open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žepa (rijeka)

**Žepa** je rijeka u istočnom dijelu Bosne i Hercegovine, lijeva pritoka Drine.

Nastaje 6 km južno od Han Pijeska u podnožju planine Žep (1537 m) po kojoj je dobila ime. Vrelo od kojeg nastaje rijeka naziva se Široko vrelo i nalazi se na 980 m nadmorske visine. Ukupna dužina rijeke Žepe iznosi 25,1 kilometara. 

Dolina Žepe je kompozitnog karaktera i sastoji se od proširenja i suženja. Pritoke rijeke Žepe su kratkog toka i to su uglavnom manji potoci stalnog ili povremenog karaktera. Njihov vodostaj direktno ovisi o količini padavina. Nakon otapanja snijega ili intenzivnih padavina poprimaju bujični karakter, što ima za posljedicu jaku eroziju na uzdužnom profilu. Najznačajnije pritoke Žepe su Radavski potok i Budučin potok.

Rijeka Žepa ima nivalno-pluvijalni (snježno-kišni) režim. Maksimalni proticaj javlja se u proljeće i to u aprilu i maju, što je posljedica otapanja snijega i povećane količine padavina. Minimalni proticaj javlja se u avgustu i septembru, kao rezultat smanjene količine padavina i povećanog isparavanja. Srednji godišnji proticaj je 3,76 m³/s, dok je minimalni proticaj zabilježen u septembru 1971. godine i iznosio je 1,04 m³/s, a maksimalni proticaj u decembru 1968. godine (37,7 m³/s).

Žepa se u Drinu ulijeva kod sela Slap, u drinsko akumulaicono vještačko jezero Perućac koje se nalazi se na 291 m nadmorske visine. 
## Mostovi na Žepi
Postoje dva mosta na rijeci Žepi koja potječu iz Osmanske vladavine. Jedan se nalazio na ušću rijeke Žepe u Drinu, sve do 1966. godine, kada je demontiran i rekonstruiran na drugoj lokaciji zbog izgradnje HE Bajina Bašta. Njegova nova lokacija se nalazi na oko 500 m od naselja Žepa 
 Drugi most je neposredno uz izvor.

Treći je most u Purtičkom polju, koji su projektovali i izgradili mještani.

## Izvori
Viana do Castelo

**Viana do Castelo** je grad i općina od 88,725 stanovnika na sjeverozapadu Portugala u Distriktu Viana do Castelo u kom je administrativni centar.

## Geografija
Viana do Castelo se prostire duž desne obale estuarija rijeke Lima i duž Atlantika, udaljena 70 km do Porta i 390&nbsp;km od Lisabona.

## Historija

Historija Viane seže do željeznog doba, dokaz za to je gradina *Citânia* na brdu Santa Luzia.
 
Prvu povelju o gradskim pravima i ime *Viana da Foz do Lima* (Viana na ušću Lime) dobio je od kralja Afonsa III 1258. godine.
Odtad se razvio u važnu luku iz koje su isplovili portugalski moreplovci u svoja istraživanja.

Službeno je postala grad 1848., dekretom kraljice Marie II, koji mu je dala i novo ime *Viana do Castelo*, zbog herojske odbrane koju je pružio njegov 
garnizon za opsade pobunjenika iz Porta.

## Privreda i transport
Viana je danas grad drvne i prehrambene industrije sa brodogradilištem *Estaleiros Navais*, velikom ribarskom flotom i prometnom lukom.

Okolica Viane je stočarsko-ratarski  kraj poznat po kukuruzu, povrću i vinogradarstvu.

Obalnim autoputom A28 povezana je sa Portom i Lisabonom, a autoputem A27 sa Španjolskom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Camara Municipal de Viana do Castelo'' (službene stranice)
Bastašica

**Bastašica** je rijeka u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, desna pritoka Unca.

## Izvor Bastašice
Izvire u Bastasima, oko pet kilometara sjeverozapadno od Drvara. Izvor je okružen visokim, vertikalnim stijenama. Vrelo Bastašice drenira jednu prostranu izdan, koja se proteže sve do Resanovaca, pa i dalje. Sam izvor jeste prirodno udubljenje koje seže duboko u zemljinu unutrašnjost, u koje je s obzirom na veličinu moguće zaroniti. 

Nakon izvora nalazi se nekoliko slapova, pogotovo poslije obilnih kiša. Zelenkaste je boje i izuzetno je bistra i čista, a smjenjivanjem brzih i sporih djelova vodotoka daje joj posebnu draž. Ulijeva se u Unac nakon kratkog toka od 1 km. Bastašica je bogata sa rječnom pastrmkom, ali je ribolov zabranjen.

Izvor rijeke Bastašice nalazi se na području kojim gospodari  Šumarija Drvar, G.J.“Kamenica-Vučjak“, odjeli: 19b i 19c i ubraja se u šume visoke zaštitne vrijednosti HCVF 4a, 4b (4a- šume važne za vodene tokove i 4b – šume važne za kontrolu erozije). Danas je ovo područje uređeno, staza obilježena, te su duž staze postavljene klupe, a pored staze zaštitne ograde. Preko rječice je izgrađen drveni mostić, tako da uže područje oko Batašice čini malu eko zonu. 

## Izvori
José I od Portugala

**José I** (Lisabon, 6. jun, 1714.- Lisabon, 24. februar 1777.) bio je portugalski kralj koji je formalno vladao od 1750. do 1777. iako je umjesto njega De facto vladao njegov ministar Markiz de Pombal.

## Biografija

Kako je odrastao u blagostanju pod patronatom oca Joãa V koji mu nije davao nikakve zadatke dok je bio živ. Kad je preuzeo vlast, José se nije puno brinuo o tome kako će njegova kraljevina egzistirati, jer je još uvijek dotjecala puno zlata i dijamanata iz Brazila, pa je vladanje prepustio svojim ministrima, i kao rođeni bonvivan nastavio je uživati u operama, balovima, lovu.

Nakon Katastofalnog Lisabonskonskog potresa.1. novembra 1755. ministar Markiz de Pombal postao je toliko moćan da je svojim merkantilističkim reformama izazvao revolt kod visokog klera, plemstva i Jezita.

Markiz de Pombal iskoristio je neuspješni pokušaj atentata na Joséa 3. septembra 1758. da se obračuna sa svojim protivnicima, koje je protjerao, zatvorio ili dao ubiti, uz podršku Joséa, koji mu je i nadalje slijepo vjerovao.

Kulminacija njegove vladavine bila je inauguracija njegovog spomenika - konjaničke skulpture na tek obnovljenom lisabonskom trgu Comércio 1775. Dvije godine kasnije José je umro, tad se naglo urušila i Pombalova moć kad je na tron došla religiozna kraljica Maria I koja ga je odmah otpustila

## Reference

## Vanjske veze

* ''Joseph king of Portugal''
Portalegre

**Portalegre** je grad i općina od 22,340 stanovnika na istoku Portugala u Distriktu Portalegre u kom je administrativni centar.

## Geografija
Portalegre se prostire na obroncima Masiva São Mamede, na nadmorskoj visini od 480 metara, udaljen 230 km od Lisabona i 359 od 
Porta i 390&nbsp;km od Lisabona.

