open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ankica Oprešnik

## Biografija
**Ankica Oprešnik** (Vitezu kraj Travnika, 1919.), slikar i grafičar. Živela u Novom Sadu. 

Akademiju likovnih umetnosti i postdiplomske studije završila u Beogradu 1949. godine. Pripada dobroj staroj školi srpske grafike koja je počela da se uspinje sredinom prošlog veka. 

Slikarstvo je izučavala kod Mladena Josića u predratnom Beogradu, a potom na Akademiji, kod Tabakovića, Čelebonovića, Gvozdenovića i Milunovića, gde je i magistrirala. Veštinu linoreza i drvoreza duguje prof. Mihailu S. Petrovu.

Od 1952. do 1974. Oprešnikova je redovno izlagala na smotrama Majske grafike i Grafike u boji, a skoro četiri decenije bila tesno vezana za Grafički kolektiv. Živela je u Novom Sadu i bila udata za slikara Milana Kerca (1914-1980).

## Neke izložbe
* Novi Sad, 1951;
* Subotica, 1952;
* Novi Sad, Zrenjanin, 1953;
* Beograd, Novi Sad, 1956;
* Den Haag, Roterdam, Novi Sad, 1958;
* Eindhoven, 1960;
* Zagreb, 1961;
* Novi Sad, Subotica, Beograd, Zrenjanin, 1962;
* Ljubljana, Travnik, Vršac, Bečej, 1964;
* Amsterdam, Beograd, 1967;
* Den Haag, Leuvarden, Amsterdam, 1968;
* Novi Sad, 1969;
* Den Haag, Dordreht, Subotica, 1970;
* Novi Sad, 1972;
* Delft, Nijmegen, 1973;
* Orvelte, 1974;
* Hodmezevasarhelji, 1975;
* Novi Sad, Palić, 1979;
* Novi Sad, 1980;
* Sremska Mitrovica, Zrenjanin, 1981;
* Beograd, 1983;
* Ruma, 1985;
* retrospektiva, Novi Sad, 1999;
* akvareli, Novi Sad, 1999.

## Neke nagrade
* III bijenale, Ljubljana, 1959;
* bijenale "Bianco e nero", Lugano, 1960;
* II zagrebačka izložba jugoslovenske grafike, Zagreb, 1962;
* Oktobarski salon, Beograd, 1962;
* Oktobarska nagrada grada Novog Sada, 1963; I
* II izložba jugoslovenske grafike, Zagreb, 1964;
* I bijenale, Zagreb, IV zagrebačka izlozba, Krakov, 1966;
* VII bijenale, Ljubljana, 1967;
* II bijenale, Krakov, 1968;
* I bijenale, Lijež, 1969;
* "Lički anale", Gospić, 1970;
* V oktobarski novosadski salon, Novi Sad, 1976;
* Prolećna izložba ULUV-a, Sombor, 1982;
* Prolećna izložba ULUV-a, Vršac, 1984.
Tanagra

:*[[genus|Rod]] [[tanager]]a *Tangara* se često pogrešno piše kao "Tanagra".*
:*Za mitski otok *Tanagra* u univerzumu Star Treka, v. [[Darmok]].*

**Tanagra** () je naselje u Grčkoj koje se nalazi u Beotiji, nedaleko od Tebe, a koje je bilo poznato po brojnim figuricama od terakote - figuricama iz Tanagre. Pauzanija navodi kako se na njegovom mjestu nalazila Graea, mjesto po kome su ime dobili *[[Graikoi]]*, beoćansko pleme po kome je nastala grčka riječ *[[Graecus]]* za Grke. Isti grad je naveo i Homeru svom Katalogu brodova u *Ilijadi*.

U drevna vremena se Tanagra zvala Poimandria, po osnivaču Poimandrosu koji je sudjelovao u trojanskom ratu.
Također je poznata i kao poprište dvije bitke - 457. i 426. pne..

Danas se do njega može doći vestom GR-1 sa sjevera i provincijskom cestom iz Tebe sa zapada. Nalazi se jugoistočno od Tebe i Arme, jugozapadno od Schimatarija i sjeverozapadno od Agios Thomasa.
Sam grad se nalazi između ceste i baze grčkog ratnog zrakoplovstva - jedne od najvećih vojnih baza u Grčkoj.

## Stanovništvo kroz historiju

## Ostalo

Tanagra ima nekoliko osnovnih škola, gimnaziju, nekoliko crkvi, poštanski ured i nekoliko trgova (*[[plateia|platies]]*).

## Reference
Orator

**Orator** je izraz kojim se označava javni govornik, odnosno osoba koja je savladala vještinu retorike odnosno govorništva te je tako u stanju na svoje slušatelje ostaviti dobar dojam, odnosno uvjeriti ih u ono što im želi reći. Oratorske vještine se tradicionalno smatraju korisnim za karijere političara, advokata ili predavača u školama ili univerzitetima.

Neki od najpoznatijih oratora u historiji su:
* Periklo;
* Demosten;
* Marko Tulije Ciceron;
* Julije Cezar;
* Winston Churchill;
* Adolf Hitler;
* Franklin D. Roosevelt;
* Martin Luther King;
* Malcolm X;
* Ronald Reagan;
* Barack Obama;
Tonko Maroević

**Tonko Maroević** (Split, 1941. - Stari Grad, 2020.) je hrvatski pjesnik, esejist, prevoditelj (najviše s talijanskog), istraživač suvremene hrvatske umjetnosti, autor niza monografija o hrvatskim slikarima, likovni i književni kritičar.

Diplomirao je komparativnu književnost i povijest umjetnosti te doktorirao temom *Likovna umjetnost u hrvatskoj književnosti od moderne do danas*. Znanstveni je savjetnik na Institutu za povijest umjetnosti i profesor katedre povijesti umjetnosti Filozofskog fakulteta u Zagrebu. Dobitnik je brojnih nagrada i priznanja. Redoviti je član HAZU-a.

## Djela
Do sada je objavio iduća djela:

* *Primjeri* (1965.)
* *Polje mogućega* (1969.)
* *[[Nives Kavurić-Kurtović]]* (1986.)
* *[[Ivan Lacković Croata]]* (1987.)
* *Zrcalo adrijsko* (1987.)
* *Sonetna struka* (1992.)
* *Black&light* (1995.)
* *[[Zlatko Kauzlarić Atač]]* (1996.)
* *[[Antun Zuppa]]* (2000.)
* *[[Zlatko Šimunović]]* (2001.)
* *[[Antun Babić]]* (2002.)
* *Borgesov čitatelj* (2005.)

## Nagrade i priznanja
* nagrada "Tin Ujević" 1988., za zbirku pjesama "Trag roga ne bez vraga"
* *poetum oliveatus* na manifestaciji "*[[Croatia rediviva:Ča, Kaj, Što - baštinski dani]]*" 1997.
* nagrada "Vladimir Nazor" za životno djelo 2013.
Nagrada Ksaver Šandor Gjalski

**Nagrada "Ksaver Šandor Gjalski"**, književna nagrada utemeljena 1979. godine. Dodjeljuje ju grad Zabok i Društvo hrvatskih književnika na manifestaciji "Dani Ksavera Šandora Gjalskog".

Do 1985. godine nagrada se dodjeljivala svake druge godine kao poticaj neafirmiranim autorima. Nakon 1985. nagrada se dodjeljuje svake godine i to za najbolje objavljeno prozno književno djelo u Republici Hrvatskoj. Odluku o nagradi donosi povjerenstvo od 5 članova. Nagradu čini povelje, plaketa s likom K.Š. Gjalskog i novčani iznos.

