open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Shefqet Musaraj

**Shefqet Musaraj** (, 27. april 1914 – 28. jul 1986) bio je albanski pisac i publicist.

## Život
Pohađao je trgovačku školu u Vlori (Valoni). Po završetku škole bavio se zanatstvom. Preko svoje sestre bio je u srodstvu s Halimom Xheloom, koji je 1932. pripremao zavjeru protiv albanskog kralja Zoga I. U Albaniji je prepiska s Halimom Xhelom poslužila kao dokaz protiv Musaraja, koji je bačen u zatvor, ali je nakon nekoliko dana pušten uz jamčevinu. Tijekom talijanske okupacije Albanije preselio se u Tiranu, gdje se 1941. pridružio Komunističkoj partiji Albanije i aktivno sudjelovao u Narodnooslobodilačkoj borbi Albanije pod pseudonimom *Buburicka*. U to je vrijeme pisao članke za ilegalni tisak, tekstove partizanskih pjesama, kao i izvještaje o aktivnostima 1. udarne brigade Narodnooslobodilačke vojske Albanije.

Godine 1945. uključio se u izdavačku djelatnost. Bio je jedan od osnivača časopisa *[[Bashkimi]]* (). Nekoliko godina kasnije, otišao je na studij filologije na Sveučilište u Moskvi. Za vrijeme vladavine Envera Hoxhe uključio se u javne aktivnosti kao državni tajnik u Ministarstvu kulture te kao član predsjedništva albanskog parlamenta. Bio je tajnik, a zatim predsjednik Albanskog udruženja književnika i umjetnika. Na 3. kongresu ove organizacije 1949. iznio je glavni rad o uvođenju socrealističke metode u albansku književnost. Kad je 1971. godine smjenjen sa te funkcije, počeo je raditi u dnevnom listu *[[Zëri i Popullit]]* (), koji je objavljivao njegova izvješća. Ubrzo nakon toga otpušten je i posvetio se pisanju poezije. U posljednjim godinama života bio je teško bolestan.

## Književna djela
Objavio je svoje prve lirske pjesme 1930. godine te 1935. pjesmu *Bujku i Hanko Hallës*, u kojoj se govori o životu albanskog sela. Ovo ga je djelo uključilo u malu skupinu albanskih pisaca toga doba koji su se usredotočivali na socijalna pitanja. Većina njegovih djela napisana je tijekom Drugog svjetskog rata, ali su objavljena 1960-ih godina. U svojim radovima hvalio je komunistički pokret otpora, a djelatnost Nacionalne fronte () predstavljao je u satiričnom svjetlu.

### Popis djela
* *Bujku i Hanko Hallës* (), Tirana, 1935;
* *Epopeja e Ballit Kombëtar* (), Tirana, 1944, pamflet u obliku poeme;
* *Para Agimit* (), 1956-1966, roman;
* *Isha unë Çobo Rrapushi* (), 1968, pripovijest;
* *Shtëllunga e urisë* (), 2000, poezija;
* *Ças Lasarati*, pripovijest.

## Reference

## Literatura
*
Krutynia

**Krutynia** zvana i *Krutyńska Struga* (njemački: *Kruttinna*) je rijeka na sjeveroistoku Poljske u Mazuriji duga 99,9 km, zapadna pritoka Jezera Bełdany.

## Hidrologija

Krutynia izvire iz Warpunskog jezera, na svom toku prema jugoistoku protiče kroz brojna jezera i često mjenja ime (Babięcka Struga, Spychowska Struga), tek nakon Jezera Mokre počinje se zvati Krutynia. 
Od tamo nastavlja svoj put prema istoku preko nizinskog kraja uz brojne meandre do ušća u Jezero Bełdany.

Kako je Bełdany povezan sa daljnjim jugoistočnim jezerima; Śniardwy, Nidzkie, Wiartel sve do Jezera Roś koje je izvor rijeke Pise, tako se i *Krutynia* računa za desnu pritoku Pise.

Krutynia je popularna među kajakašima zbog šumovitih obala.

Porječje rijeke veliko je 711 km² i prostire se po Varminsko-mazurskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 4,1 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Krutynia''
Rajgród

**Rajgród** (njemački: *Raygrod*) je gradić od 1,572 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

## Geografija

Rajgród leži na istočnom kraju Rajgrodzkog jezera, na mjestu gdje istječe rijeka Rijeke Lega.

## Historija

Tokom 12. - 13. vijeka bio je naselje Jatvjaga pod imenom *Raj*. Nakon tog je bio Kraljevine Poljske, uporište prema Litvaniji. Na bazi poljsko-itvanskog dogovora - 1422. pripao je Velikoj Kneževini Litvaniji.

Gradska prava dobio je 1566., ali mu je razvoj prekinut kad su ga 1656. razorili Tatari.
Nakon 1795. i Treće podjele Poljske postao je dio Kraljevine Pruske. Od 1815. dio je Kongresne Poljske, tad je kao periferno naselje 1870. izgubio gradska prava, koja su mu vraćena 1924.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Rajgród'' (službene stranice)
Rajgrodzkie

**Rajgrodzkie** (njemački: *Raygrodsee*) je protočno jezero rijeke Lege na sjeveroistoku Poljske u Mazuriji.

## Karakteristike

Rajgrodzko jezero leži na granici Varminsko-mazurskog i Podlaskog vojvodstva kod gradića Rajgróda, na nadmorskoj visini od 118 metara. 
Površina mu iznosi 15,14 km² (uključujući otoke 11 ha), duboko je do 52 metara, 
dugo je 12 km u smjeru sjever- jug, a široko do 1,9 metara.

Razvedene Obale jezera duge 56 km vrlo su razvedene i visoke, i djelomično obrasle šumom.

Sjeveroistočni rukavac Rajgrodzkog jezera zove se *Jezero Przepiórka* (Prepelica), sjeverozapadni *Stacko jezero*, a južni *Czarnowiejsko jezero*.

Gradić Rajgród se nalazi na jugoistočnoj obali na mjestu gdje se iz jezera otječe rijeka Lega.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rajgrodzkie, Jezioro''
NK Iskra Bugojno

**NK Iskra Bugojno** je nogometno društvo iz Bugojna u Bosni i Hercegovini koje se takmiči u Drugoj ligi FBIH Zapad.

## Historija
Klub je osnovan 1946. godine i zvao se *Jedinstvo*, a godinu dana kasnije je promjenio ime u *Iskra*. U 1959-oj Iskra je se sjedinila sa Radničkim da bi se jedno vrijeme zvali *Bugojno*.
Klub je uglavnom igrao u nižim ligama, što ga čini jednim od iznenađenja u povijesti jugoslavenskog nogometa.
Iskra je dostigla i svoje uspjehe u Drugoj ligi Savezne Jugoslavije. Za njezin veliki uspon zaslužan je jedan gospodarstvenik Bugojanac, političar i športski djelatnik Stjepan Domaćinović poznat kao Kokan. Vrhunac njegovog dugogodišnjeg predsjedništva kluba je bila gradnja stadiona NK Iskre u roku samih 75 dana, a za time je Domaćinović čvrsto stajao. 

