open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Boždarevac

**Boždarevac** je naselje u opštini Barajevo u Gradu Beogradu. Prema popisu iz 2002. bilo je 1218 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1617 stanovnika).

## Demografija
U naselju Boždarevac živi 991 punoletni stanovnik, a prosečna starost stanovništva iznosi 41,9 godina (40,8 kod muškaraca i 42,9 kod žena). U naselju ima 382 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,19.

Ovo naselje je u velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Akcent (muzika)

Reč **akcent** (fr. i ) potiče iz latinskog jezika i znači *[[naglasak]]*.

U muzici *akcent*  je pojava koja nastaje kada se neki ton ili akord odsvira glasnije od ostalih. Znak za akcent je sličan velikom položenom latiničnom slovu v ( **>** ) i piše se iznad ili ispod notne glave.

Akcent se primenjuje pri fraziranju, muziciranju, izvođaštvu, interpretaciji, agogici, u sinkopi i stilovima u muzici.

## Vrste akcenata
* Dinamički - nastaje kada neki ton ili akord istaknemo glasnije od ostalih.
* Melodijski - nalazi se na najvišem i najdubljem tonu muzičke fraze.
* Metrički - nalazi se na prvom taktovom delu, prirodan je i naziva se *[[teza]]*.
* Agogički - nastaje kada jedva osetno produžimo trajanja nekog tona.

## Reference
Zeta (rijeka)

**Zeta** je rijeka u Crnoj Gori duga 86 km. Nastaje od voda u koje poniru u Nikšićkom polju i izbijaju kod Glave Zete, odakle teku do ušća u Moraču kod Duklje (nekadašnjeg grada kod Podgorice). Zeta pri ušću ima više vode od Morače, ali je Morača duža i ima pravolinijski i površinski tok. Vode Zete su dobro hidroenergetski iskorištene u tri hidroelektrane.Rijeka Zete je proglašena parkom prirode 2019 godine.Zeta je u svom Donjem toku mirna i meandrira,uz par brzaka i bukova. Rijeka Zeta je stanište 19 vrsta riba.U gornjem dijelu toka ihtiofaunu čine pretežno salmonidne vrste,dok donji tok pretežno naseljavaju vrste poput Klena i Skobalja.Najugroženija riblja vrsta rijeke Zete je Zetska mekousna pastrmka(endemska vrsta).
Predtakt

**Predtakt** (eng. *anacrusis*, fr. *anacrouse*) u muzici prvi je, nepotpuni takt neke kompozicije. Obično se njegova dopuna nalazi u poslednjem, takođe nepotpunom taktu. Na taj način, prvi nepotpuni i poslednji nepotpuni takt čine jedan *potpuni takt*, na primer:

Ako kompozicija počne nepotpunim taktom, tj. notnom vrednošću koja je manja od vrednosti jedinice brojanja u taktu, onda je to **[[uzmah]]**.

## Izvori
Paskal II

**Paskal II.** (? - 21. januar 1118), rođen kao *Rainerio Raineri* bio je **160.-** papa, koji je stolovao od 13. augusta 1099. do 21. januara 1118. godine. Njegov pontifikat, neuobičajeno dug za srednjovjekovne standarde, bio je obilježen uspostavljanjem dominacije Katoličke crkve nad od strane križara osvojenim područjima Levanta, ali i bezuspješnim pokušajima da se okonča borba za investituru sa rimsko-njemačkim carevima.

## Biografija

Rodio se u zamku Bleda (današnje mjesto Santa Sofia kraj Forlija, kao sin lokalnog plemića. U mladosti se priključio benediktincima, a potom klinijevcima. Kao sljedbenika gregorijanske reforme ga je papa Grgur VII imenovao 1076. kardinalom, odnosno biskupom crkve lateranske crkve San Clemente. Za vrijeme Urbana II je služio kao papski legat u Španiji.

Za papu je izabran nakon Urbanove smrti 1099. godine. Njegov glavni suparnik, antipapa Klement III, umro je 1101. u izgnanstvu u Ravenni. Paskal se brzo obračunao s dva njegova nasljednika - Teodorikom i Albertom - koji su se iste godine zarobljeni. Sukob sa carevima se činio završenim 1104. kada je ekskomunicirani car Heinrich IV svrgnut od strane vlastitog sina Heinricha V, koji je od Paskala tražio oprost. Međutim, već nakon očeve smrti 1105. Heinrich je odlučio, kao i otac, uspostaviti svjetovnu investituru, te je sukob obnovljen. Iste godine je u Rimu lokalno plemstvo za novog antipapu izabralo Silvestra IV, zbog čega je Paskal prisiljen bježati u Tivoli. Odatle je 1106. otišao u Francusku tražiti podršku od kralja Filipa I i princa Louisa, ali se septembra 1107. vratio u Italiju bez rezultata. 

Nakon nekoliko godina je sa Heinrichom uspio postići načelni kompromis - prema njemu bi car odustao od investiture, a zauzvrat bi se Crkva odrekla svih svojih posjeda u Toskani, kao i svjetovne vlasti. Heinrich je došao u Rim kako bi ga Paskal okrunio za cara, ali je u gradu izbio ustanak. Heinrich se povukao, ali je sa sobom kao zarobljenike poveo papu i kuriju. Nakon što je od pape ishodio obećanje da se prihvatiti sve njegove zahtjeve, Heinrich se vratio u Rim, gdje ga je 13. aprila 1111. Paskal okrunio za cara. Međutim, čim se Heinrich vratio u Njemačku, Paskal je sazvao crkveni sinod koji je papine odluke poništio, proglasivši ih iznuđenim silom. 

Papa je nastavio vladati Rimom sljedećih nekoliko godina. 15. februara 1113. je donio ukaz kojim odobrava rad ivanovaca, a 1116. proglasio križarski rat protiv muslimana u Španiji. Također je potvrdio Erika Gnupssona za prvog biskupa Grenlanda, odnosno, prema današnjim tumačenjima, prvog biskupa u Sjevernoj Americi.

Godine 1117. se vratio u Italiju kako bi potvrdio svoju vlast. Njegove su trupe zauzele Rim i protjerale Paskala i njegove pristaše. Nakon Heinrichovog povlačenja se Paskal vratio u Rim, ali je ubrzo umro. Naslijedio ga je njegov kancelar, koji je uzeo ime Gelazije II.
Celestin II

**Celestin II** (rođen kao Guido Guelfucci) bio je 165. papa, od 26. septembra 1143. do 8. marta 1144. godine.
Kosovo polje (Dalmacija)

**Kosovo polje** je malo kraško polje u Dalmaciji, nedaleko od Knina u Hrvatskoj. Zahvata površinu od oko 33&nbsp;km², na dužini od oko 13,5 kilometara i širini do 5 kilometara. Kroz polje protiče reka Kosovčica, leva pritoka Krke. Na jugu je, preko Petrovog klanca, spojeno sa Petrovim poljem, a na severu sa Kninskim poljem.

U polju se nalaze naselja Biskupija, Orlić, Markovac, Riđane, Zvjerinac, Ramljane. Zajednički naziv za čitavu oblast je **Dalmatinsko Kosovo**.

