open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Le Juif errant (opera)

***Le Juif errant*** () je opera za koju je muziku komponirao Fromental Halévy, a libreto napisali Eugène Scribe i Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges, premijerno izvedena u Parizu 1852. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog popularnog romana Eugenea Suea. U operi, za razliku od romana, naslovni lik Ahasvera, je ujedno i glavni lik.

## Izvori
### Fusnote

### Literatura
* Anderson, George Kumler (1991). *The Legend of the Wandering Jew*. Hanover, NH: Brown University Press. .
* Gourret, Jean (1982). *Dictionnaire des chanteurs de l'Opéra de Paris*. Paris: Albatros. View formats and editions at WorldCat.
* Gourret, Jean (1987). *Dictionnaire des cantatrices de l'Opéra de Paris*. Paris: Albatros. .
* Jordan, Ruth (1994). *Fromental Halévy: His Life & Music, 1799–1862*. London: Kahn & Averill. .
* Kutsch, K. J.; Riemens, Leo (2003). *Grosses Sängerlexikon* (fourth edition, in German). Munich: K. G. Saur. .
* Macdonald, Hugh (2001). "Halévy, (Jacques-François-)Fromental(- Elie) [Fromentin(-Elias)]" in *[[The New Grove Dictionary of Music and Musicians]]*, 2nd edition, edited by Stanley Sadie. London: Macmillan.  (hardcover).  (eBook).
* Meyerbeer, Giacomo, ed. S. Henze-Döhring, (1999) *Briefwechsel und Tagebucher: Band 5; 1849-1852*. Berlin: De Gruyter. 
* Meyerbeer, Giacomo, ed. S. Henze-Döhring, (2004) *Briefwechsel und Tagebücher: Band 7; 1856-1859*. Berlin: De Gruyter. 
* Scribe, Eugène; Saint-Georges, Henri de (1852). *Le Juif errant, opéra en 5 actes* (libretto). Paris: Brandus. View at Gallica.
* Scribe, Eugène (1858). *Le Juif errant* in *Oeuvres complètes de M. Eugène Scribe*, new edition, volume XVII, pp.&nbsp;149–164. Paris: Adolphe Delahays. View at Google Books.
* Tamvaco, Jean-Louis (2000). *Les Cancans de l'Opéra. Chroniques de l'Académie Royale de Musique et du théâtre, à Paris sous les deux restorations* (2 volumes, in French). Paris: CNRS Editions. .
Niklas Landin

**Niklas Landin Jacobsen** (Søborg, 19. prosinca 1988.) je danski rukometaš i bivši reprezentativac. Igra na poziciji golmana u klubu THW Kiel. Za dansku izabranu vrstu debitirao je 2008. godine.

## Klupska karijera
Počeo je igrati za KFUM Kopenhagen, inače najmanji rukometni klub u glavnom gradu Danske. U Sydfyn se seli 2006. kako bi nastupio za Svendborg. U ljeto 2010. potpisao je trogodišnji ugovor s već navedenim trenutnim klubom. Ipak, već 2012. godine napušta klub i odlazi u njemački Rhein-Neckar Löwen.

## Reprezentacija
Za izabranu vrstu prvi put je zaigrao 28. studenog 2008. godine. Izbornik Ulrik Wilbek ga je pozvao na SP u Hrvatskoj 2009. godine, kao zamjena Kasperu Hvidtu, dugogodišnjem reprezentativnom golmanu.

Godine 2010. dobio je predpoziv za SP u Švedskoj 2011. gdje je odigrao sve utakmice i bio jedan od najzaslužnijih za srebrenu medalju svoje zemlje.

S Danskom je 2013. godine osvojio srebro na svjetskom prvenstvu u Španjolskoj. Španjolska je u finalu doslovno ponizila Dansku pobijedivši s 35:19. Nikada nijedna momčad nije izgubila s toliko razlikom kao Danci čime je stvoren novi rekord u povijesti finala svjetskog rukometnog prvenstva.

Godine 2016., s reprezentacijom je postao olimpijski prvak; bilo je to prvo olimpijsko zlato za mušku reprezentaciju Danske.

## Reference

## Vanjske veze

* Spillertruppen hos Bjerringbro-Silkeborg
Fromental Halévy

**Jacques-François-Fromental-Élie Halévy**, najčešće navođen kao **Fromental Halévy** (; 27. maj 179917. mart 1862), bio je francuski kompozitor, najpoznatiji po svojoj operi *[[La Juive]]*.

Brat Léon Halévy je bio historičar, a nećak Ludovic Halévy poznati književnik i libretist.

## Opere
Halévy je napisao oko 40 opera, uključujući:
* *[[L'artisan]]* (1827)
* *[[Le Roi et le batelier]]* (1827)
* *[[Clari]]* (1828) (na italijanskom; Maria Malibran u originalnoj postavi)
* *[[Le dilettante d'Avignon]]* (1829)
* *Attendre et courir* (1830)
* *La langue musicale* (1830)
* *[[La tentation]]* (1832)
* *Les souvenirs de Lafleur* (1833)
* *[[Ludovic (opera)|Ludovic]]* (1833), dovršetak opere koju je započeo Hérold
* *[[La Juive]]* (1835), njegov prvi uspjeh
* *[[L'éclair]]* (1835), također veliki uspjeh
* *[[Guido et Ginevra]]* (1838)
* *Les treize* (1839)
* *Le shérif* (1839), koju je Hector Berlioz nazvao "predivnom komičnom operom"
* *Le drapier* (1839)
* *Le guitarréro* (1841)
* *[[La reine de Chypre]]* (1841), pohvalio je Richard Wagner
* *[[Charles VI (opera)|Charles VI]]* (1843), ponovno izvedena u Compiègneui 2005
* *[[Le lazzarone]], ou Le bien vient en dormant* (1844)
* *Les mousquetaires de la reine* (1846)
* *Les premiers pas* (1847)
* *[[Le val d'Andorre]]* (1848)
* *La fée aux roses* (1849)
* *La tempesta* (1850), na italijanskom, adaptacija Shakespeareove drame *[[The Tempest]]*
* *La dame de pique* (1850),(nema veze s Merimeovom adaptacijom Puškinove pripovjetke)
* *[[Le Juif errant (opera)|Le Juif errant]]* (1852), po istoimenom romanu Eugenea Suea
* *[[Le nabab]]* (1853)
* *[[Jaguarita l'Indienne]]* (1855)
* *L'inconsolable* (1855)
* *Valentine d'Aubigny* (1856)
* *La magicienne* (1858)
* *[[Noé (opera)|Noé]]* (1858–1862), nedovršena, dovršio njegov učenik Georges Bizet

## Izvori
**Napomene**

**Literatura**
* Bureau des Longitudes,*Le Calendrier républicain*, Paris: Bureau des Longitudes, 1989.
* Conway, David, *Jewry in Music: Entry to the Profession from the Enlightenment to Richard Wagner*, Cambridge: Cambridge University Press, 2011. 
* Delacroix, Eugène (trans. Lucy Norton), *The Journal of Eugène Delacroix: A Selection*, ed. and introd. Hubert Wellington. 3rd edn. London : Phaidon, 1995
* Halévy, Léon, *F. Halévy, sa vie et ses oeuvres*, Paris (1863).
* Jordan, Ruth, *Fromental Halévy, his Life and Music 1799-1862*, London (1994). 
* Macdonald, Hugh, *Halévy, Fromental.* In Grove Music Online (subscription access). Oxford Music Online, (accessed February 15, 2010).