Kaže se da je Domaćinović bio pravi mjesni šerif i da je zbog toga bilo vrlo teško suditi Iskri. 1984. godine Iskra je osvojila Drugu jugoslavensku ligu Zapad, nakon čega je igrala jednu sezonu u Prvoj ligi. Završila je na 17. mjestu sa 27 osvojenih bodova. Te godine osvojila je Mitropa kup. Slijedi popis utakmica koja je NK Iskra odigrala za Mitropu kup:

Jedan od najvećih uspjeha NK Iskre Bugojno je bilo osvajanje Srednjoeuropskog kupa, te igranje u polufinalu Kupa maršala Tita, kada je poražen od Dinama u Zagrebu na jedanaestercima. Iskra je se natjecala u prvoj sezoni Premijer Lige Bosne i Hercegovine. Poslije sedam godina igranja u Prvoj ligi FBiH Iskra je ispala u sezoni 2013/2014 po drugi put u Drugu ligu FBiH Zapad. Nakon sezone 2018/2019 NK Iskra je pala u tešku krizu i klubu se prijetilo nestajanje, što je izazvalo val nezadovoljstva među navijačima i sugrađanima.

## Uspjesi
### Domaći
#### Liga
***[[Druga savezna liga Jugoslavije|Druga liga Jugoslavije]]:**
****Pobjednik (1):** 1983–1984 
***[[Prva nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine]]**:
****Pobjednik (1):** 1997–1998 
***[[Druga nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine]]**:
****Pobjednik (2):** 2006–2007 , 2016–17 

### Međunarodni
***[[Mitropa kup]]:**
****Pobjednik (1):** 1984–1985

## Poznati bivši igrači i treneri
* Vlatko Marković 
* Dražen Ladić
* Fahrija Dautbegović
* Stjepan Tomas
* Tomislav Piplica
* Ranko Stojić
* Miralem Zjajo
* Stojanče Idić
* Zijad Salkić
* Dragan Mirković
* Sead Tanković
* Zoran Šumar
* Sabahudin Vugdalić
* Haris Alispahić
* Nedeljko Kovinjalo
* Dragomir Andan
* Luka Lazić
* Goran Pavlić
* Edin Ramčić
* Jako Novokmet
* Emir Hadžiđulbić 
* Sead Seferović
* Ermin Zec
* Edin Smajić
* Mehmed Alispahić

## Reference
István Németh

**István Németh** (mađ. *Németh István*; Mali Iđoš, 18. avgust 1930 — Novi Sad 30. szeptembar 2019) je mađarski novinar i književnik koji je živeo i stvarao u Srbiji.

## Biografija
István Németh se rodio u Malom Iđošu na leto 1930. godine, prvi sin od oca Jánosa Nemetha i majke Julianne Kiss. Između 1943-44. godine je učio u gimnaziji u Vrbasu. Između 1944-46. godine je učio u gimnaziji u Malom Iđosu i u Bačkoj Topoli. Između 1946-49. godine skoro je završio Građevinski fakultet u Subotici. Između 1954-55. godine je radio u Malom Iđošu kao oficir. Od 1955. godine deset godina je radio kod Ifjúság Szava (na sr. Реč Mladosti). Između 1965-89. godine je radio kao reporter kod Mađar So. Otiso je u penziju 1989. godine.

## Privatan život
1955. godine se venčao sa Ibolyom Toth u Malom Iđošu. Rođena su dva sina: Zoltán (1956) i Gábor (1963). Od Zoltana unuci: Katalin (1983), Attila (1985-2006) i Andrea. Od Gábora ima jednog unuka, Stefana (2000).

## Dela

* Parasztkirályság (novele 1954)
* Egy ember ül az udvaron (1959)
* Lepkelánc (1961, 1965, 1976)
* Hűtlen este (1964)
* Sebestyén (1972)
* Zsebtükör (riportok, 1973)
* Ki látta azt a kisfiút? (dečje novele, 1973)
* Vadalma (1976, 1984)
* Szomszédok vagyunk (riport, 1976)
* Hajnali utazás (1978, 1979)
* Egy múzeum tárgyai (riportok, 1979)
* Kertmozi (jegyzetek, 1980)
* Szeptemberi emlék (izabrane novele, 1981)
* Vörösbegy (dečje novele, 1983)
* Arcok zsebtükörben (riport, 1984)
* Hegyomlás (priče, 1985)
* Díszudvar (1989)
* Mogyorófavirág (izabrane novele, 1990)
* Kánaáni történetek (autobiografije, ispovesti, 1994)
* Jegykendő. Vasárnapi írások 1984-1994 (riporter, 1995)
* Házioltár (porodična kronika, 1996)
* Bühüm meg a Lotyogi (današnje priče, 1996)
* Ünnep Raguzában (riporter, 1998)
* Ima Tündérlakért (novela, 2000)
* Lélekvesztőn. Följegyzések az ezredvégről (2002)
* *Hegyalja utca. 150 apró-cseprő + 1 avagy Egy önmagát vallató peremvidéki naplója*; Forum, Novi sad, 2004
* *Avar lelet. Válogatás Németh István munkáiból 75. születésnapjára*; Gulipán Info Kft., Segedin, 2005
* *Kékkő lovaknak. Tündérlaki képek*; Forum, Novi Sad, 2007
* *Akik az időket szolgálták. Véges-végig a Krivaja völgyében*; Forum, Novi Sad, 2008
* *Sebestyén. Regény*; Forum Könyvkiadó, Újvidék, 2010
* *Felhőnézők. Válogatott gyermeknovellák*; Forum, Novi Sad, 2012
* *Fordulat után*; Forum, Újvidék, 2013
* *Jusztika. Válogatott novellák*; vál. Mák Ferenc; Forum, Novi Sad, 2017

## Izvori

* Ki Kicsoda
* Napkút Kiadó
Mikołajsko jezero

**Mikołajsko jezero** (njemački: *Nikolaiker See*) je glacijalno jezero na sjeveroistoku Poljske, u Regiji Mazurska jezera južno od grada Mikołajki, u porječju rijeke Pise.

## Karakteristike

Mikołajsko jezero leži na nadmorskoj visini od 116 metara, u centru valova dugog približno 30 km, koji se proteže od grada Ryna na sjeveru do grada Ruciane-Nida na jugu.

Površina jezera iznosi 4,99 km² (uključujući otoke površine 1,3 ha), dugo je 5,8 km u smjeru sjever- jug, široko do 1,6 km, a duboko je do 26 metara.

Na sjeveru se pretapa u Jezero Tałty, na jugoistoku sa Jezerom Śniardwy, a na jugozapadu sa Jezerom Bełdany sa kojim čini hidrografsku cjelinu.

Visoke obale jezera nisu naročito razvijene, a duž jugozapada su obrasle šumom.

Mikołajki je dio turističke brodske rute Węgorzewo-Ruciane-Nida.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mikołajskie, Jezioro''
Starac Raško

**Starac Raško** bio je crnogorski narodni pesnik i guslar.  Smatra se istaknutim predstavnikom crnogorske usmene književnosti.

## Biografija
O njegovom životu zna se samo iz zabeleški Vuka Karadžića. Raško je rođen oko 1770. godine u području Stare Hercegovine, poput Tešana Podrugovića, ali se kasnije preselio u Kolašin. Prema nekim teorijama, vjerojatno je bio brat Marka, djeda Svetozara Markovića. Na početku Prvog srpskog ustanka, Raško je došao u selo Sabantu u Jagodinskoj nahiji. Učestvovao je u Prvom srpskom ustanku i istakao se u bici kod Lipara (1804), u kojoj je podigao revolucionarnu zastavu, i u bici kod Deligrada (1806).

