozofa

***Sljedovi filozofa*** () naziv je nekoliko izgubljenih grčkih djela iz helenističkog doba. Njihova je svrha bila prikazati filozofe različitih škola u smislu slijeda tradicije čiji su dio bili. Od 3. do 1. stoljeća pne. postojali su slijedovi (ili "nizovi" ili "sukcesije", grčki: Διαδοχαί) koje su napisali Antigon iz Karista, Sotion, Heraklid Lembo (sažetak Sotionovog djela), Sozikrat, Aleksandar Polihistor, Jason iz Nise, Antisten s Rodosa i Nikija iz Nikeje. Sačuvani *[[Životi i mišljenja znamenitih filozofa]]* Diogena Laertija (3. stoljeće n.e.) oslanjaju se na ovu tradiciju.

Pored ovih, često su pisane i povijesti pojedinačnih filozofskih škola. Takva su djela stvorili Fanija iz Eresa (*O [[Sokratske škole|sokraticima]]*), Idomenej iz Lampsaka (*O sokraticima*), Sfero Bosforski (*O [[Eretrija|eretrijskim]] filozofima*) i Stratiklo (*O [[Stoicizam|stoicima]]*). Među papirusima pronađenim u vili papirusa u Herkulaneju nalaze se djela posvećena sljedu stoika, akademičara, i epikurejaca. U kasnijem razdoblju Plutarh je napisao djela *O prvim filozofima i njihovim nasljednicima* i *O [[Kirenska škola|kirenaicima]]*, a Galen je napisao spise *O [[Platon|Platonovoj]] sekti* i *O hedonskoj sekti* (tj. epikurejcima). Često su pisane biografije pojedinih filozofa s kratkim opisom njegovih nasljednika. Takve su prirode bili Aristoksenov *Život [[Pitagora|Pitagore]]*, Andronikov *Život [[Aristotel|Aristotela]]*, Ptolemejev *Život Aristotela* i Jamblihov *Život Pitagore*.

## Reference
Polibije (oslobođenik)

**Gaj Julije Polibije** (, *[[floruit|fl.]]* 1. stoljeće n.e.) bio je oslobođenik cara Klaudija, koji ga je postavio za jednog od svojih tajnika. Kao istraživač pomagao je Klaudiju, prije njegova stupanja na prijestolje, u njegovim književnim, pravosudnim i povijesnim djelatnostima, a to je postala i Polibijeva službena uloga u carskoj birokraciji, s naslovom *a studiis*. Svetonije, biograf i tajnik cara Hadrijana, tvrdi da je Klaudije toliko cijenio njegovu pomoć da je Polibiju bilo dopušteno hodati između dva konzula kad se nalazio na dužnosti.

Kad je Polibije izgubio brata u početkom 40-ih godina nove ere, Seneka Mlađi (koji je tada bio u progonstvu na Korzici) napisao je svoju poznatu *[[Senekine utjehe|Utjehu Polibiju]]*. Čini se da je namjera bila pridobiti Polibijevu naklonost i potporu za Senekin povratak iz progonstva u Rim. U spisu se Polibije hvali zbog odanosti Klaudiju, ali se također upozorava da služenje caru mora doći prije tuge. To nije imalo utjecaja na ovog oslobođenika i Seneka je ostao u progonstvu.

Nelojalnost je dovela Polibija do njegovog pada. Pogubljen je zbog zločina protiv države, što je podvačilo stajalište da su oslobođenici i dalje u položaju zavisnom od cara, bez obzira na njihov utjecaj. Drevni povjesničari tvrdili su da je carica Mesalina organizirala njegovu smrt kad se umorila od njega kao svog ljubavnika.

Vjerojatno je bio otac istaknutog političara Gaja Julija Polibija, čija je kuća pronađena u Pompejima.

## Reference

## Literatura
*
Gaj Galerije

**Gaj Galerije** () bio je rimski vitez koji je djelovao za vrijeme Tiberijeve vladavine. Najpoznatiji je kao prefekt (upravitelj) Egipta (16-32. g. n.e.).

Galerije je poticao iz ugledne obitelji u Ariminu. Identificiran je kao suprug sestre Helvije, majke Seneke Mlađeg. Tijekom svog mandata, 19. godine Germanik je posjetio egipatsku provinciju kršeći tako zakon, buduči da nijedan senator ili vitez nije mogao ući u Egipat bez izričitog dopuštenja cara. Još jedan događaj kojim je Galerije predsjedao bio je popis stanovništva u provinciji 21-22. g. n.e.; sačuvani papirusni dokument potvrđuje da je popis izvršen.