## Vanjske veze
* Hector Berlioz: relations with Halévy
* John Ericson, "The First Orchestral Use of the Valved Horn: ''La Juive''"
* Halévy's background and family 
* JewishEncyclopedia
*
Der Eibiger Yied

***Vječni Jevrej*** (na jidišu fonetski: ***Der Eibiger Yied***) je kazališna tragedija jevrejskog pisca Davida Pinskog napisana 1906. godine i premijerno izvedena u Moskvi na hebrejskom jeziku 1919. godine u tadašnjem teatru Habima. Radnja se događa u Judeji u vrijeme ustanka protiv Rimljana, odnosno prikazuje kako žitelji malog gradića reagiraju na vijesti o padu Jeruzalema i uništenju Drugog hrama.

## Vanjske veze
* Eternal Jew
The Wandering Jew (film, 1923)

***The Wandering Jew*** () je britanski nijemi fantastični film snimljen 1923. u režiji Mauricea Elveya. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada E. Templea Thurstona. Glavni junak je Jevrej koji je prisiljen vijekovima lutati svijetom i svjedočiti antisemitskim progonima sve dok ne strada od Španske inkvizicije. Godine 1933. je Elvey snimio istoimeni zvučni remake sa Conradom Veidtom u glavnoj ulozi.

## Uloge
* Matheson Lang - Mattathias 
* Hutin Britton - Judith 
* Malvina Longfellow - Granella 
* Isobel Elsom - Olalla Quintane 
* Florence Saunders - Joanne 
* Shayle Gardner - Pietro Morelli 
* Hubert Carter - The Ruler 
* Jerrold Robertshaw - Juan de Texada 
* Winifred Izard - Rachel 
* Fred Raynham - Inquisitor 
* Lewis Gilbert - Mario 
* Hector Abbas - Zapportas 
* Lionel d'Aragon - Raymond 
* Gordon Hopkirk - Lover

## Vanjske veze
*
The Wandering Jew (britanski film, 1933)

***The Wandering Jew*** (), ponekad navođen i kao ***The Eternal Jew*** () je britanski crno-bijeli fantastični film snimljen 1933. u režiji Mauricea Elveya. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada E. Templea Thurstona, odnosno remake istoimenog nijemog filma koga je također režirao Elvey. Glavni junak, koga glumi Conrad Veidt je Jevrej koji je prisiljen vijekovima lutati svijetom i svjedočiti antisemitskim progonima sve dok ne strada od Španske inkvizicije. Veidt je u filmu nastupio nedugo nakon što je, zbog dolaska nacista na vlast emigrirao iz rodne Njemačke, dijelom motiviran željom da svjetsku upozori na progone svojih jevrejskih kolega i prijatelja od strane novog režima.

Iste godine je u SAD snimljen film pod istim naslovom, ali na jidišu.

## Vanjske veze
*
Le Juif errant

***Le Juif errant*** () je fantastični roman francuskog pisca Eugenea Suea originalno objavljen u nastavcima od 1844. do 1845. godine u časopisu *Le Constitutionnel*. Protagonisti su potomci Rennenponta, bogate hugenotske porodice izbjegle nakon ukidanja Nantskog edikta, koji 1832. nastoje preuzeti nasljedstvo. Radnja prikazuje kako ih u tome nastoji spriječiti Družba Isusova, ali im pomažu Ahasver i Herodijada, kojima bi preuzimanje nasljedstva pomoglo da konačno umru i riješe se svoje znamenite kletve. Roman je postigao veliki uspjeh, i značajno pridonio popularizaciji feljtonskog romana u 19. vijeku. Svojim negativnim prikazom jezuita kao beskrupuloznih međunarodnih spletkara je značajno pomogao i stvaranju antikatoličkog raspoloženja među tadašnjom francuskom inteligencijom.

Godine 1852. je Fromental Halevy komponirao istoimenu operu, a 1948. je po motivima romana u Italiji snimljen film *[[L'ebreo errante]]*.

## Vanjske veze
* ''The Wandering Jew'' in English at Project Gutenberg
Eugène Sue

**Joseph Marie Eugène Sue** (26. januar 1804 - 3. mart 1857) bio je francuski književnik, najpoznatiji kao autor *[[Les Mystères de Paris]]* i *[[Le Juif errant]]*, djela koja su popularizirala feljtonske, odnosno romane u nastavcima.

Rodio se u porodici uglednog vojnog kirurga u Napoleonovoj vojsci, a po nekim izvorima mu je carica Josephine bila kuma. U mladosti je i sam bio vojni ljekar, a iskustva tokom francuskih vojnih intervencija u Španiji i bitci kod Navarina su mu poslužila kao inspiracija za radnju romana, od kojih je prvi objavljen 1831. godine. S vremenom se orijentirao na pseudohistorijske i fantastične romane, mada su u njima s vremenom počela do izražaja dolaziti njegove republikanske i socijalističke ideje. Roman *Mathilde* iz 1841. je kasnijim historičarima postao poznat kao prvi u kojem se koristi popularna fraza "Osveta je jelo koje se servira hladno". Vrhunac popularnosti je doživio 1840-ih, kada su njegovi momunentalni romani izdavani u desecima nastavaka. Nakon Revolucije 1848. godine je izabran u skupštinu Druge republike, ali ju je iz protesta napustio nakon puča Napoleona III. Ostatak života je proveo u egzilu.

## Vanjske veze

* ''Wandering Jew and Wandering Jewess'' dramatic screenplay adaptations by Robert Douglas Manning 
* [Works by Eugène Sue](http://www.archive.org/search.php?query=creator%3A(Sue%2C%20Eug%C3%A8ne%2C%201804-1857)%20-contributor%3Agutenberg%20AND%20mediatype%3Atexts) at Internet Archive (scanned books original editions color illustrated)
*  (plain text, HTML & various formats)
*
Hitler iz našeg sokaka

***Hitler iz našeg sokaka*** jugoslavenska je humorna ratna drama iz 1975. godine koju je režirao Vladimir Tadej. Glavne uloge tumače Nikola Simić, Boris Dvornik, Ružica Sokić i Dušan Bulajić. Radnja se odvija oko Volksdeutschera, gubitnika Leksija, koji slučajno postane značajan prilikom njemačke invazije Jugoslavije u Drugom svjetskom ratu kada ga zavojače, te to iskorištava kako bi iskazivao svoj položaj zastrašivanjem lokalnog stanovništva. Film je izvezen u nekoliko država: Bugarska, Rumunjska, Poljska, Sovjetski Savez, DR Njemačka, Čehoslovačka i Mađarska.

