open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Medium Cool

***Medium Cool*** () je američki igrani film snimljen u režiji Haskella Wexlera kome je predstavljao cjelovečernji režijski debi i premijerno prikazan 1969. godine, danas najpoznatiji kao jedno od politički najeksplicitnijih ostvarenja Hollywooda svog vremena.

Radnja se događa 1968. godine u Chicagu neposredno pred i za vrijeme održavanja Demokratske nacionalne konvencije. Protagonist, čiji lik tumači Robert Forster, je televizijski reporter specijaliziran za praćenje nereda na ulicama, i koji kao slobodnjak snima pripreme i same demonstracije koje se održavaju za vrijeme Konvencije, te istovremeno započinje ljubavnu vezu sa samohranom majkom (čiji lik tumači Verna Bloom).

*Medium Cool* se isticao time da je napravljen u cinema verite stilu, odnosno time da je Wexler, nastojeći postići što veću autentičnost igrane scene kombinirao sa autentičnim snimkama stvarnih događaja. Kao i protagonist, ispravno je zaključio da će na čikaškoj konvenciji doći do nasilja, te je nastojao zabilježiti što je moguće više događaja. Film zato sadrži dokumentarne snimke koje prikazuju pripreme demonstranata, ali i policije i Nacionalne garde za sukob, te mu historičari zbog toga danas priznaju izuzetnu vrijednost kao izvor podataka. U filmu je, pak, u glavnoj ulozi trebao nastupiti Wexlerov prijatelj, poznati glumac i režiser John Cassavetes, tumačeći lik sa svojim imenom, ali je na kraju bio spriječen zbog prethodnih obaveza. Umjesto toga je u ulogu uskočio mladi i relativno nepoznati Robert Forster, kome je to postao jedan od najpoznatijih nastupa u karijeri.

*Medium Cool* je prilikom distribucije imao problema prije svega vezanih uz cenzorski odbor MPAA koji mu je dao najstroži rejting X; njega je Wexler, poznat po svojim ljevičarskim stavovima tumačio neprijateljstvom hollywoodskog establišmenta prema njegovom, navodno "subverzivnom" sadržaju. Film je tek nakon žalbe dobio blaži rejting R. Kritičari su Waxleru zamjerali što je film uokvirio konvencionalnom ljubavnom pričom, ali su izuzetno pohvalili žestinu i sirovost kojom je prikazao političke sukobe na ulicama tadašnje Amerike.

## Uloge
* Robert Forster ... John Katselas
* Verna Bloom ... Eileen
* Peter Bonerz ... Gus
* Marianna Hill ... Ruth
* Harold Blankenship ... Harold
* Charles Geary ... Haroldov otac
* Sid McCoy ... Frank Baker
* Christine Bergstrom ... Dede
* Peter Boyle ... Upravnik oružarnice
* China Lee ... Gledateljica roller derbyja

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 'Look out Haskell, it's real': The Making of Medium Cool , a 2001 documentary about *Medium Cool*
Albrecht IV Habsburgški

**Albrecht IV**  zvan *Svjetsko čudo* (Weltwunder) ili *Strpljivi* (Geduldige) (Beč, 19. septembar 1377. - Klosterneuburg, 
14. septembar 1404.), bio je kratkotrajni austrijski vojvoda, koji je vladao od 1395. do 1404.

## Biografija

Rođen je kao sin austrijskog vojvode  Albrechta III iz Habsburgške dinastije.

Njegova vladavina protekla je u rodbinskim nesuglasicama između porodičnih grana leopoldinske linije i onih iz 
Luksemburgške dinastije; Sigismundom i Václavom IV. Čitavu 
zbrku pojačavali su njegovi vlastiti feudalci svojim zahtjevima.

Nakon njegove iznenadne smrti, naslijedio ga je sin Albrecht V.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Albrecht IV''
Una storia d'amore (film, 1942)

***Una storia d'amore*** () je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1942. godine u režiji Marija Camerinija. Predstavlja adaptaciju drame *Life Begins* američke spisateljice Mary Mc Dougal Axelson koja je prije toga bila dva puta ekranizirana u Hollywoodu - kao *[[Life Begins]]* 1932. i *[[A Child Is Born]]* 1939. godine. Protagonistica, čiji lik tumači Asia Norris, je žena problematične prošlosti koja živi u sretnom braku sa skromnim mehaničarom, ali na kraju postaje žrtvom ucjenjivača koga na kraju ubije. Radnja prikazuje kako završi u zatvoru prije nego što se ispostavi da je trudna. *Una storia d'amore* je premijerno prikazana na venecijanskoj Mostri. Kritičari su je protumačili kao svojevrsni pokušaj Asie Norris, zvijezde "laganih" filmova bijelih telefona, da se okuša u malo zahtjevnijoj i ozbiljnijoj dramskoj ulozi. U filmu se kao statist pojavljuje i buduća zvijezda Marcello Mastroianni.

## Uloge
* Assia Noris - Anna Roberti
* Piero Lulli - Gianni Castelli
* Carlo Campanini - Agostino
* Guido Notari - Ferreri
* Osvaldo Genazzani
* Emilio Cigoli
* Celeste Almieri
* Emma Baron
* Antonio Battistella
* Giorgio Capecchi
* Dhia Cristiani - Una commessa
* Olinto Cristina
* Gualtiero De Angelis
* Renata Drago
* Luigi Giovarella
* Augusto Marcacci
* Marcello Mastroianni - statist
* Carlo Micheluzzi
* Leo Micheluzzi
* Egisto Olivieri
* Amina Pirani Maggi
* Vanna Polverosi
* Giuditta Rissone
* Luisa Ventura

## Collegamenti esterni
* 
*
Le Vice et la Vertu

***La Vice et la Vertu*** () je francusko-italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1963. godine u režiji Rogera Vadima. Predstavlja slobodnu adaptaciju romana *[[120 dana Sodome]]* markiza de Sadea kao i još nekoliko njegovih djela. Radnja započinje 1944. godine kada Nijemci za vrijeme okupacije u Drugom svjetskom ratu uhapse francusku djevojku Justine (čiji lik tumači Catherine Deneuve), a nakon čega njena sestra Juliette (čiji lik tumači Annie Girardot) započne vezu sa esesovskim pukovnikom Schorndroffom (čiji lik tumači Robert Hossein). Radnja prikazuje kako Schorndorff obje djevojke sa sobom vodi u izolirani zamak gdje će zajedno sa drugim esesovcima do kraja života posvetiti seksualnim i drugim užicima.

Iako se Vadim izuzetno trudio da prilikom ekranizacije *La Vice et la Vertu* prilagoditi tadašnjim cenzorskim standardima, odnosno izbaciti sve eksplicitnije reference ili sadržaje iz predloška, dio kritičara smatra kako je svojim ostvarenjem uticao na kasnije stvaranje odnosno ostvarenbja eksploatacijskih žanrova žena u zatvoru i nazisploitation, te u velikoj mjeri potaknuo buduće evropske filmaše da počnu koristiti motiv fašizma kao oblika seksualne izopačenosti. Među takvim ostvarenjima je vjerojatno najpoznatiji kontroverzni Pasolinijev film *[[Salo (film)|Salo]]* za koga se ponekad zna navoditi da je dijelom bio inspiriran Vadimovim filmom.