## Povezano
* Imotsko polje
* Kninsko polje
* Sinjsko polje
Gelazije II

**Gelazije II.** (1060/1064 - 29. januar 1119), rođen kao *Giovanni Caetani* bio je **161.** papa, koji je stolovao od 24. januara 1118. do 29. januara 1119. godine. Njegov kratkotrajni pontifikat je označila posljednja veća eskalacija borbe za investituru, zbog koje je njegov najveći dio proveo u egzilu.

## Biografija
Bio je rodom iz Gaete, odnosno porodice Caetani, iz koje je kasnije potekao Papa Bonifacije VIII. Prema nekim izvorima, koji kod dijela historičara izazivaju sumnje, služio je kao redovnik u samostanu Montecassino. Papa Urban II ga je pozvao u Rim, gdje je u augustu 1088. postao papski pod-đakon, a potom 23. septembra 1088. postao kardinal-đakon crkve Santa Maria in Cosmedin. Mnogo važnije je bilo imenovanje za papskog kancelara 1089. Na tom je mjestu ostao sljedećih trideset godina; time je uspostavljen presedan prema kome kancelar može biti samo kardinal, odnosno da dužnost vrši doživotno ili do izbora za papu. Giovanni Caetani je također reformirao papsku upravu, uspostavivši potpuno nezavisne službenike i prekinuvši dotadašnje oslanjanje na rimske svjetovne notare.

Za papu je izabran tri dana nakon smrti Paskala II. U gradskoj aristokraciji je tada postojala snažna frakcija pristaša rimsko-njemačkog cara Heinricha V. Jedan od njih je bio Cencio II Frangipane koji je zarobio Gelazija. U martu 1118. je izbio ustanak prilikom koga je Gelazije oslobođen. Međutim, papa je odmah morao bježati iz Rima, gdje je ustoličen antipapa Grgur VIII.

Gelazije je došao u Gaetu, odakle se uz normansku pomoć u julu vratio u Rim. Međutim, klan Frangipani je još uvijek bio snažan, te je papa napadnut prilikom služenja mise. Morao je ponovno bježati, te se zaputio u Francusku. U oktobru je stigao u Marseille; potom je posjetio Montpeiler, Avignon i Vienne, gdje je održao sinod. Planirao je sazvati veliki crkveni sabor na kome bi konačno riješio pitanje investiture, ali ga je u pretekla smrt u Opatiji Cluny.

Naslijedio ga je Guy de Bourgogne, nadbiskup Viennea, koji je uzeo ime Kalist II.
Kalist II

**Kalist II.** (o. 1065? - 13. decembar 1124), rođen kao *Guy Burgundski* () bio je **162.** papa, koji je stolovao od 2. februara 1119. do 13. decembar 1124. godine. Bio je prvi papa izabran izvan današnje Italije, ali je daleko poznatiji po tome što je sklopio Wormski konkordat, kojim je okončana višedecenijska Borba za investituru i uspostavljena hegemonija Katoličke crkve nad svjetovnim vladarima srednjovjekovne Evrope.

## Biografija

Guy se rodio kao četvrti po redu sin grofa Guillaumea I od Burgundije, te je bio rodbinski povezan s nekim od najmoćnijih i najuticajnijih feudalaca tadašnje Evrope. U zapisima se prvi put pojavljuje 1088. kada je imenovan nadbiskupom Viennea. Istakao se kao sljedbenik gregorijanske reforme i beskompromisni protivnik svjetovna investiture. Godine 1112. je papa Paskal II sazvao sinod u Lateranu, na kome je odbacio vlastitu dozvolu svjetovne investiture, ishođene tokom zarobljeništva od strane cara Heinricha V. Na njemu je sudjelovao i Guy, koji se potom vratio u Francusku, te u Vienneu sazvao sinod francuskih i burgundskih biskupa. Na njemu je zalaganje za svjetovnu investituru proglašeno herezom, nakon koje je kao kazna slijedila ekskomunikacija. 

Godine 1119. je papa Gelazije II protjeran iz Rima od strane Heinrichovih pristaša, te je došao u Francusku tražiti podršku. Smrt ga je zatekla u Opatiji Cluny gdje je nedugo potom organiziran izbor za novog papu. Glavni kandidati su bili tamošnji opat Poncije, koji je bio kumče Paskala II; te Guy, koji je bio favorit Gelazija. Na kraju je izabran Guy, koji je uzeo ime Kalist II.

Kalist je ispočetka pokušao spor s Heinrichom riješiti pregovorima, ali do njega nije došlo. Kalist se nakon toga zaputio u Italiju, gdje je uz pomoć Normana i podršku rimskog stanovništva sljedbenike antipape Grgura VIII, a potom zarobio i samog antipapu. Nakon toga je Heinrich, iscrpljen dugogodišnjim sukobom koji su kompromitirali carsku vlast u Njemačkoj, odlučio početi pregovore. Tri kardinala su došli u Rim, a potom su u oktobru 1121. u Würzburgu počeli pregovori. Temeljem njega je sazvan sinod na kome je donesen Wormski konkordat; car se u potpunosti odrekao investiture nad biskupima u Burgundiji i Italiji, dok je u Njemačkoj zadržao pravo da bira biskupe tek kada se oni ne mogu birati redovnim putem. Taj je sporazum potvrđen na Prvom lateranskom koncilu, gdje je također potvrđena obaveza celibata u Katoličkoj crkvi. 

Naslijedio ga je Lamberto Scannabecchi koji će uzeti ime Honorije II.
NGC 3113

**NGC 3113** je galaksija u zviježđu Zračnoj pumpi.

## Reference

## Vanjske veze
* }

|class = SBcd| size_v =3.3'x1.2'|PA=87|mag =12,8|sb =14,2|nn=3113|catalog number = 3113|catalog=NGC|ot=MCG -05-24-021, ESO 435-G035, UA 198, AM 1002-281, IRAS 10021-2812, PGC 29216}}
Lucije II

**Lucije II.** (rođen kao Gherardo (Gerardo) Caccianemici dall'Orso) bio je 166. papa, od 12. marta 1144. do 15. februara 1145. godine.
Hadrijan IV

**Hadrijan IV.**, rođen kao *Nicholas Breakspear* bio je **169** papa, od 
5. decembra 1154. do 1. septembra 1159. godine.
Shaman King

je japanska manga serija koju je napisao i ilustrirao Hiroyuki Takei. *Shaman King* prati pustolovine Yoh Asakure koji pokušava unaprijediti svoje šamanske vještine kako bi postao kralj šamana () na turniru šamana.

Shaman King je bio objavljivan u japanskoj manga antologiji Weekly Shōnen Jump od 1998. do 2004 te su izdan ukupno 32 tankōbon toma. Otkada je izdan, *Shaman King* je stvorio medijsku franšizu. Manga je adaptirana u animiranu TV seriju u produkciji Xebeca i TV Tokyo. Serija je također stvorila brojne video igre, igru trgovačkih karata i brojne druge vrste *Shaman King* predmeta za prodaju. 