## Radnja

Banat, Jugoslavija, 1941. Leksi je Volksdeutscher, pijanica i neugledan seljak u nekom selu. Slaveni i Nijemci žive skladnim životima, ali se neki Nijemci počinju ponašati čudno otkad se sve češće spominje Hitlera i njegov uspon u Trećem Reichu. Iznenada, dolazi do invazija sila Osovine na Jugoslaviju, nakon čega lokalni Nijemci pristupaju Wehrmachtu, a među njima i Leksi, koji tako dobije priliku postati netko i nešto. Pošto vlada zakon da se za svakog ubijenog Nijemca strijelja 50 mještana, Leksi iskorištava strah mještana kako bi se pravio važan i strašan. Ipak, supruga Anika mu se i dalje ruga jer nije uspio dobiti bolje imanje za razliku od drugih Nijemaca. Mještanin Marko ima aferu s Anikom, te smišlja plan kako se napokon riješiti Leksijeve strahovlade: pošto se Leksi boji da će biti unovačen za rat u istočnom frontu, želi se samoraniti kako bi ispao privremeno nesposoban za rat. Marko mu ponudi da sve ispadne kao nezgoda, kako Wehrmacht ne bi kaznio nijednog mještanina. Ipak, Marko mu odbija platiti išta za to. Leksi iz bijesa otvori vatru i ubije Aniku, a Marko njega. Za kaznu, Wehrmacht okuplja 50 mještana te ih odvodi na strijeljanje.

## Glavne uloge

## Nagrade
* **[[Festival igranog filma u Puli]]**
** Srebrna arena za režiju
** Najbolji glavni glumac Nikola Simić
** Diploma žirija Ivanu Hajtlu
## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''Hitler iz našeg sokaka'' na Filmskom leksikonu
Feba (đakonesa)

**Feba** (ili **Fiva**) je bila rana hrišćanka koja se pominje u Novom zavetu. Bila je đakonica crkve u Konhreji. Preporučuje je Pavle iz Tarsa u svojoj poslanici Rimljanima:

## Reference

## Povezano
* Poslanica Rimljanima
The Wandering Jew (američki film, 1933)

***The Wandering Jew*** () je američki crno-bijeli film snimljen 1933. u režiji Georgea Rolanda, poznat kao jedan od prvih zvučnih filmova na jidišu, ali i prvi koji je prikazivao progone Jevreja u nacističkoj Njemačkoj. Radnja prikazuje kako je njemačkom umjetniku zbog njegovog jevrejskog porijekla odbijena slika za izložbu, ali i kako jedna od njih "oživljava" i kazuje mu historiju antisemitskih progona kroz vijekove. Film je snimljen u New Yorku, nekoliko mjeseci nakon dolaska nacista na vlast, te na kraju sadrži dokumentarne snimke anti-nacističkog skupa u Madison Square Gardenu.

Iste je godine u Britaniji snimljen film pod istim naslovom.

## Vanjske veze
*
Der ewige Jude (izložba)

***Der ewige Jude*** () je naziv za izložbu degenerične umjetnosti koju je od 1937. do 1939. priredio nacistički režim Njemačke u svrhu propagiranja vlastite antisemitske politike. Originalno je održana u Njemačkom muzeju u Münchenu od 8. novembra 1937. do 31. januara 1938. godine. Na njoj su izložena djela njemačke avangardne i moderne umjetnosti čiji su autori bili Jevreji, odnosno uživali ugled u weimarskom periodu. Svrha izložbe ih je bila pokazati kao izopačenje "pravih" arijevskih umjetničkih ideala koje je promovirao nacistički režim. Nakon Anschlussa je izložba postavljena u Beču od 2. augusta do 23. oktobra 1938. Konačno je postavljena i u Berlinu od 12. novembra 1938. do 31. januara 1939.

## Vanjske veze
Degenerična umetnost

**Degenerična umetnost** je ideološki obojena oznaka hitlerovske nacističke vlasti za umetničke izraze i predmete koji su bili u suprotnosti sa njenim političkim, socijalnim i antisemitskim stremljenima. Degenerična umetnost bila je prikazivana kao neprijateljska te se svim raspoloživim sredstvima klevetala, ometala i gušila. Koreni takve političke ideologije umetnosti potiču iz 19. veka kada je vladajuća klasa imala određena očekivanja od umetnosti koja je smatrala opštevažećim. Oko 1930. Nemačka nacionalsocijalistička radnička partija forsirala je diskusiju o degeneričnoj umetnosti tako što je između ostalog dovela u vezu termine *crnačka umetnost* i *jevrejski umetnički boljševizam*. U mere koje su pripadnici ove političke stranke preduzimali ubrajaju se represije, otpuštanja, zabrana rada, pa čak i odvođenje u koncentracione logore a dela ovih umetnika prodavana su u inostranstvu ili su spaljivana. Vrhunac ovih represija postignut je otvaranjem putujuće izložbe 1937. u Minhenu pod nazivom *Degenerična umetnost* na kojoj su brojna avangardna dela izlagana u kompromitujućoj formi ne bi li se na taj način publika uverila u navodno kvarne i bolesne tendencije ove umetnosti. Jedan broj umetnika je pod pritiskom odlučio da emigrira. Oni i njihova dela su nakon 1945. rehabilitovani.
 
## Izložba Degenerična umetnost
Izložba je održana 1937. u Minhenu. Izlagano je oko 650 zaplenjenih dela. Umetnici čija su dela izlagali bili su: Ernst Ludvig Kirhner, Emil Nolde, Georg Gros, Edvard Munk, Franc Mark, Vasilij Kandinski, Paul Kle, Mark Šagal, Oto Diks, Aleksej fon Javlenski, Karl Šmit Rotluf itd. Izložba je prelazila i u druge nemačke gradove. Bila je vrlo uspešna (više od 4 000 000 ljudi je posetilo izložbu). Osim zaplenjenih dela bila su tamo i slike shizofreničara iz ludnice i fotografije fizički poremećenih ljudi. Veliki deo eksponata je bio uništen pa se izložba ne može u potpunosti rekonstruirati.

## Literatura
* A. Steinweis, *Weimar Culture and the Rise of National Socialism: The Kampfbund deutsche Kultur*, Central European History, Vol. 24, No. 4 (1991), 402-423.
* J. L. Clinefelter, *Artist for the Reich: Culture and Race from Weimar to Nazi Germany*, Oxford—New York 2005.

## Vanjske veze
Niktofobija

**Niktofobija** je fobija (snažno izražen strah) od mraka. Taj termin potiče od grčkih reči νυκτός / *nyktos*, genitiv od νύξ / *nyx* = "noć" i φόβος / *phobos* = "strah". Za strah od tame ili noći upotrebljava se i nekoliko nekliničkih termina ― ligofobija, skotofobija i ahliofobija. Niktofobija je stanje koje se u načelu povezuje s decom, ali postoje i odrasli koji takođe pate od niktofobije.

## Uzroci
Ljudski vid nije prilagođen noćnom osmatranju, te je ovaj strah i razumljiv. Zdrav razum nalaže i izbegavanje mraka u urbanim sredinama, jer se tako izbegavaju i potencijalno opasne situacije. Međutim, ljudi koji pate od ove fobije, mogu da se parališu u mraku, što takođe može biti opasno, osim što je emocionalno stresno. Dok je racionalan strah od mraka čak i poželjan, jer je opreznost u mraku neophodna, iracionalan strah je već problem ako su u pitanju odrasle osobe. Od ovog straha najčešće pate deca i to nije neuobičajeno. Izgleda da je ovaj strah evolutivno nastao zbog noćnih predatora. Takođe, doprinose mu i horor filmovi, čije se jezive scene često dešavaju u toku noći. Na razvoj ove fobije utiču mnogi faktori, među kojima mogu biti problemi koji inače zaokupljaju osobu, ali se intenziviraju u mraku, traumatična iskustva, intenzivne noćne more koje su utoliko dramatičnije ako se čovek probudi u potpunom mraku oko sebe, kao i zanemarivanje deteta koje će u odrasloj dobi razviti ovu fobiju. Istraživanja pokazuju da se normalno ovaj strah javlja oko druge godine što ukazuje da nije obavezno povezan sa ljudskom vrstom.