## Historija

Iako nema pozdanih dokumenata kad je osnovan, ipak se zna da je vrlo stari, jer je obnovljen za vladavine kralja Afonsa III, koji mu je dodijelio prvu povelju 1259.

Za vladavine Dinisa (1279.-1325.) podignut je zamak, a grad utvrđen sa dva reda bedema, 12 kula i 8 vrata.
Status grada dobio je 1550., za vladavine kralja Joãa III.

## Znamenitosti

Pored zamka sa nekolko dobro očuvanih kula; najveća znamenitost je trobrodna gotička katedrala *Nossa Senhora da Assunção* (16. vijek)
To su i crkve; Santa Maria do Castelo, Santa Maria a Grande i Sao Vicente, samostani Santa Clara i Sao Bernardo i par plemićkih palača (17-18. vijek)

## Privreda i transport
Portalegre je danas važan trgovački i industrijski centar Regije Alentejo.
Prvenstveno je grad tekstilne industrije koja proizvodi vunene tkanine, sintetička vlakna i tapiserije. 
Pored tog ima i manje pogone koji proizvode plutene čepove, limariju i bezalkoholna pića.

Okolica je stočarsko-ratarski u kom se proizvode; žitarice, maslinovo ulje, pluto, kesten i vino.

Autoputevima N18, N246, N802 i N359 povezan je sa gradovima u Portugalu i Španjolskoj.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Camara Municipal de Portalegre'' (službene stranice)
Lisabon (regija)

**Metropolitanski Lisabon** (portugalski: *Área Metropolitana de Lisboa*) je jedna od 7 Portugalskih regija, koja se prostire na jugozapadu zemlje, a odnosi se na glavni grad i njegovu okolicu.
## Karakteristike
Regija sa sjevera, istoka i juga graniči sa Regijom Centralni Portugal a sa zapada sa Atlantikom.

Metropolitanski Lisabon ima površinu od 3,001 km², na kojoj živi 2,870,208 stanovnika.

Administrativni centar regije je grad Lisabon koji ima 545,796 stan

Regija je administrativno podjeljena na 18 općina

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Região metropolitana de Lisboa''
Lima (rijeka)

**Lima** (portugalski: *Rio Lima*, španjolski: *Río Limia*) je rijeka na sjeverozapadu Španjolske i Portugala duga 109 km.

## Hidrologija
Rijeka izvire na obroncima planine Talariño u španjolskoj provinciji Ourense, na nadmorskoj visini od oko 950 metara.

Od tamo teče prema jugozapadu, nakon toka od nekih 41&nbsp;km po Španjolskoj ulazi u Portugal, gdje teče kroz kotlinu probijenu između planina Gerês i Peneda do ušća u Atlanski ocean kod grada Viana do Castelo.

Sliv rijeke ima površinu od 2,200 km², od tog 1,100 po Portugalu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Limia River'' (na portalu Mapcarta
Maria I od Portugala

**Maria I** (Lisabon, 17. decembar, 1734.- Rio de Janeiro, 20. mart 1816.) bila je prva portugalska kraljica koji je vladala od 1777. do 1816.

## Biografija

Marija je bila kći kralja Joséa I, koja se 1760. udala za svog strica Pedra. On je nakon njenog stupanja na tron u februaru 1777., postao njen suvladar sa vladarskim naslovom- Pedro III.

Maria je za svoje vladavine pokušala izgladiti raskol u portugalskom društvu, koji je napravio svojim represivnim mjerama prema političkim protivnicama, ministar njena oca Markiz de Pombal. Zbog tog ga je smjenila, pokrenula istragu i  oslobodila njegove političke zatvorenike.

Kad je istraga završila njegovim pomilovanjem, protjerala ga je u Pombal. Odustala je od nekih njegovih velikih merkantilističkih projekata, ali je nastavila poticati razvoj manufaktura i uvođenje novih poljoprivrednih kultura po brazilskim kolonijama.

Smrt supruga Pedra 1786. a nakon tog i njena starijeg sina Joséa 1788., u kombinaciji sa lošim vijestima o toku Francuske revolucije, toliko su uzdrmale Mariju da je januaru 1792.doživjela slom živaca. Zbog tog je tron prepustila mlađem sinu Joãu (budući João VI), koji je službeno postao princ regent 1799., kad se pokazalo da nije u stanju vladati.

Nakon što je Napoleonova armija u novembru 1807. napala Portugal, pobjegla je sa ostatkom kraljevske porodice u Brazil, gdje je i umrla.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Maria I, queen of Portugal''
Setúbal (distrikt)

**Distrikt Setúbal** (portugalski: *Distrito de Setúbal*) je jedan od 18 Portugalskih distrikta, koji se prostire na jugozapadu zemlje.
	
## Karakteristike
Na sjeverozapadu graniči sa Distriktom Lisabon, na sjeveru sa Distriktom Santarém, sa sjeveroistoka sa Distriktom Évora, sa istoka i juga sa Distriktom Beja i zapada sa Atlanskim oceanom.
	
Distrikt ima površinu od 5,212 km², u kojoj živi 874,806 stanovnika.

Administrativni centar distrikta je grad Setúbal koji ima 90,384 stan

Distrikt je administrativno podjeljen na 13 općina;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Governo Civil de Setúbal'' (Arquivo Distrital do Setúbal)
Évora (distrikt)

**Distrikt Évora** (portugalski: *Distrito de Évora*) je jedan od 18 Portugalskih distrikta, koji se prostire na jugoistoku zemlje.
	
## Karakteristike

Sa sjeveru graniči sa Distriktom Portalegre, sa istoka sa Španjolskom, na jugu sa Distriktom Beja, na zapadu sa Distriktom Setúbal i na sjeverozapadu sa Distriktom Santarém.
	
Distrikt ima površinu od 7,393 km², u kojoj živi 152,444 stanovnika.

Administrativni centar distrikta je grad Évora koji ima 43,639 stan

Distrikt je administrativno podjeljen na 14 općina;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Governo Civil de Évora'' (Arquivo)
Bistrica (Livanjsko polje)

**Bistrica** je rijeka u zapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, ponornica u Livanjskom polju, čiji tok se izgubio kroz brojne regulacije navodnjavanja i dobivanja hidroenergije.

## Izvor
Bistrica izvire iz velikog kraškog izvora Vrelo Duman, koji se nalazi unutar pećine u naselju Duman, u dijelu Starog grada Livna, koji se naziva i Bistrički Grad.

Nalazi se u podnožju kraškog brda Bašajkovac, podno strmih stijena Crvenice, a ime mu potječe od istoimene turske riječi *duman* koja označava dim ili maglu. Pri kraju zimskog perioda, kad krene da se topi snijeg sa okolnih planina, kreira prizor koji podsjeća na dimnu zavjesu zbog količine vode koja izlazi iz stijena. 

Ispred izvora isklesan je četverougaoni bazen dubine 3 m u povodu osvajanja Klisa i utemeljenja Kliškog sandžaka 1537. god.

U samoj blizini izvora sagrađen je i kameni most, Firdusov most ili Most na Dumanu, nacionalni spomenik BiH.
 
