open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Divergentna evolucija

**Divergentna evolucija** je akumulacija razlika između grupa koja dovodi do formiranja novih vrsta. Ona se obično javlja kao rezultat difuzije jedne vrste u različitim i izolovanim sredinama koje blokiraju protok gena među različitim populacijama. Time se omogućava diferenciona fiksacija karakteristika putem genetičkog drifta i prirodne selekcije. Difuzija kao baza molekulske deobe se može prvenstveno videti po nekim karakteristikama strukture i funkcije višeg nivoa koje su lako primetne na organizmima. Udovi kičmenjaka su jedan od primer divergentne evolucije. Udovi mnogih različitih vrsta imaju zajedničko poreklo, ali su se donekle razišli u ukupnoj strukturi i funkciji.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
*
Enigma C-vrednosti

**Enigma C-vrednosti**, ili *paradoks C-vrednosti*, je termin koji se koristi za opisivanje široke varijacije nukleusnih veličina genoma među eukariotskim vrstama. U centru enigme C-vrednosti je zapažanje da veličina genoma nije u direktnoj korelaciji sa kompleksnošću organizma. Na primer, neki jednoćelijski protisti imaju mnogo veće genome od čoveka.

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Povezano
* Jedro
* C-vrednost
* Genom
* Veličina genoma
* Humani genom
* Nekodirajuća DNK

## Vanjske veze
* Veličina životinjskog genoma
* Biljne DNK C-vrednosti
C-vrednost

**C-vrednost** je količina DNK sadržana u haploidnom nukleusu (npr. gametu) ili jedna polovina količine u diploidnoj somatskog ćeliji eukariotskog organizma, izražena u pikogramima (1 pg = ). U nekim slučajevima termini C-vrednost i veličina genoma se koriste naizmenično, međutim kod poliploida C-vrednost može da predstavlja dva genoma sadržana unutar istog nukleusa. Greilhuber et al. su predložili nove nivoe terminologije i odgovarajuće skraćenice radi razjašnjavanja ove materije, ali ti donekle kompleksni dodaci do sad nisu našli širu primenu.

## Računanje C-vrednosti


†Izvor tabele: Doležel *et al.*, 2003


Koristeći podatke iz gornje tabele relativne težine nukleotidnih parova se mogu računati na sledeći način: AT = 615.383 i GC = 616.3711, imajući u vidu da formiranje jedne fosfodiesterske veze uzrokuje gubitak jednog H2O molekula. Fosfati nukleotida DNK lanca su kiseli tako da je na fiziološkom pH H+ jon disociran. Podrazumevajući da je odnos AT i GC parova 1:1, prosečna relativna težina nukleotidnog para je 615.8771.

Relativna molekularna težina se može konvertovati u apsolutnu vrednost množenjem sa jedinicom atomske mase (1 u), koja je 1/12 mase 12C, i.e., 1.660539 × 10−27 kg. Konsekventno, prosečna težina nukleotidnog para je 1.023× 10−9 pg, i 1 pg DNK predstavlja 0.978 × 109 baznog para.

Formule za konvertovanje broja nukleotidnih parova (ili baznih parova) u pikograme DNK i vice-versa su:
: veličina genoma (bp) = (0.978 x 109) x DNK sadržaj (pg)
: DNK sadržaj (pg) = veličina genoma (bp) / (0.978 x 109)
: 1 pg = 978 Mb

## Reference

## Povezano

## Vanjske veze
* Veličina životinjskog genoma
* Biljne DNK C-vrednosti
UAG

__NOTC__
Termin **UAG** ima više značenja.

* Stop kodon, element genetičkog koda
* Usmereni aciklični graf, matematička relacija
Veličina genoma

**Veličina genoma** je totalna količina DNK sadržana u jednoj kopiji genoma. Ona se tipično meri jedinicom mase u pikogramima (10−12 grama, skraćeno pg), ili ređe u Daltonima, ili kao totalni broj nukleotidnih baznih parova tipično u megabazama (milionima baznih parova, skraćeno Mb ili Mbp). Jedan pikogram je 978 megabaza. Kod diploidnih organizama, veličina genoma se koristi sinonimno sa terminom C-vrednost. Kompleksnost organizma nije uvek proporcionalna sa veličinom njegovog genoma. Neki jednoćelijski organizmi imaju mnogo veću količinu DNK od čoveka.

## Povezano

## Reference

## Literatura
## Vanjske veze
* Veličine životinjskih genoma
* Biljne DNK C-vrednosti
Nekodirajuća DNK

U genetici, **nekodirajuća DNK** opisuje komponente DNK sekvenci organizma koje ne kodiraju proteinske sekvence. Kod mnogih eukariota, veliki udeo totalne veličine genoma jednog organizma sačinjava nekodirajuća DNK. Količina nekodirajuće DNK, i proporcija kodirajuće i nekodirajuće DNK znatno varira između vrsta.

Veliki deo nekodirajuće DNK nema poznatu biološku funkciju, te se ponekad naziva „*DNK smećem*“. Postoji više tipova nekodirajućih DNK sekvenci sa poznatim biološkom funkcijama, uključujući transkripcionu i translacionu regulaciju protein kodirajućih sekvenci. Druge nekodirajuće sekvence imaju moguće, ali još uvek neodređene funkcije. To proizilazi i visokih nivoa homologije i konzervacije u sekvencama koje ne kodiraju proteine, ali su nezavisno od toga pod visokim selektivnim pritiskom. Mada je to indikacija da nekodirajuću DNK ne treba indiskriminantno nazivati smećem, nedostatak konzervacije sekvenci najvećeg dela nekodirajuće DNK sa nepoznatom funkcijom sugeriše da je ona najverovatnije bez funkcije.

## Frakcija nekodirajuće genomske DNK
Totalna količina genomske DNK znatno varira između organizama. Proporcija kodirajuće i nekodirajuće DNK unutar tih genoma isto tako znatno varira. Više od 98% ljudskog genoma ne kodira proteinske sekvence, uključujući sekvence unutar introna i većinu intergenske DNK.

Ukupna veličina genoma i zastupljenost nekodirajuće DNK su uglavnom u korelaciji sa kompleksnošću organizma, mada postoje brojni izuzeci. Na primer, genom jednoćelijske *[[Polychaos dubium]]* (ranije poznate kao *Amoeba dubia*) sadrži više od 200 puta veću količinu DNK od čoveka. Genom naduvane ribe *[[Takifugu]] rubripes* ima samo jednu osminu genoma čoveka, mada ima uporediv broj gena; oko 90% njenog genoma je nekodirajuća DNK i najveći deo razlike u veličini genoma izgleda da se se sastoji od nekodirajuće DNK. Velike varijacije veličine genoma između eukariotskih vrsta su poznate kao enigma C-vrednosti ili paradoks C-vrednosti.

Oko 80 procenata nukleotidnih baza u humanom genomu se može transkribovati, ali transkripcija ne podrazumeva funkciju.

## Povezano
* Konzervirane nekodirajuće sekvence
* Transkriptom
* Intergenski region

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Veličine životinjskih genoma
* Biljne DNK C-vrednosti
Pojačivač (genetika)

U genetici **pojačivač** je kratki region DNK za koji se mogu vezati trans delujući proteini (slično setu transkripcionih faktora) koji povišavaju nivo transkripcije gena u genskom klasteru. Enhanceri su obično cis delujući, mada enhancer ne mora da bude posebno blizo gena na koji deluje, u nekim slučajevima on ne mora da bude ni na istom hromozomu.