## Uloge
* Annie Girardot : Juliette Morand, la sœur de Justine et maîtresse de Schorndorf
* Robert Hossein : Le colonel S.S Erik Schorndorf
* Catherine Deneuve : Justine Morand, la jeune fille emprisonnée
* Otto E. Hasse : Général Von Bamberg
* Philippe Lemaire : Hans Streicher
* Luciana Paluzzi : Héléna, numéro 88
* Valeria Ciangottini : Manuela, numéro 113
* Paul Gégauff : Le docteur S.S
* Serge Marquand : Ivan
* Georges Poujouly : Le lieutenant Hoech
* Michel de Ré : Le professeur Naroyortz, l'astrologue
* Howard Vernon : Le général S.S
* Henri Virlojeux : L'intellectuel
* Marianne Hardy : La madame S.S
* Astrid Heeren : Danielle, numéro 73
* Juliette Hervieu
* Jean-Pierre Honoré : Jean, le mari de Justine
* Michel Jourdan
* Henri Lambert : Fritz, le boxeur
*  : Hanka
* José Quaglio
* Jacques Seiler : Le baron Teltmann, ambassadeur de Suède
* Jean-Daniel Simon : Ludwig
* Jean Le Vitte
* Henri Attal : Un civil de la Gestapo
* Dominique Zardi : Un civil de la Gestapo
* Dorothée Blank : Une prisonnière
* Anne Libert : numéro 84
* Monique Messine : Anne, numéro 111
* Pierre Gualdi : Un général allemand
* Lucien Guervil : Un S.S
* Rudy Lenoir : Un S.S
* Jean-Michel Rouzière : Un S.S
* Robert Dalban : Un soldat allemand
* Laure Paillette : La concierge
* Barbara Lass : Une serveuse
* Edmée Fontanez : Une prisonnière
* Lena Wassbo : Une prisonnière
* Ursula Kubler : Une S.S

## Reference

## Vanjske veze
*
Društvo trostruke devetke

**Društvo trostruke devetke** (TNS), osnovano 1978. godine je dobrovoljno udruženje pojedinaca koji su postigli rezultat jednak ili veći od 99,9-og percentila na nekom od prethodno utvrđenih standardizovanih, profesionalnih testova inteligencije pod nadzorom psihologa. Rezultat koji iskazan kao IQ iznosi 149 ili više sa standardnom devijacijom od 16 poena, odnosno 146 ili više sa SD 15. Poređenja radi, Mensa, poznatije i veće društvo za ljude sa visokim koeficijentom inteligencije prima u članstvo one koji postignu rezultat IQ 132 SD16, odnosno 130 SD15.

U 2007. godini, Društvo Trostruke Devetke ima oko 500 članova iz 30 zemalja od kojih je većina iz SAD. Društvo izdaje časopis po imenu Vidja (reč iz Sanskrita koja označava uvid, vid). Časopis sadrži članke iz najrazličitijih oblasti koje pišu članovi. Članovi održavaju kontakt putem internet foruma, nedeljnog četa i živih susreta.

Društvo je zasnovano na demokratskim principima i podržava slobodno izražavanje stavova svojih članova. U Preambuli Statuta Društva se kaže:

## Povezano
* Mensa

## Vanjske veze
* Društvo Trostruke Devetke zvanični sajt
* Društva visokog koeficijenta inteligencije i testovi koje prihvataju za učlanjenje
* Ostala udruženja visokog koeficijenta inteligencije na internetu 
* Smarter than 99,9 % of the rest of us, Jack Cox, 21. VI 2005
Peter Weiss

**Peter Ulrich Weiss** (8. novembar 1916 - 10. maj 1982) je bio njemačko-švedski književnik, najpoznatiji po drami *[[Marat/Sade]]* kao i po monumentalnom romanu *[[Estetika otpora]]* koji se često naziva jednim od najznačajnijih djela njemačke književnosti iza Drugog svjetskog rata.

Weiss, koji je bio češko-jevrejskog porijekla, je zbog nacističkih progona morao emigrirati iz Njemačke, te je boravio u Britaniji, Čehoslovačkoj prije nego što se skrasio u Švedskoj, gdje će na kraju formalno preuzeti i državljanstvo. Bio je poznat po radikalno lijevim stavovima, kao i žestokoj kritici vijetnamskog rata, a pred kraj života se priključio komunističkoj Lijevoj stranci. Usprkos hladnoratovskih podjela, njegov talent je priznat i u Zapadnoj i u Istočnoj Njemačkoj, a što je najviše došlo do izražaja kada je njegova drama *[[Die Ermittlung]]* godine 1965. imala simultanu premijeru s obje strane Berlinskog zida.

## Vanjske veze
* Profile at IMDb
* ''Marat/Sade'' at the *[[complete review]]*
* ''Inferno'' at the *[[complete review]]*
* ''The Investigation'' at the *[[complete review]]*
Matko Laginja

**Matko Laginja** (Klana, 10. VIII. 1852. – Zagreb, 18. II. 1930.), hrvatski pravnik i političar. Tijekom 1920. vršio je dužnost hrvatskog bana.

## Život

Doktorirao je pravo u Grazu. U mladosti prihvaća politički program Ante Starčevića te s Vjekoslavom Spinčićem i Matkom Mandićem osniva u Istri Stranku prava te unosi izrazitije oblike hrvatske nacionalne ideje i oštriji nastup prema talijanskom nacionalizmu u političkom životu Istre. "Otac Istre" tri se desetljeća bori za njezin preporod, što nastavlja i u Zagrebu, osobito kao hrvatski ban. Od 1900. do 1915. bio advokat u Puli, a od 1915. u Zagrebu. Jedan je od vođa hrvatskog pokreta u Istri i član Istarskog sabora od 1883. do 1914. godine. Djeluje u upravi "Družbe sv. Ćirila i Metoda za Istru", koja je osiguravala osnivanje i financiranje hrvatskih škola u vrijeme kada su njihovo djelovanje opstruirale lokalne civilne vlasti pod kontrolom Talijana. Jedno vrijeme bio je i poslanik u Carevinskom vijeću u Beču, zatim predsjednik Starčevićeve stranke prava.

1917. godine je bio pobornikom Svibanjske deklaracije kojom se je zahtijevalo ujedinjenje Hrvata, Slovenaca i Srba s područja Austro-Ugarske. U to vrijeme je u Zagrebu se bavio rješavanjem problema istarskih emigranata. Za prevrata u jeseni 1918. (31. listopada). Narodno vijeće Države Slovenaca, Hrvata i Srba ga imenuje na mjesto povjerenika za Istru. Laginju nije pokolebao postupak Vlade Kraljevine SHS koja je pola godine poslije (10. travnja 1919.) ukinula to povjereništvo, nego se i dalje bavio istarskim pitanjem. 1919. i 1920. godine je zajedno s trojicom predstavnika zastupao Istru u Privremenom narodnom predstavništvu Kraljevine SHS. 1920. godine je sudjelovao kad se Kraljevina SHS razgraničavala s Italijom. Kasnije je predsjedavao Savjetodavnim odborom za rješavanje riječkog pitanja koje je bilo pri beogradskoj vladi, no ondje nije imao nikakvi utjecaj.

Od veljače do prosinca 1920. Laginja je ban Hrvatske i Slavonije, bez veće stvarne vlasti. Kralj ga je otpustio 31. prosinca 1920. jer nije zabranio veliku skupštinu Stjepana Radića i HRSS-a. Izabran je u Ustavotvornu skupštinu, koju 1. lipnja 1921. napušta s još desetoricom članova uz protucentralističku i federalističku izjavu. Nakon toga povlači se iz javnoga života.

