open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Autobiography of Miss Jane Pittman

***The Autobiography of Miss Jane Pittman*** (doslovno: "Autobigrafija gospođice Jane Pittman") je roman koga je 1971. izdao američki književnik Ernest J. Gaines. Njegova radnja opisuje položaj i probleme Afroamerikanaca kroz oči naratora i naslovne protagonistice po imenu Jane Pittman. U njemu ona kao 110-godišnja žena opisuje svoje doživljaje od vremena kada je na američkom Jugu odrastala kao robinja pred kraj građanskog rata.

Roman je široj javnosti poznat po adaptaciji u obliku istoimenog TV-filma originalno prikazanog na programu mreže CBS 1974. i u kome je naslovnu protagonisticu tumačila Cicely Tyson. To ostvarenje, koje je dobilo niz nagrada, je na prostoru bivše Jugoslavije emitirano sredinom 1980-ih u okviru programa mreže JRT.

## Vanjske veze

* 
* Groundbreaking makeup in the film
Cicely Tyson

**Cicely Tyson** (19. decembar 1924 - 28. januar 2021) je američka glumica poznta po nastupima u filmu *[[Sounder (film)|Sounder]]*, TV-filmu *[[The Autobiography of Miss Jane Pittman]]* i TV-seriji *[[Roots (TV serija)|Korijeni]]*.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* 
*
Eddie Slovik

**Edward Donald Slovik** (18. februar 1920 &ndash; 31. januar 1945) bio je redov u američkoj vojsci u doba drugog svjetskog rata, poznat kao jedini američki vojnik pogubljen zbog dezerterstva nakon američkog građanskog rata.

Mlađim generacijama je poznat prije svega po hvaljenom TV-filmu *[[The Execution of Private Slovik|Pogubljenje vojnika Slovika]]* iz 1974. godine, temeljenom na knjizi novinara Williama Bradforda Huiea. U njemu je Slovikov lik tumačio Martin Sheen.

## Vanjske veze
* Restrospective of one of the judges at the trial  at American Heritage Magazine
* 
* ''The Sad Story of Private Eddie Slovik'' 
* 
* Simmons, Zena. (August 25, 1999) ''The Execution of Pvt. Eddie Slovik''  from *[[The Detroit News]]*.
The Execution of Private Slovik

***The Execution of Private Slovik*** je knjiga koju je 1954. napisao i objavio američki novinar William Bradford Huie, i u njoj opisao slučaj Eddieja Slovika, mladog američkog vojnika koji je pred kraj drugog svjetskog rata osuđen na smrt i pogubljen zbog dezerterstva, postavši jedini pripadnik američkih oružanih snaga kome se to dogodilo nakon građanskog rata. 13. marta 1974. je na programu američke TV-mreže NBC emitiran TV-film temeljen na knjizi, a u kome je Slovikov lik tumačio Martin Sheen.

Isti je film 1980-ih u okviru mreže JRT emitirala tadašnja Radiotelevizija Zagreb.

## Vanjske veze
* 
* Movie trailer
Graham Chapman

**Graham Arthur Chapman** (8. januar 1941 – 4. oktobar 1989) bio je engleski komicar, glumac, pisac i ljekar, najpoznatiji kao jedan od članova znamenite humorističke trupe Monty Python. U njoj se istakao kao tumač glavnih uloga u njenim igranim filmovima - kao kralj Arthur u*[[Monty Python and the Holy Grail]]* i *Brian* u *[[Monty Python's Life of Brian]]*. Glumio je i u filmu *[[Yellowbeard]]*.

## Napomene

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Graham Chapman at PythOnline Pythons Page 
* 
* 
* 
* 
* 
* Graham Chapman at the BBC Comedy Guide
* Graham Chapman at the Comedy Zone
* Graham Chapman at Gay Greats
Jon Pertwee

**John Devon Roland "Jon" Pertwee** (7. jul 1919 – 20. maj 1996) bio je engleski glumac, najpoznatiji po nastupu u popularnoj BBC-jevoj science fiction TV-seriji *[[Doctor Who]]* gdje je od 1970. do 1974. glumio treću inkarnaciju naslovnog junaka te kao naslovni junak TV-serije za djecu *[[Worzel Gummidge (TV serija)|Worzel Gummidge]]*.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Jon Pertwee Biography – British Film Institute
* Interview with Jon Pertwee conducted in March 1996 
* 
* Action Who – Jon Pertwee article at Kasterborous.com 
* Jon Pertwee's career including The Navy Lark at http://www.kastria.net 
* ''An Hour with Jon Pertwee'' Jon Pertwee reminisces, including time serving on the ''Hood'' – streaming audio
* Pertwee's appearance in a 1996 UK TV commercial
Pjesma Eurovizije 1974.

**Eurovizija 1974.** je bila 19. natjecanje na pjesmu Eurovizije. Održana je u ljetovalištu Brighton na južnoj obali Ujedinjenog Kraljevstva. BBC je pristao organizirati natjecanje nakon druge uzastopne pobjede Luksemburga, jer Luksemburg više financijski nije mogao. Pobijedila je švedska grupa ABBA.

ABBA je pjevala pjesmu "Waterloo", a grupa je postala jedna od najpopularnijih grupa svih vremena. Uz pobjednicu 1988. Celine Dion, ABBA je jedina temeljem nastupa na Eurosongu uspjela postići status međunarodne zvijezde. Usprkos toga, ta je pjesma osvojila samo 15 % maksimalnih bodova, što je najlošiji rezultat za pjesmu-pobjednicu u historiji natjecanja (ne računajući 12 % osvojenih od strane četiri ravnopravne pobjednice na Eurosongu 1969).

Jugoslaviju je na natjecanju zastupala Korni Grupa s pjesmom Moja generacija, koja je osvojila 12. mjesto sa 6 bodova.

Osim po pobjedničkoj pjesmi, natjecanje je postalo poznato i po pjesmi *[[E depoi do adeus]]* koja je predstavljala Portugal, koja je mjesec dana kasnije poslužila ljevičarskim portugalskim oficirima da pokrenu Revoluciju karanfila.

Francuska nije sudjelovala na natjecanju jer je svečanost koincidirala sa nacionalnom žalošću proglašenom zbog iznenadne smrti predsjednika Georgesa Pompidoua. Italijanska državna televizija RAI je, pak, odbila prenositi svečanost, jer je njeno vodstvo zaključilo da pjesma *Si* (čiji naslov na italijanski|italijanskom znači "da") mogao shvatiti kao neprimjerena propaganda u prilog referenduma o pravu na razvod održanog nekoliko mjeseci kasnije.

## Rezultati
Waterloo

**Waterloo**, koji se u zavisnosti od govornog područja izgovara kao **Vaterlo** ili *Voterlu*' može označavati:

## Gradovi

* Vaterlo - grad u Belgiji, blizu Brisela.
* Vaterlu - grad u Kanadi, provincija Ontario. 
* Voterlu - grad u SAD, savezna država Ajova.

## Ostalo

* Bitku kod Vaterloa, najveći poraz Napoleona
* Stanica Voterlu, jedna od glavnih železničkih stanica u Londonu, kao i jedna od stanica londonskog metroa
* Voterlu i Siti, jedna od linija londonskog metroa
* Waterloo (pjesma), s kojom je ABBA osvojila Eurosong 1974 i stekla svjetsku slavu;

U figurativnom smislu se Waterloo koristi kao izraz kao katastrofu, debakl i konačni poraz.
Hios (grad)

**Hios** (grčki: Χίος) je glavni grad egejskog otoka Hios, u istočnoj Grčkoj. Grad je smješten na istočnoj obali otoka, nasuprot turskoj obali i gradu Çeşme. Hios ima 32,000 stanovnika i upravno je sjedište (i glavna luka) otoka i Prefekture Hios.

