Statika fluida

**Statika fluida** se bavi fluidima u stanju mirovanja i dio je mehanike fluida. Fluid je u stanju mirovanja ako postoji koordinatni sistem u kojem je brzina fluidnih djelića u svakoj točki fluida jednaka nuli.

Fluid se pri mirovanju nalazi u „savršenom“ stanju jer njegova viskoznost ne dolazi do izražaja. Naime, na osnovu hipoteze o velikoj pokretljivosti (hipoteza o velikoj i lakoj deformabilnosti) posljedica molekularne mikro strukture tekućina i plinova je laka pokretljivost (tečljivost) tako da i vrlo male sile izazivaju velike deformacije. Direktne posledice ove hipoteze su sljedeće:
* Smicajni (tangencijalni) naponi, odnosno trenje se ne javlja u fluidu koji miruje. Međutim, iako strujanje fluida neminovno izaziva, tj. generira silu trenja, u nekim slučajevima strujanja fluida se sile trenja mogu zanemariti u odnosu na inercijalne sile, tako da se u tim slučajevima može govoriti o modelu neviskoznog fluida ( savršeni fluid).
* Iz gornjeg svojstva dolazi se do sljedeće posljedice iste hipoteze: Međudjelovanje fluida sa različitih strana neke plohe se ostvaruje *isključivo u pravcu normale na [[Ploha|plohu]]*. Kako se naponi istezanja ne mogu javiti u fluidu, ostaje da se normalni naponi svode na pritisak.

U statici fluida važe dva osnovna zakona :
# Suma sila na svaki deo fluida jednaka je nuli
# Suma momenata na svaki deo fluida jednaka je nuli

Osnovna jednadžba statike fluida je Eulerova formula:

\rho \vec f=gradp

Gdje je :
* ρ - gustina fluida (gustoća mase)[kg/m3],
* \vec f - gustina masene sile tj. masena sila po jedinici mase [N/m3],
* gradp=\bigtriangledown p=\frac{\partial \mathbf{p}}{\partial \mathbf{x}}\vec i+\frac{\partial \mathbf{p}}{\partial \mathbf{y}}\vec j+\frac{\partial \mathbf{p}}{\partial \mathbf{z}}\vec k - gradijent pritiska,pri čemu je \bigtriangledown vektorski operator nabla.

Zadatak statike fluida sastoji se u tome da se iz Eulerove jednadžbe statike fluida uz poznatu gustinu masene sile i poznatu gustinu fluida (gustina mase) izračuna raspodela pritiska. Eulerova formula izražava sljedeću zakonitost: u mirujućem fluidu najveća promjena pritiska (**grad p**) je u smeru masene sile \vec f. Gradijent pritiska je vektor normalan na **izobarsku** plohu. Izobarske plohe su one jednakog pritiska.

## O obliku površina p=const
Iz Eulerove jednadžbe u vektorskom obliku proizilazi sljedeće:
Skalarno polje pritisaka se formira tako da ploha konstantnog pritiska (izobarska ploha) u svakoj točki za normalu imaju zadato polje masenih sila \vec f(\vec r). Vektori \bigtriangledown p i \vec f(\vec r) su međusobno kolinerani vektori.
 Hoće li izobarske plohe biti krive ili ravne zavisi od prirode (karaktera) masenih sila. Ako je polje sila homogeno (\vec f\ne\vec f(\vec r)\to\vec f=const.), plohe moraju biti ravne. Za slučaj nehomogenog polja masenih sila izobarske plohe su krive plohe.

## Stanje napona
\vec p_n=-p\vec n, gdje je: \vec p_n - vektor napona u proizvoljnoj točki strujnog prostora

* U fluidu koji miruje ne postoji trenje.
* Pritisak ***p*** pri mirovanju fluida se označava kao statički pritisak.
* Stanje napona definirano je skalarnim poljem pritiska p=\vec p(\vec r). **Pritisak je skalar.**

## Literatura
* Viktor Saljnikov (1998). Statika i kinematika fluida. Mašinski fakultet u Beogradu. .
* Skripte sa predavanja iz Mehanike fluida na Mašinskom fakultetu u Beogradu, 2000/2001
* Miroslav Benišek, Svetislav Čantrak, Miloš Pavlović, Cvetko Crnojević, Predrag Marjanović (2005). Mehanika fluida - Teorija i praksa. Mašinski fakultet u Beogradu. .
* 
* 
* 
* 
* 
*