open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Azot-monoksid

**[[Azotni oksidi|Azot-oksid]]** ili **azot-monoksid** je a hemijsko jedinjenje sa hemijskom formulom NO. Ovaj gas je važni signalni molekul u organizmu sisara, uključujući i čoveka i izuzetno važan intermedijer u hemijskoj industriji. On je takođe i toksični produkt u vazduhu, koji nastaje kao izduvni gas automobila i fabrika.

NO je važan prenosilac informacija u molekulima, koji uključuje mnoge fiziološke i patološke procese u organizmu sisara, on je i koristan i štetan. Odgovarajući nivoi NO produkcije su važni u zaštiti organa od oštećenja, npr. zaštita jetre od ishemije. Međutim odražavajući nivoi NO produkcije odražavaju se direktno kao otrov u tkivu i doprinose vaskularnim kolapsima, udruženim sa septičkim šokom, dok god je hronični oblik azot-monoksida udružen sa različitim karcinomoma u inflamatornim uslovima, uključujući početne stadijume dijabetesa, multiple skleroze, artritisa i ulceroznog kolitisa.

Azot oksid ne treba mešati sa azot-suboksidom (N2O), opštim anestetikom ili sa azot-dioksidom (NO2) koji predstavlja još jedan oblik zagađivača vazduha. NO molekul je slobodni radikal, što je od velike važnosti za razumevanje njegove velike aktivnosti. U reakciji sa kiseonikom u vazduhu, prepoznaje se po crvenkasto-braon boji.

Uprkos tome što je u početku bio običan molekul, NO je osnovni molekul za razumevanje brojnih procesa u neurologiji, psihologiji, i imunologiji, pa je i proglašen za “Molekul godine” 1992.

## Izvori

## Literatura

## Vanjske veze
Apscisinska kiselina

**Apscisinska kiselina** (, ABA) je biljni hormon, po hemijskoj prirodi seskviterpenoid. Sinteza apscisinske kiseline dešava se najvećim delom u hloroplastima, kao i u drugim plastidima. Stalno prisustvo apscisinske kiseline u niskim koncentracijama neophodno je za normalan rast i diferencijaciju ćelija. Povišena koncentracija apscisinske kiseline neophodna je za zatvaranje stoma, dormanciju semena, senescensiju (starenje) i opadanje listova, kao i sposobnost tolerancije na fiziološku sušu.

## Reference

## Vanjske veze
Azot-pentoksid

**Azot-pentoksid** je oksid azota hemijske formule N2O5, gde je oksidacioni broj azota +5.

## Dobijanje
Može se dobiti na više načina:
1. dejstvom azotne kiseline na oksid fosfora:
:\mathrm{4HNO_3 + P_4O_{10} \longrightarrow \; 2N_2O_5 + 4HPO_3}
2. dejstvom hlora na suv srebro-nitrat:
:\mathrm{4AgNO_3 + 2Cl_2 \longrightarrow \; 4AgCl + 2N_2O_5 + O_2}
3. dejstvom ozona na azot-peroksid:
:\mathrm{2NO_2 + O_3 \longrightarrow \; N_2O_5 + O_2}

## Osobine
Ovo je bela kristalna supstanca koja pod običnim pritiskom sublimuje, ne topeći se, a iznad tačke ključanja se raspada. Ukoliko se brzo zagreva, doći će do eksplozije:
:\mathrm{2N_2O_5 \longrightarrow \; 2N_2O_4 + O_2}
Azot-pentoksid je anhidrid azotne kiseline:
:\mathrm{N_2O_5 + H_2O \longrightarrow \; 2HNO_3}

## Izvori

## Literatura
* 
* 

## Vanjske veze

*
Amonijum-acetat

**Amonijum-acetat** je hemijsko jedinjenje formule CH3COONH4. Na sobnoj temperaturi, supstanca je čvrsta. Dobija se reakcijom amonijaka sa sirćetnom kiselinom.

## Upotreba
Kao so slabe kiseline i slabe baze, amonijum-acetat ima mnogo specifičnih osobina.
* koristi se kao razbijač leda jer se može organski razložiti
* koristi se zajedno sa sirćetnom kiselinom za pravljenje pufera koji se termički može razložiti na nejonske proizvode
* koristi se u mnogim organskim sintezama
* koristi se za masenu spektrometriju proteina

## Osobine
Amonijum-acetat je higroskopan. Na višim temperaturama razlaže se na acetamid i vodu.
::CH3COONH4 → CH3C(O)NH2 + H2O
Amonijum-acetat ima specifičan miris.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

*
Jod-pentoksid

**Jod-pentoksid** je oksid joda hemijske formule I2O5, gde je oksidacioni broj joda +5.

## Dobijanje
Može se dobiti zagrevanjem jodne kiseline na temperaturi od oko 170&nbsp;°C, jer se ona tada raspada uz gubitak vode:
:\mathrm{2HIO_3 \longrightarrow \; H_2O + I_2O_5}

## Svojstva
Jod-pentoksid je bela kristalna supstanca, za koju važi da je postojanija nego bilo koji drugi oksid hlora ili broma. Ipak, iznad 200&nbsp;°C se raspada na jod i kiseonik. Sa vodom gradi jodnu kiselinu, te se smatra njenim anhidridom.

## Primena
Ovaj oksid je jako oksidaciono sredstvo, pa može da oksiduje ugljen-monoksid, što je važno u otkrivanju ovog gasa u smeši, čak i u malim količinama:
:\mathrm{I_2O_5 + 5CO \longrightarrow \; I_2 + 5CO_2}
Reagens koji se koristi u ovu svrhu i koji sadrži jod-pentoksid se naziva hulmanit.

## Reference

## Literatura

* 
* 

## Vanjske veze

*
Jod-dioksid

**Jod-dioksid** je oksid joda hemijske formule IO2 (ili I2O4).

## Dobijanje
Ovo jedinjenje se izgleda dobija dejstvom hladne azotne kiseline na jod ili vrele koncentrovane sumporne kiseline na jodnu kiselinu.

## Osobine
Ovo je kristalna supstanca limun žute boje koja se pri zagrevanju lako raspada na jod-pentoksid i elementarni jod.

## Reference

## Vanjske veze
Živa-sulfid

**Živa sulfid**, živa(II) sulfid, HgS, je hemijsko jedinjenje žive i sumpora. Spada u kategoriju poluprovodnika. U prirodi se javlja u vidu minerala cinabarita. Postoje dve alotropske modifikacije:
* crvena (α-HgS), rašireniji u prirodi, koristi se kao pigment
* crna (β-HgS)(metacinabarit), koji je manje rasprostranjen.

## Upotreba
Crveni živa-sulfid se koristi kao crveni pigment (poznat i kao cinober-crvena). Na osnovu svog proizvoda rastvorljivosti (koji u vodi iznosi oko 10−54 (mol/l)2).

## Povezano
* Cinabarit

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Živa(I) nitrat

**Živa(I) nitrat** je hemijsko jedinjenje sa formulom HgNO2. Ono se koristi u pripremi drugih živa(I) jedinjenja, i poput drugih živinih jedinjenje je toksično.

## Reakcije
Živa(I) nitrat se formira kombinovanjem žive sa razblaženom azotnom kiselinom (koncentrovana azotna kiselina bi proizvela živa(II) nitrat). Živa(I) nitrat je redukujući agens koji se oksiduje u kontaktu sa vazduhom.

Rastvori živa(I) nitrata su kiseli usled spore reakcije sa vodom:
:Hg2(NO3)2 + H2O → Hg2(NO3)(OH) + HNO3
Hg2(NO3)(OH) formira žuti talog.

