open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Autogol

**Autogol** je (najčešće) nenamjeran "dar" protivničkoj momčadi, tj. protivnička momčad je profitirala autogolom.

## Autogol u nogometu

U nogometu, **autogol** je gol postignut od igrača koji je loptu napucao ili joj bilo kako promijenio smjer, tako da ona uđe u gol njegove momčadi. Igraču koji je postigao autogol pripisuje se pogodak. 
Ako se lopta odbila od igrača nakon udarca protivničkog igrača i prevarila njegovog vratara, gol se može pripisati dvojici igrača:
* igraču koji je pucao, ako bi lopta i bez dodira nespretnog išla unutar mreže, čak i ako bi je vratar lagano obranio
* ili se postignut gol karakterizira kao autogol, ako je već spomenuti nespretni igrač u potpunosti promijenio smjer lopte, tako da lopta promijeni smjer u potpunosti, te uđe u gol.

Autogol **ne može** biti postignut izravno iz slobodnog udarca ili auta. Ako se to i dogodi, sudac će dodijeliti korner momčadi koja napada.

No, postignuti autogol može biti poništen. O tome detaljno piše u pravilima nogometa.

## Autogol u drugim sportovima

Autogol u drugim sportovima je vrlo rijetka pojava. Čak i kad se dogodi, nije "nagrađen" isto kao u nogometu.

### Autogol u hokeju na ledu

U hokeju na ledu, ako je autogol postigla momčad koja se brani, gol se pripisuje protivničkom igraču koji je zadnji dirao pak. To se može dogoditi:
* kad momčad ima prazan gol (ako je vratar zamijenjen aktivnim igračem) prilikom hvatanja rezultata u zadnjim minutama
* ili kada se također vratar izvadi prilikom odgođenog kažnjavanja nekog igrača.

Finskom vrataru Miki Noronenu je pripisan gol jer se dogodilo da je nakon njegove obrane neki protivnički igrač krivo dodao pločicu, te je ona ušla u njihov gol. To se zbilo tijekom sezone 2003./2004.

### "Autogol" u košarci

U košarci, kada neki igrač slučajno ubaci loptu u svoj koš (ekvivalent autogolu u nogometu), koš je dodijeljen protivničkom igraču koji je najbliže košu.

## Posljedice autogolova

Osim onih sportskih (kad protivnici profitiraju autogolom), događaju se posljedice i van sportskih terena. Kolumbijski igrač Andrés Escobar je na Svjetskom prvenstvu u SAD-u 1994. zabio autogol koji je koštao Kolumbiju ispadanja. Neki fanatik ga je ubio nedugo nakon njegovog povratka u Kolumbiju.

## Poznati strijelci autogolova u nogometu
* Goran Rubil, strijelac jednog od najljepsih (euro)autogolova svih vremena.
* Staf Van Den Buys, 3 (!) autogola u jednoj utakmici.
* Andrés Escobar, već spomenuti Kolumbijac ubijen zbog autogola
* Bjarte Flem, vratar koji je bacio loptu u svoj gol 
* Gary Sprake, vidi što je napravio Bjarte Flem
* Frank Sinclair, strijelac bezbrojnih autogolova
* Djimi Traoré, autor jednog od najsmješnijih autogolova svih vremena.
* Tony Popovic, igrač Crystal Palacea koji je spektakularno petom *lobao* svog vratara.
* Chris Brass, nogometaš koji je, s namjerom izbacivanja lopte okomito gore nogom preko glave (ne škarice!), pogodio samog sebe loptom u glavu, slomio nos i zabio autogol.
Početni udarac

**Početni udarac** je metoda vraćanja lopte u igru u nogometu.

## Dodjeljivanje početnoga udarca

Početni udarac se izvodi točno sa sredine poprečne linije igrališta na početku svakog poluvremena i/ili produžetaka. Početni udarac se dodjeljuje momčadi koja je izgubila bacanje novčića prije početka utakmice (momčad koja je pobjednik bacanja novčića odabire stranu na kojoj želi igrati). U drugom poluvremenu početni udarac izvodi momčad koja u prvom poluvremenu nije imala početni udarac. Prije produžetaka se također baca novčić.

Početni udarac se također koristi za ponovni početak igre nakon postignutoga gola, a izvodi ga momčad koja je gol *primila*.

## Procedura izvođenja

Početni udarac se izvodi iz malenog kruga koji se nalazi točno na sredini terena. Svi igrači moraju biti na polovici terena gdje je njihov gol, a protivnički igrači moraju biti udaljeni minimalno 9.15 metara (10 jardi), dok se lopta ne izvede.

Lopta se smatra izvedenom kada je dva igrača koja početni udarac izvode pomaknu u protivničku stranu terena. Ako izvedu početni udarac bez da lopta prijeđe na protivničku stranu, onda će sudac ponovno dodijeliti loptu istoj momčadi.

Zanimljivo, gol se može postići i izravno iz početnog udarca, ali samo u protivnički gol (ako lopta uđe u gol momčadi koja izvodi početni udarac, gol je poništen).

## Krivo izvođenje početnog udarca

Ako se igrači ne drže pravila da moraju biti u svojoj polovici kako je rečeno gore, ili ako lopta nije prešla u protivničku stranu, početni udarac se ponovno izvodi. Ako sudac smatra da se igrači namjerno oglušuju na ova pravila, može im dodijeliti žuti karton.

Nije dozvoljeno dodirnuti loptu dvaput zaredom od strane igrača koji ju je prvi dodirnuo, no kad je dodirne drugi igrač, s njom se može manevrirati. Nepoštivanje ovog pravila rezultira dosuđenim *neizravnim slobodnim udarcem* u korist protivničke momčadi na mjestu izvedene nepravilnosti. No, ako je lopta drugi put dodirnuta rukom, sudac dodjeljuje *slobodan udarac* ili jedanaesterac ako se incident odvio u šesnaestercu.

## Zanimljivosti

Najbrži gol svih vremena je postignut za 3.51 sekundu, nakon što su dva igrača izvela početni udarac propisno, a treći je loptu napucao ravno u gol. Momčad koja je taj gol postigla, izgubila je na kraju sa 1:5!
Ivo Tomić

**Ivo Tomić** (Pleternica, 18. srpnja 1929. - Zagreb, 14. veljače 1992.) bio je legendarni hrvatski reporter i športski novinar.

Ivo Tomić (znan i kao Ivan Tomić) bio je široko popularan na prostoru bivše Jugoslavije, zahvaljujući svom osebujnom stilu komentiranja nogometnih utakmica u radijskim prijenosima.

Od 1954. do umirovljenja 1990. bio je reporter, novinar i urednik Sportske redakcije Radio Zagreba. Surađivao je i u mnogim časopisima i novinama, a prvi je u svojim prijenosima koristio riječi kut (za engleski *corner*) i zaleđe (za engleski *offside*).

