open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
VVER reaktor

**VVER reaktor** ili **tlačni reaktor PWR sovjetske tehnologije** (rus.: *Водо-водяной энергетический реактор* ili *vodo-vodnoj energetičeskij reaktor*) je serija tlačnih reaktora PWR, koja se započela graditi u bivšem Sovjetskom Savezu, sa snagama do 1000 MW. Kao nuklearno gorivo se koristio malo obogaćeni uranijev dioksid (UO2). Danas je u pogonu oko 50 reaktora ovakvog ruskog tipa (Armenija, Bugarska, Kina, Češka, Finska, Mađarska – Nuklearna elektrana Paks, Indija, Iran, Slovačka, Ukrajina i Rusija).

## Historija
Prvi VVER reaktor je sagrađen prije 1970. Najčešći model ovih reaktora je VVER-440 Model V230, instalirane snage 440 MW. Glavna razlika ovih nuklearnih reaktora s obzirom na zapadne reaktore je da on ima 6 petlji rashladnog sustava, dok tlačni reaktori PWR imaju obično 2 do 4 petlje rashladnog sustava. Poboljšana varijanta VVER-440, Model V213 ima dodatne ugrađene djelove nuklearne sigurnosti koje su usvojili sovjetski konstruktori, a obuhvaća dodatno hlađenje jezgre nuklearnog reaktora i pomoćni sustav napojne vode, te poboljšane sustave otkrivanja kvarova i povećanog ionizirajućeg zračenja.

Najveći model VVER-1000 je razvijen nakon 1975., a ima 4 petlje rashladnog sustava, smještenog unutar zaštitne betonske strukture, koji rasprskava rashladno sredstvo pod tlakom. Ovaj model ima ugrađenu automatsku kontrolu sigurnosti, koji odgovara zapadnim standardima nuklearnih reaktora III. generacije. Na tržištu se nudi i model VVER-1200, instalirane snage 1200 MW, koji ima još naprednije kontrole sigurnosti.

## Način rada
VVER reaktor je nuklearni reaktor hlađen i moderiran (usporivač neutrona) običnom demineraliziranom vodom. Nuklearni gorivni štapovi su uronjeni u vodu pod tlakom od 15 MPa, tako da voda vrije tek iznad 300 °C. Nuklearno gorivo je malo obogaćeni uranijev dioksid UO2 (od 2,4 do 4,4% uranij-235). Jakost nuklearne reakcije (snaga) se kontrolira kontrolnim štapovima, koji se nalaze s gornje strane nuklearnog reaktora. U slučaju da dođe do problema s kontrolom lančane nuklearne reakcije, kontrolni štapovi se potpuno uranjaju do dna nuklearnog reaktora, čime se on gasi.

VVER reaktor je konstruiran za vijek trajanja od 35 godina. Najnovija ruska istraživanja su pokazala da se vijek trajanja može produžiti na 50 godina, ukoliko se glavni dijelovi zamijene. Tako na primjer, nuklearna elektrana Novovoronjež je ugašena 2010., s ciljem zamjene vitalnih dijelova i produžetka rada za slijedećih 30 godina.

## Nuklearne elektrane s VVER reaktorom

## Izvori
Tlačni teškovodni reaktor

**Tlačni teškovodni reaktor** PHWMR (eng. *Pressurized Heavy Water Moderated Reactor*) ili **CANDU reaktor** (eng. *CANadian Deuterium Uranium*) je vrsta nuklearnog reaktora koji se moderira (usporavanje neutrona) se i hladi teškom vodom. Teška voda je bolji moderator od lake, ali je taj način hlađenja skuplji. Osim što se teška voda odvojeno koristi za moderaciju i rashladno sredstvo, a prirodni uranij (ili malo obogaćeni uranij) kao nuklearno gorivo, osobenost teškovodnog reaktora (HWR) kanadske proizvodnje je i upotreba vodoravno postavljene reaktorske posude – kalandrije. 12 nuklearnih gorivnih elemenata, svaki duljine 0,5 metara, položeni su u unutrašnjost tlačne cijevi u kojoj se nalazi rashladno sredstvo pod tlakom 11 bar. Svaka tlačna cijev koaksijalno je postavljena unutar jedne od ukupno 380 cijevi kalandrije nešto većeg polumjera. Moderator (teška voda), temperature oko 603 °C, nalazi se oko cijevi kalandrije na tlaku malo većem od atmosferskog. Zamjena goriva obavlja se tokom rada reaktora posebnim strojevima. Rashladni krug izvan kolektora kalandrije isti je kao u tlačnih reaktora PWR. Teška voda temperature oko 853 °C prolazi kroz U-cijevi parogeneratora i nakon što preda toplinu običnoj vodi sekundarne strane parogeneratora vraća se natrag u reaktor. Osobenost kanadskog teškovodnog reaktora CANDU je kontinuirana izmjena nuklearnog goriva, što znači da se izmjena goriva obavlja tokom normalnog rada reaktora. Danas je u pogonu 37 tlačnih teškovodnih reaktora, uglavnom u Kanadi (17) i Indiji (15), dok ih ima i u Rumunjskoj (2), Južnoj Koreji (4), Kini (2), Argentini (1) i Pakistanu (1).   

## Nuklearna elektrana Cernavodă
Nuklearna elektrana Cernavodă (rum.: *Centrala Nucleară de la Cernavodă*) je jedina nuklearna elektrana u Rumunjskoj. Ona proizvodi oko 20% električne energije u Rumunjskoj. Pogoni Cernavodă 1 i Cernavodă 2 koriste tlačne teškovodne reaktore PHWMR (eng. *Pressurized Heavy Water Moderated Reactor*) ili CANDU (eng. *CANadian Deuterium Uranium*) reaktore, koji se moderiraju (usporivač neutrona) i hladi teškom vodom. Teška voda se dobiva u mjestu Drobeta-Turnu Severin, a obična voda za hlađenje se koristi iz kanala Dunav-Crno more. Osebujnost ove elektrane je u činjenici da se radi o jedinoj nuklearnoj elektrani s teškovodnim reaktorom u Europi, koja koristi prirodni uranij kao gorivo i tešku vodu (D2O) visoke čistoće (s izotopskim sastavom > 99,75%) kao moderator (usporivač neutrona) i rashladno sredstvo (u dvije potpuno odvojene zatvorene petlje). Osobina je ove vrste energetskih nuklearnih reaktora da im se zbog prirodnog ili vrlo malog obogaćenja uranija, gorivo mora učestalo mijenjati bez prekida pogona reaktora i proizvodnje električne energije. Zbog te činjenice i sama kalandrija specifičnog je oblika i bitno se razlikuje od reaktorskih posuda tlačnih reaktora PWR. Stoga je projektiran i izveden poseban uređaj s mehanizmom kojim se vrši izmjena gorivnih elementa u pogonu. 

## Izvori
RBMK reaktor

**RBMK reaktor** (rus. *Реактор Большой Мощности Канальный* ili *Reaktor Bolšoj Močnosti Kanaljnij*) je nuklearni reaktor koji je hlađen običnom vodom, te moderiran grafitom LWGR (eng. *Light Water-cooled Graphite-moderated Reactor*), odnosno ruska verzija kipućeg reaktora kanalnog tipa. Ovaj je tip reaktora moderiran grafitom i hlađen kipućom vodom. Nuklearno gorivo mu je oksid obogaćenog uranija, čime je smanjena potreba za učestalim zamjenama goriva. Za razliku od svojih prethodnika, ti reaktori koriste više temperature rashladnog sredstva. Spada u ranu varijantu nuklearnih reaktora II. generacije. 