## Vanjske veze
* Shonen Jump's Shaman King  - The official site for the *Shaman King* English manga.
* Official Shaman King Kanzen-Ban website  
* Official anime website  
* Upper Deck Shaman King TCG website
Aleksandar III (papa)

**Aleksandar III.** (rođen kao Rolando Bandinelli) bio je 170. papa, od 20. septembra 1159. do 30. augusta 1181. godine.
Eugen III

**Eugen III.**, rođen kao *Bernardo dei Paganelli* bio je **167** papa, od 18. februara 1145. do 8. jula 1153. godine.
Anastazije IV

**Anastazije IV.**, rođen kao *Corrado della Suburra* bio je **168** papa, od 12. jul 1153. do 3. decembra 1154. godine.
Urban III

**Urban III.**, rođen kao *Umberto Crivelli* bio je **172** papa, od 1. decembra 1185. do 20. oktobra 1187. godine.
Hao Asakura

, poznatiji kao *Zeke Asakura* u verziji na engleskom jeziku, je glavni antagonist u japanskoj manga i anime seriji*[[Shaman King]]*, koju je stvorio Hiroyuki Takei. 

## Izvori
Lucije III

**Lucije III.** (rođen kao Ubaldo Allucingoli) bio je 171. papa, od 6. septembra 1159. do 25. novembra 1185. godine.
Le Trung Tong

**Lê Trung Tông** (983 - 1005) bio je drugi po redu car Vijetnama iz rane dinastije Le, koji je vladao tri dana 1005. i čija se vladavina - uz Dục Đứca iz dinastije Nguyen - smatra najkraćom u vijetanmskoj historiji.

Rodio se kao jedan od deset sinova Lê Đại Hànha i carice Diệu Nữ. Ime po rođenju mu je bilo **Lê Long Việt** (Hán tự:黎龍鉞). Za krunskog princa je izabran poslije smrti starijeg brata Long Thâua.

Nakon što je Lê Đại Hành u proljeće 1005. umro, došlo je do višemjesečnog građanskog rata, odnosno borbe među preživjelom braćom. Le Trung Tong je u oktobru uspio poraziti brata Long Ngâna koji je potom ubijen od žitelja oblasti Thạch Hà. Le Trung Tong je nakon toga formalno stupio na prijestolje, ali je samo nakon tri dana njegov brat Lê Long Đĩnh poslao plaćenog ubicu u carsku palaču. Atentator se uspio popeti preko zida, doći u carevu spavaću sobu i ubiti ga. Zbog toga je Lê Long Đĩnh kao jedini neupitni nasljednik preuzeo carsko prijestolje.
Grgur VIII

**Grgur VIII.**,  (Benevento, o. 1105. – Pisa, 17. oktobra 1187.), rimski papa od 21. decembra 1187. do 17. prosinca 1187. godine.

## Biografija

Porijeklom je iz beneventanske plemićke obitelji. Postao je redovnik u ranoj mladosti, ali povijesni izvori se kolebaju je li pripadao cistercitima ili benediktincima iz Monte Cassina. Papa Hadrijan V. (1154.-1159.) imenovao ga je 1155. đakonskim kardinalom, a 1158. prezbiterskim kardinalom s titulom *od San Lorenza*.

U razdoblju 1161.-1162. bio je papinski legat u Dalmaciji i Ugarskoj, a 1163. boravio je kod cara Fridrika Barbarose. Od 1165. do 1167. boravio je opet u Dalmaciji i tamo je izabran za splitskog nadbiskupa i metropolita, no ponudu je na kraju odbio.

Godine 1172. papa Aleksandar III. imenovao ga je kancelarom. Isti papa poslao ga je kao papinskog legata u Englesku istražiti ubojstvo Thomasa Becketa, a također je, u papino ime okrunio i portugalskog kralja Alfonsa II.

Izabran je za papu krajem 1187. godine i na toj funkciji bio je svega 57 dana. Pokopan je u katedrali u Pisi.

## Napomene

## Vanjske veze

* Catholic Encyclopedia - Gregory VIII
* [Enciclopedia dei Papi - Gregorio VIII](http://www.treccani.it/enciclopedia/gregorio-viii_res-1a1747df-8c5e-11dc-8e9d-0016357eee51_(Enciclopedia_dei_Papi)/)
Klement III

**Klement III.**, rođen kao *Paolo Scolari* bio je **174** papa, od 20. decembra 1187. do 20. marta 1191. godine.
Celestin III

**Celestin III.**, rođen kao *Giacinto Bobone* bio je **175** papa, od 14. aprila 1191. do 8. januara 
1198. godine.
Grgur IX

**Grgur IX.**, rođen kao *Ugolino di Anagni* bio je **178** papa, od 21. marta 1227. do 22. augusta 1241. godine.

Da bi ugušio jeretičke pokrete bezemljaškog proletarijata, papa Grgur IX je osnovao jednu od najsurovijih institucija u istoriji državne represije: Svetu Inkviziciju.
Kenneth III od Škotske

**Cináed mac Duib** (moderni gelski: *Coinneach mac Dhuibh*) angliciziran kao **Kenneth III**, nadimak **An Donn**, "Poglavica" ili "Smeđi", (prije 967&ndash;25. mart 1005) bio je kralj Škota od 997. do 1005. Bio je sin Duba (Dub mac Maíl Coluim). Mnogi škotski izvori za njega koriste ime "Girc sin Kennetha sin Duba", što se obično tumači kao pogreška. Alternativno objašnjenje je da je Kenneth imao sina po imenu Giric, koji je vladao zajedno sa ocem 

O njegovoj vladavini ima malo podataka. Zna se jedino da je 25. marta 1005. poginuo u bitci kod Monzievarda, kada ga je ubio Máel Coluim mac Cináeda i preuzeo prijestolje kao Malcolm II.

Njegova kćer Gruoch (Gruoch ingen Boite meic Cináeda) se udala za Gilleaa Coemgaina, mormaera od Moraya, s kojim je imala sina po imenu Lulach, koji je nakratko postao kralj Škotske. Daleko je poznatija po svom drugom braku za kralja Macbetha, koji je stvorio podlogu za Shakespeareov lik Lady Macbeth.

## Reference

## Literatura
* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History A.D 500&ndash;1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Bannerman, *MacDuff of Fife*. Article included in *Medieval Scotland: Crown, Lordship and Community*, pages 20–39. Edinburgh University Press, 1998. 
* 
* Duncan, A.A.M., *The Kingship of the Scots 842–1292: Succession and Independence.* Edinburgh University Press, Edinburgh, 2002. 
* 
* Smyth, Alfred P. *Warlords and Holy Men: Scotland AD 80-1000.* Reprinted, Edinburgh: Edinburgh UP, 1998. 