Grad često zovu, kao i sve otočke gradove po Grčkoj, jednostavno *Chora* (što znači *grad*) ili *Kastro* (utvrda) da istaknu razliku od Hiosa, - otoka koji ima isto ime.

## Historija
Izvorno antičko naselje podignuto je na sjevernoj strani prirodne luke. Za vrijeme 16. vijeka, već utvrđeni grad je pojačan u tešku srednjovjekovnu utvrdu "Kastro".

Današnji grad izrastao je iz *Kastra* (Utvrde) , u posljednjih 200 godina. Nakon katastrofalnog potresa iz 1881 godine, grad je postupno izgrađen u neoklasičnom stilu, ali danas uz obalu prevladavaju potpuno moderne građevine.
Centar grada nalazi se između utvrde i luke, tu su smještene zgrade uprave, muzeji, kao i glavna trgovačka ulica *Aplotaria*, i gradski park.

Sjeverno od grada Hiosa, nalazi se prigradsko naselje Vrondatos. Aerodrom Hios, koji služi za cijeli otok smješten je na par kilometara južno od središta grada.

## Vanjske veze
* Službene starnice
Igumenica

**Igumenica** (grčki: *Ηγουμενίτσα*, albanski: *Gumenicë*, ili *Gumenica*) je lučki grad u sjeverozapadnoj Grčkoj. Igumenica je glavni grad prefekture Tesprotije. antičko ime grada bilo je *Titani*.

Igoumenica je pitoreskni mali grad sa puno zelenila, i lijepih plaža, okružen zelenim planinama.

## Historija
U antička vremena Igoumenica je bila poznata kao grad *Titani*, (**Gitani**, **Gitana**, **Goumani**) - to je bio jedan od najvažnijijih gradova Kraljevstva Tesprotija koji se za vrijeme 4. vijeka pne. prostirao na površini od 28 hektara. Dužina njegovih gradskih zidina bila je 2 400 metara. To je bio grad sa četvoro gradskih vrata, nutarnje zidine u obliku srpa, dijelile su grad na pola. Najsjevernija kružna kula, nalazila se na brdu iznad grada i vjerojatno je služila i kao vjersko svetište. Suvremena arheološka iskapanja, - otkrila su gradsko kazalište za 2, 500 gledalaca i ostatke dva hrama.

*Titani* je bio sjedište susreta Epirskog saveza (Livi 42.38.1). Poveznica između Tesprotije i rijeke Tijamis, gradska akropola imala je lijep polukružni toranj, malo kazalište, kule i kapije koje su još uvijek vidljive. Rijeka Tijamis (Kalamas) u to vrijeme vjerojatno je bila plovna do tog mjesta. 
Grad je razoren za Rimske republike 167. pne., kasnije je uključen u Rimsko carstvo. Za otomanskih vremena Igumenica je bila mala orjentalna palanka koja je imalo mješano stanovništvo, sastavljeno od Grka, Albanaca (Čama), i Turaka.

Za vrijeme Drugog svjetskog rata Igumenica je bila prva linija fronta za napada Kraljevine Italije na Grčku 1940., tad su Grci brojno stanovništvo albanskih muslimana Čama internirali u logore. Zatim su Igumenicu okupirali Talijani, koji su brojne muslimanske Čame iskoristili kao svoje kolaboracioniste, pomogli su osnivanje - paravojnih snaga; Kosla i balističkih (Balli Kombëtar Çam) bataljona i terorističku organizaciju Këshilla (Ćešila). Njihovi sljedbenici su zapalili Igumenicu.

Nakon Drugog svjetskog rata iz Igumenice i njene bliže okolice iselili su se, ili su protjerani gotovo svi muslimanski Čami i preostali Turci, tako da je danas Igumenica gotovo potpuno grčki grad.

## Promet
Igumenica je ulazna (i odlazna) luka za mnoge motorizirane turiste i autoprijevoznike koji dolaze u Grčku iz zapadne Evrope, velikim trajekt]]ima iz talijanskih luka (Venecija, Trst,Ancona, Bari). Promet Igumenice osobito se jako pojačao 1990 -ih nakon ratnih zbivanja na području bivše Jugoslavije. Taj trajektni prijevoz je praktički preuzeo sav bivši tranzitni promet ex Jugoslavije koji je 1990 bio vrijedan oko 2 000 000,00 $ na godinu. Promet Igumenice pojačao se je i izgradnjom 670&nbsp;km dugog autoputa Egnatia Odos, koja spaja gradove sjeverne Grčke (i koji djelomično ide po istoj trasi kao i antička Via Egnatia, on počinje (završava) u Igumenici.
## Klimatske prilike
U Igumenici ima puno kiše za grčke prilike, i to oko 1 100&nbsp;mm. Za usporedbu u Ateni padne prosječno samo 380 - mm, a na Kreti 640 -mm, ali u Janjini i do 1 300 - mm.

## Kretanje stanovništva posljednjih desetljeća

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* Igumenica
Tijamis

**Tijamis** ili **Kalama**, **Thiamis**, **Thuamis** (grčki: *Θύαμις*, *Καλαμάς*) također je poznata i kao *Glicis* ili *Kalamas*) je rijeka u grčkoj periferiji Epir. Tijamis uvire u Jonsko more kod grada Igumenice.

Ime za ovaj kraj Čamerija (grčki:Τσαμουριά) kao i za bivšu (danas im je osporen status) albansku nacionalnu manjinu Čami potječe od imena rijeke *Thiamis*.

Thiamis je za vrijeme stare Grčke bio granica između historijskih kraljevstva Tesprotije i Kestrine (današnji Filiates).

Za vrijeme renesanse neki tadašnji naučnici mislili su da engleska rijeka Temza (Thames), duguje svoje ime od rijeke *Thiamis*, naime oni su vjerovali da su pojedina stara keltska plemena migrirala iz Epira u Englesku, te su tako donijela sa sobom i toponime iz starog kraja. Međutim danas se to se više ne smatra vjerodostojnim.

## Geografija

Porječje rijeke ima površinu od 1.800&nbsp;km ², Tijamis ima mnoge pritoke i izvore, a gotovo svi (99%) su u Grčkoj.

Rijeka izvire na planine na obroncima planine Duskas uz albansku granicu. Rijeka načelno teče od sjevera prema jugu, u gornjem toku uz njeno korito gradi se autoput *Jonija Odos* (GR-5). Zatim rijeka teče kroz šumovito područje uz trasu stare autoceste GR-6, koja povezuje Igumenicu, Janjinu i Larisu u Tesaliji. Potom rijeka ulazi u područje između dviju planina Kasidijaris i Micikeli i tu teče uskim klancima, i jako meandrira, zatim ulazi u nizinu i tu utječe u Jonsko more formirajući deltu, između gradova Igumenica i Sagiada (pored albanske granice).

* Za vrijeme Drugog svjetskog rata, rijeka Tijamis bila je grčka linija obrane od talijanske invazije 1940 godine.