Osim povoljnih ekonomskih okolnosti u ovog tipa reaktora gorivo se može mijenjati za vrijeme rada reaktora, odnosno bez zaustavljanja, a reaktor je proizvodio i plutonij za vojne svrhe. Građen je samo u bivšem Sovjetskom Savezu i bio vrhunac sovjetskog nuklearnog programa za proizvodnju reaktora u vojne svrhe. Kako je VVER reaktor bio tehnološki puno zahtjevniji, bivši Sovjetski Savez se više zalagao za gradnju RBMK reaktora. Reaktor tipa RBMK bio je uključen u Černobilsku nesreću. RBMK tehnologija je razvijena pedesetih godina 20. stoljeća i sada se smatra zastarjelom. Danas je u pogonu još desetak ovakvih reaktora i to isključivo u Rusiji.   

## Nuklearne elektrane s RBMK reaktorima
Donja tablica pokazuje stanje nuklearnih elektrana s RBMK reaktorima: u normalnom radu su obojene zeleno, zatvorene nuklearne elektrane su obojene crveno, nuklearne elektrane u gradnji su žuto i stavljena izvan pogona su plavo.

## Izvori
Sjeverni Ayrshire

**Sjeverni Ayrshire** (škotsko-gelski: *Siorrachd Inbhir Àir a Tuath*, engleski: *North Ayrshire*) je jedno od 32 
područnih vijeća  i namjesništva na zapadu Škotske. 
## Geografija
Glavnina površine nalazi se u pokrajini Ayrshire, a područna vijeća sa kojima graniči su Renfrewshire, Istočni Ayrshire i Južni Ayrshire. Sadrži i otok Arran (tradicionalno u pokrajini Buteshire) i još neke otoke donjeg dijela zaljeva Firth of Clyde, uključujući Great Cumbrae (Veliki Cumbrae) i Little Cumbrae (Mali Cumbrae).

Istočni Ayrshire zauzima površinu od 885.39 km² i ima 136,920 stanovnika, a administrativni centar mu je Irvine. 
## Gradovi i sela
* Ardrossan
* Beith
* Dalry 
* Dreghorn
* Fairlie
* Irvine
* Kilbirnie 
* Kilwinning
* Largs
* Millport
* Great Cumbrae
* Saltcoats 
* Skelmorlie 
* Stevenston
* West Kilbride
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice vijeća
Jean Giono

**Jean Giono** (30. mart 1895 - 9. oktobar 1970) bio je francuski književnik, najpoznatiji po romanima kojima je opisivao život i ljude svoje rodne Provanse. Slavu je stekao 1930-ih romanima, koji su nešto kasnije poslužili kao predložak za hvaljene filmove Marcela Pagnola. Sudjelovanje u prvom svjetskom ratu ga je učinilo gorljivim pacifistom, a njegovo protivljenje bilo kakvom otporu njemačkim okupatorima mu je tokom drugog svjetskog rata priskrbilo reputaciju nacističkog simpatizera i kolaboratora, te dovelo do kraćeg pritvaranja nakon oslobođenja 1944. godine. Kasnije je stekao popularnost u SAD zahvaljujući romanu *[[L'homme qui plantait des arbres]]* koji se često navodi kao svojevrsni književni manifest ekološkog pokreta.

## Izvori

## Litetatura
* "Jean Giono: From Pacifism to Collaboration". ''TELOS'' 139 (Summer 2007). New York: Telos Press
* Giono. Pierre Citron, 1990
* Jean Giono et les techniques du roman. Pierre R. Robert, 1961

## Vanjske veze
* 
* Jean Giono biography 
* Goslan, Richard J. " Jean Giono: From Pacifism to Collaboration ". ''TELOS'' 139 (Summer 2007). New York: Telos Press
* Université McGill: le roman selon les romanciers   Inventory and analysis of Jean Giono's non-novelistic writings
* Jean Giono biography 
* Giono biography  
* Jean Giono bibliography  
* Marcel Pagnol filmography  
* Tables of contents of the Cahiers du Contadour 
* Centre Jean Giono - Manosque
Radijus

**Radijus**, je dužina koja spaja centar kruga (ili kugle) s točkom na periferiji. Uobičajena oznaka je *r* što vodi porijeklo od latinske riječi *radius*.

Radijus je također polovina dijametra kruga.
: d \doteq 2r \quad \Rightarrow \quad r = \frac{d}{2}.

Iz radijusa se izvode i neke druge formule za izračunavanje: površine, opsega, kružnog isječka, itd.
Formula za dobijanje opsega kruga je: 2r**&#960;**

Radijus kruga obujma C je:
: r = \frac{C}{2\pi}= \frac{C}{\tau}.

Formula za dobijanje površina kruga je: πr2

Oznaka za dijametar kruga je malo latinično slovo d, a za centar kružnice S.

## Izvori
Jean le Bleu

***Jean le Bleu*** () je autobiografski roman francuskog književnika Jeana Gionoa objavljen 1932. godine. Radnja je smještena u malo provansalsko mjesto i sastoji se od niza anegdota o njegovim stanovnicima koje je Giono prikupio prilikom svog odrastanja.

Godine 1938. je Marcel Pagnol po njegovim motivima snimio hvaljeni film *[[La Famme du boulanger]]*. Godine 1978. je u Francuskoj snimljen i istoimeni TV-film.
Volumni protok

**Volumni**, **obujamni** ili **zapreminski protok** je fizikalna veličina koja određuje obujam (volumen) fluida koji prolazi neku točku u jedinici vremena (m<sup>3</sup>/s). Protok je jedna od osnovnih fizikalnih veličina koja se mjeri u industrijskom pogonu. Mjerenjem protoka određuju se energetske i materijalne bilance na osnovu kojih se određuje produktivnost procesa proizvodnje. Istovremeno protok je najčešće i osnovna veličina čijom se promjenom upravlja procesom proizvodnje. Mjerenje protoka kapljevina, plinova, višefaznih tekućina i suspenzija je složeno, podložno je brojnim pogreškama, i zato je razvijen je veliki broj različitih mjernih postupka u svrhu preciznog i pouzdanog mjerenja.   

Volumni protok se određuje kao:

: Q = \frac{\Delta V}{\Delta t}  .

gdje je:
* *Q* - volumni protok (m<sup>3</sup>/s),
* Δ*V* - promjena obujma fluida (m<sup>3</sup>), koji teče kroz neki presjek (npr. cijevi), ,
* Δ*t* - vrijeme trajanja toka fluida koji teče kroz neki presjek (s).
Volumni protok u cijevi je određen limesom omjera volumena tekućine koja protječe kroz presjek cijevi u intervalu vremena kada interval postaje beskonačno mali:

:Q = \frac{{\rm d}V}{{\rm d}t}

Kubni metar u sekundi je mjerna jedinica za volumni protok. Najčešće se koristi za mjerenje volumnog protoka vode. Također može poslužiti i za mjerenje količine eksploatacije raznih materijala poput kamena, pijeska i sl.

* 1 m3/s je 1000 litara u sekundi.

