Forsiranje Neretve

**Forsiranje Neretve** (takođe ***Proboj na Neretvi***, ***Proboj preko Neretve***) je bila odlučujuća desantna operacija NOVJ tokom bitke na Nerevi. Cilj operacije bio je proboj iz osovinskog obruča, te prebacivanje partizanske vojske i ranjenika na drugu obalu reke, koju su držale četničke snage (MVAC) pod komandom fašističke Italije. Operacija forsiranja Neretve je trajala je od 6. do 15. marta 1943. godine.

Forsiranje Neretve, stvaranje mostobrana i izvlačenje iz tesnaca Neretve izvršeno je u uslovima oslabljenih četničkih snaga, koje, zavarane pravcem protivudara NOVJ prema Bugojnu i porušenim mostovima na Neretvi, prelazak nisu očekivale. Akcija je počela u toku noći 6/7 marta, kada se preko porušenog železničkog mosta neopaženo prebacilo jedno odeljenje bombaša — dobrovoljaca 2. dalmatinske brigade, koje je uništilo četničke bunkere na drugoj obali. Predveče su inžinjerci podigli viseći most pored porušenog železničkog mosta, za prebacivanje jedinica i ranjenika. No, zbog njegove slabe propusne moći, forsiranje Neretve se pretvorilo u dugotrajnu i tešku operaciju, pod neprestanom borbom i dejstvom nemačke avijacije. Forsiranje Neretve se vršilo i na drugim mestima, preko mosta kod Ostrošca, a delom i gazovima preko reke, koja se smatra najhladnijom na svetu.

Najveću teškoću pri forsiranju Neretve stvarali su ranjenici. Oko 3.000 ranjenika i 1.000 obolelih od pegavca prebačeno je preko podignutog visećeg mosta, pod stalnim dejstvom nemačke artiljerije i avijacije. Ovo je vršeno uporedo sa prebacivanjem jedinica, što je znatno usporavalo prelaz preko reke. Operaciju je otežalo i oko 6.000 izbeglica iz Korduna i Banije koji su iz straha od ustaša pratili partizansku vojsku. To je, između ostalog, dovelo i do velike nestašice hrane na Neretvi.

## Pozadina

Partizani su na Neretvi bili okruženi sa svih strana osovinskim trupama, dok su drugu obalu Neretve držale posednutom jake četničke snage. Četnički vođa Draža Mihailović je tu osovinsku klopku nazvao "mišolovkom" za partizane.

Uoči napada na Gornji Vakuf, partizanski Vrhovni komandant Tito je naredio rušenje svih mostova na Neretvi, kako bi se partizani obezbedili od napada s leđa. U toku žestokih borbi kod Gornjeg Vakufa, Tito je izdao naređenje za pripremu forsiranja Neretve kod Jablanice, koja je bila u suprotnom pravcu. Ljubo Vučković, komandant Druge dalmatinske, se priseća tog naređenja od 4. marta:

2. dalmatinska brigada je već sledećeg jutra ponovo zauzela Jablanicu, odbacila četnike na levu obalu Neretve i započela pripreme za prelaz reke. Odmah po zauzimanju Gornjeg Vakufa 5. marta, Tito je naredio povratak na Neretvu i njeno forsiranje. 2. proleterska brigada je već istog dana kamionima prebačena u Jablanicu, gde je prethodno srušen most, a 4. proleterska brigada je u isto vreme krenula usiljenim maršem.

## Tok operacije
### Forsiranje reke

Uveče 6. marta jedna desetina dobrovoljaca bombaša, sa Stevom Opačićem na čelu, počela je da se puže preko čelične konstrukcije porušenog železničkog mosta na Neretvi kod Jablanice. Četničke straže su bile u bunkeru kod mosta na levoj obali. Partizanski bombaši su uništili bunker i dva puškomitraljeza čijom su vatrom četnici pokušavali da ih zaustave. Daljim eliminisanjem četničkih predstraža stvoreni su uslovi za prelazak jačih snaga. Prvo se prebacio jedan bataljon, a zatim, kada je oko ponoći na porušenom skeletu starog postavljen viseći most, na levu obalu reke prešla su još tri bataljona Druge dalmatinske i tri bataljona Druge proleterske brigade. Do zore 7. marta, ove su jedinice zašle iza četničkih položaja. Do zore 7. marta, ove su jedinice su napadom s fronta i iz pozadine, uz podršku haubičkog diviziona Vrhovnog štaba, razbile četnike na mostobranu i odbacile ih ka istoku, nanevši im velike gubitke.

