open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Navlaka

**Navlake** predstavljaju reversne rasjede, sa blagim, skoro horizontalnim padom rasedne površine i amplitudom kretanja stijena od više kilometara.

Za navlačenja od nekoliko desetina, pa do više od stotinu kilometara, koristi se naziv **šarijaž**.

## Veze
* Rasjed
Kromit

**Kromit** ili **hromit** je mineral kemijske formule FeCr2O4. U Zemljinom plaštu nalazi ga se primarno u peridotitu. Mineral je smeđe do crne boje, submetalnog sjaja, teseralnog kristalnog sistema, te tvrdoće od oko 5,5. Najveći proizvođači ove rude u svijetu su Južnoafrička Republika, Indija, Kazahstan, Zimbabve, Finska, Iran, Turska i Brazil.

## Veze

* Krom
Vododjelnica

**Vododjelnica** (ijek.) ili **vododelnica** (ek.), **razvodnica**, ili **razvođe**, je granica koja razdvaja dva sliva. Može se definirati kao zamišljena linija od koje se sve vode, koje padnu na zemlju, slivaju u dva različita sliva.

## Vrste vododjelnica

Postoje dvije vrste vododjelnica:

* **Topografska vododjelnica** je zamišljena linija koja spaja točke sa najvećim nadmorskim visinama između dva drenažna sistema. Obično se, na topografskoj karti, izvlači kao osa grebena.
* **Hidrogeološka vododjelnica** je zamišljena linija od koje se vode, koje padnu na tlo, stvarno razdvajaju i teku dva različita drenažna sistema. Njen položaj zavisi od reljefa i geološke građe terena. Kada je teren izgrađen od vodonepropusnih stijena (npr. glina, ili sitnozrnih peščara), tada se hidrogeološka vododjelnica poklapa sa topografskom vododjelnicom. Međutim, kada je teren izgrađen od vodopropusnih stijena (najčešće krečnjaka), stvarna (hidrogeološka) vododjelnica može se nalaziti na velikom rastojanju od topografske vododjelnice, tj. od najviše tačke terena. Tada se vododjelnica nalazi na granici ovih stijena sa vodonepropusnim stijenama.

## Galerija

Datoteka:Wasserscheide-unterirdisch.jpg|Informacijska tablica na stazi između Schedena i Jühndea, označava podzemnu vododjelnicu
Datoteka:Lunghinpass.jpg|Trostruka vododjelnica na Prijelazu Lunghin kod sela Maloje u Švicarskoj
Datoteka:Waldkarpaten Bieszczady 1.jpg|Pješačka staza na karpatskoj vododjelnici između prijelaza Už i Bjišćadi
Datoteka:Wasserscheidefreyung.jpg|Označena vododjelnica na cesti Passau, čehoslovačka granica
Datoteka:2008 0510 wandlitzsee 0053.JPG|Vododjelnica Sjeverno more - Baltičko more u gradu Wandlitzu u Njemačkoj
Datoteka:Poppberg-wasserscheide.jpg|Kuriozitet: Crkveni krov u sklopu vododjelnice, natpis na crkvi u Poppbergu u Birglandu


## Reference

## Literatura

# Anđelić M. 1990. *Geomorfologija*. Beograd: Vojnogeografski institut
# Marković M., Pavlović R., Čupković T. 2003. *Geomorfologija*. Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva
# Petrović D. 1977. *Geomorfologija*. Beograd: Građevinska knjiga
# Pešić L. 2001. *Opšta geologija - Egzodinamika*. Beograd: Rudarsko-geološki fakultet
Pukotina

**Pukotina** je mehanički diskontinuitet stijenske mase, planarna deformacijska struktura u stijeni, koja nastaje kao rezultat loma. Od rasjeda se razlikuju po tome što se smatra da se po pukotinama nije kretala stijenska masa.

Prema načinu postanka, pukotine se dijele na: **endokinetičke** (primarne) i **egzokinetičke** (sekundarne, tektonske). Egzokinetičke pukotine se, dalje, dijele na: **vlačne**, **tlačne** i **smične**.
* **Vlačne** (*tenzijske*) pukotine su u teorijskom slučaju orijentirane okomito na najkraću os elipsoida naprezanja (ravan maksimalne tenzije).
* **Tlačne** (*kompresijske*) ili stilolitske pukotine orijentirane su okomito na najdulju os elipsoida naprezanja (ravan maksimalne kompresije).
* **Smične** (*klizne*) pukotine nastaju u kliznim ravnima h0l, koje sa osima maksimalne tenzije i kompresije teoretski zaklapaju kut od 45° (u prirodi je to obično kut od 30°). Uvijek se javljaju u formi konjugiranih parova, koje čine dvije, kinematski kompatibilne smične pukotine.

## Literatura
* Dimitrijević M. 1964. *Strukturna geologija*. Beograd: Rudarsko-geološki fakultet, Laboratorija za metode geološkog kartiranja
Nizina

**Nizina** ili **nizija** je geografski pojam, koji označava ravne predjele bez uzvisina, obično male nadmorske visine, od 0 do 200 m.

Na geografskim kartama označavaju se svijetlo zelenom bojom. Poplavne nizine nastaju erozivnim djelovanjem jedne ili više rijeka koje protiču tim područjem. Nizine zauzimaju velike dijelove svijeta. 

Među većim nizinama u Evropi su: Panonska nizina, Padska nizina, Vlaška nizina, Istočnoevropska nizina, Sjevernoevropska nizina i dr.

**Ravnice** su ravni dijelovi zemljišta oko velikih rijeka (npr. Savska ravnica).

## Veze
* Poplavna nizina
* Velika nizina
* Indogangeska nizina
* Kermanska nizina
* Priatlantska nizina
Ofiolitni melanž

**Ofiolitski melanž** je breča velikih razmjera, stijenska masa značajne veličine, karakterizirana nedostatkom kontinuiranih slojeva i inkluzijom fragmenata stena svih veličina, koji se nalaze u sitnozrnom matriksu. Melanž se obično sastoji od velike količine većih blokova, a različite litologije. Veliki ofiolitski melanži formiraju se na aktivnim kontinentalnim marginama i sastoje se od izmenjenog materijala oceanske kore i blokova sedimenata kontinentalne padine, koji su uklopljeni u glinoviti matriks. Mehanizmi miješanja u ovakvim geološkim uvjetima uključuju smičuće tektonske sile, duktilne tokove deformabilnog matriksa zasićenog vodom (serpentinit), sedimentne procese (turbiditni tokovi, olistostrome), ili neku kombinaciju prethodno navedenih procesa. Neki veći blokovi mogu imati dimenzije i preko jednog kilometra.

Pre razvoja teorije tektonike ploča, ranih 1970-ih godina, bilo je teško objasniti ofiolitski melanž u okviru poznatih geoloških mehanizama. Posebno problematičan paradoks bio je pojavljivanje blokova stijena iz facije plavih škriljaca (metamorfizam niske temperature i visokog pritiska) u direktnom kontaktu sa grauvakama (grubozrni pješčari sa litičnim fragmentima), koji su taloženi u sedimentacijskim uvjetima. Poznato je npr. da je ofiolitski melanž Vardarske zone na Balkanu (zapadna Srbija, istočna Bosna, južni dio Hrvatske - Slavonija) desetinama godina pogrešno označavan kao dijabaz-rožnačka formacija, po najkrupnijim blokovima u okviru melanža iako zapreminski gledano ovih stijena ima najmanje.