Volumni protok u cijevi se može odrediti i kao:

: Q = \mathbf{v} \cdot \mathbf{A}  

gdje je:
* **v** – brzina fluida u cijevi (m/s),
* **A** – presjek cijevi (m<sup>2</sup>).

Brzina tekućine u cijevi mijenja se položajem i vremenom. Bitno se razlikuje laminarno od turbulentnog protjecanja. 

## Maseni protok
Maseni protok je masa fluida koja prolazi neku točku u jedinici vremena (kg/s). Maseni protok se može odrediti kao:

:\dot m = \rho \mathbf{v} \cdot \mathbf{A} = \rho Q = \mathbf{j}_{\rm m} \cdot \mathbf{A} 

gdje je:
* *&rho;* - gustoća fluida (kg/m3),
* **v** – brzina fluida u cijevi (m/s),
* **A** – presjek cijevi (m<sup>2</sup>),
* *Q* - volumni protok (m<sup>3</sup>/s),
* **j**m - maseni fluks.

## Izvori
La Femme du boulanger

***La Femme du boulanger*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1938. u režiji Marcela Pagnola. Scenarij je napisao sam Pagnol po motivima romana *[[Jean le Bleu]]* Jeana Giona, a po žanru je kombinacija drame i komedije. Protagonist, koga tumači Raimu, je sredovječni pekar u malom provansalskom mjestu koga mlada supruga (čiji lik tumači Ginette Leclerc) napusti radi privlačnog pastira, a zbog čega on padne u depresiju i više nije u stanju peći kruh. Radnja prikazuje kako se mještani, koji su ga zbog toga ranije izrugivali, ostaju bez kruha te zato odlučuju udruženim snagama nagovoriti odbjeglu suprugu da se vrati mužu. *La Femme de boulanger* se često navodi kao jedan od najboljih filmova u Pagnolovoj filmografiji. Popularnost je stekao i izvan francuskih granica, te je tako po njegovim motivima na Broadwayu 1989. postavljen mjuzikl pod naslovom *[[The Baker's Wife]]*.

## Uloge
* Raimu ... Aimable Castanier
* Ginette Leclerc ... Aurélie Castanier
* Fernand Charpin ... Le marquis Castan de Venelles
* Robert Vattier ... Le Curé
* Charles Blavette ... Antonin
* Robert Bassac ... L'instituteur
* Marcel Maupi ... Barnabé
* Alida Rouffe ... Céleste
* Odette Roger ... Miette
* Yvette Fournier ... Hermine
* Maximilienne ... Melle Angèle
* Charblay ... Le boucher
* Julien Maffre ... Pétugue
* Adrien Legros ... Barthelemy
* Jean Castan ... Esprit

## Vanjske veze
*
Limes (matematika)

**Limes** je jedan od osnovnih pojmova u matematičkoj analizi.

## Limes niza
Neka je (a_n) niz realnih ili kompleksnih brojeva. Reći ćemo da niz  (a_n)  konvergira broju *L* (realan ili kompleksan broj) ako vrijedi  (\forall \epsilon > 0(\exists n_0 \in \mathbb{N}) (n\in \mathbb{N} , n> n_0 \Rightarrow |a_n - L|. Možemo to interpretirati na način da kažemo da za dovoljno velike n-ove članovi niza će biti sve bliže broju *L*. Poznavajući realne nizove možemo poznavati i kompleksne nizove jer vrijedi da kompleksan niz  (z_n)  možemo pisati kao  z_n=a_n+ib_n , gdje su  a_n  i  b_n  realni nizovi. Ako niz  z_n  konvergira k z=a+ib , onda vrijedi da je \lim_{n} a_n=a  i isto za niz b_n (što je lagano za pokazati).

Ako niz realnih brojeva nije konvergentan kažemo da je divergentan.

Limes niza se "dobro" ponaša i na računske operacije. Za nizove  (a_n),(b_n)\subseteq \mathbb{R}  takve da \lim_{n} a_n=A,\lim_{n} b_n=B i  c \in \mathbb{R} vrijedi:
:  \lim_n (a_n+b_n)=A+B
:  \lim_n (c\cdot a_n)=c\cdot A
:  \lim_n (a_n\cdot b_n)=A\cdot B
:  B\neq 0 \Rightarrow \lim_n \frac{a_n}{b_n}=\frac{A}{B} 
:  |\lim_n a_n|=\lim_n |a_n| 

## Limes funkcija
Neka je \emptyset  \neq I \subseteq \mathbb{R} ,  c\in \langle a,b \rangle ,\langle a,b \rangle \setminus \{c\}  \subseteq I  i  f: I \rightarrow \mathbb{R}  funkcija. Kažemo da ƒ ima limes  L\in \mathbb{R}  u točki *c* ili da ƒ konvergira prema *L* kada *x* teži prema *c* ako vrijedi  ((a_n) \subseteq \langle a,b \rangle \setminus \{c\}, \lim_n a_n =c \Rightarrow \lim_n f(a_n)=L  što pišemo  \lim_{x \rightarrow c} f(x)=L . To možemo izreći na način da kažemo da čim neki niz koji je sadržan u okolini *c* i teži k *c*, a nije baš *c* (jer mi ne znamo jeli *c* u domeni ili ne) da tada niz funkcijskih vrijednosti teži prema *L*.

Postoji i epsilon-delta definicija koji je ekvivalentna definiciji preko nizova. Pa neka je f:I \rightarrow \mathbb{R}, I \subseteq \mathbb{R} . Kažemo da ƒ ima limes  L\in \mathbb{R}  u c\in I  ako vrijedi
 (\forall \epsilon > 0) (\exists \delta > 0) (x\in I , 0
Alexander's Ragtime Band (film)

***Alexander's Ragtime Band*** je američki crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1938. u režiji Henryja Kinga. Ime je dobio po istoimenoj ragtime pjesmi Irvinga Berlina , koji je napisao muziku. Radnja započinje 1910-ih, koristeći kao okvir priču o mladom aristokratskom muzičaru (čiji lik tumači Tyrone Power) koji, na užas svoje porodice otkriva "prostački" ragtime, te prati, odnosno rekonstruira najvažnije događaje u historiji američkog jazza sve do početka 1930-ih. Film je producirao studio 20th Century Fox, potaknut velikim uspjehom kostimiranog muzičkog spektakla *[[In Old Chicago]]*, za koji je okupljena isti režiser i glumačka ekipa. *Alexander's Ragtime Band* je postao jedan od najuspješnijih filmova godine. Godine 1939. je osvojio Oscar za najbolju muziku.