## Dobitnici

## Reference

## Vanjske veze
* http://www.danigjalskog.com/ Dani Ksaver Šandora Gjalskog
Vlado Gotovac

**Vladimir "Vlado" Gotovac** (Imotski, 18.9. 1930. - Rim, 7.12. 2000.) je bio hrvatski književnik i liberalni političar.

Osnovnu školu pohađao je u Prnjavoru (BiH), Župi Biokovskoj i Lovreću, a gimnaziju u Imotskom i Zagrebu gdje je maturirao na Klasičnoj gimnaziji. U ranoj mladosti je počeo pisati poeziju te se etablirao kao jedan od najpoznatijih pjesnika u drugoj polovici 20. vijeka. Osim toga se bavio i novinarstvom, a krajem 1960-ih se priključio pokretu čiji je cilj bio veća autonomija, odnosno nezavisnost Hrvatske u odnosu na tadašnju Jugoslaviju, kasnije poznatom kao Hrvatsko proljeće. Gotovac se kao urednik Hrvatskog tjednika prometnuo u jednog od najpoznatijih proljećara. Nakon sastanka u Karađorđevu je uhapšen te je pod optužbom za neprijateljsko djelovanje osuđen na zatvor gdje je proveo četiri godine.

Godine 1989. je bio među osnivačima Hrvatskog socijalno liberalnog saveza, frakcije unutar tadašnjeg SSRNH koja će se kasnije prometnuti u političku stranku HSLS. Nakon parlamentarnih izbora 1990. godine je kraće vrijeme bio savjetnik u Hrvatskoj televiziji.

Gotovac, koji je uživao reputaciju jednog od najboljih oratora u Hrvatskoj, je poznat po svom legendarnom govoru na Krešimirovu trgu u Zagrebu ispred ondašnje zgrade Komande V. vojne oblasti Vojnog suda u Zagrebu 30. kolovoza 1991. u povodu prosvjeda majki vojnika koji su početkom rata silom zadržani u ondašnjoj JNA.

Godine 1992. Gotovac je kao kandidat HSLS izabran u Hrvatski sabor. Tamo se prometnuo u jednoj od najrječitijih i najvatrenijih kritičara Franje Tuđmana, čiji je režim optuživao za autoritarnost. Kao jedan od najuglednijih opozicijskih političara, godine 1996. je izabran za čelnika HSLS. Međutim, za zagrebačke krize se ispostavilo kako mu nedostaju praktične političke vještine, te je ugled njegove stranke ozbiljno narušen pregovorima koje je vodio s vladajućom strankom HDZ.

Na izborima 1997. se kandidirao za predsjednika Republike. Za vrijeme izbornog skupa u Puli ga je fizički napao i udarcem u glavu ozlijedio pripadnik elitne Tuđmanove gardijske jedinice. Incident nije imao efekta na izbore, gdje je završio na trećem mjestu iza Tuđmana i SDP-ovog kandidata Zdravka Tomca.

Nakon toga je došlo do borbe za vlast između Gotovca i Dražena Budiše, koji se zalagao da se HSLS koalicijski veže uz HDZ. Gotovac, koji se tome protivio, je na stranačkoj konvenciji poražen, te je zajedno s pristašama izašao iz HSLS i formirao Liberalnu stranku, čiji je postao čelnik.

Godine 2000. je umro u Rimu od posljedica hepatitisa.
Ekstremizam

**Ekstremizam** je izraz kojim se označavaju djela ili ideologije koje izlaze iz okvira koje se smatraju društveno prihvatljivim, bilo iz pragmatičnih, bilo iz moralnih razloga. Taj je izraz gotovo u pravilu pejorativan. Kao njegova suprotnost se navodi umjerenost. 

U politici se esktremnim ideologijama obično smatraju one koje pripadaju ekstremnoj ljevici, ekstremnoj desnici ili vjerskom fundamentalizmu.

Sljedbenici tih ideologija ili pokreta se u pravilu sami nikada ne nazivaju ekstremistima, ali su zato skloniji sebe nazivati radikalima. Zbog toga se izraz radikalizam danas uvriježio kao svojevrsni eufemizam za ekstremizam.
Zvonimir Golob

**Zvonimir Golob** (Koprivnica, 19. veljače 1927. - 1. lipnja 1997.) bio je hrvatski pjesnik.

Nakon studija u Zagrebu, jedan je od pokretača časopisa "***Krugovi***", a uređivao je i druge publikacije. Sudjelovao je u osnivanju grupe "***Studio 64***", koja je stvorila i afirmirala "***Zagrebačku školu šansone***".

Golob je svoje pjesme gradio asocijacijom metafora, a posebnu pozornost pridavao je glazbenosti i čitkosti stiha. Objavljivao je i eseje, te prevodio s više jezika. Skladatelj je i autor tekstova šansona snimljenih na 20-ak ploča i kazeta, a bavio se i umjetničkom fotografijom.

## Nagrade i priznanja
* nagrada "Tin Ujević" 1992., za zbirku soneta "*Rana*"
Mate Ganza

**Mate Ganza** (Brštanovo, 1936.) je hrvatski pjesnik.

Rođen u Brštanovu (kod Splita) 1936. Gimnaziju je završio u Splitu, a Filozofski fakultet u Zagrebu. Radio je kao novinar, urednik i dramaturg.

U lirici je zaokupljen sudbinom modernog čovjeka i njegovom ugroženošću u suvremenom svijetu. Ganzino pjesništvo prožeto je i misaonošću, a njegovi stihovi obilježeni su ritmom svečanog tona.

## Djela
Objavio je zbirke pjesama:
* “Pjesme strpljenja”,
* “Trg dobre nade”,
* “Opustošenja”,
* “Strepnje”,
* “Lomljenje kruha”,
* “Gutač vatre”,
* “Hvatanje sjene”,
* “Kamen na zemlji”.

Autor je i televizijskog filma o Tinu Ujeviću ("Sjećanje na Tina"").

## Nagrade
* Nagrada "Tin Ujević" 1993., za zbirku soneta "Knjiga bdjenja" 
* *poetum oliveatus* na manifestaciji "*[[Croatia rediviva:Ča, Kaj, Što - baštinski dani]]*" 2006.
Ivan Slamnig

**Ivan Slamnig** (Metković, 1930. - 2001.) je bio hrvatski pjesnik, prozni pisac i esejist.

Njegova je poezija značajna po duhovitoj igri riječi, uporabi žargona i intoniranosti ironijom, a proza po temama o ratnom iskustvu dječaštva. Značajne su mu knjige pjesama (*Aleja poslije svečanosti, Odron, Naronska siesta, Pjesme, Dronta* i dr.) te proze (*Neprijatelj* i *Povratnik s Mjeseca*).

S Antunom Šoljanom napisao je jedan kriminalistički roman, dok se u romanu "*Druga polovica hrabrosti*" bavi suvremenom društvenom problematikom.

Sastavio je više antologija hrvatske poezije, a obilato je prevodio s engleskog i ruskog jezika. Slamnig je autor i knjiga kritičko-esejističke proze (*Disciplina mašte, Hrvatska versifikacija, Svjetska književnost zapadnoga kruga*).

## Nagrade i priznanja
Njegova pjesma "*Ubili su ga ciglama*" je ušla u "Zlatnu knjigu hrvatskog pjesništva" Matice hrvatske.
* nagrada "Tin Ujević" 2001., za zbirku soneta "*Ranjeni tenk*" (posmrtno)

## Vanjske veze
*
Ante Stamać

**Ante Stamać** (Molat, 9. listopada 1939. – Zagreb, 30. studenoga 2016.), jugoslavenski i hrvatski književni kritičar i teoretičar, pjesnik, prevoditelj i esejist. Akademik HAZU od 2002. Redoviti profesor na Odsjeku za kroatistiku Filozofskog fakulteta u Zagrebu. Predsjednik Društva hrvatskih književnika u dva mandata od 1995. do 1999. Glavni urednik časopisa *Republika* od 2002.