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork includes the *Annals of Ulster*, *Tigernach*, *the Four Masters* and *Innisfallen*, the *Chronicon Scotorum*, the *Lebor Bretnach* (which includes the *Duan Albanach*), Genealogies, and various Saints' Lives. Most are translated into English, or translations are in progress.
* (CKA) The Chronicle of the Kings of Alba
Le Hoan

**Lê Hoàn** (941–1005), posthumno ime **Lê Đại Hành**, bio je car srednjovjekovne vijetnamske države Đại Cồ Việt (u današnjem sjevernom Vijetnamu) i osnivač Rane dinastije Le, koji je vladao od 980. do smrti. Prije dolasaka na prijestolje je bio oficir u vojsci prvog vijetnamskog cara Đinh Bộ Lĩnha te u njegovoj službi napredovao do zapovjednika vojske. Nakon smrti Dinh Bo Linha, Le Hoan je prvo postao regent njegovog nasljednika, šestogodišnjeg Dinh Toana. Le Hoan je potom svrgnuo dječaka i oženio se za njegovu majku, caricu Duong Van Nga, te se 980. proglasio carem. Zadržao je prijestolnicu u gradu Hoa Lư a tokom vladavine je uspješno odbio pokušaje kineske dinastije Song da povrati vlast nad Vijetnamom. Trajni mir je, međutim, osigurao tek redovnim plaćanjem danka. Nakon njegove smrti dinastija Le je počela slabiti; samo pet godina kasnije je Lý Công Uẩn osnovao dinasiju Ly i prijestolnicu iz Hoa Lu premjestio u današnji Hanoi.

## Literatura
* Trấn Bạch Đằng, Lê Vǎn Nǎm, Nguyễn Quang Vinh, *Vua Lê Đại Hành* (Thành Phố Hồ Chí Minh: Nhà Xuất Bản Trẻ, 1998.
* Trấn Bạch Đằng, Lê Vǎn Nǎm, Nguyễn Đức Hòa, * Cờ Lau Vạn Thắng Vủỏng* (Thành Phố Hồ Chí Minh: Nhà Xuất Bản Trẻ, 2005.
Berhtwald

**Berhtwald** (također **Brihtwald**, **Beorhtweald**, **Bertwald**, **Berthwald**, **Beorhtwald** ili **Beretuald**; ? - 731) bio je deveti po redu nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od 692. do smrti. Prije dolaska na tu dužnost je, prema navodima Bede Uvaženog, bio opata Glastonburyja. Osim po izuzetno dugom stolovanju, poznat je po tome što je s njim otpočeo neprekinuti niz anglosaksonskih, odnosno domaćih nositelja nadbiskupske časti. Berhtwaldov dolazak na mjesto nadbiskupa je koincidrao s krajem dugotrajne Wilfridove borbe da povrati mjesto biskupiju York, te se dvogodišnji razmak između smrti njegovog prethodnika Theodorea i Berhtwaldovog izbora ponekd tumači pokušajima da Wilfrid postane nadbiskup Canteburyja. Nakon što je izabran, Berthwald je otputovao u Galiju (današnju Francusku) kako bi bio službeno posvećen. Poslije je predsjedao sa dva crkvena koncila na kojima se pokušavao riješiti Wilfridov spor, a što je konačno učinjeno 705. Za vrijeme Berhtwaldovog stolovanja se Sussex, posljednje pagansko kraljevstvo anglosaksonske Britanije, konačno pokrstilo. 

## Izvori

## Vanjske veze
* Entry for Beorhtwald  at the Prosopography of Anglo Saxon England project
Tatwine

**Tatwine** (ponekad **Tatwin**, **Tatuini** ili **Tadwinus**; cca. 670–734) bio je deseti nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od 731. do 734. Prije dolaska na tu dužnost, bio je redovnik, a potom i opat benediktinskog samostana. Rodom je bio Mercijac, a nadbiskupom je postao zahvaljujući mercijskom kralju Aethelbaldu koji je tada uspostavljao mercijsku supremaciju nad ostalim anglosaksonskim kraljevstvima. Osim religijskim pitanjima se bavio i književnošću, sastavljajući zagonetke od kojih su neke do danas sačuvane. Također je napisao djelo gramatike latinskog jezika, namijenjeno naprednim učenicima. Nakon smrti je postao svetac.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 

## Vanjske veze
* Entry for Tatwine  at Prosopography of Anglo Saxon England project
Nothhelm

**Nothhelm** (ponekad navođen i kao **Nothelm**; ? -739) bio je anglosaksonski nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od 735. do smrti. Poznat je po koresponednciji sa znamenitim suvremenicima kao što su Sveti Bonifacije i Beda Uvaženi, a potonjem je iz Canterburyja prikupio izvore za njegovu znamenitu historijsku knjigu. Kao nadbiskup je održavao crkvene sabore. Nakon smrti je kanoniziran. Pripisivalo mu se autorstvo nad nekoliko djela, koje je kasnije od historičara odbačeno.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Entry for Nothhelm  at Prosopography of Anglo Saxon England project
Jaenberht

**Jænberht** (također **Jambert**, **Jaenbeorht**, **Jænbert**, **Jaenberht**, **Jaenbert** ili **Jaenberht**; ? -792) bio je anglosakonski redovnik, potom opat samostana sv. Augustina u Canterburyju te nadbiskup Canterburyja od 765. do smrti. Bio je u srodstvu s kentskim kraljem Egbertom II, ali i u dobrim odnosima sa mercijskim kraljem Offom koji ga je i imenovao za nadbiskupa. Međutim, kasnije je sa Offom došao u sukob, što se ponekad tumači njegovom podrškom nastojanjima da se Kent oslobodi mercijske supremacije. Offa mu je za odmazdu konfiscirao crkvene zemlje, a potom 787. onsovao nadbiskupiju Lichfield pod čiju su nadležnost 787. stavljen dio biskupija koje su dotada bile sufragani Canteburyja. Jaenberht to nije htio prihvatiti; kasnije je postao predmetom špekulacija o tome da je pozivao franačkog cara Karla Velikog da osvoji Englesku. U svakom slučaju, umro je 792. a nakon smrti je proglašen svecem.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Jænberht
Aethelhard

**Æthelhard** (također **Ethelhard**, **Æthilheard**, ili **Aethelheard**; ? - 12. maj 805) bio je biskup Winchestera a potom nadbiskup Canterburyja, gdje je stolovao od 792. do smrti. Na to mjesto ga je imenovao kralj Offa od Mercije, a za vrijeme stolovanje je imao sukobe kako sa kentskim kraljevima, tako i sa suparničkom nadbiskupijom Lichfield koja je nastojala steći primat nad južnom Engleskom. Zbog toga ga je 796. svrgnuo kentski kralj Eadberht III Præn. Međutim, do 803. je Aethelhard, uz pomoć mercijskog kralja Coenwulfa uspio povratiti svoj položaj, i Lichfield degradirati na biskupiju, učinivši Canterbury tako ponovno jedino nadbiskupijom u Britaniji južno od rijeke Humber. Æthelhard je umro godine 805. i poslije se smatrao svecem sve dok njegov kult nije ukinut nakon normanskog osvajanja 1066.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Æthelheard
Wighard

**Wighard** (ili **Wigheard**; ? - između 664. i 667.) bio je izabrani nadbiskup Canterburyja koji je stolovao u periodu između 664. i 667. Gotovo sve što se o njemu zna potiče iz relativno oskudnih navoda historičara Bede Uvaženog, a pojedine kontradikcije u njima dovode u sumnju da li je uopće bio potvrđen na toj službi. Ono što je nesporno jest njegova smrt u Rimu gdje je doputovao kako bi od pape Vitalijana dobio potvrdu svog položaja. Njegova je smrt, pak, Vitalijanu omogućila da za novog nadbiskupa imenuje znamenitog Teodora iz Tarza. 