Kod eukariotskih ćelija u hromatinskim kompleksima DNK je savijena na način koji funkcionalno podseća na supernamotano stanje prokariotske DNK. Drugim rečima mada je pojačivač DNK udaljen od gena u pogledu broja nukleotida on je geometrijski blizo promotera i gena.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* TFSEARCH
* JASPAR
Transmisija

Termin **transmisija** ima više značenja:
* Transmisija (genetika)
* Transmisija (mehanika)
* Transmisija (automobil)
* Transmisija (telekomukacije)
Transmisija (genetika)

**Genetska transmisija** je transfer genetičke informacije sa jedne na drugu generaciju (sa roditelja na potomstvo). Ona je sinonimna sa nasleđivanjem.

Genetska transmisija se ne može poistovetiti sa hromozomskom translokacijom, koja je razmena delova nehomolognih hromozoma. Ona se isto tako razlikuje od horizontalnog transfera gena, procesa kojim organizam inkorporira genetički materijal drugog organizma mada nije njegov potomak.

## Reference
RAD51

**RAD51** je eukariotski gen. Protein kodiran ovim genom je član RAD51 proteinske familije koja pomaže u popravci dvolančanih prekida DNK. Članovi RAD51 familije su homologni sa bakterijkim RecA i kvaščanim Rad51. Ovaj protein je visoko konzerviran kod većine eukariota, od kvasca do ljudi.

## Varijante
Dve alternativno splajsovane transkriptne varijante ovog gena, koje kodiraju zasebne proteina, su poznate. Transkriptne varijante koje koriste alternativne polyA signale postoje.

## Interakcije
RAD51 možed da formira interakcije sa BRE, RAD54B, Serinska proteinska kinaza ATM, BRCC3, BARD1, BRCA2, UBE2I, Abl gen, BRCA1, ATRX, RAD52, DMC1, P53 i Protein Blumovog sindroma.

## Reference

## Vanjske veze
*
Neutralna teorija molekulske evolucije

**Neutralna teorija molekulske evolucije** navodi da je ogromna većina evolucionih promena na molekularnom nivou uzrokovana randomnim driftom selektivnosti neutralnih mutanata (one ne utiču na adaptivnost). Teoriju je uveo Motu Kimura tokom kasnih 1960-tih i ranih 1970-tih. Neutralna teorija je kompatibilna sa Darvinovom teorijom evolucije prirodnom selekcijom: adaptivne promene se prihvataju kao prisutne i važne, ali se hipotetiše da su one manji deo svih promena zadržanih u DNK sekvencama. Od tog vremena ova hipoteza je bila testirana koristeći Mekdonald-Kretmanov test, i nije potvrđena kod svih vrsta. Čak i kod vrsta kod kojih su adaptivne promene retke, pozadinska selekcija na povezanim mestima može da krši pretpostavke teorije neutralnosti u pogledu genetičkog drifta.

## Povezano
* Adaptivna evolucija ljudskog genoma
* Evolucija
* Molekulska evolucija

## Reference

## Literatura

* 
* 
*  http://bioportal.weizmann.ac.il/course/evogen/Neutral/kimura.pdf 
* 
*  http://www.blackwellpublishing.com/ridley/classictexts/king.pdf
* 
* 
* 
* 
* 
* Provine W.B. *Rise of the null selection hypothesis*. In Cain A.J. and Provine W.B. 1991. *Genes and ecology in history*. In Berry R.J. et al. (eds) *Genes in ecology: the 33rd Symposium of the British Ecological Society*. Blackwell, Oxford, pp.&nbsp;15–23
*  http://www.nature.com/scitable/topicpage/Neutral-Theory-The-Null-Hypothesis-of-Molecular-839
*
Alu element

**Alu element** je kratak segment DNK originalno karakterisan dejstvom Alu restrikcione endonukleaze. Alu elementi različitih tipova se javljaju u velikim brojevima u genomu primata. Zapravo, Alu elementi skoro da su najzastupljeniji transpozabilni elementi u ljudskom genomu. Oni su izvedeni iz male citoplazmatične 7SL RNK, komponente partikula signalnog prepoznavanja. Procenjuje se da je kopija 7SL RNK postala prekurzor Alu elemenata u genomu predaka supraprimata.

Alu umetanja su implicirana u nekoliko naslednih ljudskih bolesti i raznih formi kancera.

Istraživanja Alu elemenata su isto tako važna u objašnjavanju ljudske populacione genetike i evolucije primata, uključujući evoluciju čoveka.

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Alu pretraživač
Centimorgan

U genetici, **centimorgan** (skraćeno *cM*), ili *jedinica mape* (*m.u.*), je jedinica za merenje genetičke povezanosti. Ona se definiše kao rastojanje između hromozomskih pozicija (lokusa ili markera) za koje je očekivani prosečni broj hromozomskih krosing-overa u jednoj generaciji 0,01, odnosno 1%.  Ona se često koristi za označavanje rastojanja duž hromozoma.

## Relacija to fizičko rastojanje
Broj baznih parova koji odgovara centimorganu znatno varira duž genoma (različiti regioni hromozoma imaju različite sklonosti ka krosing-overu). Jedan centimorgan u proseku predstavlja oko 1 milion baznih parova kod ljudi. *[[Plasmodium falciparum]]* ima prosečno rekombinaciono rastojanje od ~15 kb po centimorganu. Geni na različitim hromozomima su inherentno razdvojeni, te cM rastojanje između njih nema značenja.

## Reference

## Literatura
*
Holidejov spoj

Struktura Holidejovog intermedijara u genetičkoj rekombinaciji. ()

**Holidejov spoj** je mobilni spoj između četiri DNK lanca. Struktura je dobila ime po Robinu Holideju, koji je predložio njeno postojanje 1964 da bi objasnio specifični tip razmene genetičke informacije koji je primećen kod kvasca i poznat kao homologna rekombinacija. Holidejevi spojevi su visoko konzervirane strukture, od prokariota do sisara.

Ovi spojevi se formiraju između homolognih sekvenci, te imaju sposobnost kliznog pomeranja duž DNK. Kod bakterija, ovaj mehanizam (ili *migracija grananja*) je omogućena RuvABC kompleksom ili RecG proteinom, molekulskim motorima koji koriste energiju hidrolize ATP-a za pomeranje spoja. Spoj se zatim mora razložiti da bi se ponovo uspostavila dva linearna dupleksa. To se ostvaruje bilo ponovnim uspostavljanjem početne konfiguracije ili uspostavljanjem ukrštene konfiguracije. Do rezolucije može doći bilo na horizontalni ili vertikalni način tokom homologne rekombinacije.

Holidejovi spoji su posrednici tokom genetičke rekombinacije. Oni su isto tako značajni za održavanje genomskog integriteta.