## Pesme
Starac Raško bio je nepismen. Na osnovu njegovog pevanja, Vuk Karadžić zabeležio je neke od najboljih pesama s motivima proizašlim iz srednjovjekovne srpske istorije, kao što su *[[Zidanje Skadra]]* i *[[Uroš i Mrnjavčevići]]*. Jacoba Grimma posebno je oduševila pesma *Zidanje Skadra*, koju je opisao kao "jednu od najdirljivijih pesama svih naroda i svih vremena". Raško je bio i izvor pesama *[[Četiri uskoka]]*, *[[Zidanje Ravanice]]* i *[[Margita djevojka i vojvoda Rajko]]*. Vuk Karadžić izjavio je da je pesmu *[[Bitka na Deligradu]]* verovatno ispevao sam Raško. Vuk Karadžić zabeležio je od Raška i jednu verziju pesme *[[Ženidba kralja Vulašina]]*, ali ona nije objavljena jer ju je verovatno smatrao lošijom od ostalih verzija. U pismu koje je napisao Milošu Obrenoviću Vuk je izjavio da nije uspeo zabeležiti dve prekrasne pesme iz Raškova pevanja: *Ženidbu Ive Senjanina* i *Tri sužnja*. Miloš je lično poznavao Raška, inače Vuk o njemu ne bi pisao na takav način.

Vuk je Raškove pjesme svrstao u hercegovačke pjesme, a ta je klasifikacija izazvala polemiku između Svetozara Matića, koji je verovao da su njegove pesme poreklom iz Srema, iako Raško zapravo nikada nije posetio Srem, i nekih drugih naučnika, koji su potvrđivali Vukovo mišljenje.

U svojim je pesmama Raško posvećivao veliku pažnju moralnim temama, gotovo opsednut pitanjima žpravednosti, odanosti i nelojalnosti.

Vuk Karadžić se s Raškom sreo dva puta i iz njegovog je pevanja zabeležio jedanest pesama, od kojih je deset objavio.

* *[[Boj na Deligradu]]* (koju je verovatno spevao sao Raško)
* *[[Smrt Dušanova]]*
* *[[Zidanje Skadra]]*
* *[[Ženidba kneza Lazara]]*
* *[[Uroš i Mrnjavčevići]]*
* *[[Zidanje Ravanice]]*
* *[[Margita djevojka i Rajko vojvoda]]*
* *[[Car Sulejman i Savo patrijarh]]*
* *[[Četiri uskoka]]*
* *[[Ženidba Grujice Novakovića]]*
* *[[Ženidba kralja Vukašina]]* (nije objavljena)

## Reference

## Literatura
* Adnan Čirgić, *Je li Starac Raško autor pjesme "Boj na Deligradu"*, Matica crnogorska br. 62, Cetinje - Podgorica, 2015
* Novak Kilibarda, *Studije i ogledi o crnogorskoj usmenoj književnost*, Institut za crnogorski jezik i književnost, Podgorica 2012
Bełdany (jezero)

**Bełdany** (njemački: *Beldahnsee*) je glacijalno jezero na sjeveroistoku Poljske, u Regiji Mazurska jezera 
kod grada Ruciane-Nida, u porječju rijeke Pise.

## Karakteristike

Bełdany leži na nadmorskoj visini od 118 metara, a površina mu iznosi 9,41 km² (uključujući 8 otoka površine 3,3 ha). 
Jezero je dugo 12,4 km u smjeru sjever- jug, široko do 2,4 km, a duboko je do 46 metara.

Na sjeveru se pretapa u Mikołajsko jezero, pa je preko njega povezano sa Jezerom Śniardwy, a na jugu je kanalom Nidka i prevodnicom povezano sa Jezerom Guzianka Wielka, pa preko njega i Jezerom Nidzkie.

Najveća pritoka mu je rijeka Krutynia, koja uvire na zapadu.

Visoke obale jezera obrasle su šumom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Bełdany''
Mikołajki

**Mikołajki** (njemački: *Nikolaiken*) je ljetovalište i grad od 3,787 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

## Geografija

Mikołajki leži u srcu Mazurskih jezera na granici Mikołajskog i Jezera Tałty.

## Historija

Mikołajki je prvi put dokumentiran 1444. kao feud Teutonskog viteškog reda. Ostao je teutonska domenai nakon Trinaestgodišnjeg rata (1454 -1466).

Od 1525. je dio Pruskog vojvodstva, a od 1550. je sjedište luteranske parohije.
Gradska prava dobio je 1726. kao administrativni i zanatski centar poljoprivredno ribarskog kraja.

Nakon uvođenja stalne parobrodarske linije po jezerima i izgradnje željezničke pruge 1911. Mikołajki se počeo razvijati kao turistički resort.

Tek nakon Drugog svjetskog rata od 1945 je u granicama Poljske države.

Mikołajki je danas turistički centar za sportove na vodi, grad brojnih hotela, pansiona i kuća za odmor. 
Pored tog je luka sa marinom, za obilazak Mazurskih jezera i grad sa pogonima 
drvne, tekstilne i prehrambene industrije.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Mikołajki'' (službene stranice)
Tałty

**Tałty** (njemački: *Talter Gewässer*) je glacijalno jezero u porječju rijeke Pise na sjeveroistoku Poljske u Regiji Mazurska jezera (Varminsko-mazursko vojvodstvo).

## Karakteristike

Tałty leži na nadmorskoj visini od 116 metara, sjeverno od grada Mikołajkija, gdje je poluotocima razdvojen od južnog Mikołajskog jezera.

Jezero Tałty ima površinu od 11,60 km² (uključujući jedan otok velik 3,3 ha), dugo je 12,5 km (sjever-jug), i široko do 1,8 km i maksimalno duboko do 45 m.

Vrlo razvedene obale duge 35 km, pretežno su strme i visoke, obrasle šumama na sjeveroistoku.

Tałty se na sjeveroistoku pretapa u Ryńsko jezero, sa kojim je hidrografska cjelina, dio istog glacijalnog valova.
Na istoku je Tatlinskim kanalom povezan sa Jezerom Jagodne pa preko njega i Niegocinskim i Mamrijskim jezerom.
Kako je na jugu povezan sa Mikołajskim jezerom, koje je pak povezano sa Jezerom Śniardwy -i Tałty je dio turističke brodske rute Obilazak Mazurskih jezera.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Tałty''
Oleckie Wielkie

**Oleckie Wielkie** ili *Olecko Duże* (njemački: *Grosser Oletzkoer See* ili *Treuburger See*) je protočno jezero rijeke Lege na sjeveroistoku Poljske u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

## Karakteristike
Veliko Olecko jezero leži na nadmorskoj visini od 156 metara, površina mu iznosi 2,27 km², a maksimalno duboko je do 45,2 metara.
Jezero je dugo 12 km u smjeru sjever- jug, i široko do 2 metara.