Ako se rastvor zagreje do ključanja ili izloži svetlosti, živa(I) nitrat podleže reakciji disproporcionacije proizvodeći elementarnu živu i živa(II) nitrat:
:2Hg2(NO3)2 → Hg + Hg(NO3)2

## Reference

## Vanjske veze
Živa(II) nitrat

**Živa(II) nitrat** je toksična bezbojna ili bela rastvorna kristalna živa(II) so azotne kiseline. Ova materija se koristi za tretiranje krzna. Izlaganje živo(II) nitratu može da proizvede fiziološke bolesti.

## Produkcija
Živa(II) nitrat se formira reakcijom vruće koncentrovane azotne kiseline sa metalom živa. Razblažena azotna kiselina bi proizvela živa(I) nitrat. Živa(II) nitrat je oksidaciono sredstvo.

## Reference

## Povezano
* Trovanje živom

## Vanjske veze

* ATSDR - ToxFAQs: Mercury 
* ATSDR - Public Health Statement: Mercury
Živa(II) sulfat

**Živa(II) sulfat** je hemijsko jedinjenje sa formulom HgSO4. To je bezbojna čvrsta materija koja formira bele granule ili kristalni prah. U vodi se razdvaja kao nerastvorni sulfat žute boje i sumporna kieselina.

## Proizvodnja
Živa sulfat, HgSO4, se može formirati na dva načina:
* Zagrevanjem koncentrovane H2SO4 se elementarnom živom:
:Hg + 2 H2SO4 &rarr; Hg(SO4) + SO2 + 2 H2O
* Ili, rastvaranjem čvrstog žutog živa oksida u koncentrovanoj sumpornoj kiselini i vodi.

## Reference

## Vanjske veze

* National Pollutant Inventory - Mercury and compounds Fact Sheet 
* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
Živa(I) sulfat

**Živa(I) sulfat** (merkuro sulfat) je hemijsko jedinjenje Hg2SO4.

## Priprema
Živa(I) sulfat se može proizvesti reakcijom živa(I) nitrata sa izvorom sulfatnih jona:

:Hg2(NO3)2 + SO42- → Hg2SO4 + 2 NO3-

Ona se takođe može pripremiti reagovanjem viška žive sa koncentrovanom sumpornom kiselinom:

:2 Hg + 2 H2SO4 → Hg2SO4 + 2 H2O + SO2

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
DDT

**DDT** (*dihlor-difenil-trihloretan*) je naziv za poznati i često korišćeni insekticid.

DDT je organsko jedinjenje koje spada u klasu ugljovodonika alkana. Dolazi u obliku bezbojnih kristala ili belog praha; bez mirisa je ili je slabog neprodornog mirisa. Tačka topljenja je 108,5 do 109,0 oC; pri daljem zagrevanju se raspada. Ne rastvara se u vodi. Rastvara se u acetonu, etru, benzolu i kerozinu. Na insekte deluje kao kontaktni otrov. Poseduje visoku bioakumulativnu sposobnost i taloži se u mišićima i kostima.

## Dobijanje
DDT je otkriven 1874. od strane Otmara Zajdlera, ali njegove hemijske osobine je otkrio tek 1939. godine Pol Herman Miler. DDT se dobija reakcijom između hlorbenzena (C6H5Cl) i trihloroetanola (C2H2Cl3OH). 
: 2 C6H5Cl + C2H2Cl3OH → C14H9Cl5 + H2O.

## Primena
DDT je najpoznatiji insekticid iz grupe hlorisanih ugljovodonika. Imao je veoma veliku primenu za vreme Drugog svetskog rata u borbi protiv bolesti koje prenose komarci (npr. malarija). Zahvaljujući DDT-u, malarija je u potpunosti iskorenjena u Severnoj Americi i Evropi. Pored ovoga, imao je primenu i u uništavalju štetočina u poljoprivrednoj proizvodnji.

## Štetno dejstvo
Kad je otkrivena njegova štetnost, upoteba DDT-a je zabranjena, prvo u SAD-u, a zatim u ostalom delu sveta. Već 1970-ih upotreba DDT-a je zabranjena u celom svetu.

## Izvori

## Vanjske veze
Kalaj(II) hlorid

**Kalaj(II) hlorid (SnCl<sub>2</sub>)** je jedna od najznačajnijih soli kalaja sa oksidacionim brojem +2.

Najčešće se prodaje u obliku hidrata (SnCl2*2H2O), koji gradi bezbojne kristale, topljive na temperaturi od 37,7&nbsp;°C. Ova so je veoma lako rastvorljiva u vodi.

Kalaj(II) hlorid je veoma jako redukciono sredstvo, između ostalog redukuje soli gvožđa(III) na soli gvožđa(II): 
:2Fe3+ + Sn2+ -> 2Fe2+ + Sn4+. 
Veoma jako se oksiduje pod dejstvom kiseonika prisutnog u vazduhu, zato se skladišti u kontejnerima koji u sebi sadrže metalan kalaj, koji redukuje Sn4+ na Sn2+ samim tim se suprotstavljajući reakciji oksidovanja do kalaja IV: 
:2Sn2+ + O2 + 4H3O+ = Sn4+ + 6H2O.

Kalaj(II) hlorid je jedna od najjačih kiselina koje se koriste u galvanskim elementima. Takođe se koristi kao katalizator mnogih hemijskih reakcija.

### Sinteza kalaj(II) hlorida

Čisti i usitnjeni kalaj treba dodati u vruć 25% rastvor hlorovodonične kiseline.
:10g Sn + 30g (25%) HCl -> 16g SnCl2

Posle rastvaranja kalaja dobijeni rastvor, kada se ohladi, stavlja se u frižider. Dobijene kristale treba odcediti i osušiti. Ovom metodom se dobija oko 16g SnCl2*2H2O.

## Reference

## Povezano
* kalaj
* hlor
* hloridi

## Vanjske veze
Berilijum-oksid

**Berilijum-oksid** je neorgansko hemijsko jedinjenje čija je hemijska formula BeO.

## Osobine
Berilijum-oksid je beo, nerastvoran prah. Sa kiselinama gradi berilijumove soli, koje su po osobinama slične magnezijumovim. Reaguje i sa rastvorima alkalnih hidroksida. U reakciji sa kalijum-hidroksidom gradi K2BeO4.

## Dobijanje
Može se dobiti žarenjem metala ili nitrata na vazduhu, ali se najčešće dobija iz berila.

## Izvori

## Literatura
* 
* 

## Vanjske veze

* International Chemical Safety Card 1325
* National Pollutant Inventory - Beryllium and compounds
* NIOSH Pocket guide to Chemical Hazards
* arizona.edu: Upotreba berilijum-oksida
Barijum-sulfid

**Barijum-sulfid** je hemijsko neorgansko jedinjenje hemijske formule BaS.

## Dobijanje
U većim količinama se dobija redukcijom barita:
:BaSO4 + 2 C → BaS + 2 CO2

## Svojstva
Barijum-sulfid je žućkastozeleni prah. U prisustvu neznatnih tragova primesa pokazuje izrazitu fosforescenciju, baš kao i kalcijum-sulfid. Barijum-sulfid je, poput kalcijum-sulfida otrovan jer u kontaktu sa vodom oslobađa vodonik-sulfid.

## Upotreba
Od njega se dobijaju druga barijumova jedinjenja, a mnogo se upotrebljava za proizvodnju litopona. Nekada se upotrebljavao za pravljenje luminiscentnih boja. Na koži uzrokuje depilaciju jer rastvara stablo dlake.