Pisao je za tršćansku Našu slogu i zadarsko Pravo.
## Djela
**Hrvatske narodne pjesme, što se pjevaju po Istri i Kvarnerskih otoci*, Naša sloga, 1880. (urednik)
**Kastavski ustav (1400–1661)*, Pravo, 1873./74.
**Kastav grad i općina*, 1883.
**Österreich und die kroatische Frage*, 1883.

## Veze

* Istra
* Hrvatsko-slovenska narodna stranka

## Izvor
Marat/Sade

***Die Verfolgung und Ermordung Jean Paul Marats dargestellt durch die Schauspielgruppe des Hospizes zu Charenton unter Anleitung des Herrn de Sade*** (), poznatija pod skraćenim naslovom ***Marat/Sade*** je drama švedsko-njemačkog pisca Petera Weissa objavljena 1963. i premijerno izvedena 1964. godine. Radnja, dijelom temeljena na stvarnim događajima, je smještena u Charentonsku umobolnicu 1808. godine i prikazuje kako tamošnji pacijenti pod vodstvom zloglasnog pisca markiza de Sade glume u predstavi kojom se rekonstruira ubistvo revolucionarnog vođe Jean-Paula Marata koje se zbilo petnaest godina ranije. Drama je dijelom "drama u drami", odnosno metafikcija, a dijelom politička alegorija, s obzirom da glumci, koji bi događaje trebali prikazati u skladu sa službenim stavom tadašnje Napoleonove vlasti, koriste svaku priliku za subverzivne skretanje od zadanog teksta.

Godine 1964. je znameniti režiser Peter Brooke u Londonu postavio verziju na engleskom, koju je kasnije prikazao na Broadwayu i sa njom osvojio nagradu Tony. Godine 1967. je na osnovu nje režirao i istoimeni film.

## Vanjske veze
* 
*
Marat/Sade (film)

***The Persecution and Assassination of Jean-Paul Marat ... Performed by the Inmates of the Asylum of Charenton Under the Direction of the Marquis de Sade*** (), skraćeno ***Marat/Sade*** je britanski igrani film snimljen u režiji Petera Brooka i premijerno prikazan početkom 1967. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene drame njemačko-švedskog pisca Petera Weissa, a velikim dijelom se temelji na verziji koju je Brook nedugo prije bio postavio na pozornicama u Londonu i New Yorku. Radnja se odvija u Francuskoj 1808. godine i prikazuje kako zloglasni markiz de Sade (čiji lik tumači Patrick Magee, zatvoren u Charentonskoj umobolnici, postavlja predstavu posvećenu životu i smrti revolucionarog vođe Jean-Paul Marata, a koju izvode sami pacijenti.

## Uloge
* Patrick Magee ... Markiz de Sade
* Ian Richardson ... Jean-Paul Marat
* Michael Williams ... Glasnik
* Clifford Rose ... Monsieur Coulmier
* Glenda Jackson ... Charlotte Corday
* Freddie Jones ... Cucurucu
* Hugh Sullivan ... Kokol
* John Hussey ... Nova bogatašica
* W. Morgan Sheppard ... Luda životinja
* John Steiner ... Monsieur Dupere
* Henry Woolf ... Otac

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Tajno vijeće

**Tajno vijeće** (njem. *Geheimer Rat*) je na područjima Svetog Rimskog Carstva i kasnijih njemačkih monarhija bilo vijeće savjetnika (*Geheimes Ratskollegium*, *Geheimes Konseil*, *Geheimes Kabinett*, *Geheimer Staatsrat*) koje je odmah ispod kneza i obično pod njegovim predsjedanjem odlučivalo o najvažnijim državnim poslovima i proglašavalo zakone. Prethodnik tajnog vijeća do početka 17. stoljeća bilo je dvorsko vijeće. 

Naziv *Geheimer Rat* ne potječe od njemačke riječi *geheim* (tajna) nego od *Heim* (dom), pa bi zapravo točan prijevod bio "zemaljsko vijeće".

## Tajno vijeće [[Habsburg|Habsburške Monarhije]]

Osnovao ga je Ferdinand I. 1526. Tajno vijeće nije bilo nadleštvo u pravnom smislu te riječi nego stalno kraljevo vijeće čiji su članovi davali kralju samo svoje mišljenje o pojedinim pitanjima. S njima bi se kralj savjetovao u prvom redu o vanjskoj politici, zatim o najvažnijim i općim pitanjima unutrašnje politike te o financijskim i vojnim pitanjima. Kralj bi potom saslušavši sve savjete sam donosio odluke. 

Članovi Tajnog vijeća bili su: vrhovni dvorski meštar (Oberhofmeister), dvorski kancelar (der Kanzler), vrhovni dvorski maršal (Oberhofmarschall) i dvoje-troje učenih pravnika. Svi oni nosili su titulu tajnih savjetnika (die Geheimräte). Članovi Vijeća bili su isključivo Nijemci. Tek je 1646. ušao jedan član iz Ugarsko-hrvatskog kraljevstva. 

Vijeće se sastajalo svaki dan ujutro u nekoj dvorani u dvoru u Beču i pretresalo aktualna pitanja. Sjednicama bi samo po potrebi predsjedavao kralj. Do Leopolda I. broj tajnih savjetnika toliko se povećao da je on 1659. od četvorice najobrazovanijih tajnih savjetnika osnovao Tajnu konferenciju (die geheime Konferenz) koja je djelomično preuzela zadatke Tajnoga vijeća. Ti savjetnici dobili su titule redovnih tajnih savjetnika, dok su preostali spali na titularne tajne savjetnike i bavili se samo pravnim pitanjima. Njih se pozivalo na sjednice samo onda kad bi ih se htjelo saslušati. 

Leopold I. osnovao je od nekoliko tajnih savjetnika i posebne komisije koje su se bavile određenim pitanjima vanjske politike (tako su osnovane komisije za odnose s Njemačkom, Francuskom, Venecijom, Turskom itd.). Neki su savjetnici mogli istodobno biti članovi više komisija. Za neka nenadana pitanja osnivane su privremene izvanredne komisije, dok su za neka unutrašnja pitanja, u prvom redu za financijska i vojna, postavljene specijalne deputacije. 

Josip I. je 1705. na čelo Tajne konferencije postavio vrhovnog dvorskog meštra, a 1709. podijelio ju je na Užu i Širu konferenciju. Užoj konferenciji dodijeljeni su u nadležnost vanjski poslovi, a Široj unutrašnji.

## Literatura

*Ivan Beuc, *Povijest državne vlasti u Hrvatskoj (1527.-1918.)*, Zagreb 1969., str. 175. - 176.
*Ferdo Šišić, *Politika Habsburgovaca spram Hrvata do Leopolda I.*, Zagreb 1938., str. 121. - 122.
XIII. hrvatsko-slavonski korpus

**XIII hrvatsko-slavonski korpus (zbor)** je bio korpus zajedničke vojske (*gemeinsamarmee*) austro-ugarske vojske. Pokrivao je područje Hrvatske i Slavonije s kvarnerskim otocima i Rijekom, a stožer je imao u Zagrebu.

## Osnutak i nadležnost

Ustrojen je tijekom preustroja 1883. od dotadašnjeg Glavnog vojnog zapovjedništva u Zagrebu.  Popunidbeni kotari su obuhvaćali
Bjelovar, Osijek, Karlovac, Otočac, Petrovaradin, Zagreb i popunidbeno okružje ratne mornarice Rijeka *(Kriegsmarineergänzungsbezirk Fiume)*.