## Stil
Stil Iva Tomića karakterizira izražavanje u stihu, kao i duhovite opaske:
* Dobro melje ovaj mlinac, dobro igra ovaj klinac. (Marko Mlinarić)
* Zagrebački nogometni ban Zvone Boban. (Zvonimir Boban)
* Pitaju me zagebački dečki, hoće l' nam se vratit Prosinečki.
* Dalmacijo jesi l' čula - Željo vodi s jedan-nula!
* Loptu ima Zajec zeko, Dinamovo med i mlijeko.
* Majko mila, da vidiš Halila, poletio k'o da ima krila.
* Visoki norveški igrači postavili su živi zid, baš nije previše gust, to su k'o one neke naše slavonske tarabe, ali kad puca Piksi, džabe i najbolje tarabe... I konačno, naš se Piksi veselo, doista veselo smije, da li nam je otvorio vrata Italije? (kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu - Italija 1990.)
* Zbog ove gripe iz nosa curi k'o iz pipe... barem da je benzin...
* Evo ga, Predrag Spasić. Moja malenkost inače podsjeća na njega, ali ne po nogometnoj klasi, već po broju na glavi vlasi!
* Zauzele su tek 11. mjesto, a prije dvije godine, sjetite se, prijesto... Bilo je to finale za anale. (Svjetsko prvenstvo u kuglanju, München 1986.) 
* I Sovjeti i Englezi su se zaprepastili, bili su zatečeni i pretečeni, i naprosto potopljeni. (Svjetsko prvenstvo, kajak i kanu, Mechelen 1985.)
* Taj Makarenku je pokazao što je on. Dakle, niko nije dorasao tom rumunjskom tenku - Makarenku. (Univerzijada'87) 

## Izvori

## Vanjske veze
* Zbirka izreka Iva Tomića na web stranici ''Leksikon Yu-mitologije'' 
* "Najveći biseri hrvatskih i jugoslavenskih sportskih komentatora" na web stranici ''Jutarnji.hr'' 
* Sjećanje na Ivu Tomića na web stranici ''Zajedno Za Dinamo''
Četvrti sudac

U nogometnoj igri, **četvrti sudac** na utakmici je osoba koja pomaže glavnom sucu u provedbi svih nogometnih pravila. Mogu zamijeniti i nekog od sudaca na terenu ako dođe do njihove ozljede.

## Pozadina

Nogomet je igra koju kontrolira glavni sudac kojemu pomažu dva pomoćna suca. Ta tri suca su na terenu.

Uloga četvrtoga suca je nadopuna trojici sudaca u kontroli utakmice. Poznati kontrolor utakmica Ken Aston je predložio nastanak četvrtoga suca još za vrijeme Svjetskog prvenstva 1966., no IFAB je taj potez smatrao nepotrebnim sve do 1991., a čak i kada je donesena odluka o *stvaranju* četvrtih sudaca, njihova je moć bila vrlo ograničena i podređena glavnom sucu.

Četvrti sudac na svom tipičnom *radnom mjestu* ima svoj stol vrlo blizu aut-liniji i nalazi se između klupa za zamjene obje momčadi, iako njegovo pozicioniranje pravila strogo ne određuju.

## Funkcije četvrtog suca

Tijekom jedne obične utakmice, četvrti sudac pomaže glavnom na iduće načine:
* pomaže s administracijom prije, za vrijeme i poslije utakmice;
* pregledava opremu igrača;
* brine se da su zamjene pravilno poredane i da se sam proces zamjenjivanja igrača odvija pravilno;
* informira momčadi i gledatelje o *sučevom dodatku vremena* podizanjem semafora (na slici);
* ponaša se kao *most* između sudaca i osoba koje nisu u terenu (treneri, fizioterapeuti, tjelohranitelji);
* brine se da treneri i osoblje na klupi ne reagira burno na odluke i da se drže svoga prostora.

U praksi, četvrti sudac je glavna osoba koja nadgleda sve događaje neposredno izvan terena. Zapisuje svoja zapažanja o utakmici i brine se da glavni sudac ne napravi teže tehničke pogreške, kao npr. dodjeljivanje kartona krivom igraču ili zadržavanje igrača u igri nakon crvenog kartona (Graham Poll nije isključio ''Vatrenog'' Josipa Šimunića tijekom Svjetskog prvenstva 2006. u utakmici protiv ''Socceroosa'' nakon drugog žutog kartona, već tek nakon trećeg).

## Funkcije kod zamjenjivanja

Četvrti sudac služi kao zamjena ako dođe do ozljede jednog od trojice sudaca i oni ne mogu nastaviti igru.

U situacijama gdje pomoćni sudac ne može nastaviti, četvrti sudac će zamijeniti ozljeđenog pomoćnog suca. U situacijama gdje glavni sudac ne može nastaviti igru, postoje dvije mogućnosti zamjenjivanja:
* ući će četvrti sudac kao izravna zamjena glavnom sucu;
* jedan od pomoćnih sudaca će ući kao zamjena glavnom sucu, a četvrti sudac će ući kao zamjena jednom od pomoćnih sudaca.

Pravila turnira će odrediti koju od ove dvije zamjene preferiraju organizatori ako dođe do ove situacije. FIFA je počela s uvođenjem *petog suca*. Kada je na utakmici petero sudaca, četvrti sudac će zamijeniti isključivo glavnog suca ako dođe do ozljede. Ako dođe do ozljede pomoćnog suca, peti sudac će preuzeti njegovu ulogu.

## Povezano
* Glavni sudac
* Pomoćni sudac
Produžeci (fudbal)

**Produžeci** u fudbalu znače dodatno vreme za igranje utakmice, ako je rezultat nerešen posle 90 minuta igre. 

U većini sportova, produžeci se igraju ako je potrebno imati pobednika, na primer u kup takmičenjima, gde samo jedna ekipa može ići dalje, za razliku od liga takmičenja gde igra svako sa svakim. U SAD-u nerešene utakmice nisu omiljene, pa se tamo koriste produžeci u svakoj utakmici.

U profesionalnom fudbalu produžeci se igraju dva puta po 15 minuta. Ukoliko se utakmica i posle prdužetaka završi nerešeno, pristupa se izvođenju jedanaesteraca. Kao sastavni deo utakmice, produžeci su prvi put igrani 1898. u takmičenju za Kup Engleske u fudbalu.

Produžetke ne treba mešati sa *sudijskom nadoknadom vremena*, nadoknadom vremena koju odredi sudija utakmice, koja služi kako bi se nadoknadilo vreme koje se izgubilo u utakmici (zbog povrede, zamene igrača, zadržavanje vremena).
K-141 Kursk

**Kursk (K-141)** je bila ruska strateška nuklearna podmornica Klase Antej (po Natovoj klasifikaciji Klasa Oscar II), koja je plovila u sastavu Sjeverne flote Ruske ratne mornarice.

Izgradnja ove podmornice za Rusku sjevernu flotu koštala je oko milijardu $. Građena je tako da može izdržati direktan pogodak torpeda. 

## Nesreća
Potonula je u nesreći 12. augusta 2000. u Barentsovu moru kod Murmanska (Rusija).

Prilikom vojne vježbe ispred poluotoka Kole (Ruska Federacija), podmornica Kursk je trebala izvršiti taktičko gađanje admiralskog bojnog broda Petar Veliki, koji je tom prilikom simulirao metu. Ubrzo nakon početka vojne vježbe, sonar na Petru Velikom je registrirao eksploziju koju su zabilježili i seizmografi na kopnu. Ubrzo nakon prve uslijedila je i druga eksplozija. Admirali Sjeverne flote su predugo čekali s obavještenjem ruskog predsjednika Vladimira Putina, što bi im dalo veće ovlasti za spašavanje mornara s potonule podmornice. 
 
