Prve elektrane u Bosni i Hercegovini

**Prve elektrane u Bosni i Hercegovini** izgrađene su krajem XIX vijeka.

## Elektrana u Zenici
Dvije godine nakon austrougarske okupacije, 1880. godine otvoren je privatni rudnik mrkog uglja u Zenici, koji je 1886. godine prešao u državno vlasništvo. Izgrađeno je prvo energetsko postrojenje na parni pogon i montirana parna mašina za pogon jednosmjerne diname koja je služila za osvjetljavanje direkcije rudnika. Prva električna rasvjeta u BiH 1888. godine u Zenici i izgradnja prve javne termoelektrane 1895. godine u Sarajevu znače početak komercijalne elektrifikacije u Bosni i Hercegovini..

## Elektrana u Jajcu
Godine 1894. godine u Jajcu je u rad puštena prva i najveća hidroelektrana u jugoistočnoj Evropi, za pogon elektrolize u Elektrobosni. Ona je koristila prirodni akumulacijski bazen Velikog plivskog jezera. Za te potrebe izgrađen je dovodni kanal dug 3.600 metara. Oko 3.000 metara kanala bilo je betonske konstrukcije, profila 4x2 metra, dok je ostali dio bio od drvene građe. Kanalom je svake sekunde prolazilo po 15 kubika vode, što je omogućavalo da hidroelektrana proizvede oko 53 milijuna kWh godišnje.

U hidroelektranu je bilo ugrađeno osam generatora naizmjenične struje, firme *Schukert* od po 800 kVA, 180 V i 3000 A. Generatori su pokretani turbinama od po 1000 KS, firme Francis. Svaki od tih generatora bio je opskrbljen generatorom jednosmjerne struje, kao vlastitom budilicom. Jednosmjerna struja za pogon Elektrolize u Elektrobosni dobivala se iz jednosmjernoga generatora snage 400 kVA, koji je pokretala jedna, već spomenuta, turbina od 1.000 KS.

Taj jednosmjerni generator zamijenjen je 1928. godine novim generatorom Elin čija je snaga bila 1.140 kVA, 300 V i 3.800 A. Godine 1939. zbog porasta proizvodnje elektrolize, montiran je još jedan generator jednosmjerne struje tipa Elin, snage 840 kVA. Tada su oba Elinova jednosmjerna generatora spojena zajedničkom osovinom na jednu turbinu od 2.000 KS nabavljenu od firme Voith.

Godine 1905. u Jajcu je bilo šest električnih uličnih svjetiljki. Godine 1912. bilo ih je 12, a 30 ostalih bile su petrolejke. Godine 1922. započela je elektrifikacija grada.

## Elektrane u Sarajevu
### Termoelektrana Sarajevo
Zemaljska vlada za Bosnu i Hercegovinu je 1894. godine osnovala preduzeće „Elektrana“ koje će potrošačima isporučivati električnu struju. Iste godine doneseni su privremeni propisi za isporuku struje i prvi tarifni sistem za prodaju električne energije u Sarajevu. TE „Sarajevo“ svečano je puštena u pogon 1. maja 1895. godine, za potrebe rasvjete u domaćinstvima, ulicama, poslovnim prostorima, za elektromotorne pogone u industriji i zanatstvu, te za pogon novih motornih vozila gradskog tramvaja.

Termoelektrana je imala tri parna kotla, 3 stabilne parne klipne mašine po 150 KS. Svaka ova mašina pogonila je preko užnog prenosa po 2 istosmjerna generatora snage po 60 kW, svi istosmjernog napona, i to 110 V za rasvjetu i manje elektromotore i 310 V za tramvaj. Potrošnja u Sarajevu je brzo rasla, pa je snaga TE „Sarajevo“ više puta povećavana rekonstrukcijama postojećih i nabavkama novih kotlova i mašina, u 1897., 1904., 1912., 1928. godini kada je imala 2890 kW instalisane snage i to 2130 kW na izmjeničnom i 750 kW na istosmjernom naponu. Potrošačka zona nije izlazila van užeg dijela grada, od željezničke stanice na donjoj i Jajce kasarne na gornjoj strani grada.
 
Godine 1909. godine počelo je uvođenje trofaznog proizvodno – prenosnog i napojnog napona, sa 3 kV naponom na izlaznoj strani, što je omogućilo da se 1910. godine priključe na Električnu centralu naselja na Alipašinom mostu i Ilidži, a 1928. godine je dovedena električna energija Butmiru, Kotorcu i Rajlovcu i 1938. godine Hadžićima, Pazariću i Tarčinu.

TE „Sarajevo“ je trošila ugalj iz rudnika Breza. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH

### Hidroeletrana na Hridu
Električna centrala situirana je u padinskom dijelu Sarajeva, na lijevoj obali Miljacke, u naselju Hrid, oko 350 m jugoistočno od zgrade željezničke stanice Bistrik. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH

Hidrocentrala na Hridu puštena je u rad 1918. godine i, sa određenim prekidima u ratnom peridu, nalazila se u pogonu sve do 16.12.1999. godine.

Kao pogonski medij koristila je vodu dovedenu sa jahorinskog vrela Jahorina-Bistrica cjevovodom dužine cca 22 km do rezervoara Brus na Trebeviću a odatle cjevovodom dužine od cca 3200 m (horizontalne projekcije) do centrale. Rezervoar Brus, kapaciteta 144 m3, napravljen je od betona, a cjevovod od Brusa napravljen je od željeznih cijevi unutrašnjeg prečnika od 350 mm. Zbog stvaranja velikih pritisaka, cjevovod Brus-Hrid je napravljen sa 5 rasteretnih komora, a visinska razlika od rezervoara Brus do ulaza turbina je cca 384 metra.

#### Karakteristike opreme
* Turbine: horizontalne, Pelton, 2 kom
* Proizvođač: Maschinenfabrik, Austrija;
* Nominalna snaga: 675 kW;
* Nazivni broj obrtaja: 600 obr/min.
* Generatori: sa pomoćnim uređajima, uzbudom, razbudom i regulacijom napona.
* Tip: Wid 675/600;
* Proizvodač:SiemensSchuckert - Werke, Austrija;
* Nazivna snaga: 675 kW;
* Nazivna struja: 118 A;
* Nazivni faktor snage: 1;
* Nazivni napon: 3.3 kV;
* Nazivni broj obrtaja: 600 obr/min;
* Frekvencija: 50 Hz.

Shodno intencijama i odlukama Javnog preduzeća Elektroprivreda Bosne i Hercegovine d.d. Sarajevo, moguća je eventualna transformacija centrale u depadans muzeja Elektroprivrede.

## Elektrana u Bihaću

Elektrana je iz perioda austrougarske uprave u BiH. Izgrađena je 1912, zajedno sa gradskom distributivnom mrežom. Proizvedena električna energija se uglavnom koristila za gradsku rasvjetu Bihaća koji je u to vrijeme imao 8374 stanovnika. Danas elektrana proizvodi prosječno 1,80-2,25 % ukupne godišnje proizvodnje hidroenergetskih objekata u okviru «Elektrodistribucija» Bihać..

Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine na sjednici Komisije za očuvanje nacionslnih spomenika održanoj 11. marta 2011.

## Reference