Pojave ofiolitskog melanža vezane su za reversne rasede u orogenim pojasevima. Melanž se formira u akrecijskoj prizmi iznad subdukcijske zone. Ultramafitske ofiolitske sekvence koje su obdukcirane na kontinentalnu koru obično leže preko ofiolitskog melanža. Ofiolitski melanž može biti formiran i tektonskim i sedimentnim procesima. Olistostrome su melanži formirani turbiditnim tokovima, akumulacijom polutečnog materijala bez površinske slojevitosti.

## Veze
* Ofiolit
* Obdukcija

## Literatura
* Blatt, Harvey and Robert Tracy (1996), Petrology, 2nd ed., Freeman (str.&nbsp;178, 514), 
* Hsu, K.J., 1970, Preliminary report and geologic guide to Franciscan melanges of the Morro Bay - San Simeon area, San Luis Obispo County, California: California Geological Survey Special Publication 35
* Raymond, L.A., 1984, Classification of melanges: Geological Society of America, SP 198, str.&nbsp;7-20
* British Geological Survey: "Geology of the country around Aberdaron," HMSO, London (1993), 

## Vanjske veze
* Trenches and mélanges Univ. Alberta
Sirdžan

**Sirdžan** (perz. سیرجان) je grad u južnom Iranu odnosno Kermanskoj pokrajini. Geografski je smješten na visoravni između Zagrosa i Kuhruda na nadmorskoj visini od 1745 m. Prema jugozapadu je izložen sezonskom jezeru odnosno slanoj pustinji Namak-e Motonaveb, prema istoku planini Kuh-e Tanbur (2468 m), te prema jugu Kuh-e Kafelu (2920 m). Od pokrajinskog središta Kermana udaljen je 160 km prema jugozapadu, a najbliži gradovi koji mu gravitiraju su Nadžafšaher (5&nbsp;km južno) i Zejdabad (20 km sjeverozapadno). Iako se nalazi u slabo naseljenom području, Sirdžan svoj razvoj tokom 20. vijeka duguje dobroj prometnoj povezanosti i predstavlja cestovno žarište: brza cesta 71 spaja ga s Jazdom, Isfahanom i Teheranom prema sjeveru odnosno lučkim gradom Bandar Abasom na jugu, cesta 86 povezuje ga s Kermanom na sjeveroistoku odnosno Širazom i Ahvazom na zapadu, a iz grada se također grana cesta 88 koja vodi do Bafta i Džirofta na istoku. Još dvije lokalne ceste granaju se prema unutrašnjoj delti Zamzerč-Ruda na jugoistoku gdje je smješteno niz poljodjelskih naselja. Siržan je također jednom od željezničkih postaja između iranske metropole i Bandar Abasa, a sjeverno od grada nalazi se i Aerodrom Sirdžan koji se koristi za nacionalne i regionalne letove. Gradska ekonomija temelji se na poljoprivredi (osobito uzgoju pistacije) i rudarstvu s obzirom da okolica obiluje ležištima raznih minerala, ugljena, bakra, zlata i željeza (npr. rudnik Gol Gohar). Industrijska postrojenja uglavnom su stacionirana na istoku i sjeveru grada, ili uz glavne prometnice. Oko 25&nbsp;km sjeveroistočno od grada nalazi se brana Taguije koja snabdijeva Sirdžan električnom energijom i pitkom vodom. U gradu djeluje više visokoobrazovnih institucija: Univerzitet u Sirdžanu, Univerzitet Pajam Nur, Islamski slobodni univerzitet, Sirdžanski tehnološki univerzitet (IAUS), Univerzitet primjenjenih znanosti i Internacionalni univerzitet. Sirdžan je historijski kontinuirano naseljen od sasanidskog perioda (3. ‒ 7. v.), a prema popisu stanovništva iz 2006. godine u gradu je živjelo 170.916 ljudi.

## Veze
* Kermanska pokrajina

## Reference

## Vanjske veze
*  Službene stranice grada Sirdžana
Čaj-Segerlu

**Čaj-Segerlu** (perz. چای سِقِرلو) je iransko naselje u centralnoj Ardabilskoj pokrajini odnosno Nirskom okrugu. Nalazi se 5 km jugoistočno od Sareina, 12&nbsp;km sjeveroistočno od Nira, te 20 km jugozapadno od Ardabila. Mjesto je geografski smješteno u dolini rijeke Baleklu-Čaj na nadmorskoj visini od 1490 m, oko 4&nbsp;km nizvodno od Jamčijske brane. Uz Čaj-Segerlu dolinom prolazi brza cesta 16 koja ga spaja s Nirom i Ardabilom, a 2&nbsp;km sjeveroistočno kod Rezakoli-Kešlaka nalazi se cestovna petlja odnosno odvojak koji vodi za Sarein. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine, Čaj-Segerlu je imao 150 stanovnika odnosno 39 porodica.

## Veze
* Ardabilska pokrajina
Banjica (serija)

**Banjica** je jugoslovenska televizijska serija, snimljena u produkciji Televizije Beograd 1984. godine. Autori serije bili su režiser Sava Mrmak i scenarista Siniša Pavić.

## Kratak sadržaj

Serija je snimljena povodom četrdesetogodišnjice oslobođenja Beograda, oktobra 1944. godine. Serija prati život logoraša u poslednjoj godini Banjičkog logora.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Jarkovci

**Jarkovci** su naselje u Srbiji u opštini Inđija u Sremskom okrugu u Vojvodini. Prema popisu iz 2002. bilo je 604 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 318 stanovnika). Nalazi se na nadmorskoj visini od 128 metara.

## Geografija
Pored sela je napravljeno veštačko jezero koje se proteže paralelno sa selom. Jezero je bogato ribom i služi ribolovcima tokom cele sezone.

Pošto je poslednjih nekoliko godina izmenjena struktura setve na obližnjim njivama i samim tim umanjena potrošnja vode, nivo jezera neprestalno raste. Najniži delovi sela se nalaze na 115 metara nadmorske visine, a jezero je na 100 metara, i zbog dubine seoskih bunara od preko 20 metara, često dolazi do mešanja vode iz jezera sa vodom u bunarima a time i do zagađenja vode za piće.

## Historija
Mesto je poznato još i po dvorcu slavnog feudalca Petra Pejačevića, jednog od braće koji su nekada davno vladali Sremom. Danas se prostorije dvorca koriste za potrebe odeljenja Predškolske ustanove „Boško Buha” kao i kombinovanog odeljenja do četvrtog razreda OŠ „Dušan Jerković“.

## Demografija
U naselju Jarkovci živi 465 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 38,3 godina (37,8 kod muškaraca i 38,8 kod žena). U naselju ima 176 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,43.

Ovo naselje je skoro u potpunosti naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine),
a od dolaska izbeglica 1990-ih mesto je udvostručilo broj stanovnika, sa oko 300 na nešto više od 600.