Duž jugozapadne obale Velikog Oleckog jezera prostire se grad Olecko.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Oleckie Małe i Oleckie Wielkie, Jeziora''
Goniądz

**Goniądz** (njemački: *Gonionds*) je gradić od 1,848 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

## Geografija

Goniądz leži na južnoj obali rijeke Biebrze, nedaleko od ušća rijeke Lege.

## Historija

Goniądz je u 14. vijeku bio je predmet poljsko-litvanskih sporova, na prijelazu 14 u 15. vijek definitvno je pripao Velikoj Kneževini Litvaniji, od čijeg je kneza - 1547. dobio gradska prava.
To je potrajalo do 1569. kad je postao dio Poljsko-Litvanske Unije.

Kao malo trgovište i riječna luka  1795., nakon Treće podjele Poljske postao je dio Kraljevine Pruske.
Krajem 19. vijeka povezan je željezničkom prugom.

Danas je trgovački centar poljoprivrednog kraja i mala riječna luka.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Goniądz'' (službene stranice)
Zenon iz Tarsa

**Zenon iz [[Tars|Tarsa]]** (, *Zenon ho Tarseus*; fl. 200. pne.) bio je starogrčki stoički filozof i sin Dioskoridov.

## Život
Zenon je bio Hrizipov učenik. Kada je Hrizipumro oko 206. pne., Zenon ga je naslijedio kao četvrti voditelj stoičke škole u Ateni.

Prema Diogenu Laertiju, napisao je vrlo malo knjiga, ali je iza sebe ostavio velik broj učenika. Prema svjedočenju Filodema, Zenon je pobijao mišljenja peripatetičkog filozofa Hijeronima s Rodosa u "pet knjiga protiv Hijeronima" (Filodem, Sto. *Index Stoicorum*, 48, fr. 18). 

O Zenoovim filozofskim pogledima malo se zna. Očito je bio ortodoksni stoik, ali je sumnjao u doktrinu požara svemira. To je bila značajna modifikacija fizičke teorije stoika, koji su smatrali da se svemir povremeno rastvara u vatri.

Nije poznato kada je umro. Na čelu stoičke škole naslijedio ga je Diogen iz Babilona.

## Reference

## Literatura
*
Muzej Mlade Bosne u Sarajevu

**Muzej Mlade Bosne** se nalazi u zgradi nekadašnje Šilerove radnje, pred kojom se 28. juna 1914. godine dogodio Sarajevski atentat, ubistva austrougarskog prijestolonasljednika Franje Ferdinanda i njegove supruge Sofije, koja je počinio sarajevski gimnazijalac Gavrilo Princip, pripadnik revolucionarne organizacije „Mlada Bosna“. Za ovaj atentat Austro-Ugarska monarhija je smatrala Srbiju neposredno odgovornom, te joj je 23. jula uputila ultimatum, a ubrzo i objavila rat. Nakon toga je počeo Prvi svjetski rat. 

Danas nosi naziv Muzej Sarajevo 1878-1918 ili Muzej Sarajevskog atentata i nalazi se na uglu ulica Obala Kulina bana i Zelenih beretki. Predstavlja jedan od pet depadansa Javne ustanove Muzej Sarajeva.

Austrougarska vlada je na Latinskoj ćupriji, prekoputa mjesta atentata, postavila monumentalan spomenik Franji Ferdinandu i Sofiji Hohenberg. Spomenik je uklonjen nakon stvaranja nove države – Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, a kasnije je otvoren Muzej Mlade Bosne, ispred kojeg su utisnute stope atentatora Principa. Nakon završetka posljednjeg rata postavka muzeja je obnovljena, a muzej preimenovan u Muzej „Sarajevo 1878-1918". Postavka Muzeja podijeljena je u osam sekcija: Otpor okupaciji, Nova administrativna uprava, Kultura življenja, Kulturna i vjersko - prosvjetna društva, štamparije i izdavaštvo, Industrija i arhitektura, Aneksija i Bosanski sabor, Atentat na prijestolonasljednika Franza Ferdinanda i njegovu suprugu Sofiju, te Prvi svjetski rat.

Među najzanimljivijim eksponatima ovog Muzeja su lutke Franje Ferdinanda i Sofije u prirodnim veličinama i stope utisnute u beton pored muzeja. Muzej je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine

## Reference
Ustav Estonije

**Ustav Republike Estonije** (estonski: *Eesti Vabariigi põhiseadus*, PS) je temeljni zakonski akt (ustav) u Republici Estoniji, koji regulira temeljnu organizaciju i strukturu estonske države, kao i temeljna prava, slobode i društvene odnose. Prema ustavu, Estonija se definira kao unitarna parlamentarna republika u kojoj vlast proizlazi iz naroda. Aktualni ustav na snazi je od 3. srpnja 1992. te je ukupno četvrti ustav u historiji Estonije. Od 1992. godine, aktualni je ustav mijenjan ukupno pet puta.

Ustav započinje preambulom te je podijeljen na petnaest glava:

# Opće odredbe 
# Temeljna prava, slobode i dužnosti
# Narod 
# *[[Riigikogu]]*
# Predsjednik
# Vlada Republike Estonije
# Zakonodavna vlast
# Financije i državni proračun
# Vanjskopolitički odnosi i međunarodni sporazumi
# Nacionalna obrana
# Ured državnog revizora
# Kancelar pravde
# Sudovi
# Lokalna samouprava
# Izmjene ustava

Ustavna historija Estonije tijesno je povezana s razvojem nezavisnosti te zemlje nakon Prvog svjetskog rata. Prvi ustav usvojen je 15. lipnja 1920. godine od strane ustavotvorne skupštine, a stupio je na snagu 21. prosinca 1920. godine. Ustav je reflektirao Rousseauove ideje o narodnom suverenitetu, uveo je trodiobu vlasti, a bio je izrazito parlamentaristički strukturiran, tako da je jednodomni *[[Riigikogu]]* imao iznimne ovlasti. Tokom 1930-ih godina, Estonija je upala u period izrazite političke nestabilnosti tako da je donesen nacrt novog ustava koji je, nakon usvajanja na referendumu 1933. godine, stupio na snagu 24. siječnja 1934. godine, dokinuvši tako ustav iz 1920. godine. Ustav je bio sušta suprotnost prvom ustavu, dajući enormne ovlasti državnom poglavaru, međutim čak je i tadašnji državni poglavar, Konstantin Päts, smatrao kako je taj ustav pretjerano autoritaran te je zagovarao donošenje novog ustava. To se konačno dogodilo 1. siječnja 1938. godine, kada je na snagu stupio treći estonski ustav, a koji je ponovo ojačao ovlasti zakonodavne vlasti te je čak uveo dvodomnu Narodnu skupštinu.

Treći estonski ustav formalno je ostao na snazi sve do 1992. godine, kada je zamijenjen aktualnim ustavom. Međutim, *[[de facto]]* je dokinut već 1940. godine, kada je ilegalno donesen "ustav" po uzoru na onaj sovjetski iz 1936. godine; taj je ustav donesen bez referenduma i zapravo je oktroiran od strane prosovjetske marionetske vlasti 25. kolovoza 1940. godine. Sovjetski-estonski ustav iz 1940. godine dokinut je 1978. godine, kada je donesen novi "sovjetski" ustav, modeliran prema sovjetskom ustavu iz 1977. godine.