## Reference

## Povezano
* Genetička rekombinacija

## Vanjske veze
* 
* Konformacione promena Holidejovog spoja
* Holidejova struktura u tetraedralnoj formi
Transpozon

**Transpozon** (*transpozabilni element*, *TE*) je DNK sekvenca koja može da promeni svoju relativnu poziciju unutar genoma ćelije. Mehanizam transpozicije može da bude bilo „*kopiraj i prenesi*“ ili „*iseci i prenesi*“. Transpozicija može da kreira fenotipski značajne mutaicje i da promeni veličinu ćelijskog genoma. Transponzone je otkrila Barbara Maklintok za šta je nagrađena Nobelovom nagradom 1983.

Transponzoni sačinjavaju veliku frakciju C-vrednosti eukariotskih ćelija. Oni se često smatraju "DNK smećem". Kod ''Oxytricha'', koji imaju jedinstveni genetički sistem, oni imaju kritičnu ulogu u razvoju. Oni su takođe veoma korisni u naučnim istraživanjima kao sredstvo za promenu DNK unutar živog organizma.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Transpozoni 
* Moguća veza između transpozicije i limfoma
Pleme (biologija)

U biologiji, **pleme** je taksonomski rang između familije i roda. Ono se ponekad deli u *podplemena*.

Primeri plemena su Caprinae, Acalypheae, Hominini, bumbari, i Antidesmeae.

## Povezano
* Biološka klasifikacija
* Taksonomski rang
* Botanička nomenklatura
* Zoološka nomenklatura

## Reference

## Literatura
*
Homininae

**Hominine** (*Homininae*), ili **afrički čovekoliki majmuni**, su potporodica hominida koja obuhvata ljude, gorile, šimpanze i nekoliko izmurlih vrsta. Ova potporodica se sastoji od svih hominida koji su se pojavili nakon odvajanja potporodice orangutana (*[[Ponginae]]*). Kladogram hominina ima tri grane, koje vode ka gorilama, šimpanzama i ljudima. Postoji nekoliko izumurlih vrsta. Samo jedna vrsta ljudi je preostala.

Do 1980, porodica *[[veliki čovjekoliki majmuni|Hominidae]]* je sadržala samo ljude, dok su preostali hominidi bili u porodici *[[Pongidae]]*. Kasnija otkrića dovela su do revizije klasifikacije, tako da sada porodica *Hominidae* obuhvata sve čovekolike majmune i ljude. Dalja otkrića indiciraju da su gorile i šimpanze srodnije ljudima od orangutana .

## Reference

## Literatura

* "Human Evolutionary Genetics" Jobling M.A., Hurles M., Tyler Smith C. 2004, Garland Science, New York
*
Kupasta ćelija

**Kupaste ćelije** (***čepići***) su fotoreceptorske ćelije mrežnjače oka koje su odgovorne za percepciju boja. One najbolje funkcionišu pri relativno jakom osveljenju, za razliku od štapićastih ćelija koje su efikasnije pri slabom svetlu. Kupaste ćelije su gusto pakovane u centru, i njihov broj se brzo umanjuje idući ka periferiji mrežnjače. Ljudska mrežnjača sadrži u proseku 4,5 miliona kupastih ćelija i 90 miliona štapičastih ćelija.

Kupaste ćelije imaju sposobnost percepcije finih detalja i brzih promena slike. Njihova vremena responsa na stimuluse su kraća od štapića. Čovek ima trihromatski vid. To je omogućeno prisustvom tri tipa čepića sa različitim fotopsinima, koji imaju različite respons krive i odgovaraju na boje na različite načine. Poznato je da deo populacije ima četiri ili više tipova čepiča. Uništavanje konusnih ćelija usled bolesti dovodi do slepila.

## Povezano
* Štapićasta ćelija (*štapići*)
* Daltonizam

## Reference

## Vanjske veze
* Kupaste ćelije
* Fotoreceptori
Genska familija

**Genska familija** je grupa gena, koja je formirana duplikacijom jednog originalnog gena. Oni generalno imaju slične biohemijske funkcije. Primer takve familije su ljudski geni hemoglobinskih podjedinica. Ovi geni se nalaze na različitim hromozomima i formiraju dva klastera α-globin i β-globin loci.

Geni se grupišu u familije na osnovu zajedničkih nukleotidnih ili proteinskih sekvence. Filogenetičke tehnike se mogu koristiti za rigoroznije testove. Pozicije eksona unutar kodirajućih sekvenci se mogu koristiti za donošenje zaključaka o zajedničkim precima. Poznavanje sekvence proteina kodiranog genom omogućava primenu metoda za nalaženje sličnosti između proteinskih sekvenci, što je efikasnije od pretrage DNK sekvenci.

Ako članovi genske familije kodiraju proteine, često se koristi termin *[[proteinska familija]]*.

Ekspanzija ili kontrakcija genskih familija duž određene loze može biti posledica slučajnosti, ili rezultat prirodne selekcije. U praksi je često teško razlikovati između ova dva slučaja. Primena kombinacije statističkih modela i algoritamskih tehnika pomaže u detektovanju genskih familija koje su rezultat prirodne selekcije.

## Reference

## Povezano
* Lista genskih familija
* Proteinska familija
Umetanje (genetika)

U genetici, **umetanje** (*mutacija umetanja*) je dodavanje jednog ili više nukleotidnih baznih parova u DNK sekvencu. Do toga može doći u mikrosatelitskim regionima usled grešaka DNK polimeraze. Veličina umetnutih segmenata se kreće od jednog para baza, do sekcije jednog hromozoma umetnute u drugi hromozom.

Na hromozomskom nivou, *umetanje* podrazumeva veće segmente sekvenci. Do toga dolazi usled nejednakog hromozomskog krosing-overa tokom mejoze.

*Adicija N regiona* je dodavanje nekodirajućih nukleotida tokom rekombinacije pomoću terminalna dezoksinukleotidilna transferaza.

*Umetanje P nukleotida* je umetanje paliandromkih sekvenci kodiranih krajevima rekombinirajućih genskih segmentata.

Trinukleotidna ponavljanja se ponekad klasifikuju kao mutacije umetanja a ponekad kao zasebna klasa mutacija.

## Reference

## Literatura

* Swetzerhimen, Benjamin A. Genetics: A Conceptual Approach. 3rd ed. New York City: W. H. Freeman and Company, 2008.
Te

__NOTC__
Termin **Te** ima više značenja.

* Te (filozofija)
* Telur, hemijski element
* Transpozon, pokretna sekcija genoma
CPD

__NOTC__
Termin **CPD** ima više značenja.

* Pirimidinski dimer (), tip DNK oštećenja
* Ciklopentadien, ugljovodonik
Pirimidinski dimer

**Pirimidinski dimeri** su molekulska oštećenja formirana od timinskih ili citozinski baza DNK molekula putem fotohemijske reakcije. Ultraljubičasto svetlo indukuje formiranje kovalentnih veza putem reakcija lokalizovanih na C=C dvostrukim vezama. U dsRNK se isto tako uracil dimeri mogu akumulirati dejstvom UV radijacije. Dva česta UV produkta su ciklobutan pirimidin dimeri i 6,4 fotoprodukti. Ova oštećenja menjaju strukturu DNK i konsekventno inhibiraju polimerizaciju i onemogućavaju replikaciju. Dimeri se mogu popraviti putem fotoreaktivacije ili nukleotidnog izrezivanja. Nepopravljeni dimeri su mutageni. Pirimidinski dimeri su jedan od glavnih uzroka melanoma kod ljudi.