## Izvori

## Vanjske veze
* Grčki portal za turiste - Rijeka Tijamis
Vječni derbi

**Vječni** ili **večiti derbi** je izraz kojim se označavaju dugogodišnja fudbalska suparništva u nekoliko država. To su:
* Vječiti derbi (Bosna i Hercegovina) - između FK Sarajevo i FK Željezničar
* Večiti derbi (Bugarska) - između klubova Levski Sofija i CSKA Sofija
* Večiti derbi (Grčka) - između klubova Olympiacos i Panathinaikos
* Vječni derbi (Hrvatska) - između klubova HNK Hajduk Split i GNK Dinamo Zagreb
* Večiti derbi (Rumunija) - između klubova Steaua Bukurešt i Dinamo Bukurešt
* Večiti derbi (Slovenija) - između klubova NK Olimpija Ljubljana i NK Maribor
* Večiti derbi (Srbija) - između klubova FK Crvena zvezda i FK Partizan
* Večiti derbi (Turska) - između klubova Galatasaraj i Fenerbahče

## Povezano
* Gradski derbi
* El classico
Agios Nikolaos, Kreta

**Agios Nikolaos** (grčki: Άγιος Νικόλαος) ili **Ajos Nikolaos** je grad na obali grčkoga otoka Krete. Smješten je istočno od Irakliona, sjeverno od grada Jerapetra i zapadno od grada Sitija. Agios Nikolaos je glavni grad Prefekture Lasiti, izgrađen je na ruševinama antičkoga grada Kamara. 

## Historija
Prostor Agios Nikolaosa bio je naseljen već sredinom minojskog razdoblja (2100. pne.-1560. pne.)

U 8. vijeku pne. tu su naselili Dorani koji su osnovali svoj grad Lato na brdu, kod lokaliteta Gulàs, blizu današnjeg sela Kritsa, oko 11 km od Agios Nikolaosa. Oni su na terenu današnjeg grada osnovali svoju luku Kamara. Vremenom je Lato propadao a Kamara rasla i razvijala se da bi za rimskih i bizantskih vremena to postalo središnje naselje tog dijela Krete. Iz bizantskog razdoblja ostala je očuvana mala crkva sv Nikole iz 10. vijeka po kome je današnje naselje i dobilo ime. Agios Nikolaos znači Sveti Nikola, a takvih naselja ima po grčkom prostoru jako puno, na Cipru se nalazi drugi poznati Agios Nikolaos, jer Sveti Nikola je osim što je bio zaštitnik pomoraca, darivatelj djece bio i ostao i patron Grka.
 
Agios Nikolaosom su potom vladali Arapi, Đenovežani, Venecijanci i Otomansko carstvo. Đenovežani su podigli svoju utvrdu Mirabelo, na brdu Nomarkija, od koje je ostalo samo ime, za istoimeni Zaljev Mirabel u kojem se smjestio grad. Venecijanci su početkom 13. vijeka u istom zaljevu, izgradili solane u obližnoj Elundi, udaljenoj oko 12 km od Agios Nikolaosa. Zbog sve veće otomanske opasnosti oni su na ulazu u zaljev na otočiću Kalidon u 16. vijeku tu podigli utvrdu Spinalonga, koja je i nakon pada Irakliona i cijele Krete u otomanske ruke 1669. još pune 46 godine ostala u njihovim rukama.
 

.
## Agios Nikolaos danas
Današnji Agios Nikolaos je poznata turistička destinacija, središte rivijere Lasiti, koja se sastoji od dvadesetak manjih naselja. Prvi veći luksuzni hotel Elunda beach podignut je 1969, nakon toga podignuta su još četiri velika luksuzna hotela.
Najveća atrakcija cijele rivijere je slatkovodno jezero Vulismeni u samom gradu Agios Nikolaosu. U okolici postoje brojne male uvalice i mali otok Agioi Pantes.

U samom gradu treba posjetiti Arheološki muzej (podignut 1970.), koji ima brojne artefakte iz grada i okolice. Velika atrakcija je tradicionalna izložba cvijeća *Iris*, uz brojne ljetne fešte. Turisti uglavnom dolaze iz zapadnoevropskih zemalja a domaći grčki turisti pohrle u Agios Nikolaos sredinom augusta. 

## Promet
Pored grada je aerodrom *Nikos Kazantzakis*, a preko Irakliona postoje brojni trajakti za Pirej. Iz samog grada, ljeti dnevno prometuju dva broda za Pirej i otoke Dodekaneza.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice općine Agios Nikolaos 
* Službene stranice marine Agios Nikolaos
Bitinija i Pont

**Bitinija i Pont** je ime provincije Rimskog carstva na obali Crnog mora u Maloj Aziji. Formirana je od spajanjem bivših kraljevstva Bitinije (pripojena Rimu 74. pne.) i Ponta (pripojena 64. pne.).

Rimski pisac Plinije Mlađi je bio guverner pokrajine od 110. do 112. godine. Njegove Epistule ("Pisma") za cara Trajana (98-117) su glavni izvor na rimske pokrajinske uprave.

Pod administrativnih reformi cara Dioklecijana, Bitinija i Pont je podeljena na 3 manja pokrajine, Bitiniju, Honorijadu i Paflagoniju. Ovi su pripadali dijecezi Ponta, zauzvrat deo Prefektura Istoka.
Stanica

**Postaja** ili **stanica** u najširem i najčešćem smislu označava lokaciju kojom se dijeli neka ruta ili put, odnosno objekti vezani uz nju predviđeni za odmor, opravke, ulazak i izlazak putnika ili djelatnosti vezane uz redovne aktivnosti koje se vezuju uz rutu.

Najčešći oblik takve stanice je tranzitna stanica u zemaljskom - cestovnom ili željezničkom prometu koji može biti:

* autobusna stanica
* tramvajska stanica
* željeznička stanica
** stanica podzemne željeznice
* benzinska stanica, obično predviđena za privatna vozila

Izraz stanica se koristi i za neke objekte javnih službi; tako postoje

* policijska stanica
* vatrogasna stanica
* stanica hitne pomoći
* radio stanica
* televizijska stanica

Stanicama se nazivaju i objekti sagrađeni na određenim lokacijama u svrhu prikupljanja naučnih podataka.

* radarska stanica
* meteorološka stanica
* polarna stanica
* svemirska stanica

## U naukama

* stanica (ćelija)
* radna stanica (u informatici)
Get Christie Love!

***Get Christie Love!*** je američki televizijski film originalno prikazan na programu mreže ABC početkom 1974. godine. Radnja mu se temeljila na romanu *The Ledger* Dorothy Uhnak, a naslovna protagonistica je bila crna policijska detektivka - koju je tumačila Teresa Graves - koja je kao ubačeni tajni agent nastojala razbiti grupu trgovaca narkoticima. Rasa i ime protagonistice romana - Christie Oparra - je u scenariju promijenjena kako bi se maksimalno iskoristila tadašnja velika popularnost blaxploitation filmova sa ženskim protagonistima. Film je potakao snimanje istoimene televizijske serije koja se emitirala u sezoni 1974/75. ali koje je obustavljeno, najviše zbog toga što se Graves tada pridružila Jehovinim svjedocima te odbila scene koje su bile suprotne njenim vjerskim načelima.

Mlađim generacijama je najpoznatija po frazi "Uhapšen si, šećeru" ("You are under arrest, sugah") koju spominju protagonisti Tarantinovog filma *[[Reservoir Dogs|Psi iz rezervoara]]*, odnosno koju citira lik Foxxy Cleopatre u filmu *[[Goldmember]]* iz 2002. godine.