## Biografija

Rodio se u obitelji gimnazijskih profesora. Školovao se u Zadru, a od srednjeg školovanja završio je gimnaziju, u kojoj je za školskog kolegu imao kasnijeg akademika, dirigenta i skladatelja Igora Kuljerića. Studirao je komparativnu književnost i engleski jezik. Diplomirao je 1963. Muzikologiju je studirao u Ljubljani. U Beču je studirao filozofiju i germanistiku. U Zagrebu je magistrirao 1970., a 1978. stekao doktorat. Bio je stipendistom dviju zaklada: Herderove u Beču i Humboldtove u Berlinu.

## Književni rad

Pisao je pjesme, eseje, sastavljao je zbirke i prevodio njemačke klasike (Goethea, Nietzschea, Rilkea, Hoffmanstahla), Joycea i ine. Napisao je i djela književnoznanstvene misli koja su znatno pridonijela oblikovanju hrvatske znanosti o knjževnosti (Hocke, Friedrich, Jakobson, Huizinga, Halle, Nietzsche, Noth, Hjelmslev, Steiger i dr.).

U jednom svom govoru je istaknuo da su na njegov književni rad utjecali Šime Dunatov, Marijan Matković i Jure Kaštelan.

Prevodio je pjesme s makedonskog jezika među kojima i neke pjesme makedonskog pjesnika Konstantina Miladinova.

## Nagrade

* plaketa "Dobrojutro, more" 2007.
* nagrada "Tin Ujević" 2007. za zbirku pjesama *Vrijeme, vrijeme*

## Djela

Priredio je zajedno sa Ivom Sanaderom zbirku ratne lirike "*U ovom strašnom času*", prevedenu na mnoštvo jezika.

### Pjesme

* *Rasap*, 1962.
* *Sa svijetom jedno*, 1965.
* *Doba prisjećanja*, 1968.
* *Smjer*, 1968.
* *Dešifriranje vage*, 1972.
* *Odronske poredbe*, 1982.
* *Žalostinke*, 1991.
* *Crnerupe, mračni soneti, 1995.
* *Izabrane pjesme*, 1997.
* *Zvonki moteti*, 2004.
* *Molat* (pjesnička monografija s [[Tomislav Marijan Bilosnić|Tomislavom Marijanom Bilosnićem]]), 2006.
* "Vrijeme, vrijeme", 2006.

=== Znanstveni radovi iz područja književnosti ===

* *Ujević*, 1971.
* *Slikovno i pojmovno pjesništvo*, 1977.
* *Teorija metafore*, 1978.
* *Kritika ili teorija?*, 1983.
* *Passim*, 1989.
* *Tema Mihalić*, 1996.
* *Ranjivi opis sustava*, 1996.
* *Rasprave i eseji o hrvatskoj književnosti*, 1997.
* *Pogled unatrag*, 1999.
* *Tema Kaštelan*, 2003.

=== Eseji ===

* *Ogledi*, 1980.
* *Književni život*, 1993.
* *Na prijelazu*, 1996.
* *Vrijednosti'', 1998.

## Reference

## Vanjske veze
* Književna večer u Zadarskom klubu 
* http://antestamac.hr/
Petar Šegedin

**Petar Šegedin** ( Žrnovo na Korčuli, 8. srpnja 1909. - Zagreb, 1. rujna 1998. ) je bio hrvatski književnik, akademik, intelektualac i kulturni djelatnik.

## Biografija
Rođen u Žrnovu na otoku Korčuli gdje je i završio Građansku školu. Učiteljsku školu upisuje i završava u Dubrovniku. Studirao je na Višoj pedagoškoj školi i na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Radio je kao učitelj u Kuli Norinskoj i Račišću na svojoj rodnoj Korčuli. U Zagreb dolazi 1936. godine, te se uključuje u poznati krug Krležinih suradnika, mladih *[[Pečat (časopis)|pečatovaca]]*. Šegedin se prvi put javio u tom časopisu *Odlomkom proze*.

Bavio se književnošću, te plodonosno djelovao pisući novele, romane, eseje i putopise. Također je obavljao mnoge dužnosti u kulturnom i prosvjetnom sektoru. Bio je tajnik Matice hrvatske, središnje kulturne ustanove hrvatskog naroda, od 1945 do 1947. godine za vrijeme predsjedanja Mihovila Nikolića. Ujedno mu i Matica hrvatska prva izdaje njegovu prvu knjigu koja je i najpoznatija: *Djeca božja* 1946., zatim *Crni smiješak* 1949. i zbirku njegovih poznatih eseja *Svi smo mi odgovorni* 1971. Šegedin je stajao i na čelu Društva hrvatskih književnika 1953. godine i još jedanput od 1968. do 1970, a 1989. godine izabran je za predsjednika Matice hrvatske, a uz sve to je neko vrijeme radio kao savjetnik za kulturna pitanja Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije u pariškoj ambasadi. Bio je redoviti član HAZU.

## Djela

### Romani

* "Djeca božja" (1946.)
* "Osamljenici" (1947.)
* "Vjetar" (1986.)
* "Crni Smješak" (1969.)

### Zbirke pripovjetki i novela

* "Mrtvo more" (1953.)
* "Na istom putu" (1963.)
* "Orfej u maloj bašti" (1964.)
* "Sveti vrag" (1965.)
* "Izvještaj iz pokrajine" (1969.)
* "Getsemanski vrtovi" (1981.)
* "Tišina" (1982.)

### Putopisi

* "Na putu" (1963.)

### Esejistička i polemička proza

* "Eseji" (1956.)
* "Essay o obliku i sadržaju" (1955.)
* "Riječ o riječi" (1969.)
* "Svi smo mi odgovorni" (1971.)

## Vanjske veze
* Umro Petar Šegedin
Dobriša Cesarić

**Dobriša Cesarić** (Slavonska Požega, 10. siječnja 1902. - Zagreb, 18. prosinca 1980.) hrvatski pjesnik.

Dobriša Cesarić je rođen u Požegi 10. siječnja 1902.godine. Djetinjstvo provodi u Osijeku gdje završava osnovnu školu i četiri niža razreda gimnazije. U jeku Prvog svjetskog rata dolazi 1912. godine u Zagreb gdje završava gimnaziju, a poslije mature 1920. godine upisuje filozofiju.

Kratko vrijeme radi u zagrebačkom kazalištu, a zatim dugo godina kao knjižničar u Higijenskom zavodu, da bi poslije Drugog svjetskog rata radio kao urednik u izdavačkom poduzeću Zora. Umro je u Zagrebu 18. prosinca 1980. godine. Bio je član Jugoslavenske akademije nauka i umjetnosti.

## Književna karijera
U književnosti se prvi put, kao četrnaestogodišnjak, pojavio 1916.godine pjesmom "I ja ljubim". Prvu zbirku pjesama "Lirika" objavljuje 1931. godine i za nju dobiva nagradu Jugoslavenske akademije. Surađuje u mnogim književnim časopisima - Književnoj republici, Pečat, Savremeniku, Kritici, Hrvatskoj reviji...- objavljuje književne prikaze, prevodi sa njemačkog i ruskog jezika. Objavio je sljedeće knjige: Lirika, Spasena svijetla; Izabrani stihovi; Pjesme; Knjiga prepjeva; Osvijetljeni put; Goli časovi; Izabrane pjesme, a izašla mu je i zbirka prijevoda svjetskih pjesnika, Knjiga prepjeva.
Pjesničko djelo Dobriše Cesarića sadrži 10-ak knjiga pjesama te veći broj knjiga iz njegove poezije i prepjeva.