## Izvori
Leiria

**Leiria** je grad i općina od 126,897 stanovnika na zapadu Portugala u Distriktu Leiria u kom je administrativni centar.

## Geografija

Leiria se nalazi na ušću potoka Lena u rijeke Lis, tridesetak km od Atlanskog oceana, udaljena 132&nbsp;km od Lisabona i 184&nbsp;km od Porta.

## Historija

Leiria je vrlo stari grad, čiji ostaci upućuju da je postojala i za rimskih vremena. Suevi su je zauzeli 414., a nakon tog Mauri. Od Maura je preoteo kralj Afonso I 1134., koji je naredio da se zamak i bedemi ponovo sagrade. Od Afonsa I dobio je prvu povelju 1142., a nakon tog i od Sancha I 1195.

Od vladavine kralja Dinisa često je bila povremena kraljevska rezidencija 1254., 1372., 1376. i 1438.

Status grada dobila je 1545. od kralja Joãoa III.

Leiria je od 1959 veliki garnizon, - baza portugalske ratne avijacije (Base Aérea N.º 5) u kojoj su danas smješteni lovci F-16.

## Znamenitosti

Najstarija građevina je gotički zamak (danas u ruševnom stanju) sa kapelom koju je dao podići João I (14. vijek).
Stara je i romanička crkva *Sao Pedro* (12. vijek).

Renesansnu katedralu (1550.-1574.) je dao sagraditi Joãoa III.

## Privreda i transport

Leiria je danas važan industrijski centar grad sa velikom cementarom i tvornicom stakla i brojnim pogonima tekstilne, prehrambene i kemijske industrije.

Za ekonomiju je važan ribolov, poljoprivreda (maslinovo ulje, žitarice, vino, voće, krumpir) i balnearni turizam duž atlanske obale.

Autoputom  A1 povezan je sa Coimbrom, Portom i Lisabonom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Camara Municipal de Leiria'' (službene stranice)
Lisabon (distrikt)

**Distrikt Lisabon** (portugalski: *Distrito de Lisboa*) je jedan od 18 Portugalskih distrikta, koji se prostire na zapadu zemlje na teritoriju glavnog grada.
	
## Karakteristike

Na sjeveru graniči sa Distriktom Leiria, sa istoka sa Distriktom Santarém, sa juga sa Distriktom Setúbal i sa zapada sa Atlanskim oceanom.
	
Distrikt ima površinu od 6,084 km², u kojoj živi 104,923 stanovnika.

Administrativni centar distrikta je grad Lisabon koji ima 545,796 stan

Distrikt je administrativno podjeljen na 15 općina;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Governo Civil de Lisboa'' (Arquivo Distrital do Lisboa)
Figueira da Foz

**Figueira da Foz** je grad i općina od 62,125 stanovnika na zapadu Portugala u Distriktu Coimbra.

## Geografija
Figueira da Foz se nalazi na ušću rijeke Mondego u Atlantik, udaljena 46 km od svog administrativnog centra Coimbre i 140 od Porta.

Sjeverno od grada prostire se planina *Boa Viagem*, duga 7&nbsp;km (visoka 253 metra), a duž obale duge pješčane plaže zbog kojih je postao poznata turistička destinacija.

## Historija

Taj kraj bio je naseljen još od paleolita, i Rimljani su ostavili tragove svoje prisutnosti, a i Saraceni koji su Figueru 717 sravnili sa zemljom.
Od srednjeg vijeka (1143.) je feud samostana Santa Cruz iz Coimbre.

Tokom 16. vijeka malobrojni stanovnici često su bili ugroženi gusarskim napadima, zbog tog je podignuta utvrda Santa Catarina.

Strateška važnost mjesta navela je kralj]]a Joséa I da mu dekretom 1771. dodijeli status grada.
Napoleonova armija je 1807. okupirala Portugal i Figueru.
Već slijedeće 1808. u Figueri se iskrcao britanski ekspedicijski korpus generala Wellesleya i krenuo u pobjedonosnu kampanju na Španjolsku.

Početkom 19. vijek. promet u luci i brodogradnja, donjeli su prosperitet Figueiri, pa joj se stanovništvo povećalo
Od kraja 19. vijeka Figuera se počela profilirati kao ljetovalište aristokracije, toliko je narala da je 1882. dobila definitivni status grada.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost je utvrda Santa Catarina iz 16. vijeka, koja čuva ulaz u luku. Atrakcija je i Muzej Santos Rocha sa arheološkom kolekcijom.

## Privreda i transport
Ekonomija današnje Figueire se u prvom redu bazira na turiznu i prometu u luci. Pored tog važno je i ribarstvo po Atlantiku.
Od industrije ima cementaru, solane i tvornicu stakla.

Figueira se nalazi na trasi autoputa A17 i  A14, pa je dobro povezana sa Ciombrom, Portom i Lisabonom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipio da Figueira da Foz'' (službene stranice)
Izvori Dabra

**Izvori Dabra** nalaze se u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, i stvaraju rijeku Dabar, lijevu pritoku Sane. 

Na putu Sanski Most – Ključ postoji oznaka za skretanje ka vrelu Dabra. U nastavku se smjenjuju oznake za vrelo Dabra i Dabarsku pećinu. U početku je put asfaltni a  poslednji kilometar je dobar makadamski put manje širine. 

## Glavni izvor
Voda snažno izvire iz stijene i obrazuje riječni tok. Uz izvor su  ostaci ili počeci gradnje nekoe građevine, možda mlina. U rijeci ima dosta ribe: šarana, lipljena i pastrmke. Stavljen je pod zaštitu države kao prirodna rijetkost i objekat značajan za hidrološka istraživanja.
 
## Dabarska paćina

Dabarska pećina je jedna od 14 velikih i nekoliko desetina manjih pećina na području Sanskog Mosta. Nalazi se nekoliko desetina metara uz glavni izvor Dabra. Dijeli ih mali drveni most obrastao mahovinom. Otvor pećine visok je oko 20 m, a iza njega je ogromna dvorana sa visokim svodom. Dvorana je povremeno ispunjena vodom, koja izlazi kroz otvor, spaja se sa vodom iz glavnog izvora i tako pećinu čini povremenim izvorom rijeke Dabar. Dužina rijeke je 7 km. do ušća u Sanu.

Pećina Dabar, s istoimenom rijekom, čini geomorfološku i hidrološku cjelinu. Geološki je nastala u pravcu rasjeda na kontaktu stijenskih masa različite starosti, na spoju masivnih dolomita (prijelaz iz Jure u Kredu) i smeđeg krečnjaka. Ukupna dužina kanala pećine iznosi 630 m. 

Morfološki, sastoji se iz dva dijela: prostranog, glavnog kanala i gornjeg kanala. Ulazni kanal je širine 10 do 35 m, visine 10 do 25 m. Na dvije trećine od ulaza je stalno jezero, iz kojeg izvire dugačak kanal. U blizini ulaza je 
kanal u plafonu desnog zida, na visini 10 m i dužini 20 m. Ukupna dužina ovog donjeg dijela je 30 m. Na sredini jezera, s desne strane, odvaja se gornji kanal, koji ima još četiri bočna kanala i nekoliko manjih jezerca. U prvom od njih uočena je čovječija ribica. Prvi dio ovog gornjeg kanala, nastanjuju šišmiši.