## Simptomi
Čovek koji pati od ove fobije oseća nervozu u bilo kakvom okruženju kada je u mraku, često spava sa upaljenim svetlima i ne voli da izlazi van doma noću. Kada je u mraku, srce mu brže kuca, znoji se i trese, pa se čak oseća i bolesno. U težim slučajevima, čovek u napadu panike teži da pobegne ili se razbesni ako neko poželi da ga ohrabri da ipak ostane u mraku.

## Lečenje
Moderne terapije, uprkos onome što se ponekad prikazuje u filmovima, ne dovode pacijenta u poziciju da se plaši, odnosno ne prisiljavaju ga da bude u mračnim prostorijama kako bi pobedio strah. Terapija koja se radi potiče iz kognitivno-bihejviorističke škole terapija i ima za cilj da negativne poruke koje čovek samom sebi šalje dok je u mraku zameni sa pozitivnim mislima. Propisuju se i odgovarajući lekovi protiv anksioznosti.

## Zanimljivost
Pseudonauka, astrologija, objašnjava niktofobiju preko natalnih karata, pa se tako objašnjava i strah koji je imala pevačica Barbara Strajsend. Zapravo, za svaku vrstu fobije, pa i ovu, odgovorna je planeta Neptun.

## Reference

## Povezano
* spisak fobija
Auga (mitologija)

**Auga** (grčki: Αὐγή) bila je, u grčkoj mitologiji, kći tegejskog kralja Aleja i Nereje. 

Pošto je prorečeno da će Auga roditi sina koji će poubijati svoje ujake, njen otac ju je postavio za sveštenicu Atene Aleje u hramu te boginje u Tegeji i zavetovao je na devičanstvo. Međutim, u hramu ju je pronašao i silovao Herakle u stanju pijanstva kad je prolazio kroz Tegeju. Prema jednoj priči, kralj Alej je otkrio da je njegova kćer rodila sina Telefa i zatvorio ih je oboje u kovčeg koji je bacio u more. Talasi su ih odneli u maloazijsku Miziju, odnosno do ušća Kajka, gde ih je pronašao kralj Teutrant, koji se oženio Augom, a Telefa usvojio. 

Prema drugoj priči, Auga je sakrila svog sina u hram čime je počinila svetogrđe. Zato je zaraza zavladala zemljom i kralj je otkrio istinu pitajući proročište za uzrok. Otac je Augu predao Teutrantu i naredio da se beba ostavi u planini. Postoji i priča da je Auga još uvek bila trudna kada je otac saznao istinu, te je naložio Naupliju ("mornaru") da je baci u more. Dok ju je vodio preko planine Parteniju iznad Tegeje, Auga je rodila Telefa i tu ga i ostavila, a kasnije ga je našla i podojila košuta. Pri tom mu je ostavila i prsten koji joj je poklonio Herakle i po kome je kasnije poznao svog sina. Nauplije se sažalio na Augu i nije je bacio u more, već ju je predao trgovcima koji su je predali Teutrantu.

Prema drugoj verziji, Augu je Teutrant usvojio kao ćerku. Kasnije se u Miziji pojavio i Telef, već odrastao; kad je Teutrant hteo da Telefu za ženu preda svoju usvojenu ćerku Augu i kad je ovo dvoje trebalo da stupe u seksualni odnos, začuo se snažan grom, koji ih je sprečio u tome; njih dvoje su se zatim prepoznali kao majka i sin na osnovu prstena koji je Augi dao Herakle, a koji je ona predala malom Telefu. 

U doba Pausanije (2. vek) pokazivao se grob Augin u Pergamu, gde su Atalidi poštovali Telefa kao junaka-osnivača. 

## Auga u umetnosti
Mit o Augi je bio inspiracija velikim grčkim tragičarima Eshilu *(Mizijci)*, Sofoklu (*Mizijci*, *[[Aleadi]]*) i Euripidu (*Telef*, *Auga*), kao i komediografima Fililiju i Eupolidu. U likovnoj umetnosti je retko prikazivana. Predstavljena je na pompejanskim freskama i na Pergamskom žrtveniku, gde je na Telefovom frizu prikazana među sporednim likovima.

## Druge ličnosti
Higin je navodi kao jednu od Hora.

## Reference
Andrej Paleolog

**Andrej Paleolog** (grčki: Ανδρέας Παλαιολόγος) (Mistras, 1453. - ?, 1502.) bio je samo formalno morejski despot a po toj osnovi i titularni bizantski car od 1465. do svoje smrti , iako ono tad više nije postojalo.

## Biografija
*Andrej* je još kao dijete - 1460. zajedno sa svojim ocem Tomom Paleologom, pobjegao iz Moreje pred Osmanlijama preko Krfa u Rim i tu živio od apanaže koje su dobijali od pape Pia II..
O njegovom životu nakon smrti oca u augustu 1462. ima vrlo kontraverznih i nepouzdanih priča, od toga da je živio iznad svojih mogućnosti, i raskalašeno - jer da mu je i žena neka Katerina, bila uličarka, do toga da je živio vrlo skromno, jer su mu pape davali vrlo malu apanažu. U svakom slučaju on je pritisnut neimaštinom prodao svoja nasljedna prava francuskom kralju Charlesu VIII, pa su nakon toga oni polagali pravo na bizantski tron.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Imperial House of Paleologo Emperors of the Byzantine Empire'' na portalu Maltagenealogy
Manojlo II Paleolog

**Manojlo II Paleolog** (grčki: Μανουήλ Β΄ Παλαιολόγος) (Konstatinopolis, 27. jul 1350. - Konstatinopolis, 21. jul 1425.) bio je vojnik, političar i bizantski car od 1391. do svoje smrti 1425.

On je uspio diplomatskim potezima i miroljubivom politikom prema Osmanlijama odgoditi propast Bizantskog carstva punih 50 godina, prije konačnog sloma.
## Biografija
*Manojlo* je bio sin Janisa V Paleologa (vladao uz prekide od 1341. do 1391.) i Helene Kantakuzine, njega je - 1373. otac imenovao za nasljednika, nakon što je njegov stariji brat Andronik izveo neuspješnu pobunu protiv oca.*Manojlo* je okrunjen za suvladara u septembru 1373., a već je 1379. pomogao ocu da zauzme Konstatinopolis i povrati prijestolje, koji je zauzeo Andronik 1376. Istina otac i sin vratili su se na ton uz pomoć Osmanlija, pa su zbog tog bili su prisiljeni plaćati danak sultanu, i davati mu vojnu pomoć. Nakon te bune je i sin Andronika IV - Janis VII ponovno organizirao bunu 1390. i zauzeo Konstatinopolis i zasjeo na carski tron, ali su Osmanlije i ovaj put pomogle *Manojlu* i njegovu ocu da povrate vlast.

Zauzvat je *Manojlo* bio prisiljen živjeti na dvoru Bajazida I u Bursi, kao dobrovoljni talac i odani vazal. Tako je izdržao sve do 1391. kad je saznao da mu je otac umro, nakon tog je pobjegao u Konstatinopolis.