## Uloge

* Tyrone Power&nbsp;— Alexander
* Alice Faye&nbsp;— Stella Kirby
* Don Ameche&nbsp;— Charlie Dwyer
* Ethel Merman&nbsp;— Jerry Allen
* Jack Haley&nbsp;— Davey Lane
* Jean Hersholt&nbsp;— Professor Heinrich
* Helen Westley&nbsp;— Aunt Sophie
* John Carradine&nbsp;— Taxi Driver
* Paul Hurst&nbsp;— Bill
* Wally Vernon&nbsp;— sam sebe
* Ruth Terry&nbsp;— Ruby
* Douglas Fowley&nbsp;— Snapper

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Test Pilot (film)

***Test Pilot*** () je američki crno-bijeli akciono-dramski film snimljen 1938. u režiji Victora Fleminga. Nastao je po ideji američkog mornaričkog oficira i zrakoplovnog pionira Franka Weada. Naslovni protagonist, koga tumači Clark Gable je hrabri, ali neodgovorni probni pilot, koji zajedno sa vjernim prijateljem i mehaničarom (koga glumi Spencer Tracy), testira eksperimentalne modele najnovijih aviona, iako to izaziva brigu njegove supruge (koju tumači Myrna Loy). *Test Pilot* je sniman uz pomoć američkog vojnog zrakoplovstva, a u završnoj sceni je korišten prototip znamenitog teškog bombardera B-17 "Leteća tvrđava". Snimanje su obilježile napetosti i otvoreno suparništvo Gablea i Tracyja; usprkos toga su Tracy i Loy kasnije tvrdili da im je to najdraži film, a Tracy i Gable ponovili suradnju u još nekoliko filmova.

## Uloge
* Clark Gable ... Jim Lane
* Myrna Loy ... Ann Barton
* Spencer Tracy ... Gunner Morris
* Lionel Barrymore ... Drake
* Samuel S. Hinds as	General Ross
* Marjorie Main ... Stanodavka
* Gloria Holden ... Mrs. Benson
* Virginia Grey ... Sarah
* Priscilla Lawson ... Mable
* Arthur Aylesworth ... Frank Barton

## Vanjske veze
* 
*
Edward J. Flanagan

Monsignor **Edward Joseph Flanagan** (Leabeg, County Roscommon, Irska, 13. jul 1886 - Berlin, 15. maj 1948) bio je američki katolički svećenik rodom iz Irske, najpoznatiji po tome što je 1917. godine osnovao sirotište poznato kao Boys Town ("Grad dječaka"), odnosno istoimeno selo u Okrugu Douglas u državi Nebraska, a koje je poslužilo kao model brige o napuštenoj i delikventnoj omladini. Flanagan je zbog rada postao jedna od najuglednijih ličnosti međuratne Amerike, a papa Pio XI mu je 1917. dao titulu monsignor. O njegovom radu je 1938. godine u Hollywoodu snimljen film *[[Boys Town (film)|Boys Town]]* gdje je njegov lik tumačio Spencer Tracy i za to dobio Oscara. Flanagan je nastojao poboljšati rad "Grada dječaka" istražujući metode sličnih institucija po svijetu, te je krajem 1940-ih putovao u Japan, Koreju, Austriju i, na kraju, Njemačku gdje je umro od srčanog udara.

## Literatura
* Boys Town official site
* Father Edward J. Flanagan, Founder of Boys Town in 1917 
* Group wants Boys Town Founder Canonized
Marie Antoinette (film, 1938)

***Marie Antoinette*** je američki crno-bijeli historijski film snimljen 1938. u režiji W. S. Van Dykea. Temelji se na istoimenoj biografskoj knjizi austrijskog pisca Stefana Zweiga. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Norma Shearer, je francuska kraljica Marije Antoanete. Radnja prikazuje njen život od trenutka kada se kao 15-godišnja austrijska princeza udaje za francuskog princa i budućeg kralja Louisa XVI (koga glumi Robert Morley) do giljotiniranja za vrijeme francuske revolucije.

*Marie Antoinette* je bio jedan od najskupljih i najprestižnijih historijskih spekatakala u historiji studija Metro-Goldwyn-Mayer. Rad na filmu je započeo 1933. godine kada ga je novinski tajkun William Randolph Hearst zamislio kao film za svoju ljubavnicu Marion Davies; Heart i MGM su se, međutim, razišli, a MGM-ov glavni producent Irving Thalberg je film namijenio svojoj supruzi Shearer. Scenografi i kostimografi su za potrebe snimanja putovali po Austriji i Francuskoj kako bi proučavali autentične lokacije i artefakte, a u MGM-ovim studijima je sagrađena plesna dvorana dva puta veća od one u Versaillesu. Ogromni troškovi - procijenjeni na 2,9 miliona US$ - su potakli MGM da odustane od planova da film snimi u Technicoloru. Shearer je kasnije tvrdila da joj je to najdraži film.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Manastir Duga Njiva

**Manastir Duga Njiva** je manastir Srpske pravoslavne crkve posvećen Svetom proroku Iliji. Nalazi se na Dugoj Njivi, na planini Trebavi, u opštini Modriča.

## Istorijat
Nakon vojne operacije Koridor Vojske Republike Srpske, srpski narod Trebave i okoline je 1992. godine izgradio na Dugoj Njivi crkvu Lazaricu posvećenu Svetom knezu Lazaru i svim srpskim junacima. Ideja za izgradnju hrama je donesena na tradicionalnom srpskom okupljanju pod nazivom Zbor na Dugoj Njivi, koji se na Trebavi tradicionalno održava u nedelju na Ognjenu Mariju od 1919. godine. Povod je bio pobjeda Vojske Republike Srpske u operaciji Koridor, i sjećanje na sve poginule srpske borce od Kosovskog boja, do Otadžbinskog rata (1992—1996).

Prvi iskušenik Žika Nikolić je došao u manastir 2. jula 2007. godine.

## Povezano
* Manastiri u Republici Srpskoj

## Reference

## Vanjske veze
* Glas Srpske: Slavili Trebava i Trebavci 03.08.2007. 
* Frontal: Koridor života: 18. godišnjica proboja 27.06.2010.
Boys Town (organizacija)

**Boys Town** (), ranije poznat kao **Girls and Boys Town** () i **Father Flanagan's Boys' Home** () je neprofitna humanitarna organizacija za brigu i preodgoj djece bez doma i roditelja, sa sjedištem u naselju Boys Town u američkoj državi Nebraska. Osnovana je godine 1917. kao sirotište od strane katoličkog svećenika Edwarda J. Flanagana. Njene pedagoške metode su s vremenom izazvale veliku pažnju i počele služiti kao model sličnim institucijama. Godine 1938. je o njenom radu snimljen hollywoodski film *[[Boys Town (film)|Boys Town]]* u kome je Flanaganov lik tumačio Spencer Tracy. Boys Town danas ima podružnice na 12 lokacija širom SAD. Originalni Boys Town danas služi kao historijski muzej.

## Vanjske veze
* Boys Town official site
* Case studies of Boys Town, Mackinac Center for Public Policy
* William J Kozersky Stamp Company commercial site with pictures of Boys Town Christmas and Spring Seals by year.
* NEBRASKA: Boys Town Bonanza, TIME, Apr. 10, 1972
* Education: Rebuilding Boys Town, TIME, Aug. 05, 1974
Boys Town (film)

***Boys Town*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1938. godine u režiji Normana Tauroga. Scenario je inspiriran stvarnim događajima, odnosno aktivnostima katoličkog svećenika Edwarda J. Flanagana koji je osnovao sirotište za "problematične" adolescente poznato kao "Grad dječaka". Zaplet je uglavnom fiktivne prirode i prikazuje kako se Flanagan (čiji lik tumači Spencer Tracy) bori da nadvlada predrasude i strah okoline, pogotovo kada jedan od njegovih štićenika (čiji lik tumači Mickey Rooney) zapadne u nevolje. *Boys Town*, koji je svojom socijalnom porukom pogodio sentiment publike još uvijek neoporavljene od Velike depresije, postigao je veliki komercijalni uspjeh. Sljedeće godine je Tracy za svoj nastup nagrađen Oscarom za najboljeg glumca. Godine 1941. je snimljen nastavak pod naslovom *[[Men of Boys Town]]*.