Nije bogata ukrasima, stalaktitima i stalagmitima, ali veličina i prostranost dvorane čine je impozantnom.
 

Pećina je nastanjivana u praistorijskom periodu (površinski nalazi keramike, prikupljene na sjevernoj strani širokog ulaza). Alojz Benac navodi Dabarsku pešinu u popisu nalazišta vučedolske kulture na prostoru Bosne i Hercegovine, kao lokalitet identificiran prema površinskim nalazima. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH.
## Izvori

## Literatura
* Huref Redžić - Prostorni plan Bosne i Hercegovine, Faza "B“ Valorizacija, Prirodne i kulturno-historijske vrijednosti. Sarajevo: Institut za arhitekturu, urbanizam i prostorno planiranje arhitektonskog fakulteta u Sarajevu, 1980., str. 35
* Jasminko Mulaomerović - Speleološka istraživanja nekoliko potencijalnih turističkih pećina u okolini Sanskog Mosta.
Gllogoci (razvrstavanje)

**Gllogoci** može se odnositi na sljedeća mjesta:

;
* Gllogoci (općina), općina na Kosovu
* Gllogoci, grad i sjedište istoimene općine na Kosovu
* Gllogoci (Lipjani), selo u općini Lipjani na Kosovu
* Gllogoci (Ranilug), selo u općini Ranilug na Kosovu
1812 km Katara

**1812 km Katara** utrka je svjetskog prvenstva sportskih automobila u izdržljivosti poznato kao **World Endurance Championship** (WEC).
## Pobjednici
### Ukupni pobjednici po godinama
#### 1812 km Katara
Llugaxhia

**Llugaxhia** se može odnositi na sljedeća mjesta:

;
* Llugaxhia (Gjakova), selo u općini Gjakova na Kosovu
* Llugaxhia (Lipjani), selo u općini Lipjani na Kosovu
* Llugaxhia (Peja), selo u općini Peja na Kosovu
Lista epizoda serije Bitange i princeze

*[[Bitange i princeze]]* bio je hrvatski sitcom koji se od 15. travnja 2005. do 8. ožujka 2010. godine emitirao na HRT-u. Autor serije bio je Goran Kulenović, a rađena je po uzoru na popularni američki sitcom *[[Friends]]*. Emitiranje serije na HRT-u započelo je s prvom epizodom, a serija je imala ukupno pet sezona i 108 epizoda u trajanju od 30–35 minuta u prosjeku. Producirano je 107 regularnih epizoda i jedan specijal, a snimljena je i pilot epizoda koja nikada nije emitirana na televiziji, ali je dostupna na YouTubeu.

Serija je pratila pet mladih ljudi u Zagrebu, trojicu mladića (Kazimir Hrastek, Teodor Friščić i Robert Kumerle) i dvije djevojke (Lucija Toć i Irena Grobnik), koji igrom slučaja završe u nasuprotnim stanovima u istoj stambenoj zgradi. Serija prati njihove privatne i profesionalne živote, koji obiluju humorom i nadrealnim situacijama. Glavne uloge kroz svih peto sezona serije tumačili su René Bitorajac, Tarik Filipović, Hrvoje Kečkeš, Mila Elegović i Nataša Dangubić, dok su se u sporednim ulogama pojavili Predrag Vušović, Dražen Čuček, Mia Krajcar, Dušan Bućan, Zvonimir Zoričić, Željko Duvnjak i Mile Kekin. Ukupno je emitirano 108 epizoda serije. 

Uz glavne epizode, producirana je i kazališna predstava, čija je radnja bila inspiracija za pretposljednju epizodu serije. Prva sezona izdana je na DVD-u, ali ne i preostale četiri sezone, međutim cijela je serija (uz pilot i specijal) dostupna na službenom YouTube kanalu producentske kuće Interfilm, dok je 108 epizoda (bez pilota) dostupno na platformi HRTi. 

## Pregled serije

## Epizode

### Sezona 1 (2005)

### Sezona 2 (2005–2006)

### Sezona 3 (2007)

### Sezona 4 (2008)

### Sezona 5 (2009–2010)

## Napomene

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''Bitange i princeze'' na stranicama Interfilma
Lluga

**Lluga** se može odnositi na sljedeća mjesta:

;
* Lluga (Istog), selo u općini Istog na Kosovu
* Lluga (Lipjani), selo u općini Lipjani na Kosovu
* Lluga (Podujeva), selo u općini Podujeva na Kosovu
Akllapi

**Akllapi** (srpskohrvatski: *Oklap*; ćirilica: Оклап), selo na Kosovu u općini Lipjani.

## Stanovništvo

## Reference
Divlaka

**Divlaka** (srpskohrvatski: *Divljaka*; ćirilica: Дивљака), selo na Kosovu u općini Lipjani.

## Stanovništvo

## Reference
Kozica (Lašva)

**Kozica** je rijeka u centralnom dijelu Bosne i Hercegovine, desna pritoka Lašve. Izvire na planini Vranici
## Slapovi Kozice
Udaljeni su 11 kilometara od Fojnice. Put do Kozica prolazi kroz predjele šumovitog Malkoča, preko prevoja Vladića vrh. Put je u početku asfaltni pa se  postepeno sve više sužava, asfalt postajao lošiji, dok na kraju ne pređe u makadam i planinske gudure, isprane sezonskim kišama. Dolazi se do mjesta gdje se rijeka Kozica obrušava kroz usječeno kaskadno korito. Slap čine dva veća i tri manja vodopada visine od 5-15 metara. 

Za kratko vrijeme rijeka savladava veliku nadmorsku visinu, oko 400 metara
## MHE na Kozici
U svom gornjem toku ova rijeka ima veliki pad dok se u donjem toku taj pad smanjuje, ali je količina vode znatno veća. Od 2006. god. na Kozici je u pogonu MHE (Mini hidroelektrana) Mošćani sa karakteristikama:

* Snaga - 0,749 MW
* Godišnja proizvodnja - 3,79 GWh
* Biološki minimum - 0,068 m3

## Izvori
Dijegeza

**Dijegeza** je, prema Genetteu,  pripovijedanje posredovano pripovjedačima ili likovima.

## Opis pojma
Suvremeni pojam je u naratologiju uveo Gérard Genette, pozivajući se na termin koji se već javlja kod Platona i Aristotela.

U trećoj knjizi *[[Država (Platon)|Republike]]*, Platon govori o λέξις i tvrdi da to može biti ili mimeza (imitacija) ili *dijegeza*, odnosno puko pripovijedanje.

Kod Aristotela (*[[Poetika (Aristotel)|Poetika]]*), mimesis je izravno predstavljanje narativnog sadržaja (*[[Fabula|fabule]]*), što je slučaj kod mime, kazališta ili plesa, gdje su nam likovi prikazani „u akciji”, u pokretu. Suprotno, dijegeza se odnosi na epsku pjesmu tj. narativnu formu u kojoj se narativni sadržaj prikazuje neizravno, tj. posredovanjem pripovjedača.