## Izvori

## Vanjske veze
Bakar(I)-hlorid

**Bakar(I)-hlorid** (**kupro-hlorid**) je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule CuCl.

## Dobijanje
* Zagrevanjem rastvora kuprihlorida u koncentrovanoj hlorovodoničnoj kiselini sa metalnim bakrom, obično u obliku opiljaka:
:CuCl2 + Cu → 2CuCl
* Provođenjem sumpor-dioksida kroz rastvor kuprisulfata i natrijum-hlorida:
:2CuSO4 + 2NaCl + SO2 + 2H2O → 2CuCl + 2NaHSO4 + H2SO4
U oba slučaja, dobijeni talog se odvoji ceđenjem, ispira se i suši.

## Fizičko-hemijske osobine
Kupro-hlorid je bela čvrsta supstanca, nerastvorna u vodi. Na vazduhu postepeno dobija zelenu boju usled građenja baznog kuprihlorida (CuCl2•3CuO•3H2O). Sa hlorovodoničnom kiselinom gradi kompleksna jedinjenja. Sa amonijakom takođe gradi kompleksno jedinjenje, čiji bezbojan rastvor na vazduhu postaje zatvorenoplav. Pošto lako apsorbuje ugljen-monoksid, u tu svrhu se i upotrebljava. Ovaj (amonijačni) rastvor apsorbuje i acetilen pri čemu se gradi crveni talog kupro-acetilida, inače eksplozivno jedinjenje, a koje predstavlja dokaz za prisustvo acetilena.

## Izvori

## Vanjske veze
Bakar(I)-jodid

**Bakar(I)-jodid** je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule CuI.

## Dobijanje

Dobija se prilikom mešanja rastvora kalijum-jodida i neke soli bakra, kao što je kupri-sulfat. Tada se taloži zajedno sa jodom.
::CuSO4 + 2KI → CuI2 + K2SO4
::2CuI2 → 2CuI + I2
Ova reakcija može poslužiti za određivanje bakra, ali i za odvajanje jodida od hlorida i bromida, jer hloridi i bromidi ne daju kupro-soli pod ovim uslovima.

## Reference

## Vanjske veze
Kalaj(II)-sulfid

**Kalaj(II) sulfid** je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule SnS.

## Dobijanje
Može se dobiti sagorevanjem listića kalaja u pari sumpora:
:\mathrm{Sn + \ S \longrightarrow \ SnS}
Takođe, dobija se i kada se vodonik-sulfid provodi kroz rastvor stano-soli:
:\mathrm{SnCl_2 + H_2S \longrightarrow \ SnS + 2 \ HCl}

## Svojstva
U vodi nije rastvorljiv, kao ni u amonijaku, amonijum-karbonatu i amonijum-sulfidu, ali jeste u jako kiselim rastvorima, mada se ponovo taloži pri razblaživanju. Sa polisulfidima alkalnih metala, kao i sa amonijum-polisulfidom gradi tiostanate:
:\mathrm{SnS + (NH_4)_2S + S \longrightarrow \ (NH_4)_2SnS_3}
Ukoliko se dobijenom rastvoru doda kiselina, nagradiće se žuti stani-sulfid.

## Izvori

## Vanjske veze
Barijum-karbonat

**Barijum-karbonat** je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule BaCO3.

## Dobijanje
Javlja se u prirodi u vidu minerala viterita, ali se može dobiti industrijskim putem iz barita.

## Istorijat
Mineral viterit je nazvan prema Viljemu Viteritu koji je 1784. utvrdio da je hemijski različit od barijum-sulfata. Viterit kristališe u ortorombičnom kristalnom sistemu.

## Svojstva
To je beo prah, koji podseća na kredu. Nerastvoran je u vodi, mada se u maloj meri rastvara u prisustvu viška ugljen-dioksida. Reaguje sa kiselinama dajući rastvorljive barijumove soli:
:BaCO3(s) + 2 HCl(aq) → BaCl2(aq) + CO2(g) + H2O(l)
Sa sumpornom kiselinom slabo reaguje.

## Značaj
Upotrebljava se za spravljanje otrova za pacove, keramike i cementa.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

*
Biotin

**Biotin** je prisutan u svakodnevnom životu ćelije, sintezi masnih kiselina i amino kiselina. Ima bitnu ulogu u Krebsovom ciklusu, u kojem se stvara energija preko potrebna ćeliji. Biotin je takođe bitan u održavanju korektnog nivoa šećera u krvi. Osobe sa dijabetesom često imaju veoma nizak nivo biotina. Istraživanja su i dalje u toku, ali do sada je utvrđeno da je biotin uključen u sintezu insulina. Preporučuje se za ojačavanje kose i noktiju. Može se naći kao sastavni deo mnogih kozmetičkih proizvoda, naročito onih namenjenih za kosu i kožu.

## Reference

## Literatura

## Vanjske veze

* Biotin bound to proteins in the PDB
* Egg-stremely useful interaction. Article at PDBe examining interaction with (strept)avidin
Barijum-nitrat

**Barijum-nitrat** je neorgansko hemijsko jedinjenje opšte hemijske formule Ba(NO3)2.

## Svojstva
Gradi bele ili bezbojne kristale na sobnoj temperaturi. U prirodi se nalazi kao redak mineral nitrobarit. Rastvorljiv je u vodi (na 20&nbsp;°C u 100 g vode se rastvara 8,7 g barijum-nitrata) i poput drugih barijumovih soli rastvorljivih u vodi, otrovan je i preporučuje se oprez pri radu sa njim.

## Upotreba
Koristi se za dobijanje oksida i za dobijanje zelene boje vatrometa.

## Izvori

## Literatura
* 
* 

## Vanjske veze
Vanilmandelična kiselina

**Vanilmandelična kiselina** je metabolit iz kateholamina. Poznatija je pod skraćenicom VMA.

VMA se pronalazi u urinu, kao i ostali kateholaminski metaboliti, uključujući i HVA.

## Izvori

## Vanjske veze
Berilijum-karbonat

**Berilijum-karbonat** je hemijsko jedinjenje formule BeCO3. Poznata su tri oblika: bezvodni, tetrahidrat i bazični. Bezvodni je nestabilan, jer se brzo razlaže na BeO (berilijum-oksid) i CO2 (ugljen-dioksid), i zahteva čuvanje pod CO2. Tetrahidrat se stvara kada se CO2 provodi kroz rastvor Be(OH)2 (berilijum-hidroksid) i takođe je nestabilan. Bazični je pomešana so, koja se dobija u reakciji BeSO4 (berilijum-sulfat) i (NH4)2CO3 (amonijum-karbonat) i sadrži i hidroksidne i karbonatne jone, formule Be2CO3(OH)2 . Veruje se da je upravo ovo jedinjenje ono koje se u starijoj literaturi navodilo kao berilijum-karbonat.

## Osobine

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

*
Bakar-sulfat

**Bakar(II) sulfat** je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule CuSO4, gde je oksidacioni broj bakra +2. Poznato je još i pod nazivom **plavi kamen** i predstavlja najvažniju so bakra.

## Dobijanje
Plavi kamen se može dobiti na nekoliko načina:
* Otpaci bakra zagrevanjem sa sumporom u plamenoj peći daje bakar(I) sulfid, koji se na vazduhu oksiduje u sulfat. 
* Može se dobiti i raspršavanjem razblažene sumporne kiseline na bakarne otpatke u tornju obloženom olovom, uz prisustvo vazduha:
:\mathrm{2Cu + 2H_2SO_4 + O_2 \longrightarrow \; 2CuSO_4 + 2H_2O} 
* Dobija se i prženjem sulfidnih ruda bakra, pri čemu se bakar, ali i prisutno gvožđe oksiduju, pa se razdvajaju uz pomoć sumporne kiseline. Ipak, razdvajanje nije potpuno, pa plavi kamen sadrži i primese ovog drugog oksida.
* Čist sulfat se dobija u laboratoriji reakcijom kuprioksida sa sumpornom kiselinom, a potom kristalizacijom.