Iako su specijalnost njegovog studija bili raskošni eskapistički spektakli, mjuzikli i melodrame, šef MGM Louis B. Mayer je izjavio da mu je upravo *Boys Town* najdraži film.

## Uloge
* Spencer Tracy ... Otac Flanagan 
* Mickey Rooney ... Whitey Marsh 
* Henry Hull ... Dave Morris 
* Leslie Fenton ... Dan Farrow 
* Gene Reynolds ... Tony Ponessa 
* Edward Norris ... Joe Marsh 
* Addison Richards ... Sudac
* Minor Watson ... Biskup
* Jonathan Hale ... John Hargraves 
* Bobs Watson ... Pee Wee 
* Martin Spellman ... Skinny 
* Mickey Rentschler ... Tommy Anderson 
* Frankie Thomas ... Freddie Fuller 
* Jimmy Butler ... Paul Ferguson 
* Sidney Miller ... Mo Kahn
* Janet Beecher ... Mrs. Graves
* Everett Brown ... Barky

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Odbojkaška reprezentacija Crne Gore

**Odbojkaška reprezentacija Crne Gore** je odbojkaška ekipa koja reprezentuje Crnu Goru. Do sada nije nijednom nastupila na SP, ni na EP. 

## Igrači 2013. godine
Diokle (mitologija)

**Diokle** (grč. Διοκλῆς) ime je nekoliko ličnosti iz grčke mitova i legendi:

* Diokle iz Fere, sin Orsilohov, otac blizanaca Orsiloha i Kretona te Antikleje, koja je s Mahaonom rodila Nikomaha i Gorgasa. U *[[Odiseja|Odiseji]]* Telemah i Pizistrat provode jednu noć u njegovoj kući na putu ka Sparti, kao i na putu natrag.

* Kralj Diokle, jedan od prvih sveštenika Demetre i jedan od prvih koji je bio posvećen u eleusinske misterije, zajedno s Triptolemom i Poliksebom.

* Diokle iz Megare, kamo je pobegao iz Atine. Bio je poznat po tome što je voleo dečake, a poginuo je u jednoj bici štiteći vlastitim štitom momka koga je voleo. Megarani su pokopali Diokla, poštovali ga kao heroja i u njegovu čast uveli svetkovinu Diokleju (Διόκλεια), koja se održavala svakog proleća.

* Diokle, kralj Megare, koga je s vlasti zbacio Tezej, nakon čega je Eleusina oduzeta od Megare i stavljena pod atinsku vlast. On je možda ista ličnost kao i ona pod #2 ili pod #3.

## Reference
Diokle iz Magnezije

**Diokle iz Magnezije** (grč. Διοκλῆς) bio je starogrčki pisac iz Magnezije, koji je verovatno živeo u 2. ili 1. veku pne. Upitna je teza da je to isti Diokle kome je Meleagar iz Gadare posvetio svoju antologiju. 

Diokle je autor dva dela (danas izgubljena) iz oblasti istorije filozofije: *Pregled filozofâ* (Ἐπιδρομὴ τῶν φιλοσόφων) i *Životi filozofâ* (Περὶ βίων φιλοσόφων). Čini se da su oba ta dela bila vrlo važan izvor informacija za *[[Životi i mišljenja znamenitih filozofa|Živote i mišljenja znamenitih filozofa]]* Diogena Laertija, posebno za filozofe kiničke i stoičke škole. Ništa drugo se ne zna o njegovom životu i radu.

## Reference

## Izvor
Diokle iz Mesenije

**Diokle iz Mesenije** (grč. Διοκλῆς) bio je starogrčki atletičar iz Mesenije koji je pobedio na stadionskoj trci na sedmim Olimpijskim igrama 752. pne. Stadionska trka bila je jedino nadmetanje na prvih trinaest Olimpijada.

## Reference
Diokle sa Pepareta

**Diokle sa Pepareta** (grč. Διοκλῆς, kraj 4. i početak 3. veka pne.) bio je istoričar s grčkog ostrva Pepareta. Njegova su dela danas izubljena, no zna se da je među njima bio spis o istoriji Rima: Kvint Fabije Piktor i Plutarh navode Diokla kao izvor svojih informacija za period rane rimske istorije, drevnih rimskih običaja i predačkih veza s grčkim svetom. Fabijevo delo sačuvano je samo u obliku kratkog, ali istorijski značajnog kataloškog pregleda. Za Plutarha se čini da se oslanjao na Fabija, ali priznaje Diokla za izvor svojih podataka. Dioklovi su, pak, izvori nepoznati. Možda je imao pristup rimskih izvorima i predajama, u koje je onda ugradio grčke interpretacije i interpolacije. Gotovo ništa drugo nije poznato o Dioklu. Izgleda da je bio ugledna ličnost, da je mnogo putovao i da je bio umeren i izdržljiv. Atenej citira Demetrija Skepsidskog kako bi posvedočio da je Diokle "pio hladnu vodu do svoje smrti".

Ostaje nerešeno pitanje da li je ovaj isti Diokle koji je napisao jedan spis o herojima (Περὶ ἡρώων σύνταγμα), koji spominje Plutarh, te onaj koji je napisao istoriju Persije, koju navodi Josif Flavije Ova dva dela možda se mogu pripisati i Dioklu s Rodosa, čije delo o Etoliji spominje Pseudo-Plutarh.

## Reference
Diokle iz Sirakuze

**Diokle iz Sirakuze** (grč. Διοκλῆς ὁ Συρακούσιος) bio je starogrčki zakonodavac i politički i vojni vođa u Sirakuzi krajem 5. veka pne. Istorijski je osvedočeno samo nekoliko godina njegovog života, tj. period od 413. do 408. pne.

## Govorništvo

Istoričar Diodor Sicilijski predstavlja Diokla kao slavnog i uglednog govornika, u trenutku kad ovaj, dan nakon propasti sicilijske ekspedicije 413. pne., za zarobljene Atinjane predlaže najstrožu moguću kaznu: da se atinski vođe Demosten i Nikija pogube, da se atinski vojnici pretvore u robove i pošalju na rad u kamenolomima, a da se vojnici iz gradova-saveznika Atine prodaju u ropstvo. Taj je predlog svojim govorom podržao i Gilip, koji je istakao da su istu sudbinu Atinjani bili namenili Sirakužanima u slučaju svoje pobede. Tako je predlog prihvaćen, uprkos mišljenju onih koji su zagovarali milost i koje je podržao strateg Hermokrat. (Prema Plutarhu Tukididu, Gilip je želeo da dvojicu atinskih vođe povede u Spartu kao dokaze svojih vojnih uspeha.)

## Zakonodavstvo

Nakon pobede 413. pne. Sirakužani koji su aktivno učestvovali u odbrani grada zatražili su demokratske reforme po ugledu na demokratiju koju je u Atini nakon oligarhijskog prevrata ponovo uspostavila atinska mornarica. 