Strukturalističkoj upotrebi pojma implicitna je opreka sa pojmom ***[[Mimeza|mimeze]]*** ili izravnog oponašanja. Genette je razvio pojam dijegeze kako bi ga primijenio na književnost, posuđujući ga od teoretičara filmske naracije. Za njega ona označuje sve događaje povezane narativnim diskursom, koji on naziva „narativ kao povijest”. Stoga, dijegeza predstavlja cijeli „prostorno-vremenski univerzum označen pričom” iliti sve vremenske i prostorne dijelove koji obuhvaćeni u ​​priči.

U prikaznim djelima (radiodrame, kazalište, kino, televizijske serije itd.) granica između dijegetičkog i ekstradijegetičkog ponekad može biti nejasna. U kinematografiji, na primjer, nije jasna granica između dijegetičkog zvuka koji likovi čuju i ekstradijegetičkog zvuka, poput ambijentalne muzike ili zvučnih efekata koji obilježavaju događaj, a pritom redatelj ponekad svjesno igra na toj dvosmislenosti.

## Napomene

## Reference

## Bibliografija

*
Alcochete

**Alcochete** je grad i općina od 19,143 stanovnika na zapadu Portugala u Distriktu Setúbal.

## Geografija
Alcochete se nalazi prekoputa Lisabona, na sjeveroistoku estuarija rijeke Tajo, udaljen tridesetak km od centra glavnog grada sa kojim je povezan mostom Vasco da Gama.

## Historija

Taj kraj bio je naseljen još od paleolita, i Rimljani su ostavili tragove svoje prisutnosti - radionice za izradu amfora.
Nastao je nakon rekonkviste u 15. vijeku, kao lovište kralja Joãa I, koje je njegov sin infante Fernando koristio kao svoju rezidenciju. U njoj je 31. maja 1469. rođen njegov sin budući kralj Manuel I.

Alcochete je prvu povelju upravo dobio od kralja Manuela I -1515.
U to vrijeme egzistirao je od solana i od drva za ogrjev. Krajem 17. vijeka imao je 360 kuća i 1902 stanovnika.

Alcochete se počeo industrijalizirati kad je 1958. podignuta tvornica automobilskih guma Firestone, nakon tog su podignuti i pogoni za preradu pluta.

Nakon izgradnje mosta Vasco da Gama 1998., za EXPO'98 postao je poželjna zona brojnih investitora.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipio da Alcochete'' (službene stranice)
Vasco da Gama (most)

**Most Vasco da Gama** (portugalski: *Ponte Vasco da Gama*) je most preko estuarija rijeke Tajo kod Lisabona u Portugalu. 
Most povezuje lisabonski kvart Park Nações (Park nacija) sa gradom Alcochete.

## Karakteristike
Most je građen od 1995. za potrebe Svjetske izložbe Lisabonu 98, kad je otvoren 29. marta 1998., bio je sa svojih 17,185 km najduži most u 
Evropi sve do izgradnje Krimskog mosta 2018

Most je kombinacija vijadukta na stupovima dugog 12,3&nbsp;km i ovješenog mosta raspona 420 metara ispod kojeg prolaze veći brodovi.

## Reference

## Vanjske veze

*''Vasco da Gama Bridge''
Manuelinski stil

**Manuelinski stil** (portugalski: *Estilo manuelino*) je jedna varijanta kasnogotičke arhitekture u Portugalu

## Historija i karakteristike

Taj stil pojavio se u Portugalu za vladavine kralja Joãa II. (vladao 1481.-1495.), a svoj vrhunac imao za vladavine kralja Manuel I (vladao 1495.-1521.), po kom je kasnije i nazvan. Koristio se i kasnije za vladavine kralja Joãa III (1521-1557).

Manuelinski stil proširio se u periodu kad je Portugal zahvaljujući otkriću novih pomorskih puteva prema Africi, Dalekom istoku i Južnoj Americi, zavladao unosnom trgovinom začinima i došao do velikog bogatsva.

To se dogodilo zahvaljujući viziji Henryja Moreplovca u Doba velikih geografskih otkrića kad je Vasco da Gama doplovio do Indije 1498., a Pedro Álvares Cabral do Brazila 1500.

Manuelinski stil je svoj fokus imao u raskošnoj skulpturalnoj ornamentici koja se vidi na portalima, biforama, svodovima i čipkastim lukovima.
To se najbolje ogleda kod građevina kao što su Torre de Belém i Mosteiro dos Jerónimos, koje je podigao arhitekt Diogo Boitaca u Belému.
Kako je portugalsko bogatstvo ovisilo o pomorskoj trgovini, i vokabular manuelske dekoracije bio je izrazito pomorski, a sastojao se od isklesanih korala, školjki, algi, brodskih užadi, sidra do navigacijskih instrumenata u nešto križeva i štitova.

Izvrstan primjer za to je Samostan Kristovog reda iz Tomara (orginalno podignut u 12. vijeku) ponovno izgrađen između 1510.-14.

U svomu ostalom koristio je elemente tipične za gotičku arhitekturu, trobrodne crkve bez transepta.

Inspiracija za taj stil bila je francuska plamena gotika i španjolski Mudéjar.

Ostali značajni arhitekti tog stila bili su; Mateus Fernandes i braća Diogo i Francisco de Arruda.

## Povezano
* Torre de Belém
* Mosteiro dos Jerónimos

## Galerija


datoteka:Tracerías góticas (Claustro de D. João I, Monasterio de Batalha).jpg|Klaustar samostana Batalha
datoteka:Mosteiro da Batalha 19a.jpg|Detalj dekoracije
datoteka:Mosteiro da Batalha 14a.jpg|Samostan Batalha
datoteka:Evora,_Palace_(3921100752).jpg|Kraljevska palača u Evori


## Izvori

## Vanjske veze

* ''Manueline architectural style'' (na portalu Encyclopædia Britannica Online) 

Manuelinski stil
Belém (Lisabon)

**Belem** nekad znan kao **Santa Maria de Belém** je od 2012. jedna od freguesia lisabonske općine koja ima 16,546 
stanovnika a nalazi se na zapadu Portugala u Distriktu Lisabon.

## Geografija
Belem se prostire duž sjeverne obale estuarija rijeke Tajo, nedaleko od uvira u Atlantik.

## Historija

Belem je bio nekadašnja rezidencija, Portugalskih kraljeva. Danas je poznat po dvije manuelske građevine.podignute početkom 16. vijeka, koje su 1983. uvrštene na UNESCO-vu Listu svjetske baštine.

Jedna je Samostan sv. Jeronima koji je osnovao Manuel I 1499. u čast otkrića pomorskog puta do Indije Vasca da Game. A druga je Torre de Belém, podignut između 1515.-1521. da štiti ulaz u Tajo.

U Belemu se nalazi i Nacionalna palača Ajuda, koja je podignuta nakon što je stara palaču, izgorjela u požaru. 
To neoklasično zdanje ostalo je nedovršeno kad je kraljevska porodica iz nje pobjegla za Brazil 1807. bježeći od napoleonove armije. Danas je otvorena za javnost.

