open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Južnjački pravni centar za siromašne

**Južnjački pravni centar za siromašne** (, **SPLC**) je američka neprofitna organizacija za građanska prava. Postala je međunarodno poznata po svojim pravnim pobedama protiv grupa belih supremacista, pravnom zastupanju žrtava grupa za širenje mržnje i monitoringu ovih grupa. Centar takođe organizuje edukativne programe čiji je cilj promocija tolerancije.

Centar klasifikuje kao grupe za širenje mržnje one organizacije koje omalovažavaju ili napadaju cele društvene grupe, pripisujući im atribute koji su van njihove kontrole.

Centar su 1971. osnovali Moris Dis i Džo Levin. Centar se u početku fokusirao na sudske predmete u kojima su tražili odštetu za žrtve maltretiranja raznih ekstremnih grupa, prvenstveno Kju-kluks-klana i drugih grupa belih supremacista, a vremenom se počeo baviti i drugim pitanjima, kao što su rasna segregacija i diskriminacija i odvojenost države i crkve.

Centar ne prihvata vladina sredstva, niti naplaćuje svoje usluge klijentima. Takođe ne uzima ni udeo u sudski dodeljenim nadoknadama njegovim klijentima. Njegov rad se finansira isključivo donacijama, iako su same donacije i finansiranje centra predmet kontroverzi.

## Reference

## Literatura
* 
* Dees, Morris, and Steve Fiffer. 1991. *A Season for Justice: The Life and Times of Civil Rights Lawyer Morris Dees*. New York: Charles Scribner's Sons. 
* Dees, Morris, and Steve Fiffer. 1993. *Hate on Trial: The Case Against America's Most Dangerous Neo-Nazi*. New York: Villard Books. .
* Fleming, Maria, ed. 2001. *A Place At The Table: Struggles for Equality in America*. New York: Oxford University Press in association with the Southern Poverty Law Center
* Hall, Dave, Tym Burkey and Katherine M. Ramsland. 2008. *Into the Devil’s Den*. New York: Ballantine. .
* Day, Katie (January 21, 2010) "Southern Poverty Law Center ". Encyclopedia of Alabama online

## Vanjske veze
* Zvanični sajt
* „Hatewatch“, Zvanični sajt/blog
* „Intelligence Report“, Zvanični sajt 
* „Tolerance.org“, Zvanični sajt
Rajske ptice

**Rajske ptice** (ili **Rajčice**, lat. *Paradisaeidae*) su porodica ptica koja se svrstava u red vrapčarki (Passeriformes), podred ptica pjevica (Paseres).

## Rasprostranjenost
One žive u tropskim kišnim šumama Australije, na nekim otocima Moluka i, prije svega, na Novoj Gvineji. Zahvaljujući tome, Novu Gvineju se često naziva još i "Otok rajskih ptica". I na grbu Papue Nove Gvineje je rajska ptica.

## Izgled
Kad se vidi prekrasno perje ovih ptica, a uz to još i njihovo ponašanje u vrijeme parenja, lako je razumjeti zašto su ove ptice dobile svoje ime rajskih ptica. Pri tome, posebno mužjaci padaju u oči svojim ekstremno šarenim perjem i njegovim širenjem u vrijeme udvaranja. Vjerojatno nema boje koja se ne pojavljuje kod bar neke vrste ovih ptica (samo na Novoj Gvineji žive 43 poznate vrste, uz određenu vjerojatnost da, zbog teškog pristupa dolinama u brdima i planinama ovog otoka, još postoji poneka vrsta koja je znanosti nepoznata). Pri tome, ženke su zbog spolnog dimorfizma često manje upadljive od mužjaka, ali ne uvijek. Ima i vrsta kod kojih nema spolnog dimorfizma.

## Razmnožavanje
Koliko su ove ptice od vrste do vrste različite izgledom, isto tako im je vrlo različito i ponašanje u vrijeme parenja. Neke vrste organiziraju prava natjecanja mužjaka za naklonost ženkâ. Više mužjaka se okupi na određenom mjestu na koje izlaze teritorije više ženki, i dozivaju ih glasnim pozivima, a kad neka ženka dođe, šire perje i zabacuju ga iznad glave. Ženka odabire jednog od mužjaka, pari se s njim, i zatim napušta "arenu" i sama se dalje brine o podmlatku. Na taj način dominantni mužjak se može pariti s nizom ženki, dok drugi mužjaci ne dobivaju šansu za parenje.

Neke druge vrste odabiru za udvaranje vodoravnu granu drveta. Na njoj plešu perjem podignutim u vis kao okovratnik oko glave. No, oni to čine pojedinačno, i to na području na kojem živi ženka. Ako ženka odluči pariti se s njim, on nakon toga traži područje na kojem živi druga ženka, i sve se ponavlja.

Ovi oblici parenja su razni vidovi poligamije, kad se uspješan mužijak pari istovremeno, odnosno, u istoj sezoni parenja, s više ženki.

Međutim, niti to nije pravilo za sve vrste. Postoje i takve, koje njeguju monogamne odnose. To znači, da mužjak ostaje uz ženku i nakon parenja, te pomaže u podizanju mladunaca.

## Ishrana
Postavlja se neizostavno pitanje zašto se pojedine vrste tako različito ponašaju. Smatra se, da je odgovor vjerojatno u različitosti prehrambenih potreba među vrstama. Neke vrste se hrane samo s određenom vrstom voća kojeg nema previše, pa je potrebno dvoje roditelja da nađu i donesu hranu. Druge vrste su se specijalizirale za hranjivije plodove (Muškatni oraščić), a uz to se hrane i kukcima koje nije teško pronaći, pa majka može podići podmladak sama.

## Rodovi i neke vrste

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze

* Birds-of-Paradise Project website by the Cornell Lab of Ornithology 
* Bird-of-paradise videos and images  on the Internet Bird Collection
* Birds-of-paradise infographic produced for National Geographic
Léopold Sédar Senghor

**Leopold Sedar Sengor** (Joal, 9. oktobar 1906. - Normandija, 20. decembar 2001.), je bio afrički vođa, prvi predsednik nezavisnog Senegala, pesnik, političar i osnivač Senegalskog demokratskog bloka. Reformirao je afrički socijalizam, ostavši u dobrim odnosima sa Francuskom i zapadnim silama. Napisao je nekoliko knjiga, a za jednu od njih je predgovor napisao čak Žan-Pol Sartr.

Vladao je od 6. septembra 1960. do 31. decembra 1980. U 80-im godinama njegova politika nije imala uspeha. Predao je vlast svom premijeru koji je na vlasti bio od 1981. do 2000. Dana 1983. Leopolda su pitali da se pridruži Francuskoj akademiji. Osnovao je pokret Negritude koji se borio za ukidanje uticaja kolonizatora na afričke narode.

Umro je u 95. godini, u Normandiji, a pokopan je u rodnom mestu.

## Reference

## Literatura

* Armand Guibert & Seghers Nimrod (2006), *Léopold Sédar Senghor*, Paris (1961 edition by Armand Guibert).
* Sources from this article were taken from the equivalent French article :fr:Léopold Sédar Senghor.
* János Riesz: *Leopold Sedar Senghor. Der afrikanische Aufbruch im 20. Jahrhundert.* Peter Hammer Verlag, Wuppertal 2006, .