Kao prve mere Diokle je uveo ograničenje mandata državnih magistrata i postavio ljude koji će napisati nove zakone. Među njima je bio i on sam, pa je uzeo vodeću ulogu, koja je bila toliko jaka da su i ti zakoni poneli njegovo ime. Pravičnost i preciznost sistema kazni i nagrada koji je uveo doneli su mu divljenje sugrađana, pa i poštovanje ljudi van Sirazuze, s obzirom na to da su i drugi polisi na Siciliji preuzeli te zakone, koji su ostali na snazi sve dok rimsko pravo nije odnelo prevagu. 

## Poraz i pad

Godine 410. pne. Hermokrat je morao u progonstvo i to je, kako veruju istoričari, dalo Dioklu nesmetanu kontrolu nad Sirakuzom. Diokle je 409. pne. postavljen na čelo sirakuške flote od nekih 4.000 ljudi, koja je trebalo da krene u pomoć Himeri, koju su opsedali Kartaginjani predvođeni Hanibalom Magom, koji se s trupama iz Hispanije iskrcao na Siciliji i odneo prvu pobedu u bici kod Selinunta. No sirakuška je ekspedicija doživela neuspeh: nakon prve bitke kod Himere sirakuška je vojska bila naterana na povlačenje zbog straha da će Hanibal Mago krenuti na Sirakuzu. Himera je tada pala i bila je razorena, a Sirakužani su spasili tek nešto himerskih žena i dece što je pobeglo sa sirakuškom vojskom. Godine 408. pne., nešto nakon bitke kod Himere, Hermokrat se vratio na Siciliju i postigao neke uspehe u borbi protiv Kartaginjana, preokrenuvši tako narod u Sirakuzi protiv Diokla. Iste godine, 408. pne. Diokle je bio poslat u progonstvo i nakon toga se više ne pojavljuje u istorijskim izvorima. Veruje se da je umro ubrzo potom, a o njegovoj smrti sačuvana je legenda nalik legendama o smrti Zeleuka i Haronde.

## Reference
Gaj Apulej Diokle

**Gaj Apulej Diokle** (lat. *Gaius Appuleius Diocles*), rođen u Luzitaniji u 2. veku nove ere, bio je antički hispano-rimski trkač dvokolicama. U dobi od 18 godina počeo je da nastupa za ekipu "Belih". Nakon šest godina, kad mu je bilo 24, prešao je u ekipu "Zelenih". Nakon još tri godine, kad mu je bilo 27, počeo je da se takmiči za ekipu "Crvenih", gde je i ostao sve dok se nije povukao u dobi od 42 godine. Dioklova je sportska karijera bila neuobičajeno duga, s obzirom na to da su mnogi dvokoličari umirali dosta mladi.

Obično se trkao dvokolicama u koje su bila upregnuta četiri konja, i u većini trka u završnici bi izletao iz pozadine do pobede. Diokle je bio poznat i po tome što je posedovao konja koji je pobedio u najmanje 200 trka *(ducenarius)*. Podaci pokazuju da je pobedio u 1.462 od 4.257 četvoroprežnih utrka na kojima je učestvovao. Ukupno je kao nagradu tokom karijere zaradio 35.863.120 sestercija, odnosno iznos kojim se za ceo Rim mogla kupiti godišnja zaliha žita ili se mogla održavati petina rimske vojske na njenom vrhuncu. Klasični filolog Peter Struck nazvao je Diokla "najbolje plaćenim sportistom svih vremena".

## Izvori
* 'Greatest of All Time', Peter Struck, *Lapham's Quarterly*, 2 Aug 2010
* Wealth of today's sports stars is 'no match for the fortunes of Rome's chariot racers', Murray Wardrop, Telegraph.co.uk, 13 Aug 2010
* Charioteers and Racing Factions 
* The Origins and Evolution of the Lusitano 
* "Roman Life", Mary Johnston, 1957
Poema

**Poema** je duža lirska pjesma sa epskom osnovom. Njen epski karakter ogleda se u izboru građe i u narativnom diskursu, a lirski u naglašavanju osjećanja i refleksivnih tonova.
Kneževa večera

**Kneževa večera** je pesma koja pripada ciklusu pesama o Kosovskom boju. To je treći komad različitih kosovskih pesama u kome se peva o kneževoj zdravici Milošu Obiliću, o sumnji na izdaju, o Miloševom (koji je tek tada prvi put izmisljen kao Milos Kobilic),  zavetovanju i o pretnji Vuku Brankoviću. Ovaj deo o Kosovskom boju je najznačajniji i najpoznatiji, a javlja se u predanju već krajem 16. veka.

## Motivi pesme

Kneževa večera predstavljena je kao dramska scena. Ona upućuje na tajnu večeru. Njena funkcija je kataloško nizanje junaka. Kneževa večera je najznačajniji momenat kosovske drame, analogan kneževom savetovanju s vojvodama pred bitku.

## Radnja pesme

Zaplet počinje kada se knez Lazar obrati Milošu Obiliću na vrlo neobičan , za Miloša uvredljiv način . Nazdravljanje je često korišćena situacija (Dramatizuje radnju i podstiče na dalji tok). Knez Lazar naslućuje izdaju ali greši u imenovanju izdajnika. Izdajnik je njemu najbliži čovek koji mu „sjedi uz koljeno“. Njegova optužba je pogrešna i nepravična, ali reči su mu pune blagosti. Tobožnjem izdajniku on, umesto pretnje kaznom, nudi velikodušno nagradu za pređašnju vernost „Vino popij a na čast ti pehar“. Zbog te blagosti reči prekora dobijaju još više na težini. Milošev odgovor knezu je dostojanstven, njegovo zavetovanje na žrtvu, humorno izobličavanje stvarnog izdajnika Vuka Brankovića i naročito njegove reči o 
sutrašnjem sudbinskom danu kada će sve dileme biti razrešene same od sebe:

## Ivan Kosančić i Milan Toplica

Ivan Kosančić i Milan Toplica nisu oblikovani kao posebni likovi. Veže ih jedino kneževa zdravica. Oni su u središtu zbivanja kada prate Miloša u turski tabor, što predstavlja izražavanje vernosti pobratima. O njima se mnogo pevalo ali uvek u senci glavnog junaka.

## Miloš Obilić i Vuk Branković

Miloš Obilić i Vuk Branković predstavljeni su kao suprotnosti. Miloševa odrednica je junaštvo, a Vukova gospodstvo. Međutim Vuk Branković je u kosovskoj legendi opisan kao negativan junak i izdajnik.

Vuk je iz žestokog okršaja izvukao živu glavu i već na ovoj činjenici mogla je da se gradi legenda o izdaji. Prošlo je više od dva veka dok se predanje nije ustalilo na Vuku. Predanje o izdaji dugo se razvijalo. Pre nego što je istoriografija dokazala neosnovanost nevere, motiv izdaje ušao je neizmenjen u književnost.

Vukov otpor prema Turcima posle boja na Kosovu nije bio u skladu sa legendom o izdaji. Nije priznavao sultanovu vrhovnu vlast. Posle bitke stekao je ugled prve ličnosti u srpskim zemljama.
Traženje krivca za izdaju bilo je narodno objašnjenje poraza.

## Povezano
* Spisak srpskih narodnih pesama

## Reference
* Jovan Deretić, "Srpska narodna epika", Filip Višnjić, Beograd, 2000.
* Rade Mihaljčić, "Junaci kosovske legende", Beograd, 2001.
Brodski rashladnik

**Brodski rashladnik** je vrst izvedbe rashladnika namjenjenih za upotrebu na brodu.

Danas se na brodovima sreću dvije vrste rashladnika, koji se razlikuju po svom izgledu i karakteristikama. To su pločasti i cijevni rashladnici.