Palača Belém službena je rezidencija portugalskog predsjednika. U njenom istočnom krilu smješten je Nacionalni muzej kočija s iznimnom zbirkom. U blizini se nalaze Muzej narodne umjetnosti, Pomorski muzej, Planetarij Calouste Gulbenkian i Nacionalni arheološki muzej.

Na promenadi uz rijeku dominira visoki Spomenik otkrićima i novi ultramoderni Centar kulture Belém, izgrađen 1990. u kom se održavaju koncerti i izložbe.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Freguesia de Belém, Lisboa'' (službene stranice)
Tavna

**Tavna** je rijeka u sjeveroistočnoj Bosni i Hercegovini, lijeva pritoka Drine.

Izvire na Majevici sjeverno od Sapne. U gornjem toku teče ka sjeveru, paralelno sa Piličkom rijekom, da bi zmeđu Starog Teočaka, Teočaka i Tursunovog Brda skrenula ka sjeveroistoku. Kod sela Banjica počinje teći prema istoku, a kod sela Delagića prema jugoistoku, da bi se kod Branjeva i Starog Sela ulila u Drinu.

Uz njen tok nalaze se:
* Novakova pećina, druga pećina u Bosni i Hercegovini sa ovim nazivom, pored Novakove pećine na Romaniji
* Vodopad Skakavac, u selu Banjica, na potoku koji se par stotina metara kasnije ulijeva u Tavnu.
* Manastir Tavna, Srpske pravoslavne crkve i Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine
## Izvori
Lagos (Portugal)

**Lagos** je grad i općina od 33,494 stanovnika na jugozapadu Portugala u Regiji Algarve.

## Geografija

Lagos se nalazi u estuariju Rijeka Bensafrim, udaljen 90 km zapadno od svog administrativnog centa.Fara i svega 20 od Portimãa.

Općina se sastoji od 5 freguesia; Barão de São João, Bensafrim; Luz, Odiaxere, Lagos (Santa Maria) i Lagos (São Sebastião).
## Historija

Prvo naselje na tlu današnjeg Lagosa bilo je keltska *Lacobriga* nastala u 3. vijeku pne.
Antički Grci zauzeli su Lacobrigu 550., a  Mauri razorili u 7. vijeku.

Portugalski kralj Afonso III preoteo je taj kraj od Maura-1250.
Novoosnovani Lagos dobio je 1332 status grada. Od kralja Manuela I je 1504 dobio je povelju i titulu - *notabila* (značajan).

Iz luke u Lagosu krenuo je kralj Sebastião I 1578. u neuspješnu kampanju na Ksar el-Kebir
Od 1578. do 1755.bio je prijestolnica Provincije Algarve.

Katastofalni potres 1. novembra 1755. i valovi od 11 metra gotovo je potpuno uništio grad.
Potpuno se oporavio do 19. vijeka, danas je poznata turistička destinacija i marina.

## Znamenitosti i atrakcije
Poznati spomenici su; ostatci bedema i tornjeva utvrde Lagos, Tržnica robova iz 15. vijek, kapela *São João Batista* (15.-16. vijek) restaurirana u 18. vijeku, renesansna crkva *São Sebastião*, iz 16. vijeka i barokna crkva *Santo António*, podignuta od 17 do -18. vijeka.

Atrakcija Lagosa su klifovi *Ponta da Piedade* i plaža *Meia Praia* duga oko 4,5&nbsp;km sa dinama.

## Privreda i transport

Ekonomija Lagosa se u prvom redu bazira na turizmu.
On je grad elektro i konditorske industrije, u okolici ima kamenoloma.

Oranice i pašnjaci zauzimaju oko 44,4% ukupne površine općine. Na tim površinama se uzgajaju žitarice, grožđe i voće i napasa ovce i goveda.

Lagos je obalnim autoputom  A22 povezan sa Farom i Španjolskom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Municipio de Lagos''
São Pedro do Sul (Portugal)

**São Pedro do Sul** je grad i općina od 15,137 stanovnika na sjeveru Portugala u Distriktu Viseu.

## Geografija

São Pedro do Sul se nalazi na ušću pritoke Troço u Rijeku Vougu, od svog administrativnog centra Visea je udaljen tridesetak km sjeverozapadno, a od Porta stotinjak km jugoistočno.

Kako se nalazi u planinskom šumovitom kraju (oko 65% teritorija pokriveno je šumom) popularno je izletište i termalno lječilište.
## Historija

Još za rimskih vremena je bio termalno lječilište.

Od kraja 11. vijeka je feud katedrale iz Coimbre, nakon tog je darovan raznim crkvama i samostanima.
Prvu povelju o gradskim pravima dobio je 1152., ali je ostao beznačajni ruralni gradić sve do početka 20. vijeka kad su obnovljene terme.
U to vrijeme zvao se *Caldas de Lafões* i *Caldas da Rainha Amélia*, a nakon Republike, prezvan je u *Termas de São Pedro do Sul*.

## Privreda
Privreda te općine bazira se na turizmu povezanim sa termalnim kupalištima uz koje su podignuti hoteli i restorani.
Okolica je ratarsko-stočarski kraj u kom se uzgajaju žitarice, povrće i grožđe, a po pašnjacima koze.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''São Pedro do Sul''
Sebastião I od Portugala

**Sebastião I** (Lisabon, 20. januar 1554.- Ksar el-Kebir, 4. august 1578.) bio je kralj Portugala koji je vladao svega godinu dana
od 1557. do pogibije 1578.

Nakon njegove pogibije zavladalo je masovno uvjerenje poznato kao *Sebastijanizam* (Sebastianismo) da nije mrtav i da će se vratiti da izbavi Portugal od španjolske vlasti.
## Biografija
Sebastião je rođen kao unuk kralja Joãa III, kako mu je otac prestolonasljednik João Manuel umro mlad, nasljedio je svog djeda sa 3 godine 
pa je umjesto njega kao regent vladala njegova baka Katarina Austrijska.

Školovali su ga i vodili brigu o njemu Jezuiti u strogo religioznom duhu, tako da je odrastao u uvjerenju da mora vladati i živjeti kao Kristov vojnik. Kad je sa 23 godine preuzeo tron 1557. odmah je počeo pripremu za Križarski rat protiv Muslimana iz Sjeverne Afrike. 
Već slijedeće 1557. krenuo je u kampanju na Maroko. Nakon iskrcavanja pored Laracha njegova vojska doživjela je težak poraz od znatno većih marokanskih snaga u Bitci kod Ksar el-Kebira. U toj bitci poginuo je i Sebastião, kako mu tijelo nije pronađeno, zavladao je mit da nije mrtav i da će se jednog dana vratiti i ponovno preuzeti tron.

To su između 1584. - 1598.iskoristile čak četiri varalice koje su trvrdile da su Sebastião.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Sebastian king of Portugal''
Povijest četvrtkom

***Povijest četvrtkom*** emisija je o povijesti, arheologiji, antropologiji i povijesti znanosti, koja se se emitira na Hrvatskom radiju od 1994. Emisija je mijenjala koncepciju, od mozaične emisije s rubrikama *Znameniti Hrvati*, *Nepoznata Hrvatska*, *Kako je TKO postao ŠTO*, *Od oka skriveno*, *Povijest čovječanstva* i drugo, do sadašnje cjelovite pedesetominutne emisije s jednom temom. Uređivali su je S. Šunde, S. Obarčanin Bukvić, M. Rašica i N. Ricijaš. Od 2000. emisiju uređuje povjesničar Dario Špelić.