## Napomene
→ * - Podaci za površinu i gustinu naseljenosti dati su zbirno za katastarsku opštinu Ljukovo, na kojoj se nalaze dva naselja Ljukovo i Jarkovci

## Reference

## Vanjske veze
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain) 
* Satelitska mapa (Wikimapia) 
* Gugl satelitska mapa (Maplandia) 
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Novi Slankamen

|gšir=45.121833
|gduž=20.237
}}
**Novi Slankamen** je naselje u Srbiji u opštini Inđija u Sremskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 3455 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 2977 stanovnika).

## Demografija
U naselju Novi Slankamen živi 2836 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 42,8 godina (40,6 kod muškaraca i 44,9 kod žena). U naselju ima 1147 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,01.

Ovo naselje je uglavnom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Galerija

Datoteka:Novi_Slankamen_Orthodox_church.jpg|Pravoslavna crkva u Novom Slankamenu
Datoteka:Novi_Slankamen,_Catholic_Church.jpg|Katolička crkva u Novom Slankamenu


## Povezano
* Slankamen

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Čortanovci

**Čortanovci** su naselje u Srbiji u opštini Inđija u Sremskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 2308 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1590 stanovnika).

Nedaleko od sela se nalazi luksuzna vila Stanković, koju je 1930. godine podigao Radenko Stanković, a danas se nalazi u državnom vlasništvu.

## Demografija
U naselju Čortanovci živi 1875 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 42,0 godina (41,0 kod muškaraca i 43,0 kod žena). U naselju ima 797 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,90.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest) 

## Povezano
* Srem
* Sremski okrug
Villacidro

**Villacidro** (sardinski: *Bidda de Cidru* ili *Biddacidru*) je talijanski grad u Južnosardinskoj provinciji na Sardiniji. Grad je 2011. imao 14.281 stanovnika.

## Geografija
Villacidro leži na nadmorskoj visini od 267 m, na rubu velike ravnice Campidano i po krajnjim sjevernim obroncima masiva Linasa, u sredini Sardinije. Udaljen je 50 km sjeverozapadno od Cagliarija i oko 40&nbsp;km istočno od Sredozemnog mora.

## Historija
Historija Villacidra kao grada počinje od 19. vijeka, dok je kroz srednji vijek bio selo. Od 1807. do 1821. bio je jedan od 15 administrativnih centara novoosnovanih prefektura. Do 2016. Villacidro je zajedno sa Sanlurijem bio glavni grad provincije Medio Campidano, a nakon ukidanja potonje Villacidro je uključen u novoosnovanu Južnosardinsku provinciju.

## Znamenitosti
Pored Villacidra se nalazi vodopad Sa Spendula kog rado obilaze turisti.

## Privreda
Villacidro je centar poljoprivrednog kraja poznat po voćarstvu, vinogradarstvu i proizvodnji stočne hrane. Grad ima i par tvornica koje proizvode tekstil, odjeću i kemijske proizvode.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Carbonia

**Carbonia** (sardinski: *Crabònia*, prevedeno **[[Ugljen]]a**) je talijanski grad u Južnosardinskoj provinciji na Sardiniji. Grad je 2011. imao 28.882 stanovnika.

## Geografija
Carbonia leži u dolini Iglesiente na nadmorskoj visini od 111 m, na rubu planinskog pojasa Alto Sulcis, smještenog na jugozapadu Sardinije. Grad je udaljen oko 65 km zapadno od Cagliarija i oko 12&nbsp;km istočno od Sredozemnog mora. Kroz grad teku dva planinska potoka, Rio Cannas i Rio Santu Milanu.

## Historija
 
 
Historija Carbonije počela je 1938. kada je izgrađena kao potpuno novo rudarsko naselje, u sklopu fašističke reobnove zemlje i oslanjanja na vlastite snage i izvore. Tad je počela eksploatacija ugljena u rudniku Serbariu u regiji Sulcisu. Nakon Drugog svjetskog rata počela je padati cijena ugljena, što je dovelo do zatvaranja rudnika i velike nezaposlenosti, pa je grad počeo jako nazadovati, a stanovništvo raseljavati u potrazi za egzistencijom. Do 2016. Carbonia je zajedno s Iglesiasom bila glavni grad provincije Carbonia-Iglesiasa, a nakon ukidanja potonje Carbonia je uključena u novoosnovanu Južnosardinsku provinciju.

## Znamenitosti
Carbonia je planski izgrađen grad, ogledni primjer fašističke arhitekture, s ortogonalnim rasporedom ulica i jednoobraznim građevinama duž njih.

## Privreda
Nakon zatvaranja rudniku Serbariu grad je počeo naglo propadati, ali je nakon 2000. počeo je blagi oporavak povećanjem broja zaposlenih u sektoru usluga budući da je grad postao administrativni centar novoosnovane provincije Carbonia-Iglesiasa. Iako je stopa nezaposlenosti i dalje jaka, to se pokušava rješiti razvojem turizma. Postoji i prilično utopijska ideja da se rudnik Serbariu pretvori u muzej i na taj način pretvori grad u turističku atrakciju.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Ljukovo

**Ljukovo** je naselje u Srbiji u opštini Inđija u Sremskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 1604 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1301 stanovnika).

## Demografija

U naselju Ljukovo živi 1253 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 38,2 godina (36,6 kod muškaraca i 39,9 kod žena). U naselju ima 453 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,54.

Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.

## Napomene
→ * - Podaci za površinu i gustinu naseljenosti dati su zbirno za katastarsku opštinu Ljukovo, na kojoj se nalaze dva naselja Ljukovo i Jarkovci

## Reference

## Vanjske veze

* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
* Satelitska mapa (Wikimapia)
* Gugl satelitska mapa (Maplandia)
* Plan naselja na mapi (Mapquest)
Ai Maeda (pjevačica)

**Ai Maeda** (japanski: **前田 愛**; Kobe, 19. travnja 1975.), japanska pjevačica, poznata po sudjelovanju u brojnim anime serijama, u kojima je posuđivala glas likovma. Rođena je u Kobeu, 19. travnja 1975., a trenutno radi za Aoni Production. Kao pjevačica, poznata je pod pseudonimom **AiM**, a kao tekstopisac, pod pseudonimom **ai**. Na Zapadu, Ai Maeda je najpoznatija po svom angažmanu u animeu *[[Digimon]]*, gdje je posudila glas djevojčici Mimi Tachikava, kao i izvodila pjesme "I wish" i "keep On". Isto tako, tokom anime sekvence u Tarantinovom filmu *[[Kill Bill Volume 1]]*, posudila je glas O-Ren Ishii.
Mustafa Mulalić

**Mustafa Mulalić** (1896, Livno, Austrougarska - 26. decembar 1983, Jugoslavija) je bio jugoslovenski političar i publicista, pripadnik četničkog pokreta tokom drugog svetskog rata.

## Biografija
Rođen je 1896. u Livnu, Austrougarska. Pre Drugog svetskog rata bio je član Jugoslovenske Narodne Stranke (JNS) i njen poslanik (1931. i 1935. godine) u Skupštini Kraljevine Jugoslavije. Pre Aprilskog rata bio je administrator i saradnik lista „Sokolski glasnik“. Po okupaciji, živi u Beogradu. Tada se povezao sa nekim oficirima Draže Mihailovića, a zatim je otišao na Ravnu goru, dok je njegovu ulogu u vođenju muslimanskog centra preuzeo Abdulah Kemura. Po dolasku u štab na Ravnoj gori postaje urednik lista „Ravna gora i ravnogorska misao“.