## Vanjske veze
* Eesti Vabariigi põhiseadused by Elekrooniline Riigi Teataja
* The Constitution in English
* Eesti vabariigi põhiseadus
* Eesti vabariigi põhiseaduse täiendamise seadus
Estonska marka

**Estonska marka** (estonski: *Eesti mark*) bila je službena valuta u Estoniji od 1918. do 1927. godine. Inicijalno je estonska marka bila potpuno istovjetna s tadašnjom njemačkom ostmarkom, koja je cirkulirala zemljom zajedno s ruskim rubljem još od njemačke okupacije. Uz rublje i marke, zemljom su do 1919. godine cirkulirali i njemački ostrubalj te finska marka. Tokom 1920-ih godina, marka je prestala biti vezana uz ostmarku te je promijenila vrijednost. Godine 1928. zamijenila ju je estonska kruna i to u omjeru 1 kruna = 100 marki.

Niža denominacija bila je *penn* (1 marka = 100 penna).

Od 1922. do 1926. godine, država je izdavala kovanice od 1, 3 i 5 penna te 50 marki. Država je inicijalno izdavala novčanice od 5, 10, 20 i 50 penna te 1, 3, 5, 10, 25, 50 i 100 marki, s tim da su kasnije dodane novčanice i od 1,000 te 5,000 marki.

## Literatura
* Krause, Chester L.; Clifford Mishler (1991). *Standard Catalog of World Coins: 1801–1991* (18. izd.). Krause Publications. .
* Pick, Albert (1994). *Standard Catalog of World Paper Money: General Issues*. Colin R. Bruce II i Neil Shafer (ur.) (7. izd.). Krause Publications. .
Ryńskie

**Ryńskie** (njemački: *Rheiner See*) je glacijalno jezero u porječju rijeke Pise na sjeveroistoku 
Poljske  u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Ryńsko jezero leži na nadmorskoj visini od 116 metara, južno od grada Ryna u Regiji Mazurska jezera.

Ryńsko jezero je krajnji sjeveroistočni zavijutak glacijalnog valova dugog oko 30 km koji se proteže od grada Ryna na sjeveru do grada Ruciane-Nida na jugu. U njemu se nižu jezera; Tałty, Mikołajsko, Bełdany koja su dio iste hidrografske cjeline.

Jezero  ima površinu od 6,76 km² (uključujući otoke površine 4,7 ha), dugo je 7,3 km (sjeveroistok-jugozapad), široko do 1,3 km i maksimalno duboko do 50,8  m.

Vrlo razvedene obale duge 22 km, pretežno su strme i visoke, a na istoku su često obrasle šumama.

Ryńsko jezero i grad Ryn dio su turističke brodske rute za obilazak Mazurskih jezera.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Ryńskie, Jezioro''
Ryn

**Ryn** (njemački: *Rhein*) je ljetovalište i grad od 2,843 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

## Geografija

Ryn leži na zapadu Mazurskih jezera na prevlaci između Ryńskog i Ołówskog jezera.

## Historija

Historija Ryna je kao i kod drugih mazurijski gradova usko vezana uz Teutonski viteški red, koji je 1337. na krajnjem sjeveroistoku 
Ryńskog jezera podigao zamak. Uz zamak je u periodu 1394. - 1422. niklo trgovište, nukleus današnjeg grada.

Ryn je i nakon Trinaestgodišnjeg rata (1454 -1466). ostao teutonska domena, sve do 1525. kad 
je postao dio Pruskog vojvodstva.
Tatari su ga spalili 1657., nakon obnove dobio je gradska prava 1723.

Nakon Prvog svjetskog rata 1920. održan je plebiscit na kom su stanovnici odlučili da ostaju u Njemačkoj.

U Međuratnom periodu razvio se kao turistički resort.
Tek nakon Drugog svjetskog rata od 1945 je u granicama Poljske države.

Ryn je danas turistički gradić sa tvornicom namještaja, i malim pogonima prehrambene industrije.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ryn'' (službene stranice)
Doğuş Derya

**Doğuş Derya** (rođena 1978.) ciparska aktivistkinja i političarka, turskog porijekla. 2013. godine izabrana je u Skupštinu Republike okupiranih teritorija sjevernog Cipra.

## Mladost, obrazovanje i aktivizam
Derya je rođena u sjevernoj Nikoziji 1978. godine. Studirala je politologiju i međunarodne odnose na Sveučilištu u Istanbulu i diplomirala 1999. Zatim je magistrirala na Odsjeku za sociologiju Sveučilišta Boğaziçi u Istanbulu. Doktorirala je na Odsjeku za bliskoistočne studije Sveučilišta na Cipru.

Bila je jedna od osnivačica Udruge sveučilišnih predstavnika u razdoblju 1997. - 1998. i Ciparske platforme za mlade 2001. godine. U posljednjim godinama svog obrazovanja sudjelovala je u aktivnostima udruga za ženska prava u Turskoj.

Po povratku na Cipar 2007. godine započela je s predavanjem političke sociologije na Bliskom istočnom sveučilištu i nastavila ovaj posao do 2008. godine. Osnovala je Komunalni mehanizam za ravnopravnost spolova (TOGEM) pri Ministarstvu rada i socijalnog osiguranja od 2008. do 2009. godine, a započela je svoje aktivnosti u nevladinoj organizaciji Feministička radionica (FEMA). U međuvremenu je provodila akademska istraživanja seksualnih teorema, identiteta i nacionalizma. 2012. godine osnovala je i do 2013 koordinirala Općinski centar za društvene djelatnosti općine Gönyeli.

## Politička karijera
Na parlamentarnim izborima 2013. bila je kandidatkinja Republikanske turske stranke u okrugu Lefkoşa i bila je 6. na stranačkoj listi. Dobila je 18.175 glasova, postavši 7. u svojoj stranci i izabrana. Derya je ponovno izabrana i na parlamentarnim izborima 2018. godine.

Derya je glasna i aktivna zagovaračica ravnopravnosti spolova u zajednici, te LGBT prava i stavlja naglasak na demokratske vrijednosti i slobodu u obrazovanju. Potaknula je kontroverzu tijekom stupanja na dužnost zakletvom u parlamentu, jer je u početku odbila izgovoriti zakletvu koja je stavila naglasak na integritet Turske Republike Sjeverni Cipar, tvrdeći da je bila "previše maskulina". Umjesto toga, željela je izreći prisegu naglašavajući borbu za savezni Cipar i žestoko se suprotstavljajući bilo kojoj diskriminaciji, uključujući diskriminaciju na temelju seksualne orijentacije. 2014. godine u govoru u parlamentu izjavila je da su ciparske Grkinje silovane kao i ciparske Turke. Ova je izjava izazvala žestoku reakciju nekih segmenata ciparsko-turskog društva. 2014. pokrenula je reformu Kaznenog zakona, uključujući rodno osjetljive promjene, posebno u poglavlju Seksualni prijestupi. 2015. godine predvodila je odbor koji je izradio novi Obiteljski zakon za sjeverni Cipar. Njezin je prijedlog uključivao povećanu zaštitu za dječake koja je tek ranije bila ponuđena djevojčicama i slobodu žena da u braku biraju svoja prezimena kako vole. Zakon je također unaprijedio zaštitu žena koje se boje ili trpe nasilje.