## Fizička i hemijska svojstva
Anhidrovana so je vrlo higroskopna, što se inače i koristi za dokazivanje malih količina vode. Može se dobiti zagrevanjem na iznad 230&nbsp;°C, kada plavi kamen izgubi vodu. Na temperaturi od 340&nbsp;°C gradi se bazni sulfat, a iznad 650&nbsp;°C se raspada na oksid. Na sobnoj temperaturi poznat je pentahidrat plave boje, lako rastvorljiv u vodi. Na 15&nbsp;°C u 100 grama vode se rastvara 32,9 grama sulfata.

## Primena
Plavi kamen se upotrebljava u raznim oblastima ljudskog delovanja; u galvanostegiji, u električnim baterijama, u industriji boja, posebno izradu zelenih pigmenata, ali i u štampanju pamučnih tkanina, za impregnaciju drveta, a pomešan sa krečnim mlekom, upotrebljava se i kao fungicid.

## Reference

## Vanjske veze
Benzil

**Benzil** je aromačni 1,2-diketon, sa hemijskom formulom (S6N5SO)2 ili kraće (PhCO)2. Njegovo sistemsko ime po IUPAC-u je 1,2-difenil-1,2-etandion. Poznat je i pod drugim imenima kao *dibenzoil, bibenzoil, difenilglioksal, difeniletandion, 1,2-difeniletan-1,2-dion, 1,2-difenil-etandion, difenil-α,β-diketon*. Nalazi se u čvrstom stanju. Kristali su mu žute boje.

Ovaj diketon se koristi kao intermedijer u organskoj sintezi. Benzil se takođe koristi kao fotoinicijator slobodnih radikala za *lečenje* polimernih mreža. Ultraljubičasto zračenje rastavlja benzil, stvarajući slobodne radikale koji se kreću kroz polimerni materijal, stvarajući unakrsne veze između indivedualnih polimernih lanaca. Nedavno benzil je identifikovan kao selektivni inhibitor enzima karboksilestaraza, proteina uključenih u metalolizam esterifikovanih lekova i ksenobiotika.

## Dobijanje benzila
Benzil se lako može dobiti oksidacijom benzoina azotnom kiselinom, hloridom i jodidom. Čak i blaga oksidaciona sredstva, kao Felingov rastvor ili bakar-sulfat u piridinu mogu dovesti do reakcije. U praksi se za oksidaciju benzoina u benzil najčešće koristi bakar-sulfat u piridinu i azotna kiselina. Kod oksidacije benzoina sa bakar-sulfatom koristi se njegov rastvor u piridinu, jer piridin sprečavava taloženje bakar oksida, nije isparljiv kao amonijak, i ponaša se kao delimični rastvarač za benzoin. Pri oksidaciji benzoina sa azotnom kiselinom izdvajaju se otrovni oksidi azota, pa je sintezu neophodno izvoditi u digestoru.

## Izvori

## Vanjske veze
Bilirubin

**Bilirubin** (ranije i **hematoidin**) je žučni pigment, žuti raspadni produkt normalog hem katabolizma. Raspadni je produkt polu-hemnog hemoglobina i drugih hemoproteina, kao što su citohromi, katalaze, peroksidaze i triptofan pirolaze, kao i manje količine slobodnog hema. Nastao je razgradnjom eritrocitnog hema, kao i drugih hem pigmenata.

U ljudi, 250–400&nbsp;mg bilirubina se proizvede dnevno, od kojih se oko 20% proizvedu iz nehemoglobinskih izvora. Oko 80% bilirubina iz hemoglobina nastaje razgradnjom eritrocita (nakon 120 sati životnog veka eritrocita u krvi) u retikuloendotelnom sistemu. Preostalih 20% dnevno stvorenog bilirubina iz prethodnika eritrocita nastaje u koštanoj srži i drugim hem proteinima (mioglobin, citohromima, katalaza). Bilirubin se iz organizma eliminiše putem fecesa, i delimično je odgovoran za boju stolice.

Takođe je pronađen i kod nekih biljaka.

## Medicinska biohemija
Referentne vrednosti bilirubina u serumu kreću se od 6,8 do 20,5&nbsp;mmol/L. Povišena vrednost može da se javi kod ekstrahepatične opstrukcije, hemolize, gilbertove bolesti i drugih oboljenja. Takozvana fiziološka hiperbilirubinemija javlja se kod novorođenčeta usled različitih uzroka.

## Reference

## Literatura
* Metabolizam bilirubina
* Ukupni bilirubin, *Lekar info*
* Relevantne laboratorijske analize koje se koriste u ispitivanju hepatobilijarnog sistema na *Stetoskop.info*

## Vanjske veze
Živa(I) hlorid

**Živa(I) hlorid** je neorganski metalni hlorid koji se zabeležava formulom Hg2Cl2. Takođe je znan kao mineral kalomel. Otrovan je doduše manje od drugih hlorida. Nastaje pri redukciji živinih(II) jedinjenja u vodi.

## Reference

## Literatura
* 
* 

## Vanjske veze
Živa(I) oksid

**Živa(I) oksid** je neorganski, metalni oksid sa hemijskom formulom Hg2O.

Na sobnoj temperaturi je u obliku smeđe-crnog praha. Oksid je nerastvoriv u vodi, otrovan po ljude i bez ukusa i mirisa. Nestabilan je, izreagiraće u živu ili živa(II) oksid.

## Reference

## Vanjske veze
Živa(I) jodid

**Živa(I) jodid** je neorganski metalni jodid koji se zabeležava formulom Hg2I2. Dobija se direktnim mešanjem joda i žive. Lako se može raspasti na živu i živa(II) jodid.

## Sinteza
Živa(I) jodid se može pripremiti putem direktnog kombinovanja žive i joda:

:2 Hg + I2 → Hg2I2

## Struktura
Poput drugih Hg(I) jedinjenja koja sadrže linearne X-Hg-Hg-X jedinice, Hg2I2 sadrži IHg2I jedinice sa dužinom Hg-Hg veze od 272 pm (Hg-Hg u metalima je 300 pm) i dužinom Hg-I veze od 268 pm. Sveukupna koordinacija svakog atoma Hg je oktaedralna, jer pored dva najbliža suseda, četiri druga atoma joda su na udaljenosti od 351 pm. Ovo jedinjenje se često formuliše kao Hg22+ 2I−.

## Reference

## Literatura

## Vanjske veze
Živa(II) fluorid

**Živa(II) fluorid** je neorganski metalni fluorid koji se zabeležava formulom HgF2. Sa vodom reaugije na fluorovodoničnu kiselinu i Živa(II) oksid na sledeći način:

: HgF2 + H2O → 2 HF + HgO

## Reference

## Vanjske veze
Živa(I) fluorid

**Živa(I) fluorid** je neorganski metalni fluorid koji se zabeležava formulom Hg2F2. To su žuti kristali koji pocrne kada su izloženi svetlobi. Dobija se kada živa(I) karbonat reaguje sa fluorovodoničnom kiselinom.

## Reference

## Literatura

## Vanjske veze
Kalaj(IV) hlorid

**Kalaj(IV) hlorid** je hemijsko jedinjenje sa molekulskom formulom Sn Cl4. Na sobnoj temperaturi je bezbojan gas, koji „dimi“ u kontaktu sa vazduhom, uz štipajući miris. Molekulska masa mu je 260,5; temperatura topljenja -33&nbsp;°C; temperatura ključanja 114&nbsp;°C. Dobija se reakcijom gasovitog hlora sa kalajem.

Kalaj(IV) hlorid u reakciji sa hladnom vodom podleže hidrolizi, a sa vrućom raspadu. U hlorovodoničnoj kiselini i rastvorima hlorida javlja se kao SnCl62-. Ima nadražujuće dejstvo na kožu.

Korišćen je u Prvom svetskom ratu kao hemijsko oružje.