## Vanjske veze
* Izabrane pjesme Dobriše Cesarića
Adda

**Adda** (latinski: *Abdua* ili *Addua*) je rijeka duga 313 km u Sjevernoj Italiji, velika pritoka Poa.

## Geografija
Rijeka Adda izvire na južnim obroncima Alpa pored granice sa Švicarskom, kod lokaliteta *Monteferro* na nadmorskoj visini od 2990 m. Od tamo teče prema zapadu kroz alpske kotline do Comskog jezera, u koje utječe kod lokaliteta Colico. Iz jezera istječe južno od Lecca, zatim teče prema jugu, kroz Padsku nizinu, te kod mjesta Castelnuovo Bocca d'Adda (nešto malo zapadnije od Cremone) uvire u Po. Adda ima sliv velik 7979 km² koji obuhvaća velik dio Lombardije, jer protječe kroz provincije Sondrio, Como, Lecco, Bergamo, Milano, Monza i Brianza, Cremona i Lodi.

## Galerija

Datoteka:Trezzo Centrale Taccani.JPG|Hidroelektrana Taccani kod lokaliteta Trezzo sull'Adda
Datoteka:Adda da Crespi.JPG|Adda kod Crespija
Datoteka:Adda at Canonica d’Adda (Ian Spackman 2007-007-19).jpg|Adda kod Canoniche


## Reference

## Vanjske veze

* ''Fiume Adda carta d'identità'' na portalu Fiumi Italiani
David Copperfield (iluzionist)

**David Copperfild** (fonetski: Dejvid Koperfild) (roden kao **David Seth Kotkin**) je američki mađioničar i iluzionist, nagrađeni Emmyjem, poznat po specifičnim scenskim nastupima u kojima trikove izvodi kombinirajući ih s narativnim elementima. Među njegove najslavnije izvedbe se ubrajaju "*[[Nestajanje Kipa Slobode]]*", "let", "levitiranje" nad Velikim kanjonom, kao i "prolazak" kroz Kineski zid.

## Biografija
Copperfield, koji je rođen 16. septembra 1956. godine, s magijom se počeo baviti u dobi od 12 godina te je najmlađa ličnost primljena u *Društvo američkih mađioničara* . U dobi od 16 godina je upisao kurs za mađioničare na Univerzitetu u Njujorku. U dobi od 18 godina je kaoscensko ime uzeo "David Copperfield" prema istoimenatoj knjizi Charlesa Dickensa.

1980. godine Copperfield je nastupio u horor filmu *[[Terror Train]]* u ulozi mađioničara Kena. Cameo-ulogu ima i u *[[Prêt-à-porter (film)|Prêt-à-Porter]]*, filmu iz 1994. godine. Osim ova dva filma, Copperfield se na ekranu pojavio u specijalnim televizijskim emisijama i kao gost u redovnim zabavnim emisijama. 

Godine 1982. Copperfield je osnovao *[[Projekt Magija]]*, rehabilitacijski program za pacijente s izgubljenim ili oštećenim vještinama upravljanja udovima, a kojima trikovi i žongliranje služi kao terapija. Danas je ovaj program odobren od *Američke terapijske organizacije* te je aktivno koristi preko 1.100 bolnica u 30 država se koristi Američka terapija.

Copperfield je poznat i po tome što je bio zaručen za super-model Claudiju Schiffer, no par se 1999. godine razišao nakon šest godina veze.

Časopis *[[Forbes]]* je objavio kako je Copperfield godine 2003. zaradio 57 miliona $, postavši tako deseta najbolje plaćena zabavna zvijezda na svijetu. Procjenjuje se kako je i 2004. godine taradio istu svotu - 57 miliona $ (35. mjesto), a što se ponovilo i 2005. godine (41vo) . Copperfield godišnje ima preko 500 nastupa u svijetu.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* Službena web-stranica.
* TheMagicOfDC - Velika neslužbena stranica. 
* Medijske datoteke o Davidu Copperfieldu.
Mirek Topolánek

**Mirek Topolánek** (rođen 15. maja 1956. u Vsetínu u tadašnjoj Čehoslovačkoj, je češki) političar, najpoznatiji po tome što je bio premijer Češke Republike. Kao član Građanske demokratske stranke, postao je njen predsjednik  u novembru 2002. godine, naslijedivši Vaclava Klausa, sadašnjeg predsjednika Češke Republike.

25. marta 2009. mu je parlament izglasao nepovjerenje, što je prvi slučaj pada vlade države koja je u tom trenutku predsjedala Evropskom unijom. 8. maja je predao dužnost Janu Fischeru koji će voditi prijelaznu tehničku vladu.

## Reference

## Vanjske veze

* Mirek Topolánek's personal website 
* Speech of the Prime Minister Mirek Topolánek given at the Heritage Foundation in Washington D.C. 26. 2. 2008
* Speech of the Prime Minister given at the Center for Strategic and International Studies in Washington D.C. 27. 2. 2008
* EuropeanVoice – Topolánek's profile

|-

|-

|-

|-

|-
Oenoe

**Oenoe** (Οινόη), također navođen kao *Oinoi* i **Oene**, može biti jedan od grčkih gradova:
* **Oenoe**, grad u prefekturi Kastorija
* **Oenoe**, grad u Atici, današnji Oinoi
* **Oenoe**, drevni grad u Argolidi
* Oene (Elis), drevni grad u današnjoj prefekturi Ilija
* Oenoe (Ikarija), drevni grad na otoku Ikarija
* Oenoe (Korintij), drevni grad u današnjoj prefekturi Korintija
* **Oenoe**, grčko ime za današnji grad Ünye u Turskoj
Tuskul

**Tuskul** () je drevno latinsko ime za grad koji se nalazio u blizini starog Rima.

## Lokacije
Ruševine Tuskula se nalaze na brdu Tuscolo, na sjevernom rubu kratera Albanskog vulkana. Vulkan se nalazi u Albanskim brdima 6 km sjeveroistočno od suvremenog Frascatija.

## Historija

Prema legendi, grad je osnovao Telegon, sin Odiseja i Kirke.

Prvi dokazi o stalnim stanovnicima su pogrebne urne koje datiraju iz 8. i 7. vijeka pne. te svjedoče o prisustvu Latina. Tuskul se kasnije u historijama navodi kao nezavisni grad-država s vlastitim kraljem, ustavom i panteonom vlastitih božanstava.

U Tuskul se, prema rimskoj predaji, nakon svrgavanja sklonio posljednji rimski kralj Tarkvinije Oholi, gdje ga je pomagao tuskulski uglednik Oktavije Mamilije. On je godine 497. pne. vodio vojsku Latinskog saveza protiv Rimljana u Bitka kod Regilskoj jezera|bitci kod Regilskog jezera, gdje je i poginuo. Nakon tog vremena je Tuskul izgubio primat u korist Rima, ali i postao njegov saveznik. Godine 460. pne. je tuskulski diktator Lucije Mamilije pomogao Rimljanima poraziti sabinske robove na Kapitolu, a godinu dana kasnije je rimska vojska pod Markom Kvinkcijem Cincinatom pomogla Tuskulancima osloboditi se od Ekva.

Godine 381. pne. Tuskul se potpuno predao Rimu, te stekao građanskop pravo kao prvi "municipium cum suffragio" ili samoupravni grad. Tuskulski građani su se poslije navodili u "Tribus Papiria".