## Vanjske veze

* Biography and guide to collected works: African Studies Centre, Leiden
* Histoire des Signares de Gorée du 17ie au 19ie siécle. Poèmes de Léopold Sédar Senghor
* Biographie par l'Assemblée nationale
* Biographie par l'Academie française 
* Sangonet 
* Biblioweb 
* Vidéo et enregistrements sonores de Senghor 
* Discours de réception de Valéry Giscard d'Estaing le 16 décembre 2004 
* Préface par Léopold Sédar Senghor à l'ouvrage collectif sur Le Nouvel Ordre Économique Mondiale édité par Hans Köchler (1980) (facsimilé)
* Semaine spéciale Senghor à l'occasion du centenaire de sa naissance
* Texte sur le site de Sudlangues  Mamadou Cissé, «De l’assimilation à l’appropriation: essai de glottopolitique senghorienne»
* Page on the French National Assembly website
* L. Sedar Senghor a Paris entre les deux guerres
Aldebaran

**Aldebaran** ili **alfa Bika** () je najsjajnija zvezda sazvežđa Bik i četrnaesta najsjajnija zvezda noćnog neba. NJegovo ime potiče od arapskog الدبران (al-dabarān) i znači „pratilac“, jer prati Plejade.

Aldebaran se nalazi u otvorenom zvezdanom jatu Hijade, ali samo prividno, jer je od Sunca udaljen 67 svetlosnih godina dok se Hijade nalaze na oko 150 svetlosnih godina od Sunca.

Aldebaran je crveni džin spektralne klase K5, temperature površine približno 4010 K (naspram Sunčevih 5780 K). Približno je 150 puta luminozniji od Sunca u vizuelnom delu spektra, a 450 puta luminozniji ako se uračuna i infracrveni deo spektra. Apsolutna magnituda mu iznosi -0,6. Na osnovu luminoznosti se može izračunati radijus Aldebarana koji iznosi 43 radijusa Sunca, dok se iz okultacija Mesecom dobija vrednost od 44 Sunčevih radijusa, što ukazuje na odlično slaganje teorijskih predviđanja sa stvarnim stanjem. Masa Aldebarana iznosi oko 1,7 masa Sunca, a karakteriše ga i snažan solarni vetar.

Aldebaran je nepravilna promenljiva zvezda, njegova magnituda iznosi 0,87, ali osciluje između 0,78 i 0,93, najverovatnije usled pulsiranja površine.

Fuzija vodonika u jezgru Aldebarana je završena, i ono se trenutno sažima dok se čitava zvezda širi. U toku narednih milion godina luminoznost će mu porasti na oko 800 luminoznosti Sunca, a u jezgru će početi fuzija helijuma u ugljenik i kiseonik.

Aldebaran ima izraženo sopstveno kretanje. Edmond Halej je 1718. godine pokazao da su se Sirijus, Arkturus, Betelgez i Aldebaran značajno pomakli od vremena Ptolomejevog *[[Almagest]]a*. Pre približno 300.000 godina Aldebaran je bio najbliži Suncu na svom putu, na svega 21,5 svetlosnih godina, i imao je prividnu magnitudu od -1,5, tako da je bio najsjajnija zvezda noćnog neba.


Aldebaran-Sun comparison sr.svg|Poređenje veličine Aldebarana i Sunca
Hyades 40°N.png|Aldebaran i Hijade


## Reference

## Vanjske veze

* Aldebaran u SIMBAD bazi podataka
* Aldebaran is the Bull’s fiery eye (*Earthsky*)
Béni Kállay

**Benjamin Kalaj** (mađ. **Kállay Béni** ili **Benjamin von Kállay**), (Pešta, 22. prosinca 1839. - Beč, 13. srpnja 1903.), mađarski i austrougarski političar.

## Biografija
Njegova obitelj je dobila prezime prema posjedu kod gradića Nagykálló-a u Szabolcsu. U mađarskoj povijesti su imali važnu ulogu još od vremena kralja Kolomana u 11. stoljeću. Michael Kallay je od kralja Matije Korvina dobio velike posjede kod Mezőtúra, zahvaljujući svojoj ulozi u obrani bosanskog grada Jajca od Turaka u 15. stoljeću.

Otac Benjamina Kallaya je bio viši državni službenik u Mađarskoj vladi, a njegova majka (srpskog podrijekla) se nakon očeve smrti 1845. godine potpuno posvetila odgoju i obrazovanju sina (umrla je 1903., kad i sin). Benjamin Kallay je još od rane mladosti pokazao veliki interes za politiku, osobito za Istočno pitanje. Putovao je u Rusiju, Tursku, Malu Aziju te je temljito naučio grčki jezik, turski jezik i nekoliko slavenskih jezika. Među ostalim slavenskim jezicima i Srpski je govorio jednako dobro kao i maternji mađarski.

Kao konzervativni zastupnika grada Mühlbacha (danas Sebeş u Rumunjskoj) ušao je 1867. u Mađarsku skupštinu. Dvije godine poslije imenovan je generalnim konzulom u Beogradu. Godine 1872. je prvi put otputovao u Bosnu. Njegovi pogledi na balkansko pitanje snažno su utjecali na predsjednika Mađarske vlade i kasnijeg zajedničkog ministra vanjskih poslova Austro-Ugarske monarhije, grofa Gyula Andrassya.

Nakon Rusko-turskog rata 1877.-1878. putuje u Plovdiv (danas Bugarska), kao posebi izaslanik Austro-Ugarske sudjeluje u Istočno Rumelijskoj komisiji.

Dana 4. lipnja 1882. imenovan je Austro-Ugarskim ministrom financija i Upraviteljem Bosne i Hercegovine, te će na toj dužnosti ostati do smrti 1903. godine. Kallay je pokušao formirati novu, bosansku naciju te time osujetiti nacionalno buđenje triju vodećih etničkih skupina.

U knjizi "Istorija Srba" je Srbima smatrao kako Srbijance, tako i Bošnjake, Hercegovce, Crnogorce i Dubrovčane. Govorio je o srpskom partikularizmu, a nakon što je postao upravitelj Bosne i Hercegovine, stvarao je bošnjaku naciju zabranjujući sopstvenu knjigu na teritoriji Bosne.