## Zapovjedništvo i ustroj 1914.
1914. zapovjednik korpusa je bio Adolf vitez von Rhemen zu Barensfeld, a načelnik stožera pukovnik Alfred von Zeidler. Korpus je po izbijanju rata upućen u Srbiju. XIII zbor je na početku rata izgledao ovako:

## Zapovjednici

Zapovjednici (*Kommandanten*)
* Franz von und zu Liechtenstein: studeni 1849 - lipanj 1853
* Siegmund von Reischach: svibanj - srpanj 1859
* Josip Filipović: srpanj - kolovoz 1878
* Wilhelm von Württemberg: kolovoz - listopad 1878
* Hermann von Ramberg: siječanj 1883 - listopad 1889
* Josef Reicher: listopad 1889 - ožujak 1891
* Anton von Bechtolsheim: ožujak 1891 - listopad 1902
* Hugo von Klobus: studeni 1902 - travanj 1905
* Felix von Orsini und Rosenberg: travanj - srpanj 1905
* Anton Malowetz von Malowitz und Kosor: srpanj - kolovoz 1905
* Karl von Auersperg: kolovoz 1905 - srpanj 1906
* Rudolf von Chavanne: srpanj 1906 - srpanj 1907
* Raimund Gerba: srpanj 1907 - listopad 1912
* Adolf von Rhemen zu Barensfeld: listopad 1912 - srpanj 1916
* Maximilian Csicserics von Bacsány: srpanj 1916 - lipanj 1917
* Alfred von Schenk: lipanjj - srpanj 1917
* Friedrich Csanády von Békés: srpanj 1917 - studeni 1918

Načelnici stožera (*Stabchefs*)
* Kornelius Hahn: studeni 1849 - listopad 1850
* Friedrich Rupprecht von Virtsolog: listopad 1850 - lipanj 1853
* ?: lipanj - srpanj 1859
* Leonidas Popp: srpanj - kolovoz 1878
* Eugen Albori: kolovoz - listopad 1878
* Ludwig Hegedüs von Tiszavölgy: siječanj 1883 - prosinac 1887
* Karl Wöss: prosinac 1887 - siječanj 1889
* Wilhelm Bittner: siječanj 1889 - prosinac 1890
* Karl Leveling: prosinac 1890 - siječanj 1896
* Viktor Dankl: siječanj 1896 - listopad 1899
* Adolf von Rhemen zu Barensfeld: listopad 1899 - listopad 1905
* Maximilian Csicserics von Bacsány: listopad 1905 - siječanj 1907
* Eduard Zanantoni: siječanj 1907 - travanj 1912
* Alfred von Zeidler: travanj 1912 - travanj 1915
* Aurel Stromfeld (v.d.): travanj - svibanj 1915
* Dragutin Csoban: svibanj - studeni 1918

## Literatura
*  Order of Battle - Serbia August, 1914 
* Österreich-Ungarns bewaffnete Macht 1900 - 1914

## Izvori
Albrecht VI Habsburški

**Albrecht VI**  zvan *Daražljivi* (Freigebige) ili *Rasipnik* (Verschwender) (Beč, 18. decembar 1418. - Beč, 2. decembar 1463.), vladao je od 1446. kao regent jugozapadnim habsburškim domenama, a od 1458.do 1463. i domenama sjeverno od rijeke Enns.

## Biografija

Rođen je kao mlađi sin austrijskog nadvojvode Ernsta Željeznog iz Habsburgške dinastije koji je vladao Štajerskom.

Njegova vladavina protekla je u trvenjima sa starijim bratom Friedrichom III i to od samih početaka jer mu ovaj dugo nije dopuštao da vlada, iako je još od 1436. bio punoljetan.

Sukob između braće eskalirao je 1457. kad je austrijski nadvojvoda Ladislav V. Posmrtni umro bez djece, a njegov skrbnik Albrechtov brat Friedrich, koji je još od 1452. postao car 
Svetog Rimskog Carstva preuzeo njegove domene.

Albrecht se pobunio protiv tog i 1458. zauzeo zapadni dio Austrijskog vojvodstva - Nadvojvodstvo iznad rijeke Enns (današnja Gornja Austrija), kojim je vladao iz Linza kao zasebnim vojvodstvom. 
To mu nije bilo dovoljno pa je 1462. poduzeo opsadu bečkog Hofburga, pa mu je brat prepustio i sve domene južno od rijeke Enns (danas Donja Austrija).

Njegova sreća nije dugo potrajala, jer je umro već iduće godine i to bez djece, pa su sve njegove zemlje pale natrag u ruke njegovom starijem 
bratu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Albrecht VI''
Mary Midgley

**Mary Beatrice Midgley** (London, 13. 9. 1919. – ), britanska filozofkinja, spisateljica i profesorica. Rođena je kao kćer Toma i Lesley Scrutton, a mladost je provela u Cambridgeu odnosno londonskom Greenfordu i Ealingu. Studirala je na Koledžu Somerville pri Univerzitetu u Oxfordu i radila kao profesorica filozofije na Univerzitetu Newcastle od 1962. do 1980. godine. Napisala je petnaest knjiga na temu etike, filozofije nauke, etologije, evolucije i prava životinja, brojne naučne članke, a široj javnosti je poznata kao učesnica brojnih radijskih i televizijskih emisija. Godine 1950. udala se za Geoffreyja Midgleyja i rodila  tri sina – Toma, Davida i Martina. Nagrađena je počasnim doktoratima od strane Univerziteta Durham i Univerziteta Newcastle.

## Opus
* *Beast And Man: The Roots of Human Nature*, Ithaca, New York: Cornell University Press, 1978, 
* *Heart and Mind: The Varieties of Moral Experience*, London: Methuen, 1981, 
* *Animals And Why They Matter: A Journey Around the Species Barrier*, Athens, Georgia: University of Georgia Press, 1983, 
* *Women's Choices: Philosophical Problems Facing Feminism* (koautor: Judith Hughes), New York: St. Martin's Press, 1983, 
* *Wickedness: A Philosophical Essay*, London; New York: Routledge, 1984, 
* *Evolution as a Religion: Strange Hopes and Stranger Fears*, London; New York: Methuen, 1985, 
* *Wisdom, Information and Wonder: What Is Knowledge For?*, London: Routledge, 1989, 
* *Can't We Make Moral Judgements?*, Bristol: Bristol Press, 1991, 
* *Science as Salvation: A Modern Myth and Its Meaning* (Gifford Lectures), London: Routledge, 1992, 
* *The Ethical Primate: Humans, Freedom and Morality*, London; New York: Routledge, 1994, 
* *Utopias, Dolphins and Computers: Problems of Philosophical Plumbing*, London: Routledge, 1996, 
* *Science and Poetry*, London; New York: Routledge, 2001, 
* *The Myths We Live By*, London: Routledge, 2003, 
* *The Owl of Minerva: A Memoir*, London; New York: Routledge, 2005, 
* *Earthy Realism: The Meaning of Gaia* (urednica), Exeter; Charlottesville, Virginia: Imprint Academic, 2007, 
* *The Solitary Self: Darwin and the Selfish Gene*, Durham: Acumen, 2010, 
* *Are you an Illusion?*, Durham: Acumen, 2014, 

## Vanjske veze

*  Mary Midgley , Newcastle University
*  Mary Midgley, The Guardian
*  Mary Midgley , Gifford Lectures
Friedrich IV Tirolski

**Friedrich IV Tirolski** (?, 1382. – Innsbruck, 24. jun 1439.), vladao je od 1402. do 1439. kao vojvoda po Prednjoj Austriji / Vorlande (Švapsko Vojvodstvo, Vorarlberg, i dio Alzasa zapadno od Rajne) a od 1406. do 1439. i kao Tirolski vojvoda. Friedrich je za svoje vlasti uspio oformiti kratkotrajnu vlastitu vladarsku podgranu u Tirolu.