## Uloge
* Teresa Graves – Christie Love
* Harry Guardino – Kapetan Casey Reardon
* Louise Sorel – Helena Varga
* Paul Stevens – Enzo Cortino
* Ron Rifkin – Normand
* Lynne Holmes – Celia Jackson
* Lee Paul – Max Loomis
* Titos Vandis – Spiliolis
* Tracey Roberts – Gwen Fenley
* William Hansen – Dr. Shepard
* Andy Romano – Narednik Seymour Greenberg
* Davis Roberts – Myron Jones
* Bill Henderson – Narednik Stoner Martin
* Deborah Dozier – Amy
* Darlene Conley – Virginia

## Vanjske veze
* 
* 
* * [http://www.eonline.com/Features/Topten/Tvchicks/5.html Top 10 Kick-Ass TV Divas]*
Little House on the Prairie (TV serija)

***Little House on the Prairie*** je američka televizijska serija koja se originalno prikazivala na programu NBC-a od 1974. do 1982. godine. Radnja, temeljena na istoimenoj seriji popularnih romana za djecu autorice Laure Ingalls Wilder, je bila smještena na američki Srednji zapad 1870-ih i 1880-ih te pratila život porodice Ingalls.

Serija je 1980-ih bila prikazivana na programu JRT pod naslovom ***Mala kuća u preriji***.

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* 
* Laura Ingalls Wilder, Frontier Girl - learn about the real Ingalls family!
* Prairie Fans , Another guide to the Little House on the Prairie series.
* ''Little House on the Prairie'' on TVLand.com 
* Michael Landon Remembrance Project Site
* Little House Wiki
Leo Penn

**Leo Z. Penn** (27. august 1921 – 5. septembar 1998) je bio američki glumac i televizijski režiser, poznat kao otac glumaca Seana i Chrisa Penna, te muzičara Michaela Penna.

Penn se rodio u Massachusettsu kao dijete rusko-jevrejskih imigranata Elizabeth (rođ. Melincoff) i Mauricea Daniela Penna. Za vrijeme drugog svjetskog rata je služio kao oficir u Vojnom zrakoplovstvu SAD, odnosno nišandžija na bombarderu. Poslije rata se zaposlio kao glumac u Hollywoodu, ali ga je njegovo sudjelovanje u ljevičarskim sindikatima, neskrivene simpatije za komunizam i odbijanje da prokazuje kolege kao komuniste tokom makartističkih progona dovelo na holivudsku crnu listu. Penn je zbog toga morao naći alternativnu karijeru kao režiser na televiziji.

## Vanjske veze
* 
*
Chris Penn

**Christopher Shannon "Chris" Penn** (10. oktobar 1965 – 24. janzar 2006) bio je američki filmski i televizijski glumac poznat po sporednim, ali zapaženim ulogama u filmovima kao što su * [[The Wild Life (film)|The Wild Life]]*, *[[Reservoir Dogs]]*, *[[Footloose (1984 film)|Footloose]]*, *[[True Romance]]*, *[[All the Right Moves]]* i *[[Pale Rider]]*.

Roditelji su mu bili televizijski režiser Leo Penn i glumica Eileen Ryan. Braća su mu bila glumac Sean Penn i muzičar Michael Penn.

## Filmografija
* *Charlie and the Talking Buzzard* (1979)
* *All The Right Moves* (1983)
* *[[Rumble Fish]]* (1983)
* *[[The Wild Life (film)|The Wild Life]]* (1984)
* *[[Footloose (1984 film)|Footloose]]* (1984)
* *[[Pale Rider]]* (1985)
* *[[At Close Range]]* (1986)
* * Made in USA * (1987)
* *[[Return from the River Kwai]]* (1989)
* *[[Best of the Best]]* (1989)
* *[[Mobsters]]* (1991)
* *Future Kick* (1991)
* *[[Reservoir Dogs]]* (1992)
* *[[Leather Jackets (film)|Leather Jackets]]* (1992) 
* *[[Best of the Best 2]]* (1993)
* *[[The Pickle]]* (1993) 
* *[[Beethoven's 2nd|Beethoven’s 2nd]]* (1993)
* *[[Josh and S.A.M.]]* (1993)
* *[[The Music of Chance (film)|The Music of Chance]]* (1993)
* *[[True Romance]]* (1993)
* *[[Short Cuts]]* (1993)
* *[[Imaginary Crimes]]* (1994)
* *[[Fist of the North Star (1995 film)|Fist of the North Star]]* (1995)
* *Sacred Cargo* (1995)
* *[[To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar]]* (1995)
* *Under the Hula Moon* (1995)
* *Dead Mans Walk (1996
* *Mulholland Falls* (1996)
* *The Funeral* (1996)
* *The Boys Club* (1997)
* *Papertrail* (1997) (a.k.a. *Trail of a Serial Killer*)
* *Deceiver* (1997)
* *One Tough Cop* (1998)
* *Rush Hour* (1998)
* *Family Attraction* (1998)
* *Cement* (1999)
* *The Florentine* (1999)
* *Kiss Kiss (Bang Bang)* (2000)
* *American Pie 2* (2001) {kao Stiflerov otac u izbačenim scenama}
* *Corky Romano* (2001)
* *Murder by Numbers* (2002)
* *Redemption* (2002)
* *Stealing Harvard* (2002)
* *Masked and Anonymous* (2003)
* *Shelter Island* (2003)
* *Grand Theft Auto: San Andreas* (glas Eddieja Pulaskog) (2004)
* *Starsky & Hutch* (2004)
* *After the Sunset* (2004)
* *Pauly Shore is Dead* (2004)
* *The Darwin Awards* (2006)
* *King of Sorrow* (2006)
* *Holly* (2006)
* *Aftermath* (2010)

== Vanjske veze ==
* 
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/entertainment/4645862.stm “*Reservoir Dogs*’ Penn found dead”], article from [[BBC News]]
* [http://news.independent.co.uk/world/americas/article341030.ece “The price of fame: the final reel of Chris Penn”] , biographical article from *The Independent*
* [http://sfgate.com/cgi-bin/article.cgi?f=/c/a/2006/01/31/DDG9DGVQNJ1.DTL “Let us praise Chris Penn—in all his guises] ,” from [[SFGate.com]]*
The Streets of San Francisco

***The Streets of San Francisco*** (Ulice San Francisca) je bila američka policijska TV-serija koja se originalno emitirala na programu mreže ABC od 1972. do 1977. Protagonisti su bili dvojica inspektora (detektiv) policije San Francisca - iskusni poručnik Mike Stone (koga je glumio Karl Malden) i njegov mladi partner Steve Keller (koga je glumio Michael Douglas). Serija je uživala veliku popularnost, ali se Douglas nakon uspjeha filma *[[One Flew Over the Cuckoo's Nest|Let iznad kukavičjeg gnijezda]]* 1975. odlučio posvetiti karijeri filmskog producenta; zato je njegov lik postepeno nestao iz serije, a zamijenio ga je novi detektiv po imenu Dan Robbins (koga je glumio Richard Hatch). Promjena se nije dopala gledateljima, pa je serija gubila gledanost dok snimanje nije obustavljeno 1977.

Godine 1992. je na programu mreže NBC emitiran TV-film *[[Back to the Streets of San Francisco]]* koji je predstavljao njen nastavak.