Nekoliko godina nakon što je Galerije započeo službu u Egiptu, Seneka je došao živjeti s njim i njegovom suprugom u Aleksandriji, gdje je kao dječak ostao nekoliko godina. Kad su njih troje 32. godine pne. otplovili natrag u Rim, Galerije je stradao u brodolomu; prema Seneki, njegova je supruga pronašla Galerijevo tijelo i pokopala ga.

Nagađalo se da bi Galerije mogao biti predak, ako ne i otac, Publija Galerija Trahala, konzula 68. godine n.e. Obojica imaju vezu s Ariminom i pripadali su rimskom glasačkom plemenu *Aniensis*. To bi značilo da je Galerije također nekako povezan s Galerijom Fundanom, iako Svetonije izvještava da je ona bila kći neimenovanog senatora koji je postigao tradicionalnu republikansku magistraturu pretora. Međutim, to što Seneka u svojim sačuvanim spisima ne spominje nijednog Galerijevog potomka, slabi tu pretpostavku; druga mogućnost bila bi da su Trahal i Fundana povezani s Galerijem preko nekog nama nepoznatog brata ili strica.

## Reference
Prefekt Egipta

**Prefekt Egipta** () za vrijeme Rimskog Carstva bio je prefekt (guverner) koji je upravljao rimskom provincijom Egiptom na temelju vlasti (*[[imperium]]*) koju mu je delegirao rimski car.

Egipat je uspostavljen kao rimska provincija nakon bitke kod Akcija, gdje je Kleopatru kao posljednjeg neovisnog vladara Egipta i njezinog rimskog saveznika Marka Antonija porazio Oktavijan, usvojeni nasljednik ubijenog rimskog diktatora Gaja Julija Cezara. Oktavijan je tada zadobio vrhovnu vlast i za sebe uzeo naslov August (*Augustus*, "Uzvišeni"), završavajući time doba Rimske Republike i postavljajući se za princepsa, "prvog građanina" Rima, koji je zapravo djelovao kao autokratski vladar. Iako su senatori nastavili služiti kao upravitelji većine drugih provincija (senatorskih provincija), posebno onih koje su Rimu pripojene u doba Republike, uloga Egipta tijekom građanskog rata s Antonijem i njegova strateška i ekonomska važnost potaknuli su Augusta da osigura da nijedan suparnik ne može osigurati Egipat kao svoj posjed. Tako je uspostavio Egipat kao carsku provinciju, kojom će upravljati prefekt kojeg je imenovao među ljudima viteškog staleža.

Prefekt Egipta vršio je dužnost tri ili četiri godine. Vitez imenovan na taj položaj nije prolazio nikakvu specijaliziranu obuku, a čini se da je biran većinom zbog svog vojnog iskustva i poznavanja rimskog prava i uprave. Svako njegovo znanje o Egiptu i o opskurnim tradicijama egipatske politike i birokracije – koje je Filon Aleksandrijski opisao kao "zamršene i raznolike, teško shvatljive čak i onima koji su ih proučavali od najmlađih dana" – bilo je sporedno u odnosu na njegovu službu Rimu i carevu naklonost.

## Reference
Florilegij

**Florilegij** () označava zbirku odlomaka iz različitih spisa. Ta riječ potječe od latinskog *flos* ("cvijet") i *legere* ("skupljati") te doslovno označava "skup cvijeća", odnosno zbirku lijepih izvoda iz nekog većeg djela. Riječ je prijevod grčke riječi "antologija" (ἀνθολογία), koja ima isto etimološko značenje.

## Sredjni vijek
Srednjovjekovni florilegiji predstavljaji su sustavne zbirke izvadaka preuzetih uglavnom iz spisa crkvenih otaca i ranokršćanskih autora, ali i antičkih filozofa poput Aristotela, a ponekad i iz klasičnih spisa. Glavni je primjer *Manipulus florum* Tome Irskog, koji je dovršen početkom 14. stoljeća. Svrha je bila uzeti odlomke koji su ilustrirali određene teme ili učenja. Nakon srednjovjekovnog razdoblja, pojam je proširen kako bi se primijenio na svaku zbirku ili kompilaciju književnog ili znanstvenog karaktera.