## Djela
* *Geschichte der Serben*, Pešta, 1878. (Istorija Srba)
* *Die Orientpolitik Russlands* , Pešta, 1878. (Istočna politika Rusije)
Metež radnih kaciga

**Metež radnih kaciga** () je incident koji se dogodio u New Yorku 8. maja 1970. godine kada su studente i gimanzijalce koji su demonstrirali protiv vijetnamskog rata fizički napali građevinski radnici iz sindikata AFL-CIO. Do demonstracija je došlo nedugo nakon što su američke snage izvele upad u Kambodžu, a što je u velikom dijelu javnosti shvaćeno kao eskalacija sve nepopularnijeg rata; dodatni povod za demonstracije je bio incident na Državnom univerzitetu Kent četiri dana ranije, kada je Nacionalna garda otvorila vatru na demonstrante i ubila četiri i ranila devet osoba. Isti dan je njujorški gradonačelnik John Lindsay naredio da se, u znak poštovanja prema žrtvama, zastave na njujorškoj gradskoj vijećnici spuste na pola koplja. Zastave su ostale na pola koplja i četiri dana kasnije, kada se ispred Federalne dvorane, na raskršću ulica Wall Street i Broad Street na Donjem Manhattanu okupilo oko 1000 demonstranata koji su tražili zaustavljanje rata, oslobađanje svih političkih zatvorenika iz američkih zatvora te prekidanje svih vojnih istraživačkih aktivnosti na američkim univerzitetima. Nakon nekoliko sati se na istom mjestu počelo okupljati nekoliko stotina kontrademonstranata sa radnim kacigama na glavama. Između dvije grupe je postavljen kordon njujorške policije koji ih je pokušao razdvojiti. Oko 11:55 po lokalnom vremenu kontrademonstranti su se počeli naguravati sa policijom, a potom uspjeli probiti njen kordon te je došlo do fizičkog sukoba. Građevinski radnici su brzo nadvladali studente i gimnazijalce, te su počeli premlaćivati, te su pri tome posebno teško stradali muškarci sa dugom kosom, koji su se smatrali kontrakulturnim antiestablishmentskim "izdajnicima". Dio građevinskih radnika je prodro i do obližnje vijećnice sa namjerom da podigne zastave; tamošnje osoblje je podiglo zastave kako bi spriječilo dalje nasilje. Na kraju je u sukobu ozlijeđeno oko 70, a uhapšeno oko 6 osoba.

Incident je kasnije postao predmetom brojnih kontroverzi dijelom vezanih uz neaktivnost policije, koju je Lindsay optužio za nesposobnost, ali i tvrdnji da su kontrademonstracije bile unaprijed planirane u dogovoru sa federalnom vladom, odnosno predsjednikom Richardom Nixonom. Te tvrdnje nikada nisu bile dokazane, ali je Nixon događaj iskoristio kao argument da "tiha većina" podržava njegovu politiku prema Vijetnamu, odnosno da se ratu uglavnom protive marginalci sa radikalne ljevice. AFL-CIO je pak sljedeći dan i 20. maja organizirao masovne demonstracije kojima se iskazivala podrška Nixonu.

## Vanjske veze
* George Mason University: Center for History & New Media site dealing with Hard Hat riot.
Vulkan (razvrstavanje)

**Vulkan** se može odnositi na:

* Vulkan, planina iz koje izbija lava
* Vulkan (mitologija), bog iz rimske mitologije, zaštitnik kovača
* Vulkan (planeta), hipotetska planeta između Sunca i Merkura
Dugme

**Puce**, **dugme** (tur. *düğme*) ili **gumb** (mađ. *gomb*) predstavlja deo odevnog predmeta, koji se koristi za povezivanje delova garderobe ili za dekoraciju. Dugmad se najčešće prave od plastike, ali su zastupljena i dugmad napravljena od morskih školjki.

## Historija

Dugmad i slični objekti su se koristili u davnoj prošlosti prvo kao ukrasi, a ređe za povezivanje delova garderobe. Najstarija pronađena dugmad pripadaju Dolini indijske civilizacije iz vremena Kot Jamana (2800 — 2600. godine p. n. e.), bronzanom dobu Kine (2000 — 1500. godine p. n. e.) i antičkom Rimu. Ova dugmad su bila izrađivana od morskih školjki. Prva funkcionalna dugmad, za povezivanje delova garderobe, pronađena su u grobnicama mađarskih osvajačkih plemena iz druge polovine IX veka.

## Reference

## Literatura

*
*
*
*
*
*
*

## Vanjske veze

*Button-making in Birmingham, England in the 1800s
*Scans of original 1830–1940 US patents for buttons & related tools & machinery 
*Online collection of historical buttons at the Button Museum
* Knöpfe: Geschichte und Herstellung
* Deutsches Knopfmuseum in Bärnau
* Knopf-Museum im Bahnhofsgebäude  Warthausen
* Knopfsammler.de
* Scheibenknopf.de
* knoepfe.info - Informationen über verschiedene Knopfarten 
* Knöpfe annähen
Brazilska vojna hunta iz 1969.

**Brazilska vojna hunta** (portugalski: *Junta Militar*) vladala je Brazilom od 31. kolovoza do 30. listopada 1969. godine, u periodu između iznenadne bolesti predsjednika Artura da Coste e Silve te inauguracije njegova nasljednika Emílija Garrastazua Médicija.

U tom je trenutku Brazil bio na vrhuncu vojne diktature i vojska nije imala namjeru prepustiti civilima ikakvu vlast. Pedro Aleixo, da Costin civilni potpredsjednik, trebao je preuzeti predsjedničko mjesto prema ustavu iz 1967. godine, ali to se nije dogodilo jer je državu preuzela vojna hunta. Huntu su sačinjavali general Aurélio de Lira Tavares, admiral Augusto Rademaker i brigadir Márcio Melo, sve ministri zaduženi za vojne resore. Hunta je vladala temeljem odredbi kontroverznog Institucionalnog zakona br. 5.
Bogić Moračanin

**Bogić Moračanin** (?-1587, Petrova Ravan) je bio crnogorski vojvoda. Vladao je Hotima. Poznat je kao rodonačelnik plemena Morača.
## Biografija
Po predanjima, smatra se da je Bogić došao u Moraču u 16. vijeku, dok neki istoričari misle da je u Moraču došao čak u rasponu od 13. vijeka do 17. vijeka. Iako je to jedna od velikih misterija kada je on u pitanju, većina istoričara smatra da je tačan datum smrti koji Moračani propovjedaju tačan. Zna se da je u Moraču došao iz Huma Hotskog i da je zavladao velikim djelom kolašinskog sreza. Neki Moračani smatraju da je Bogić bio sin Despota Uglješe, ali to je nemoguće, s obzirom da je razlika između datuma smrti Uglješe i datuma smrti Bogića oko 200 godina. Ipak Moračani se ipak imaju čime hvaliti, učestvovali su u svim ratovima Crne Gore i branili pet vijekova Morački manastir. Kaže se da je dao ime mjestu gdje mu je umro ovan Zacrkalje, i da je naredio da se tamo podigne crkva.
Vinyl (film, 1965)

***Vinyl*** () je američki crno-bijeli science fiction film snimljen 1965. godine u režiji Andyja Warhola, poznat kao jedno od prvih značajnijih ostvarenja njegove filmografije. Nominalni zaplet predstavlja slobodnu adaptaciju romana *[[A Clockwork Orange (roman)|A Clockwork Orange]]* britanskog književnika Anthonyja Burgessa. Nominalni protagonist, koga tumači Gerard Malanga, je maloljetni delinkvent koga vlasti nastoje "predogojiti" mučenjem. Film se u potpunosti sastoji od statičnih kadrova, koji, pogotovo u scenama u kojima se pojavluje Malanga, imaju homoerotsku i sadomazohističku komponentu. U filmu su osim Malange, nastupali brojni drugi Warholovi stalni suradnici iz njegovog studija The Factory, gdje je film snimljen; neki od njih su čitali tekst, a neki su se ponašali kao da uopće ne snimaju film. Takva tehnika je od strane kritike shvaćena kao antiestablishmentska i kontrakulturna subverzija dotadašnjih standarda filmske naracije, a što je Wahrola učinilo njenim miljenikom i najznačajnijom ličnošću američke filmske avangarde.