## Vanjske veze
*  (Series)
* karlmalden.de - German Infoside 
*  (1972 Pilot)
*  (1992 TV Movie)
* Episode Guide for all seasons
Dorothy Uhnak

**Dorothy Uhnak** (24. april 1930. – 8. jul 2006) bila je američka spisateljica kriminalističkih romana poznata po tome što su neka od njenih djela poslužila kao predložak za popularne TV-filmove i serije početkom 1970-ih. Uhnak se pisanjem počelka baviti sredinom 1960-ih, a prije toga je 16 godina služila kao pripadnica Tranzitne policije New Yorka te mnoga od svojih iskustava pretočila u romane čije su protagonistice bile žene-detektivi. Uhnak je za svoj roman *The Bait* godine 1968. dobila nagradu Edgar, a njen roman The Ledger iz 1970. je ekraniziran u obliku popularnog blaxploitation TV-filma *[[Get Christie Love!]]*. Usprkos književnog uspjeha, Uhnak nije bila zadovoljna televizijskim ekranizacijama svojih djela. Godine 2006. je počinila samoubistvo uzevši prekomjernu dozu lijekova.

## Bibliografija
* *Policewoman* (1964)
* *The Bait* (1968)
* *The Witness* (1969)
* *The Ledger* (1970)
* *Law and Order* (1973)
* *The Investigation* (1977)
* *False Witness* (1981)
* *Victims* (1986)
* *The Ryer Avenue Story* (1993)
* *Codes of Betrayal* (1997)
Kolchak: The Night Stalker

***Kolchak: The Night Stalker*** je američka TV-serija koja se originalno emitirala na programu TV-mreže ABC od 1974. do 1975. Radnja, inspirirana romanom *The Kolchak Papers* Jeffa Ricea je u kombinirala kriminalistički i horor žanr, a za naslovnog protagonista imala Carla Kolchaka (koga je tumačio Darren McGavin), novinara koji je istraživao slučajeve ubistava i druge zločine sa natprirodnim elementima. Iako je predstavljala nastavak dva uspješna TV-filma - *[[The Night Stalker (film)|The Night Stalker]]* (1972) i *[[The Night Strangler (film)|The Night Strangler]]* - kao serija je doživjela neuspjeh, te je zbog slabe gledanosti skinuta sa programa. Međutim, u kasnijim je godinama stekla gotovo kultni status, a reputacija joj se dodatno povećala kada se ispostavilo da je poslužila kao jedna od glavnih inspiracija za popularnu TV-seriju *[[The X-Files|Dosjei X]]*. Po njoj su napravljeni romani i stripovi, a 2005. i kratkotrajni remake u obliku TV-serije *[[Night Stalker (TV serija)|Night Stalker]]*.

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Darren McGavin (authorized website)
* Jack Grinnage  (played "Ron Updyke")
* The Kolchak DVD Official Universal Studios Site 
* The Kolchak Series Gil Melle Universal Television Soundtrack CD  (The Ripper, UFO & Vampire suites)
* Big Light Productions, production company for the 2005 *Night Stalker* series
* The Kolchak Journals, a print media fan magazine.
* Pomegranate Press Publisher of *The Night Stalker Companion: A 25th Anniversary Tribute * by Mark Dawidziak
* Moonstone Books  Publisher of Kolchak comics and novels.
* IOACentral.com Article  An article about "Kolchak: The Night Stalker" from a fan of the series.
Born Innocent

***Born Innocent*** je američki televizijski film koji je premijerno prikazan na programu mreže NBC 10. septembra 1974. Radnja Zahvaljujući intenzivnoj propagandnoj kampanji predstavljao je najgledaniju emisiju na američkoj televiziji te godine, ali i izazvao velike kontroverze zbog za veliki dio publike uznemirujućih sadržaja vezanih uz fizičko, psihološko i seksualno zlostavljanje protagonistice, uključujući scenu lezbijskog silovanja. Reakcija je dovela do uvođenja novih cenzorskih standarda na američkoj televiziji, uključujući koncept Family Viewing Hour - termina u kome se smiju prikazivati isključivo "obiteljski" sadržaji.

## Vanjske veze
*
Saz

**Saz** ( *sāz*) je drevni muzički instrument iz grupe tambura.

## Poreklo saza
O poreklu saza postoje različite informacije. Smatra se da je poreklom iz Irana a da je na prostore Balkana dospeo ili tokom 9. veka  ili tokom 15. veka pošto je Balkansko poluostrvo većim delom pripalo Osmanskom carstvu.

Po nekima se saz na teritoriji Bosne i Hercegovine pojavljuje tek u 15. veku dolaskom Osmanlija.

## Vrste
Saz ima najčešće šest žica, međutim, broj žica može biti i veći - osam, dvanaest, pa čak i više, ovisno o volji graditelja ili interpretatora. Saz i šargija su bili prošireni po urbanim sredinama Bosne i Hercegovine. Često se saz poistovjećuje sa šargijom, a ustvari radi se o dva različita instrumenta. Šargija ima kratku dršku, a saz dužu dršku. Međutim, to nije najvažnija niti presudna razlika između njih. Glavna razlika je u perdetima - pragovima, koji su drugačije postavljeni kod saza nego kod šargije. Zbog toga su i tonovi koji se poslije dobijaju drugačiji. Sazevi su ukrašavani sa srebrom, tako što su se vezli ornamenti srebrenom žicom i kitili sa biserima. Ukrašeni sazevi su se u našim narodnim pjesmama nazivali 'sedefli tambura', 'biserli tambura', 'tamburica bisernica', 'bisernica' i drugo.

## Sazlije

Među istaknutim sazlijama u BiH su Selim Salihović, Muhamed Mešanović - Hamić i Šukrija Trako, koji je napisao i knjigu o sazu, "Saz u Bosni" (Visoko: Institut sevdaha - Fondacija Omera Pobrića, 2003). Adi Lukovac, pionir elektronske muzike u Bosni i Hercegovini, često je provlačio motive saza u svojoj muzici. Sviranje više sazlija istovremeno naziva se sviranje (kucanje) u *takum*u.

## Povezano
* Sevdalinka
* Šargija

## Reference

## Vanjske veze

* Pavle Vujisić svira u saz peva pesmu Teško meni u Sarajevu u filmu Sećaš li se Doli Bel
* Internet sajt o poreklu saza 
* O sazu 
* Saz i sevdalinka
Dinaridi

**Dinaridi** (***Dinarski Alpi***) jesu planinski venac u južnoj Evropi, koji se proteže zapadnim delom Balkanskog poluostrva kroz Hrvatsku, Bosnu i Hercegovinu, Srbiju, Crnu Goru i Albaniju.

## Ime

Dinaridi su dobili ime po planini Dinari, koja se nalazi na granici Dalmacije, Bosanske Krajine i Hercegovine.

## Položaj
Venac Dinarskih planina se pruža pravcem severozapad–jugositok, prateći jadransku obalu. Na severozapadu on se ne dotiče s obroncma Julijskih Alpa na Krasu i u Istri (Ćićarija i masiv Učke koje nek autori pokušavaju ugurati pod Dinaride), a na jugoistoku Šarsko-pindski planinski venac. Dužina Dinarskog lanaca je 645 km. Najviša planina su Prokletije sa Jezerskim vrhom na 2.692 metra nadmorske visine, a prosečna visina planina je 1.500–2.200 m, dok su planine na obodu niže.