Mornare su pokušali spasiti mini podmornicom, ali bezuspješno zbog jakih podvodnih struja. Naposljetku su u pomoć pozvali spasilačke timove iz Velike Britanije i Norveške, ali iskusni ronioci su ustvrdili kako je cijela podmornica Kursk poplavljena te da je sva posada, svih 118 mornara, poginulo. 

Kasnije je istraga navodno utvrdila da je do eksplozije došlo zbog neispravnog torpeda koji je tehničarima pao s dizalice dok su podmornicu pripremali u pomorskoj bazi Zapadnaja Lica, gdje je podmornica bila usidrena prije nego što je otišla na vojne vježbe.
Globtik Tokyo

**Globtik Tokyo** je bio britansko-japanski supertanker (također *Mamut tanker*, ili *ULCC*), izgrađen 1973. godine. u Japanskom brodogradilištu *Ishikawajima-Harima Heavy industries Co. Ltd*. u Kureu. Zajedno sa svojim blizancem Globtik London, u svoje doba najveći brod na svijetu.

Nosivost broda (*DWT*) je bila 483.684 tone, a pokretala su ga dvije parne turbine, svaka snage 33.570 kW, pomoću kojih je postizao maksimalnu brzinu 17,76 n/m. Pri toj brzini bilo je potrebno 20 minuta da se zaustavi pri punom pogonu motora unatrag. Tanker je bio osposobljen da istovremeno prevozi dvije vrste nafte. Naslov najvećeg broda na svijetu drži do 1976. godine kada je izgrađen francuski mamut tanker Batillus. Usljed svjetske energetske krize Globtik Tokyo kao nerentabilan izrezan je u južnokorejskom brodogradilištu *Hyundai*, u Ulsanu, 1986. godine.

## Vanjske veze

* Globtik Tokyo na Auke Visser´s International Super Tankers
Knock Nevis

**Knock Nevis** (većim djelom radnog vijeka poznat kao ***Jahre Viking***) je norveški supertanker (*ULCC*), izgrađen 1976. godine. Povučen iz prometa 2004. i kasnije je služio kao plutajuće skladište za naftu, a izrezan je 2010. godine. Smatra se najvećim brodom ikada izgrađenim.

Naručen je polovinom 1970-ih u japanskom brodogradilištu *Sumitomo Heavy Industries* od grčke kompanije koja je bankrotirala prije preuzimanja broda. Brodogradilište ga prodaje hongkongškom brodarskom magnatu koji traži produženje broda, što je dovršeno tek 1979. kada napokon ulazi u redovnu službu pod imenom *Seawise Giant*. Bio je teško oštećen u napadu za vrijeme iračko-iranskog rata 1988. te je duže vrijeme bio vezan u Bruneju. 1991. obnovljen je u Singapuru, te po imenom *Jahre Viking* plovi do 2004. kada je prenamjenjen u 
sadašnju funkciju spremnika za naftu u blizini obale Katara. Izrezan je šest godina kasnije.
 

## Vanjske veze

* Knock Nevis na Auke Visser´s International Super Tankers
* Jahre Viking na Auke Visser´s International Super Tankers
Concordia Sagittaria

**Concordia Sagittaria** je grad u talijanskoj provinciji Venecija (regija Veneto) od 10 775 stanovnika  (2008. godine). 
## Geografija
*Concordia Sagittaria* leži na istoku Sjeverne Italije duž obala rijeke Lemene, nešto južnije od Portogruara, udaljena oko 80 km sjeveroistočno od provincijskog centra Venecije, gotovo na granici sa regijom Furlanija-Julijska krajina. 
## Historija

*Concordia Sagittaria* je osnovana kao Rimska kolonija - **Iulia Concordia**, 42. pne.  pored raskršća dviju važnih puteva Via Annia i Via Postumia, na pola puta između Altinuma i Akvileje. Pred kraj Rimskog Carstva izrasla je u veliki garnizon sa impozantnom manufakturom za proizvodnju oružja.
Za barbarskih provala u Italiju razorio ju je Atila, ali se život u gradu obnovio jer je postala biskupsko sjedište u Akvilejskoj patrijarhiji.

Mletačka Republika anektirala ju je zajedno sa ostalom Furlanijom 1420. Nakon pada Venecije i napoleonskih ratova - *Concordia Sagittaria* je kao i ostatak Veneta postao dio Kraljevstva Lombardija-Venecija, vazalne tvorevine Austrijskog carstva sve do 1866. i Ujedinjenja Italije.
## Znamenitosti
Iz antičkih vremena *Concordia Sagittaria* ima ostatke gradskih bedema i dva mosta, a iz ranokršćanskog perioda nekropolu duž Via Annije iz 4. - 5. vijeka, sa ostatcima bazilike.

Najveće novovjeke znamenitosti *Concordije* su romanički *[[Baptisterium|baptisterijem]]* iz 11. vijeka, pored gotičke ckatedrale *San Stefano* iz 1466. i biskupska palača iz 15. vijeka.
## Privreda
*Concordia Sagittaria* je lokalni centar poljoprivrednog kraja, poznat po uzgoju goveda. 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Concordia Sagittaria'' na portalu Treccani
TI Oceania

**TI Oceania** (bivši *Hellespont Fairfax*) je trenutno najveći supertanker sa dvostrukom oplatom. Izgrađen je 2002. u južnokorejskom brodogradilištu Daewoo za grčkog naručitelja Hellespont Shipping Corporation. Godine 2004. prodan je kompaniji Overseas Shipping Group (OSG) i preimenovan u TI Oceania.

## Vanjske veze

* TI Oceania na aukevisser.nl
* Hellespont Fairfax na aukevisser.nl
Džepni bojni brod

**Džepni bojni brod** (engl. *Pocket battleship*) je naziv kojeg su Englezi uveli za njemačke ratne brodove klase *Deutschland*. Brodovi te klase su u Njemačkoj prvobitno označavani kao oklopnjače (njem. *Panzerschiff*), kasnije kao teške krstarice. Džepni bojni brod je bio manji od standardnog bojnog broda, imao je deplasman teške krstarice, ali je bio naoružan topovima većeg kalibra (280 mm) od topova teških krstarica (203 mm). Osim toga, bio je sporiji od krstarica.

Ideja za ovaj tip broda je nastala u vremenu, kada je Njemačkoj izgradnja većih ratnih brodova bila zabranjena klauzulama Versajskog ugovora. Da tome doskoči i omogući svojoj floti da ipak ima i bojne brodove, Njemačka je nastojala izgraditi jedan tip sa što jačim naoružanjem i zaštitom, a sa što manjim deplasmanom. Njemačka je propaganda tvrdila, da flota ima brod koji je brži od jačih brodova, a jači od bržih. To nije bilo točno jer su na pr. britanski bojni krstaši bili i brži i znatno jači. 