Zbog pravila rodne kvote na izborima 2018. omjer zastupnica je porastao s 8% na 18%. 2018. zajedno s dva zastupnika iz CTP-a podnijela je zakone o trgovini ljudima, krijumčarenju ljudi i govoru mržnje. Ti su prijedlozi usvojeni jednoglasno na parlamentarnom glasanju u ožujku 2020.

## Izvori
Havaj

**Havaj** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Jagodne

**Jagodne** (njemački: *Jagodner Sees*) je glacijalno jezero na sjeveroistoku Poljske, u Regiji Mazurska jezera u porječju rijeke Pise.

## Karakteristike

Jezero Jagodne leži na nadmorskoj visini od 116 metara, jugozapadno od sela Rydzewo.

Površina jezera iznosi 9,45 km² (uključujući 6 otoka površine 2,6 ha), dugo je 8,7 km u smjeru sjeveroistok- jugozapad, široko do 1,8 km, a duboko je do 37,4 metara.

Niske šumovite obale jezera duge 35,4 km, jako su razvedene, naročito na sjeveru i jugu, gdje se nalaze duboki zaljevi; Mulik (sjever), i Szymonecki i Górkło na jugu.

Jezero Jagodne je na sjeveru prirodno povezano sa Jezerom Niegocin, dok je na jugozapadu Miodunskim, Grunwaldskim, Leleckim i Taltenskim kanalima i jezerima (Szymon, Kotek Wielki,Tałtowisko) povezano sa Jezerom Tałty i preko njega i sa najvećim Jezerom Śniardwy.

Zbog tog je Jagodne obavezni dio turističke brodske rute Węgorzewo-Ruciane-Nida.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Jagodne, Jezioro''
The Shipment (Star Trek: Enterprise)

***The Shipment*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 29. oktobra 2003. godine. Radnja prikazuje kako posada *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprisea]]* dolazi na rudarsku koloniju kako bi otkrila informacije o tvari koja se koristi za izradu xindijevskog oružja.

## Reference

## Vanjske veze
*
Twilight (Star Trek: Enterprise)

***Twilight*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 5. novembra 2003. godine. Radnja prikazuje kako kapetan Archer bude izložen vremensko-prostornoj anomaliji zbog koje će u njegov mozak ući paraziti i izazvati amneziju, a zbog čega nije u stanju zapovijedati *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterpriseom]]* niti spriječiti Xindije da unište Zemlju.

Epizoda, nastala po ideji da se prikaže alternativni univerzum u kome Xindiji odnose pobjedu, je dobila pohvale od strane Scotta Bakule.

## Povezano
**[[Yesterday's Enterprise]]*

## Izvori

## Vanjske veze

*
Pazuh

**Pazuh**, **pazuho** ili **potpazušje** () predstavlja deo tela čoveka koji se nalazi između gornjeg dela nadlaktice, ramena i grudnog koša.

Najznačajnije karakteristike ovog dela tela su izrazita maljavost, golicljivost i znojenje (sadrži veliki broj znojnih žlezda). Za pazuh se vezuje upotreba dezodoransa koji smanjuje znojenje i neprijatne mirise.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Valaste (vodopad)

**Valaste** (estonski: *Valaste juga*) najviši je vodopad u Estoniji (visina od 30.5 metara) i susjednim regijama, koji se nalazi između naselja Ontika i Valaste u okrugu Ida-Viru u Estoniji. Ovaj ponirajući vodopad nastao je poniranjem potoka preko Baltičkog klinta nedaleko od obale Finskog zaljeva. Tokom zime se potpuno zaledi, zbog čega je vrlo popularna turistička lokacija; do vodopada je moguće doći automobilom i pješice.

## Galerija

File:Valaste waterfall, June 2010, 2.jpg|
File:Valaste falls 3.jpg|Valaste zimi
File:Valaste waterfall-1.JPG|Zamrznuti vodopad zimi
File:Valaste falls 1.jpg|
File:Valaste falls 5.jpg|
File:Valasteoja1.jpg|
File:Valaste Juga Platform Broken.JPG|Platforma koja je vodila do vodopada jedno je vrijeme bila neprohodna


## Reference

## Vanjske veze
*World Waterfall Database
Martin Camaj

**Martin Camaj** (21. jul 1925 – 12. mart 1992) bio je albanski folklorist, lingvist i pisac. Smatra se jednim od najznačajnijih pisaca albanske proze. Njegov roman *Rrathë* () drži se prvim pshiloškim romanom u albanskoj književnosti.

## Život
Martin Camaj rođen je u Temalu, u Skadarskom distriktu Skadarskog okruga u sjeverozapadnoj Albaniji 21. jula 1925. godine. Prvo je studirao na isusovačkom Saverijanskom kolegiju u Skadru, a potom na Sveučilištu u Beogradu. Kasnije je Camaj radio kao profesor albanskog jezika na rimskom Sveučilištu Sapienza, gdje je 1960. godine završio poslijediplomski studij lingvistike. Godine 1957. postao je glavni urednik albanološkog časopisa *Shejzat*, koji je izlazio u Rimu. Godine 1961. nastanio se u Münchenu i prvo radio kao lektor na Sveučilištu Ludwig Maximilian u Münchenu, a 1964. stekao je naslov *[[Privatdozent]]*. Godine 1970. stekao je profesorsko mjesto i do 1990. godine bio je profesor albanologije na istom sveučilištu. Nastanivši se 1970-ih u Lenggriesu u Bavarskoj, tamo je i umro 12. marta 1992. godine.

## Djela
Camajeva djela vrte se oko tema poput gubitka i potrage za tradicijom te usamljenosti koju donose buduće promjene. Njegove prve pjesničke zbirke *Nji fyell ndër male* () i *Kanga e Vërrinit* () objavljene su u Prištini 1953, odnosno 1954. godine; obje su nadahnute autorovim rodnim mjestom u gorju sjeverne Albanije i izvršile su značajan poticaj za razvoj albanske poezije na Kosovu ranih 1950-ih godina. Njegovo prvo veliko prozno djelo bilo je *Djella*, objavljeno u Rimu 1958. godine. Sljedeći roman, *Rrathë* () objavljen je u Münchenu 1978. godine. Za *Krugove*, koji su njegovo najveće djelo, trebalo je Camaju petnaest godina da bi ga dovršio i taj se roman smatra prvim psihološkim romanom napisanim na albanskom jeziku. Roman je podijeljen u tri kruga: voda, vatra i krv, koji simboliziraju metafizičke i socijalne teme koje se ponavljaju. Godine 1981. objavljena je zbirka pod nazivom *Shkundullima* (), koja je obuhvaćala pet kratkih priča i jednu Camajevu predstavu. Njegov posljednji roman, *Karpa*, objavljen 1987. godine u Rimu, distopijsko je djelo smješteno u 2238. godinu.

## Reference
Esad Mekuli

**Esad Mekuli** (17. decembar 1916 – 6. august 1992) bio je kosovski pjesnik, književni kritičar i prevoditelj albanske narodnosti. Bio je prvi predsjednik Akademije znanosti i umjetnosti Kosova. Robert Elsie smatra ga ocem moderne albanske poezije u Jugoslaviji, a utjecaj njegova stvaralaštva na Kosovu je i dalje veoma snažan.