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Entry for Wigheard  at the Prosopography of Anglo Saxon England project
Celestin IV

**Grgur IX.**, rođen kao *Goffredo Castiglione* bio je **179** papa, od 28. oktobra 1241. do 10. novembra 1241. godine.
Feologild

**Feologild** (or **Feologeld**; ? - 832) bio je anglosaksonski katolički redovnik i svećenik, koji je 832. nakratko stolovao kao nadbiskup Canterburyja. Na to je mjesto došao nakon smrti svog prethodnika Wulfreda, ali je samo nakon nekoliko mjeseci po posvećenju umro. Među dijelom historičara se vode rasprave o tome je li uopće bio nadbiskup ili ne, odnosno da li je bio samo neuspjeli kandidat za nadbiskupsko mjesto. 

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Feologeld
Ceolnoth

**Ceolnoth** (? - 870) bio je nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od 833. do smrti. Njegovo dugo stolovanje su obilježili sve žešći napadi Vikinga na Englesku, zbog čega je počeo zamirati intelektualni život u samostanima. Nastojeći steći kakvu-takvu sigurnost, Ceolnoth je sklapao sporazume sa zapadnosaksonskim kraljevima Egbertom i Aethelwulfom. Sačuvana je njegova koresponedncija s papom Lavom IV.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Ceolnoth
Marko Fulvije Nobilior

**Marko Fulvije Nobilior** može biti:

* Marko Fulvije Nobilior (konzul 189. pne.), rimski vojskovođa i političar
* Marko Fulvije Nobilior (konzul 159. pne.), rimski političar
Byrhthelm

**Byrhthelm** (također **Beorhthelm**, **Birthelm**, **Birhelm**, **Brithelm** ili **Brihthelm**; ? -15. maj 973) bio je anglosaksonski katolički svećenik koji je nakratko 959. služio kao nadbiskup Canterburyja. Prije toga je bio redovnik u opatiji Glastonbury, a 956. je imenovan za biskupa Wellsa. Na mjesto canterburyjskog nadbiskupa je došao imenovanjem od strane engleskog kralja Eadwiga kao zamjena za svog prethodnika Aelfsigea, umrlog na putu u Rim gdje je trebao potvrditi imenovanje od pape. Međutim, već u oktobru iste godine Eadwig je umro i naslijedio ga je brat Edgar, koji je smjesta povukao ukaz o imenovanju, obrazloživši time da Byrthelm "nije bio dostojan" zbog svojih postupanja u Wellsu. Na mjesto nadbiskupa je došao Dunstan Byrthelm se nakon toga početkom 956. vratio u Wells gdje je stolovao do smrti.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Beorhthelm 
* Charters of Selsey Online
Aethelgar

**Æthelgar** (? -990) bio je anglosaksonski katolički redovnik i svećenik, poznat po tome što je od 988. do smrti stolovao kao nadbiskup Canterburyja. Prije toga je od 980. do 990. služio kao biskup Selseyja.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Æthelgar
Vrhovni sud

**Vrhovni sud** je tradicionalni, odnosno najčešći, izraz za najviši sud, odnosno organ koji se nalazi na vrhu hijerarhije pravosuđa u nekoj državi. Ovlasti vrhovnih sudova ovise o zakonima, odnosno ustavnom uređenju pojedinih zemalja, ali u većini slučajeva on predstavlja najviši žalbeni sud, odnosno instancu čije se odluke redovnim putem više ne mogu osporavati ili dovoditi u pitanje. 

## Veze
* Ustavni sud
* Vrhovni sud Australije
* Vrhovni sud Gane
* Vrhovni sud Irana
* Vrhovni sud Kostarike
* Vrhovni sud SAD
Aelfric od Abingdona

**Ælfric od Abingdona** (; ? - 16. novembar 1005), također poznat i kao **Ælfric od Wessexa**, bio je anglosaksonski nadbiskup Canterburyja, koji je stolovao od 995. do smrti. Prije toga je služio kao opat St Albansa i biskup Ramsburyja (čiji je položaj zadržao i u Canterburyju) a dio historičara pretpostavlja da je služio i kao opat Abingdona. Njegovo imenovanje je izazvalo otpor među svećenstvom u Canterburyju, ali je on slomljen nakon putovanja u Rim gdje je potvrđeno od pape Grgura V 997. Za vrijeme njegovog stolovanja se razvio kult kralja Edwarda Mučenika. Poznat je po oporuci kojom engleskom kralju Æthelredu II ostavlja brod, te još nekoliko brodova drugim velikodostojnicima.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Ælfric
Ma Yize

**Ma Yize** (cca. 910 - 1005) bio je arapsko-kineski islamski astronom i astrolog koji je bio glavni službenik carske opservatorije dinastije Song. Ma Yizeovi preci su bili arapski trgovci s obale Arabijskog poluotoka, a "Ma" je sinizirano ime "Muhamed". Na mjesto načelnika opservatorije ga je imenovao car Taizu od Songa 961. Zajedno sa svojim suradnikom Wang Chunom je izradio astrološki tekst *Yingtianli* (Kalendar korespondirajućih nebesa). Također je prevodio astronomske traktate s arapskog na kineski. Carske vlasti su ga proglasile plemićem, a njegovi sinovi dobili mjesta u dvorskoj upravi.

## Literatura
* Al-Battani, (858?-929) and Ma Yize (910?-1005) 
* The Song Dynasty
Aethelred (biskup)

**Æthelred** (ili **Ethelred**; ? - 30. jun 888) bio je anglosaksonski nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od 870. do smrti. Stolovanje su mu obilježili napadi Vikinga na Englesku, zbog čega je često morao bježati, isto kao i sukobi sa kraljem Alfredom Velikim. Za vrijeme njegovog stolovanja je papa Ivan VIII pokušao među engleske svećenike uvesti običaj iz kontinentalne Evrope da počnu nositi svećeničku umjesto laičke odjeće.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Æthelred
Wulfhelm

**Wulfhelm** (? - 941) bio je anglosaksonski nadbiskup Canterburyja koji je stolovao od oko 926. do smrti. Prije toga je od 923. do 925. služio kao biskup Wellsa. Često je dolazio na dvor engleskog kralja Ethelstana Sjajnog gdje mu davao savjete oko donošenja novih zakona.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Prosopography of Anglo Saxon England: Wulfhelm
Wiltshire

**Wiltshire** (čita se *Viltšir*) je historijski i ceremonijalni county na jugozapadu Engleske.

## Geografija
Wiltshire leži u regiji Jugozapadna Engleska, u unutrašnosti. Ima površinu od 3485 km², na kojoj živi 680.137 stanovnika. Graniči sa countijima; Dorset, Somerset, Hampshire, Gloucestershire, Oxfordshire i Berkshire. Grad Trowbridge na zapadu Wiltshira je administrativni centar Wiltshire je administrativno podjeljen na dvije unitarne jedinice: Wiltshire i Swindon. Teritorij historijskog i današnjeg countya se pomalo razlikuju, jer su u historijskom bili i manji dijelovi Countya Gloucestershire.