## Reference

## Povezano
* Kalaj(II) hlorid
* Kalaj
* Hlor
* Hloridi

## Vanjske veze
Ksenon-heksafluorid

**Ksenon-heksafluorid** je hemijsko neorgansko jedinjenje hemijske formule XeF6.

## Dobijanje
Može se dobiti prevođenjem smeše ksenona i fluora u određenom odnosu kroz cev od nikla zagrejanu na temperaturi od 400&nbsp;°C i naglim hlađenjem dobijenog produkta.

## Svojstva
Ovo je bezbojna čvrsta supstanca. Rastvara se u fluorovodoničnoj kiselini, sa tim da se tada najverovatnije dešava reakcija:
:XeF6 + HF → XeF5+ + HF2- 
Sa vodom reaguje u zavisnosti od pH sredine. U kiseloj sredini nastaju uglavnom jedinjenja ksenona gde ksenon ima oksidacioni broj +6:
:XeF6 + 6H2O → H6XeO6 + 6HF 
:XeF6 + H2O → XeOF4 + 2HF 
U baznoj sredini nastaje perksenatni jon:
:4XeF6 + 36OH- → Xe + 3XeO64- + 24F- + 18H2O

## Reference

## Povezano
* ksenon-difluorid
* ksenon-tetrafluorid

## Vanjske veze
Živa(I) bromid

**Živa(I) bromrid** je neorganski metalni bromid koji se zabeležava formulom Hg2Br2. Bele je boje mada kada se zagreva požuti i kada ga izložimo ultraljubičastom svetlu fluorescenecira naradžasto. Dobijamo ga kada elementarnu živu oksidiramo elementarnim bromom ili u reakciji natrijum bromida sa živa(I) nitratom. Vremenom se raspada na živa(II) bromid i živu.

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Živa(II) bromid

**Živa(II) bromid** je neorganski metalni bromid koji se zabeležava formulom HgBr2. Kao živa(II) hlorid izuzetno je otrovan.

Ovo jedinjenje pripremamo kada Kalijum bromid dodamo rastvoru živinih soli i to kristaliziramo. Takođe se može dobiti mešanjem živa(II) nitrata i natrijum bromida ili rastvaranja živa(II) oksida u bromovodoničnoj kiselini.

## Reakcije
Živa(II) bromid se koristi kao reagent u Konigs–Norovoj reakciji, kojom se formira glikozidna veza na ugljenim hidratima.

On se takođe koristi za testiranje prisustva arsenika.
Arsenik u uzorku se prvo konvertuje u gas arsin tretmanom sa vodonikom. Arsin reaguje sa živa(II) bromidom:

:AsH<sub>3</sub> + 3HgBr2 → As(HgBr)3 + 3HBr

Beli živa(II) bromid prelazi u žuti, smeđi ili crni, ako je arsenik prisutan u uzorku.

Živa(II) bromid burno reaguje sa elementarnim indijumom na visokim temperatura
i, kad je izložen kalijumu, može da formira na šok senzitivne eksplozivne smeše.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* * 
* 
* 

## Vanjske veze
Ksenon-difluorid

**Ksenon-difluorid** je hemijsko neorgansko jedinjenje hemijske formule XeF2.

## Dobijanje
Može se dobiti prevođenjem smeše ksenona i fluora u određenom odnosu kroz cev od nikla zagrejanu na temperaturi od 400&nbsp;°C i naglim hlađenjem dobijenog produkta.

## Svojstva
Ovo je bezbojna do bela čvrsta supstanca, nežna na dodir. Rastvara se u fluorovodoničnoj kiselini.

Vodu oksiduje do elementarnog kiseonika:
:2XeF2 + 2H2O → O2 + 2Xe + 4HF

## Reference

## Povezano
* ksenon-tetrafluorid
* ksenon-heksafluorid

## Vanjske veze
Ksenon-tetrafluorid

**Ksenon-tetrafluorid** je hemijsko neorgansko jedinjenje hemijske formule XeF4.

## Dobijanje
Može se dobiti prevođenjem smeše ksenona i fluora u odnosu 1:5 kroz cev od nikla zagrejanu na temperaturi od 400&nbsp;°C i naglim hlađenjem dobijenog produkta.

## Svojstva
Ovo je bezbojna do bela čvrsta supstanca. Rastvara se u fluorovodoničnoj kiselini. 
U vodi disproporcioniše na elementarni ksenon i jedinjenja ksenona koja zaostaju u rastvoru, gde mu je oksidacioni broj +6. Kada se taj rastvor ispari, dobija se ksenon-trioksid.

## Reference

## Povezano
* ksenon-difluorid
* ksenon-heksafluorid

## Vanjske veze
Kapsaicin

**Kapsaicin** (8-metil-*N*-vanilil-6-monenamid, (CH3)2CHCH=CH(CH2)4CONHCH2C6H3-4-(OH)-3-(OCH3)) je aktivna komponenta ljutih papričica, biljaka koje pripadaju rodu *[[Capsicum]]*. Kapsaicin deluje kao iritant na sisare, uključujući ljude, kod kojih izaziva osećaj pečenja na bilo kom tkivu sa kojim stupi u kontakt. Kapsaicin i nekoliko srodnih jedinjenja se nazivaju **kapsaicinoidima** a proizvode ih ljute papričice kao sekundarni metabolit, koji odbija određene biljojede i gljive. Čisti kapsaicin je hidrofobno, bezbojno, bezmirisno kristalasto do voskasto jedinjenje.

## Historija
Molekul je u kristalnom obliku prvi izolovao P. A. Buholc, a 30 godina kasnije i L. T. Treš, koji mu je dao ime kapsaicin. 1878, mađarski doktor Endre Hegjes ga je izolovao i dokazao da ne samo da izaziva osećaj pečenja u dodiru sa mukoznom membranom, već i povećano izlučivanje želudačnog soka. Strukturu kapsaicina je delimično razjasnio E. K. Nelson 1919. godine.

Kapsaicin su prvi izolovali E. Spat i F. S. Darling 1930. Slične supstance su iz ljutih papričica 1961. izolovali japanski hemičari S. Kosuge i J. Inagaki, koji su im dali ime kapsaicinoidi.

## Izvori

### Opšta literatura

* 
* Garnanez RJ, McKee LH (2001) "Temporal effectiveness of sugar solutions on mouth burn by capsaicin" IFT Annual Meeting 2001 
* 
* 
* 
* 
* Tarantula Venom, Chili Peppers Have Same "Bite," Study Finds http://news.nationalgeographic.com/news/2006/11/061108-tarantula-venom.html
* 

## Vanjske veze
Lantan-karbonat

**Lantan-karbonat**, La2(CO3)3, je so koju čine lantan(III) katjon i karbonatni anjon. To je ruda lantana kao i monazit.

## U hemiji
Lantan-karbonat se koristi kao početni materijal u lantanskoj hemiji, ponajviše za stvaranje mešovitih oksida, kao i:
* stvaranje lantan-stroncijum-manganata
* stvaranje superprovodnike na visokim temperaturama, kao La2-xSrxCuO2.

## U medicini
Lantan-karbonat se koristi u medicini kao vezivač fosfata. Kao lek, prodaje se kao čvrsta supstanca trivijalnog naziva **fosrenol**. Prepisuje se u medicini za tretman hiperfosfatemije, primarno kod pacijenata sa hroničnom bolešću bubrega. Uzima se uz obroke da bi se vezao za fosfate, sprečavajući da se svare. Koristi se i za lečenje mačaka od iste bolesti.

## Druge upotrebe
Lantan-karbonat se još koristi za bojenje stakla, tretman vode ili kao katalizator u krekovanju ugljovodonika.