## Tipovi dimera

Ciklobutanski dimer pirimidina ( - CPD) sadrži četvoročlani prsten formiran putem dva sparivanja C=C dvostrukih veza pirimidina. Ovakvi dimeri ometaju sparivanje baza tokom replikacije DNK, te dovode do mutacija.

6,4-fotoprodukti, ili 6,4 pirimidin-pirimidoni, se javljaju sa trećinom učestalosti CPD-a ali su mutageniji. Lijaza fotoprodukta spora pruža alternativni enzimski put za popravku timinskih fotodimera.

## Mutageneza
Translacione polimeraze često unose mutacije u na pirimidinskim dimerima. Do toga dolazi kod prokariota, kao i kod eukariota.

## DNK popravka

Pirimidinski dimeri unose lokalne konformacione promene u DNK strukturu, što omogućava enzimima za popravku da prepoznaju oštećenja. U većini organizama (izuzev posteljičnih sisara poput ljudi) one mogu da budu popravljene putem fotoreaktivacije. Fotoreaktivacija je proces popravke u kome fotoliazni enzimi direktno vrše reverznu fotohemijsku reakciju na pirimidinskom dimeru.

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
EtBr

__NOTC__
Termin **EtBr** ima više značenja.

* Etidijum bromid, fluorescentna boja
* Bromoetan, isparljiva tečnost mirisa sličnom etru
AHRR

__NOTC__
Termin **AHRR** ima više značenja.

* Citohrom P450, familija 1, član A1, enzim
* Represor arilnog ugljovodoničnog receptora, gen
Caenorhabditis elegans

***Caenorhabditis elegans*** [t͡senoːrabˈdiːtis ˈeːlɛgaːns], transparentni nematod (valjkasti crv), dug oko 1&nbsp;mm, koji živi u zemljuštu sa umerenim svojstavima. Istraživanja molekularne i razvojne biologije *C. elegansa* su počela 1974. Pionir u ovom polju je Sidni Brener. Ovaj organizam je od tog doba ekstenzivno korišćen kao model organism.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Nematodi sa žudnjom za nikotin
Inaktivacija X hromozoma

**Inaktivacija X hromozoma** (*lionizacija*) je proces kojim se jedna od dve kopije X hromozoma prisutne kod sisara ženskog pola inaktivira. Do toga dolazi putem pakovanja inaktiviranog X hromozoma u transkripciono neaktivni heterohromatin. Pošto ženke sisara imaju dva X hromozoma, X inaktivacija sprečava pojavu dvostruke količine X hromozomskih genskih proizvoda u odnosu na mužjake koji imaju jednu kopiju X hromozoma. Izbor X hromozoma koji će biti inaktiviran je randoman kod viših sisara poput miševa i čoveka. Nakon inaktivacije X hromozoma on ostaje neaktivan tokom celog života ćelije i njenih nalednika u organizmu. Za razliku od randomne X inaktivacije kod viših sisara, inaktivacija kod torbara se primenjuje ekskluzivno na X hromozom oca.

## Reference

## Literatura
 
* 
* 
* 

## Povezano
* Barovo telo
* Heterohromatin
* Epigenetika
Test razgranate DNK

U biologiji, **test razgranate DNK** je test pojačavanja signala koji se koristi za detektovanje molekula nukleinskih kiselina. Ovaj test se razlikuje od testa amplifikacije biološkog cilja.

Test razgranate DNK se može koristiti za detekciju i kvantifikaciju mnogih tipova RNK ili DNK molekula. U testu se razgranata DNK pomeša sa testiranim uzorkom. Detekcija se vrši koristeći neradioaktivni metod, i prethodna amplifikacija nije neophodna. Test je u potpunosti zavistan od hibridizacije. Enzimi se koriste za indikaciju stepena hibridizacije, a ne za manipulaciju nukleinskih kiselina. Male količine nukleinske kiseline se mogu detektovati i kvantifikovati bez koraka reverzne transkripcije (u slučaju RNK) i/ili PCR. Test se može koristiti u visoko protočnom modu, za razliku od kvantitativnog *Northern-blotting* ili testa RNAzne protekcije, koji su radno intenzivni i nepodesni za primenu na veliki broj uzoraka. Druga značajna visoko protočna tehnika koje nalazi primenu u kvantifikaciji specifičnih RNK molekula je kvantitativna PCR, nakon reverzne transkripcije RNK do cDNK.

## Reference

## Vanjske veze
*
Nisko frekventno kolektivno kretanje u proteinima i DNK

**Nisko frekventno kolektivno kretanje u proteinima i DNK** je primena statističke termodinamike u izučavanju nisko frekventnih vibracija biomolekula.

Koncept nisko frekventnih fonona (ili unutrašnjeg kretanja) u proteinima je originalno predložen radi rešavanja problema deficita slobodne energije u proteinskom vezivanju. Tokom izučavanja interacija vezivanja proteina, npr. insulina i insulinskog receptora, primećeno je da primena uobičajenih komponenti promene slobodne energije, kao što su translaciona i rotaciona entropija, vodonično vezivanje, van der Valsove interakcije, i hidrofobne interakcije, ne objašnjavaju u potpunosti promenu slobodne energije reakcije. Jedan od pristupa za objašnjavanje deficita je da dolazi do dolazi do formiranja dodatnih vibracionih modova sa veoma niskim talasnim brojem u opsegu od 10&ndash;100&nbsp;cm−1, koji odgovara frekventnom opsegu od 3×1011 do 3×1012 Hz.

Nisko frekventni modovi su uočeni primenom Ramanove spektroskopije kod niza proteinskih molekula i različitih tipova DNK. Ovi rezultati su dodatno potvrđeni putem eksperimenata neutronskog rasejavanja.

## Reference
Hehst boja

**Hehst boja** (*Hoechst boja*) je član familije plavih fluorescentnih boja koje se koriste za bojenje DNK. Ove bis-benzimide je originalno razvila kompanija Hoechst AG. Postoje tri srodne boje: Hoechst 33258, Hoechst 33342, i Hoechst 34580. Boje *Hoechst 33258* i *Hoechst 33342* se najčešće koriste i imaju slične ekscitacione/emisione spektre.

## Reference

## Povezano
* Bisbenzimid
* Karcinogen
* Fluorescencija
* Fluorescentna spektroskopija
* Fluorofor
* Mutagen

## Vanjske veze

* Fluorescentne boje 
* Uputstva za hehst boje
AD

__NOTC__
Termin **AD** ima više značenja.

* Aspergerov sindrom, bolest
* .ad, najviši Internet domen državnih kodova za Andoru.
CpG mesto

**CpG mesta** ili **CG mesta** su regioni DNK u kojima se nukleotid citozin javlja pored guanina u linearnoj sekvenci baza. CpG je skraćena notacija za "—C—fosfat—G—", ili, citozin i guanin razdvojeni jednim fosfatom. CpG notacija se koristi da bi se pravila razlika između linearne sekvence i CG baznog para citozina i guanina.

Citozini u CpG dinukleotidima mogu da budu metilisani čime se formira 5-metilcitozin. Kod sisara, metilacija citozina unutar gena može da isključi gen. Ovaj mehanizam je deo većeg naučnog polja koje studra regulaciju gena pod nazivom epigenetika. Enzimi koji dodaju metil grupu se nazivaju DNK metiltransferaze.