## Pločasti rashladnici

Pločasti rashladnici su rashladnici koji se nalaze na novijim brodovima, dok stariji brodovi imaju samo cijevne rashladnike. Pločasti rashladnici zbog svojih karakteristika se koriste uglavnom kao rashladnici vode i ulja u sustavu s posrednim hlađenjem, tj. centralnim hlađenjem, iako mogu imati i druge namjene. 
       
Danas se pločasti rashladnici na brodove ugrađuju radi smanjenja gabarita rashladnika, te radi manjeg obima održavanja, i to uglavnom u sustavima sa posrednim hlađenjem. Kao primarni rashladnik u većini tih sustava se i dalje zadržao cijevni rashladnik radi manjih troškova prilikom čišćenja rashladnika, kao i lakšeg i bržeg rada na njima.

## Cijevni rashladnici

Većinu rashladnika na brodovima danas čine cijevni rashladnici, koji iako veći i teži imaju jeftinije i lakše održavanje, premda češće. Cijevni rashladnici se sastoje od valjkastog kućišta ili plašta u koji je umetnut snop cijevi. Jedan od medija struji kroz cijevi, a drugi struji oko njih. Nemiješanje medija osiguravaju brtve.

## Upotreba i mediji u rashladnicima

Rashladnici na brodu imaju vrlo široku primjenu. Koriste se kao rashladnici vode, ulja i zraka glavnih ili pogonskih strojeva, rashladnici vode,ulja i zraka diesel generatora, te na ostalim motorima s unutrašnjim izgaranjem. 

Osim na sustavima motora sa unutarnjim izgaranjem, rashladnike možemo sresti i na još mnogo drugih sustava. Njih ćemo susresti na sustavu hlađenja hidrauličnih dizalica, na brodskoj ledenici, na sustavu klima uređaja, na evaporatoru za proizvodnju slatke vode ili desalinizatoru, na kotlovima, kompresorima zraka... Negdje se koriste i kao kondenzatori, te se tako i zovu, ali izvedba je u potpunosti ista.

### Mediji

Vrste medija u rashladniku ovise o njegovoj namjeni. Najčešće se na brodovima sreću rashladnici vode i ulja, a na motorima s unutrašnjim izgaranjem i rashladnici zraka. Kod rashladnika kompresora hladiti će se zrak, ili neki rashladni plin (razni Freoni).

Rashladni medij koji odvodi toplinu je većinom morska voda, a kod nekih manjih uređaja rashladni medij je zrak.

## Veze

* Rashladnik
* Izmjenjivač topline
* Parni kondenzator
* Koeficijent prijelaza topline
* Proračun rashladnika
Centralno grijanje

**Centralno grijanje** je vrsta grijanja u zgradama gdje se toplina proizvodi na jednom središnjem mjestu, i ta toplina se raznosi koristeći vodu ili zrak kroz cijevnu mrežu do ispušnih izlaza (zrak), ili preko radijatora (voda).
OK Sutjeska Nikšić

**OK Sutjeska Nikšić** je odbojkaški klub iz Nikšića. Revitalizovan je 2002, a oslanja se na višedecenijsku odbojkašku tradiciju Nikšića. Takmiči se u Prvoj ligi Crne Gore u odbojci. Najveći uspjeh je postignut u sezoni 2008/2009, kada je osvojeno treće mjesto u domaćem prvenstvu. Odbojkaški klub Sutjeska je u dva navrata bio učesnik Čelendž kupa, i to u sezonama 2008/2009 i 2009/2010. 
Najveće ime OK "Sutjeska" je jedan od najboljih odbojkaša svijeta svih vremena Miodrag Skale Gvozdenović.
Regenerativni zagrijač vode

**Regenerativni zagrijač vode** naziva se predgrijač napojne vode prije ulaza u generator pare, pomoću pare koja se oduzima iz parne turbine na jednom ili više stupnjeva (visokotlačni i niskotlačni dio parne turbine). Regenerativnim zagrijavanjem postiže se:
* povišenje toplinske iskoristivosti kružnoga parnog procesa zbog povišenja srednje temperature dijela procesa na kojemu se dovodi toplina,
* sniženje topline koja se iz parnog kondenzatora odvodi u okolinu, budući se smanjuje protok pare kroz parni kondenzator za količinu koja se iz parne turbine oduzima za regenerativno zagrijavanje,
* smanjuje se potrebna količina rashladne vode za hlađenje parnog kondenzatora, a time i manji utrošak energije za pogon crpki rashladne vode.

Potpuna kondenzacija pare u tekućinu zahtijeva kasnije njezino kasnije zagrijavanje do temperature vrenja, što je prvo odstupanje Rankineovog ciklusa od Carnotovog ciklusa. Nakon vrenja para se dodatno pregrijava u pregrijaču pare na višu temperaturu od vrelišta, te odlazi u parnu turbinu. Nakon prolaska kroz visokotlačni dio parne turbine, para odlazi u regenerativni zagrijač pare (regenerativni izmjenjivač topline). Zbog razlike temperatura napojna voda se grije, a para se kondenzira. U idealnom slučaju napojnu vodu bi bilo moguće zagrijati do temperature kondenzacije pare. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Na taj način, umjesto zagrijavanja napojne vode od stanja 1 do 5, potrebno ju je zagrijati od stanja 3 do 5 (vidi sliku!).

Kod stvarnih Rankineovih ciklusa s regenerativnim zagrijavanjem napojne vode, u regenerativnom zagrijaču pare (izmjenjivač topline miješajućeg tipa) vodi se samo onaj dio pare čijom kondenzacijom će se zagrijati napojna voda. Osim toga, parna turbina je samo djelomično podijeljena na visokotlačni i niskotlačni dio. Prva napojna crpka 1 usisava kondenzat pri tlaku p1 i tlači ga do tlaka p2, koji je jednak tlaku p6 oduzete pare iz parne turbine. Na taj način u regenerativnom zagrijaču pare dolazi do mješanja pare stanja 6 i relativno hladne napojne vode stanja 2. 

## Zagrijač vode ili ekonomajzer

**Zagrijač vode** ili **ekonomajzer** je ustvari izmjenjivač topline koji se koristi kod generatora pare, a spada u naknadne ogrjevne površine generatora pare, u kojima se se napojna voda prije ulaza u parni bubanj (ili vodni bubanj kod dvodomnih ili trodomnih kotlova) zagrijava, a katkad i djelomice isparava. Voda se grije obično do temperature koja je od 20 do 50 °C niža od temperature isparavanja (vrelište). Ako u zagrijaču vode dolazi i do djelomičnog isparavanja vode, tada se on naziva predisparivač. 
 