## Biografija
Friedrich je rođen je kao posljednji (četvrti) po redu sin habsburgškog vojvode Leopolda III (Leopoldinska linija).

Isprva je došao u sukob s vanjskim protivnicima, pa je ratovao s Appenzellom, Mletačkog Republikom i bavarskim Wittelsbachima. Kasnije se morao boriti i protiv unutrašne opozicije koju je protiv njega organiziralo lokalno plemstvo, osnovavši dva saveza; *Elefantenbund* (Slonovski savez) 1406. i  *Falkenbund* (Sokolski savez) 1407.
 
Veliki udarac doživio je 1415. kad je njegov saveznik i jedan od tri pretendenata za papu Ivan XXIII. pobjegao sa Koncila u Konstanzu, pa je nakog tog proglašen antipapom, a njega je zbog tog car Svetog rimskog carstva Sigismund Luksemburški stavio van zakona.

Zbog tog su Habsburgovci izgubili domene po Švicarskoj na račun Stare Švicarske Konfederacije.

I pored svih teškoća Friedrich se ipak uspio održati na vlasti, jer su ga podržavali seljaci, pa se mogao boriti i protiv cara, susjednih zemalja i plemstva. U zamjenu za seljačku podršku Friedrich je morao obećati da će njegov dvor voditi računa o njima, pa je u tirolski ustav ušla odredba da će Tirolski parlament biti sastavljen od predstavnika zemlje.

Friedrich je preselio svoju službenu rezidenciju iz Merana u Innsbruck i uspio učvrstiti svoj položaj nakon 1425. kad je pronađeno srebro kod Gossensassa i kod Schwaza, pa je nakon tog Tirol doživio prosperitet.

Nadimak "praznih džepova" (njemački: *mit der leeren Tasche*) prišili su mu neprijatelji iz plemićkih redova. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Friedrich IV., Herzog von Österreich''
Ernst Željezni

**Ernst Željezni** (njemački: *Ernst der Eiserne*; Bruck an der Mur, 1377. – Bruck an der Mur, 10. jun 1424.), vladao je od 1406. do 1424. kao vojvoda po Unutrašnjoj Austriji (Štajerska, Koruška i Kranjska).

## Biografija
Rođen je kao treći po redu (od njih četiri) sin habsburgškog vojvode Leopolda III (Leopoldinska linija).

Sve do 1411. živio je u sjeni svog starijeg brata Leopolda IV, tek kad je on umro počeo je vladati punim plućima, i proveo značajne građevinske projekte kao što je kapela u dvorcu u Wiener Neustadtu.

Dana 18. marta 1414. sam se proglasio posljednjim koruškim vojvodom i od tad se proglasio nadvojvodom pod imenom **Cimburgis od Mazovije**.

Pokopan je u cistercitskom samostanu Rein, na pokrovu grobnice u samostanskoj kapeli dao je isklesati svoj lik u punom oklopu, sa nadvojvodskim šeširom.

Zbog tog je vjerojatno dobio epitet *eiserne* (željezni) koji je nastao tek nakon njegove smrti. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Ernst der Eiserne''
Specizam

**Specizam** (engl. *speciesism*, od *species*: vrsta), nazor prema kojem se različite vrijednosti, prava ili posebni obziri pripisuju individuama samo na temelju pripadnosti njihovoj vrsti. Termin katkad upotrebljavaju zagovornici životinjskih prava, koji tvrde da je specizam predrasuda slična rasizmu ili seksizmu u tome što je postupanje prema individuama pretkazano pripadnošću grupi i moralno irelevantnim fizičkim razlikama. Oni tvrde da pripadnost vrsti nema nikakav moralni značaj.

Termin se ne upotrebljava dosljedno, već široko obuhvaća dvije ideje. Obično označava »humani specizam« (humani supremacizam), isključenje svih nečovječjih životinja iz zaštita pridanih ljudima. Može označavati i općenitiju ideju pripisivanja vrijednostî nekom biću samo na temelju pripadnosti određenoj vrsti, pa bi »humano-čimpanzinski specizam« obuhvaćao ljudska bića koja favoriziraju prava čimpanza nad pravima pasa zbog sličnosti ljudi i čimpanza.

Argumenti protiv specizma osporavaju se na raznim osnovama, uključujući poziciju nekih religija da su ljudska bića stvorena superiornima po statusu prema drugim životinjama i da su nagrađena »gospodstvom« nad njima, bilo kao vlasnici ili kao skrbnici. Također se tvrdi da su fizičke razlike između ljudi i drugih vrsta zaista moralno relevantne i da nijekanje toga predstavlja upuštanje u antropomorfizam. Takvi pobornici mogu eksplicitno prigrliti optužbu za specizam, tvrdeći da njome priznaju važnost svih ljudskih bića i da je lojalnost vrsti opravdana.

## Historija

### Historija interakcije čovjeka s drugim vrstama
U historiji čovjeka svako je društvo smatralo životinjske oblike života različitima od ljudi i upotrebljavalo ih je na načine koje su ljudima bili korisni, uključujući mlijeko, jaja, meso, vunu, transport, snagu, čuvanje, zabavu itd. Ovi proizvodi i aktivnosti bili su standardni za ponašanje čovjeka širom globusa tokom milenijâ, a neki ih sada pejorativno etiketiraju kao »specizam«.

### Porijeklo termina

Termin *specizam*, i argument da je to jednostavno predrasuda, prvi se put pojavio 1970. u privatno tiskanom pamfletu koji je napisao britanski psiholog Richard D. Ryder. Ryder je bio član grupe intelektualaca u Oxfordu, nascentnoj zajednici za životinjska prava sada poznatoj kao Oksfordska grupa. Jedna od aktivnosti grupe bila je distribucija pamfleta o područjima interesa; pamflet pod naslovom *Specizam* (*Speciesism*) napisan je kao protest protiv eksperimentiranja na životinjama.

## Izvori

## Literatura

:Cavalieri, Paola (2001). *The Animal Question : Why Nonhuman Animals Deserve Human Rights*, Oxford University Press.
:Lafollette, Hugh i Shanks, Niall (1996). »The Origin of Speciesism«, *Philosophy*, 71 (275), January, str. 41–61 (link).
:Ryder, Richard D. (2000) [1989]. *Animal Revolution*, Berg.
:Ryder, Richard D. (2009) [1998]. »Speciesism« u: Marc Bekoff (ur.), *Encyclopedia of Animal Rights and Animal Welfare*. Greenwood.
:Waldau, Paul (2001). *The Specter of Speciesism: Buddhist and Christian Views of Animals*, Oxford University Press.
:Zamir, Tzachi (2009). *Ethics and the Beast: A Speciesist Argument for Animal Liberation*. Princeton University Press.
Grasova puška

**Fusil Gras Modèle 1874 M80** je bila standardna puška francuskih oružanih snaga od 1874. do 1886. godine. U svojoj originalnoj verziji je bila sporometna puška ostraguša, te se velikim dijelom temeljila na dizajnu znamenite puške Chassepot koja se nekoliko godina ranije istakla kao izuzetno kvalitetno oružje u francusko-pruskom ratu. Glavna razlika u odnosu na raniju pušku je bilo korištenje novog metka koji je koristio metalnu čahuru dizajniranu od strane pukovnika Basilea Grasa, po kome je puška na kraju dobila i ime.