## Geologija i geomorfologija
Geološki gledano ovaj planinski masiv sastoji se od krečnjačkih oblika, formiranih u doba mezozoika. U svakodnevnom govoru to su kraški oblici reljefa. Dinarski kraj je najbolji primer krasa u Evropi. Po geološkom sastavu Dinarski region je potpuno posebna pojava u srednjoj europi i na Balkanu. Oblici delovanja lednika su retki i zastupljeni su samo na najvišim planinama (Durmitor, Orjen, Prenj, Prokletije). Ledničkom erozijom nastala su jezera, koja danas znamo kao gorske oči.

Najznačajniji oblici reljefa nastali u ovom krečnjačkom kraju su: strme i visoke planine, bez velikog uticaja erozije, i strme i teško prohodne klisure i kanjoni rečnih korita, poput Tare, Morače, Vrbasa, Neretve. Svi ovi oblici reljefa nastali su delovanjem vode , koja spira materijal i nosi ga sa sobom kroz porozni krečnjak. Ova voda se nakuplja u podzemnim šupljinama i lavirintima.

## Planine

Pogledati stranice: Planine Srbije i Planine Crne Gore

Najpoznatije planine Dinarskog sistema su:

* Bijela gora
* Biokovo
* Bjelašnica
* Velebit
* Visitor
* Golija
* Dinara
* Durmitor
* Zlatar
* Zlatibor
* Igman
* Jahorina
* Kamešnica
* Lovćen
* Ljubišnja
* Orjen
* Prokletije
* Romanija
* Rumija
* Sinjajevina
* Tara
* Trebević
* Treskavica
* Crna gora
* Čvrsnica
* Prenj
Askulum

**Askulum** ili **Askul** (, ponekad i s nazivom **Auskulum** (Ausculum) je naziv koji se u antici koristio za dva grada u današnjoj Italiji, a kod kojih su se vodile važne bitke:
* Ausculum u Picenumu (današnja regija Marche), poznat kao prvi saveznički grad koji se digao protiv Rimska Republika|Rima u Saveznički rat u Rimu|Savezničkom ratu; danas je poznat kao Ascoli Piceno;
** bitka kod Askula (89. pne.)
* Ausculum u Apuliji, smješten na Apijevom putu; danas je poznat kao Ascoli Satriano;
** bitka kod Askula (279. pne.) u Pirovom pohodu na Italiju;
** bitka kod Askula (209. pne.) u drugom punskom ratu.

## Napomene
Sparta (grad)

**Sparta** (grčki: Σπάρτη [*Spárti* — **Sparti**]) je grad i općina u grčkoj Periferiji Peloponez. Sparta je glavni grad Prefekture Lakonije.

Sparta se prostire na mjestu antičkog grada Sparte. Po popisu iz 2001 godine općina Sparta imala je 18.184 stanovnika, od čega je 14, 817 živjelo u samom gradu Sparti.

## Historija

Sve do početka 19. vijeka, naselje Sparta bilo je malo selo koje je ležalo u sjeni važnijeg obližnjeg srednjovjekovnog grčkog grada Mistre. Nakon Grčkog rata za nezavisnost 1834 godine, tadašnji grčki kralj Oto I odlučio je nanovo izgraditi Spartu na mjestu starijeg historijskog naselja, s istim imenom, koje se na modernom grčkom jeziku (*demotiki*) izgovara **Sparti**, a na starijem lokalnom grčkom (cakonika) *Sparta*.

Moderni Sparta planirana je i građena s ambicijama da postane jedan od najljepših gradova nove Grčke, sa širokim bulevarima i parkovima. Za vrijeme Kraljevine Grčke (1832.-1973.), titula *[[Knez]] od Sparte* upotrebljavala se za nasljednog krunskog princa (grčki: *διάδοχος*) - diádokosa.

Današnja Sparta je administrativno sjedište Prefekture Lakonije. Sparta je sjedište arhaičnog dijalektalnog grčkog jezika znanog kao *[[Cakonika]]*, koji se očuvao do današnjeg dana jedino u Lakoniji u cijelom Peloponezu, i kojeg govori jako malo ljudi.
Sparta je središte poljoprivrednog kraja u dolini rijeke Evrotas. U gradu se prerađuju citrusi i masline.

## Znamenitosti
U samom gradu nalazi se *Arheološki muzej* u kojem su pohranjeni brojni artefakti iz antičkog arheološkog nalazišta Sparta koje se nalazi na sjevernom rubu grada. Na sjeverozapadnom rubu grada nalazi se *[[Leonida I|Leonidin]] grob * - Leonidaion, *Gradska [[saborna crkva]] * nalazi se na jugo zapadu, gdje se nalaze i južna vrata za antičku akropolu - znanu kao *Lakedomonija *. Na akropoli se nalaze ostatci *Rotunde*, ostatci *antičkog teatra* (1.-2. vijek), *hrama Atene Kalkiokos* i mala monaška crkva iz 10. vijeka *Osios Nikonas*. Na izlazu iz Akropole kod sjevernih vrata, nalaze se; ostatci starijih zidina, *hrama Heroon*, *[[Likurg (Sparta)|Likurgov]] oltar * i *svetišta [[Artemida|Artemide]] Ortije*.
## Gradovi prijatelji
*  Byblos
*  Niš
*  Stamford (Connecticut)
*  Catonsville (Maryland)
*  Moreland (Victoria)
*  Šopron
## Rast stanovništva moderne Sparte

## Poznati Spartanci
* Leonida I, vođa 300 spartanskih vojnika u Termopilskoj bitci
## Reference

## Vanjske veze
* Sparta na stranici laconia.org
Orestijada (jezero)

**Jezero Orestijada** (grčki: Λίμνη Ορεστιάδα) ili **Kostursko jezero** (makedonski: Костурско Езеро) nalazi se u Prefekturi Kastorija na zapadu Periferije Zapadne Makedonije , na sjeverozapadu Grčke.

Grci to jezero zovu *Jezero Orestida*) i *Jezero Kastorija*.

## Geografija
Jezero leži na 630 metara nadmorske visine  i ima površinu od 28 km² i zapreminu od 120 miliona m<sup>3</sup> vode. Jezero je dugo 7,5&nbsp;km, a široko 5,4&nbsp;km, prosječne dubine oko 4 m (maksimalne 8,5 m). Poluotok Kastorija (na kome leži grad Kastorija dijeli jezero u dva dijela.

Jezero Orestijada je prirodno glacijalno jezero koje se formiralo prije 10 miliona godina, koje dobija vode od devet rječica i potoka, a izlijeva se u najdužu grčku rijeku Aliakmon. Prosječna temperatura jezerske vode je 15&nbsp;°C, a maksimalna ljetna 22&nbsp;°C .

Jezero je dobilo ime po gorskim nifmama Oreadama. Pored brojnih bizantskih crkava u samom gradu Kastoriji, u blizini jezera nalazi se poznati bizantski manastir iz 11. vijeka *Bogorodica Mavriotica* (grčki: Παναγία Μαυριώτισσα, Panagia Mavriotisa) i rekonstruirano neolitsko naselje Dispilio, iz 6. milenija pne. u kome je nađena Ploča iz Dispilija 1992.

## Izvori

## Vanjske veze
* Λίμνη
Subverzija

**Subverzija** ili **podrivanje** je izraz kojim se opisuju delatnosti koje za cilj imaju uništenje neke države i/ili radikalnu promenu njenog političkog poretka. U širem smislu se pod time mogu podrazumevati i aktivnosti koje za cilj imaju obaranje, odnosno isto tako radikalnu promenu religije, morala ili vodećih kulturnih normi u određenom društvu.