U Mihailovićevom štabu ostaje sve do aprila 1945. Bio je jedini Musliman u toj komandi i autor napisa za radiografsku emisiju Vrhovne Komande JVuO za Muslimane u kojima se pozivaju Muslimani na ideološku borbu protiv komunizma. Bio je član političkog (civilnog) dela Vrhovne Komande JVuO, potpredsednik Centralnog nacionalnog komiteta i urednik lista „Istok“.
Za vreme rata angažovao se među Muslimana na stvaranju četničkih jedinica, ali nije imao rezultata. Početkom 1944. Mulalić je trebao zajedno sa dr Lazarom Markovićem da predstavlja četničku delegaciju u Londonu radi novih pregovora sa jugoslovenskom vladom. Međutim, nakon sednice CNK u selu Rošcima rešeno je da umesto njega i Markovića putuje Adam Pribićević.

Nakon povlačenja Mihailovićevih četnika u Bosnu krajem 1944. godine, Mulalić je kao član Centralnog nacionalnog komiteta vršio propagandu za pristupanje muslimana četničkoj organizaciji. Zajedno sa njima tada se nalazio i američki izaslanik Robert McDowell, o čemu je Mulalić kasnije govorio:

Nakon četničkog sloma na Zelengori, dolazi u Beograd i predaje se vlastima DFJ. Osuđen zbog pripadnosti političkom krilu JVuO na pet godina zatvora koje je izdržao u beogradskoj Glavnjači. Umro u Sarajevu 6. decembra 1983. godine.

Okružni sud u Beogradu je odbacio zahtev za rehabilitaciju Mustafe Mulalića 5. marta 2009. godine.

## Reference

## Literatura
* Veliki nacionalni kongres u selu Ba 26-28. januar 1944. godine / bilteni direkcije za informativnu službu u fondu Emigrantska vlada (broj 103), Arhiv Jugoslavije, Arhiv Srbije i Crne Gore, Arhiv Srbije
* 

## Vanjske veze
* Okružni sud Beograd: Rehabilitacije 2009. 
* Foto-album generala Dragoljuba Draže Mihailovića
Robert McDowell

**Robert McDowell** se može odnositi na:

* Robert Harbold McDowell, američki historičar i obavještajac
* R. B. McDowell (Robert Brendan McDowell, * 1913), irski historičar
* Robert M. McDowell (* 1963), komesar američke Federalne komisije za komunikacije (FCC) 
* Robert McDowell (pjesnik), američki pjesnik
* Zenith (strip), stripovski superjunak čije je pravo ime Robert Neal Cassady McDowell

## Povezano
* Robert McDowell McCracken, američki kongresmen u sazivu 1915–1917
Života Panić

**Života Panić** (Gornja Crnišava, 3. novembra 1933. - Beograd, 19. novembra 2003.), general pukovnik Jugoslavenske narodne armije i zadnji načelnik Generalštaba Jugoslavenske narodne armije.

## Biografija
General pukovnik Života Panić je rođen 3. novembra 1933. u selu Gornja Trnišava kod Trstenika, Srbija. 1. augusta 1952. godine završio je "Školu za aktivne tenkovske oficire „Petar Drapšin“". Kasnije je pohađao i završio "Višu vojnu akademiju Kopnena vojska", "Ratnu školu" i "Školu općenarodne obrane". U čin general bojnika je unaprijeđen 1981., a u čin general pukovnika 1987. godine. Tijekom Rata u Hrvatskoj, novembar 1991. godine, zapovjedao je zadnjim napadom na Vukovar. Nakon prisilnog umirovljenja Blagoja Adžića 1992. godine, general Panić je postavljen na dužnost načelnika Generalštaba Oružanih snaga SFR Jugoslavije. Na toj dužnosti je ostao od 27. februara do 20. maja 1992. godine. Od sredine 1992. do ljeta 1993. godine obnašao je dužnost načelnik Generalštaba Vojske Jugoslavije. Sa te dužnosti je smijenjen 26. augusta 1993., kada ga je naslijedio Momčilo Perišić. 2003. godine Županijsko državno odvjetništvo u Vukovaru je podiglo optužnicu protiv generala Panića zbog kaznenih djela protiv čovječnosti i međunarodnog prava, počinjenih u toku rata. Panić je često spominjan tijekom suđenja bivšem srpskom i jugoslavenskom predsjedniku Slobodanu Miloševiću na Međunarodnom sudu za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije u Haagu, ali protiv njega nikada nije podignuta haška optužnica. Na suđenju Miloševiću prikazana je snimka kako Panić prima čestitke za uspješnu operaciju u Vukovaru. 2002. godine obitelji 19 muslimana, ubijenih 1993. nakon otmice iz vlaka koji je vozio iz Beograda na crnogorsku obalu, tužilo je 14 vodećih državnih i vojnih čelnika Srbije iz toga vremena, a među njima i generala Panića. General Panić je umro 19. novembra 2003. u Beogradu.

## Reference
Željko Vukmirica

**Željko Vukmirica** (Zagreb, 11. listopada 1953. – Zagreb, 4. svibnja 2025.), hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Larin izbor" kao Knez Nikola Popović (2012.)
* "Jugoslavenske tajne službe" kao Josip Broz Tito (2012.)
* "Zakon!" kao privatni detektiv (2009.)
* "Moja 3 zida kao Željko (2009.)
* "Bitange i princeze" kao Bubalo (2008.)
* "Cimmer fraj" kao Stefano (2007.)
* "Zauvijek susjedi" kao Kum (2007.)
* "Zabranjena ljubav" kao Tihomir Kulaš (2006.)
* "Operacija Barbarossa" kao Čovjek s brazgotinom (1990.)

### Filmske uloge
* "Zagorka" kao urednik Dežman (2007.)
* "Libertas" kao Bunić (2006.)
* "Pušća Bistra" kao Timor (2005.)
* "Slučajna suputnica" kao voditelj (2004.)
* "Mišolovka Walta Disneya" (2003.)
* "Generalov carski osmijeh" (2002.)
* "Olympia" (1992.)
* "Đuka Begović" (1991.) 
* "Rosencrantz & Guildenstern Are Dead" kao tragičar (1990.)
* "Le grand ruban" (1990.)
* "Hamburg Altona" kao Combe (1989.)
* "Nitko se neće smijati" kao Bradonja (1985.)
* "Neobični sako" (1984.)
* "Servantes iz Malog Mista" kao Ikan (1982.)
* "Judita" (1980.)
* "Parnjača" (1979.)
* "Groznica" kao Maks (1979.)
* "Kuća" (1975.)

### Sinkronizacija
* "Legenda o medvjedu" kao Tug (2003.)

## Vanjske veze
*
Arijana Čulina

**Arijana Čulina** (Split, 20. listopada 1965.), hrvatska kolumnistica, filmska, televizijska i kazališna glumica.

## Biografija
### Karijera
Arijana je u Splitu je završila srednju upravnu školu, te Muzičku školu “Josip Hatze”, odsjek solo pjevanja. Diplomirala je glumu na Fakultetu dramskih umetnosti u Beogradu. Odigrala je niz kazališnih uloga u komedijama, dramama, mjuziklima. Angažirana je u splitskom HNK-u više od dvadeset godina. Od televizijskih joj je možda najpoznatija uloga Milijane u seriji "Đekna još nije umrla, a ka' će ne znamo", a prepoznatljiva je i po ulogama u serijama "Novo doba", "Cimmer fraj", "Ptice nebeske" i " Ruža vjetrova".