## Reference

## Vanjske veze

* Lanthanum - medlineplus.org
* Fosrenol.com  - veb-sajt proizvođača
* Fosrenol - Drugs.com
* Fosrenol - Medscape.com
* PhosphorusControl.com  - PhosphorusControl.com
* Bayer Animal Health
Sumpor dioksid

**Sumpor-dioksid** (molekulska formula SO2) je bezbojni gas zagušljivog mirisa koji nastaje spaljivanjem sumpora na vazduhu. Teži je od vazduha. Rastvara se u vodi. Rastvor koji nastaje je kiseo jer gas reaguje sa vodom gradeći sumporastu kiselinu (H2SO3) čime se dokazuje da je sumpor-dioksid kiseli oksid. Sumporasta kiselina je nestabilna i lako se ponovo razlaže na sumpor-dioksid i na vodu.

Rastvor sumpor-dioksida u vlažnoj okolini deluje kao izbeljivač tako što redukuje sastojke u materiji koja se izbeljuje.

Sumpor-dioksid je nusprodukt rada automobilskih motora i fabričkih postrojenja i zagađuje životnu sredinu. Napada sistem za disanje ljudi i životinja. Rastvarajući se u vazduhu uzrokuje kisele kiše koje uništavaju biljke, metalne konstrukcije i građevine.

## Dobivanje
Sumpor dioksid se dobija izgaranjem sumpora s kisikom iz zraka:
::S + O2 → SO2

ili prženjem sulfidnih ruda, obično pirita:
::4FeS2 + 11O2 → 2Fe2O3 + 8SO2

## Osobine
Pri običnoj temperaturi sumpor dioksid je gas, ali se može lako ukapljiti, zbog postojanja dipola u strukturi molekule.

Sumpor dioksid ima neugodan miris i otrovan je za niže organizme, pa se upotrebljava za sterilizaciju suhog voća. U vinu služi kao antioksidans i antibiotik. Osim što sprječava njegovo kvarenje, služi i za održavanje odgovarajuće kiselosti. Sumpor dioksid ima redukciono djelovanje, jer može lahko preći u više oksidacijsko stanje. Ova osobina omogućava njegovo korištenje kao izbjeljivač.
Sa vodom daje sulfitnu kiselinu, koja nije poznata u čistom stanju i postoji samo u vodenom rastvoru:
::SO2 + H2O → H2SO3

To je slaba kiselina i daje soli sulfite i hidrogensulfite. I sulfitna kiselina kao i sumpor dioksid ima redukciono djelovanje.

## Reference

## Vanjske veze
Pentan

**Pentan** je peti član homologog reda alkana; ugljovodonik sa molekulskom formulom CH3(CH2)3CH3. Postoje tri izomera pentana: **n-pentan** (normalan pentan), 2-metilbutan (poznat i kao izopentan) i 2,2-dimetilpropan (poznat i kao neopentan).

Veoma je zapaljiv i najčešće se dobija iz nafte.

## Reference

## Vanjske veze
Oktan

**Oktan** je ugljovodonik iz grupe alkana sa molekulskom formulom CH3(CH2)6CH3. Postoje brojni izomeri oktana.

Oktan je veoma zapaljiva tečnost. Male količine oktana se mogu javiti u nafti.

Molarna masa oktana je 114,22 g/mol.

Postoji 18 izomera oktana i to su :

* n-oktan
* 2-Metil heptan
* 3-Metil heptan
* 4-Metil heptan
* 3-Etil heksan
* 2,2-Dimetil heksan
* 2,3-Dimetil heksan
* 2,4-Dimetil heksan
* 2,5-Dimetil heksan
* 3,3-Dimetil heksan
* 3,4-Dimetil heksan
* 3-etil, 2-Metil  pentan
* 3-etil, 3-Metil pentan
* 2,2,3-Trimetil pentan
* 2,2,4-Trimetil pentan
* 2,3,3-Trimetil pentan
* 2,3,4-Trimetil pentan
* 2,2,3,3-Tetrametil butan

## Reference

## Povezano
* Alkan

## Vanjske veze
Ugljenik suboksid

**Ugljenik suboksid** (C3O2) je neorgansko hemijsko jedinjenje, koje je otkriveno 1906. godine, a potom ležalo u zaboravu skoro 100 godina. U molekulu ugljenik suboksida svi atomi se nalaze u pravoj liniji i vezani su dvostrukim vezama: (O=C=C=C=O). Pred kraj 2004, nemački ispitivački tim je objavilo rendgenografička ispitivanja koja dokazuju da ovo jedinjenje zaista postoji.

Temperatura topljenja ovog jedinjenja je -107&nbsp;°C, a temperatura ključanja 6.8&nbsp;°C. Njegova gustina je 3.0&nbsp;kg/m³.

## Povezano
* Ugljen dioksid
* Ugljen monoksid
## Reference

## Vanjske veze

* Stranica o osobinama Ugljenik suboksida (engleski)
Kevlar

**Kevlar** je komercijalni naziv za poli(imino-1,4-fenileniminoteraftaloil), polimer iz grupe aromatičnih poliamida, dobijen niskotemperaturnom polikondenzacijom polazeći od hlorida teraftalne kiseline i fenilen diamina. Kevlar je dobijen 1965. godine u laboratorijama Du Ponta. U to vreme je najlon (alifatični poliamid) predstavljao vrhunsko dostignuće u izradi polimernih vlakana, ali je bilo potrebno razviti sintetičko vlakno koje će imati drastično veću zateznu čvrstoću (otpornost na kidanje) od najlona. Glavna pretpostavka je bila da se osnovni poliamidni lanac dodatno intermolekulski umreži, ali je bilo neophodno i bolje orijentisati polimerne lance. Da bi se to postiglo bilo je potrebno promeniti monomer kao i način polimerizacije.

Za monomere pri izradi Kevlara izabrani su hlorid teraftalne kiseline i fenilen diamin, zbog svoje specifične para strukture. Umesto kiseline se koristi njen hlorid, jer je sam diamin nedovoljno reaktivan u prisustvu dikiseline. Ali bitnije izmene su učinjene u samom procesu sinteze. Tokom 1960-ih Du Pont je razvio metod za dobijanje skoro savršenog polimera. Osnovni polimer je štapičaste strukture i ima para orijentisane supstituente na benzenovom prstenu. Proces dobijanja se odvija preko tečno-kristalnog stanja u rastvoru, što se ispostavilo da je bio ključni pomak u sintezi savršeno uređenih polimera sa pravilnom orijentacijom makromolekulskih lanaca. Orijentacija makromolekula u polimerizaciji tečno-kristalnih polimera je izuzetno visoka što utiče i na veliku zateznu čvrstoću vlakana koja se dobijaju pri ovakvoj polimerizaciji. Vlakna od kevlara imaju zateznu čvrstoću znatno veću od čelika kao i od drugih inženjerskih polimernih materijala. Ovo je omogućilo neke, sasvim nove aspekte primene sintetičkih makromolekula. Tako se danas, kelvlar može pronaći u pancir košuljama i šlemovima, ali i odevnim predmetima za svakodnevnu upotrebu.

## Reference

## Vanjske veze

* Klub mladih hemičara Srbije
* Kevlar
Metil oranž

**Metil oranž** je indikator, koji se često upotrebljava kod titracija, iz razloga što menja boju kod srednje jake kiseline. Pogodan je za upotrebu zbog jasne promene boje. Za razliku od univerzalnog indikatora, metil oranž nema pun spektar promene boje, ali ima oštrije granice.

## Boja indikatora

Kako se kiselost rastvora smanjuje, promena boje ovog indikatora se menja od crvene preko narandžaste do žute.