Wiltshire leži na visoravni, njegovi se vodotoci slijevaju prema Bristolskom kanalu, Kanalu La Manch, a na istoku u rijeku Temzu. Vapnenačka visoravan formira veći dio Wiltshira. Dolina Salisbury zauzima centralni dio Wiltshira, a sjeverno od rijeke Kennet nižu se brežuljci Marlboro Downsa. Duž zapadne granice nižu se vapnenački brežuljci Cotswoldsa. Između ta dva brdovita predjela leže doline Wardour i Pewsey, one su Južno od Trowbridga prilično šumovite, što je izrazita suprotnost sa ogoljelim krajolikom visoravni. Dijelovi Marlboro Downsa, Cotswoldsa i Doline Pewsey su proglašeni područjima izuzetne prirodne ljepote.

## Historija
Za prahistorije je vapnenačka visoravan bila najgušće naseljeni dio Engleske, tako da Wiltshire ima mnogo prahistorijskih spomenika. Najpoznatiji je Stonehenge, 13 [km [sjeverno od Salisburya, koji datira iz neolitika. Čemu je on služio tim prahistorijskim ljudima i danas je tema brojnih rasprava. Pored Stonehenga leže i drugi važni neolitički spomenici, uključujući i one kod Aveburya i Windmill Hilla. Za posljednji se pretpostavlja da je bio središte rituala i sezonskog plemenskog posta u 4. milenijumu pne.. Ima i neolitskih tumulusa, kao i onih iz brončanog doba. Lokalitet Durrington Walls, veliki zemljani jarak ritualnog karaktera datira s kraja 3. milenijuma pne.. Tokom željeznog doba podignuto je dosta gradina, kao što je ona kod lokaliteta Yarnbury, pored sela Berwick St James, i Old Sarum pored Salisburya.

Stonehenge je zajedno sa Aveburyem i drugim obližnjim arheološkim lokalitetima 1986. upisan na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi. Wiltshire je imao relativno malu ulogu u engleskoj historiji. Iz rimskih vremena ima malo ostataka, Za srednjeg vijeka je vjerojatno najvažnija aktivnost bilo ovčarstvo kojim su se bavili cistercitski redovnici. Salisbury je dugo bio religijski centar Wiltshira, pa je poznat po svojoj katedrali iz 13. vijeka, koja je kao i brojni drugi objekti Wiltshira proglašena spomenikom specijalnog arhitektonskog i historijskog značaja.

## Privreda
Izvan Salisburyja i industrijskog Swindona, poljoprivreda je najvažnija privredna grana. Veliki dio Solzberske visoravni koristi Britanska armija kao vojni poligon. Po različitim dijelovima Wiltshira iskapa se pijesak, šljunak, kreda, vapnenac i glina. Turizam je od velikog značaja, a Stonehenge je jedan od najposjećenijih britanskih turističkih lokalita.

## Reference

## Vanjske veze

* Wiltshire Council
Pomeranija

**Pomeranija** () ili **Pomorje** () je istorijska oblast na severozapadu centralne Evrope. Izlazi na Baltičko more, a prostire se između reka Odre i Visle. Naseljena je pretežno Slovenima. Tokom 10. veka njome su vladali poljski kraljevi, a krajem 12. stoleća počinju da je naseljavaju Nemci, najviše u zapadnim i centralnim delovima. Od 1308., istočnu Pomeraniju su držali vitezovi tevtonskog reda sve dok je Poljaci nisu povratili 1466. Za vreme Svetog rimskog carstva ovom regijom vladaju poljske vojvode sve do 1630. godine kada jedan deo Pomeranije biva anektiran od Švedske koja će ga pokloniti Prusiji 1815. u zamenu za Norvešku kojom su do tada vladali Danci. Drugi deo Pomeranije dolazi u vlasništvo Brandenburškog/pruskog (Brandenburg postaje Prusija 1701.) kneza 1637. godine. 1815. Pruska se ujedinjuje sa zapadnom i centralnom Pomeranijom i naziva je *Pomern*. Većina ove regije pripada Poljskoj, dok manji, najzapadniji deo, pripada Nemačkoj.

Područje povjesne pokrajine danas obuhvaća istočni dio njemačke pokrajine Mecklenburg-Zapadno Pomorje i Poljska vojvodstva; Zapadnopomeransko, Pomeransko i Kujavsko-pomeransko vojvodstvo. 


Datoteka:Wappen Pommern.svg|Grb Pomeranije u Pruskoj Kraljevini
Datoteka:German Empire - Prussia - Pomerania (1871).svg|Provincija Pomeranija u Nemačkom carstvu, 1870.
Datoteka:POL księstwo pomorskie COA.svg|Grb Pomeranije od 15.-17. veka
Datoteka:POL województwo pomorskie COA.svg|Grb Pomeranije


## Povezano
* Provincija Pomeranija
* Meklenburg-Zapadna Pomeranija
Cynan ap Hywel

**Cynan ap Hywel** (? - 1005) bio je princ Gwynedda, jedne od država srednjovjekovnog Walesa, koji je vladao od 999. do smrti. Bio je praunuk princa Idwala Foela, čiju je vladavinu bio okončao i nad Gwyneddom zavladao Maredudd ab Owain. Međutim, nakon što je Mareddud umro, Cynan je preuzeo vlast kao legitimni nasljednik ranije loze. O njegovoj vladavini nema mnogo podataka, uključujući i njen prestanak; ne zna se ni kako ga je naslijedio Aeddan ap Blegywryd, za koga se ne vjeruje da je bio u rodu s vladarskom porodicom.

## Literatura
*
Le Long Dinh

**Lê Ngọa Triều** () (986–1009), rođen kao *Lê Long Đĩnh* (; 黎龍鋌) bio je vijetnamski car, posljednji iz Rane dinastije Le, koji je vladao od 1005. do smrti. Bio je sin osnivača dinastije Le Hoana i carice Chi hậu Diệu Nữ. Nakon očeve smrti 1005. izbio je građanski rat, odnosno borba za vlast među njegovim sinovima. Kao pobjednik je u jesen iste godine izašao Le Long Dinhov brat Le Trung Tong, ali samo tri dana nakon formalnog stupanja na prijestolje ga je ubio atentator unajmljen od strane Le Long Dinha, koji se tada proglasio carem. Historijski izvori ga opisuju kao okrutnog sadista koji je organizirao masovna pogubljenja postepenim utapljanjem ili sakaćenjem tupim noževima. Također se navodi da je obolio od hemeroida zbog čega na dvoru više nije mogao sjediti, nego je državom upravljao sjedeći. Umro je nakon četiri godine strahovlade, ostavivši kao legitimnog nasljednika Sa, koji je bio dijete. Dvorjani su pak bez mnogo diskusije za novog cara proglasili oficira Ly Thai Toa koji je otpočeo novu dinastiju Ly.
Republika Pisa

**Republika Pisa** () bila je *[[de facto]]* nezavisna država sa sjedištem u toskanskom gradu Pisa. Njena moć je počela rasti krajem 10. i početkom 11. vijeka, kada je postala glavno ekonomsko središte, a njeni trgovci sljedeći vijek dominirali Mediteranom i Italijom prije nego što ju je zasjenio glavni suparnik Genova. U tom periodu je Pisa bila poznata kao jedna od četiri pomorske republike srednjovjekovne Italije.