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Ruža vjetrova" kao Dunja (2013.)
* "Cimmer fraj" kao Anđa (2006.-2007.)
* "Novo doba" kao Jagoda Šimleša (2002.)
* "Ptice nebeske" (1989.)

### Filmske uloge
* "Ne gledaj mi u pijat" kao Vera (2016.)

## Izvori

## Vanjske veze
* CulinaArijana.com
Ljiljana Bogojević

**Ljiljana Bogojević** (Varaždin, 15. ožujka 1962.), hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stipe u gostima" kao Jagica / konobarica / Olgica / Sonja (2008.-2014.)
* "Provodi i sprovodi" kao Dobričina udovica (2011.)
* "Policijske priče" (2011.)
* "Dolina sunca" kao Elza (2010.)
* "Zakon ljubavi" kao Sanja Perica (2008.)
* "Stipe u gostima" kao Jagica (2008.)
* "Tužni bogataš" kao prodavačica cvijeća (2008.)
* "Cimmer fraj" kao Viki Fabro (2006.-2007.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao Kristina (2006.-2007.)
* "Luda kuća" kao Mirjana (2006.)
* "Kad zvoni?" kao Lela (2005.)
* "Zabranjena ljubav" kao Tihanina mama (2005.)
* "Gospodski život Stipe Zvonarova" kao Mara (1988.)
* "Dosije" (1986.)

### Filmske uloge
* "Zabranjeno smijanje" kao Mia (2012.)
* "Fleke" kao Manda (2011.)
* "Duh babe Ilonke" kao učiteljica (2011.)
* "Čovjek ispod stola" kao Kata (2009.)
* "Metastaze" kao Filipova majka (2009.)
* "Nije kraj" kao glavna medicinska sestra (2008.)
* "Tri ljubavne priče" kao Ruža (2007.)
* "Snivaj, zlato moje" kao gospođa Hižak (2005.)
* "Tu" kao Želja (2003.)
* "Orao" kao Zdravka (1990.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na HNKVZ.hr
Željko Vuković

**Željko Vuković** (Dvor, 9. veljače 1962..), hrvatski i austrijski nogometaš.

## Zanimljivosti
Igrao je za hrvatsku i austrijsku reprezentaciju. U austrijsku je prvi put pozvan sa 39 godina, što znači da je tada bio najstariji reprezentativac koji ikada pozvan u reprezentaciju.

## Vanjske veze
* Profil na Worldfootball-u
Put 71 (Iran)

**Cesta 71** (perz. جاده ۷۱) je državna cesta u Iranu koja spaja glavni grad Teheran s Bandar Abasom odnosno obalom Perzijskog zaljeva. Cesta je ukupne duljine od 1244 km i proteže se kroz Teheransku, Komsku, Isfahansku, Jazdsku, Kermansku pokrajinu, te Hormuzgan. Osim dva spomenuta, najveći gradovi uz ovu cestu su Kom, Kašan, Jazd i Sirdžan. Iranska cesta 71 sjevernim dijelom pripada međunarodnom koridoru AH2 koji se prema istoku proteže preko Indijskog potkontinenta, Indokine i Indonezije, odnosno južnim dijelom koridoru AH70 čiji se sjeverni ogranak pruža preko Centralne Azije i Rusije i vodi do Ukrajine.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Literatura
*  
;Ostali projekti
Put 11 (Iran)

**Cesta 11** (perz. جاده ۱۱) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja spaja grad Džolfu na azerbajdžanskoj (nahčivanskoj) granici s Banom odnosno graničnim prijelazom Siran-Band na iračkoj granici. Cesta je ukupne duljine od 325 km i proteže se kroz Istočni i Zapadni Azarbajdžan, te Kurdistansku pokrajinu. Osim dva spomenuta, najveći gradovi uz ovu cestu su Hoj, Salmas, Urmija i Mahabad. Iranska cesta 11 na sjeveru se nadovezuje na međunarodni koridor AH82 koji vodi do gruzijskog grada Leselidzea na crnomorskoj obali odnosno ruske granice, a prema jugu na iračku brzu cestu 4 koja vodi do Bagdada.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Literatura
*  
;Ostali projekti
We begin bombing in five minutes

**"We begin bombing in five minutes"** (sh. *"Počinjemo sa bombardovanjem za pet minuta"*) ili **rečenica o "početku bombardovanja SSSR"** je šala koju je 11. avgusta 1984. izgovorio američki predsednik Ronald Regan, tokom kampanje za predsedničke izbore, dok se pripremao za nedeljno obraćanje naciji na Nacionalnom javnom radiju. Regan se obratio radio tehničarima dok se vršila tonska proba:

Šala je bila parodija na uvodnu rečenicu govora toga dana:

Nasuprot popularnoj zabludi, ovaj gad nije bio javno emitovan preko radija, već je kasnije procureo u javnost. Tokijske novine Jomiuri Šimbun je izvestio u oktobru 1984. da je Sovjetska dalekoistočna armija stavljena pod uzbunu kada je Reganovo obraćanje obznanjeno i da uzbuna nije povučena narednih 30 minuta. Neimenovani pomoćnik američkog kongresmena Majkla Barnsa je potvrdio da je Pentagon bio svestan uzbune. Nema izveštaja o bilo kakvom promenu stepena DEFCON-a za SAD.

Iako to nije bio prvi put da se Regan šali tokom govora ili obraćanja naciji, zvanična sovjetska novinska agencija TASS je osudila šalu, objavivši da „SSSR osuđuje ovaj neprijateljski napad bez presedana od strane američkog predsednika“ i da je „ovaj način ponašanja je u suprotnosti sa velikom odgovornošću koju nose šefovi nuklearnih država zarad sudbine njihovih sopstvenih naroda i čovečanstva“.

## Reference
Put 12 (Iran)

**Cesta 12** (perz. جاده ۱۲) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja spaja Bazargan u Zapadnom Azarbajdžanu s Bilesavarom u Ardabilskoj pokrajini. Veći gradovi koje povezuje su i Poldašt, Džolfa, Sijahrud, Aslanduz i Parsabad. Prometnica ima duljinu od 572 km i geografski se većim dijelom proteže uz dolinu Arasa odnosno uz granice s Turskom, eksklavom Nahčivanom, Armenijom i Azerbajdžanom. Sjeverno od rijeke paralelno se protežu turska cesta D080 (dio europskog koridora E99), nahčivanska cesta M7 i M8, armenska cesta H48, te azerbajdžanska cesta M6 i R42 (dio europskog koridora E002). Iranska cesta 12 na sjeveru se nadovezuje na međunarodni koridor AH81 koji vodi do gruzijsko-ruske granice u blizini grada Vladikavkaza.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Literatura
*  
;Ostali projekti
Put 14 (Iran)

**Cesta 14** (perz. جاده ۱۴) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja spaja Ardabil i Salmas. Duljina prometnice iznosi 460 km i proteže se kroz Ardabilsku pokrajinu, Istočni i Zapadni Azarbajdžan. Ostali veći gradovi koje povezuje su Tasudž, Šabestar, Sufijan, Tabriz, Ahar i Mešginšaher. Trasa ceste 12 dijelom se preklapa s cestom 21, 27, 31, 32 i 33.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Život je lijep

**Život je lijep** ili **Život je lep** može označavati:

* Život je lep, jugoslavenski igrani film iz 1985. godine, rež. Bora Drašković
* ''Život je lep'' (TV serija), jugoslavenska TV-serija iz 1975. godine
* *[[La vita è bella]]*, italijanski igrani film iz 1997. godine, ul. i rež. Roberto Benigni
* ''La vita è bella'' (film, 1979), sovjetsko-italijanski film iz 1979. godine, ul. Giancarlo Giannini
Život je lep

„**Život je lep**“ je jugoslovenski film snimljen 1985. godine u režiji Bore Draškovića, koji je sa Majom Drašković adaptirao scenario prema noveli Aleksandra Tišme.