Kada su - 1396., Osmanlije pregazili Tesaliju i Peloponez, *Manojlo* je poduzeo turneju po zapadnoevropskim zemljama gorljivo traživši prije svega vojnu pomoć za spas svoga carstva. Uz veliku pompu i ljubaznost dočekivan je u Rimu, Milanu, Londonu i Parizu, u kom je ostao pune dvije godine.

Njegov posjet značio je puno za upoznavanje kultura Bizanta i Zapada, ali nije rezultirao nekom značajnijom vojnom pomoći.

Nakon te neuspješne misije *Manojlo* je 1403., uspio dogovoriti sporazum o miru sa bajazidovim nasljednikom 1403. Mehmedom I., nakon tog je uspio ponovno ovladati Solunom i prestati plaćati danak. Miroljubivi odnosi sa Osmanlijama potrajali su sve do Mehmedove smrti - 1421., nakon koje se i *Manojlo* povukao sa carskog položaja i vlast prepustio sinu Janisu VIII, i prepustio se svojim vjerskim i književnim interesima.

Za razliku od njega, njegov sin potpuno je napustio njegovu dotadašnju politiku suradnje i prijateljskih odnosa sa Osmanlijama, pa je i zvog interesa podržao pretendenta na osmanski tron Mustafu Çelebia protiv zakonitog nasljednika Murata II, koji je ipak nakraju savladao Mustafinu pobunu. Nakon tog je Murat II iz osvete navalio - 1422. na Konstatinopolis i bezusješno ga opsjedao. Grad se uspio održati, ali su Osmanlije 1423. pregazili Peloponez i nakon tog prisilili Bizant da potpiše ponižavajući sporazum, nakon tog se *Manojlo* povukao u manastir.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Manuel II Palaeologus'' na portalu Encyclopædia Britannica
Haarlem

**Haarlem** je grad od 153.123 stanovnika u nizozemskoj pokrajini Sjevernoj Holandiji, dio velike konurbacije Randstad.

## Vanjske veze

* ''Haarlem'' službene stranice grada
Nancy Reagan

**Nancy Frances Robbins** (New York, 6. 7. 1921. – Los Angeles, 6. 3. 2016), bivša američka prva dama, supruga guvernera Kalifornije, kasnije predsjednika Ronalda Reagana.

Rodila se kao Anne Frances Robbins u četvrti Flushing New Yorka. Majka joj je bila glumica. Roditelji su joj se rano razveli, te je jedno vrijeme djetinjstva provela sa ujakom i ujnom dok joj je majka tražila glumačke poslove. Majka joj se kasnije preudala za dr. Loyala Davisa, neurokirurga. On je posvojio Anne, tj. Nancy. Kasnije je Anne studirala teatar, te je nastupala kao glumica pod imenom **Nancy Davis**. Snimila je 11 filmova, samo jedan sa Ronaldom. Glumila je do 1962. godine.

Upoznala je Ronalda dok je on bio predsjednik Ceha filmskih glumaca. Naime tokom 1950-ih i histerije senatora Josepha McCarthya, bila je glumica koja se zvala isto kao i ona,  koja se nalazila na crnoj listi. Ona se susrela s njim kako bi razjasnila nesporazum i omogućila si daljnje angažmane. Vjenčali su se 1952. godine, a Ronaldov kum bio je glumac William Holden. Imali su dvoje djece, kćer Patti i sina Rona. Nancy je bila i maćeha Maureen i Michaelu, Ronaldovoj djeci iz njegovog prvog braka sa Jane Wyman.

Nancy je bila aktivna kad je Ronald bio guverner, a postala je puno eksponiranija kad je Reagan došao na položaj predsjednika. Zamijenila je stari porculan, odijevala se tako da je percipirana kao da se otuđila od naroda (zato je skovan pogrdan naziv "Kraljica Nancy"), i osnovala je udrugu "Samo reci ne" koja se bori protiv droge. Inicirala je skup prvih dama iz cijelog svijeta o ovom problemu. Također je odgovorna za odnose Ronalda i Mihaila Gorbačova. Ona je s druge strane bila u odnosima s Raisom, suprugom Mihaila. Obično su u Bijeloj kući pile čaj, ali njih dvije nikad se nisu osobito slagale.

Pokušaj atentata na Ronalda 1981. godine bio je najgrozniji dan u njenom životu. Kad je došla u bolnicu, Ron joj je rekao: "Draga, zaboravio sam se sagnuti" (kopiravši izjavu Jacka Dempseya, boksača). Neki senator je došao u bolnicu i rekao da je predsjednikov "bliski prijatelj". Međutim, Nancy ga je izbacila iz sobe. Kasnije je potražila savjet astrologa, što se jednoj zaposlenici Bijele kuće nije sviđalo, pa je Reagan 1987. dobio njenu ostavku. Nakon 8 godina Bijele kuće, Reaganovi su se povukli i živjeli između kuće na Bel-Airu i ranča u Santa Barbari. Dana 5. 6. 2004. umro je Ronald Reagan. Često je bila na televiziji tokom državnog pogreba koji je trajao cijeli tjedan. Godine 2007. vratila se u politiku i bavila se pitanjima istraživanja matičnih stanica.

Umrla je u Los Angelesu 6. 3. 2016. godine.

## Vanjske veze
Mathieu Grébille

**Mathieu Grébille** (Pariz, 6. listopada 1991.) je francuski rukometaš i reprezentativac koji trenutno igra za francuski Montpellier HB. Profesionalnu karijeru započeo je 2009. godine, a igra na poziciji lijevog vanjskog. Godine 2014. bio je u sastavu Francuske za Euro u Danskoj, što mu je bio debi na nekom međunarodnom natjecanju.
Cyril Dumoulin

**Cyril Dumoulin** (Rillieux-la-Pape, 2. veljače 1984.) je francuski rukometni golman i reprezentativac koji od 2004. godine brani za Chambéry Savoie HB. Svoju profesionalnu karijeru, Dumoulin je započeo 2004., nakon što je četiri godine ranije igrao u juniorskom sastavu Chambéryja. Tri godine prije igrao je kao junior za CS Bourgoin-Jallieu. 

Mada je za reprezentaciju debitirao još 2009. godine, nije imao priliku postati redoviti član ekipe zbog dvaju reprezentativnih legendi, Daoude Karabouéa i Thierryja Omeyera. Kada se 2013. godine Karaboué umirovio, a Omeyer krajem iste godine i ozlijedio, Dumoulin je dobio svoju priliku te je sudjelovao na EHF Euru 2014. godine dok je Omeyer bio ozlijeđen.
Andronik IV Paleolog

**Andronik IV Paleolog** (grčki: Ανδρόνικος Δ' Παλαιολόγος) (Konstatinopolis, 11. april 1348. - Silivri (Konstatinopolis), 28. jun 1385.) bio je bizantski car od 1376. do 1379.
## Biografija
*Andronik* je bio najstariji sin Janisa V Paleologa (vladao uz prekide od 1341. do 1391.) i Helene Kantakuzine. Nakon neuspjele urote koju je poduzeo protiv oca, zatvoren je i lišen svih prava na nasljedstvo. Iz zatvora je pobjegao uz pomoć Genovežana velikih neprijatelja njegova oca, a nakon tog 12. augusta 1376. i ući u Konstatinopolis uhapsiti svog oca, i preuzeti vlast. Za cara je okrunjen 18. oktobra 1377. Nije dugo vladao jer je 1379. njegov otac pobjegao iz zatvora uz pomoć Osmanlija i Mlečana i ponovno preuzeo vlast. Istina on se za tu uslugu morao zakleti na vjernost sultanu, i pristati biti njegov vazal, a *Andronika* priznati kao zakonitog nasljednika. *Andronik* se nije mirio sa svojim položajem, pa je ponovno pokušao srušiti sa tona oca i svog mlađeg brata Manojla II koji je vladao kao suvladar. Njegova pobuna nije uspjela, jer ga je u bitci teško pobjedio i teško ranio *Manojlo II*, ubrzo nakon tog je umro 1385.