## Život
Esad Mekuli rođen je u Plavu, u Kraljevini Crnoj Gori, od oca hodže Smajla Ademija iz bratstva Mekuli u Novšićima (). Po završetku lokalne osnovne škole, Mekuli je srednju školu pohađao u Peći, gdje je maturirao 1936. godine. Tada se upisao na Veterinarski fakultet Sveučilišta u Beogradu. Tamo je stupio u kontakt s marksističkim krugovima i bio je veteran španjolskog građanskog rata. Zbog svoje političke aktivnosti uhićen je 1940. godine. Pušten je u aprilu 1941. godine, nakon proglašenja amnestije. Počeo je raditi u Peći kao veterinar, a talijanska vojska ponovno ga je uhitila 1942. godine zbog sumnje da ima veze s pokretom otpora. Nakon puštanja, pridružio se jugoslavenskim partizanskim snagama 1943. godine i postao urednikom ilegalnih partizanskih novina na albanskom jeziku *Lirija* ().

Nakon Drugog svjetskog rata nastavio je raditi kao veterinar, kao i urednik jedinih legalnih albanskih novina na Kosovu, *Rilindja* (). Godine 1949. osnovao je književni časopis *[[Jeta e re]]* () i ostao je njegov glavni urednik do 1971. godine. Također je pisao i surađivao s mnogim novinama u Srbiji, Crnoj Gori i Hrvatskoj. Bio je prvi čelnik Udruženja književnika Kosova i prvi predsjednik Akademije znanosti i umjetnosti Kosova, kao i glavni i odgovorni urednik *[[Enciklopedija Jugoslavije|Enciklopedije Jugoslavije]]* za Kosovo. Njegova djela uključuju i prijevode djela jugoslavenskih književnosti na albanski jezik, poput djela crnogorskog pjesnika Petra II Petrovića Njegoša, kao i prijevode djela albanske književnosti na srpskohrvatski jezik. Među književnim pseudonimima koje je koristio jesu Sat Nokshiqi () i Sat Hoxha (). Umro je u Prištini 6. augusta 1993. godine.

Esad je bio oženjen sa Sehadetom Mekuli, ginekologinjom i javnom osobom, koja je poslužila kao inspiracija za lik Teute Shkreli u romanu Ismaila Kadarea iz 1985. godine *Krushqit jane te ngrire* ().

## Djela
Mekuli je bio predani pjesnik socijalne svijesti, čiji bijes zbog nepravde, nasilja i patnje nalikuje onome iz predrevolucionarnog stiha mesijanskog Migjenija iz Skadra. Njegova prva pjesnička zbirka, *Për ty* (, Prištinam 1955), bila je posvećena narodu Kosova. Njegova posljednja zbirka, *Drita që nuk shuhet* (, Priština, 1989), pojavila se više od trideset godina kasnije.

### Popis djela
* *Për ty* (), Priština, 1955, zbirka pjesama posvećena albanskom narodu;
* *Dita e re* (), Priština, 1966, zbirka pjesama za djecu;
* *Avsha Ada* (), 1971, zbirka pjesama;
* *Vjershat* (), 1973, zbirka pjesama;
* *Brigjet* (), 1981, zbirka pjesama;
* *Rini e kuqe* (), Priština, 1984.
* *Në mes të dashurisë dhe urrejtjes* (), Tirana, 1986.
* *Dita që nuk shuhet* (), Priština, 1989.

## References
Ali Podrimja

**Ali Podrimja** (Đakovica, 28. august 1942 – Lodève, Francuska, 21. jul 2012) bio je kosovski pjesnik albanske narodnosti.

Na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Prištini diplomirao je albanski jezik i književnost. Bio je urednik u izdavačkoj kući *[[Rilindja]]* (). Smatra se jednim od najplodnijih suvremenih albanskih književnih stvaralaca. Objavio je zbirke pjesama: *Zov* (, 1961), *Rupci pozdrava* (, 1963), *Lijepa bol* (, 1967), *Sampo* (1969), *Sjena zemlje* (, 1971), *Torzo* (1971), *Glagol* (, 1973), *Credo* (1976), *Poema* (1981), *Ravnoteža* (, 1981), *Ljum, Ljumi* (, 1982) i mnoge druge.

Kao autor više od desetak zbirki uvjerljivih i asertivnih pjesama od 1961. godine, Podrimja je prepoznat na Kosovu i u samoj Albaniji kao jedan od vodećih i inovativnih pjesnika. Mnogi ga, zapravo, smatraju najtipičnijim predstavnikom moderne albanske poezije na Kosovu, a zasigurno je kosovski pjesnik s najširom međunarodnom reputacijom. Podrimjina prva zbirka elegičnij pjesama, *Thirrje* (, Priština 1961), objavljena je dok je još bio u srednjoj školi u Đakovici. Kasnije zbirke uvode nove elemente pjesnikovog repertoara, sklonost simbolima i alegoriji, otkrivajući ga kao zrelog simbolista koji je lako kreće u širokom spektru rima i metara. Početkom 1980-ih objavio je maestralnu zbirku *Lum, Lumi* (, Priština, 1982), koja je označila prekretnicu ne samo u njegovom vlastitom radu već i u suvremenom kosovskom pjesništvu u cjelini. Ova besmrtna počast pjesnikovom mladom sinu Ljumi, koji je umro od raka, uvela je egzistencijalističku zaokupljenost dilemom bića, s elementima samoće, straha, smrti i sudbine. 

Ipak, Ali Podrimja je lakonski pjesnik. Njegov je stih kompaktne građe, a slike su direktne, kratke i lišene bilo kakve umjetne opširnosti. Svaka je riječ bitna. Ono što fascinira čitatelja jest njegova uvjerljiva sposobnost da ovaj eliptični stjenoviti krajolik, koji podsjeća na albanski narodni stih, ukrašava neobičnim metaforama, neočekivanim sintaktičkim strukturama i suptilnim rimama.

## Reference
Jakušovce

**Jakušovce** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Azem Shkreli

**Azem Shkreli** (, Peć, 10. februar 1938 – Priština, 27. maj 1997) bio je kosovski pjesnik, romanopisac, redatelj i producent albanske narodnosti. Bio je novinar *[[Rilindja|Rilindje]]*, ravnatelj Pokrajinskoga kazališta u Prištini, ravnatelj i osnivač Kosovofilma, predsjednik Saveza pisaca Jugoslavije.

## Život i rad
Azem Shkreli rođen je 10. februara 1938. u Rugovi kraj grada Peći na Kosovu. Majku je izgubio kad je imao dvije godine, a odgojila ga je baka, koja je također umrla dok je još bio dječak. Išao je u osnovnu školu u Peći, a u Prištini je pohađao gimnaziju i maturirao 1961. godine, a zatim je otišao na Filozofski fakultet Sveučilišta u Prištini, gdje je studirao na Odsjeku za albanski jezik i književnost i diplomirao 1965. godine. Kao student počeo je pisati za dnevne novine *[[Rilindja]]* i bio je na čelu Kosovskog udruženja književnika. Radio je kao direktor Narodnog kazališta Kosova (tada Narodnog pokrajinskog kazališta) od 1960. do 1975. godine, a 1975. postao osnovao je i bio prvi ravnatelj tvrtke Kosovofilm, koja se bavila produkcijom, distribucijom i prikazivanjem filmova; tu je dužnost obnašao sve dok ga nije smijenila nova srpska uprava 1991. godine.