## Kratak sadržaj

Lokalni voz se zaustavlja u nepropisano vreme, na nepropisanom mestu i putnici su primorani da provedu jedan dan u kafani uz prugu. To je prilika da se predstave različite ličnosti - svirači, salašari, namernici iz grada, intelektualci, hmeljari, u toj kafani prepunoj muzike, ispoljavaju svoju pravu prirodu. Kafana postaje svet, a savremena ljubavna priča pretvara se u parabolu o glavnim ljudskim težnjama.

## Uloge

## Zanimljivosti
* Radni naziv filma je bio „Nasilje“, a zatim „Nije trenutak“, da bi na kraju uzela naslov „Život je lep“.
* Pesme je otpevala pevačica Bebi Dol

## Reference

## Vanjske veze
*
Terje Vigen

***Terje Vigen*** je poema koju je 1862. napisao i objavio norveški književnik Henrik Ibsen. Radnja je smještena u Skandinaviju u doba napoleonskih ratova, kada su se Danska i Norveška nalazile pod britanskom pomorskom blokadom. Naslovni protagonist je norveški krijumčar koga Britanci uhvate i zarobe i zbog toga mu od gladi umre porodica.

*Terje Vigen* se, s obzirom na svoj epski karakter, smatra atipičnim dijelom Ibsenovog opusa, a zbog poteškoća koje izaziva njeno prevođenje je u svijetu daleko manje poznat od njegovih drama. Terje Vigen je, međutim, u Ibsenovoj domovini uživala izuzetnu popularnost i mnogi Norvežani je smatraju jednim od temelja svoje kulture. Doživjela je niz kazališnih adaptacija. Godine 1917. je švedski režiser Victor Sjöström snimio hvaljeni istoimeni film, a 1933. je u Njemačkoj snimljen remake *Das Meer Ruft* s radnjom smještenom u Prvom svjetskom ratu.

## Vanjske veze
*  ''Terje Vigen''
*  Stein Opsal, Henrik Ibsen’s poem Terje Vigen, 2007. 
*   Torstein Blixfjord, ''Terje'', Yokohama, nov. 2006
Zabat

**Zabat** ili Kalkan je trouglasta čeona strana neke zgrade sa dvovodnim krovom; također se 
upotrijebljava iznad vrata, prozora i sl. Pod tim pojmom se podrazumijeva i cijela zidna površina iznad koje je ovaj dio. U terminologiji majstora još se za ovo upotrebljavaju izrazi "kibla" i "kalkan". Drugačije se još ovaj elemenat zove **timpanon**. U grčkoj arhitekturi kod dorskih građevina najčešće ima reljef a kod ionskih reljef je obavezan. U srednjovjekovnoj arhitekturi to je dio portala između nadvratnika i luka koji se još zove i luneta koja nastaje iz razloga da se pomoću luka rastereti ravni nosač prebačen preko određenog otvora i u tom smislu ona je identična sa timpanon. Lunete su u srednjovjekovnoj arhitekturi i posebno u romanici bile osnovne površine na kojima se se razvijali figurativni prikazi. U renesansi se ovaj oblik (timpanon) upotrebljava također iznad portala a njegova logična funkcija da odvodi vodu je u baroku narušena smještanjem skulpture u vrh timpanon u smislu bogatog ukrašavanja portala u baroknom stilu i narušavanje logike koja je postojala u grčkoj umjetnosti.

## Vanjske veze
Zrmanja

**Zrmanja** je reka u sjevernoj Dalmaciji. Duga je 69&nbsp;km, sa slivom površine 554&nbsp;km². Izvire ispod planine Poštak u južnom delu Like, protiče kroz Dalmaciju u podnožju Velebita i uliva se u Novigradsko more 12 kilometara od Obrovca. Plovna je od Obrovca do ušća, za manje brodove.

Nastaje iz kraškog vrela u podnožju stene Misije, visoke 200 m, kod sela Zrmanja Vrelo. U gornjem toku teče prema jugu, a zatim skreće u pravcu zapada, južnim podnožjem Velebita i prima svoju desnu, ujedno i najveću pritoku Krupu. Nakon toga, Zrmanja stvara nekoliko vodopada: Visoki buk, Berberov buk, Devića buk, Šupkov buk, Jankovića buk. Nizvodno od Obrovca se proširuje, a na ušću u Novigradsko more, široka je 300 m. Novigradsko ždrilo, uski tesnac koji spaja Novigradsko more sa otvorenim morem, u stvari je dolina Zrmanje potopljena tektonskim pokretima i pretvorena u moreuz.

Na Zrmanji se nalazi grad Obrovac i ruševine *Starog Obrovca* uzvodno. Na njenoj pritoci Krupi je pravoslavni manastir Krupa.

## Vanjske veze

* Blog o reci Zrmanji sa fotografijama Žegara, Zrmanje i Krupe (zegar-zrmanja-krupa.blogspot.com)
* Blog o reci Zrmanji (zrmanja.blog.hr)
* Članak o Zrmanji na nemačkom jeziku http://www.kajaktour.de/zrmanja.htm
* Internet sajt Tromeđa, članak: Rijeka Zrmanja .
I wish

**"I wish"** je pjesma Ai Maede (potpisane kao AiM) koja se koristila tokom prve odjavne špice animea *[[Digimon Adventure]]*. Skraćena verzija pjesme (TV Size) premijerno je emitirana 7. ožujka 1999., dok je singl izdan 23. travnja 1999., uz kasnije reizdanje 1. listopada 2004. godine. Oba izdanja singla sadržavala su i pjesmu "Itsudemo Aeru Kara" (koju također izvodi AiM), kao i karaoke verzije obje pjesme. Tekst pjesme napisao je Yoshiko Miura, dok glazbu i aranžman potpisuju Yoshihisa Shirakawa i Katsumi Horii.

Pjesma je bila središnji problem epizode "Princezin karaoke", kada je Mimi (kojoj glas posuđuje Ai Maeda) dovedena na dvor ShogunGekomona. Naime, ShogunGekomon je prije mnogo godina izgubio natjecanje u pjevanju te je upao u vječni san iz kojeg ga je moglo probuditi samo predivno pjevanje. Kada su se Mimi i Palmon našli na dvoru, Gekomoni i Otamamoni su ju zamolili da pjeva, na što je ShogunGekomon reagirao. Ipak, Mimi je prekinula pjevanje i ubrzo počela iskorištavati Gekomone i Otamamone, koji su ju tretirali kao princezu. Kada su se pojavili Tai i Joey, uspjeli su nagoviriti Mimi da otpjeva svoju pjesmu kako bi otišli i našli ostalu djecu.