Ono što nije uspjelo *Androniku*, uspjelo je njegovu sinu Janisu VII koji je kratko zasjeo na tron 1390.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Andronicus IV Palaeologus'' na portalu Encyclopædia Britannica
Igor Anić

**Igor Anić** (Mostar, 12. lipnja 1987.), francuski rukometaš i bivši reprezentativac koji igra na pozicji pivota. Anić je karijeru započeo u Montpellieru da bi onda pet godina igrao u Njemačkoj (THW Kiel, VfL Gummersbach), a od 2012. godine igrao je za francuski Cesson-Rennes Métropole HB. 

Za reprezentaciju je debitirao 2009. godine protiv Latvije, a svoj prvi značajniji nastup na velikom natjecanju imao je na EHF Euru 2014. godine u Danskoj.
Vincent Gérard

**Vincent Gérard** (Woippy, 16. prosinca 1986.) bivši francuski rukometni golman i reprezentativac. Gérard je većinu svoje profesionalne karijere proveo u Francuskoj, igravši za SMEC Metz, Montpellier HB i Istres OPH, prije nego je 2010. godine prešao u Dunkerque. Iz Dunkerquea se 2015. godine ponovno vratio u Montpellier HB, gdje je ostao sve do 2019. godine, kada prelazi u Paris Saint-Germain. Godine 2022. potpisuje za Saint-Raphaël VHB, nakon čega odlazi u THW Kiel u Njemačkoj, ali zbog ozljede u klubu nije odigrao nijednu utakmicu. Godine 2024. potpisao je za Istres PH, ali se nakon Olimpijskih igara 2024. godine umirovio. 

Za reprezentaciju je debitirao 6. travnja 2013. godine u kvalifikacijskoj utakmici protiv Norveške te je s 2 obrane u 9 minuta omogućio Francuskoj pobjedu koja im je osigurala nastup na EHF Euru 2014. godine. Nakon umirovljenja Daoude Karabouéa i ozljede Thierryja Omeyera, Gérard je dobio stalno mjesto u reprezentaciji na turniru u Danskoj. S reprezentacijom je, kao i njegov prethodnik Omeyer, osvojio europsko (2014.), svjetsko (2017.) i olimpijsko (2020.) zlato.
Rukometna reprezentacija Austrije

**Rukometna reprezentacija Austrije** predstavlja Austriju na međunarodnim rukometnim natjecanjima, a nalazi se pod ingerencijom ÖHB-a. Aktualni izbornik reprezentacije je Islanđanin Patrekur Jóhannesson.

Povijest rukometa u Austriji seže u same početke toga sporta. Svoju prvu službenu utakmicu Austrija je odigrala već 13. rujna 1925. protiv Njemačke. Svoje prve međunarodne nastupe ostvaruje na Olimpijadi 1936. u Berlinu te na Svjetskom prvenstvu 1938. u Trećem Reichu. Na oba natjecanja, Austrija je osvojila drugo mjesto, iza Trećeg Reicha. Svoj sljedeći međunarodni nastup Austrija ima na Svjetskom prvenstvu 1958., gdje ostvaruju deveto mjesto.

Ipak, ta je godina označila krah austrijskog rukometa te će proći gotovo 40 godina prije nego se Austrija pojavila na nekom međunarodnom natjecanju. Radilo se tu o Svjetskom prvenstvu 1993. godine, gdje Austrija osvaja četrnaesto mjesto. Na Olimpijskim igrama više nisu nastupali.

No, i od tog nastupa na Svjetskom prvenstvu prošlo je više od 15 godina prije nego se Austrija vratila na međunarodnu scenu. Godine 2010., EHF je Austriji dodijelio domaćinstvo Europskog prvenstva. Bio je to povratak Austrije na međunarodnu scenu i period obnove austrijskog rukometa. Kao domaćin, Austrija je izborila drugi krug prvenstva te je na kraju završila na devetom mjesto. Sljedeće godine, osvajaju osamnaesto mjesto na Svjetskom prvenstvu u Švedskoj. Uslijedila je dvogodišnja pauza od međunarodnih nastupa, ali se Austrija ponovo vratila na Europsko prvenstvo 2014. u Danskoj.

## Nastupi na međunarodnim natjecanjima

## Aktualni sastav

Izbornik:  Patrekur Jóhannesson

## Vanjske veze
* Österreichischer Handballbund
Hoek van Holland

**Hoek van Holland** (prevedeno *Ugao Holandije*) je grad od 9567 stanovnika u nizozemskoj provinciji Južnoj Holandiji, dio Rotterdama i velike konurbacije Randstad.

## Vanjske veze

* ''Hoek van Holland'' službene stranice grada
Leidschendam

**Leidschendam** je grad od 32.480 stanovnika u nizozemskoj provinciji Južnoj Holandiji, dio velike konurbacije Randstad.

## Vanjske veze

* ''Leidschendam-Voorburg'' službene stranice grada
Nieuwegein

**Nieuwegein** je grad od 61.234 stanovnika u nizozemskoj provinciji Utrechtu, odnosno predgrađe Utrechta i dio velike konurbacije Randstad.

## Vanjske veze

* ''Nieuwegein'' službene stranice grada
Smirna (smola)

**Miro**, **smirna** ili **izmirna** je vrsta mirisne smole, koja potiče od različitih vrsta afričkog i arapskog drveća, ali se za proizvodnju pre svega koristi *Commiphora myrrha*.

Prema hrišćanskom predanju, žene mironosnice su nosile miro na Hristov grob da pomažu njegovo telo, ali su tamo zatekle belog anđela koji im je rekao da je Isus "ustao".