## Karakterisitke
Kod izgradnje je primjenjivan naročit sustav konstrukcije sa što većom upotrebom zavarivanja, glavni brodski strojevi bili su diesel-motori, u velikoj mjeri i gdje god se moglo upotrijebio se laki metal. Na taj se način na brodovima teškim približno 10.000 tona standardnog deplasmana postizao smještaj razmjerno jakog topništva, relativno dobar oklop i polučivanje maksimalna brzina od 26 čvorova (po nekim izvorima čak 28,5 čvorova) te velik djelatni radijus uz veliku ekonomsku brzinu. Naročito je ovo posljednje omogućivalo i obećavalo vrlo dobru upotrebu ovih plovnih jedinica u trgovačkom ratu na oceanima to više, što su te jedinice bile topnički znatno jače od krstarica, koje su inače predviđene za zaštitu konvoja. Međutim, pokazale su se i neke mane džepnog bojnog broda, koje su potvrđene u bitci kod La Plate, napose u pogledu zaštite kao i u pogledu strojeva i razvijanja brzine. *Graf von Spee* zadao je svojim jakim naoružanjem teške udarce protivničkim krstaricama (tešku krstaricu HMS Exeter je onesposobio), ali je i sam bio oštećen te je morao uploviti u Montevideo. Njemačka nije suviše mnogo očekivala od tih brodova, pa se zato već prije početka Drugog svijetskog rata prešlo na gradnju pravih bojnih brodova.

## Brodovi u klasi
Ukupno su izgrađena tri ovakva broda i to:
* **[[Džepni bojni brod Deutschland|Deutschland]]**, kasnije nazvan **Lützow** (u službi od 1933.)
* **[[Džepni bojni brod Admiral Scheer|Admiral Scheer]]** (u službi od 1934.)
* **[[Džepni bojni brod Admiral Graf von Spee|Admiral Graf von Spee]]** (u službi od 1936.)

## Povezano
* Bojni brod
* Oklopnjača
Podmornice klase Una

**Klasa ''Una*** bila je klasa [[SFRJ|jugoslavenskih]] diverzantskih podmornica. U razdoblju od [[1981.]] do [[1989.]] je izrađeno šest podmornica: *'P-911 Tisa**, **P-912 Una**, **P-913 Soča**, **P-914 Zeta**, **P-915 Vardar** i **P-916 Kupa'''. Dizajnirane su za tajno polaganje manjih minskih polja ili dostavu diverzanata unutar neprijateljskog područja.
Raspadom SFRJ, sve podmornice su odvezene u Crnu Goru osim P-914 Zete koja se u trenutku sukoba nalazila na remontu. Kasnije je preuređena, produžen joj je trup te je pod oznakom P-01 Velebit do 2001. plovila u sastavu HRM. Na početku 2009. crnogorske vlasti su objavile da namjeravaju po jednu podmornicu dati Hrvatskoj i Srbiji (za Sloveniju je već ranije odlučeno da će joj pripasti jedna podmornica) dok bi preostale dvije trebale ostati u Crnoj Gori. Sve podmornice bi trebale biti izložene kao muzejski eksponati.

## Izvori
RTOP-11 Kralj Petar Krešimir IV.

**RTOP-11 ''Kralj Petar Krešimir IV.*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Izgrađen je u [[Brodogradilište Kraljevica|Brodogradilištu Kraljevica]] [[1991.]] godine, a stavljen u službu [[1992.]] godine. Radi se zapravo o poboljšanoj inačici [[raketna topovnjača|raketne topovnjače]] klase *Rade Končar* [[Jugoslavenska ratna mornarica|Jugoslavenske ratne mornarice]] (JRM). RTOP-11 Kralj Petar Krešimir IV. ima i sestrinski brod iste klase [[RTOP-12 Kralj Dmitar Zvonimir|RTOP-12 *Kralj Dmitar Zvonimir*]].

== Historija ==

Brod je građen za potrebe JRM u [[Brodogradilište Kraljevica|kraljevičkom brodogradilištu]]. Brod je trebao nositi ime *Sergej Mašera*. Djelatnici brodogradilišta odugovlačili su s njegovom isporukom. Tek kad je bilo sigurno da JNA/JRM ne može preoteti topovnjaču, radovi su ubrzani te je brod porinut [[21. ožujka]] [[1992.]] godine. Kum broda je bio predsjednik Republike Hrvatske dr. [[Franjo Tuđman]]. Glede imena broda, predsjednik Tuđman poslije je izjavio: „*Pa su mi, isto tako, predlagali, da i hrvatski ratni brod nazovemo, najveći ratni brod, nazovemo "Vukovar". Ja sam rekao - Vukovar je simbol i ponos hrvatstva sadašnje borbe hrvatskog naroda za uspostavu, ali na hrvatskom moru, na našem moru moramo tražiti oslonac u hrvatskoj povijesti, i afirmirati hrvatsku državu i hrvatsko pomorstvo sa tradicijama koje tamo imamo. Te je taj brod nazvan - Petar Krešimir.*”

Dana 1. srpnja 2010. za zapovjednicu broda imenovana je Antonija Didović.

== Tehničke karakteristike ==
Uz zapovjednika, posadu broda čine 6 časnika, 19 dočasnika i 8 mornara. [[Brod]] je dužine 53,63 metara, te je u temeljnom kompletu naoružanja opremljen s 8 raketa [[RBS-15]], jednim topom 57&nbsp;mm i krmenim topom 6 × 30&nbsp;mm. Brod plovi najvećom brzinom od 36 čvorova.

== Povezano ==
* [[RTOP-12 Kralj Dmitar Zvonimir]]

== Reference ==


== Literatura ==

* *Jane's Fighting ships 2004-2005*, uredio [[komodor]] Stephen Saunders, 2004., 
* [http://www.morh.hr/katalog/documents/Godi%9anje%20izvje%9a%e6e%20za%202006.pdf Godišnje izvješće o spremnosti obrambeno sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u OSRH, ožujak 2007.] 
* [http://www.morh.hr/katalog/documents/dpr_final.pdf Dugoročni plan razvoja OSRH 2006. - 2015.] 
* Gradimir Radivojević, *Nepokoreni Jadran 1991/92.- kronika jednog bezumlja'', Rijeka, 1993.
Raketne topovnjače klase Končar

**Klasa ''Končar*** (*'401*') klasa je od šest [[Raketna topovnjača|raketnih topovnjača]] izgrađenih za nekadašnju [[JRM|jugoslavensku ratnu mornaricu]].

== Razvoj ==
Početkom sedamdesetih godina u [[SFRJ]] započeo je razvoj raketne topovnjače tipa 401 (projekt *"Vrbas"''), broda prvenstveno namijenjenog za protuzračnu i protubrodsku zaštitu raketnih čamaca. Prvi brod u klasi porinut je 15. listopada 1976. godine, a u flotnu listu uveden je 14. veljače 1977. godine. U brodogradilištu Kraljevica do 1983. godine izgrađeno je još pet brodova ove klase.

## Opis
Trup raketne topovnjače izrađen je od čelika debljine 3 do 12 mm, ima poludeplasmansku formu i podijeljen je na 11 vodonepropusnih odsjeka. Brod zadržava plovnost u slučaju plavljenja bilo koja dva susjedna odsjeka. Nadgrađe je izrađeno od duraluminija debljine 2 do 10 mm.

Kombinirana pogonska grupa (CODAG) sastoji se od dvije plinske turbine "Proteus" snage po 3310 kW i dva dizel motora MTU 16V 538 TB91 snage po 2648 kW. Snaga se prenosi na četiri propelera,sa sistemom upravljanja pomocu prekretnih propelera KaMeWa. Dizel motori predstavljaju glavni pogon i koriste se za plovidbu u normalnim uvjetima, dok su plinske turbine namijenjene za postizanje većih brzina u borbi. S pogonom samo na dizel motore brod ima maksimalnu brzinu 25 čvorova, samo s plinskim turbinama 28 čvorova, a maksimalna brzina je 40 čvorova.