### "Mimi's Song"

**"Mimi's Song"** je njemačka verzija pjesme "I wish" izdana u sklopu *Digimon* soundtracka koji je popratio njemačku sinkronizaciju animea. Koristeći izvornu glazbu, njemačku verziju izvodila je Pat Moreno (ona nije, doduše, posudila glas Mimi u sinkronizaciji), a sve na prijevod Andyja Knotea. "Mimi's Song" koristi kraću verziju originalne pjesme koja traje 1:36 minuta, odnosno TV Size verziju pjesme. Kao i u izvornom animeu, pjesma je korištena tokom prve verzije odjavne špice i kao centralni problem epizode "Princezin karaoke".
Pikova dama (Puškin)

***Pikova dama*** (; lat. *Pikovaja dama*) je priča ruskog književnika Aleksandra Puškina originalno objavljena 1834. u časopisu *[[Biblioteka dlja četnija]]*. Protagonist romana je oficir ruske carske vojske koji nastoji od ostarjele grofice doznati zašto stalno uspijeva dobivati partije karata. Priča, kojoj je kao model za naslovni lik poslužila Natalija Petrovna Golicina, je doživjela ogroman uspjeh i smatra se jednim od najpoznatijih djela Puškinovog opusa.

Također je poslužila kao predložak za najmanje tri opere, od kojih je najpoznatija ''Pikova dama'' Pjotra Iljiča Čajkovskog. Također su po njoj ili po operi snimani i igrani filmovi.

## Vanjske veze
* Tekst u nekomercijalnoj elektronskoj biblioteci «ImWerden»
Put 16 (Iran)

**Cesta 16** (perz. جاده ۱۶) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja se proteže od kaspijske luke Astare do graničnog prijelaza Gomrok-e Serov kod Turske. Duljina prometnice iznosi 428 km i prolazi kroz Gilan, Ardabilsku pokrajinu, Istočni i Zapadni Azarbajdžan. Trasa ceste 12 dijelom se preklapa s cestom 14, 21, 32 i autocestom 2, a prema zapadu se nadovezuje na tursku cestu D400 (dio međunarodnog koridora E90). Važniji gradovi uz cestu su još Ardabil, Sarein, Nir, Sarab, Duzduzan, Bostanabad, Tabriz, Hosrovšaher i Urmija. Dana 13. 11. 2008. dovršena je gradnja 15-kilometarskog mosta preko Urmijskog jezera (dio ceste 16) čime je put od Urmije do Tabriza reduciran za 135 km.

## Veze
* Popis iranskih cesta
* Transport u Iranu

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Caesar Trunzo

* 'Caesar Trunzo*' (Brooklyn, 11. svibnja 1926. - 28. svibnja 2013.) bio je američki republikanski političar koji je služio u Senatu Države New York od 1973. do 2008.. R1926., u Bruklinu.Diplomirao je u srednjoj Školi Fort Hamilton, Brooklyn. Služio je u američkoj vojsci od 1944 do 1946. Prije početka političke karijere je radio kao knjigovođa u nekoliko kompanija, odnosno u upravi grada Islipa, gdje je 1959. postao član Ureda za planiranje. Od 1965. je bio član Gradskog vijeća.

Prvi put je u državni Senat izabran 1973. godine. Tamo je ostao sve do izbora 2008. kada ga je uvjerljivo porazio demokratski kandidat Brian X. Foley.

Umro je sa 87 godina 28. svibnja 2013..
Moai

**Moai** su goleme kamene skulpture ljudskih figura na Uskršnjem otoku i njegov su svojevrsni zaštitni znak. Veliko je pitanje tko je, kada, kako i zašto izradio, isklesao i postavio te kamene orijaše na otočiću u Pacifiku. U izradi je novi popis svjetskih čuda za treće tisućljeće, a među kandidatima je i Rapa Nui. Zanimljivo je da do danas nikada, ni u kojoj prilici nisu ni otok ni tisuću tih svojevrsnih gorostasnih sfinga spominjani kao jedno od svjetskih čuda. Osim što se Uskršnji otok spominje i kao *mrvica [[Lava|lave]] u beskraju Tihog oceana*, često i kao otok *tisuću zagonetki* taj je otok zanimljiv i zbog svog geografskog položaja. Postoje opravdani razlozi zašto ga nautičari nazivaju *najusamljeniji otok na Zemlji na kojem žive ljudi*. Za taj se otok tisućljećima nije znalo da postoji.
 
## Historija

Otok je 5. travnja 1722. godine otkrio nizozemski moreplovac Jakob Roggeveen. Kako je bio Uskrs otok je nazvan Uskršnji. Sve do 1888. godine otok nije pripadao nikome, a onda je pridodan Čileu kao najbližoj državi. Dolaskom turista otok je opet poprimio stari naziv Rapa Nui. Najstariji naziv otoka je *Pito O Te Nehuna* što znači *Pupak Zemlje* u posljednje vrijeme je sve zagonetniji. Ne može se sa sigurnošću reći je li Uskršnji otok najusamljenije mjesto na Zemlji no udaljenost od Čilea iznosi nešto više od 3600&nbsp;km a od Tahitija, najistočnijeg otoka Polinezije Rapa Nui je udaljen oko 5000&nbsp;km. No Uskršnji otok je opremljen zračnom lukom velikih kapaciteta. Naime kad su stručnjaci NASA-e shvatili da je Uskršnji otok točno na putanji njihovih svemirskih letjelica, na tom su otoku napravili jednu od najdužih sletno-uzletnih staza na svijetu.

### Moai danas

Danas je stručno prihvaćeno da moajia ima više od tisuću, a starost im se procjenjuje između 400 i 1000 godina. Sve su statue izrađene iz crvenkasto- tamnosmeđeg vulkanskog pršinca, tufa. Moaiji su izgledom vrlo slični, ali su različitih dimenzija. Prosječna visina tih kamenih divova u prosjeku doseže pet metara no ima i mnogo viših čija visina doseže i 20 m. Masa nekih premašuje i 100 tona. Samo šešir nekih moaija teži i do 10 tona. Posebno je zanimljivo pitanje kako su stanovnici Rapa Nuija transportirali te uspravljali goleme moajie u vrijeme dok na otoku nije bilo mehanizacije. Najviše kipova ima oko vulkanskih kratera – oko kratera Rana Kao tj. Na padinama vulkana Rano Ravaku ili podno najvišeg vulkanskog vrha na otoku Tera Vaka. Svaki od njih oduševljava i zbunjuje kako turiste tako i arheologe, etnologe ili povjesničare. Nameću se mnoga pitanja za koja do danas nema odgovora.

## Čudno otkriće
U maju 2012. godine arheolozi su otkrili kako velike kamene glave imaju i tela koja su ispod zemlje par metara .Iskopali su dva moaia koja imaju tela pod zemljom,a na jednom su našli čudne znakove koji još nisu misle da su ti znakovi potpis kipara koji je napravio moaie prije 1000 godina.