Subverzija se u užem smislu gotovo u pravilu ima pejorativno značenje, jer se podrazumeva da se takve aktivnosti - u koje spada špijunaža, poziv na pobunu, sabotaža i terorizam - obavljaju tajno, odnosno da predstavljaju kršenje zakona i potencijalnu opasnost po sigurnost građana. Zbog toga vlastodršci u mnogim državama, pogotovo onima autoritarnog ili totalitarističkog tipa, nastoje opoziciju i njene aktivnosti proglasiti subverzivnim kako bi je tako ocrnili pred javnošću i/ili opravdali represivne aktivnosti prema njoj.

## Povezano

* Specijalni rat
Sloboda govora

**Sloboda govora** je pravo izražavanja vlastitih stajališta i razmišljnja bez straha da će te netko u tom pokušati spriječiti ili zbog toga kazniti. Naziva se i **slobodom izražavanja**.

Smatra se da je sloboda govora neophodna za postojanje demokratske vlasti. U zemljama u kojima ne postoji sloboda govora, u autokratskim sustavima, ljudi se boje reći ono što misle. U tom slučaju vlast i nadređeni ne znaju što oni misle. Ako nadređeni ne znaju što podređeni žele, ne mogu ostvariti njihove potrebe. Kad nema slobode govora, vlast i nadređeni ne brinu se o onomu što podređeni žele i trebaju. Neki smatraju da je to razlog zašto neke vlasti ne dozvoljavaju slobodu govora - ne žele snositi posljedice preuzimanja odgovornosti ili se boje pokretanja revolucije do koje bi došlo kad bi svi mogli znati što se sve događa u društvu.

Poznati liberalni mislilac John Stuart Mill misli da sloboda govora nije važna samo zato što svatko ima pravo na slobodu izražavanja, nego i zato što zajednica u kojoj živimo ima pravo čuti naša razmišljanja. 

Zajednice u kojima postoji sloboda govora dozvoljavaju da sve smije biti izrečeno. 

Kao što je naglasio Tocqueville, ljudi se boje slobodno govoriti ne zbog straha od kazni, već zbog pritiska članova zajednice. Kad pojedinac iznosi nepopularne ideje, može se suočiti s prijezirom članova svoje zajednice ili čak postati žrtvom zlostavljanja. Primjerice, u modernoj Europi, takvim oblicima zlostavljanja posebno su izloženi protivnici liberalne demokracije, a u zemljama s velikim brojem vjernika i ateisti ili pripadnici manjinskih vjerskih skupina. Ovaj oblik zabrane slobodnog izražavanja je čak i teže obuzdavati od od zabrana slobode izražavanja od strane vlasti. Postavlja se pitanje je li zaštita slobode govora stvar prava ili stvar zaštite od utjecaja vlasti.

## Povezano
* Cenzura na internetu
* Ljudska prava
Pavle Anđeo

**Pavle Anđeo** (, ) (1416–1470) je bio drački nadbiskup koji je 1462. godine prva osoba u istoriji koja je zapisala u pisanoj formi reči albanskog jezika tako što je napisao jednu rečenicu koja se izgovara prilikom ceremonije krštenja upotrebljavajući slova latinskog jezika.

Rečenica „ja te krstim u ime Oca, i Sina, i Duha Svetoga“ koju je napisao se na albanskom jeziku zove () a piše se: *Un'te paghesont' pr'emenit t'Atit e t'Birit e t'Spirit Senit.*, na engleskom (, na postojećoj savremenoj abecedi albanskog jezika se piše ).

Original dokumenta se čuva u Biblioteci Mediči Laurencijana, a otkrio ga je rumunski vizantinolog Nikolae Jorga 1915. godine.

## Reference

## Vanjske veze
* Standard Albanian: a reference grammar for students, Leonard Newmark,Filip Hubbard,Piter R. Prifti
Salishan

**Salishan**.- Porodica jezika sjevernoameričkih Indijanaca iz područja Sjeverozapadne obale Sjeverne Amerike i Platoa rijeke Columbia. Porodica obuhvaća jezike više desetaka indijanskih plemena ribara i kopača korijenja camas i wapato. Predstavnici porodice Salishan su:
Bella Coola, Chehalis, Chelan, Clallam, Coeur d’Alêne (Skitswish), Colville, Comox, Copalis, Cowichan, Cowlitz, Duwamish, Flathead, Humptulips, Kalispel (Pend d’Oreille), Kwaiailk, Lillooet, Lummi, Methow, Mical, Muckleshoot, Nanaimo, Nisqually, Nooksack, Ntlakyapamuk (Thompson), Okanagon, Pentlatch, Puyallup, Quiatso, Quinault, Saanich, Samish, Sammamish, Sanpoil, Sahehwamish, Samish, Satsop, Semiahmoo, Senijextee (Lake), Shuswap, Siletz, Sinkaietk, Sinkakaius, Sinkiuse (Columbia), Sishiatl (Seechelt), Skagit, Snohomish, Snoqualmie, Songish, Spokan, Squawmish, Squaxin, Stalo (Halkomelem), Suquamish, Swallah, Swinomish, Taidnapam, Tillamook, Twana, Wenatchee, Wynoochee.

## Vanjske veze
* Salishan Indian Family History 
* Language Family Trees: Salishan
Chelan (pleme)

**Chelan** (Tsill-anes) je naziv za pleme Salishan Indijanaca nastanjeno u 19. stoljeću uz jezero Chelan, Washington. Danas žive na rezervatu Colville gdje su smješteni negdje sredinom 19. stoljeća, u konfederaciji sa plemenima Wenatchee, Entiat, Methow, Okanagan, Nespelem, Sanpoil, Senikextee, Moses, Palouse i Nez Percé. Chelani i susjedna plemena Washingtona, živjela su nomadskim životom, krečući se sezonski u potrazi za izvorima hrane. Jelen i druga velika divljač se lovila, kao i losos kojega su sušili, i koji je činio glavnu hranu tokom zime. Tokom proljeća manje grupe domorodaca okupljale su se u veće zajednice i bavile se kopanjem kamas-korijenja. Pleme je ime dobilo po jezeru Chelan, u značenju "Beautiful Water",. a Alexander Ross ovo ime je pisao kao *Tsill-ane*. Jezično su najsrodniji Indijancima Wenatchee. 

## Vanjske veze
* Creation of the First Indians
* Chelan Indians in Washington
Shahaptian

**Shahaptian** (Sahaptian) /ime Shahaptian nastalo je od Saptini, pl. Sháptini, salishanski naziv za Indijance Nez Percé ili Pierced Nose/, porodica sjevernoameričkih indijanskih jezika u području Platoa uz rijeku Columbiju i njenim pritokama u Oregonu i Washingtonu. Porodica čini jednu od glavnih grana Velike porodice Penutian. Ovim jezicima služe se istoimena plemena, predstavnici su im: Klickitat, Mishalpan ili Mical, Nez Percé ili Shahaptin (sahaptin, probušeni Nos), Palouse, Pswanwapam, Skin ili Skinpah, Tenino, Tyigh, Umatilla, Walla Walla, Wanapam, Wauyukma, Wyam (Lower Deschutes), Yakima s Upper Yakima (Kittitas). Prema nekim lingvistima jezici Waiilatpuan i Lutuamian Indijanaca čine ogranke porodice Shahaptian, no one se danas vode kao posebne porodice.