## Vanjske veze
Miro

**Miro** može označavati:

* skraćenica za muška imena kao što su Miroljub ili Miroslav
* smirna (smola)

## Kompanije
* Miro Company, francuski proizvođač igara
* Miro Technologies, kompanija za održavanje iz Kalifgornije

## Zabava
* Miro (software), aplikacija za internetsku televiziju
* Miromusic, danski electro dance bend
* Giardini di Mirò, italijanski rock bend
* Miro, lik u *[[Ender's Game (serija)|Enderovoj igri]]* Orsona Scotta Carda

## Ličnost
* Miro (svevski kralj), kralj Galicije iz 6. vijeka
* Miro Stariji, katalonski plemić iz 9. vijeka
* Miroslav Kostadinov, bugarski pjevač poznat po nadimku "Miro"
* Michael Rodenberg, njemački muzičar poznat po nadimku Miro
* Miro Allione, italijanski poslovni čovjek
* César Miró, peruanski pisac i kompozitor
* Eddie Miró, portorikanski TV-voditelj
* Esteban Miro, španski guverner Louisiane i Zapadne Floride
* Gabriel Miró, španski pisac
* Gisele Miró, brazilska teniserka
* Joan Miró, katalonski umjetnik
* José Miró Cardona, kubanski političar
* Kira Miró, španska glumica i TV-voditeljica
* Luis Miró, španski fudbaler i trener
* Marsha Miro, američka novinarka
* Mireia Miró Varela, španska planinarka 
* Pilar Miró, španska filmska režiserka
* Ricardo Miró, panamski pjesnik
* Sergio López Miró, španski olimpijski plivač
Capelle aan den IJssel

**Capelle aan den IJssel** je grad u nizozemskoj provinciji Južna Holandija, od 66 246 stanovnika, dio velike konurbacije Randstad.
## Vanjske veze
* ''Capelle aan den IJssel'' službene stranice grada
Utrecht (provincija)

**Utrecht** (holandski: *Utrecht*) je najmanja od svih 12 nizozemskih provincija.

## Geografija
Provincija Utrecht se prostire po središtu zemlje, glavni i najveći grad provincije je istoimeni Utrecht, a ostali veći gradovi su Amersfoort, Houten, Nieuwegein, Veenendaal i Zeist.

Provincija Utrecht sa zapada i jugozapada graniči sa provincijim Južnom Holandija, sa istoka i jugoistoka sa Gelderlandom, sa sjeverozapada sa Sjevernom Holandijom. Granica provincije na sjeveru je jezero Eemmeer, a južnu granicu formira rijeka Rajna.

Provincija Utrecht ima površinu od 1331 km² i 1,190.604 stanovnika (popis 2007).

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije 
* ''Utrecht'' na portalu Encyclopædia Britannica
West Bromwich

**West Bromwich** ( [Vest Bromvič]) je grad od 75,939 stanovnika u sredini Engleske.

Administrativno je dio Metropolitanskog borougha Sandwell u kom živi 308,063 stanovnika.

On je i dio velike konurbacije Midlandton koja ima 2 284 093 stanovnika

## Geografija

West Bromwich leži u Grofoviji Zapadni Midlands, udaljen 8 km sjeverozapadno od Birminghama.

## Historija

West Bromwich je prvi put dokumentiran 1086. u Domesday Booku kao selo od 13 kuća pod imenom *Bromwic*.

Sve do 18. vijeka bio je beznačajno selo, tad se počelo sa iskapanjem ugljena i proizvodnjom željeza, koje je bilo toliko intenzivno da su taj kraj nazvali - Black Country. To je potrajalo do 20. vijeka, kad je većina rudnika zatvorena.

## Znamenitosti

Od historijskih građevina West Bromwich ima zamak na vodi iz 13. vijeka, u kom je danas smješten restoran i palaču Oak iz 16. vijeka u kojoj je danas smješten muzej]]. Nekadašnja crkva sv. Klementa kompletno je restaurirana 1872. i danas se zove sv. Svetih.

## Privreda

West Bromwich je i danas lindustrijski grad, poznat po proizvodnji opruga i brojnim drugim artiklima od metala, ali i po kemijskoj i elektroindustriji.

## Sport

Grad je poznat po nogometnom klubu West Bromwich Albion osnovanom 1878.

## Reference

## Vanjske veze

* West Bromwich regeneration
Sutton Coldfield

**Sutton Coldfield** ( [Saton Koldfild]) zvan samo **Sutton** je grad od 108,219 stanovnika u sredini Engleske.

Administrativno je dio Metropolitanskog borougha Birmingham.
On je i dio velike konurbacije Midlandton koja ima 2 284 093 stanovnika

## Geografija

Sutton Coldfield leži u Grofoviji Zapadni Midlands, udaljen 10 km sjeveroistočno od Birminghama.

## Historija

Mjesto je prvi put dokumentirano 1086. u Domesday Booku pod imenom *Sutone*.
Od srednjeg vijeka mjesto zovu Sutton-in-Colfield, vjerojatno zbog ugljena, koji se počeo intenzivnije iskapati od 16. vijeka.

Srednjovjekovni Sutton bio je feud earla od Warwicka i napredno trgovište sa godišnjim sajmom, ali je počeo stagnirati nakon 1489., kada je postao kraljevski feud.

Za njegov ponovni uspon bio je zaslužan John Harman, Biskup Exetera koji je bio savjetnik kralja Henrya VIII. On je nagovorio kralja da Suttonu 1528. dodjeli povelju o statusu grada.

Ipak je Sutton sve do 19. vijeka ostao maleni grad, počeo je naglo rasti dolaskom željeznice 1862. kao stambeno predgrađe Birminghama.

Tad je počeo i rast tekstilne industrije otvaranjem predionica pamuka.

## Reference

## Vanjske veze

* Sutton Coldfield Town Council
Dudley

**Dudley** je grad od 82,340 stanovnika u sredini Engleske.

On je administrativni centar metropolitanskog borougha Dudley od 312.925 stanovnika, i dio konurbacije Midlandton u kojoj živi preko 2 284 093 stanovnika.

Mnogi ga smatraju neformalnom prijestolnicom regije Black Country.

## Geografija

Dudley leži u sredini Borougha Dudley, između Birminghama (16.9 km) i Wolverhamptona (9.7 km).

Nekad je bio dio historijske grofovije  Warwickshire.

Poznat je po brdu  - Castle Hill, na kom se nalaze ruine saksonske i normanske utvrde, a od 1935. zoološki vrt.

## Pobratimski gradovi

*, Fort William
*, Bremen

## Reference

## Vanjske veze

* Dudley Metropolitan Borough Council
Pustolovni film

**Pustolovni** ili **avanturistički film** (), je žanr igranog filma koji obiluje akcijom, potragom i egzotičnim lokacijama. Blizak je žanru akcijskog filma, a dijeli poveznice i s nekim drugim žanrovima, poput znanstveno-fantastičnog ili ratnog filma.

## Pustolovni filmovi
Primjeri pustolovnih filmova:
* *[[Dekameron (1971)|Dekameron]]* (1971.)
* *[[Otimači izgubljenog kovčega]]* (1981.)
* *[[Conan barbarin (1982)|Conan barbarin]]*
* *[[Indiana Jones i ukleti hram]]* (1984.)
* *[[Indiana Jones i posljednji križarski pohod]]* (1989.)
* *[[Mumija (1999)|Mumija]]* (1999.)
* *[[Gospodar i ratnik: Daleka strana svijeta]]* (2003.)
* *[[Krvavi dijamant (2006)|Krvavi dijamant]]* (2006.)
* *[[Indiana Jones i Kraljevstvo kristalne lubanje]]* (2008.)

## Reference

## Vanjske veze

* Pustolovni filmovi
Južna Holandija

**Južna Holandija** (holandski: *Zuid-Holland*) je jedna od dvanaest nizozemskih provincija. Nalazi se na zapadu zemlje.

## Geografija
Glavni grad provincije je Den Hag, najveći je Rotterdam, a ostali veći gradovi su Leiden, Delft, Alphen aan den Rijn, Dordrecht, Gouda, Katwijk, Vlaardingen, Westland, Zoetermeer i Capelle aan den IJssel. Južna Holandija na sjevera graniči sa Sjevernim morem i provincijom Sjevernom Holandijom, na istoku s Utrechtom i Gelderlandom, a na jugu sa Sjevernim Brabantom i Zeelandom. Provinciju oplakuju rijeke Lek, Waal (rukavac Rajne) i Maas. Dobar dio zemlje provincije su otoci ili nekadašnji otoci, među kojima su najveći Dordrecht, IJsselmonde, Hoeksche Waard, Voorne-Putten i Goeree-Overflakkee.