## Izvori
Stefany Hohnjec

**Stefany Hohnjec** (Koper  , 7. augusta 1986.) je bivša hrvatska manekenka i foto model, najpoznatija po osvajanju titule Miss Sporta 2004. godine. Prije početka manekenske karijere se bavila ritmičkom gimnastikom. Od sredine 2000-ih povremeno je nastupala u hrvatskim i eksjugoslavenskim reality emisijama kao što je ''Bar'' i ''Farma''.

Stefany je završila studij poslovne ekonomije na Libertas međunarodnom sveučilištu. Trenutno studira na Kineziološkom fakultetu, te je otvorila Klub ritmičke gimnastike Stefany Hohnjec na lokacijama u Velikoj Gorici i Zagrebu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Članci o Stefany Hohnjec na portalu dnevnik.hr
* Članci o Stephany Hohnjec na portalu dnevnik.hr
Sandra Lončarić

**Sandra Lončarić** (Brugg, 13. srpnja 1974.) je hrvatska filmska, televizijska i kazališna glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Počivali u miru" kao Sara Rogoz (2013.)
* "Nedjeljom ujutro, subotom navečer" kao Olga Abakumov (2013.)
* "Pod sretnom zvijezdom" kao Suzana Ivanović (2011.)
* "Dolina sunca" kao Višnja (2009.-2010.)
* "Mamutica" kao Nada (2009.)
* "Hitna 94" kao dr. Sara Katanić (2008.)
* "Zauvijek susjedi" kao Margarita Ivelja (2008.)
* "Dobre namjere" kao Tonka Bakula (2007.-2008.)
* "Cimmer fraj" kao Vida Vanga (2007.)
* "Balkan Inc." kao Jasminka (2006.)

### Filmske uloge
* "Josef" kao Pelagija (2011.)
* "Korak po korak" kao Stella (2011.)
* "Koko i duhovi" kao Jagoda (2011.)
* "Ljubavni život domobrana" kao Marijana (2009.)
* "Generalov carski osmijeh" (2002.)
* "Kraljica noći" kao Jagoda (2001.)
* "Srce nije u modi" kao recepcionerka (2000.)
* "Crvena prašina" kao Lidija (1999.)
* "Zavaravanje" kao Stella (1998.)
* "Anđele moj dragi" (1996.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na HNK-Osijek.hr
Josef (film)

***Josef*** je hrvatski ratni film snimljen 2011. u režiji Stanislava Tomića. Premijerno je prikazan na pulskom filmskom festivalu 2011. godine, gdje je izazvao pažnju zbog radnje temeljene na urbanim legendama vezanim uz neke važne ličnosti hrvatske povijesti, ali još više zbog angažmana kontroverznog pjevača Marka Perkovića Thompsona koji je za njega uradio glazbu, te se pojavljuje u jednoj od manjih uloga.

## Radnja

Istočno bojište, Galicija, 1915. godine. Ruski vojnici i Čerkezi pod zapovjedništvom kapetana Serjože (Dražen Šivak) pljačkaju mrtve austrijske vojnike u napuštenom rovu, ubijajući preživjele. Nakon što su otišli, jedan vojnik koji je bio samo ranjen (Neven Aljinović-Tot), dolazi k svijesti, i na sebe oblači odoru i šinjel jednog mrtvog dočasnika kako bi se ugrijao. Kreće opustošenim krajem prema austrijskim položajima i susreće grupicu uplašenih austrijskih vojnika, Hrvata i Mađara domobrana, te im se priključuje. No nailazi druga grupa austrijskih vojnika, koju predvodi natporučnik Tiffenbach (Alen Liverić), te ih sve zarobljavaju pod optužbom za dezertiranje. Pronašavši u vojnikovom džepu dokumente mrtvog dočasnika, Austrijanci povjeruju da je on ta osoba, tj. zugsführer (vodnik) Josef, prvak u mačevanju, te ga u zadnji tren ne strijeljaju. "Novi Josef" sada bude premješten u zapovjedništvo lokalne jedinice, no ubrzo ga šalju na zadatak, pod zapovjedništvom natporučnika Tiffenbacha, koji sumnja da je Josef zapravo varalica.

## Uloge
### Glavne uloge
* Neven Aljinović-Tot - "vodnik Josef" (prva varalica)
* Alen Liverić - natporučnik Tiffenbach (druga varalica)
* Dražen Šivak - kapetan Serjoža (treća varalica)
* Sandra Lončarić - Pelagija

### Sporedne uloge
* Bojan Navojec - Jambrek
* Igor Hamer - Sirađu
* Ivo Gregurević - Muđibar
* Robert Ugrina - desetnik Berket
* Dieter Schaad - pukovnik
* Milan Štrljić - bojnik Watzke
* Vid Balog - Štef
* Draško Zidar - ruski bojnik
* Hana Hegedušić - Johanna
* Viktor Glotz - Pišta 
* Božidarka Frajt - vlasnica bordela
* Anne Lise Maxiant - higijeničarka
* Marko Perković Thompson - austrijski vojnik
* Zorana Rajić - prostitutka
* Nino Sorić - zarobljeni dezerter
* Filip Šovagović - dezerter u bijegu
* Tvrtko Jurić - austrijski vojnik u kamionu
* Filip Pobran - ruski kurir
* Miroslav Buhin - lovac na štakore
* Antonio Farkaš - Evgenij
* Šime Zanze - vojnik na mostu
* Tatjana Kandrač - pljačkašica leševa
* Vanja Stojković - ruski vojnik pred zapovjedništvom

## Izvori

## Vanjske veze
*
Korak po korak (film)

***Korak po korak*** je hrvatski ratni dramski film iz 2011. godine kojeg je režirala Biljana Čakić-Veselić. Radnja je smještena u Osijek za vrijeme Domovinskog rata, a protagonistica je starija Osječanka čija se kuća nalazi na samoj crti bojišnice i koja prevođenjem nastoji zaraditi novac kako bi svom mladom sinu - dragovoljcu mogla kupiti pancirni prsluk.

## Uloge
* Ksenija Marinković - Vjera Kralj
* Nenad Cvetko - Gross 
* Hrvoje Perc - Krsto Kralj
* Sreten Mokrović - Tomo Kralj
* Vera Zima - Mara
* Neven Paleček - Papageno - Drago
* Darko Milas - mladi gazda
* Goran Navojec - Brko
* Vili Matula - humanitarac
* Sandra Lončarić - Stella
* Bojan Navojec - Mikloš
* Andrej Dojkić - tetovirani klinac
* Božidarka Frajt - majka mladog gazde
* Barbara Prpić - novinarka
* Aljoša Vučković - šarmantni gospodin
* Slaven Knezović - Mato
* Mladen Vulić - Bradonja #1
* Draško Zidar - Bradonja #2
* Andrea Cindrić - Grossova majka (12. god)

## Reference

## Vanjske veze
*
Zavaravanje (film)

***Zavaravanje*** je hrvatski dugometražni igrani film iz 1998. godine. Protagonist filma je sredovječni vozač kamiona po imenu Joža koji se prilikom dolaska na jadransku obalu i susreta s mladom ženom počinje prisjećati svojih doživljaja iz Domovinskog rata.

## Izvori

## Vanjske veze
*