## Vanjske veze
* 
*
Botta e risposta

***Botta e risposta*** (), u Francuskoj distribuiran pod naslovom ***Je suis de la revue*** () je italijansko-francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1950. u režiji Marija Soldatija. Protagonist, koga tumači Nino Tarranto, nastoji mušteriji u Rim dostaviti skupu haljinu, ali tokom putovanja vlakom ona postaje plijenom kleptomanke (koju tumači Isa Barzizza). Radnja prikazuje njegova nastojanja da pronađe haljinu prilikom kojih će sresti brojne slavne ličnosti (koje u filmu tumače sami sebe).

## Uloge
* Nino Taranto - L'Habilleur
* Isa Barzizza - Cleo, la kleptomane
* Irasema Dilián
* Louis Armstrong - sam sebe
* Dante Maggio
* Suzy Delair - La Chanteuse
* Fernandel - Le peintre en bâtiment dévot
* Katherine Dunham - sama sebe
* Vanda Osiris - sama sebe
* Renato Rascel
* Carlo Dapporto
* Andreina Paul
* Enrico Viarisio
* Claudio Villa
* Isa Miranda
* Borrah Minevitch - sam sebe

## Vanjske veze
*
Giovannino Guareschi

**Giovannino Oliviero Giuseppe Guareschi** (1. maj 1908. – 22. jul 1968) bio je italijanski književnik, novinar i karikaturist, najpoznatiji kao tvorac serije popularnih satiričkih romana o katoličkom svećeniku Don Camillu.

Guareschi se pisanjem počeo baviti u ranoj mladosti, nakon što ga je financijska propast porodice spriječila da nastavi studije na Univerzitetu u Parmi. Već 1929. je postao urednikom lokalnog satiričkog lista. Za vrijeme Drugog svjetskog rata je bio mobiliziran u vojsku, a nakon italijnanske kapitulacije su ga 1943. zarobili Nijemci te je ostatak rata proveo u logorima.

Po povratku u domovinu se priključio monarhistima i objavio niz karikatura kojima je napadao komuniste. Nakon što su 1948. na vlast došli demokršćani, okrenuo se protiv njih te je imao niz problema zbog tekstova u kojima je napadao vodeće ličnosti Prve republike.

Umro je od srčanog udara.  

## Vanjske veze

* Tutto il mondo di Guareschi (službeni sajt)
* A review  of *Little World of Don Camillo* at Open Letters Monthly
* World of Giovannino Guareschi
* Virtual Travel in the Little World of Guareschi
Kućna muha

**Kućna muva (''Musca domestica'')** je kosmopolitska vrsta muva iz familije pravih muva Muscidae, sivo-crne boje sa četiri uzdužne pruge na leđnoj strani grudnog regiona. Pripada brojno najzastupljenijim insektima, pri čemu je njena brojnost najveća za vreme toplih, letnjih meseci. Polaganje jaja i razviće odvija se na smetlištima, otpacima u domaćinstvu, stajskom đubrivu i sl.

Prenosilac je velikog broja uzročnika oboljenja, usled čega se zajedno sa pacovima i bubašvabama ubraja u vrste od najvećeg značaja za zdravlje ljudi i širenja epidemija. Prenosi izazivače:
* trbušnog tifusa;
* paratifusa;
* tuberkuloze;
* lepre;
* trahoma.

## Reference

## Literatura
* Jason H. Byrd, James L. Castner: *Forensic Entomology. The Utility of Arthropods in Legal Investigations.* Taylor & Francis Group, LLC 2010, .
* Wilfried Westheide, Reinhard Rieger (Hrsg): *Spezielle Zoologie, Teil 1.* Gustav Fischer Verlag, Jena 1996, .

## Vanjske veze

*house fly on the University of Florida / Institute of Food and Agricultural Sciences Featured Creatures Web site
* Pictorial presentation of life-cycle 
* More about ''Lifespan of a fly'', by D Nan 
*''The House Fly and How to Suppress It'', by L. O. Howard and F. C. Bishopp. U. S. Department of Agriculture Bulletin No. 1408, 1928, from Project Gutenberg. Also see:
**
**
World Wide Web Consortium

**World Wide Web Consortium** (poznatija kao **W3C**) je organizacija koja se bavi standardizacijom tehnologija korištenih na webu. 

Osnovana je u listopadi 1994. godine u suradnji između Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Europske organizacije za nuklearna sitraživanja (CERN). Inicijator osnivanja je autor weba Tim Berners-Lee koji je u to vrijeme radio na CERNu.

Neki od najznačajnijih članova koji sudjeluju u radu W3Ca su AOL, Adobe, Apple, IBM, Macromedia, Microsoft i Sun Microsystems.

W3C djeluje kroz radne grupe te kreira i održava WWW standarde koji se nazivaju *'W3C preporuke* (W3C Recommendations). W3C preporuke objavljuju se na W3C web stranicama. 
Osim toga W3C koordinira rad drugih organizacija za standardizaciju koje djeluju na istom području kao što su Internet Engineering Task Force, Wireless Application Protocols (WAP) Forum i Unicode Consortium.

## W3C standardi

Neki od poznatijih W3C standarda (preporuka) odnose se na slijedeće tehnologije:

* CSS – jezik za formatiranje izgleda sadržaja u HTMLu i XMLu
* HTML – jezik za prikaz informacija na web-u
* XHTML  - verzija HTMLa usklađena s pravilima XMLa
* XML – jezik za pohranu, opis i razmjenu podataka
* XML Schema – jezik za specificiranje strukture XML dokumenta
* SOAP – komunikacijski protokol za razmjenu informacija pomoću web servisa baziran na XMLu
* WSDL – jezik za opis web servisa baziran na XMLu
* SVG - jezik za opis dvodimenzionalne vektorske grafike

## Reference

## Vanjske veze
* 
** About the World Wide Web Consortium
** W3C Technical Reports and Publications
** W3C Process Document
** W3C History
* How to read W3C specs
Don Camillo (roman)

***Mali svijet don Camilla*** (tal. **Mondo Piccolo. Don Camillo**) je roman talijanskog romanopisca Giovannia Guareschia objavljen 1948.
Radnja romana smještena je u fiktivni talijanski gradić i opisuje na satiričan način sukobe svećenika Don Camilla s komunističkim gradonačelnikom Pepponeom oko različitih pitanja, neposredno poslije drugog svjetskog rata. Lik Don Camilla je posuđen od stvarne osobe, Don Camilla Valota, katoličkog svećenika koji je bio u službi na frontu tijekom Drugog svjetskog rata, ali i zatočenik u koncentracijskom logoru Dachau. Sam pisac je međutim tvrdio da je lik Don Cammila inspirirao jedan drugi svećenik koji je obnašao dužnost u Valtellini

Roman je kasnije dobio nekoliko nastavaka a 1952. je snimljen i film koji dobiva veliku popularnost. Film je režirao Julien Duvivier a u ulozi Don Camilla se pojavljuje Fernandel.

## Izvori
Spermacet

**Spermacet** ili **vorvanj** je supstanca koja svojom konzistencijom podsjeća na vosak a nalazi se u istoimenom organu u glavi kita ulješure.