Poticaj za stvaranje nove puške je bio metalni metak koji je britanski pukovnik Boxer razvio 1866. godine, a koja je 1870. uveden kao municija za pušku Martini-Henry., odnosno korištenje metalnog metka za njemačku pušku Mauser Model 1871.

Grasova puška je, osim u Francuskoj, korištena u još nekoliko država, a u Japanu je poslužila kao uzor za Muratinu pušku, prvi domeći model korišten kao standardno oružje. Godine 1877. ju je kao standardno oružje uvela i grčka vojska; iako je vrlo brzo pokazala svoju zastarjelost u grčko-turskom ratu 1897. godine, koji su Grci izgubili velikim dijelom i zbog inferiornosti Grasove puške u odnosu na turske brzometke Mauser Model 1887, tamo je zadržala reputaciju izuzetno preciznog oružja, te se koristila za snajpiranje sve do Drugog svjetskog rata.

Godine 1883. je Francuska, slično kao i niz drugih država, odlučila uvesti brzometne repetirke kao standardno oružje. Prije nego što je godine 1886. uveden Lebel Model 1886 kao privremena mjera je na dio Grasovih pušaka nadograđen bočni magazin od 10 metaka.

## Korisnici
* 
* : Gras je koristila etiopska vojska
* : zbog nestašice modernog oružja u Prvom svjetskom ratu, Francuska je 146.000 komada Grasove puške godine 1914. konvertirala tako da ispaljuje municiju 8mm Lebel
* : Gras je Helenska vojska koristila sve do 1941. godine i bitke za Kretu
* 
* : zbog nestašice oružja, Rusko Carstvo je primilo Grasove puške od Francuske France sent 450,000 Gras rifles to Russia.
* : Vijetnamski pobunjenici su za vrijeme ustanka Hương Khê uprising proizveli vlastitu kopiju Fusil Gras mle 1874. The Vietnamese version did not have rifled barrel, though.

## Galerija

File:Fusil Gras M80 1874 culasse.jpg|Zatvarač Fusil Gras M80 1874 breech portion
File:Fusil Gras M80 1874 metallic cartridge.jpg|Metalna čahura za municiju korištenu u Fusil Gras M80 Mle 1874 metallic
File:Fusil Gras M80 Mle 1874 with 10 cartridge magazine 1883.jpg|Fusil Gras modificirana 1883. godine sa bočnim magazinom od 10 metaka
File:Chassepot-Gras_cart.jpg|desno: metalni metak 11mmx59.5R korišten za Fusil Gras mle 1874


## Reference

## Vanjske veye

* A History of Greek Military Equipment (1821-today): Gras rifle
The Rain People

***The Rain People*** () je američki igrani film snimljen 1969. godine u režiji Francisa Forda Coppole. Protagonistica, čiji lik tumači Shirley Knight, je domaćica koja, doznavši da je trudna, impulzivno napušta kuću i muža i sa automobilom kreće na putovanje duž zemlje. Radnja prikazuje kako putem sreće bivšeg ragbijaša (čiji lik tumači James Caan) kome je oštećen mozak, ali i simpatičnog prometnog policajca (čiji lik tumači Robert Duvall).

*The Rain People*, napravljen u obliku tada prilično popularnog filma ceste, se isticao time da je glavna glumica Shirley Knight, za vrijeme snimanja bila trudna poput lika koji tumači. Tokom snimanja je na set došao mladi sineast George Lucas i produkciju zabilježio u obliku vlastitog dokumentarnog filma *[[Filmmaker (film)|Filmmaker]]*. On i Coppola su se tom prilikom sprijateljili i osnovali studio American Zoetrope koji će postati jedna od značajnih institucija Novog Hollywooda. Coppola će dvojicu glavnih glumaca - Caana i Duvalla - nedugo potom angažirati za svoj znameniti film *[[Kum (film)|Kum]]*.

*The Rain People* nije predstavljao komercijalni hit, ali je dobio dobre kritike te je na Sansebastijanskom filmskom festivalu osvojio Zlatnu školjku. *The Rain People* je, pak, posebno oduševljenje izazvao u feminističkim krugovima, i to prije svega zbog heroine koja napušta muža i patrijarhalnu porodicu.

## Uloge
* James Caan ... Jimmy Kilgannon (Killer)
* Shirley Knight ... Natalie Ravenna
* Robert Duvall ... Gordon
* Marya Zimmet ... Rosalie
* Tom Aldredge ... Mr. Alfred
* Laura Crews ... Ellen
* Andrew Duncan ... Artie
* Margaret Fairchild ... Marion
* Sally Gracie ... Beth
* Alan Manson ... Lou
* Robert Modica ... Vinny Ravenna

## Izvori

## Vanjske veze
*
Vertigine d'amore

***Vertigine d'amore*** () je italijansko-francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1949. u režiji Luigija Capuana. Predstavlja adaptaciju romana *La paine de pauvres* francuske spisateljice Thyde Monnier. Protagonistica, čiji lik tumači Elli Parvo, je kćer dobrostojećeg mlinara zaljubljena u siromašnog mornara (čiji lik tumači Piero Lulli) koji odlazi na put. Radnja prikazuje kako je prisiljena udati se za muškarca koga ne voli, ali kako će je nakon mnogo godina sticaj okolnosti ponovno spojiti sa mornarom.

## Uloge
* Gabriele Ferzetti
* Gabrielle Fontan
* Folco Lulli - Luca / Romain Toucas
* Piero Lulli - Olivero / Ollivier Desmichels
* Marcello Mastroianni
* Livia Muguet - Gina
* Elli Parvo - Silvana Resplanton / Sylvaine Resplandin
* Jone Salinas - Fifi'
* Bella Starace Sainati - Lucia / Louisa
* Charles Vanel - Mugnaio Resplanton / Emile Resplandin

## Vanjske veze
*
Vacances portugaises

***Vacances portugaises*** () je francusko-portugalski crno-bijeli igrani film snimljen 1963. u režiji Pierrea Kasta. Protagonistica, čiji lik tumači Françoise Prévost je žena koja zajedno sa mužem dolazi provesti godišnji odmor u Portugalu. Radnja prikazuje kako se nađe u jednoj vili na obali gdje postaje predmetom i učesnikom ljubavnih spletki. Film je napravljen u stilu Novog vala.

## Uloge
* Françoise Prévost : Françoise
* Jean-Pierre Aumont : Jean-Pierre
* Michel Auclair : Michel
* Françoise Arnoul : Mathilde
* Catherine Deneuve : Catherine
* Bernhard Wicki : Bernard
* Barbara Laage : Barbara
* Daniel Gélin : Daniel
* Michèle Girardon : Geneviève
* Jacques Doniol-Valcroze : Jacques
* Françoise Brion : Eléonore
* Jean-Marc Bory : Jean-Marc
* Pierre Vaneck : Pierre

## Vanjske veze
*
Un monsieur de compagnie

***Un monsieur de compagnie*** () je francusko-italijanska filmska komedija snimljena 1964. godine u režiji Philippea de Broce. Protagonist, čiji lik tumači Jean-Pierre Cassel je mladić koji je cijeli život proveo uživajući u luksuzu koji je pružao njegov bogati djed. Radnja prikazuje kako je nakon iznenadne djedove smrti prisiljen zarađivati za život, te kako zbog toga postaje žigolo.

