Elvira Kohn

**Elvira Kohn** (Rijeka, 30. 5. 1914 - Zagreb, 9. 8. 2003), jugoslavenska fotografkinja, prva ratna fotoreporterka Jugoslavije i prvi fotoreporter *[[Vjesnik]]a*, članica Saveza komunista Jugoslavije (SKJ) i sudionica Narodnooslobodilačke borbe (NOB).

## Biografija
### Podrijetlo, školovanje i karijera
Elvira Kohn je rođena 30. 5. 1914 godine u Rijeci kao mlađe dijete nereligiozne porodice Bernarda i Gizele-Kati Kohn. Bernard Kohn je bio trgovac koji je radio kao poslovođa u trgovini Wilhelma Glesingera, a Gizela Kohn je bila kućanica prijeklom iz Vinkovaca. Elvira je odrastala u uz starijeg brata Aleksandra i majku. Za vrijeme Prvog svjetskog rata, Elvirin otac je kao pripadnik vojske Austro-Ugarske Monarhije bio zatočen u srpskom zarobljeništvu u Nišu gdje je i umro od pjegavog tifusa 28. 3. 1915 godine. Nakon smrti oca, Elvirin djed sa majčine strane Leopold Klein je došao u Rijeku i sa sobom natrag u Vinkovce poveo Elviru, njezinu majku i brata. U Vinkovcima je pohađala i završila elementarnu školu, četri razreda gimnazije i dvogodišnji fotografski zanat koji je učila od 1929 do 1931 godine u fotografskoj radnji *Seiler*. Prvi posao je dobila u fotografskoj radnji gdje je i izučila zanat. 1932 godine napustila je Vinkovce za Dubrovnik gdje se zaposlila kao fotograf i fotoreporter u izdavačko-trgovačkom poduzeću *Foto Jadran* u vlasništvu Mihe Ercegovića. Majstorski ispit je položila 1936 godine. 1937 godine Elvirin brat Aleksandar je poginuo u prometnoj nesreći u Beogradu. Nakon te tragedije Elvirina majka Gizela se preselila Elviri u Dubrovnik. Elvira je tokom karijere bila sklona dokumentarizmu. Deset godina, sve do 1942 godine, je radila i usavršavala se kao fotoreporterka.

### Drugi svjetski rat
Okupacijom Kraljevine Jugoslavije i uspostavom marionetske Nezavisne Države Hrvatske (NDH) Elvira je kao i ostali dubrovački Židovi bila prisiljena na odjeći nositi znak "Ž" (*Židov*). Tijekom NDH građani Dubrovnika su se korektno odnosili prema Židovima što je i sama Elvira potvrdila nakon rata, dok prije rata antisemitizam u Dubrovniku praktično nije niti postojao. U novembru 1942 godine Elvira je sa majkom i ostalim dubrovačkim Židovima bila odvedena u Gruž, da bi početkom januara 1943 svi bili deportirani u logor Kupari. Sa Kupara, u maju 1943, su bili prebačeni u koncentracijski logor Rab. Svoju fotoapart *[[Leica]]* je uspjela prokrijumčariti u logor, te je s njim snimila danas historijske fotografije logora. Tokom internacije radila je logorskoj bolnici. Nakon kapitulacije Italije i oslobođenja logora, Elvira se sa majkom pridružila Narodnooslobodilačkom pokretu (NOP). U NOP-u je aktivno sudjelovala u radu Zemaljsko antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske (ZAVNOH), te bila jedini ženski fotoreporter unutar ZAVNOH-a. 9. 5. 1945 godine preko Zadra i Otočca Elvira je stigla u Zagreb. Poznate su njezine fotografije djece i izbjeglica u Topuskom, ranjenika na Petrovoj Gori, 3. zasjedanja ZAVNOH-a, skupa na Trgu Republike (*danas [[Trg bana Jelačića]]*) nakon oslobođenja Zagreba i mnoge druge snimljene u toku Drugog svjetskog rata.

### Života i karijera nakon rata
Nakon rata prekinula je fotoreportersku provesiju, te je do mirovine 1964 godine živjela relativno povučeno pritom vodeći fotoodjel u *Domu [[Jugoslavenska narodna armija|Jugoslavenske narodne armije]]* (JNA) u Zagrebu. Elvirine fotografije su objavljene u mnogim novinama (*Vjesnik*), časopisima, knjigama i katalozima, a retrospektivnu izložbu doživjela je tek povodom 85 rođendana 1997 godine. Svoje fotografije je donirala *[[Hrvatski povijesni muzej|Hrvatskom povijesnom muzeju]]*. Elvira je bila član SKJ i *[[Židovska općina Zagreb|Židovske općine Zagreb]]* (ŽOZ). Nikada se nije udala. Nekoliko puta je posjetila Izrael i rođake koji tamo žive, te bi prema vlastitom priznanju razmišljala o preseljenju u Izrael da nije imala posao u JNA i da nije bila član SKJ. Za života nikada nije skrivala svoje židovsko podrijetlo zbog čega su je svi cijenili, bilo u SKJ ili drugdje. Živjela je sa majkom do njezine smrti 1977 godine. Cijeli rat u Hrvatskoj je provela u Zagrebu, te je samo na mjesec dana 1991 godine boravila kod prijatelja u njemačkom Frankfurtu. Elviru je smetalo što je novoizabrana vlast, na čelu sa Franjom Tuđmanom, srezala partizanske penzije i što nisu valorizirali zasluge partizana. Za života je tvrdila da bez partizana ne bi bilo niti današnje samostalne i neovisne Hrvatske. Elvira Kohn je umrla u Zagrebu 9. 8. 2003 godine. Pokopana na je zagrebačkom groblju Mirogoj uz majku Gizelu.

## Reference

## Literatura
* 
* 
*