Kod sisara, 70% do 80% CpG citozina je metilisano.

Nemetilisana CpG mesta se mogu detektovati pomoću *[[TLR9]]* na plazmocitoidnim dendritskim i B ćelijama ljudi. To se koristi za detektovanje intraćelijske viralne, fungalne, i bakterijske patogene DNK.

## Reference
RAP1B

**Ras srodni protein Rap-1b**, takođe poznat kao *GTP vezujući protein smg p21B*, je protein koji je kod ljudi kodiran  genom.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
RAP1A

**Ras srodni protein 1A** je protein koji je kod ljudi kodiran  genom.

## Interakcije
RAP1A formira interakcije sa C-Raf, PDE6D, TSC2, RALGDS, RAPGEF2 i MLLT4.

## Reference
D-petlja

U molekularnoj biologiji, **D-petlja** () je DNK struktura u kojoj su dva lanca dvolančanog DNK molekula razdvojena na jednom delu trećim lancom DNK. Treći lanac ima baznu sekvencu koja je komplementarna sa jednom od dva glavna lanca i koja uparena je sa njim, te istiskuje drugi lanac na tom segmentu. Molekul poprima strukturu trolančane DNK u D-petlji. 

Jedna alternativna upotreba termina *D-petlja* je za RNK petlju koja se formira na kraju D ruke tRNK molekula.

D-petlja se javlja u brojnim situacijama, kao što su popravka DNK, telomeri, i polustablne strukture u mitohondrijskim kružnim DNK molekulima.

## Reference
Hipotetični tipovi biohemije

**Hipotetični tipovi biohemije** su forme biohemije za koje se pretpostavlja da su naučno održive, ali čije postojanje nije do sad bilo dokazano. Dok vrste živih bića na Zemlji koriste ugljenik za osnovne strukturne ili metaboličke funkcije, vodu kao rastvarač i DNK ili RNK za definisanje i kontrolisanje oblika, moguće je da neotkrivene životne forme mogu da postoje koje se radikalno razlikuju u njihovoj osnovnoj strukturi i biohemiji od toga što je poznato nauci.

Mogućnost vanzemaljskog života baziranog na tim „alternativnim“ biohemijama je česta tema naučne fantastike, ali se ona isto tako razmatra i u naučnom kontekstu. Nedavni primer takve diskusije je izveštaj iz 2007. o ograničavajućim uslovima života koji je pripremio komitet sastavljen od naučnika u Nacionalnom istraživačkom savetu Sjedinjenih Država. Ovaj komitet kojim je predsedavao Džon A. Baros, je razmatrao „hipotetične alternativne hemije života“, uključujući niz rastvarača koji bi bili moguća alternativa vodi. Jedna od napomena komiteta je da svemirska agencija može da sprovede potragu za životom na drugim svetovim "a da ga ne prepozna i ako naiđe na njega".

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
* Život baziran na amonijaku
* Život baziran na silicijumu
Halomonadaceae

**Halomonadaceae** su familija halofilnih proteobakterija. Ova familija je originalno formirana 1988. i sadrži rodove *Halomonas* i *Deleya*. *Chromobacterium marismortui* je reklasifikovana 1989. kao *Chromohalobacter marismortui*, čime je formiran treći rod familije *Halomonadaceae*.

## Reference

## Vanjske veze
* „Potraga za vanzemaljskim životom na zemlji“
* Otkriće života baziranog na toksičnoj hemikaliji
Ekstremofil

**Ekstremofil** je organizam koji uspeva u fizički ili geohemijski ekstremnim uslovima koji su štetni za većinu životnih formi na Zemlji. Organizmi koji žive u umerenijem okruženju se nazivaju mezofilima ili neutrofilima. Ime ove kategorije je u izvesnoj meri nepodesno jer poziva na subjektivno zauzimanje stavova u pogledu dva pitanja. Prvo, stepena devijacije od normalnog, i drugo, da li organizam preferira životnu sredinu ili je samo toleriše.

Tokom 1980-tih i 1990-tih je nađeno da mikrobni život ima neverovatnu fleksibilnost u pogledu preživljavanja u ekstremnim uslovima, u sredinama koje su izuzetno vruće ili kisele, i koje bi bile kompletno nepodesne za složenije organizame. Neki naučnici čak tvrde da je život na Zemlji započeo u hidrotermalnim izvorima duboko ispod površine okeana.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Ekstremna okruženja
* Istraživanja ekstremofila
Bacillus

**Bacillus** je rod gram pozitivne, štapićaste bakterije i član razdela Firmicutes. *Bacillus* vrste mogu da budu mandatorni aerobi ili fakultativni anaerobi, i daju pozitivni test za enzim katalazu. *Bacillus* je široko rasprostranjen u prirodi. Pojedine vrste su patogene. Pod stresnim uslovima, ćelije proizvode ovalne endospore. One mogu da se održe u tom obliku tokom dužeg vremenskog perioda.

## Reference

## Literatura
* 
* 

## Vanjske veze
* Bacillus
Mono (jezero)

**Mono Lake** je veliko, plitko slano jezero u Mono Okrugu Kalifornija. Ono je formirano pre više od 760.000 godina kao terminalno jezero u slivu koji nema izlaz na okean. Usled nedostatka izlaza, rastvorene soli se sakupljaju u jezeru, te je ono veoma alkalno i slano.

Ovo pustinjsko jezero ima neobično produktivan ekosistem baziran na artemia rakovima koji uspevaju u slanoj vodi. Oni omogućavaju postojanje kritičnog staništa za gneždenje kolonije od dva miliona migratornih ptica godišnje. Jezero Mono je poznato po tome što sadrži GFAJ-1, štapićastu ekstremofilnu vrstu bakterija koja ima sposobnost metabolizovanja obično otrovnog elementa arsena.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Jezero Mono
* Tufa državni rezervat
NASA astrobiološki institut

**NASA astrobiološki institut** (NAI) je formirala NASA 1998. s ciljem razvijanja polja astrobiologije i formiranja naučnog okvira za svemirske misije. NAI je virtualna, distribuirana organizacija koja integriše astrobiološka istraživanja i programe obuke. Direktor instituta je Karl Pilčer od 2006.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
ASU

__NOTC__
Termin **ASU** ima više značenja.

* Državni univerzitet Arizone
* Državni univerzitet Alabamee
Državni univerzitet Arizone

**Državni univerzitet Arizone** ('ASU*, ) je vodeći javni istraživački [[univerzitet]] sa sedištem u gradu [[Tempe, Arizona]] u [[Sjedinjene Američke Države|Sjedinjenim Američkim Državama]]. Osnovan 1885. godine kao jedna od *Teritorijalnih normalnih škola* od strane Teritorijalne zakonodavne skupštine Arizone, ASU se danas svrstava među najveće javne univerzitete u SAD-u po broju studenata. Prvobitno osnovan radi obuke nastavnika za rastuće potrebe javnih škola, univerzitet je, poput mnogih drugih "normalnih škola" tog vremena, proširio svoj fokus i evoluirao u državnu visokoškolsku ustanovu tokom 20. veka.