## Uloge
* Jean-Pierre Cassel : Antoine Mirliflor
* Catherine Deneuve : Isabelle
* Jean-Claude Brialy : Le prince
* Marcel Dalio : Socratès
* Jean-Pierre Marielle : Balthazar
* Annie Girardot : Clara
* Valérie Lagrange : Louisette
* Rosy Varte : La mère d'Isabelle
* André Luguet : Le grand-père
* Irina Demick : Nicole
* Sandra Milo : Maria
* Adolfo Celi : Benvenuto
* Mino Doro : Professeur Gaetano
* Régine : elle-même
* Robert Blome : le serviteur du prince   . . ..
* Sacha Briquet : le fondé de pouvoir
* Memmo Carotenuto : l'agent à Rome
* Philippe Castelli : l'homme qui paie Balthazar
* Irène Chabrier : Ernestine
* Marcel Charvey : le mari trompé
* Louise Chevalier : la concierge
* Hubert Deschamps : le curé
* Rosemary Dexter : l'étudiante
* Giustino Durano : le boulanger
* Jacques Dynam : le père d'Isabelle
* Geneviève Fontanel : l'amie de Socratès
* Jacqueline Jefford : l'Américaine au Sacré-Cœur
* Christian Lude : le notaire
* Albert Michel : M. Leroux
* Bernard Musson : le concierge
* Renée Passeur : la patronne
* Jacques Préboist : l'employé de la gare
* Gamil Ratib : le maharadjah
* Jean Sylvain : l'antiquaire
* Roger Féral : son propre rôle

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Un monsieur de compagnie'' sur Unifrance
Paint Your Wagon (mjuzikl)

***Paint Your Wagon*** () je mjuzikl za koga je muziku komponirao Frederick Loewe, a tekst napisao Alan J. Lerner, a koji je premijerno izveden na Broadwayu 1951. godine. Radnja je smještena u Kaliforniju za vrijeme zlatne groznice početkom 1850-ih i prikazuje kako se stari kopač zlata Rumson suočava s time da se njegova kćer Jennifer, jedina žena u novonastalom gradu, zaljubila u Meksikanca po imenu Julio. Predstava je doživjela uspjeh, a neke od pjesama, kao *[[They Call the Wind Maria]]* i *[[Wand'rin' Star]]* postali veliki hitovi.

*Paint Your Wagon* je danas poznat kao predložak za istoimeni film iz 1969. godine, koji je, za razliku od teatarske verzije, doživio veliki neuspjeh.
La costanza della ragione

***La costanza della ragione*** () je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1964. u režiji Pasqualea Feste Campanile. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Vasca Pratolinija. Protagonist, koga tumači Sami Frey, je idealistički mladić čija će uvjerenja prvi put doći u iskušenje kada postane prisiljen zarađivati za život kao tvornički radnik.

## Vanjske veze
* 
*
Ustav Češke

Trenutni **Ustav [[Češka|Češke]]** () je usvojilo Češko narodno vijeće 16. 12. 1992. Stupilo je na snagu 1. 1. 1993., te time zamijenio Ustav Čehoslovačke 1960. i ustavni akt br. 143/1968., kada je Čehoslovačka dozvolila Slovačkoj i Češkoj da se mirno raspuste.

Ustav zajedno sa ustavnim propisima tvori ustavno-pravni poredak Češke Republike, odnosno Ustav. Dok se Povelja o temeljnim pravima i slobodama (*Listina základních práv a svobod*, br. 2/1993.) brine o ljudskim i društvenim pravima, Ustav uređuje suverenitet i teritorijalni integritet, te definira institucije koje vode državu.

Ustav se dijeli na predgovor i osam poglavlja. Temeljne odredbe slijede duga poglavlja koja određuju zakonodavnu, sudsku (Ustavni sud Češke Republike) i izvršnu vlast (kabinet i predsjednik), kao i kratka poglavlja o Vrhovnom revizijskom uredu, Čekoj narodnoj banci, teritorijalnoj vladi i druge odredbe.

Do 2013., Ustav je izmijenjen osam puta. Najznačajniji amandman je akt br. 395/2001 koji je otvorio put zakonodavstva za ulazak u EU 2004, i akt br. 71/2011, koji je stupio na snagu 1. 10. 2012., te  omogućio izbor predsjednika izravnim izborom.

## Vanjske veze
*  Constitution of the Czech Republic
*  Ústava České republiky
Le Chant du monde (film)

***Le Chant du monde*** () je francusko-italijanski igrani film snimljen 1965. godine u režiji Marcela Camusa. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Jeana Gionoa. Radnja se događa u Provansi i prikazuje sukob dvije zavađene seljačke porodice koji će dovesti do krvoprolića. Kritika ga je uglavnom loše ocijenila.

## Uloge
* Charles Vanel : Le Matelot, Marinau
* Hardy Krüger : Antonio
* André Lawrence : Le Besson, Denis
* Marilù Tolo : Gina
* Catherine Deneuve : Clara
* Serge Marquand : le neveu
* Reinhardt Kolldehoff : Maudru
* Ginette Leclerc : Gina la vieille
* Nane Germon : Junie
* Georgette Anys : la voisine de Clara
* Christian Marin : Le Tatoué
* Michel Vitold : Toussaint
* Saro Urzì : Carle
* Jacques Brunius (Jacques Borel)
* Pierre Tornade
* Jean-Jacques Delbo
* Michel Charrel
* Valérie Boisgel
* Maria-Rosa Rodriguez
* François Nadal
* Gérard Chevalier
* Liliane Chadel
* René Bazart
* Eliane Florian
* Catherine Le Couey
* Régine Macchi
* Marcelle Lambert
* Claire Duval

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Le Chant du monde''  sur Cinéma-français.fr
Randy Quaid

**Randall Rudy Quaid**, poznat kao **Randy Quaid** (Houston, 1. listopada 1950.) je američki filmski glumac. Bio je nominiran za nagradu Zlatni globus, BAFTA nagradu i Oscara za ulogu u filmu The Last Detail. Quaid je također osvojio Zlatni globus i bio nominiran za nagradu Emmy za portret SAD predsjednika Lyndona Johnsona u  Quaid je dobro poznat po svojim ulogama u filmovima  National Lampoon's Vacation, Brokeback Mountain, Independence Day i Kingpin. Quaid je stariji brat poznatog američkog glumca Dennisa Quaida.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* January 2011 ''Vanity Fair'' profile
* Randy Quaid at Emmys.com
Raspad Čehoslovačke

**Raspad Čehoslovačke** ili **raspuštanje Čehoslovačke** (češki *Zánik Československa*, slovački *Rozdelenie Česko-Slovenska*) odigralo se 1. 1. 1993., kada se Čehoslovačka mirno i na demokratski način razišla na dvije države: Češku i Slovačku. Nakon čehoslovačkog puča 1948., Čehoslovačka je preko 40 godina bila pod komunističkom jednopartijskom vlašću. Počev od 1989., nezadovoljstvo sistemom počelo je sve više eskalirati te se to odrazilo u prosvjedima i revolucijama diljem Europe, koje su nagovijestile novo doba i pad komunizma. U Čehoslovačkoj se odigrala baršunasta revolucija, kojom je na miran način okončana komunistička vlast te su raspisani prvi slobodni demoratski izbori. Zbog toga se ovo raspuštanje često navodi i kao **baršunasti razvod**.