Začeci pizanskog uspona datiraju u 1005. kada je Pisa, nakon uspješne obrane od Saracena, krenula u kontraofenzivu te napala i opljačkala Reggio di Calabria. U sljedećim decenijama je Pisa postepeno uspostavila hegemoniju nad Tirenskim morem i organizirala uspješnje pljačkaške pohode protiv muslimanske Sicilije i Sjeverne Afrike. Također je uspješno iskoristila i križarske ratove da stvori trgovačke ispostave i kolonije u Istočnom Mediteranu, a s vremenom je postala jedan od najvažnijih saveznika Bizantskog Carstva. Poraz od Đenovežana u bitci kod Melorije 1284. je označila početak kraja Pise kao velike sile. Godine 1402. je grad prodan Firenci, koja je 1406. skršila ustanak kojim su Pizani pokušali obnoviti svoju slobodu.

## Reference

## Literatura

* Norwich, John Julius. *The Normans in the South 1016-1130*. London: Longmans, 1967.
Chanyuanski sporazum

**Chanyuanski sporazum** () je sporazum koga su zimi 1004/05. sklopili Kinesko Carstvo pod dinastijom (Sjeverni) Song na jednoj, te Kitansko Carstvo pod dinastijom Liao na drugoj strani. Njime su bili okončani višedecenijski sukobi oko Šesnaest prefektura koje su Kitani preuzeli koristeći razjedinjenost kineske države u doba Pet dinastija i Deset kraljevstava u 10. vijeku. Dinastija Song, koja je sebe smatrala legitimnim nasljednikom dinastije Tang, nakon uspješno provedenog ponovnog ujedinjenja Kine, nastojala je u dva pohoda (979, 986) povratiti vlast nad Šesnaest prefektura, ali je oba puta bila poražena. Od godine 999. je kitanski car Shengzong otpočeo redovne godišnje napade na kinesku teritoriju. Godine 1004. je njegova vojska prodrla 160&nbsp;km sjeverno od kineske prijestolnice Kaifeng, zbog čega su Kinezi prikupili veliku vojsku na čelu sa carem Zengzonga koja je došla u kontakt s kitanskim trupama kod mjesta Chanyuan.

Zengzong, koji nije bio sklon ratovanju, odlučio je da umjesto bitke ponuditi mirovne pregovore. Ponuda je prihvaćena i nakon pregovora od 13. do 15. januara je utanačen mirovni sporazum. Njime je Kina Kitanima konačno priznala vlast nad Šesnaest provincija, te se obavezala da će plaćati godišnji danak od 200.000 bala svile i 100.000 unci srebra. Kineski car je također priznao kitanskog cara kao svog "brata", odnosno "Sina neba"; zauzvrat je dobio isto priznanje od kitanskog cara, kao i odustajanje od dotadašnjih kitanskih zahtjeva za teritorijama u Hebeiju.

Sporazum je izazvao veliko nezadovoljstvo na kineskom dvoru, a među kasnijim kineskim historičarima je bio žestoko kritiziran zbog nacionalnog poniženja, odnosno presedana po kome su kineski vladar i država prvi put priznali ravnopravnost "barbarima". S druge strane, sporazum se uspio održati više jednog od vijeka, osiguravši Kini mir na sjevernoj granici i stvorivši uvjete za novi uspon ekonomije, kulture i znanosti. Prestao je važiti godine 1125. kada je dinastija Song platila Jurčene (Džurdžije) da napadnu dinastiju Liao, a što je dovelo do stvaranja dinastije Jin u sjevernoj Kini.

## Literatura
* 
*
Ali az-Zahir

**ʻAlī az-Zāhir** (20. jun 1005 &ndash; 13. jun 1036) () bio je sedmi po redu fatimidski kalif koji je vladao od 1021. do 1036. Bio je sin kalifa Tāriqu l-Ḥakīm bi Amr al-Lāha i preuzeo prijestolje nakon njegovog tajanstvenog nestanka 1021. S obzirom na njegovu mladost, kao regent je stvarnu vlast imala njegova tetka Sitt al-Mulk. Nakon njegove smrti 1023. su počeli dominirati dvorski favoriti. Pet godina kasnije se među njima kao vezir nametnuo Ali bin Ahmad Jarjarai. Vladavinu su mu na početku obilježili sukobi s Bizantskim Carstvom, pri čemu je Alep prelazio iz ruke u ruku. Kasnije je s Bizantincima, ali i sa svojim kršćanskim podanicima. Zbog toga je sa bizantskim carem Romanom III sklopio sporazum koji je, između ostalog, omogućio obnovu bazilike Svetoga groba koju je bio srušio njegov otac. Umro je 1036. od kuge, a naslijedio ga je maloljetni sin, kasnije poznat kao kalif al-Mustansir.
Olovo(II) acetat

**Olovo-acetat** je so olova čija je hemijska formula Pb(CH3COO)2.

## Dobijanje
Dobija se kuvanjem olovne gleđi sa sirćetnom kiselinom, a potom kristalizacijom dobijenog proizvoda. Tako se dobijaju beli kristali.

## Svojstva
Poznat je pod nazivom **olovni [[šećer]]**. Iako je slatkog ukusa, veoma je otrovan. Rastvara se u vodi (46 grama u 100 grama vode na temperaturi od 15°).

## Upotreba
Upotrebljava se u medicini i u laboratoriji za dobijanje drugih jedinjenja olova.

## Izvori

## Vanjske veze
Semir Atić

**Semir Atić** (Tuzla, 1964) bosanskohercegovački je profesor književnosti i novinar.

## Biografija
Diplomirao je na odsjeku za jugoslavenske književnosti i maternji jezik na Filozofskom fakultetu u Sarajevu 1990. godine.

Kao mladi novinar radio je na Televiziji Sarajevo, a kasnije (u ratnom periodu) bio je jedan od urednika na Televiziji Tuzla. Pamti ga se po izuzetno kvalitetnim prilozima iz kulture.

Godine 1994. bio je izabran za asistenta na novoosnovanom Filozofskom fakultetu u Tuzli za predmet Općeslavenski jezik.

Od 1995. godine živi i radi u Mariboru. Za belgijsku nevladinu organizaciju Causes Communes radio je na projektu demokratizacije elektronskih medija na prostoru bivše Jugoslavije nakon rata (urednik uredništva TV Demo u Mariboru pri veleposlanstvu lokalne demokracije). Bio je član međunarodne novinarske ekipe (u ekipi je, između ostalih, bio i BiH-režiser Danis Tanović), koja je za "Causes Communes" i Evropsku komisiju medijski obrađivala prve poslijeratne izbore u BiH.

Danas radi u Mariborskoj knjižnici.
Uzmah

**[[Uzmah]]**, uključujući ***[[predtakt]]*** (eng. *anacrusis*, fr. *anacrouse*), notna je vrednost prvog, nepotpunog takta kojim počinje neka kompozicija ili njen odsek. Po trajanju, uzmah je manji od vrednosti jedinice brojanja u taktu (njena polovina, njena četvrtina ili još manja notna vrednost), na primer:

Za razliku od uzmaha, **[[predtakt]]** je notna vrednost u prvom, nepotpunom taktu neke kompozicije ili njenog odseka, koja je po trajanju jednaka jedinici brojanja u taktu ili je veća od nje.