## Izvori
OK Sutjeska

**OK Sutjeska** može biti:

* OK Sutjeska, odbojkaški klub iz Nikšića.
* OK Sutjeska, odbojkaski klub iz Foče.
Soldotna, Alaska

**Soldotna** je grad u američkoj saveznoj državi Aljaska od 4 299 stanovnika.
## Geografija
*Soldotna* leži na Poluotoku Kenai, udaljena oko 16 km od obala Zaljeva Cook u dolini rijeke Kenai.
## Historija
*Soldotna* je novo naselje čija je historija počela krajem 1940-ih, nakon Drugog svjetskog rata, kad je veteranima tog rata dodjeljena zemlja u tom kraju, da ju obrađuju. Naselje je dobilo poštanski ured 1949., a 1950-ih su izgrađene ceste za Anchorage i Kenai pa se povećao i broj stanovnika. Veliki poticaj razvoju bilo je otkriće nafte u kotlini rijeke Swanson - 1957..
## Privreda
Ekonomija grada počiva na nafti i trgovini, jer je središte tog dijela Poluotoka Kenai. Uz to veliki poslodavac je i regionalna bolnica kojom se služi dobar dio stanovnika tog dijela zemlje. Kao i ostali gradovi Aljaske i *Soldotna* ima aerodrom jer su udaljenosti ogromne.
## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Kenai (rijeka)

**Kenai** je jedna od značajnih rijeka Aljaske na Poluotoku Kenai duga 132 km.
## Geografija
*Rijeka Kenai* izvire iz jezera Kenai na zapadu Poluotoka Kenai, od tamo teče prema jugoistoku nekih 27 km do jezera Skilak koje je dugo 47 km. Od jezera nadalje uz velike meandre teče prema istoku, prolazi preko gradića Soldotna i nakraju istječe u ocean u Cookov zaljev kod grada Kenai.

*Kenai* je poznat među sportskim ribolovcima po svojim lososima, tu je 1988. ulovljen kapitalac od 43 kg. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Kenai River Facts''
Entalpija

**Entalpija** (*H*) je u termodinamici mjera za unutarnji sadržaj toplinske energije i općenito se može definirati izrazom

:H=U+pV

gdje je *U* unutarnja energija, *p* tlak, a *V* volumen sustava.

**Entalpija** je funkcija stanja nekog sustava,a njezin prirast odgovara vezanoj ili oslobođenoj toplini/energiji u procesu koji se odvija uz stalan tlak.

**Entalpija otapanja** je prirast entalpije pri otapanju tvari kada nastane beskonačno razrijeđena otopina.

**Entalpija izgaranja** je promjena entalpije koja prati potpuno izgaranje uzorka.

**Entalpija prijelaza** je prirast entalpije pri prijelazu iz jednog agregatnog stanja u drugo pri stalnom tlaku.

**Entalpija stvaranja** nekog spoja je promjena entalpije pri njegovu stvaranju iz elemenata.

Izrazi koji povezuju entalpiju i druge termodinamičke veličine:

:dH=dU+pdV+Vdp

:dH=\delta Q-pdV+pdV+Vdp

:dH=\delta Q+Vdp

:dH=TdS+Vdp

gdje je *Q* toplina, a *S* entropija.

Izobarni proces, p=konst.:

:dH=\delta Q
:\left(\frac{\partial H}{\partial T}\right)_p=\left(\frac{\partial Q}{\partial T}\right)_p=c_p (specifični toplinski kapacitet)
:\Delta H=TdS\Rightarrow\left(\frac{\partial H}{\partial S}\right)_p=T (definicija temperature za izobarne procese)

Adijabatski proces, \Delta Q=0
:dH=Vdp\Rightarrow\left(\frac{\partial H}{\partial p}\right)_{Q,S}=V
:\Delta H=H_2-H_1=\int_1^2Vdp

## Reference

## Literatura

* Haase, R. In *Physical Chemistry: An Advanced Treatise*; Jost, W., Ed.; Academic: New York, 1971; p 29.
* Gibbs, J. W. In *The Collected Works of J. Willard Gibbs, Vol. I*; Yale University Press: New Haven, CT, reprinted 1948; p 88.
* Laidler, K. *The World of Physical Chemistry*; Oxford University Press: Oxford, 1995; p 110.
* C.Kittel, H.Kroemer In *Thermal Physics*; S.R Furphy and Company, New York, 1980;, pp.&nbsp;246
* DeHoff, R. *Thermodynamics in Materials Science: 2nd ed.*; Taylor and Francis Group, New York, 2006.

## Vanjske veze
* Entalpija 
* Prvi zakon termodinamike 
* Primer izračunavanja entalpije
Ulići (pleme)

**Ulići** () su bili slovensko pleme. Pominje se između 6. i 10. veka na prostorima jugozapadne Ukrajine i na severu današnje Moldavije, odnono, prostor oko reka Dnjestar i Bug. Njihovo glavno središte predstavljao je grad Peresičen. Ulići su u vojnom smislu predstavljali snažno pleme i bili su u jako dobrim odnosima sa svojim jugozapadnim susedima Tivercima. Na obali Crnog mora, Ulići su zajedno sa Tivercima vodili česte bitke sa raznim evroazijskim osvajačima.

Ulići se smatraju precima ukrajinske nacije. Nakon osnivanja Kijevske Rusije u 9. veku, kijevski kneževi u nekoliko su navrata pokušali zauzeti zemlje Ulića, a to je sredinom 10. veka uspelo jednom od vikinških vojskovođa Sveneldu, koji je ratovao u službi kijevskog kneza Svjatoslava. Ulići se u kasnije integrišu u društvo Kijevske Rusije, a nakon žestokog napada Pečeneza u 11. veku sele se prema severozapadnim i karpatskim krajevima Ukrajine. Do 13. veka su se asimilirali sa ostalim zapadnim ukrajinskim plemenima.

## Izvori
* Vernadskiй, Georgiй Vladimirovič - Istoriя Rossii, Obrazovanie Kievskoй Rusi (839—878) g. 
* Povestь vremennыh let, Tom 1, 1950.g. str.14, 210
Timočani

**Timočani** su južnoslovensko pleme koje je u ranom srednjem vijeku naseljavalo teritoriju istočne Srbije, zapadno od rijeke Timok (po kojoj su dobili ime ), kao i u dijelovima Srema i Banata.

## Historija

Pretpostavlja se da su se tu došli u vrijeme doseljavanja Slovena na Balkan. Godine 805, za vrijeme vladavine kana Kruma, njihove oblasti postaju dio Prvog bugarskog carstva. Franački dvorski ljetopisac Ajnhard daje prvi pisani izvor o Timočanima, gdje je zabilježio njihov dolazak u gradu Heristal 818, kada su pred cara Luja Pobožnog izašli: *„-{Legati Abodritorum ac Bornæ, ducis Guduscanorum et Timocianorum}-“* (izaslanici Braničevaca i Borna, knez Kučana i Timočana), u cilju traženja zaštite i sklapanja saveza protivu Bugara. Iste godine su zbog nepovoljne administrativne reforme kana Omurtaga, koja je direktno uticala na život i znatno ograničavala prava navedenih plemena, Timočani, zajedno sa još nekim pograničnim plemenima, digli su ustanak protiv Bugara, a 819. su se pridružili ustanku Ljudevita Posavskog. Poslije propalog pokušaja da diplomatskim sredstvima odmetnuta plemena vrati pod svoju vlast, kan Omurtag je na njih poslao dvije vojske, prvu 827. i drugu 829, nakon čega je to konačno uspio. Zapisani su i u jednom bugarskom izvoru *„[[Pjesma o Asenu Prvom]]“* iz 12. vijeka, gdje se u borbi protiv Grka, pored Bugara pomenuti i Timočani.

## Povezano
* Ljudevit Posavski
* Krum
* Omurtag

## Literatura
*