Sve do 1840. Južna Holandija kao provincija nije postojala, već je bila južni dio historijske regije Holandije po kojoj je i cijela zemlja dobila ime. Ona je navedene godine podjeljena na dvije provincije, Južnu i Sjevernu Holandiju. Južna Holandija ima površinu od 2871 km² i 3,455.097 stanovnika (popis 2007). Privredno najrazvijeni provincije je područje oko grada Rotterdama i kraj uzvodno uz rijeku Maas gdje je podignuta najveća evropska luka i velika industrijska zona Europoort.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice provincije 
* ''Zuid-Holland'' na portalu Encyclopædia Britannica
Der Westwall

***Der Westwall*** () je njemački crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1939. u režiji Fritza Hipplera. U njemu se prikazuje Siegfriedova linija, odnosno sistem fortifikacija na zapadnoj granici tadašnjeg Trećeg rajha, a koji je bio građen u godinama pred drugi svjetski rat. Der Westwall je nastao u produkciji Ministarstva propagande Reicha, te je premijerno prikazan nedugo prije njemačke invazije Poljske odnosno izbijanja rata. Svrha mu je bila uvjeriti međunarodnu, a prije svega javnost Britanije i Francuske kako je Siegfriedova linija isto onako efikasna, odnosno "neprobojna" kao Maginotova linija, odnosno kako je svaki pokušaj invazije Njemačke preko zapadne granice unaprijed osuđen na propast. Ta su nastojanja urodila plodom, s obzirom da su se zapadni saveznici, duboko impresionirani Siegfriedovom linijom na početku rata odlučili za strategiju iscrpljivanja i nisu pokušavali prodrijeti na njemačku teritoriju.

## Vanjske veze
*
Feldzug in Polen

***Feldzug in Polen*** () je njemački crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1940. u režiji Fritza Hipplera. U njemu je prikazana njemačka invazija Poljske u septembru 1939. godine, odnosno početak drugog svjetskog rata u Evropi. Nastao je u produkciji Ministarstva propagande Reicha i za svrhu je imao opravdati njemačku invaziju kroz navodni progon njemačke manjine u Poljskoj, odnosno incident u Gleiwitzu. Film, nastao velikim dijelom od snimki filmskih ekipa koje su tokom pohoda pratile jedinice Wehrmachta (i među kojima je jednu vodila proslavljena Leni Riefenstahl), je ostavio snažan dojam prikazom efikasnosti njemačke oružane sile i strategije *[[blitzkrieg]]a*. Poseban je naglasak stavljen na opsadu Varšave, odnosno razaranje koje je prikazano kao besmislena posljedica tvrdoglavosti poljskih branitelja. Film također sadrži snimke zajedničke parade koju su Wehrmacht i Crvena armija održali u Brestu na demarkacionoj liniji. *Feldzug in Polen* je kasnije poslužio kao uzor za autore ratnih dokumentaraca u drugim zemljama.

## Povezano
* *[[Osvoboždenije (film, 1940)|Osvoboždenije]]*, rež. Aleksandar Dovženko

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Bundesarchiv: "Feldzug in Polen". Filmische Kriegspropaganda von NSDAP und Wehrmacht
Wort und Tat

***Wort und Tat*** () je njemački kratki crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1938. u režiji Fritza Hipplera. Napravljen je u produkciji Ministarstva propagande Reicha, a u njemu se prikazuje kako se Njemačka osnažila i preporodila pod nacističkim režimom. Hippler je u filmu to nastojao postići scenama u kojima stvara kontrast između siromaštva, dekadencije i političke nestabilnosti Weimarske Republike sa prikazom nove njemačke vojne moći i izgradnje Autobahnova. Dio filmskih teoretičara su u ovom filmu pronašli uticaj sovjetske montažne teorije Sergeja Ejzenštejna.

## Vanjske veze
* 
* ''Wort und Tat'' on the Internet Archive.
IJsselmeer

**IJsselmeer** [ɛi̯səlˈmeːr], plitko umjetno, danas slatkovodno jezero koje leži od sredine do sjevera Nizozemske.

## Geografija
Jezero je formirano nakon izgradnje brane Afsluitdijk (dovršena 1932) preko južnog dijela nekadašnjeg zaljeva Zuiderzee, na taj način je IJsselmeer odvojen od Waddenskog mora (sjeverni dio bišeg Zuiderzeea) i Sjevernog mora.

Brana Afsluitdijk duga 31 km, leži oko 8 metara iznad razine mora, i proteže se između provincija Sjeverna Holandija i Friesland. Brana je izgrađena od gline i pjeska i obložena kamenim blokovima ispod razine vode. Preko brane vodi autoput i biciklistička staza, a ustave na brani omogućuju prolaz teglenicima i manjim morskim brodovima. Ustave su omogućile i regulaciju voda, pa je nekad boćata voda postala slatka, zahvaljujući i stalnom pritjecanju voda Rajninog rukavca IJssela.

Danas je IJsselmeer, iako plitak (prosječno samo 5,5 m), važan izvor pitke vode za provincije Friesland, Sjevernu i Južnu Holandiju za vrijeme povremenih ljetnih suša, a također pomaže da se melioriraju okolne boćate močvare.

Nekad vrlo razvijen ribolov na haringe i srdele, zamijenjen je slatkovodnim ribama, naročito jeguljama, koje nakon mriješćenja u Sargaškom moru preko ustava ulaze u jezero.

## Reference

## Vanjske veze

* ''IJsselmeer'' na portalu Encyclopædia Britannica
Afsluitdijk

**Afsluitdijk** je brana na sjeveru Nizozemske, kojom je pregrađen južni dio nekadašnjeg zaljeva Zuiderzee, i stvoreno umjetno jezero **[[IJsselmeer]]**, koje je na taj način odvojeno od Waddenskog i Sjevernog mora.

## Karakteristike i historija gradnje
Brana Afsluitdijk je duga 31 km, ona leži oko 8 metara iznad razine mora, i proteže se između provincija Sjeverna Holandija i Friesland. 

Ideje o njenoj gradnji postojale su već u 19. vijeku, ali ondašnje tehničke mogućnosti to nisu omogućavale, nakon velike poplave 1916. usvojen je plan Cornelisa Lelya, a izradnja je započela 1927. 

Brana je građena od gline i pjeska i obložena kamenim blokovima ispod razine vode. Na nekoliko mjesta izgrađene su a ustave koje omogućuju prolaz teglenicima i manjim morskim brodovima. Ustave su omogućile i regulaciju voda, pa je nekad boćata voda IJsselmeera postala slatka, zahvaljujući i stalnom pritjecanju voda IJssela rukavca Rajne.

Njena širina od 90 metara, omogućila je da se kasnije na njoj izgradi autoput i biciklistička staza.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Zuiderzee'' na portalu Encyclopædia Britannica }