Naoružanje raketne topovnjače sastoji se od dva lansera za protubrodske rakete P-20 (NATO oznaka SS-N-2 Styx), dva univerzalna topa Bofors Mk.1 (YU SAK L/70) kalibra 57 mm, lansera IC i radarskih mamaca "Barricade" i četiri dvocijevna lansera osvjetljavajućih raketa "Svitac" kalibra 128 mm. Na dva zadnja broda u klasi (RTOP-405 i 406) umjesto dva lansera raketa "Svitac" postavljeni su lanseri radarskih mamaca 57 mm Bofors. Nakon modernizacije jedan brod iz klase je umjesto krmenog topa 57 mm naoružan šestocijevnim rotirajućim topom 30 mm AK-630M.

Nakon zarobljavanja RTOP-21 Šibenik (ranije RTOP-402 Vladimir Ćetković), umjesto dva P-20 Styx projektila, postavljena su 2 (+2) RBS-15.

## Izvori

* Naoružanje i vojna oprema - RTOP-401
Admiral Scheer (džepni bojni brod)

**Admiral Scheer** bila je teška krstarica *klase Deutschland* (prema ratnom brodu Deutschland) koja se nalazila u naoružanju Njemačke ratne mornarice neposredno prije i tijekom Drugog svjetskog rata. Brod je u Njemačkoj ratnoj mornarici bio klasificiran kao oklopnjača, ali su Britanci za ovu klasu brodova koristili naziv džepni bojni brod.

Brod je dobio ime po admiralu Reinhardu Scheeru. Porinut je 1933. godine, a potopljen je 9. travnja - 10. travnja 1945.
Lemene

**Lemene** je rijeka na istoku Sjeverne Italije duga 45 km.

## Hidrografija
Rijeka Lemene nastaje spajanjem više potoka, koji izviru na južnim obroncima Alpa, kod grada Casarsa della Delizia (Provincija Pordenone), na nadmorskoj visini od 45 m.

Od tamo teče prema jugu, nakon što dođe do Portogruara prima pritoku Reghenu, nakon što prođe grad Concordia Sagittaria uvire u Lagunu Caorle koja je sa kanalom Nicesolo spojena sa Jadranskim morem.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Fiume Lemene'' na portalu Fiumi Italiani
Zaječarsko pivo

**Zaječarsko pivo** je pivo koje proizvode i pune Ujedinjene srpske pivare. Poznato je i po skraćenom nazivu “**Zaječarsko**”.

Zaječarsko pivo se pravi u više pivara, po originalnoj recepturi i tehnologiji, nastaloj u Zaječaru.

## Historija
Zaječarsko pivo je zvanično prvi put proizvedeno 1895. Godine u , koju je osnovalo “Zaječarsko industrijsko udruženje”, koja je bila prvi industrijski objekat u Zaječaru.

Postoje pretpostavke da je “Zaječarsko pivo” nastalo najmanje dvadeset godina ranije, kada se nalaze prvi pisani tragovi o proizvodnji piva u Zaječaru u kojima je tadašnji načelnik Zaječarskog sreza pisao Ministru unutrašnjih poslova slede: "Prošle godine pivar ovdašnji proizveo 2000 akova piva, koje se u samom narodu znatno troši."

Prvi veći period investicija je usledio od 1910. do 1921. kada se uvode parne i električne mašine, hlađenje amonijačnim kompresorima i nabavlja sušara.

Tokom Drugog svetskog rata pivara je bila pod kontrolom okupacionih snaga i sve do 6. septembra 1944, kada je počelo oslobađanje Zaječara i kada je nemačka vojska u povlačenju iz Zaječara svu zalihu piva iz pivare. Proizvodnja je ponovo uspostavljena juna 1945. i od tada nije bilo prekida proizvodnje.

Drugi period ulaganja je usledio od 1965. do 1971, kada je izvršena modernizacija pivare i kada su prošireni kapaciteti, a izgrađena je i nova flašara.

Najznačajniji perod poslovanja Pivare u Zaječaru je perod od 1995. do 2003. godine. U tom periodu je obnovljena skoro celokupna oprema i proizvedena rekordna količinu piva. Privatizacija pivare je izvršeno po zakonu iz 1997. godine, a većinski vlasnici su bili radnici, bivši radnici i gradjani Zaječara. Pivara Zaječar je bila jedna od najboljih privrednih subjekata u Republici Srbiji. Bilo je dovoljno para za investiranje u proširenje proizvodnje, organizovanje proizvodnje osnovnih sirovina, osvajanje novih tržišta, radnici su dobijali dobre zarade a akcionari dividende.

Sledeći period velikih promena je usledio u novom milenijumu. Pivara je privatizovana, a akcionari su bili radnici kompanije, od kojih je Efes 2003. kupio fabriku . Zaječarsko pivo je četiri godine kasnije, 2008. ponovo promenilo vlasnika i od tada je u vlasništvu Ujedinjenih srpskih pivara, nastale spajanjem Heineken's Braurei MB i Efes Srbija.

## Tipovi piva
Zaječarsko pivo se proizvodi kao svetlo pivo i niskopasterizovano pivo.

## Pakovanja
Zaječarsko pivo se proizvodi u plastičnom pakovanju od 2 litre (svetlo pivo), staklenoj flaši od 0,5 litara (svetlo, i niskopostareizovano pivo), limenci od 0,33 litara (niskopasterizovano) i staklenoj flašici od 0,33 (niskopaserizovano).

## Sponzorstva
Zaječarsko pivo je od 2013. godine zvanično pivo Olimpijskog komiteta Srbije i sponzor ciklusa priprema i nastupa na Olimpijskim igrama u Rio de Žaneiru 2016. godine.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Istorijat Zaječarske pivare
* YouTube
Professione: reporter

***Profesija: reporter*** (talijanski **Professione: reporter**) je art film drama iz 1975. godine koju je režirao Michelangelo Antonioni u talijansko-španjolsko-francuskoj koprodukciji. Glavne uloge tumače Jack Nicholson, Maria Schneider, Steven Berkoff i Ian Hendry. Radnja se odvija oko novinara koji u afričkoj pustinji zamijeni identitet sa umrlim čovjekom iz istog hotela te potom putuje po Europi pod njegovim papirima, ali otkriva da je ovaj bio krijumčar oružja. Film je bio hvaljen od kritičara te je nominiran za Zlatnu palmu u Cannesu.

## Radnja

Novinar David Locke je u Čadu te pokušava stupiti u kontakt sa mjesnim pobunjenicima. Ne uspijeva te se njegov auto zaglavi u pustinji. Izmoren se vraća pješice u hotel gdje otkriva da je stanoviti David Robertson, njemu nepoznati poduzetnik, umro od vrućine u susjednoj sobi. Locke, nezadovoljan svojim životom, odluči Robertsona prebaciti u svoju sobu kako bi preuzeo njegov identitet. Zamijeni fotografije putovnica te obavijesti osoblje hotela koje ne uoči razliku među njima.