7. marta 1943. godine Vojislav Lukačević izveštava Dražu Mihailovića o ovom "lokalnom neuspehu" i izveštava da će protiv "komunista" biti upućena oklopna pojačanja Nemaca:

Predveče su i ostale partizanske snage stigle do reke. Pod njihovom zaštitom, inžinjeriska četa Vrhovnog štaba i inžinjeriski vod 7. baniske divizije podigli, pored porušenog železničkog mosta, pešački viseći most za prebacivanje ostalih snaga i ranjenika. Ipak se, zbog njegove slabe propusne moći, forsiranje Neretve pretvorilo u dugotrajnu i tešku operaciju, pod dejstvom osovinske avijacije i pod sve jačim osovinskim pritiskom.

### Širenje mostobrana

8. marta, kada je Druga proleterska brigada noćnim napadima slomila otpor četnika i razbila njihove snage u okuci Neretve, mostobran je bio definitivno učvršćen. Paralelno sa njima, 7. marta krenula je u protivnapad i Treća divizija NOVJ. 9. marta Vojislav Lukačević šalje dramatičan izveštaj Ostojiću, da su durmitorski četnici razbijeni i beže u paničnom bekstvu:
 

Istog dana je kod Jablanice otpočelo je organizovano prebacivanje ranjenika preko mosta na reci Neretvi.

### Dolazak nemačke avijacije

9. marta, glavnokomandujući četnika na Neretvi Zaharijе Ostojić javlja Draži Mihailoviću da je do prodora partizana kod Jablanice došlo zbog "neposlušnosti, nesposobnosti i nemarnosti komandnog elementa". On zaključuje da je usled ovoga "situacija vrlo ozbiljna" i traži nemačko bombardovanje:

Prema sećanju partizanskih boraca, nemačko bombardovanje je imalo strašne posledice:

Nemačka avijacija je nanosila partizanima velike gubitke. Samo 7. banijska brigada imala je u toku jednog dana od bombardovanja 15 mrtvih i 38 ranjenih. Osim što su pomogli četnike avijacijom, Nemci su četnicima isporučili granate:

Treća divizija NOVJ je, nadirući desnom obalom Neretve ka Konjicu, 9. marta prešla reku Neretvicu, razbila delove 718. nemačke divizije i četnike Voje Lukačevića i, oslobodivši Ostrožac, produžila gonjenje neprijatelja prema Konjicu. Uporedo sa borbenim dejstvima, noću 9. marta otpočelo je prebacivanje teških ranjenika preko reke, i do jutra 10. marta prebačeno ih je 350 na nosilima. U međuvremenu je 9. dalmatinska divizija stigla u rejon Jablanice i preuzela obezbeđenje mostobrana.

### Slom četnika na Neretvi

Noćnim napadima i bočnim manevrima, 2. proleterska divizija, posle upornih borbi, slomila je otpor četnika i potpuno ih razbila u okuci Neretve. Četnici su, po sopstvenom priznanju, u borbama na mostobranu imali oko 550 mrtvih i ranjenih. 10. marta Petar Baćović izveštava Dražu da su partizani potpuno razbili četiri crnogorske brigade, čiji su se manji delovi prikupili tek u Bijelom Polju (udaljenom preko 300&nbsp;km):

Baćović u nastavku izveštava da su Ostojićeve pretnje stavljanjem pod preki sud "postale predmet podsmeha", i da nije pledirao ni za kakav plan okupatora, "nego tražio koordinaciju zbog stvarnog stanja na terenu". Takođe ga izveštava da je general Mario Roboti, komandant italijanske 2. armije, došao na front iz Rijeke. Naime, čim su saznali za partizanski proboj, Italijani su odustali od prodora sa juga i zapada ka Jablanici i svu pažnju obratili zatvaranju pravca koji između Prenja i kanjona Neretve vodi u istočnu Hercegovinu. Istovremeno, da bi razvio uspeh i zaštitio desni bok 2. proleterske divizije koja je već duboko prodrla napred, Vrhovni štab je uputio 7. banijsku diviziju preko Prenja. Divizija nije uspela da u naletu razbije četničke snage, pa je narednih dana zadržana u borbama na padinama Prenja. Istog dana, 10. marta, preko mosta kod Ostrošca, a delom i gazovima preko reke, na levu obalu Neretve prebačene su još dve partizanske brigade: 5. crnogorska i 10. hercegovačka.