U Tuskulu je rimski orator Marko Tulije Ciceron napisao znamenita *[[Tuskulska pitanja]]*.

U srednjem vijeku su u Tuskulu stolovali moćni grofovi tuskulski. Godine 1191. grad je nakon višegodišnjih sukoba s Rimljanima uništen.

## Literatura
* Richard Stillwell, ed. ''Princeton Encyclopedia of Classical Sites'', 1976: "Tusculum, Latium, Italy"
* Kasije Dio "*Rimska historija*"
* Dionizije iz Halikarnasa: Rimski antikviteti
* Thietmar od Merseburga - *Kronika*
* Roger od Howdena - *Chronica*
* Gregorovius, Ferdinand. *Rome in the Middle Ages Vol. IV Part 1*. 1905 
* William Gell *The Topography of Rome and its Vicinity with Map". 2 vols. London, 1834. [Rev. and enlarged by Edward Henry Banbury. London 1846]
* [[William Gell]] *Analisi storico-topografico-antiquaria della carta de' dintorni di Roma secondo le osservazione di Sir W. Gell e del professore A. Nibby''. Rome 1837 [2nd ed. 1848]
* Thomas Ashby - The Roman Campagna in Classical Times - London 1927
* G. Bagnani - The Roman Campagna and its treasures - London 1929
* G.E. Mc Cracken - A History of Ancient Tusculum - Washington 1939
* B. Goss - Tusculum in PECS (Princeton Encyclopedia of Classical Sites) - 1976
* T.J. Cornell - The beginnings of Rome: Italy and Rome from the Bronze Age to Punic War - London 1995 - 
* Xavier Dupré - Scavi archeologici di Tusculum - Rome 2000 -
Diktator

**Diktator** je izraz kojim se označava autoritarni vladar neke države. Naziv potječe od institucije rimski diktatora u Rimskoj Republici, a u današnjem svijetu u pravilu ima pejorativno značenje. Njime se označavaju vladari koji nemaju ili su potpuno izgubili svoj demokratski legitimitet, odnosno ustavne ili druge zapreke svojoj apsolutnoj vlasti. Države kojima su na čelu diktatori se obično nazivaju diktaturama.

## Povezano
* Benevolentni diktator 
* Paternalizacija

## Vanjske veze

* WorldStatesmen
Cincinat

**Lucije Kvinkcije Cincinat** (*Lucius Quinctius Cincinnatus*) (519. p.n.e. – 430. p.n.e.?) bio je statorimski političar koji je služio kao konzul godine 460. pne. i diktator godine 458. p.n.e. i 439. p.n.e., a nakon smrti je bio slavljen kao uzor vrline za sva kasnija rimska pokoljenja.

## Politička karijera
Iako ne postoje podaci o njegovom porijeklu, po bogatstvu i razmišljanju Cincinat je spada u bogatiji dio rimskog društva tako da u prvom dijelu političke karijere on se bori protiv povećanja prava siromašnijeg dijela rimskog stanovništva, tj. plebejaca. To razmišljanje je dijelio sa svojim sinom Kvintom koji će 461. godine p.n.e. biti optužen za napade na stranku plebejaca. Kako bi mu sin suđenje dočekao na slobodi, Cincinat daruje novčane garancije koje rezultuju bijegom Kvinta na područje Etruščana i gubitkom većine Cincinatovog bogatstva nakon čega se on povlači na svoju farmu samo da bi s nje bio pozvan da vrši dužnost zamjenskog konzula za 460. godinu p.n.e.

## Diktator
Po završetku mandata Cincinat se ponovno vraća u penziju radeći kao seljak na svojoj farmi sve do rimske vojne katastrofe 468. godine p.n.e. kada se rimska vojska našla pod opsadom naroda Ekve. U ovoj kritičnoj situaciji koristeći tadašnje zakone rimski senat je donio odluku o njegovom postavljanju za diktatora nakon čega su poslali delegaciju do Cincinata pošto je potreban državi. Prihvaćajući dužnost Cincinat je organizirao drugu vojsku, pobjedio Ekve u bici kod Mons Algidusa, zaključio mir i podnio ostavku kako bi se vratio na svoju farmu.

Iz mirnog života rimski senat će ga ponovno pozvati kako bi izvršio svoju dužnost i ponovno postao diktator tokom krize s predstavnikom plebejaca Spurijem Melijem. U svojstvu diktatora Cincinat je pozvao Melija da objasni svoje postupke, a kada je on to odbio 439. p.n.e. bio je osuđen na smrt i pogubljen. Po završetku krize Cincinat je podnio ostavku na položaj diktatora.

## Ugled
Cincinata su Rimljani smatrali jednim od svojih ranih heroja i uzorom rimske vrline i jednostavnosti. Njegovo povlačenje s apsolutne vlasti u trenutku nakon što je kriza prošla se dan-danas navodi kao primjer dobrog vođstva, služenja opštem dobru, građanske vrline i skromnosti. Tokom američkog rata za nezavisnost Cincinatovo držanje će biti uzeto kao uzor na novu republiku tako da će osim "svog" grada u Italiji biti u SAD stvoreni gradovi Cincinnati u New Yorku i Cincinnati, Ohio, kao i Cincinnati udruženje.

## Izvori

### Primarni izvori

* Livije, *Ab Urbe Condita*, iii. 26-29
::: Project Gutenberg version of Ab Urbe Condita
* Dionizije iz Halikarnasa *Rimske starine*, x. 23-25
* Florus, *Epitome de T. Livio Beliorism omnium annorum DCC Libri duo*, i. 11
Joe Jonas

**Joseph Adam** "**Joe**" **Jonas** (15. august 1989. -) je američki pjevač, bio je poznat po tome što je zajedno s bratom Nickom nastupao kao glavni pjevač u Jonas Brothers, pop-rocku bendu čiji je član i njegov brat Kevin. Godine 2015. osnovao je bend "DNCE" koji je poznat po pesmi "Cake by the Ocean".

## Izvori

## Vanjske veze

*
Duketije

**Duketije** (*Ducetius*) (? - 440. pne.) je bio helenizirani vođa drevnih Sikula koji je sredinom 5. vijeka pne. osnovao brojne gradove i vlastitu kratkotrajnu državu na Siciliji. 

Duketije je kao uzore imao Terona iz Akragasa i Gelona iz Sirakuze, grčke tirane čiji su gradovi nakon bitke kod Himere započeli hegemoniju nad otokom. Sirakuza je, međutim, oslabila nakon smrti Gelonovog brata Hijerona i uspostavljanja demokracije, te je u ratu s Katanom bila prisiljena tražiti pomoć Sikula na čelu s Duketijem. Duketije je godine 460. pne. osvojio Katanu i raselio njeno stanovništvo. Potom je osnovao grad Menai (današnji Mineo) i osvojio Morgantinu, a do 452. pne. je ujedinio svu sikulsku teritoriju i osnovao grad po imenu Palike. Međutim, stvaranje velike sikulske države je zabrinulo Akragas i Sirakuzu, koji su se udružili i 451. pne. porazili Duketija. Sikulski vladar je utočište portražio u samoj Sirakuzi; zabrinuti zbog njegove moći, ali i zahvalni zbog prethodnih usluga, Sirakužani su ga prognali u Korint. Četiri godine kasnije Duketije je pobjegao te se vratio na Siciliju, osnovavši grad Kale Akte na sjeveru otoka, gdje je osim Sikula naselio i korintske naseljenike. Umro je prirodnom smrću, a nakon toga se njegova država odmah raspala.