## Cvijeće
Izraz *florilegium* također se primjenjivao doslovno na raspravu o cvijeću ili na srednjovjekovne knjige koje su obrađivale ukrasno cvijeće, za razliku od herbara, koji su se bavili ljekovitim ili utilitarnim biljkama. Pojava botaničke ilustracije kao umjetničkog žanra datira iz 15. stoljeća, kada su tiskani herbari (knjige koje opisuju kulinarsku i ljekovitu upotrebu biljaka) s ilustracijama cvijeća. Kako su tehnike tiska napredovale, a nove biljke dolazile u Europu iz osmanske Turske u 16. stoljeću, bogati pojedinci i botanički vrtovi naručilivali su od umjetnika da zabilježe ljepotu ove egzotike u florilegijima. Takvi su frolilegiji procvjetali u 17. stoljeću, kada su stvarani da prikažu rijetke i egzotične biljke iz udaljenih krajeva svijeta. Moderni florilegiji nastoje zabilježiti zbirke biljaka, često sada ugroženih, unutar određenog vrta ili mjesta. Florilegiji pripadaju među najraskošnije i najskuplje knjige zbog velikog rada koji je potreban za njihovu produkciju.

## Reference
Håvard Tvedten

**Håvard Tvedten** (Flekkefjord, 29. lipnja 1978.), umirovljeni norveški rukometaš i reprezentativac. Igrao je na poziciji lijevog krila, mada je mogao igrati i kao lijevi vanjski. 

Karijeru je započeo u Stordu, nakon kojega je prešao u danski Aalborg Håndbold, gdje je 2016. godine završio aktivnu karijeru. Od 2006. do 2011. godine igrao je u Španjolskoj, a od 2011. do kraja karijere ponovo za Aalborg Håndbold. S BM Valladolidom osvojio je Kup pobjednika kupova 2009. godine, a 2013. godine je s Aalborgom bio danski prvak. 

Za reprezentaciju je debitirao 2000. godine protiv Portugala, a umirovio se 2014. godine. Nastupio je na nekoliko Svjetskih i Europskih prvenstava, međutim nikada nije osvojio odličje s reprezentacijom. Ipak, 2011. godine proglašen je za najbolje desno krilo Svjetskog prvenstva u Švedskoj, gdje je također bio i drugi najbolji strijelac turnira s 56 postignutih golova.
Zemovit

**Zemovit** ili **Sjemovit** (poljski: *Siemowit*) (oko 845. - oko 900.) bio je jedan od mitoloških vojvoda iz Dinastije Pjastovića koji je vladao Poljanima krajem 9. vijeka.

## Biografija

O njemu se gotovo ništa nezna, jedini izvor o njegovom postojanju je kronika benediktinskog redovnika na dvoru Boleslava III Krivoustog - Gallusa Anonymusa Gesta principum Polonorum, koji je kao Boleslove predhodnike naveo Zemovita, Lesteka i Zemomisla.

Zbog tog se sumnja dali je uopće postojao, ili ga je Gallus izmislio da dokaže genealogiju i kontinuitet Dinastije Pjastovića.

Kasniji kroničari kao što je krakovski biskup Wincenty Kadłubek, dopunili su Gallusovu kronologiju, još starijim i (sumnjivijim) vladarima. To je postala baza za kasnije historičare i druge pisce, koji su stvorili brojne legende o životima tih vladara, usađujući ih u kolektivnu svijest Poljaka.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Legendarni władcy Polski: Siemowit, Lestek (Leszek), Siemomysł'' 

|-
Energetska kriza u Teksasu 2021.

**Energetska kriza u Teksasu 2021. godine** je kriza u saveznoj državi Texas u Sjedinjenim Državama koja se sastoji od rasprostranjenih prekida snabdevanja električnom energijom, a tiče se i nestašice vode i hrane, i opasnih vremenskih uslova. Kriza je usledila posle dve jake snežne oluje koje su zahvatile šira područja SAD-a u periodu od 10–11. i 13–17. februara. Više od 4,3 miliona domova i preduzeća u Teksasu ostali su bez električne energije, neki i po nekoliko dana. Neposredni uzrok krize je smrzavanje gasovoda i opreme za snabdevanje prirodnim gasom. Neki dužnosnici uključujući guvernera Teksasa Grega Abbotta, kao uzrok nestanka struje u početku su navodili smrzavanje vetroturbina. Kriza je navela mnoge stručnjake da dovedu u pitanje spremnost države za takvu nepogodu. Za krizu se vezuje smrt najmanje 58 osoba.