## Izvori

## Vanjske veze

* Acid-base indicators
Poliacetilen

**Poliacetilen** je organski polimer i organski poluprovodnik, koji se priprema ili sintetički ili kao jedan oblik biološkog pigmenta melanina. Neki fungalni melanini su čisti poliacetilen. Poliacetilen me može pretvariti u vodljivi polimer. Priprema se u posebnom Cigler-Nata katalizatoru. Oksidacija sa jodom povećava provodljivost 108 puta. Za taj rad dobijena je 2000 Nobelova nagrada za hemiju. Polimerizacijom acetilena hemijske formule C2H2, strukturne formule: HC≡CH, dobija se dugačak lanac atoma ugljenika sa alternirajućim dvostrukim vezama. Svaki atom vodonika može se zameniti funkcionalnom vezom. Shematski se to prikazuje ...C=C-C=C-C.... Poliacetilen, koji se različito priprema zove se i crni acetilen ili melanin.

## Reference

## Vanjske veze
Olovo-sulfid

**Olovo-sulfid** je jedinjenje olova i sumpora opšte formule PbS. Oksidacioni broj olova u ovom jedinjenju je +2, a sumpora -2.

## Nalaženje
Olovo-sulfid se u prirodi javlja kao mineral galenit čiji kockasti kristali imaju sjaj poput metalnog olova.

## Dobijanje
Nastaje:

* redukcijom sulfata ugljenikom;
* zagrevanjem olova u pari sumpora;
* provođenjem vodonik-sulfida kroz neutralan, kiseo ili alkalan rastvor neke soli olova (ako je prisutna hlorovodonična kiselina u višku, onda nastaje narandžast, žut ili crven talog olovotiohlorida Pb2SCl2).

## Osobine
Olovosulfid se ne rastvara u vodi, niti u alkalnim hidroksidima i alkalnim sulfidima. Uz ključalu razblaženu azotnu kiselinu gradi se olovo-nitrat i sumpor. Koncentrovana azotna kiselina ga pretvara u olovo-sulfat usled oksidacije sumpora u sumpornu kiselinu.

Sintetički dobijen olovo-sulfid se topi na 1114°S, dok se galenit topi na nešto nižoj temperaturi. Počinje da sublimuje na 950°S u vakuumu ili u struji nekog inertnog gasa, gradeći male kockaste kristale. Kada se zagreva na vazduhu gradi olovo-sulfat.

## Značaj
U analitičkoj hemiji taloženje olovo-sulfida dejstvom vodonik-sulfida na olovo-acetat je dokazna reakcija za prisustvo vodonik-sulfida.

Galenit je glavna ruda za dobijanje olova.

## Izvori

## Vanjske veze
Sumpor-monoksid

**Sumpor-monoksid** (sumpor(II)-oksid) je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule SO.

## Hemijska formula

Image:Sulfur-monoxide-2D.svg|Strukturna formula sumpor-monoksida
Image:Sulfur-monoxide-3D-vdW.png|Model molekula sumpor-monoksida
Image:Disulfur-dioxide-2D-dimensions.png|Strukturna formula disulfid-dioksida
Image:Disulfur-dioxide-3D-vdW-A.png|Model molekula disulfid-dioksida


## Istorijat i dobijanje
Šenk je 1935. dobio sumpor-monoksid pomešan sa sumpor-dioksidom sagorevanjem sumpora pod određenim uslovima. Tvrdio je i da ga je dobio 1932. dejstvom električnog pražnjenja na smešu sumpor-dioksida i sumpora na niskim pritiscima.

## Fizičko-hemijske osobine
Ovo je bezbojan gas koji se vrlo lako raspada, posebno u prisustvu vode i organskih materijala. Jedini se sa kiseonikom uz propuštanje varnice i tada daje sumpor-dioksid, a sa metalima gradi sulfide.

## Izvori

## Vanjske veze
Olovo-nitrat

**Olovo-nitrat** je neorgansko hemijsko jedinjenje hemijske formule Pb(NO3)2.

## Dobijanje
Nastaje dejstvom azotne kiseline na metal, oksid ili karbonat.

## Fizičko-hemijske osobine
Ovo je sol koju čine beli, pravilni oktaedarski kristali koji ne sadrže vodu (anhidrovani). Pri zagrevanju se raspada na olovnu gleđ, azot-dioksid i kiseonik.

## Značaj
Upravo svojstvo ove soli da se pri zagrevanju raspada ponekad se koristi za dobijanje azot-dioksida:

2Pb(NO3)2---->4NO2 + 2PbO + O2
## Izvori

## Vanjske veze
Perrenatna kiselina

**Perrenatna kiselina** je neorganska kiselina opšte formule H4O9Re2 pri čemu je oksidacioni broj renijuma +7.

## Dobijanje
Dobija se u reakciji renijum(VII) oksida sa vodom:
:Re2O7 + H2O → 2H+ + 2ReO2

## Svojstva
To je čvrsta kristalna supstanca, tamnocrvene boje. Rastvor kiseline u vodi je bezbojan. U tom rastvoru kiselina je veoma disosovana. Ukoliko se rastvor isparava, na kraju će zaostati odgovarajući renijumov oksid, bez da se u međuvremenu nagradi bezvodna kiselina.

## Izvori

## Vanjske veze
Nitrozil-hlorid

**Nitrozil-hlorid** je hemijsko neorgansko jedinjenje hemijske formule ClNO.

## Struktura molekula
Iako se formula vrlo često piše NOCl, struktura se bolje prikazuje formulom ONCl. Između N i O postoji dvostruka veza (razdaljina = 1,16 Å), a između N i Cl postoji jednostruka (razdaljina = 1,69 Å). Ugao koji zaklapaju O-N-Cl iznosi 113°.

## Dobijanje
Može se dobiti na više načina:
1. reakcijom azot-monoksida i hlora na običnoj temperaturi, uz drveni ugalj kao katalizator:
:\mathrm{2NO + Cl_2 \longrightarrow 2 \; NOCl}
2. reakcijom fosfor-pentahlorida i kalijum-nitrita:
:\mathrm{PCl_5 + KNO_2 \longrightarrow \; KCl + POCl_3 + NOCl}
3. u carskoj vodi:
:\mathrm{HNO_3 + 3HCl \longrightarrow \; NOCl + Cl_2 + 2H_2O}

## Fizička i hemijska svojstva
To je narandžastožut gas, koji se pretvara u crvenkastu tečnost na temperaturi od -5,5&nbsp;°C, a pri -65&nbsp;°C gradi kristale limun-žute boje. Reaguje sa vodom gradeći kiseline:
:\mathrm{NOCl + H_2O \longrightarrow \; HNO_2 + HCl}
Takođe, reaguje sa živom gradeći merkurohlorid i azot-monoksid, a gradi i dvoguba jedinjenja kao što je SnCl4•NOCl.

## Izvori

## Vanjske veze
Pentanska kiselina

**Valerinska kiselina** ili **pentanska kiselina** je alifatična karboksilna kiselina hemijske formule C5H10O2. Kao druge niže karboksilne kiseline, ima veoma neprijatan miris. U prirodi se nalazi u valerini, po kome je dobila i ime. Njena glavna upotreba je sinteza estara. Isparljivi estri valerinske kiseline imaju prijatan miris i koriste se u parfemima i kozmetici. Etil-valerinat i pentil-valerinat se koriste kao aditivi u hrani zbog njihovih ukusa sličnih voću.

## Bezbednost
Valerinska kiselina može da izazove iritaciju kod ljudi kada dođe u dodir sa kožom i očima, ali generalno se to ne događa jer ne pretenduje da ispari na sobnoj temperaturi ako nije u glacijalnoj formi. Uprkos tome, toksična je vodenim organizmima i ne treba je puštati niz slivnik ako je prvo ne neutrališemo.