U šupljini glave ulješure nalaze se dvije tone te supstance. Na temperaturi ispod 30°C spermacet je krut, a iznad toga postaje tekući. U krutom stanju ima veću gustoću nego u tekućem, pa ulješura grijanjem (dovođenjem veće količine krvi u organ ) ili njenim hlađenjem (udisanjem zraka) može mijenjati svoju specifičnu težinu. To mu omogućuje da bez velikog napora roni na velike dubine, odnosno izranja iz njih.  Na taj način štedi kisik u svojim pohodima u dubine.

Vorvanj (spermacet) se koristio prije svega za izradu visokokvalitetnih svijeća koje su davale vrlo jarko svjetlo i nisu dimile. Jedna svijeća (mjera za količinu svjetla) je prvobitno u Engleskoj definirana kao svjetlo svijeće koja svojim gorenjem u jednom satu potroši 7,77 g spermaceta. Supstanca je bila cijenjena i kao mazivo za osjetljive precizne strojeve. Pored toga, služila je kao sirovina za kozmetiku i lijekove. Danas je gotovo potpuno zamijenjena uljem od jojobe.

Naziv potječe od stare (i pogrešne) pretpostavke da je spermacet sjemena tekućina ulješure.
Hermann Staudinger

**Herman Štaudinger** (; Vorms, 23. mart 1881 — Frajburg, 8. septembar 1965) bio je nemački hemičar. Godine 1953, dodeljena mu je Nobelova nagrada za hemiju za demonstraciju postojanja makromolekula, koje je opisao kao polimere. Takođe je pronašao ketene, što su organska jedinjenja sa strukturom R2C=C=O. Postoji i hemijska reakcija u organskoj hemiji koja nosi njegovo ime: Štaudingerova reakcija. 

## Izbor radova
* *Arbeitserinnerungen*. Hüthig Verlag, Heidelberg 1961.
* *Thesen zur Größe und Struktur der Makromoleküle. Ursachen und Hintergründe eines akademischen Disputes*. Verlag Chemie, Weinheim 1980,  (zusammen mit Hermann Franz Mark und Kurt Heinrich Meyer)
* *Die Ketene*, Verlag Enke, Stuttgart 1912
* *Anleitung zur qualitativen organischen Analyse*, Verlag Springer, Berlin 1923
* *Tabellen zu den Vorlesungen der allgemeinen und anorganischen Chemie*, Verlag Braun, Karlsruhe 1927
* *Die hochmolekularen Verbindungen, Kautschuk und Cellulose*, Verlag Springer, Berlin 1932
* *Organische Kolloidchemie*, Verlag Vieweg, Braunschweig 1940
* *Fortschritte der Chemie, Physik und Technik der makromolekularen Stoffe*, zusammen mit Prof. Vieweg und Prof. Röhrs, Verlag Lehmann, München 1939
* *Vom Aufstand der technischen Sklaven*, Verlag Chamier, Essen-Freiburg 1947
* *Die makromolekulare Chemie und ihre Bedeutung in der Protoplasmaforschung*, Springer Verlag, Wien 1954

## Reference

## Literatura

*
*

* Elfriede Husemann (Hrsg.): *Staudinger-Festband*. Hüthig Verlag, Heidelberg 1956.
* Magda Staudinger: *Das wissenschaftliche Werk Hermann Staudingers. Gesammelte Arbeiten nach Sachgebieten geordnet*. Hüting & Wepf, Basel 1969.
* Claus Priesner: *Hermann Staudinger und die makromolekulare Chemie in Freiburg*, in: *Chemie in unserer Zeit* 21, 1987, S. 151–160
* Adolf Steinhofer: *Hermann Staudinger*, Chemie in unserer Zeit, S. 122-126 (1965)
* Paul Walden: *Geschichte der organischen Chemie seit 1880*, Springer Verlag, Berlin 1972, 

## Vanjske veze

* Lična i profesionalna biografija 
* Staudinger's Nobel Foundation biography
* Staudinger's  Nobel Lecture Macromolecular Chemistry
* Institut für Makromolekulare Chemie an der Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
* Deutsches Kunststoffmuseum: Harmann Staudinger
Marko Antonije Sabelik

**Marcus Antonius Coccius Sabellicus**, talijanski humanist (1436-1506). Nazivao se Sabellicus po rodnom sabinskom kraju. Napisao je svjetsku povijest u antičkom duhu pod naslovom Rhapsodiae historiarum enneades (Mleci 1498-1504 u dva sveska) i Historia rerum Venetarum. Bio je poznat i kao pjesnik. Vinko Pribojević ga dosta citira u svom djelu o Slavenima.

## Reference

## Vanjske veze
*WorldCat page
Don Camillo (film, 1952)

***Don Camillo***, u Francuskoj prikazivan pod naslovom ***Le Petit Monde de don Camillo*** () je italijansko-francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1952. u režiji Juliena Duviviera. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana italijanskog satiričara Giovannina Guareschija. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Fernandel je don Camillo, katolički svećenik u malom gradiću u dolini rijeke Po. Radnja prikazuje njegov složeni odnos, odnosno suparništvo sa komunističkim gradonačelnikom Pepponeom (koga glumi Gino Cervi). *Don Camillo*, je slično kao i roman, postigao veliki uspjeh, a njegova popularnost je sljedeće godine potakla snimanja nastavka pod naslovom *[[Il ritorno di don Camillo]]*, drugog filma u seriji koju će Fernandel snimati sve do svoje smrti.

## Izvori

## Vanjske veze
*
Le Fruit défendu

***Le Fruit défendu*** () je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1952. godine u režiji Henrija Verneuila. Po žanru je drama, a temelji se na romanu *[[Lettre à mon juge]]* Georgesa Simenona. Glavni lik, čiji lik tumači Fernandel je uspješni ljekar u provincijskom gradiću na jugu Francuske koji se zaljubi u mladu djevojku (čiji lik tumači Françoise Arnoul) te sa njom, iako je oženjen, započinje ljubavnu vezu. Radnja prikazuje kako ga ona sa vremenom vodi do patološke ljubomore i upropasti mu život.

## Cast
* Fernandel ... Dr. Charles Pellegrin
* Françoise Arnoul ... Martine Englebert
* Jacques Castelot ... Boquet, menadžer 'Poker baar'
* René Génin ... Dr. Marchandeau
* Fernand Sardou ... Fontvielle
* Claude Nollier ... Armande Barthelémy, druga supruga
* Jackie Sardou ... Majka djeteta na rendgenu

## Reference

## Vanjske veze
*
*
PMMA

**PMMA** se može odnositi na:

* Poli(metil metakrilat), akrilno staklo
* Para-Metoksi-N-metilamfetamin, lek
Big Daddy

***Big Daddy*** () je američka filmska komedija snimljena 1999. u režiji Dennisa Dugana. Protagonist, koga tumači Adam Sandler, je neodgovorni neženja koji je sticajem okolnosti prisiljen preuzeti brigu o malom dječaku, a zbog čega će se promijeniti njegov pogled na život. Big Daddy je dobio loše kritike, kao i nekoliko nonimacija za Zlatnu malinu. Usprkos toga je postigao vrlo dobar komercijalni uspjeh.