## Napomene




## Vanjske veze
* Livius.org: Ducetius of Sicily
Neven (TV serija)

**Neven** je igrana TV-serija za djecu koja je 1973. godine snimljena u produkciji Radiotelevizije Beograd i emitirana na programu JRT-a. Serija se sastojala od 7 epizoda od po 30 minuta, a njihov sadržaj je bio po motivima djela znamenitog srpskog pisca za djecu Jovana Jovanovića Zmaja čiji je lik tumačio Mića Tomić. Serija je bila snimljena u crno-bijeloj tehnici, a režirao ju je Timothy John Byford.

## Vanjske veze
*
Riace

**Riace** je italijanski gradić i općina (*comune*) u metropolitanskom području Reggio Calabrije u Kalabriji, oko 50 km južno od Catanzara i oko 80 km sjeveroistočno od Reggio Calabrije. 

Riace graniči s općinama Caminijem i Stignanom. Posebno je poznata po arheološkom nalazištu gdje su godine 1972. ispod mora pronađene znamenite statue Bronzi di Riace koje prikazuju grčke ratnike (danas se čuvaju u Museo Nazionale della Magna Grecia u Reggio Calabriji).

## Demografska evolucija

Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
  id:sfondo value:rgb(1,1,1)
  id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize = width:455 height:303
PlotArea = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period = from:0 till:3000
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:200 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
  bar:1861 text:1861
  bar:1871 text:1871
  bar:1881 text:1881
  bar:1901 text:1901
  bar:1911 text:1911
  bar:1921 text:1921
  bar:1931 text:1931
  bar:1936 text:1936
  bar:1951 text:1951
  bar:1961 text:1961
  bar:1971 text:1971
  bar:1981 text:1981
  bar:1991 text:1991
  bar:2001 text:2001

PlotData=
  color:barra width:20 align:left

  bar:1861 from: 0 till:1443
  bar:1871 from: 0 till:1549
  bar:1881 from: 0 till:1696
  bar:1901 from: 0 till:2109
  bar:1911 from: 0 till:2298
  bar:1921 from: 0 till:2469
  bar:1931 from: 0 till:2043
  bar:1936 from: 0 till:2146
  bar:1951 from: 0 till:2331
  bar:1961 from: 0 till:2048
  bar:1971 from: 0 till:1748
  bar:1981 from: 0 till:1668
  bar:1991 from: 0 till:1694
  bar:2001 from: 0 till:1605

PlotData=

  bar:1861 at:1443 fontsize:XS text: 1443 shift:(-8,5)
  bar:1871 at:1549 fontsize:XS text: 1549 shift:(-8,5)
  bar:1881 at:1696 fontsize:XS text: 1696 shift:(-8,5)
  bar:1901 at:2109 fontsize:XS text: 2109 shift:(-8,5)
  bar:1911 at:2298 fontsize:XS text: 2298 shift:(-8,5)
  bar:1921 at:2469 fontsize:XS text: 2469 shift:(-8,5)
  bar:1931 at:2043 fontsize:XS text: 2043 shift:(-8,5)
  bar:1936 at:2146 fontsize:XS text: 2146 shift:(-8,5)
  bar:1951 at:2331 fontsize:XS text: 2331 shift:(-8,5)
  bar:1961 at:2048 fontsize:XS text: 2048 shift:(-8,5)
  bar:1971 at:1748 fontsize:XS text: 1748 shift:(-8,5)
  bar:1981 at:1668 fontsize:XS text: 1668 shift:(-8,5)
  bar:1991 at:1694 fontsize:XS text: 1694 shift:(-8,5)
  bar:2001 at:1605 fontsize:XS text: 1605 shift:(-8,5)

TextData=
  fontsize:S pos:(20,20)
  text:Data from ISTAT



## Reference

## Vanjske veze

* Comune Riace
Chatsworthska glava

**Chatsworthska glava** () je naziv za brončanu glavu koja datira od oko 460. pne.. Izvorno je bila dio veće statue, za koju se (na temelju kose do ramena) pretpostavlja da je prikazivala boga Apolona. Smatra se kako je statua bila izrađena od više naknadno spojenih dijelova. Pretpostavlja se da je jedan od njih i noga koja se danas čuva u Louvreu.

Pronađena je kraj Tamassosa na Cipru godine 1836. a nabavio ju je 6. vojvoda od Devonshira u Smirni od H.P. Borrella godine 1838. On i njegovi nasljednici su je smjestili u Chatsworth House po kojoj je dobila ime. Sredinom 1930-ih je posuđena Fitzwilliam Museumu, da bi je 11. vojvoda poklonio Britanskom muzeju.

## Literatura
* D.E.L. Haynes, The technique of Greek Bronze (Mainz am Rhein, 1992)
* C.C. Mattusch, Greek Bronze statuary (Cornell University Press, 1988)
* L. Burn, The British Museum book of G-1, revised edition (London, The British Museum Press, 1999)

## Vanjske veze
* British Museum
* [A. J. B. Wace, 'The Chatsworth Head', ''The Journal of Hellenic Studies'', Vol. 58, Part 1 (1938), str. 90-95](http://links.jstor.org/sici?sici=0075-4269(1938)58%3C90%3ATCH%3E2.0.CO%3B2-K)
Stoa Poikile

**Stoa Poikile** (starogrčki: ή ποικίλη στοά) ili **Oslikani trijem**, originalno nazvana **Trijem Peisijanakta** (starogrčki: ή Πεισιανάκτειος στοά), je podignuta sredinom 5. vijeka pne. te se nalazila na sjevernoj strani drevne Agore u Ateni. Ta stoa je bilo mjesto sa koga je Zenon iz Kitijuma poučavao stoicizam, odnosno po kome je ta filozofska škola dobila ime.

Stou Poikile su ukrasili slikar i vajar Mikon iz Atene zajedno s Polignotom sa Tasosa u 5. vijeku pne. U doba Pauzanije (2. vijek n.e.), slike na Stoi su uključivale:
* Bitka Oenoe (nepoznati autor)
* Amazonomahija od Mikona
* Zauzimanje Troje od Polignota
* Bitka kod Maratona opd Panena (također pripisana Mikonu i Polignotu)

## Reference

## Vanjske veze

* Internet Encyclopedia of Philosophy — ''The Stoa''
Stoa

**Stoa** u grčkoj arhitekturi je predstavljala dugačak trem čija je samo prednja strana bila otvorena i raščlanjena stubovima u dorskom stilu, dok su ostale strane bile zatvorene. Stoe su podizane na trgovima i svetilištima prvobitno kao zaštita od vremenskih nepogoda, a kasnije su služile kao mesta za sastanak saveta ili kao učionice. Postojali su i unutrašnji stubovi, rađeni u jonskom stilu kako bi se dobilo na dubini. Stoe su mogle biti i višespratne. Najstarija stoa potiče iz 7. veka pne., a nalazi se na Samosu u Herinom svetilištu.

## Literatura
* Srejović, D. 1997. Arheološki leksikon. Savremena administracija. Beograd.
459. pr. n. e.

__NOTOC__

Godina **459. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Vibulana i Uritina** (ili, rjeđe, **godina 295. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 459. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.