Objavio je pjesme, drame *Fosili* (, 1968) i *Sovin grob* (, 1983), pripovijetke *Evine oči* (, 1965) i roman *Bijela karavana* (, 1961).

## Reference
Anton Pashku

**Anton Pashku** (, Graždanik kraj Prizrena, 7. januar 1937 – Priština, 31. oktobar 1995) bio je kosovski pisac albanske narodnosti.

## Život
Anton Pašku rođen je u Graždaniku kod Prizrena u seljačkoj obitelji. Bio je jedan od urednika prištinskog književnog časopisa *[[Jeta e re]]*, neko vrijeme urednik kulturne rubrike dnevnoga lista *[[Rilindja]]*, a krajem 1971. postao je urednik u izdavačkom poduzeću *Rilindja*,. gdje je uređivao prozu i dramu. Njegove eksperimentalne pripovijetke, romani i drame, koji pokazuju srodnost s djelima Georgea Orwella, Franza Kafke i Roberta Musila, suptilne su i majstorske studije psihe. Pašku je pisac koji se ne obraća širokim masama javnosti, već čitatelju koji uživa u hermetičkim opažanjima i detaljima analize likova. Bilo je to zbog oštrog političkog potiskivanja prve generacije proznih pisaca među kosovskim Albanaca krajem pedesetih godina 20. stoljeća, zbog čega se povukao iz glavnih tokova književne produkcije i stvorio svoj povučeni svijet.

## Djelo
Među Paškuovim djelima jesu: zbirke pripovijedaka *Tregime* (, Priština, 1961), *Kjasina* ((, Priština, 1973), *Lutjet e mbrëmjes* (, Priština, 1978), te roman *Oh* (, Priština, 1971), koji predstavlja vježbu u stilu i proizvod je groteske i nešto sasvim jedinstveno u albanskoj književnosti. Također je autor predstava kao što su *Sinkopa* (, Priština, 1969) i *Gof* (, Priština, 1976). Anton Pašku svrstava se među najbolje stiliste albanske književnosti. *Rilindja* je 1986. objavila njegova sabrana djela u tri knjige. Djela su mu prevođena na jezike narodâ Jugoslavije i na francuski.

Pašku je jedini predstavnik književnog pravca moderne u albanskoj književnosti. Postao je inicijator modernizacije albanske drame općenito. U književnost na albanskom uveo je kazalište apsurda s dramama *Sinkopa* (Priština, 1968) i *Gof* (Priština, 1976), koje unose inovacije u albansku dramu i približuju je europskim uzorima toga doba, posebno drami apsurda te nadrealističkoj i egzistencijalističkoj drami.

## Reference

## Literatura
*
Sabri Hamiti

**Sabri Hamiti** (Donja Dubnica kraj Podujeva, 10. maj 1950) je kosovski pisac albanske narodnosti.

## Život i djelo
Diplomirao je albanologiju na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Prištini. Studij književnosti nastavio je u Zagrebu i Parizu.

Hamiti je autor brojnih svezaka proze, poezije i drame, kao i inovativnih književnih kritika. Piše pjesme zasićene simbolima (*Čovjek umire mlad* – , 1972; *Lice i naličje* – ; Ilirsko stablo – , 1979), eseje (*Varijante* – , 1974) i književne kritike (*Književna svijest* – ; *Zavjet* ; *Enigma poezije* – . Okušao se i u romanu: *Sto godina samoće* - (, 1976) i u drami: *Crnina* - ; *Misija* - ; *Strast* -  . Prati suvremenu zapadnoeuropsku književnost te prevodi književnoteoretska djela, osobito s francuskog jezika.

Među drugim zbirkama pjesama jesu: *Thikë harrimi* (, Priština, 1975), *Leja e njohtimit 1985* (, Priština, 1985), *Kaosmos* (Priština, 1990), *ABC* (Priština, 1994), *Sympathia* (Priština, 2004) i *Sokratova kukuta* –  (Priština, 2018).

## Reference
Eqrem Basha

**Eqrem Basha** (, Debar, SR Makedonija, 15. novembar 1948) je kosovski pisac albanske narodnosti. Iako je rođen u današnjoj Sjevernoj Makedoniji, od 1970-ih živi na Kosovu i čitav njegov rad vezan je za tu regiju i njezin glavni grad, Prištinu.

## Život i djelo
Baša se početkom 1970-ih godina preselio se u Prištinu da studira albanski jezik i književnost na novostvorenom Sveučilištu u Prištini. Kasnije je radio za prištinsku televiziju kao urednik dramske rubrike, ali je otpušten iz političkih razloga tijekom srpskog preuzimanja medija 1989–1990. godine. Baša je autor osam zbirki inovativnih pjesama u razdoblju od 1971. do 1995. godine, tri zbirke pripovijedaka i brojnih prijevoda (posebno francuske književnosti i drame).

U posljednje se vrijeme bavi izdavačkom djelatnošću u Prištini. Prema Robertu Elsieju, "Ekrem Baša je zagonetni pjesnik; zbunjujući, fascinantan i teško ga je klasificirati u književnom smislu, no uspijeva znatiželjnom čitatelju prenijeti određenu mistiku; u jednom trenutku djeluje hladno logično i pokazuje divnu sposobnost deduktivnog rasuđivanja, a sljedeći trenutak svladaju ga apsurdni letovi mašte u nadrealistički svijet u kojem očito ništa nema smisla. Baša ima urbani pogled na stvari i oduševljava se svakodnevnim apsurdnostima života. Ništa mu ne može biti stranije od nadahnuća koje mnogi njegovi kolege pjesnici crpe iz bogate folklorne tradicije sjevernih planinskih plemena i stihova društvene predanosti. Njegova je poezija lagana, razgovorna i mnogo manje deklamativana od poezije mnogih njegovih prethodnika".

### Popis djela
* *Shëtitje nëpër mjegull* (), pjesme, 1971.
* *Polip – Ptikon*, pjesme, 1974.
* *Udha qumështore* (), pjesme, 1986.
* *Brymë në zemër* (), pjesme, 1989.
* *Marshi i kërmillit* (), pripovijetke, 1994.
* *Zogu i zi* (), pjesme, Skopje, Flaka e vëllazërimit, 1995.
* *Dyert e heshtjes* (), roman, Peć, Dukagjini, 2001.
* *Alpinisti* (), roman, Peć, Dukagjini, 2004 
* *Doktrina e të menduarit vetëm* (), pjesme, Priština, ASHAK, 2006 
* *Meny ballkanike* (), pjesme, 2006.
* *Shtëpia e mallit* (), pripovijetke, Tirana, Ideart, 2009 
* *Lakorjka e Ik'sit*, roman, Priština, Botimet Koha, 2011 
* *Varrë* (), roman, Priština, Botimet Koha Biblioteka ODA, 2012 

## Povezano
* Albanska književnost

## Reference
Nacionalni spomenici u Palama (FBiH)

Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za opštinu Pale se nalaze slijedeći spomenici:
* Turbe Semiz-ali paše sa haremom Semiz Ali-pašine džamije, graditeljska cjelina.

## Reference