## Reference
Gostović (rijeka)

**Gostović** je rijeka u centralnoj Bosni i Hercegovini, desna  pritoka Bosne.

Najveća pritoka Bosne iz područja Zavidovića je Krivaja koja do ušća u Bosnu prima brojne pritoke. Druga po veličini je rijeka Gostović koja obrazuje sliv lepezastog oblika a čine je Lužnica i Suha sa brojnim pritokama i spajaju se kod Kamenice. Do ušća u Bosnu Gostović prima Buretinu sa desne i Trbušnicu i Otežnicu sa lijeve strane. Za vrijeme intenzivnih padavina rijeka poprima bujični karakter čineći znatne štete na javnim i šumskim prometnicama.
## Vodopad Kamenica
Na rijeci Gostović se nalazi nekoliko vodopada, od kojih je najpoznatiji Kamenica, na 18. kilometru, visine 6 metara. Nalazi se u sklopu spomenika prirode Tajan.

## Izvori
Freguesia

**Freguesie** (od latinskog: *filium ecclesiae*=sin crkve) su administrativne jedinice trećeg nivoa lokalne samouprave na koje je Portugal administrativno podjeljen od donošenja novog Ustava 1976.

Najviše sliče engleskim Civilnim parohijama, koje nemaju veze sa crkvom i donekle hrvatskim župama, ali obrnutim redom.
Freguesie su ponekad vrlo male, kao mjesne zajednice, ili veće kao kvartovi a ponekad su velike kao gradovi.

Portugal je podjeljen na oko 4,000 freguesia, one su ispod općina (*concelhos*), kojih ima oko 300, a one ispod distrikta kojih ima 18 (odnosno 20 ako se uračunaju Madeira i Azori).

Svaka freguesia ima svoju izabranu skupštinu (*assembleia de freguesia*), koja izabire izvršni odbor (*junta de freguesia*) sa predsjednikom koji 
upravlja.

Kao i ostale jedinice lokalne samouprave i freguesie imaju svoju administraciju, imovinu i financije. 
Za njihovo funkcioniranje odgovorni su nadležni organi, koje država kontrolira inspekcijama.

## Historija
Freguesie imaju svoju genezu u crkvenim parohijama, a definitivno su razdvojene u 19. vijeku, na građanske -freguesie i crkvene parohije.

## Povezano
* Distrikti Portugala

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Freguesia''
Bensafrim (rijeka)

**Bensafrim** (portugalski: *Ribeira de Bensafrim*, nekad znana kao **Rio Molião**) je rijeka na jugu Portugala duga 51,5 km

## Hidrologija
Rijeka izvire kod brda *Espinhaço de Cão*, na nadmorskoj visini od 250 metara.
Od tamo teče prema jugoistoku sa prosječnim padom od  8 ° i prima pritoke; Machado, Corte do Bispo, Sabrosu i Candieiru. Protiče kroz grad Lagos, gdje ima estuarij dug 19,7 km do ušća u Kadiški zaljev .

Sliv rijeke ima površinu od 85 km², koja se prostire po Disriktu Lagos.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Bensafrim River'' (na portalu Mapcarta
Pombal (Portugal)

**Pombal** je grad i općina od 51,170 stanovnika na zapadu Portugala u Distriktu Leiria.

## Geografija

Pombal se prostire duž desne obale Rijeke Arunce, 27 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Leirije, 
44&nbsp;km od Coimbre.

## Historija

Historija tog grada počela je 1147. kad je Gualdim Pais, Veliki majstor Templarskog reda podigao zamak, pored kog je izraslo naselje koje je prvu
povelju dobilo 1174. (obnovljena je dvije godine kasnije 1176.)

Zamak je obnovljen 1519. za vladavine kralja Manuela I, odtad je rezidencija gradonačelnika.

Između 1777. - 1782. Pombal je bio rezidencija Markiza de Pombala, koji je podigao brojne korisne građevine, kao što su
žitnica i manufaktura šešira.

Krajem 18. vijeka do Pombala je došla kraljevska cesta i podignut je most preko rijeke.
Napoleonova armija je 1811. zauzela, opljačkala i spalila Pombal. Krizu je pojačala epidemija kolere 1833., kad je pomrlo puno stanovnika.

Kriza je prevladana tek 1855. kad je do grada stigla željeznica, koja je omogućila komunikaciju sa centrima Portugala.
Pombal je status grada dobio 1991.
## Znamenitosti

Najveća znamenitost je dobro očuvani templarski zamak, pored njega to je i župna crkva São Martinho, koja datira iz srednjeg vijeka i 
barokna crkva Cardal, u kojoj je pokopan markiz Pombal.

## Privreda i transport

Pombal je danas grad tekstilne i prehrambene industrije sa brojnim malim pogonima koji proizvode keramiku.
Okolica je ratarski kraj koji proizvodi; rižu, žitarice, voće i povrće.

Autoputom  A1 povezan je sa Coimbrom, Portom i Lisabonom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Município de Pomball'' (službene stranice)
Arunca

**Arunca** (portugalski: *Rio Arunca*) je rijeka na zapadu Portugala duga 55,76 km, lijeva pritoka rijeke Mondego

## Hidrologija
Rijeka izvire kod freguesie Albergaria dos Doze (Oćina Pombal), na nadmorskoj visini od 553 metara.
Od tamo teče prema sjeveru, protiče kroz grad Pombal, do ušća u Mondego, 3 km nizvodno od grada Montemor-o-Velho.

Porječje rijeke ima površinu od 550 km², koja se prostire po Distriktu Leiria

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Arunca River'' (na portalu Mapcarta
Henrique I od Portugala

**Henrique I** (Lisabon, 31. januar 1512.- Almeirim, 31. januar 1580.) bio je prelat i na kraju života i kralj Portugala, koji je vladao kratko od 1578. do 80.

Svo vrijeme njegove vladavine, protezalo se pitanje njegova nasljednika, koje je on svojom neodlučnošću doveo do neželjenih posljedica.

## Biografija

Henrique je rođen kao šesti po redu sin kralja Manuela I, pa je odabrao crkvenu karijeru, jer je znao da nema šanse da postane prestolonasljednik.
Brzo je napredovao u crkvenoj hijerarhiji, od 1534. je nadbiskup Brage, nakon tog od 1540. Évore i od 1544. Lisabona, da bi 1545. postao kardinal.

Jedno vrijeme bio je Glavni inkvizitor (*Inquisitor Generalis*) portugalska inkvizicije. Od mladosti je vjerni simpatizer Jezuita, kojima je pomogao da osnuju jezuitski kolegij u Évori 1558.

Henrique je od 1562. do 1568. bio regent svom maloljetnom nećaku Sebastiãu (vladao 1557.-78). 
Kad je Sebastião poginuo u Bitci kod Ksar el-Kebira, ostarjeli Henrique je proglašen je kraljem. 
Kako je čitav život proveo u celibatu nije imao nasljednika, a kako je bio i neodlučan nije odredio nikog za svog nasljednika, već je imnovao pet guvernera da budu regenti nakon njegove smrti. Njegova neodlučnost bila je voda na mlin Španjolskom kralju Felipeu II, koji je po rodbinskoj liniji imao nasljedno pravo na portugalski tron.