Pod upravom Odbora regenta Arizone, ASU je član Asocijacije američkih univerziteta i prepoznat je kao *R1: Doktorski univerzitet* sa veoma visokim nivoom istraživačke aktivnosti. Na pet kampusa i u četiri regionalna centra širom Arizone, ASU okuplja 112.000 osnovnih i blizu 30.000 postdiplomskih studenata. Sport ima važnu ulogu na ASU. Timovi ovoga univerziteta, poznati kao *Arizona State Sun Devils*, takmiče se u 26 univerzitetskih sportova u okviru NCAA Divizije I kao članovi Big 12 konferencije. Sun Devils su osvojili 165 nacionalnih šampionata, uključujući 24 NCAA trofeja, dok su 179 sportista sa ove institucije učestvovali na Olimpijskim igrama i osvojili ukupno 60 medalja – 25 zlatnih, 12 srebrnih i 23 bronzane.

== Historija ==
=== 1885–1929 ===
12. marta 1885. godine Teritorijalna skupština Arizone donela je zakon o osnivanju škole za obuku nastavnika za teritoriju Arizone. Kampus je u početku bio smešten u jednoj školskoj zgradi sa četiri učionice koju su donirali stanovnici Džordž i Marta Vilson. Nastava je počela 8. februara 1886. godine sa prva 33 studenta. Tokom godina, kurikulum je evoluirao, a institucija je više puta menjala ime. Bila je poznata kao *Tempe Normal School of Arizona* (1889–1903), *Tempe Normal School* (1903–1925), *Tempe State Teachers College* (1925–1929), *Arizona State Teachers College* (1929–1945), *Arizona State College* (1945–1958), i, odlukom glasača države sa razlikom od 2:1, škola je postala *Državni univerzitet Arizone* 1958. godine. 1923. godine škola je prestala da nudi srednjoškolske kurseve i uvela kao uslov za upis obaveznu srednjoškolsku diplomu. Do 1925. godine škola je postala *Tempe State Teachers College'' i počela da nudi četvorogodišnje diplome u opštem programu obrazovanje, uz dvogodišnje sertifikate za nastavnike.

## Reference

## Vanjske veze

* 
* ASU hronologija
Parakristal

**Parakristalni** materijali imaju kristalne rešetke koje su uređene na kratkim rastojanjima (poput faza tečnog kristala). Njima nedostaje uređenost na dužim rastojanjima u bar jednom pravcu.

Uređivanje je regularnost u kojoj se atomi javljaju u pozicijama definisanim predvidivom rešetkom. U visoko uređenom, perfektnom kristalnom materijalu, ili jednobraznom kristalu, lokacija svakog atoma strukture se može precizno opisati u odnosu na izabrani koordinatni početak. U neuređenoj strukturi kao što je tečnost ili amorfni materijal, lokacija prvog i možda drugog najbližeg susednog atoma se mogu opisati u odnosu na koordinatni početak (sa određenim stepenom neizvesnosti), i sposobnost predviđanja lokacija se brzo gubi sa povećanjem razdaljine. Rastojanje na kojem se lokacije atoma mogu predvideti se naziva korelaciona dužina \xi. Parakristalni materijal manifestuje korelaciju koja je između amorfne i kristalne.

Primarni i najdostupniji izvori informacija o kristalnosti su rendgenska strukturna analiza i elektronska kriomikroskopija. Druge tehnike su često neophodne za određivanje kompleksne strukture parakristalnih materijala, kao što je flaktuaciona elektronska mikroskopija u kombinaciji sa modelovanjem gustine elektronskih i vibracionih stanja.

## Reference

## Povezano
* Kristalografija
* DNK
Poliamin

**Poliamin** je organsko jedinjenje koje ima dve primarne amino grupe ().

Ova klasa jedinjenja obuhvata nekoliko sintetičkih supstanci koje su važne sirovine u hemijskoj industriji, kao što su etilen diamin, 1,3-diaminopropan, i heksametilenediamin. Ona takođe obuhvata mnoge supstance koje imaju važne uloge u eukariotskim i prokariotskim ćelijama, kao što su putrescin, kadaverin, spermidin, i spermin.

*Geminalni diamin*, jedinjenje sa dve ili više nesupstituisanih grupa na istom ugljeniku nije poznato. Supstituisani derivati su poznati, npr. tetraetilmetilendiamin,.

Ciklen je glavni predstavnik klase cikličnih poliamina. Polietilen amin je polimer baziran ja aziridinskom monomeru.

## Reference

## Vanjske veze
* Poliamini u ciklusu ćelijske proliferacije i smrti
* Ornitin dekarboksilaza
Z-DNK

**Z-DNK** je jedna od mnogih mogućih struktura dvostrukog heliksa DNK molekula. On je levoruka struktura u kojoj se dvostruki heliks uvija na levo (umesto na desno, poput uobičajene B-DNK forme). Z-DNK se smatra jednom od tri biološki aktivne form strukture dvostrukog heliksa zajedno sa A- i B-DNK.

## Povezano
* DNK supernamotaj
* DNK
* A-DNK
* B-DNK

## Reference

## Vanjske veze
* ZHunt onlajn server
Histon H4

**Histon H4** je jedan od pet glavnih histonskih proteina koji sačinjavaju strukturu hromatina u eukariotskim ćelijama. On sadrži globularni glavni domen i dug N-terminusni rep. H4 je deo strukture nukleozoma. On je podložan kovalentim modifikacijama, poput acetilacije i metilacije, koje mogu da utiču na ekspresiju gena.

Drugi histonski proteini su:
* H1
* H2A
* H2B
* H3

## Genetika
Histone H4 kodira nekoliko gena u ljudskom telu. Neki od njih su:
HIST1H4A, HIST1H4B, HIST1H4C, HIST1H4D, HIST1H4E, HIST1H4F, HIST1H4H, HIST1H4I, HIST1H4J, HIST1H4K, HIST1H4L, HIST2H4A, HIST2H4B, HIST4H4, Hip

## Povezano
* Nukleozom 
* Histon
* Hromatin

## Reference
Histon H3

**Histon H3** je jedan od pet glavnih histonskih proteina koji sačinjavaju strukturu hromatina u eukariotskim ćelijama. On sadrži globularni glavni domen i dug N-terminusni rep. H3 je deo strukture nukleozoma. Histonski proteini su podložni visokom stepenu posttranslacionih modifikacija. Histon H3 je najekstenzivnije modifikovan među histonima.

Drugi histonski proteini su:
* H1
* H2A
* H2B
* H4

## Genetika
Histone H3 kodira nekoliko gena u ljudskom telu. Neki od njih su:

* H3.1: HIST1H3A, HIST1H3B, HIST1H3C, HIST1H3D, HIST1H3E, HIST1H3F, HIST1H3G, HIST1H3H, HIST1H3I, HIST1H3J
* H3.2: HIST2H3A, HIST2H3C, HIST2H3D
* H3.3: H3F3A, H3F3B

## Povezano
* Nukleozom 
* Histon
* Hromatin

## Reference
Biohemija arsena

**Biohemija arsena** obuhvata biohemijske procese koji mogu da koriste arsen ili njegova jedinjenja, kao što je arsenat. Arsen je umereno obilan element zemljine kore. Mada se mnoga jedinjenja arsena smatraju visoko toksičnim, širok spektar organoarseničnih jedinjenja se formira biološkim putem i razna organska i neorganska jedinjenja arsena se metabolizuju posredstvom brojnih organizama. To je opšti obrazac kojem podležu i drugi srodni elementi, npr. selen, koji može da manifestuje korisne i štetne efekte. Biohemija arsena je značajna zato što su mnoga jedinjenja arsena visoko toksična, kao i zato što je taj element prisutan u nekim podzemnim vodama, te potencijalno može da utiče na veliki broj ljudi.