U Hrvatskoj je bio prikazan pod naslovom ***Tata od formata***, a u Srbiji pod naslovom ***Mali diktator***.

## Radnja filma

Tridesetdvogodšnji Soni Koufaks je čovek koji celog života izbegava odgovornost. Ali, kada ga devojka napusti zbog starijeg čoveka, on se nađe u situaciji da dokaže spremnost da odraste. Soni usvaja petogodišnjeg Džulijana nadajući se da će time zadiviti svoju bivšu i pokazati joj da je napokon zrela ličnost. Ali jednom usvojeno, dete više ne može biti vraćeno. Soniju sleduje niz vratolomnih zavrzlama.

## Uloge

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Il ritorno di don Camillo

***Il ritorno di Don Camillo*** () je italijansko-francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1953. godine u režiji Juliena Duviviera. Predstavlja nastavak filma Don Camillu, odnosno drugi nastavak u seriji filmova o katoličkom svećeniku Don Camillu. U njemu Fernandel ponavlja naslovnu ulogu, a radnja prikazuje kako je njegov lik protjeran u planinski gradić, dok se u međuvremenu njegov suparnik, komunistički gradonačelnik Peppone (čiji lik tumači Gino Cervi) umiješa u posao sa nekretninama.

## Uloge
* Fernandel ... Don Camillo 
* Gino Cervi ... Giuseppe 'Peppone' Bottazzi 
* Édouard Delmont ... Il dottor Spiletti 
* Paolo Stoppa ... Marchetti  
* Alexandre Rignault ... Franceso 'Nero' Gallini  
* Thomy Bourdelle ... Cagnola  
* Leda Gloria ... Signora Bottazzi  
* Charles Vissières ... Il vescovo  
* Claudy Chapeland ... Beppo Bottazzi 
* Tony Jacquot ... Don Pietro  
* Saro Urzì ... Brusco - il barbiere 
* Lia Di Leo ... La maestrina  
* Marco Tulli ... Lo Smilzo 
* Arturo Bragaglia ... Il cantoniere   
* Enzo Staiola ... Mario Cagnola 
* Miranda Campa ... Signora Spiletti

## Iyvori


## Literatura
* Moliterno, Gino. *The A to Z of Italian Cinema*. Scarecrow Press, 2009. 
 
## Vanjske veze
*
TNC

**TNC** can refer to:

* Bezdimni barut
* Television Nishinippon Corporation, japanska TV stanica
* Tenascin C,  protein
* Toronto Neighbourhood Centres
* Transnacionalna korporacija
* Tin City LRRS aerodrom, sa IATA kodom **TNC**
Mam'zelle Nitouche (film, 1931)

***Mam'zelle Nitouche*** je francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1931. u režiji Marca Allegreta. Predstavlja adaptaciju istoimene operete Henrija Melhaca i Alberta Millauda. Protagonist, čiji lik tumači Raimu, je samostanski orguljaš koji pod pseudonimom piše popularne operete, a radnja prikazuje peripetije koje nastanu kada u samostan dođe mlada djevojka (čiji lik tumači Janie Marèse). Istovremeno sa francuskom, snimana je i verzija na njemačkom sa Anny Ondra u glavnoj ulozi.

Godine 1954. je Allegretov brat Yves snimio istoimeni remake sa Fernandelom u glavnoj ulozi.

## Vanjske veze
* 
* 
* Fiche du film sur Unifrance
Mikrocefalija

**Mikrocefalija** (lat. „sitnoglavost“) je neurološka bolest koja uzrokuje prerano srastanje lobanje. Zbog toga se mozak nedovoljno razvije, što često rezultuje u mentalnu ograničenost.

Poremećaj nastaje kao rezultat hromozomskih poremećaja, genskih mutacija, kongenitalnih infekcija i izlaganja fetusa teratogenim sredstvima (alkohol, zračenje, hipoksija...).

Mikrocefalija se ne može tretirati ni još dok nije rođeno dete, kao ni posle porođaja. Leči se primarno oboljenje koje je dovelo do mikrocefalije, a ostalo je simptomatska terapija i zavisi od kliničke slike.

## Povezano
* Šahdulova grobnica i sirotište

## Reference

## Literatura

* Rumack C. M.; Wilson S. R.; Charboneau J. W.; Levine D. (2011) Diagnostic Ultrasonic Imaging, 4th edition, Mosby ; Seite 1224
* Jörg Baltzer, Klaus Friese, Michael Graf, Friedrich Wolff (Hg.), Praxis der Gynäkologie und Geburtshilfe, Thieme Verlag, Stuttgart 2006, S. 314 f. 

## Vanjske veze

* Microcephaly Support Group 
* The Rat People of Pakistan
* NINDS Overview 
* Schlitzie The Pinhead
Šahdulova grobnica

**Šahdulova grobnica** je monumentalna grobnica u pakistanskom gradu Gudžratu posvećena sufijskom svecu Šahduli, koji je u njoj sahranjen. Grobnica se nalazi oko 0,5 km istočno od historijskog centra grada prema rijeci Čenabu. Karakteristična je po svojoj zelenoj kupoli i najveća je u gradu. Šahdula, sufijski svetac porijeklom iz Sialkota živio je na prijelazu iz 16. u 17. vijek i poslije smrti bio je sahranjen u Gudžratu. Ondje se bavio dobrotvornim radom, učenjem, savjetovanjem i gradnjom mostova, džamija i karavansaraja, što je kumovalo rapidnom rastu grada. Najznačajnija njegova ostavština je osnivanje sirotišta za djecu s mikrocefalijom, koje je primalo nove pacijente sve do 1969. Zbog fizičkog izgleda lokalno stanovništvo naziva ih čuhama ili ljudima-miševima (pandž. ਚੂਹਾ, urdu: چوہا, *čūhā*: miš; štakor) i uz njih se vežu razne historijske i urbane legende. Prema starim legendama, neplodne žene odlazile bi u Gudžrat na hodočašće i tražile od Šahdule da moli za njih, nakon čega bi prvorođenčad bila djeca-miševi koju bi ostavljali u sirotištu. Kasnije, tokom 20. vijeka pojavile su se špekulacije da se u sirotištu zdravoj djeci na glavu stavljaju metalne ili glinene obloge i namjerno ih se deformira, kako bi kasnije ostvarivali veću samilost prilikom ulične prošnje. Takva teorija temelji se na etnografski ovjerenoj, ali anakronističkoj praksi iz 12. vijeka, a koristila ju je britanska kolonijalna vlast s ciljem suzbijanja utjecaja sufizma u regiji. Međutim, u novije vrijeme takvo nešto nikad nije dokazano, ali se bez obzira i u 21. vijeku nastavlja širiti masovnim medijima. U stvarnosti, pacijenti u sirotištu boluju od mikrocefalije, bolesti kojom je zahvaćeno  populacije Pakistana. Drugi britanski mit, također korišten sa svrhom Šahdulove diskreditacije, glasi da je mistik prihvaćao pacijente s isključivom namjerom njihovog izrabljivanja i koristoljublja.