Kad je Henrique umro, regenti su odbili Felipea II, ali je on nakon osam mjeseci poslao vojsku na Portugal i tako preuzeo portugalski tron.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Henry king of Portugal &#91;1512-1580&#93;''
Warner Bros. Discovery

**Warner Bros. Discovery, Inc.** (**WBD**) američki je multinacionalni masovni mediji i zabavni konglomerat sa sjedištem u New Yorku. Nastao je iz izdvajanja WarnerMedije od strane AT&T i spajanja s tvrtkom Discovery, Inc. 8. travnja 2022.

Ime tvrtke kombinacija je glavnog vlasništva WarnerMedije, filmskog studija Warner Bros. i kabelske TV mreže Discovery Channel.

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica
Sernancelhe

**Sernancelhe** je općina od 5,692 stanovnika na sjeveru Portugala u Distriktu Viseu.

## Geografija

Sernancelhe je udaljen 52 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Visea.

Općina se sastoji od 17 freguesia; Arnas, Carregal, Chosendo, Cunha, Escurquela, Faia, Ferreirim, Fonte Arcada, Freixinho, Granjal, Lamosa, Macieira, Penso, Quintela, Sarzeda, Sernancelhe i Vila da Ponte.
## Historija

Pretpostavlja se da je kao naselje nastao uz zamak na brdu Castelo.

Početkom 12. vijeka ga je tadašnja vladarica Portugala grofica Teresa od Leona, darovala ga je kao feud, pa je odtad često mjenjao gospodare. 
Tokom 15. i 16. vijeka postao je važno hodočasničko mjesto zbog jezuitskog samostana Lapa.

Sernancelhe je danas trgovački centar ratarsko-stočarskog kraja.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Município de Sernancelhe''
Almeirim (Portugal)

**Almeirim** je grad i općina od 23,376 stanovnika na zapadu Portugala u Distriktu Santarém.

## Geografija

Almeirim se prostire duž lijeve (istočne) obale Rijeke Tajo, udaljen 7 km istočno od svog administrativnog centa Santaréma.

Općina se sastoji od 4 freguesia; Almeirim, Benfica do Ribatejo, Fazendas de Almeirim i Raposa.
## Historija

Današnji Almeirim je osnovao kralj João I-1411., na mjestu starijeg rimskog naselja iz 1. vijeka, koje je egzistiralo i za maurskih vremena.

Almeirim je tokom 14. vijeka bio ladanjsko mjesto -zimska Sintra, u koje su dolazili kraljevi i plemstvo u lov i zabavu.
Kraljevska palača, srušena 1890., bila je poprište važnih događaja, kao što je sastanak 1580., povezan sa problemom prestolonasljednika, nakon pogibije kralja Sebastiãa I.

Almeirim je bio inspiracija književnika Gil Vicenta u kom se odvijaju njegove brojne drame i komedije.

## Privreda i transport

Većina stanovnika radi u tercijarnom sektoru, trgovina, bankarstvo, osiguranje, transport, komunikacije i državna administracija.
Dobar dio radi u građevinarstvu i po pogonima; prehrambene, elektro, tekstilne, drvne i metaloprerađivačke industrije.

Okolica je agrarni kraj poznat po vinogradima, kukuruzu, paradajzu, voću, povrću i svinjogojstvu.

Almeirim je autoputevima  A13 i A1 povezan sa Santarémm i Lisabonom.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Almeirim Camara Municipal''
Teya Dora

**Teodora Pavlovska** (ćirilica: Теодора Павловска; Bor, 1. maj 1992), poznata kao **Teya Dora** je srpska pevačica, kompozitorka i producentkinja. Prvu pesmu pod nazivom *Da meni je* objavila je 2018. godine, a značajnu popularnost postigla je sa singlom *Džanum* iz 2023. godine.

Pisala je i pesme za druge izvođače, kao što su Nikolija, Nataša Bekvalac, Jovana Nikolić, Anastasija i Zoi.

Pored srednje škole u Beogradu pohađala je i Muzičku školu „Dr. Vojislav Vučković" na odseku za klavir. Pavlovska je potom postala stipendista na Berklee College of Music u Bostonu, gde je studirala pevanje. Pjevala je prateće vokale za američke umjetnike kao što su dobitnice Grammy nagrade Peti Ostin, Sajda Geret, Džeri Alen i Valeri Simpson.

## Diskografija

; Singlovi

* *Da na meni je* (2019)
* *Oluje* (2020)
* *Ulice* (2021) sa Nikolijom
* *U ilegali* (2022)
* *Vozi me* (2022)
* *Džanum* (2023)
* *ATAMALA* (2023) sa Albinom
* *Ramonda* (2024)

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Pedro III od Portugala

**Pedro** (Lisabon, 5. jul, 1717.- Ajuda, 25. maj 1786.) bio je zajedno sa svojom ženom kraljicom Mariom I 
suvladar Portugala od 1777. do svoje smrti 1786.

## Biografija

Pedro je bio mlađi sin kralja Joãa V. On se u julu 1760. oženio za kćer svog starijeg brata  kralja Joséa I - Mariju, kad je ona u februaru 1777. postala kraljica i Pedro je nominalno postao kralj, sa vladarskim naslovom **Pedro III**.

Pedra vlast i vladanje uopće nije interesiralo, već se kao veliki vjernik isključivo bavio religijom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Peter III king of Portugal''
Ajuda

**Ajuda** je jedna od 53 lisabonskih freguesia koja ima 14,306 stanovnika na jugozapadu Portugala u Distriktu Metropolitanskog Lisabona.

## Geografija

Ajuda se nalazi na jugozapadnoj granici Lisabona, pored Belém.

## Historija

Za srednjeg vijeka teren današnje Ajude je kralj Dinis 1318. darovao samostanu Odivelas da mu bude feud, sebi je zadržao manji dio sa pašnjacima za konje.

Tokom 14 i 15. vijeka eremitorij u Ajudi postao je zbog čudotvorne ikone mjesto hodočašća uz kog je niklo naselje koje je 1587. službeno proglašeno crkvenom parohijom.

Rušenje palače Ribeira u Lisabonu za potresa 1755 prisililo je kralja Joséa I da izgradi novu rezidenciju za kraljevsku porodicu. Nova palača na brdu Ajuda izgrađena je od drva, iako je raskošno opremljena narod je zvao *barraca*, jer je zapravo to i bila.

Kad je izgorjela 1794. već sljedeće godine počela je izgradnja nove barokne građevine, koja se otegla do 1802. kad je dovršena u neoklasicističkom stilu.

Kad je Portugal postao Republika, u palaču Ajuda se smjestilo ministarstvo kulture, jedan dio je ostao rezerviran za protokol predsjednika Republike, a u drugom je smješten muzej sa artefaktima portugalskog dvora od 15. do 20. vijeka.

Tramvajem br.15 je povezan sa centrom  Lisabona.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Freguesia Ajuda''