## Toksičnost arsena
Arsen je uzročnik znatnog dela mortaliteta širom sveta. On se vezuje za probleme rada srca, disanja, organa za varenje, jetre, nerva i bubrega. Genotoksičnost obuhvata inhibiciju DNK popravke i DNK metilacije. Karcinogeno dejstvo arsena potiče od oksidativnog stresa koji ovaj element uzrokuje.

## Povezano
* Jedinjenja arsena

## Reference

## Literatura
*
Histon H2A

**Histon H2A** je jedan od pet glavnih histonskih protein koji sačinjavaju deo strukture hromatina u eukariotskim ćelijama. On sadrži globularni domen i dugi N-terminusni rep. H2A je deo strukture nukleozoma.

Drugi histonski proteini su:
* H1
* H2B
* H3
* H4

## Genetika
H2A je kodiran mnogim genima u ljudskom genomu, među kojima su: 

* H2AFB1 
* H2AFB2 
* H2AFB3 
* H2AFJ 
* H2AFV 
* H2AFX 
* H2AFY 
* H2AFY2 
* H2AFZ

## Povezano
* Nukleozom 
* Histon
* Hromatin

## Reference

## Vanjske veze
* Nextbio
Histon H1

**Histon H1** je jedan od pet glavnih histonskih proteinskih familija. On je komponenta hromatina kod eukariotskih ćelija. Mada je visoko konzerviran, on poseduje najvarijabilniju histonsku sekvencu među vrstama.

## Struktura

H1 proteini poseduju centralni globularni domen, dugački C- i kratki N-terminusni rep. H1 učestvuje u pakovanju nukleozoma u visoko organizovane strukture, čiji detalji još uvek nisu rešeni.

## Reference

## Povezano
* Nukleozom
* Histon
* Hromatin.
* Drugi histonski proteini:
:* H2A
:* H2B
:* H3
:* H4
Kohezin

**Kohesin** je proteinski kompleks koji reguliše separaciju hromatida tokom ćelijske deobe, bilo mitoze ili mejoze.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 

## Povezano
* Kondenzin
* SMC protein

## Vanjske veze
*
Kondenzin

**Kondenzini** su veliki proteinski kompleksi koji imaju centralnu ulogu u formiranju hromozoma i segregaciji eukariotiskih ćelija.

## Podjedinice
Mnoge eukariotske ćelije poseduju dva različita tipa kondenzinskih kompleksa, poznata kao *kondenzin I* i *kondenzin II*. Dva kompleksa imaju par zajedničkih podjedinica, SMC2 i SMC4, i oba pripadaju velikoj familiji hromozomskih ATPaza, poznatoj kao *[[SMC protein]]i*. SMC je akronim sa značenjem *strukturno održavanje hromozoma* ().

## Reference

## Vanjske veze
*
Rekombinacija

Termin **rekombinacija** ima više značenja.

* Genetička rekombinacija, proces kojim se genetički materijal razlaže i spaja 
* Rekombinacija (fizika), je kod poluprovodnika eliminacija nosioca pokretnog naelektrisanja
* U hemiji rekombinacija je suprotno od elektrolitičke disocijacije
Živa fluorid

__NOTC__
Termin **Živa fluorid** ima više značenja.

* Živa (I) fluorid, Hg2F2
* Živa (II) fluorid, HgF2
* Živa(IV) fluorid, HgF4
Centralna dogma molekularne biologije

**Centralnu dogmu molekularne biologije** je prvi formulisao Francis Krik 1958, i zatim ponovo naveo u članku objavljenom u žurnalu *Nature* 1970:
:*Centralna dogma [[molekularna biologija|molekularne biologije]] se bavi detaljnim ostatak-po-ostatak transferom [[Niz|sekvencijalne]] [[Informacija|informacije]]. Ona navodi da se takve informacije ne mogu vratiti sa proteina na bilo drugi protein ili nukleinsku kiselinu.*

Ili, po rečima Maršala Nirenberga, „DNK formira RNK koja formira protein.“

Ova dogma je okvir za razumevanje prenosa sekvence informacija između sekvencijalnog biopolimera koji nosi informacije, u najčešćem ili opštom slučaju, u živim organizmima. Postoje tri glavne klase takivih biopolimera: DNK i RNK (oba su nukleinske kiseline), i proteini. Moguće je zamisliti 3×3 = 9 pravaca transfera informacije među njima. Dogma ih klasifikuje u tri grupe od tri: 
* tri **generalna transfera** (za koje se smatra da se normalno javljaju u većini ćelija), 
* tri **specijalna transfera** (poznato je da javljaju pod specifičnim uslovima u slučaju nekih virusa ili u laboratoriji), i
* tri **nepoznata transfera** (za koje se smatra da se ne javlaju). 
Generalni transferi opisuju normalni protok biološke informacije: DNK se može kopirati na DNK (replikacija DNK), DNK informacija se može kopirati na iRNK (transkripcija), i proteini se mogu sintetisati koristeći iRNK informacije kao templat (translacija).

## Reference

## Povezano
* Genetički kod
* Alternativno splajsovanje

## Vanjske veze
* Centralna dogma molekularne biologije
STP

__NOTC__
Termin **STP** ima više značenja.

* Normalni uslovi, standardna temperatura i pritisak.
* 2,5-Dimetoksi-4-metilamfetamin, ( - STP), psihodelična droga
DNK supernamotaj

**DNK supernamotaj** se odnosi na prekomerno ili na nedovoljno uvijanje DNK lanaca. Superspiralizacija je mera naprezanja polimera. Ona je važno u nizu bioloških procesa, kao što je pakovanje DNK molekula. Pojedini enzimi, kao što su topoizomeraze imaju sposobnost menjanja DNK topologije čime se omogućavaju funkcije kao što su DNK replikacija i transkripcija. Matematički izrazi koji se koriste za opisivanje supernamotavanja porede razna stanja namotavanja s opuštenom B-formom DNK.

Opšte pravilo je da DNK većine organizama poseduje negativnu superspiralizaciju.