## Smrtni slučajevi
Kombinacija niskih temperatura i nestanka struje tamo gde se ona inače koristi za grejanje, dovela je do toga da se određen broj ljudi greje na načine za koje se vezuje povećan rizik. Smrti pripisane oluji uključuju slučajeve da su se ljudi koji su u zatvorenom držali upaljene automobile ili generatore otrovali ugljen-monoksidom. Zabeleženo je najmanje 300 slučajeva trovanja ugljen-monoksidom. Ostali smrtni slučajevi uključuju automobilske nesreće, utapanja, požare u domovima i hipotermiju. Do 19. februara, broj ljudi čija se smrt dovodi u vezu sa krizom porastao je na 58.

## Pravne radnje
16. februara 2021. guverner Greg Abbott izjavio je da je reforma ERCOT-a (Savet za energetsku sigurnost Teksasa) hitan prioritet za zakonodavno telo savezne države, te da će biti sprovedena i istraga prekida snabdevanja električnom energijom, s ciljem da se pronađe dugoročno rešenje.

19. februara, u dva su okruga podnete prve tužbe protiv ERCOT-a. Navedeno je da su više puta bila slana upozorenja o slabostima elektroenergetske infrastrukture, a da su ignorisana. U tužbi je imenovano i komunalno poduzeće American Electric Power.

## Reference
Jurkova Voľa

**Jurkova Voľa** je naseljeno mjesto u okrugu Svidnjik, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz 2021. godine naselje je imalo 84 stanovnika.

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Pinot gris

**Pino gri** () je sorta belog grožđa koja vodi poreklo iz Burgundije u Francuskoj i nastala je mutacijom od pino blana. Sive je boje, ali može imati tonove od bele pa do crne. Ima ukus pomorandže i breskve. Gaji se i u Austriji, Slovačkoj, zatim Nemačkoj, Luksemburgu, Mađarskoj, Argentini, ali i u Srbiji („burgundac sivi“), Hrvatskoj i dr.

## Povezano
* Pino blan
* Sovinjon blan

## Vanjske veze
* Pino gri 
* Pino gri
Australian Open 2021.

**Otvoreno prvenstvo Australije u tenisu 2021**, takođe poznat kraće kao **Australijan open 2021**, bio je teniski grend slem turnir koji se održavalo od 8. do 21. februara na Melburn parku. Bilo je to ukupno 109. izdanje Australijan opena, a 53. u Open eri kao i prvi grend slem u godini. Prvobitno je bilo planirano da se turnir održi 18—31. januara 2021, ali je isti odložen za tri nedelje usled pandemije kovida 19. Kao i prošlih sezona, glavni sponzor je Kia.

Novak Đoković je uspešno odbranio titulu šampiona u pojedinačnoj muškoj konkurenciji pobedivši u finalu Danila Medvedeva u tri seta. Tom pobedom je Đoković došao do svoje 18. grend slem titule. Sofija Kenin je bila branilac titule u pojedinačnoj ženskoj konkurenciji, ali je izgubila u drugom kolu od Kaje Kanepi. Pobednica je na kraju bila Naomi Osaka koja je došla do svog trećeg grend slem trofeja pobedivši u finalu Dženifer Brejdi u tri seta.

## Raspodela bodova i novca

#### Singl i dubl
Ispod je tabela sa raspodelom bodova na grend slem turniru.

### Novčana nagrada

* za dva igrača

## Nosioci u pojedinačnoj konkurenciji

### Muškarci pojedinačno

### Žene pojedinačno

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanični veb-sajt
Minefield (Star Trek: Enterprise)

***Minefield*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*. Radnja prikazuje kako je *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprise]]* teško oštećen nakon ulaska u minsko polje, te kako posada mora deaktivirati jednu od mina koja se zakačila za brod, a istovremeno izbjeći tajanstvenog, ali nadmoćnog neprijatelja.

*Minefield* je dobila svoj neposredni nastavak u sljedećoj epizodi pod naslovom *[[Dead Stop]]*.

## Vanjske veze
*
Perseverance (rover)

***Perseverance*** (sh. **ustrajnost**, **upornost**) je marsovski rover proizveden u Laboratoriju za mlazni pogon kao dio NASA-ine misije Mars 2020. *Perseverance* nosi sedam znanstvenih instrumenata za proučavanje marsovske površine u krateru Jezero. Ima ukupno 23 kamere i dva mikrofona. Sa roverom je lansiran helikopter *[[Ingenuity]]*, koji će pomoći *Perseveranceu* za izviđanje lokacija za proučavanje. Rover je lansiran 30. srpnja 2020. u 7:50 EDT (11:50 UTC) sa Cape Canaverala na raketi Atlas V, a potvrda da je rover uspješno sletio na Mars primljena je 18. veljače 2021.