## Reference
Gudžrat

**Gudžrat** () je grad u Pakistanu u pokrajini Pandžab. Prema proceni iz 2006. u gradu je živelo 308.680 stanovnika.

## Stanovništvo
Prema proceni, u gradu je 2006. živelo 308.680 stanovnika.

## Povezano
* Šahdulova grobnica

## Reference
Prado

**Prado** (*Museo Nacional del Prado*) je španjolski nacionalni muzej u Madridu, smješten u parku *Prado de San Jerónimo*, po kojem je dobio ime. 

U neoklasicističkoj zgradi muzeja (djelo *Juana de Villanueva*, između 1785. i 1819.) nalazi se jedna od najvrijednijih svjetskih zbirka slikarstva i kiparstva, iz posjeda španjolskih kraljeva te iz zatvorenih i raspuštenih samostana. Tu se nalaze djela najvećih španjolskih, nizozemskih, njemačkih i talijanskih slikara (El Greco, Diego Velázquez, Francisco Goya, Botticelli, Albrecht Dürer, Caravaggio, Peter Paul Rubens, Tizian itd.).

U blizini muzeja Prado nalaze se još dva velika muzeja: Nacionalni arheološki muzej (španj. Museo Arqueológico Nacional) u kojem se nalazi umjetnost drevnog Egipta, drevne Mezopotamija, umjetnost stare Grčke, i umjetnost starog Rima koje su nekada pripadale kolekciji muzeja Prado; i Muzej kraljice Sofije (španj. Museo Reina Sofía) u kojemu je umjetnost 20. stoljeća. U pješačkoj blizini je još i *Muzej Thyssen-Bornemisza*. Adresa muzeja je: *Paseo del Prado*. Ravnatelj muzeja je Miguel Zugaza.

## Galerija nekih djela u arhivi muzeja


Image:Augusto togado (Museo del Prado) 01.jpg|Oktavijan
Image:RomanesqueElephant.jpg|Predromanika
Image:Sandro Botticelli 075.jpg|Sandro Botticelli
Image:Hieronymus Bosch 023.jpg|Hieronymus Bosch
Image:Dürer, Albrecht - Self-Portrait (Madrid) - 1498.jpg|Albrecht Dürer
Image:The Triumph of Death P001393.jpg|Pieter Brueghel
Image:Portrait of a Cardinal, by Raffael, from Prado in Google Earth.jpg|Rafael
Image:Tizian - Danae receiving the Golden Rain - Prado.jpg|Tizian
Image:Cristo abrazado a la cruz (El Greco, Museo del Prado).jpg|El Greco
Image:Busto de Carlos V.jpg|Karlo V.
Image:Peter Paul Rubens 069.jpg|Peter Paul Rubens
Image:José de Ribera 054.jpg|José de Ribera
Image:Bartolomé Esteban Perez Murillo 020.jpg|Bartolomé Esteban Murillo. 
Image:Rembrandt self-portrait.jpg|Rembrandt
Image:Las Meninas, by Diego Velázquez, from Prado in Google Earth.jpg|Diego Velázquez


## Literatura

* Stephan F. Schröder, Pilar Leon, Hourig Sourouzian: *Katalog der antiken Skulpturen des Museo del Prado in Madrid. Band 1: Die Porträts.* Zabern, Mainz 1993, 
* Jose A. de Urbina: *Der Prado Madrid.* C. H. Beck Verlag, München 2000, 
* Santiago Alcolea Blanch: *Prado.* Dumont Literatur und Kunst Verlag, Köln 2004, 
* Stephan F. Schröder: *Katalog der antiken Skulpturen des Museo del Prado in Madrid. Band 2: Idealplastik.* Zabern, Mainz 2004, 

## Vanjske veze

* Službene stranice Prado muzeja. 
* Museo del Prado, 15 glavnih slika. 
* Analiza djela u muzeju Prado. 
* Muzej Prado - Povijest i fotografije.
* ENG Praktične informacije za posjetitelje i fotografije. 
* Umjetnička djela u vlasništvu Prado muzeja.
Silicijumska dolina

**Silicijska dolina** (engl. **Silicon Valley**) naziv je doline smještene u južnome dijelu Zaljevskog područja San Francisca u sjevernoj Kaliforniji. Naziv "Silicijska dolina" nastao je zbog velikog broja tvrtki visoke tehnologije u regiji, a dolazi od kemijskog elementa silicija koji je osnova za izradu čipova. Danas je Silicijska dolina područje s najvišom koncentracijom važnih visokotehnoloških (*hi-tech*) tvrtki u svijetu, te su neke od svjetski najpoznatijih tvrtki smještene upravo ovdje. Komparativne prednosti doline su velik broj visokoobrazovanih inženjera, inovatora i ulagača u razvoj novih proizvoda.

## Naziv
Naziv "Silicijska dolina" skovao je Ralph Vaerst, poduzetnik iz središnje Kalifornije. Prvi put ga je u tjedniku Electronic News objavio novinar Don Hoefler, Vaerstov prijatelj, 11. siječnja 1971. u seriji članaka pod nazivom "Silicon Valley USA,". Pojam "Silicijski" odnosi se na već tada veliku koncentraciju tvrtki koje se bave poluvodičima i računalima. Te su tvrtke polako zamjenjivale voćnjake koji su bili na tom području i zbog kojeg se nekad nazivalo *Valley of Heart's Delight* ("dolina radosti srca").

## Poznate tvrtke

Tisuće tvrtki ima svoje sjedište u Silicijskoj dolini, a mnoge od njih su na listi najbogatijih. 
Najpoznatije tvrtke su:

## Fakulteti
* Državno sveučilište u San Joseu
* Sveučilište u Santa Clari
* Sveučilište Stanford

## Gradovi

Brojni se gradovi nalaze u Silicijskoj dolini:

Gradovi povezani s regijom: 
* East Palo Alto (okrug San Mateo)
* Foster City
* Fremont (okrug Alameda)
* Menlo Park (okrug San Mateo)
* Newark (okrug Alameda)
* Redwood City (okrug San Mateo, u njemu sjedište imaju tvrtke Oracle, Electronic Arts i PDI/DreamWorks)
* Santa Cruz

## Galerija

Image:Silicon Valley.jpg|Silicijumska dolina
Image:Adobe HQ.jpg|Adobe Systems
Image:Applecomputerheadquarters.jpg|Apple Inc.
Image:Ebayheadquarters.jpg|eBay
Image:Googleplexsouthside.jpg|Google
Image:Intelheadquarters.jpg|Sedište Intela
Image:Oracle Corporation HQ.png|Oracle
Image:Yahoo Headquarters.jpg|Yahoo!


## Literatura

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
;Journals and newspapers
*
*
*
*
*
*
*
* (Subscription required for full text.)
;Audiovisual
*
*
*

## Vanjske veze

*   Silicijska dolina
* Povijest 
* Santa Clara County: California's Historic Silicon Valley – A National Park Service website
* Silicon Valley – An American Experience documentary broadcast in 2013
*  from San Jose State University
* Silicon Valley Historical Association 
* The Birth of Silicon Valley
Mam'zelle Nitouche (film, 1954)

***Mam'zelle Nitouche*** je francusko-italijanska filmska komedija snimljena 1954. godine u režiji Yvesa Allegreta. Predstavlja remake istoimenog crno-bijelog filma koga je 1931. godine režirao Allgretov brat Marc, odnosno adaptaciju istoimene operete. Protagonist, koga tumači Fernandel je crkveni orguljaš koji pod pseudonimom piše operete, a radnja prikazuje komplikacije koje nastanu kada lijepa djevojka (čiji lik tumači Pier Angeli) dođe živjeti u vojni garnizon.