## Upotrebe
Koren valerijane se dugo koristio kao biljni sedativ.

Za valerinsku kiselinu se smatra da može da efektivno odstrani bubuljice. Njeni derivati (poput diflukortolon-valerinata) se koriste kao kortikosteroidi u dermatologiji.

## Reference

## Vanjske veze
Tetrajod-nonoksid

**Tetrajod-nonoksid** je oksid joda hemijske formule I4O9. Ovo jedinjenje se izgleda dobija dejstvom ozona na suv jod. To je čvrsta, žuta supstanca koja se preko 75&nbsp;°C raspada na elementarni jod, kiseonik i jod-pentoksid. Neki izvori navode hemijsku reakciju koja opisuje nastajanje drugog oksida, ali ne potvrđuju da se reakcija zaista i dešava na taj način, na primer:
:\mathrm{2I_4O_9 \longrightarrow \; 2I_2O_6 + 2I_2 + 3O_2}

## Reference

## Vanjske veze
Najlon

**Najlon** je opšte ime za veliku grupu sintetičkih polimera. Prvi najlon je napravljen 1938. i to je bilo prvo veštačko vlakno na svetu. Najloni imaju široku primenu u industriji.

## Historija
Američka hemijska kompanija Dupont, 1927. godine osniva visokobudžetnu laboratoriju gde su se uglavnom vodila istraživanja vezana za polimere. 1931. godine je otkrivena sintetička guma, koja se registruje pod imenom Neopren a 1934. godine, dolazi se do otkrića koje danas poznajemo kao najlon. Trebalo je da proće još nekoliko godina, da bi se usavršili načini obimne industrijske proizvodnje pa je konačno 27. oktobra 1938. godine, odlučeno da se sa novog izuma skine veo tajne.

Nakon Svetske izložbe u Njujorku 1939. godine, odlučeno je da se najlon, zbog visogog stepena elasticiteta i snage, primarno koristi u proizvodnji ženskih čarapa. Tokom Drugog svetskog rata, proizvodnja najlona je privremeno zaustavljena jer je tada veći prioritet imala vojna industrija, i najlon se počeo koristiti na mnogim drugim poljima kao npr., zamena za svilu pri proizvodnji padobrana, proizvodnja šatora, raznih vrsta guma, itd.

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Tetrodotoksin

**Tetrodotoksin** je vrlo otrovno organsko jedinjenje u čiji sastav ulaze ugljenik, vodonik, kiseonik i azot. Nalazi se u ribi fugu (rod *[[Diodon]]*) koja pripada redu *[[Tetraodontiformes]]*, pa otuda i naziv ovog otrova.

## Istorijat
Tetrodotoksin je otkrio japanski naučnik Tahara 1909. godine. Grupa japanskih istraživača je veštački sintetizovala tetrodotoksin 1972. godine.

## Delovanje
Tetrodotoksin blokira provođenje nervnog impulsa duž aksona i u nadražljivim membranama nervnih vlakana, što dovodi do paralize respiratornih mišića i prekida disanja.

## Mehanizam
Gvanidino grupa toksina stupa u interakciju sa negativno naelektrisanim karboksilatom na ulazu u kanal natrijuma sa spoljašnje strane ćelijske membrane. Ovaj otrov je u suštini kompeticijski inhibitor natrijumovih jona.

## Značaj
Tetrodotoksin je vrlo korisno sredstvo u istraživanjima zbog visokog afiniteta za natrijumove kanale. Tako je, na primer, gustina natrijumovih kanala u raznim nadražljivim membranama određena merenjem količine vezanog radiokativno označenog tetrodotoksina. Tako se došlo do toga da su u nemijeliziranim nervnim vlaknima (koja nemaju mijelinski omotač) natrijumovi kanali veoma retki, za razliku od specijalizovanih područja mijeliziranih vlakana (tzv. Ranvijerovim čvorovima) gde ovi kanali zauzimaju veliki deo površine membrane.

## Osobine

## Zanimljivost
U manjim dozama, ovaj otrov ne mora obavezno da bude smrtonosan. Navodno je omiljen u vudu-magiji gde se smatra ključnim sastojkom za stvaranje zombija.

## Izvori

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Tetrodotoxin: essential data (1999)
* Tetrodotoxin  from the Bad Bug Book at the U.S. Food and Drug Administration website
Natrijum-benzoat

**Natrijev benzoat (E211)** je natrijumova so benzojeve kiseline hemijske jednačine NaC6H5CO2. Najčešće se proizvodi reakcijom natrijum hidroksida s benzojevom kiselinom. Natrijum benzoat je konzervans koji se najviše koristi u proizvodnji gaziranih pića, voćnih sokova, ukiseljenog povrća, marmelada, kiselih krastavaca i začina.

## Osobine
Natrijev benzoat je bezbojna kristalna čvrsta materija. Ova so nema mirisa i higroskopna je. Veoma je zapaljiva i dobro se rastvara u vodi.

## Upotreba
Natrijev benzoat deluje bakteriostatično i fungistatično, te se zbog toga upotrebljava kao dodatak hrani (E211). Najoptimalnije se koristi kod namirnica pri pH vrednosti manjoj od 3.6.

U pirotehnici se koristi kao gorivo, najčešće u kombinaciji sa kalijum perhloratom. Kod sinteze polipropilena služi kao sredstvo za nukleiziranje.

Kod čoveka može izazvati alergiju i astmu, te opteretiti mehanizam razmene materija. Jedna britanska studija je pokazala da natrijum benzoat kao konzervans u nekim pićima, u kombinaciji sa drugim dodatnim materijama može izazvati **ADHS** (Poremećaj hiperaktivnosti i deficita pažnje). Smrtonosna doza kod miševa iznosi oko 1600&nbsp;mg/kg telesne mase (oralno).

## Izvori

## Vanjske veze
Hlorid

**Hlorid** je anjon Cl&minus; koji nastaje priključivanjem elektrona atomu hlora. Ovaj naziv takođe označava i svaku so koja potiče od hlorovodonične kiseline. U organskoj hemiji imenom „hlorid“ označavaju se i neka organska jedinjenja koja sadrže u sebi hlor a nisu soli.

Većina hlorida je dobro rastvorljiva u vodi.

Anjon hlorida vrši važnu funkciju u održavanju jonske ravnoteže u živim ćelijama.

Najpoznatiji hlorid je natrijum hlorid, poznat i kao *kuhinjska so*. On je i najrasprostranjeniji od soli rastvorenih u okeanima.

Poznati hloridi su još:
* magnezijum hlorid (MgCl2)
* amonijum hlorid (NH4Cl)
* kalaj(II) hlorid (SnCl2)
* kalaj(IV) hlorid (SnCl4), 
* hlorovodonik (HCl)
* ugljenik tetrahlorid (CCl4)
* brom hlorid (BrCl)

## Izvori

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Heksan

**Heksan ** je šesti član homologog reda alkana sa molekulskom formulom CH3(CH2)4CH3. Prefiks „Heks“ označava da postoji šest atoma ugljenika, dok „an“ pokauje da pripada homologom redu alkana. Heksanovi izomeri su veoma nereaktivni.

## Reference

## Vanjske veze
Heptan

**Heptan** (takođe poznat i pod nazivom **dipropil metan** ili **heptil hidrid**) je ugljovodonik iz grupe alkana sa molekulskom formulom CH3(CH2)5CH3. Postoji devet izomera heptana:
* n-Heptan
* 2-Metil heksan
* 3-Metil heksan
* 2,2-Dimetil pentan
* 2,3-Dimetil pentan
* 2,4-Dimetil pentan
* 3,3-Dimetil pentan
* 3-Etil pentan
* 2,2,3-Trimetil butan

Izomer n-heptan se može naći u nafti. On je veoma zapaljiv, i u dodiru sa vatom izaziva eksploziju.

## Reference

## Vanjske veze