*Perseverance* je napravljen uz pomoć istog inženjerskog tima koji je napravio *Curiositya,* i oba su rovera jako slična. Inženjeri su redizajnirali *Perseveranceove* kotače kako bi bili robustniji nego *Curiosityevi*, koji su pretrpjeli neke štete.  Rover posjeduje robotsku ruku s pet zglobova dugu 2.1 m. Ruka će se koristiti za analizu geoloških uzoraka s marsovske površine. RTG ima masu od 45 kilograma i sadrži 4.8 kilograma plutonijevog dioksida kao izvora stalnog opskrbe toplinom koja se pretvara u električnu energiju. Proizvodnja električne energije iznosi oko 110 W pri pokretanju, s malim smanjenjem tijekom misije. Sličan način napajanja korišten je kod misije Viking.

## Glavni ciljevi
Rover *Perseverance* će na Marsu:

* Istražiti geološki raznoliko mjesto slijetanja 
* Procijeniti mogućnost drevnog života 
* Potražiti znakove drevnog života, posebno u stijenama za koje se zna da vremenom čuvaju znakove života 
* Prikupiti uzorke stijena i tla koji bi bili vraćeni na Zemlju budućom NASA-inom misijom 
* Demonstrirati tehnologiju za buduće robotske i ljudske misije

## Galerija

Datoteka:First photo from Perseverance Rover.jpg|Prva *Perseveranceova* fotografija
Datoteka:Perseverance's First Full-Color Look at Mars.png|Prva *Perseveranceova* fotografija u boji
Datoteka:Perseverance's Big Wheel.png|Jedan od roverovih kotača.

## Povezano

* *[[Curiosity]]*
* *[[Spirit]]*
* *[[Opportunity]]*
* *[[Sojourner]]*

## Izvori

## Vanjske veze

* Mars 2020: Službena web-stranica
* NASAfacts - Mars 2020/Perseverance
Jezero (krater)

**Jezero** je udarni krater na Marsu lociran na , nalazi se u Syrtis Major četverokutu Marsa. Promjer kratera je oko 49&nbsp;km. Za krater se smatra da je nekoć bio potopljen vodom, a sadrži lepezastu deltu bogatu glinom. Jezero u krateru bilo je prisutno kad su se na Marsu formirale mreže dolina. Osim što ima deltu, krater pokazuje točkaste trake i obrnute kanale. Iz istraživanja delte i kanala zaključeno je da se jezero vjerojatno formiralo kada je postojalo kontinuirano površinsko otjecanje.

Godine 2007., nakon otkrića drevnog jezera, krater je imenovan po općini Jezero u Bosni i Hercegovini, jednoj od nekoliko istoimenih naselja. Riječ "jezero" ima isto značenje na srpskohrvatskom i na nekoliko drugih slavenskih jezika, uključujući češki,  i slovenski.

## Krater
Život se možda razvio u krateru jer se vjeruje da je jezero bilo dugovječno; delti je možda trebao period od 10 6 - 107  godina do se oblikuje. Glineni minerali otkriveni su u krateru i oko njega. Mars Reconnaissance Orbiter identificirao je smektitske gline. Gline nastaju u prisustvu vode, tako da je ovo područje vjerojatno nekada držalo vodu, a možda i život u davnim vremenima. Površina na mjestima razbijena je u poligonalne uzorke. Takvi se oblici često formiraju kada se glina osuši.

Istraživači su u radu objavljenom u ožujku 2015. opisali kako je u krateru Jezero postojao drevni marsovski jezerski sustav. Studija je napredovala ideju da je voda napunila krater najmanje dva odvojena puta. Postoje dva kanala na sjevernoj i zapadnoj strani kratera koji su ga vjerojatno opskrbljavali vodom; svaki od ovih kanala ima ležište nalik delti gdje se sedimenti prenose vodom i talože u jezeru. Očekuje se da će krateri određenog promjera imati određenu dubinu; dubina manja od očekivane znači da je sediment ušao u krater. Proračuni sugeriraju da krater može sadržavati otprilike jedan kilometar sedimenta. Većina sedimenta možda je unesena kanalima.