Locke se vraća u London, preuzima osobne stvari te potom znatiželjno slijedi zapisane termine u Robertsonovoj bilježnici: prva postaja je München. U Robertsonovom ormaru nalazi fotografije oružja i streljiva, te otkriva da je ovaj bio krijumčar oružja. U jednoj crkvi ga pronalaze predstavnik pobunjenika Čada i njemački posrednik, a Locke se pravi da je Robertson te im predaje dokumente. Potom odlazi u Barcelonu, gdje treba sresti još jednog predstavnika, ali se ovaj ne pojavi. Istodobno, Lockeova supruga Rachel i šef Martin žele snimiti reportažu o njemu kako bi odali priznanje njegovom životu. Locke otkriva da ga oni traže jer žele kontaktirati Robertsona, pa ih izbjegava, a nailazi na jednu djevojku koja mu pomogne pobjeći u autu. Međutim, Robertsona proganjaju i agenti Čada koji žele spriječiti isporuku oružja. Djeovjka i Locke iznajmljuju sobu u hotelu u Osuni. Dok je Locke u sobi, kamera napušta hotel i izlazi napolje. Potom se pojavljuje policija, Rachel i djevojka te nalaze mrtvog Lockea. Rachel tvrdi da ga ne poznaje a djevojka da se radi o Robertsonu. 
## Glavne uloge
* Jack Nicholson - David Locke
* Maria Schneider - Djevojka
* Steven Berkoff - Stephen
* Ian Hendry - Martin Knight
* Jenny Runacre - Rachel Locke
* Ambroise Bia - Achebe
* Charles Mulvehill - David Robertson
## Analiza
Tomislav Brlek za Filmski leksikon ovako analizira teme identiteta i kamere/promatrača u filmu:

## Kritike

## Izvori
### Reference

### Literatura

* : Antonioni, or, the Surface of the World, University of California Press, Berkeley, Los Angeles, London 1985 

## Vanjske veze
* Službena stranica na Sony Pictures
* 
* 
* 
* Robert Koehler: ''The Passenger'' Meets History 
* Slant Magazine: Recenzija ponovnog objavljivanja filma 2005.
Tommaso Mocenigo

**Tommaso Mocenigo** čita se *Tomazo Močenigo* (1343., Venecija - 1423, Venecija), bio je 64 mletački dužd koji je vladao od 1414. sve do svoje smrti 1423.
## Biografija
*Tommaso* je bio prvi dužd iz aristokratske venecijanske porodične dinastije - *[[Mocenigo]]*, koja je kasnije dala još šestoro duždeva.
On je prvo od 1381. bio *[[providur]]* venecijanske vojske (nešto kao ministar odbrane), a od 1396. *capitano generale* (admiral) mornarice, pa zatim od 1403. - dužd Kandije.

*Mocenigo* je - 1405. vodio delikatne pregovore sa porodicom Carraresi, prije nego što su oni izgubili Padovu, a nakon toga - 1410. i sa ugarskim Žigmundom, kog je uspio uvjeriti da odustane od intervencije u Furlaniji.

Za dužda je izabran 1414., kao državnik je vodio strpljivu i pravovremenu vanjsku politiku čiji je kamen temeljac bio sporazum s milanskim Viscontijima oko spornih teritorija na kopnu. Kulminacija njegovih napora bio je mir koji je zaključio sa Osmanlijama i suradnja s njima u ratu protiv ugarskog kralja Žigmunda. To je nakraju dovelo do toga da je Mletačka Republika povratila Udine, Feltre i Belluno i zauzela Goricu i Dalmaciju. 

Unatoč uspjesima postignutim u ratu, *Tommaso Mocenigo* pokušao obuzdati širenje Venecije po kopnu (terrafermi) da izbjegne sukobe sa Milanskim vojvodstvom oko krajeva preko rijeke Mincio. Za njega je prosperitet Mletačke Republike prvenstveno bio vezan uz trgovinu, a ne na teritorijalna osvajanja. Njegova politika doživjela je potpuni fijasko, kad je nakon njegove smrti za dužda izabran Francesco Foscari njegov višegodišnji rival, koji je krenuo potpuno suprotnim smjerom.

*Mocenigo* je bio posljednji venecijanski dužd koji je izabran voljom većine.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Mocenigo, Tommaso'' na portalu Treccani
Pritzkerova nagrada

**Pritzkerova nagrada** je godišnja nagrada koja se dodijeljuje na području arhitekture. To je najznačajnija arhitektonska nagrada u cijelom svijetu. Dodijeljuje se arhitektima čiji rad predstavlja kombinaciju kvalitete talenta, vizije i angažiranosti te čiji rad doprinosi čovječanstvu i izgradnji okoliša kroz umjetnost arhitekture. Bazirana je na principu Nobelove nagrade i generalno se smatra kao "Nobelova nagrada za arhitekturu".

Pritzkerova nagrada je prvi put dodijeljena 1979., a osnivač te nagrade je Jay A. Pritzker. Prvi dobitnik Pritzkerove nagrade bio je Philip Johnson iz SAD-a. Arhitekt koji pobijedi na dodijeli Pritzkerove nagrade dobije novčanu nagradu od 100.000 $, koju osigurava obitelj Pritzker.

## Dobitnici

* 1979. Philip Johnson (SAD)
* 1980. Luis Barragán (Meksiko)
* 1981. James Stirling (Velika Britanija)
* 1982. Kevin Roche (SAD)
* 1983. Ieoh Ming Pei (SAD)
* 1984. Richard Meier (SAD)
* 1985. Hans Hollein (Austrija)
* 1986. Gottfried Böhm (Njemačka)
* 1987. Kenzo Tange (Japan)
* 1988. Gordon Bunshaft (SAD) i Oscar Niemeyer (Brazil)
* 1989. Frank Gehry (Kanada)
* 1990. Aldo Rossi (Italija)
* 1991. Robert Venturi (SAD)
* 1992. Álvaro Siza Vieira (Portugal)
* 1993. Fumihiko Maki (Japan)
* 1994. Christian de Portzamparc (Francuska)
* 1995. Tadao Ando (Japan)
* 1996. Rafael Moneo (Španjolska)
* 1997. Sverre Fehn (Norveška)
* 1998. Renzo Piano (Italija)
* 1999. Norman Foster (Velika Britanija)
* 2000. Rem Koolhaas (Nizozemska)
* 2001. Jacques Herzog i Pierre de Meuron (Švicarska)
* 2002. Glenn Murcutt (Australija)
* 2003. Jørn Utzon (Danska)
* 2004. Zaha Hadid (Velika Britanija/Irak)
* 2005. Thom Mayne (SAD)
* 2006. Paulo Mendes da Rocha (Brazil)
* 2007. Richard Rogers (Velika Britanija)
* 2008. Jean Nouvel (Francuska)
* 2009. Peter Zumthor (Švicarska)
* 2010. Kazujo Seđima i Rjue Nišizava (Japan)
* 2011. Eduardo Souto de Moura (Portugal)
* 2012. Wang Shu (Kina)
* 2013. Toyo Ito (Japan)
* 2014. Shigeru Ban (Japan)
* 2015. Frei Otto (Njemačka)
* 2016. Alejandro Aravena (Čile)
* 2017. Rafael Aranda, Carme Pigem i Ramón Vilalta (RCR Arquitectes; Španjolska)

## Povezano

* Driehausova nagrada za arhitekturu

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica Pritzkerove nagrade
Gunaroš

**Gunaroš** () je naselje u Srbiji u opštini Bačka Topola u Severnobačkom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 1441 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1531 stanovnika).

## Demografija
U naselju Gunaroš živi 1153 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 41,3 godina (39,9 kod muškaraca i 42,6 kod žena). U naselju ima 582 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,48.

