Sin Božji

**Sin Božji** je izraz koji je u različita vremena imao različita značenja. Izrazi "sin božji" i "sinovi Božji" se nalaze u hebrejskoj Bibliji. U Isusovo vreme su rimski carevi upotrebljavali izraz "sin Božji" kao titulu. Isus je svoje učenike nazivao sinovima Božjim, odnosno "djecom Božijom".

U kršćanskom kontekstu se danas pod izrazom "Sin Božji" misli isključivo na Isusa Krista, za kojeg mnogi kršćani vjeruju da je Božji Sin.

## Upotreba

### Rimski carevi

Kroz istoriju, razni carevi su sebi dodeljivali titule poput "božji sin", "sin boga" ili "sin neba". U Isusovo vreme, Božji sin (latinski: *Divi filius*) je bila često korištena titula rimskog cara Oktavijana Avgusta (vladao od 27. pne. - 14. n.e.), usvojenog sina Julija Cezara. Tiberije, koji je vladao u Isusovo vreme (car od 14-37) je nazivan sin božanskog Augusta. Kasnije je titulu sin božji koristio i Domicijan.

### Isus iz Nazareta

Proučavaoci smatraju da upotreba izraza “sin Božji” u jevanđeljima odgovara tipkčnoj hebrejskoj predstavi pobožnog hasidejca iz Galileje. Verski učitelj Isus iz Nazareta na više mesta sebe i svoje učenike naziva sinovima Božjim. On naziva sinovima Božjim onim koji vrše Božju volju. U čuvenom Govoru na gori, Isus je sinovima Božjim nazvao sve mirotvorce:

U istom govoru on naziva sinovima Božjim sve one koji su poput svog nebeskog Oca:

Isus u više navrata savetuje svoje slušaoce da budu savršeni "kao što je savršen vaš Otac nebeski". Jevrejski sveštenici su često optuživali Isusa za bogohuljenje zbog toga što je sebe nazivao sinom Božjim, na šta je on odgovarao:

 
Neposredno pred pogubljenje, izveden je pred sud sanhedrina gde su ga verski vođi ponovo optuživali zbog korišćenja tog naziva za sebe. Nakon što su ga upitali da prizna: "Ti li si, dakle, Sin Božiji?" Isus im je odgovorio: "Vi kažete da sam ja."

Neki naučnici dokazuju da izrazom "božji sin" (ili "božje dete") Isus nije označavao bukvalan porod, već pre na posebnu bliskost s Bogom.

### Kršćanstvo

Neki od ranih hrišćana su sebe nazivali »decom Oca.« Apokrifni spis, Trodelni traktat, suprotstavlja »decu Oca«, koji se udružuju kao jednaki uživajući uzajamnu ljubav i pomažući se, potomstvu demijurga (što je naziv za predstavnike crkvene jerarhije), koji su ispunjeni »žudnjom za vlašću i svaki zamišlja da je iznad drugih«.

U hrišćanstvu se, vaoma rano, određenje Isusa kao sina božjeg uzima doslovno. Prema starijem verovanju ranokršćanske zajednice, kasnije nazvanom adopcionističkim, Isus je rođen kao čovek te je, nakon uzašća, uzvišen do Sina Božjeg, koji sedi sa desne strane Boga kao kraljevski vladar svijeta.

Kod Pavla je pojam »Sin Božji« već poprimio drukčije značenje, te se Isus navodi kao Sin Božji od samog početka.

Kasnije hrićanske dogme izraz božji sin uzimaju doslovno, formulišući učenje o Isusu kao Bogu Sinu. Obzirom da se izraz "Bog Sin" (grčki: Ο Θεός Υιός *ho Theos Uios*) ne može naći u Novom zavetu, netrinitarni hrišćani odbacuju taj termin.

Nemački filozof Fridrih Niče zaključuje da su Isusovi sledbenici ukinuli onu jevanđeljsku ravnopravnost svakog da bude božje dete, koju je Isus podučavao, preterano uzvisivši Isusa i odvojivši ga od sebe.

## Izvori

## Povezano
* Sin čovečji
* Bog Sin