## Misije

U studenom 2018. godine objavljeno je da je krater Jezero izabran za mjesto slijetanja za planiranu misiju rovera Mars 2020. Tamo je sletio 18. veljače 2021. godine. Vjeruje se da krater sadrži velike količine između 3,9 do 3,5 milijardi godina starog sedimenta, a cilj misije je istraživanje znakova drevnog života. Rover će prikupiti 30 uzoraka tla koji će biti vraćeni na Zemlju budućom svemirskom letjelicom koju planira NASA. Uzorci bi mogli na naš planet stići 2026. godine. Misija će biti ključna i za buduće ljudske misije na tom planetu.
## Povezano

* Astrobiologija
* Klima na Marsu
* Istraživanje Marsa
* Geologija Marsa
* Krater
* Jezera na Marsu
* Krateri na Marsu
* Voda na Marsu

## Izvori
Les sans pagEs

**Les sans pagEs (One bez stranica)** je projekt na frakofonoj verziji Wikipedije pokrenut u srpnju 2016. godine, čiji je cilj borba protiv rodne neravnoteže u člancima enciklopedije. Glavna aktivnost grupe sastoji se od pisanja biografskih stranica o poznatim ženama.

## Historija
Projekt Les sans pagEs stvoren je u ljeto 2016. od suradnice iz Ženeve. Inspiriran inicijativom "Žene u crvenom” na engleskoj verziji Wikipedije, projekt se želi boriti protiv rodnih neravnoteža na frankofonskoj verziji internetske enciklopedije. Primjećujući razliku između broja muških i ženskih biografskih stranica (manje od 20% biografija odnosi se na žene), suradnici u projektu ispravljaju tu pristranost posebno stvarajući biografske stranice žena. Godine 2020. bez stranih stranica procijenili su da su omogućili stvaranje više od 5000 biografskih stranica o ženama nakon 4 godine postojanja.

Pored aktivnosti na stvaranju novih stranica, projekt je aktivan i u Wikipedijinoj zajednici za akcije senzibilizacije. *One bez stranica* stoga kritiziraju pristranost u pisanju (primjer: definirati ženu u odnosu na njezinog supruga ili njezinu obitelj) ili prekomjernu zastupljenost muških suradnika na Wikipediji i njezine posljedice.

Orijentiran od svog osnivanja ka osposobljavanju i uspostavljanju radionica pisanja, pokret organizira nekoliko izdavačkih sastanaka u različitim gradovima u Švicarskoj, Francuskoj ili Tunisu.

## Udruga
Od 2017. u Švicarskoj je osnovano istoimeno udruženje za potporu različitim aktivnostima i proširenjima projekta, posebno prikupljanjem sredstava za organizaciju događaja (primjer : Podrška za Wikimedia).

## Povezano
* Art+Feminism

## Izvori

## Vanjske veze
* Intervju s osnivačicom projekta
Akademija primijenjenih umjetnosti u Rijeci

**Akademija primijenjenih umjetnosti** u Rijeci je visokoškolska obrazovna ustanova u umjetnosti Sveučilišta u Rijeci osnovana 2004. g. odvajanjem katedre za likovnu kulturu Filozofskog fakulteta u Rijeci.

## Organizacija Akademije
Akademija je smještena u zgradi bivše kasarne na Trsatu (Campusarna). Središte je umjetničkog studija za razvijanje stvaralaštva i znanstveno-istraživačku djelatnost na polju umjetnosti. U programu su sljedeći studiji:

Preddiplomski

* Gluma i mediji
* Likovna pedagogija
* Primijenjena umjetnost 

Diplomski studij

* Gluma
* Vizualne komunikacije i grafički dizajn
* Mediji
* Likovna pedagogija

###### Dekanica

* Letricija Lindarić
Orphanet

**Orphanet** je europska web stranica koja pruža informacije o lijekovima za rijetke i teške bolesti (tzv. *orphan* lijekovi) i rijetkim bolestima. Sadržaj na njoj je namijenjen i liječnicima i pacijentima. Stranicom upravlja kancelarija u Parizu, a povezana je s medicinskim časopisom *Orphanet Journal of Rare Diseases* koji u ime Orphaneta izdaje BioMed Central.

Web stranicom upravlja konzorcij akademskih ustanova iz 40 zemalja, pod vodstvom Inserma. Od oktobra 2020. stranica pruža informacije o preko 6100 rijetkih bolesti i 5400 gena.

## Reference

## vanjske poveznice
*