Ovo naselje je skoro potpuno naseljeno Mađarima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja dva popisa, primećen je pad u broju stanovnika.

## Napomene
→ * - Podaci za površinu i gustinu naseljenosti dati su zbirno za katastarsku opštinu Gunaroš, na kojoj se nalazi šest naselja, Gunaroš, Bogaraš, Kavilo, Obornjača, Pobeda i Bagremovo.Republički geodetski zavod

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest) 
* Letnjikovac Engelman, Gunaroš
* Vetrenjača u Gunarošu
DBM-82 Krka

**DBM-82 ''Krka*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o [[desantni čamac|desantnom brodu]]-[[minopolagač]]u klase *Cetina* (zapravo radi se o klasi [[JRM]] *Silba*). Brod je izgrađen u [[Brodogradilište|Brodogradilišu]] *Brodosplit - Brodogradilište specijalnih objekata* ([[Split]]), a porinut [[1994.]] godine. U sastav flote HRM ušao je sljedeće godine.

Brod je po svom dizajnu [[Ro-Ro brod]], na pramcu i krmi ima ulazno-izlaznu rampu. Brod je namjenjen za transport oružja i opreme (može prevesti do 6 [[tenk]]ova ili 460 tona korisnog tereta) ili vojnika (do 300 vojnika). Također može izvoditi minopolagačke zadaće.

[[5. srpnja]] [[2006.]], prilikom remonta u *Remontnom brodogradilištu* u [[Šibenik]]u DBM-82 *Krka* pao je s dizalice u more. Naime vitlo od dizala-platforme (tzv. sinkro-lift) se iščupalo iz [[beton]]a i probilo brodsku oplatu zbog čega je nastala velika rupa te je krma potonula. Pritom je lakše ozljeđen jedan član posade. Kasnijim pregledom je utvrđeno da oštečenje nije teško koliko se isprva smatralo.

== Naoružanje ==

Naoružanje DBM-82 *Krka* razlikuje se od naoružanja istog broda u klasi, DBM-81 *Cetine*. *Krka* je naoružana pramčanim topom Bofors L70 kalibra 40mm/70 (dok *Cetina* nosi dva dvocijevna kal. 30 mm na krilima mosta), 2 topa Hispano 20mm, a može nositi do 94 mine SAG-1.

== Povezano ==
* [[DBM-81 Cetina|DBM-81 *Cetina*]]

== Izvori ==

* [http://www.losbarcosdeeugenio.com/barcos/en/cro_DBM82.html Eugenio´s Warships] 
* *Jane's Fighting ships 2004-2005'', edited by Commodore Stephen Saunders, 2004,
DBM-81 Cetina

**DBM-81 ''Cetina*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o [[desantni čamac|desantnom brodu]]-[[minopolagač]]u klase *Cetina* (zapravo radi se o klasi [[JRM]] *Silba*). Brod je izgrađen u [[Brodogradilište|Brodogradilišu]] *Brodosplit - Brodogradilište specijalnih objekata* ([[Split]]), a porinut [[1992.]] godine. U sastav flote HRM ušao je sljedeće godine.

Brod je po svom dizajnu [[Ro-Ro brod]], na pramcu i krmi ima ulazno-izlaznu rampu. Brod je namjenjen za transport oružja i opreme ili vojnika. Također može izvoditi minopolagačke zadaće.

Brod ima posadu od 33 člana, a može i prevesti 300 vojnika.

== Naoružanje ==
DBM-81 *Cetina* naoružan je s dva dvocijevna [[top]]a [[AK-230]] kalibra 30 mm dometa 4 km, četverocijevnim topom M-75 [[kalibar|kalibra]] 20 mm dometa 3 km i četverostrukim lanserom MTU-4 za protuzračne projektile [[9K32 Strela-2|Strela-2M]]. Može nositi do 100 morskih mina MNS - M90 (mina nekontaktna sidrena).

== Galerija ==
<gallery>
Datoteka:AK-230 DBM-81 Cetina.JPG|Dvocijevni top [[AK-230]]
Datoteka:M-75 20 4 DBM-81 Cetina.JPG|Četverocijevni krmeni top M-75 [[kalibar|kalibra]] 20/4
Datoteka:Zapovjedni most DBM 81 Cetina.JPG|Zapovjedni most
</gallery>

== Povezano ==
* [[DBM-82 Krka|DBM-82 *Krka*]]

== Izvori ==

* [http://www.hrvatski-vojnik.hr/hrvatski-vojnik/642000/hrv_main.html Tema broja: PHIBLEX - prvi korak, Hrvatski vojnik, broj 64/2000] 
* *Jane's Fighting ships 2004-2005'', edited by Commodore Stephen Saunders, 2004, 
* http://www.hazegray.org/worldnav/europe/croatia.htm
Lebensraum

**Lebensraum** (nem.: , životni prostor) je pojam koji je označavao glavnu motivaciju za teritorijalne agresije koje je vršila Nacistička Nemačka. U svojoj knjizi *[[Majn kampf]]*, Adolf Hitler je detaljno opisao svoje viđenje da je nemačkom narodu potreban *lebensraum*, životni prostor - zemljište i sirovine za Veliku Nemačku - i da se to ima naći na istoku. Ovi naumi su bili sprovođeni nacističkom politikom ubijanja, deportovanja germanizacije i porobljavanja Poljaka, a kasnije i Rusa i ostalih slovenskih naroda, i kasnijim naseljavanjem teritorija *rasno čistim* nemačkim narodom. Bio je plan da se celokupna urbana populacija istrebi izgladnjivanjem, i na taj način se stvori poljoprivredni suficit kojim bi se hranila Nemačka.

## Povezano
* Generalplan Ost
Emir Bekrić

**Emir Bekrić** (Beograd, 14. mart 1991) je srpski atletičar koji je specijalista za trke na 400 metara sa preponama.

Bekrić je i juniorski rekorder Srbije u disciplini 110 metara sa preponama (rezultat 14.20 postignut 2008). Na Evropskom prvenstvu za mlađe seniore 2011. u Ostravi je osvojio bronzanu medalju. Na Letnjoj univerzijadi u Šendženu iste godine je u polufinalnoj trci oborio državni rekord star 23 godine na 400 metara sa preponama vremenom od 49,55 sekundi. Kasnije je u finalu zauzeo šesto mesto.

Na Evropskom prvenstvu u Helsinkiju 2012. godine je osvojio srebrnu medalju u trci na 400 metara sa preponama koju je istrčao za 49,49 sekundi. Na ovaj način Bekrić je postao prvi srpski atletičar koji je osvojio medalju na Evropskim prvenstvima na otvorenom. U polufinalnoj trci Bekrić je oborio nacionalni rekord sa 49,37 sekundi.

Učestvovao je na Mediteranskim igrama u Mersinu 2013. i pobedio postigavši, rekord Mediteranskih igara i novi nacionalni rekord 48,83 sekunde. Nedugo zatim učestvovao je i na Evropskom prvenstvu za mlađe seniore u Tampereu, gde je sa vremenom od 48,76 osvojio zlato i postavio novi državni rekord.

Iste godine je na svetskom prvenstvu u Moskvi, postavio državne rekorde u polufinalu i finalu, kao i najbolja vremena sezone za takmičare iz Evrope, došavši do bronzane medalje.