Shahaptian plemena pripadaju kulturi Platoa čiji su najjužniji predstavnici, odnosno naseljavaju jug Washingtona i sjever Oregona duž rijeke Columbia i njezinih pritoka. Istom kulturnom području ( ali ne i jezično) treba pridodati i Indijance Klamath, Modoc, Cayuse i Molala. Kod Shahaptina glavnu hranu čini riba, osobito losos i razno korijenje, osobito camasa. Kod Shahaptina nije zabilježen nikakav oblik agrikulture, a to je i tipično Platou Columbije.

## Vanjske veze
* Shahaptian Indian Family History
Retimno

**Retimno** (grčki: Ρέθυμνο), je grad od oko 40 000 stanovnika, i sjedište istoimene Prefekture Retimno na grčkom otoku Kreti. Grad se razvio iz antičkih naselja; Rhithymna i Arsinoa, ali nije bio nikakav značajniji minojski centar. Ali bio je ipak dovoljno snažan i značajan da kuje vlastiti novac, motiv sa jednog od tih novčića (dva delfina u krugu) dio je današnjeg gradskog grba. 

## Historija grada

Okolica grada Retimna je bogata arheološkim nalazištima koja sežu do minojskog doba, najveće takvo nalazište je Kidonia zapadno od grada. 

Osobit rast i razvoj Retimno je doživio za venecijanske vladavine nad otokom, oni su htjeli od Retimna napraviti posredničko trgovačko središte, između gradova Iraklion i Kanija. Retimno je tada postao biskupsko sjedište, u koje su se naselili brojni lokalni feudalci. Tako da je historijsko središte, stari grad (Palia poli) podignut gotovo u potpunosti za mletačke uprave, spada u red najbolje očuvanih historijskih cjelina u cijeloj Grčkoj.
Grad još i danas odiše svojom aristokratskom atmosferom, sa kućama građenim većinom u 16. vijeku, koje imaju kamene lunete iznad ulaznih vrata, kamene vanjske stepenice. U tipičnoj venecijanskoj gradskoj loggi - danas se nalazi informacioni ured Ministarstva kulture, i gradska luka odiše venecijanskim duhom. No Retimno ima i puno bizantsko i grčko-rimskih detalja po svojim uskim uličicama i kamenim kućama.

U 17. vijeku Retimno je sa ostalom Kretom potpao pod vlast Otomanskog carstva i ostao pod njom 3 vijeka. Za njihove vlasti Resmo (kako su oni grad prezvali) bio je sjedište sandžaka Girit.

Retimno je bio poprište velike bitke, za vrijeme Drugog svjetskog rata kod su kod njega njemački padobranci izvršili desant. U prvi mah, - britansko-grčke snage gotovo su ih savladale, - ali su se nijemci uspjeli održati i uz pomoć pojačanja koje im je stiglo iz Malema nakraju pobijediti.

## Znamenitosti grada

Iznad grada još uvijek dominira mletačka utvrda *Fortezza*, jedna od najbolje očuvanih utvrda na cijeloj Kreti. 
Od drugih znamenitosti treba istaknuti džamiju Neratze (bivšu katoličku crkvu Sv. Katerine, danas umjetnički paviljon), Veliku luku (Megali porta), Ratnu luku (Porta Guerra), Trg Rimondi i Gradsku loggiu (u venecijanskom stilu).

## Privreda / školstvo

Privreda Retimna većinom je vezana uz turizam koji se razvija posljednjih desetljeća 20. vijeka, poljoprivreda je druga po važnosti privredna grana , od toga naročito maslinarstvo, i uzgoj drugog mediteranskog bilja.

Današnji Retimno je i sve značajnije obrazovno središte, jer u njemu djeluju Filozofska škola, Univerzitetska biblioteka (Univerziteta Kreta) kao i Fakultet sociologije i političkih nauka sa svojih 8000 studenata iz Instituta Mediteranskih studija.

## Gradovi prijatelji
* , Puškin
* , Agia Napa
* , Castenaso
## Reference

## Vanjske veze
* Prefektura Rethimno - Službene stranice
Lefkada (grad)

**Lefkada** (grčki: Λευκάδα - *Lefkáda*) je glavni grad istoimenog otoka Lefkade i prefekture Lefkada u zapadnoj Grčkoj u Periferiji Jonski otoci. 
Grad je po popisu iz 2001. godine imao 6 903 stanovnika.

Općina Lefkada se prostire na sjeveru i sjeveroistoku otoka Lefkada na površini od 60 628&nbsp;km² i ima 10 875 stanovnika. Veća naselja u Općini Lefkada su; Ligia (739 stanovnika), Nikiana (666 stanovnika), Apolpaina (507 stanovnika), Frini (444 stanovnika), Kariotes (442 stanovnika) i Cokalades (431 stanovnika).

## Historija
Venecijanci su 1293. zavladali svim Jonskim otocima, 1300 počeli su graditi utvrdu Santa Maura na otočiću s kojeg se moglo kontrolirati pristup otoku Lefkadi, ubrzo je utvrda postala upravni centar otoka - nukleus iz kojeg se razvila današnja Lefkada.

Turci su zauzeli otok i grad 1479. i vladali sve do 1502., tad je ponovo Venecija zavladala nakratko otokom, da bi Turci ponovno zauzeli grad i otok 1503.
Venecijanski dužd Francesco Morosini (1688 - 1694) uspio je ponovno zauzeti Lefkadu 1684. Tad se uprava otoka preselila iz utvrde na sadašnju lokaciju (Amaksiki) gdje se počela graditi današnja Lefkada. Za venecijanske uprave, u Lefkadi je izgrađen sud i puno javnih zgrada. 

Nakon Venecije vlast u Lefkadi se mijenjala svako malo, 1797-1798 vladala je napoleonska Francuska, pa Rusko Carstvo 1798-1800., od 1800 do 1807. Ujedinjeno Kraljevstvo, pa ponovno Francuska 1807-1810. Nakon toga Lefkada je ušla u sastav britanske tvorevine Sjedinjene Države Jonskih otoka (1815. - 1864.), a 25. maja 1864. mirnim putem predata je Kraljevini Grčkoj koja od tada vlada otokom i gradom.
## Lefkada danas
Do Lefkade se s kopna (Peloponez) danas može doći preko umjetnog nasipa i pokretnog mosta izgrađenog 1885.
Lefkada je građena kao plansko venecijansko srednjevjekovno naselje sa središnjim trgom sv. Spiridon točno u sredini, i dvije kružne ulice koje opasuju taj trg, iz kojeg dijagonalno vode ulice do vanjskih krugova. 
1948. jak potres porušio je dosta zgrada, nakon toga južno od historijskog centra izgrađen je novi dio grada Neapoli. 
Poput većine drugih jonskih naselja i stanovnicima Lefkade turizam je danas glavna djelatnost. Tako današnja Lefkada pored brojnih hotela, restorana i pansiona i upravnih zgrada ima i par srednjih škola (liceja), gimnaziju, banke i crkve.

## Znamenitosti
* Venecijanska utvrda San Mauro, iz 14. vijeka, dograđivana u više navrata
* Saborna crkva sv. Spiridona, iz 17. vijeka u centru Lefkade 
* Manastir Faneromenis na brdu iznad Lefkade, osnovan za ranog kršćanstva, svoj konačni oblik dobio je 1734., obnovljen je u 19. vijeku nakon 2 požara
* Arheološki muzej 
* Muzej folklora (osnovan 1937.)

## Gradovi prijatelji
* , Shinjuku 
* , Ploešti
* , Emaboda

## Reference

## Vanjske veze

* Stranice prefekture Lefkada