Na početku raspuštanja Čehoslovačke, i Češka i Slovačka su zadržale svoje novčane valute i slobodan prolaz preko granice bez pasoša. Razlike između te dvije države su postojale: Slovačka je imala stopu nezaposlenosti od 11%, četiri puta više od Češke; Slovaci su bili izrazito religiozni, dok su Česi jedni od najnereligioznijih naroda na svijetu. Česi su većinom bili za očuvanje Čehoslovačke, ali su Slovaci htjeli izlazak i vlastitu neovisnost, te su Prag smatrali udaljenom i arogantnom federalnom vladom. Isto tako, novo izabrani političari u Pragu, Vaclav Klaus, i u Bratislavi, Vladimír Mečiar, su dijelili izrazito različite vizije budućnosti i ubrzo zaključili da ne mogu zajedno vladati, te prihvatili raspustiti federaciju. Raspad države odigrao se glatko i bez problema, jer su dvije nove države odlučile poštivati međusobne granice i ne stvarati antagonizme zbog toga.

## Povezano
*Raspad SSSR-a
*Raspad Jugoslavije

## Reference
Hello, Dolly! (film)

***Hello, Dolly!*** je američki filmski mjuzikl snimljen u režiji Genea Kellyja i premijerno prikazan 1969. godine, poznat kao jedan od najvećih hollywoodskih komercijalnih promašaja svog vremena.

Predstavlja adaptaciju istoimenog mjuzikla Michaela Stewarta, koji je nekoliko godina postao veliki hit na Broadwayu. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Barbra Streisand je bračna posrednica koja godine 1890. godine odlazi u Yonkers kako bi pronašla suprugu za njujorškog bogataša (čiji lik tumači Walter Matthau).

U vrijeme kada je započela produkcija, raskošne adaptacije brodvejskih mjuzikala su još uvijek uživale popularnost kod publike te hollywoodskim studijama donijeli brojne uspjehe, uključujući 20th Century Fox, kojemu su *[[Moje pjesme, moji snovi]]* 1965. godine omogućili da opstane nakon financijskog kraha izazvanog *[[Cleopatra (film, 1963)|Kleopatrom]]*. U produkciju je uloženo za tadašnje uvjete basnoslovnih 25 miliona dolara. Iako je snimanje dovršeno još 1968. godine, Fox ga nije mogao odmah distribuirati zbog odredbi ugovora koji su zahtijevali da se prethodno okonča prikazivanje u teatru; Fox je na kraju bio prisiljen platiti dodatni iznos kako bi izmijenio ugovor.

Film je nakon premijere imao više nego solidnu gledanost, ali, slično kao u slučaju mjuzikla *[[Paint Your Wagon (film)|Paint Your Wagon]]* ona jednostavno nije bila dovoljna da pokrije troškove produkcije i promocije, pa su producenti imali značajan gubitak. Za razliku od *Paint Your Wagon* su kritičari bili nešto blagonakloniji prema filmu, pri čemu se posebno hvalila energična izvedbe Barbre Streisand. Film je također osvojio i nekoliko Oscara. Usprkos toga, danas se, zajedno sa *Paint Your Wagon* često navodi kao primjer otuđenosti tadašnjeg vodstva Hollywooda od ukusa publike kojom su dominirale mlađe generacije s malo sklonosti prema klasičnim mjuziklima.

## Uloge

* Barbra Streisand ... Dolly Levi
* Walter Matthau ... Horace Vandergelder
* Michael Crawford ... Cornelius Hackl
* Marianne McAndrew ... Irene Molloy
* E. J. Peaker ... Minnie Fay
* Danny Lockin ... Barnaby Tucker
* Joyce Ames ... Ermengarde Vandergelder
* Tommy Tune ... Ambrose Kemper

* Judy Knaiz ... Gussie Granger/Ernestina Semple
* David Hurst ... Rudolph Reisenweber
* Fritz Feld ... Fritz, njemački konobar
* Richard Collier ... Joe, Vandergelderov brijač
* J. Pat O'Malley ... Policajac u parku
* Louis Armstrong ... Vođa orkestra
* Tucker Smith (*van špice*) ... Plesač
* Jennifer Gan (*van špice*) ... Miss Bolivia

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* New York Times review
* 2003 review of the DVD release 
* Barbra Archives DOLLY Pages: Posters & Behind the Scenes, Locations, DOLLY Sights and Sounds
Paint Your Wagon (film)

***Paint Your Wagon*** () je američki vestern filmski mjuzikl snimljen 1969. godine u režiji Joshue Logana, poznat kao jedan od najvećih hollywoodskih komercijalnih promašaja svog vremena.

Predstavlja adaptaciju istoimenog brodvejskog hita Alana Jay Lernera i Fredericka Loewea, pri čemu je André Previn, a scenarist Paddy Chayefsky značajno promijenio radnju i likove u odnosu na predložak. Radnja se događa u Kaliforniji za vrijeme zlatne groznice početkom 1850-ih, a protagonisti, koje tumače Lee Marvin i Clint Eastwood, su stari kopač zlata i njegov mlađi kolega čije će partnerstvo na kušnju staviti mlada žena (čiji lik tumači Jean Seberg) koju su kupili od mormona.

Studio Paramount Pictures je u produkciju *Paint Your Wagon* uložio između 17 i 20 miliona dolara, a što je za tadašnje doba predstavljalo basnoslovnu svotu. Produkciju su obilježili stalna odgađanja, ali i Marvinova sklonost opijanju, koja mu je, sa jedne strane, pomagala da što uvjerljivije tumači svoj lik, ali isto tako dovela do stalnih ponavljanja snimanja pojedine scene. Kada se film konačno našao u kino-dvoranama, imao je solidnu gledanost, ali ona jednostavno nije bila dovoljna da pokrije astronomske troškove produkcije. Film je daleko gore prošao kod kritičara, pri čemu se posebno isticao angažman Marvina i Eastwooda, odnosno njihov nedostatak pjevačkog talenta, koji je izložen nemilosrdnoj poruzi. Usprkos toga, pjesma *[[Wand'rin' Star]]* u izvođenju Marvina je postala hit. Eastwood je, pak, kasnije navodio da su ga upravo iskustva na setu *Paint Your Wagon* potakla da se sam počne baviti režijom. Neuspjeh *Paint Your Wagon* su kasniji historičari, zajedno sa neuspjehom isto tako spektakularnog filmskog mjuzikla *[[Hello, Dolly! (film)|Hello, Dolly!]]* često navodili kao simbol propasti klasičnog Hollywooda u sudaru sa mlađom publikom.

## Uloge
* Lee Marvin ... Ben Rumson
* Clint Eastwood ... Sylvester Newel/Pardner
* Jean Seberg ... Elizabeth
* Harve Presnell ... Rotten Luck Willie
* Ray Walston ... Mad Jack Duncan
* Alan Dexter ... Pastor
* Tom Ligon ... Horton Fenty
* Robert Easton ... Atwell
* H.B. Haggerty ... Steve Bull
* Eddie Little Sky ... Indijanac
* Roy Jenson ... Hennessey

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
*