## Rezultati

## Povezano
* Rekordi Srbije u atletici

## Reference

## Vanjske veze

* Podaci na sajtu IAAF
OB-01 Novigrad

**OB-61 ''Novigrad*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o [[Patrolni brod|patrolnom brodu]]. U JRM je nosio oznaku *PČ-171 Biokovo*, a 1991. je zarobljen u [[Šibenik]]u Od 1991. do 2009. nosio je oznaku *OB-61 Novigrad''.

Brod se nalazi u sastavu Obalne straže Republike Hrvatske.

## Reference
OB-03 Cavtat

**OB-03 ''Cavtat*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o [[ophodni brod|ophodnom brodu]]. Brod je osvojen [[1991.]] Radi se o patrolnom čamcu bivše [[JRM|Jugoslavenske ratne mornarice]] PČ-180 *Cer*. Od 1991. do 2009. nosio je oznaku *OB-63 Cavtat''.

Brod se nalazi u sastavu Obalne straže Republike Hrvatske.

## Reference
OB-02 Šolta

**OB-02 ''Šolta*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o [[ophodni brod|ophodnom brodu]], odnosno o bivšem patrolnom čamcu [[JRM|Jugoslavenske ratne mornarice]] klase *Mirna* PČ-176 *Mukos*. Brod je izgrađen u Brodogradilištu [[Kraljevica]], a porinut je [[11. studenog]] [[1982.]] godine.

== Povijest korištenja ==
Brod je teško oštećen [[14. studenog]] [[1991.]] u diverzantskoj akciji u vodama pokraj [[Šolta|Šolte]], pogotkom mini torpeda u pramčani dio. Brod se nalazio u sastavu [[taktička grupa|taktičke grupe]] "Kaštela" (zapovjedni brod ove TG bio je [[VPBR-31 Split|VPBR-31 *Split*]]), a u akciji su na brodu poginula tri mornara. Patrolni brod "Mukos" prihvatili su mještani otoka Šolte, doteglili su ga u uvalu Nečujam i nasukali. Kasnije je roniteljima Hrvatske ratne mornarice priskočio u pomoć "Brodospas" koji je brod osposobio za tegljenje i oteglio u Remontni zavod Šibenik. Napad na ovaj brod bio je povod za odmazdu sljedećeg jutra ([[15. studenog]]) i topničku paljbu po "izabranim ciljevima" u gradu [[Split]]u (Arheološki muzej, zgrada Općine Split, sportski kompleks "Gripe", Higijenski zavod, Tehnička škola, trajekt "Vladimir Nazor"), na [[Brač]]u i po Šolti.<br />
Nakon remonta, brod je [[1993.]] godine kršten pod imenom "Šolta" i stavljen u operativnu uporabu flote HRM. Brod se nalazi u sastavu [[Obalna straža Republike Hrvatske|Obalne straže Republike Hrvatske]].<br />
Tijekom 2008. preimenovan je iz *OB-62 Šolta* u *OB-02 Šolta''.

## Reference
BŠ-72 Andrija Mohorovičić

**BŠ-72 ''[[Andrija Mohorovičić]]*** je [[ratni brod]] u sastavu [[flota|flote]] [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Prema klasifikaciji, radi se o školskom brodu. Brod je izgrađen u [[Poljska|poljskom]] [[brodogradilište|brodogradilištu]] *Stocznia Północna* ([[Gdansk]]), kao brod iz klase hidrografskih brodova *Projekta 861* ([[NATO]]-va oznaka *Moma*). Brod je izgrađen [[1971.]] godine, a u službu je ušao [[1972.]] godine (oznaka PH-33). Prvotna namjena broda je bila za hidrograska istraživanja, odnosno služio je kao ploveći laboratorij Državnog hidrografskog instituta. Brod je zapljenjen [[1991.]] godine, kada je ušao u sastav flote HRM. Danas služi kao školski brod za potrebe HRM.

Brod se nalazi u sastavu [[Obalna straža Republike Hrvatske|Obalne straže Republike Hrvatske]]. Pored nadziranja ZERP-a, kao školski brod služi kadetima i mlađim časnicima i dočasnicima za obuku na moru te je namijenjen potrebama spašavanja i traganja na moru, kao i evakuaciji stanovništva s otoka.

Na brodu je od naoružanja jedino brodski top PZO 20 mm.

== Galerija ==
<gallery>
Datoteka:ORP Kopernik.JPG|Poljski hidrografski istraživački brod iste klase ORP *Kopernik*
Datoteka:BŠ-72 Andrija Mohorovičić.jpg|BŠ-72 u [[Vojna luka Lora|Lori]]
</gallery>

== Izvori ==

* [http://www.losbarcosdeeugenio.com/barcos/en/cro_BS72.html Eugenio´s Warships] 
* *Jane's Fighting ships 2004-2005*, edited by Commodore Stephen Saunders, 2004, 
* [http://www.nacional.hr/articles/view/31955/ *ZERP će braniti ratni brodovi'', Nacional, br. 589, veljača 2007]
RTOP-41 Vukovar

**RTOP-41 ''[[Vukovar]]*** je [[ratni brod]] u sastavu [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne morarice]]. Izgrađen je u Brodogradilištu *Wärtsilä* u Finskoj [[1985.]] godine te stavljen u službu u Finskoj ratnoj mornarici pod imenom FNS 62 *Oulu*. Do [[2000.]] godine u sastavu Flote [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatske ratne mornarice]] nalazio se brod istog imena koji je bio klasificiran kao *torpedni brod* - [[TB-51 Vukovar|TB-51 *Vukovar*]]

== Karakteristike ==

Brod ima [[deplasman]] od 300 tona, dužine je 45 metara, širine 8,8 m, a gaz mu je 3 m. Opremljen je s tri [[dizelski motor|dizelska motora]] MTU 16V 538 TB92 snage 9000 kW (3 [[brodski vijak|brodska vijka]]). Može postići brzinu od 32 [[čvor]]a. Brod opslužuje 30 članova posade.

Naoružan je pramčanim [[top]]om Bofors kalibra 57 milimetara, dva protuzrakoplovna topa Sako 23 milimetra, te krmene platforme koje nose osam dalekometnih protubrodskih raketa [[RBS-15]] SSM. Može nositi i dubinske bombe.

== Služba u HRM ==
Brod je povučen iz službe u Finskoj ratnoj mornarici [[2007.]] godine te je prodan [[Hrvatska ratna mornarica|Hrvatskoj ratnoj mornarici]] kao dio "offset" programa nabave oklopnih vozila [[Patria AMV]] [[Hrvatska|Hrvatskoj]] za 9 milijuna eura. Uz RTOP-41 *Vukovar*, u sastavu Hrvatske ratne mornarice nalazi se još jedan brod iste klase [[RTOP-42 Dubrovnik|RTOP-42 *Dubrovnik'']]. Zapovjednik broda je poručnik fregate Srđan Bilić.
U sklopu procesa obuke posade, prvo topničko gađanje RTOP-41 je izvedeno 26. veljače 2009.

## Galerija

Datoteka:RTOP Vukovar p t 170909.jpg|Pramčanim top Bofors 57mm
Datoteka:SAKO 23mm 87 (1).jpg|SAKO 23mm
Datoteka:RBS-15 na RTOP-41.jpg|Protubrodske rakete RBS-15


## Povezano
* Raketne topovnjače klase Helsinki
* RTOP-42 Dubrovnik

## Izvori