12. marta Ostojić izveštava Dražu da je partizanima moral dobar "zbog mase automatskog oružja, topova, ruskih uspeha i propagande Londona." 13. marta Baćović javlja generalu Mihailoviću da je situacija kritična, da crnogorski i sandžački borci odbijaju da se bore protiv "svojih sinova, sestara i braće" i da dočekuju partizane sa povicima "smrt fašizmu":

Istog dana i Ostojić depešama izvještava Mihailovića o četničkom slomu:

13. marta pukovnik Bajo Stanišić je izvešten o potpunom rasulu četničke vojske:

14. marta u rejonu sela Čičeva kod Konjica, jedinice 2. proleterske divizije, 1. proleterske i 10. Hercegovačke brigade razbile su centar četničke odbrane. Istog dana Baćović upućuje generalu Mihailoviću još jednu lošu vest o "divljem bekstvu" četnika:

718. nemačka divizija je 14. marta prešla na levu obalu Neretve, zauzevši Orlenicu, južno od Čelebića. Istog dana nemački general Alexander Löhr podseća vlastite trupe da treba uništiti sve preostale pobunjeničke snage "bilo koje boje", i da je privremena borba rame uz rame sa četnicima bilo samo nužno zlo:

### Svršetak evakuacije ranjenika

Ojačana Druga proleterska divizija krenula je u tri kolone dalje u napad sa zadatkom da definitivno razbije dobrano načetu četničku odbranu i produži u Hercegovinu, prema Ulogu, Kalinoviku i Nevesinju. Ona u noći između 14. i 15. marta lomi centar četničke odbrane kod Čičeva, obrazovan od Zetskog odreda i Nikšićke brigade pod komandom pukovnika Baja Stanišića, a iduće noći vrši iznenadni napad na Stanišićevu rezervu, Prvu kalinovačku brigadu, razbija je potpuno i zauzima Glavatičevo.

U toku noći 14/15 marta preko mosta kod Jablanice prebačene su 7. krajiška brigada i dve brigade 9. dalmatinske divizije, a do 15. marta i ostale partizanske jedinice i poslednja grupa ranjenika sa zaštitnicom:

16. marta Petar Baćović javlja Mihailoviću da je tražio pojačanja Italijana, da su četnici ušli u Jablanicu koju su partizani napustili, da svuda na terenu nailaze "na bezbroj leševa", da se partizani odlučno probijaju i da su njihove trupe inferiornije:

Baćović generalu Mihailoviću još napominje da su mu Nemci ponudili snage "za odbranu Kalinovika i Nevesinja", ali je odbio jer se boji da ne ostanu. 17. marta Baćović je izvestio Dražu da mu Ostojić predlaže da traži saradnju Nemaca, ali on ne može "u ovaj čas iz političkih razloga jer ćemo izgubiti sav vojnički prestiž."

Istovremeno, izveštaj nemačke 718. divizije od 17. marta svedoči da im partizani pružaju žestok otpor:

Nemačke divizije su 17. marta izbile na Neretvu, koju su partizani već prešli. Nemačka operacija Vajs bila je time završena.

## Posledice

Uspešno izveden proboj na Neretvi značio je pobedu partizana u osovinskoj operaciji Vajs, iz koje su izašli sa sačuvanom glavninom snaga i čitavom kolonom ranjenika, zadajući pritom seriju teških udaraca svojim protivnicima, posebno Italijanima i četnicima.

Ova operacija otvorila je put velikoj ofanzivi NOVJ u Hercegovini i Crnoj Gori, koja je neposredno usledila.

## Izvori

## Povezano
* Operacija Weiss
* Bitka na Neretvi

## Vanjske veze

* Bitka na Neretvi - kratak pregled
* Bitka na Neretvi (hronologija i dokumenti)
* Stevo Opačić o presudnim trenucima bitke na Neretvi: Preći preko srušenog mosta, ućutkati četnike
* Četničko rasulo na Neretvi