## Izvori
Oldřich od Češke

**Oldřich** ( – 11. novembar 1034) bio je knez Češke iz dinastije Pšemislovića, koji je vladao u dva navrata - od 1012. do 1033. te nakratko 1034. Bio je sin kneza Boleslava II te brat knezova Boleslava III i Jaromíra.

Mladost mu je obilježio sukob starije braće za prijestolje nakon očeve smrti. U njemu je Oldrich ispočetka podržao Jaromira protiv Boleslava III te ga pomogao svrgnuti 1004. Međutim, godine 12. aprila 1012. je svrgnuo i protjerao Jaromira i postao knez. Kako bi osigurao svoj položaj, prizano je sizerenstvo Svetog Rimskog Carstva nad Češkom.

Tokom sljedeće dvije decenije je Oldrich, kasnije uz pomoć svog sina i budućeg nasljednika Bretislava vodio borbu s Poljacima nastojeći vratiti Moravsku pod češku vlast. To mu je na kraju uspjelo 1029. godine. Međutim, nastojanja da češkoj kneževini pripoji današnju Slovačku, koja je bila pod mađarskom vlašću, nisu uspjeli. Propast tog pohoda 1030. su Česi protumačili zavišću rimsko-njemačkog cara Konrada II, te su nakon toga odbijali njegov poziv za sudjelovanje u carskim ratnim pohodima.

Kada je 1032. sazvana carska skupština u Merseburgu, Oldrich se na njoj odbio pojaviti. Konrad, prezauzet problemima u Burgundiji, ovlastio je svog sina, bavarskog vojvodu Heinricha VI, da kazni buntovne Čehe. Bavarski vojvoda je uspio svrgnuti Oldricha i na vlast 1033. doveo njegovog starijeg brata Jaromira. 

Jaromir, međutim, nije dugo ostao na češkom prijestolju; Oldrich ga je svrgnuo, protjerao njegovog sina, a Jaromira dao oslijepiti. Međutim, vrlo brzo je i sam umro. Iako tadašnje kronike ne navode uzrok smrti, kasnije ispitivanje Oldrichovih posmrtnih ostataka je otkrilo tragove snažnog udarca na lubanji, pa se može pretpostaviti da je ubijen. Naslijedio ga je sin Bretislav.

Uz Oldricha se vezuje Oldřichov hrast, stablo koje danas stoji u gradu Peruc, a koje je ime dobilo zato što je po predaji kroz njene krošnje tokom lova ugledao lijepu seljanku Boženu u koju se zaljubio, i koja je postala Bretislavova majka.

## Preci
Shūi Wakashū

, često skraćena kao ***Shūishū***, je carska antologija japanske waka poezije sastavljena između 1005. i 1007. Sastavljač se ne zna, iako neki historičari špekuliraju da bi to mogao biti Kazan-in ili Fujiwara no Kintō. Sastoji se od dvadeset tomova i 1351 pjesama. 

## Literatura

* pg. 483 of *Japanese Court Poetry*, Earl Miner, Robert H. Brower. 1961, Stanford University Press, LCCN 61-10925
Aeddan ap Blegywryd

**Aeddan ap Blegywryd** (? - 1018) bio je princ Gwynedda u srednjovjekovnom Walesu, koji je vladao od 1005. do smrti. Na prijestolje je došao nakon smrti Cynana ap Hywela u nerazjašnjenim okolnostima; s obzirom da nije navedeno da je bio u rodu s vladarskom porodicom, dio historičara vjeruje da je prijestolje osvojio silom. U svakom slučaju, godine 1018. ga je u bitci porazio Llywelyn ap Seisyll koji je poslije toga preuzeo prijestolje. Aeddan je poginuo zajedno sa svoja četiri sina.

## Literatura
*
Břetislav I od Češke

**Břetislav** (fonetski: **Bržetislav**; ponekad navođen i kao **Bretislav**; 1002/1005 - 10. januar 1055), također poznat i po nadimku **Češki Ahilej**, bio je knez Češke iz dinastije Pšemislovića, koji je vladao od 1035. do smrti.

Rodio se kao sin kneza Oldricha i njegove konkubine, seljanke po imenu Božena. Zbog svog nezakonitog porijekla nije se smatrao dostojnim supruge plemenitog ili visokog roda, ali je taj problem riješio tako što je 1019. Judith (), kćer nordgauskog markgrofa Heinricha, oteo iz samostana u Schweinfurtu i na silu vjenčao.

Oldrich se tokom posljednjih godina očeve vladavine istakao u vojnim pohodima protiv Poljaka kojima je između 1019. i 1029. Moravska vraćena pod češku vlast. Poslije je oko 1030. i 1031. ratovao s Mađarima nastojeći pod češku vlast staviti Slovačku. Nakratko je bio protjeran sa dvora kada mu je godine 1033. oca, uz pomoć bavarskog vojvode Heinricha VI, svrgnuo njegov stric Jaromir. No već sljedeće godine mu se otac vratio na prijestolje. Poslije njegove iznenadne smrti, Bretislav je preuzeo prijestolje u novembru 1034.

Bretislav je 1035. pomogao rimsko-njemačkom caru Konradu II u pohodu protiv Lužičana. Godine 1039. je pokrenuo veliki pohod na Poljsku, tokom koga je uspio zauzeti i opljačkati poljsku prijestolnicu Gniezno, te na povratku osvojiti dio Šleske, uključujući i Wroclaw. Tada su u Prag dovedene opljačkane relikvije sv. Adalberta, Radima Gaudentiusa i još nekoliko svetaca; to je za posljedicu imalo trajni gubitak prestiža Gniezna među poljskim naseljima, te je poljska prijestolnica premještena u Krakow, koji će kasnije postati središte poljske države i kulture.

Godine 1040. je Bretislav došao u novi sukob sa njemačkim kraljem Heinrichom III. Iako su njemačke trupe poražene u bitci kod Brůdeka, sljedeće godine su zaobilaznim putem uspjele doći do Praga i staviti ga pod opsadom. Suočen sa pobunom u redovima svoje vojske, Bretislav je pristao na Heinrichove mirovne uvjete te se odrekao svih svojih osvajanja osim Moravske.

Godine 1047. je Heinrich isposlovao mirovni sporazum između Čeha i Poljaka, kojim su se Poljaci obavezali da neće napadati Češku u zamjenu za godišnji danak gradu Gnieznu.

Bretislavova unutrašnja politika je bila obilježena nastojanjem da se nastavi pokrštavanje njegovih podanika. U tu je svrhu izdao ukaze kojim se zabranila poligamija i trgovanje nedjeljom. Godine 1054. je donio nove zakone o nasljeđivanju, kojim je ustanovio načelo agnatskog senioriteta, temeljem koga su braća u nasljeđivanju imala prednost pred sinovima; također je odredio da mlađi članovi vladajuće dinastije imaju pravo vladati svojim lenima, ali uz diskreciono pravo vladara da ih u svakom trenutku oduzme.

U praksi je to značilo da ga je na prijestolju (i u Češkoj) sljedeće godine naslijedio najstariji sin Spytihněv; Moravska je podijeljena između ostala tri mlađa sina - Olomouc je dobio Vratislav, Znojmo je dobio Konrad, a Brno je dobio Otto. Najmlađi sin Jaromir se zaredio i postao biskup Praga.

## Preci



## Reference

## Literatura
*