## Uloge
* Fernandel : Célestin, orguljaš, također poznat i kao kompozitor Floridor
* Pier Angeli : Denise de Flavigny i Mlle Nitouche
* Jean Debucourt : major Léon de Longueville, zapovjednik
* Renée Devillers : najka, sestra zapovjednika
* Michèle Cordoue : Corinne, glumica, Floridorova učiteljica i zapovjednikova štićenica
* François Guérin : poručnik André La Vauzelle
* Nerio Bernardi : italijanski trgovac 
* Hélène Tossy : supruga zapovjednika
* Georges Chamarat : zatsvanik
* Margo Lion : Léontine, sestra
* Louis de Funès : feldmaršal domova Petrot

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Mam'zelle Nitouche (1954) at the *Films de France*
Repulsion

***Repulsion*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1965. godine u režiji Romana Polanskog, poznat kao jedno od najuticajnijih ostvarenja horor žanra, odnosno u filmografiji Polanskog.

Protagonistica, čiji lik tumači Catherine Denevue, je privlačna, ali povučena belgijska manikirka koja zajedno sa sestrom (čiji lik tumači Yvonne Furneaux) živi u Londonu. Radnja prikazuje kako je sestra tokom vikenda ostavi samu u stanu, a nakon čega počne doživljavati halucinacije, napade panike i tonuti u potpuno duševno rastrojstvo koje će je potaći da počini nekoliko ubistava.

Polanskom je *Repulsion* bio prvi film snimljen nakon dolaska na Zapad. Snimio ga je sa izuzetno niskim budžetom, a, prema vlastitim riječima glavni motiv mu je bio pribaviti financijska sredstva za svoj sljedeći film, crnu komediju *[[Cul-de-sac (1966 film)|Cul-de-sac]]* za koju je držao da teže može privući producente. Repulsion je, međutim, doživio izuzetan komercijalni uspjeh, ali i brojne pohvale od kritike, uključujući nagradu FIPRESCI na berlinskom Festivalu. Zahvaljujući njemu je Denevue potvrdila status međunarodne glumačke zvijezde. Film je izazvao veliku pažnju kritičara i kao jedno od rijetkih žanrovskih ostvarenja koje je izbjegavala fantastične i nadnaravne motive, odnosno gdje je ubica bila žena; među njima je dan-danas predmet analiza i rasprava o motivima ubistava odnosno o tome da li i na koji način istražuje temu veze seksualnog zlostavljanja sa duševnim bolestima i nasiljem. Zbog sličnosti teme i mjesta radnje se često naziva prvim dijelom "stanarske trilogije" Polanskog, koju će kasnije činiti *[[Rosemary's Baby (film)|Rosemarina beba]]* i *[[The Tenant|Stanar]]*.

Repulsion je imao uticaj na brojne kasnije filmaše, među kojima se najviše ističe Darren Aronofsky sa svojim filmom *[[Black Swan (film)|Crni labud]]* iz 2010. godine.

## Uloge
* Catherine Deneuve ... Carole/Carol Ledoux
* Yvonne Furneaux ... Hélène/Helen Ledoux
* Ian Hendry ... Michael
* John Fraser ... Colin
* Patrick Wymark ... Stanodavac
* Valerie Taylor ... Madame Denise
* James Villiers ... John
* Helen Fraser ... Bridget
* Hugh Futcher ... Reggie
* Mike Pratt ... Workman
* Renée Houston ... Miss Balch
* Monica Merlin ... Mrs. Rendlesham
* Imogen Graham ... Manikerka
 
## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Repulsion at the Criterion Collection
Tao Te Ching

***Tao Te Ching*** ili ***Dao De Jing***, čije autorstvo se pripisuje Lao Tse-u, je kineski klasični tekst. Naziv mu potiče od uvodnih riječi njegova dva dijela: 道 *dào* "put," Poglavlje 1, i 德 *dé* "vrlina," Poglavlje, i 經 *jīng* "klasični." Prema tradiciji, pisao ga je oko 6. vijeka p. n. e. mudrac Lao Tse (ili Lao Tzu, "Stari majstor"), zapisničar na *Zhou Dynasty* sudu, po čijem je imenu tekst poznat u Kini. Stvarno autorstvo i vrijeme stvaranja ili sastavljanja je još uvijek predmet diskusije.

## Reference

## Bibliography

*Ariel, Yoav, and Gil Raz. “Anaphors or Cataphors? A Discussion of the Two qi 其 Graphs in the First Chapter of the Daodejing.” PEW 60.3 (2010): 391–421
*Boltz, William G. *Lao tzu Tao te ching.* In *Early Chinese Texts: A Bibliographical Guide*, edited by Michael Loewe. Berkeley: University of California, Institute of East Asian Studies. 1993. pp.&nbsp;269–92.
*Cole, Alan, "Simplicity for the Sophisticated: ReReading the Daode Jing for the Polemics of Ease and Innocence," in History of Religions, August 2006, pp.&nbsp;1–49
*Damascene, Hieromonk, Lou Shibai, and You-Shan Tang. *Christ the Eternal Tao*. Platina, CA: Saint Herman Press, 1999.
*Eliade, Mircea.  *A History of Religious Ideas, Volume 2*.  Translated by Willard R. Trask.  Chicago: University of Chicago Press, 1984.
*Forbes, Andrew; Henley, David (2012). *The Illustrated Tao Te Ching* (Jamese Legge translation). Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN: B008NNLKXC
*Kaltenmark, Max. *Lao Tzu and Taoism*. Translated by Roger Greaves. Stanford: Stanford University Press. 1969.
*Kohn, Livia and Michael LaFargue, eds. *Lao-Tzu and the Tao-Te-Ching*, Albany: State University of New York Press. 1998.
*Komjathy, Louis. *Handbooks for Daoist Practice*. 10 vols. Hong Kong: Yuen Yuen Institute, 2008.
*Welch, Holmes. *Taoism: The Parting of the Way* (1957). Boston: Beacon Press. 1965.
*Klaus, Hilmar *Das Tao der Weisheit. Laozi-Daodejing.* English + German introduction, 140 p. bibliogr., 3 German transl. Aachen: *Mainz* 2008, 548 p.
*Klaus, Hilmar *The Tao of Wisdom. Laozi-Daodejing.* Chinese-English-German. 2 verbatim + 2 analogous transl., 140 p. bibl., Aachen: *Mainz* 2009 600p.

## Vanjske veze

*First Line of Tao Te Ching
*Daode jing entry from the Center for Daoist Studies
*Daodejing Wang Bi edition with English translation, Guodian text, and Mawangdui text – Chinese Text Project
*Lǎozǐ Dàodéjīng verbatim + analogous + poetic; Chinese + English + German
*Tao Te Ching | Multiple Translations by various authors 
*The Authorship of the Tao Te Ching , John J. Emerson
*
*Daode jing  (Isabelle Robinet), entry in *The Encyclopedia of Taoism*
*魏晉哲學原典選錄