## Događaji
* Židovski svećenik Ezra vodi grupu od oko 5.000 Židova iz Babilona u Jeruzalem.
* Atena u savezu s gradom Megara započinje rat s Korintom, što dovdodi do dvije bitke - kod Haliesisa u Zaljevu Argolide, koji je završio korintskom, te kod Kekrifaleje (suvremeni Angistrion), koja je završila atenskom pobjedom.
* Nakon što su Ekvi okupirali Tusculum, rimski Senat u pomoć savezniku šalje vojsku na čelu s Lucijem Kornelijem Maluginensisom, kao i konzulom Fabijem Vibulanom, koji je u to vrijeme opsjedao Ancij; uz njihovu pomoć Tuskulanci oslobađaju grad, a s Ekvima je postignuto primirje.
* Sicilijanski grad Morgantina je uništen od strane Duketija, heleniziranog vođe Sikula (prema Diodoru).

## Rođenja
*

## Smrti
*
Ljekar

**Ljekar** ili **liječnik** (ijek.), odn. **lekar** ili **lečnik** (ek.), osoba koja prakticira medicinu, odnosno koja se profesionalno bavi održavanjem i obnovom ljudskog zdravlja kroz proučavanje, dijagnozu i liječenje različitih bolesti i ozljeda. To se čini pomoću detaljnog poznavanja anatomije, fiziologije, različitih bolesti i njihovog liječenja - odnosno znanja koja zajedno čine medicinsku nauku.

U većini suvremenih društava pod izrazom ljekar podrazumijevaju se isključivo osobe koje su završile medicinski fakultet te položile odgovarajuće stručne ispite. Osobe koje to nisu učinile, a prakticiraju medicinu smatraju se nadriljekarima.

Ljekari u većini suvremenih društava obično uživaju veliki ugled.

## Izvori
* Lekar 

## Vanjske veze
Ekvi

**Ekvi** () su bili narod koji je živio na sjeveroistoku Lacija u centralnoj Italiji, poznat po tome što je, prema Liviju, bio tradicionalni neprijatelj Rima u prva tri vijeka postojanja grada.

Živjeli su u planinskim dijelovima dolina Anio, Tolenus i Himella; dvije potonje su bile pritoke rijeke Nar. Prema Diodoru su se Rimljani s njima sukobili 484. pne. kada su im osvojili glavni grad. Oko godine 460. pne. Ekvi su napali rimski saveznički grad Tuskul zbog čega je došlo do bitka kod bitke kod Mons Algidusa 458. pne. Diodor nakon toga navodi kako su Rimljani Ekvima ponovno zauzeli glavni grad krajem 5. vijeka pne. Ekvi su, međutim, konačno pokoreni pred kraj drugog samnitskog rata (304 - 286. pne.)

Nakon toga se Ekvi prvi put spominju nakon Saveznički rat|Savezničkog rata, kada su njihova naselja Cliternia i Nersae bila ujedinjena kao *[[res publica]] Aequiculorum*, odnosno obični municipium.

Jezik nije očuvan, ali većina historičara i lingvista vjeruje da su, kao i druga susjedna plemena, bili srodni Latinima.
Politika (razvrstavanje)

**Politika** u najčešćem značenju predstavlja politiku kao društvenu djelatnost, odnosno fenomen. Osim toga, politika može biti:

* Politika, dnevne novine koje izlaze u Beogradu;
* *[[Politika (Aristotel)|Politika]]*, knjiga koju je napisao Aristotel;
* *[[Politika (Hladno pivo)|Politika]]*, pjesma hrvatske punk-grupe *[[Hladno pivo]]*;
* *[[Tom Clancy's Politika]]*, video-igra napravljena po motivima romana Toma Clancyja

## Povezano

* Pollitika
Ezra

**Ezra** () je bio židovski svećenički pisar koji je vodio 5.000 izraelitskih prognanika iz Babilona u njihovu postojbinu - grad Jeruzalem - godine 459. pne. Ezra je ponovno učvrstio rasijanu židovsku zajednicu na temelju Tore i strogom poštovanju zakona. Prema Hebrejskoj Bibliji, Ezra je suzbio opasnost po židovski identitet koji su predstavljali brakovi Židova i ne-Židova te ustanovio konačno čitanje Tore. Prema židovskoj tradiciji Ezra je zaključio treći dio hebrejskog kanona (hebr. ketuvim - Spisi) pišući knjige Ezra, Nehemija i 1.+2. Ljetopisa. On je i taj koji je zaključio kanon kao poglavar vrhovne sinagoge, i, uz puno rada na redakciji, svrstao knjige Biblije u njihov sadašnji (hebrejski) redoslijed.
Ezra se zbog toga duboko poštuje u židovskoj tradiciji. Njegovo poznavanje Tore se smatralo istovjetnim Mojsijevom. Kao Mosije, Enoh i David, i Ezra je dobio počasni naslov "pisar" te se vodi kao , ili "Ezra pisar" u židovskoj tradiciji.

Iako se izričito ne spominje u Kuranu među prorocima, neki muslimanski naučnici ga, na osnovu pojedinih islamskih tradicija, navode kao proroka.

## Reference

## Vanjske veze

* Jewish Encyclopedia: Ezra the Scribe
* Catholic Encyclopedia: Esdras
Morgantina

Arheološko nalazište **Morgantina** je dobilo ime prema istoimenom antičkom gradu koji se nalazio u istočnom dijelu centralne Sicilije, na 37° 26.035' N 14° 28.928' E. Nalazište je oko 64 km od obale Jonskog mora, u provinciji Enna. Najbliži suvremeni grad je Aidone, oko dva kilometra od nalazišta. Nalazište se sastoji od dva kilometra dugog grebena u pravcu jugozapad&ndash;sjeveroistok, poznat kao Serra Orlando, te obližnjeg brda na sjeveroistoku zvanog Cittadella. Morgantina je bila nastanjena u dva perioda. Prvo veće naselje je postojalo na Cittadelli od oko 1000/900. do oko 450. pne. Drugo naselje se nalazilo na Serra Orlando, te je postojalo od 450. pne. do 50. pne. Morgantina je predmet arheoloških iskopavanja od početka 20. vijeka.

## Vanjske veze

* Morgantina Archaeological Site 

## Izvori
=
458. pr. n. e.

Godina **458. pne.** bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao **Godina konzulstva Rutila i Karveta** (ili, rjeđe, **godina 296. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 458. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.





__NOTOC__
== Događaji ==
* [[Pleistoanakt]] nasljeđuje svog oca [[Plistarh]]a kao kralj [[Sparta|Sparte]].
* [[Periklo]] u [[Atena|Ateni]] nastavlja [[Efijalt]]ove demokratske reforme tako što [[arhont]]e čini plaćenim javnim funkcionarima, a na koji položaj mogu biti izabrani i obični građani.
* Atena počinje graditi [[Dugi zidovi|Duge zidove]] kako bi zaštitila put od sebe do luke [[Pirej]].
* [[Prvi peloponeski rat]]: [[Egina]] pristupa [[Peloponez|Peloponeskom]] savezu, ali je nakon bitke kod Egine i poraza flote od strane Atenjena podvrgnuta invaziji i opsadi od atenske ekspedicije pod komandom [[Leosten]]a. Egina je nakon poraza prisiljena plaćati danak Ateni.
* Rimski vojskovođa [[Lucije Kvinkcije Cincinat]] je od [[Rimski Senat|Senata]] pozvan kako bi grad obranio od [[Ekvi|Ekva]] te na šest mjeseci proglašen [[rim]]skim [[diktator]]om. Nakon što je Ekve porazio u [[Bitka kod Mons Algidusa|bitci kod Mons Algidusa]] i proslavio [[Rimski trijumf|trijumf]], Cincinat podnosi ostavku i vraća se na svoje imanje, samo šesnaest dana nakon imenovanja.==
* Atenski [[dramatičar]] [[Eshil]] dovršava svoju [[trilogija]] *Oresteja* (koju čine tragedije *Agamemnon*, *Hoefore* i *Eumenide'').

## Rođenja
*

## Smrti
* Plistarh, kralj Sparte od 480. pne.
Dugi zidovi

**Dugi zidovi** () su u drevnoj Grčkoj bili zidovi izgrađeni od grada do njegove luke, odnosno sagrađeni s ciljem da gradu omoguće siguran pristup moru čak i u trenucima opsade. Iako su dugi zidovi sagrađeni na nekoliko lokacija u Grčkoj, Korint i Megara su dva najpoznatija primjera. Izraz "dugi zidovi" se danas općenito povezuje uz zidove koji su Atenu spajali s njenim lukama Pirej i Faler. Ti su zidovi sagrađeni sredinom 5. vijeka pne., uništeni od Spartaaca godine 404. pne. poslije atenskog poraza u peloponeskom ratu, te uz perzijsku pomoć ponovno izgrađeni za vrijeme korintskog rata. Predstavljali su ključni element atenske strategije, jer su gradu pružali stalnu vezu s morem te tako spriječili da njegova opsada s kopna bude potpuna.

## Reference

## Vanjske veze
* Livius.org: Long Walls
Lucius Minucius Esquilinus Augurinus

Lucije Minucije Eskvilin Augurin (Lucius Minucius Esquilinus Augurinus), sin Publija, bio je starorimski političar i vojskvođa, poznat po tome što je bio konzul Rimske Republike zajedno s Gajem Naucijem Rutilom godine 458. pne.

Minucije je dobio zadatak poraziti Ekve koji su se ulogorili u blizini rimskog savezničkog grada Tuskula. Kada je došao do njihovog logora, sagradio je vlastiti i nije pokazao nikakvu inicijativu, dozvolivši neprijatelju da ga opkoli. Zbog toga je u Rimu diktator Cincinat koji je izbavio Eskvilna i njegove ljude u znamenitoj bitci kod Mons Algidusa.
Bitka kod Mons Algidusa

**Bitka kod Mons Algidusa** se godine 458. pne. (ili 457. pne.) vodila između Rimske Republike i Ekva kraj Algidus Mons u Laciju. Rimski *[[diktator]]* Lucije Kvinkcije Cincinat je tada izvjesni rimski poraz pretvorio u važnu pobjedu.

## Pozadina
Rim je sredinom 5. vijeka pne. bio u endemskim sukobima sa svojim susjedima u Laciju. Na sjeveru je trajalo suparništvo s etrurskim gradom Veji, a na zapadu s Volscima. Na istoku su, pak, Ekvi posredno ugrožavali rimske interese, napadajući grad Tuskul koji je odnedavno postao rimski saveznik. Savezništvo s Tuskulom je Rimljanima postalo izuzetno važno nakon što je godine 460. pne. Lucije Mamilije, tuskulski diktator sa svojom vojskom došao u pomoć Rimu i tako prekinuo pobunu koju su robovi dignuli koristeći tadašnje sukobe između rimskih patricija i plebejaca.

Kada su Ekvi godine 459. pne. zauzeli Tuskul, Rimljani su pohitali osloboditi svog saveznika, što im je uspjelo pod komandom konzula Fabija Vibulana, te su Ekvi prisiljeni sklopiti primirje. To je primirje prekršeno godinu dana kasnije. Tada su se Ekvi ulogorili kraj Mons Algidusa, a istovremeno je sabinjanska vojska krenula na Rim.

Rimljani su na to reagirali na brzinu formiravši dvije vojske - jedna, pod Gajem Naucijem Rutilom - krenula je na teritoriju Ekva, dok je Lucije Minucije Eskvilin Augurin krenuo na ekvanski logor kraj Mons Algidusa. Augurin se, međutim, nije pokazao dorastao situaciji, pa je Senat za diktatora imenovao Cincinata.

## Tok
Kada je Cincinat preuzeo dužnost, Eskvilin je bio opkoljen od strane Ekva. Cincinat je, da bi mu došao u pomoć, naredio da se svi vojno sposobni rimski građani okupe na Marsovom polju, te da nose dvanaest valla (kočevi za izgradnju poljske fortifikacije), umjesto uobičajena dva.

Kada je došao do Mons Algidusa, naredio je svojim ljudima da cijelu noć rade kako bi sagradili drveni zid oko ekvanske vojske koja je opkolila Eskvilina. Vidjevši što se događa, Ekvi su napali Cincinata, ali je zid već bio sagrađen. Napad je odbijen, a istovremeno su i Eksvilinovi ljudi otpočeli proboj. Našavši se napadnuta s dvije strane, vojska Ekva se predala. 

Cincinat je sve zarobljenike, osim vođa Ekva, pustio kućama.

## Posljedice
Cincinatu je pri povratku u Rim priređen trijumf, dok je Eskvilin bio kritiziran. Lucije Mamilije je, pak, zbog svojih zasluga, dobio status rimskog građanina. Sam je Cincinat nedugo nakon bitke podnio ostavku na mjesto diktatora, čime je dao moralni uzor budućim generacijama.

## Napomene
Trilogija

:: *za album [[Riblja čorba|Riblje Čorbe]] pogledajte [[Trilogija (album)]]*
**Trilogija** je umjetničko djelo objavljeno u tri dijela, ili tri djela koja zajedno čine jednu cjelinu. Najčešće je u pitanju književno ili filmsko djelo.

Najpoznatije su Danteova Božanstvena komedija: "Pakao", "Čistilište" i "Raj" (tri knjige povezane temom), Tolkinov Gospodar prstenova (jedna priča u tri dijela), Piter Džeksonovi filmovi po tim knjigama, filmska trilogija Kum Maria Puzoa i Frensisa Forda Kopole i tri prvobitna filma Ratova zvijezda ("Star Wars Trilogy")

Ovaj način objavljivanja umjetničkog djela se ponekad koristi i u muzici. Najpoznatiji primjer kod nas je album Riblje Čorbe Trilogija. Jedan album je podjeljen na tri diska koji su objavljivani jedan po jedan. Riblja Čorba se na ovo odlučila u nadi da će oslabiti pirateriju, jer je ovaj način objavljivanja utrostručio troškove piratizovanja albuma, ali je cijena legalno kupljenog albuma ostala ista.

## Poznate trilogije
### Književnost

* Eshil - "*Orestija*" (Agamemnon, Hoefore (Pokajnice), Eumenide)
* Dante Aligijeri - "*Božanstvena komedija*" (Pakao, Čistilište, Raj)
* Johan Volfgang Gete - "*Trilogija strasti*"
* Johan Fridrih Šiler - "*Valenštajn*"
* Henrik Sjenkjevič - "*Ognjem i mačem*","*Potip*", "*Pan Volodijovski*"
* Ivo Vojnović - "*Dubrovačka trilogija*" (Allons enfants, Suton, Na taraci)
* Stevan Jakovljević - "*Srpska trilogija*" (Deveststočetrnaesta, Pod krstom, Kapija slobode)
* Dobrica Ćosić - "*Vreme zla*" (Grešnik, Otpadnik, Vernik)
* Žan Pol Sartr - "*Putevi slobode*" (Zrelo doba, Odlaganje, Ubijene duše)

### Film
* Trilogija dolari (1964-1966), režija Serđio Leone
* Ratovi zvezda (1977-1983), režija Džordž Lukas
* Indiana Džouns (1981-1989), režija Stiven Spilberg
* Trilogija Kum (1972-1990), režija Frensis Ford Kopola
* Povratak u budućnost (1985-1990), režija Robert Zemekis
* Tri boje (1993-1994), režija: Krzysztof Kieślowski
* Gospodar prstenova (2001-2003), režija Piter Džekson