## Reference
HGP

__NOTC__
Termin **HGP** ima više značenja.

* Projekat ljudskog genoma, međunarodni naučno istraživački projekat sa primarnim ciljom određivanja DNK sekvence
* HGP arhitekte, projektansko preduzeće u Engleskoj
ATC kod C04

## C04A Periferni [[vazodilatator]]i
### C04AA [[2-Hidroksifenetilamin|2-amino-1-feniletanol]] derivati
:C04AA01 Izoksuprin
:C04AA02 Bufenin
:C04AA31 Bametan

### C04AB [[Imidazolini|Imidazolinski]] derivati
:C04AB01 Fentolamin
:C04AB02 Tolazolin

### C04AC [[Nikotinska kiselina]] i derivati
:C04AC01 Nikotinska kiselina
:C04AC02 Nikotinil alkohol (piridilkarbinol)
:C04AC03 Inozitol nikotinat
:C04AC07 Ciklonikat

### C04AD [[Purin]]ski derivati
:C04AD01 Pentifilin
:C04AD02 Ksantinol nikotinat
:C04AD03 Pentoksifilin
:C04AD04 Etofilin nikotinat
:QC04AD90 Propentofilin

### C04AE [[Ergot alkaloid]]i
:C04AE01 Ergoloid mesilati
:C04AE02 Nicergolin
:C04AE04 Dihidroergokristin
:C04AE51 Ergoloid mesilati, kombinacije
:C04AE54 Dihidroergokristin, kombinacije

### C04AF [[Enzim]]i
:C04AF01 Kalidinogenaza

### C04AX Drugi periferni vazodilatatori
:C04AX01 Ciklandelat
:C04AX02 Fenoksibenzamin
:C04AX07 Vinkamin
:C04AX10 Moksisilit
:C04AX11 Benciklan
:C04AX17 Vinburnin
:C04AX19 Sulkotidil
:C04AX20 Buflomedil
:C04AX21 Naftidrofuril
:C04AX23 Butalamin
:C04AX24 Visnadin
:C04AX26 Cetiedil
:C04AX27 Cinepazid
:C04AX28 Ifenprodil
:C04AX30 Azapetin
:C04AX32 Fasudil

## Reference
Lamp

__NOTC__
Termin **Lamp** ima više značenja.

* Lamp (grčka mitologija)
* LAMP (softver)
* *[[Membranski protein vezan za lizozom]]* ()
** LAMP1
** LAMP2
** LAMP3
LAMP (softver)

**LAMP** je akronim za skup paketa slobodnog softvera otvorenog koda koji se odnosi na prva slova:
* '''L'''inuks operativnog sistema
* '''A'''pači veb servera,
* '''M'''ySQL / '''M'''ariaDB sistema za upravljanje bazama podataka i
* '''P'''HP-a / (a ponekad '''P'''erla ili '''P'''ajtona). Ti programi su osnovne komponente za izgradnju održivog opšteg veb servera.

Precizna kombinacija softvera koji obuhvata LAMP paket može da varira, i to posebno u pogledu softvera za veb skriptovanje, npr. PHP može da bude zamenjen ili dopunjen Perlom i/ili Pajtonom.

Mada originalni autori nisu dizajnirali ove programe da namenski rade jedan s drugim, razvojna filozofija i setovi oruđa su zajednički i razvijeni su u tesnoj sprezi. Ova softverska kombinacija je zadobila popularnost jer je besplatna i tipa otvorenog koda, te je stoga lako adaptivna; kao i zbog sveprisutnosti njenih komponenti koje su sastavni deo većine današnjih Linuks distribucija. Kad se koriste zajedno, ovi programi formiraju skup tehnoloških rešenja koji podržava aplikacione servere.

* Nagios
* Snort

## Reference

## Vanjske veze
* LAMP server na Ubuntu Linuksu
* LAMP server na Debian GNU/Linuksu
* LAMP server na SUSE Linuksu
Patersonova funkcija

**Patersonova funkcija** se koristi za rešavanje faznog problema u kristalografiji X-zracima. Nju je uveo 1935. Artur Lindo Paterson (1902–1966) dok je radio kao gostujući istraživač u laboratoriji Bertrama Eugena Varena (1902–1991) na MIT-u.

Patersonova funkcija je definisana kao

:P(u,v,w) = \sum\limits_{h k l} \left|F_{h k l}\right|^2 \;e^{-2\pi i(hu + kv + lw)}.

Ona je esencijalno Furijeova transformacija intenziteta umesto strukturnih faktora. Patersonova funkcija je isto tako ekvivalent elektronske gustine konvoluisane sa njenom izverznom funkcijom:

:P(\vec{u}) = \rho(\vec{r}) * \rho(-\vec{r}).

## Jednodimenzioni primer
Serija delta funkcija je data sa

:f(x) = \delta(x) + 3 \delta(x-2) + \delta(x-5) + 3 \delta(x-8) + 5 \delta(x-10). \,

Njena Patersonova funkcija je

:P(u) = 5 \delta(u+10) + 18 \delta(u+8) + 9 \delta(u+6) + 6 \delta(u+5) + 6 \delta(u+3) + 18 \delta(u+2) + 45 \delta(u) \, 
:::: {} + 18 \delta(u-2) + 6 \delta(u-3) + 6 \delta(u-5) + 9 \delta(u-6) + 18 \delta(u-8) + 5 \delta(u-10). \, 

## Reference
A-DNK

**A-DNK** je jedna od mnogih mogućih struktura DNK dvostrukog helika. Smatra se da je A-DNA jedna od tri biološki aktivne strukture dvostrukog heliksa, zajedno sa B- i Z-DNA. To je desnoruki dvostruki heliks koji je u znatnoj meri sličan sa zastupljenijom B-DNK formom, ali sa kraćom kompaktnijom heliksnom strukturom. Moguće je da se A-DNK javlja samo u dehidratisanom uzorcima DNK, kao što su oni koji se koriste u kristalografskim eksperimentima, i moguće je da se javlja u DNK-RNK hibridnim heliksima i u regionima dvolančane RNK.

## Struktura
A-DNK je u znatnoj meri slična sa B-DNK. Ona je desnoruki dvostruki heliks sa velikim i malim žlebom. Međutim, A-DNK ima nešto veći broj baznih parova po rotaciji (što dovodi do manjeg rotacionog ugla), i manjeg aksijalnog pomeranja po obrtu. Posledica toga je produbljavanje glavnog žleba i umanjivanje manjeg žleba.

## Reference

## Povezano
* DNK
* B-DNK
* Z-DNK

## Vanjske veze
* Poređenje DNK struktura
ATC kod C08

## C08C Selektivni [[blokatori kalcijumovog kanala]] sa prvenstveno [[Krvni sudovi|vaskularnim]] dejstvom
### C08CA Derivati [[Dihidropiridin]]a
:C08CA01 Amlodipin
:C08CA02 Felodipin
:C08CA03 Isradipin
:C08CA04 Nikardipin
:C08CA05 Nifedipin
:C08CA06 Nimodipin
:C08CA07 Nizoldipin
:C08CA08 Nitrendipin
:C08CA09 Lacidipin
:C08CA10 Nilvadipin
:C08CA11 Manidipin
:C08CA12 Barnidipin
:C08CA13 Lerkanidipin
:C08CA14 Cilnidipin
:C08CA15 Benidipin
:C08CA16 Klevidipin
:C08CA55 Nifedipin, kombinacije

### C08CX Drugi blokatori kalcijumovog kanala sa prvenstveno vaskularnim dejstvom
:C08CX01 Mibefradil
## C08D Drugi blokatori kalcijumovog kanala sa direktnim dejstvom na srce
### C08DA [[Fenilalkilamin]] derivati
:C08DA01 Verapamil
:C08DA02 Galopamil
:C08DA51 Verapamil, kombinacije
### C08DB [[Benzotiazepin]]ski derivati
:C08DB01 Diltiazem
## C08E Neselektivni blokatori kalcijumovog kanala
### C08EA Fenilalkilaminski derivati
:C08EA01 Fendilin
:C08EA02 Bepridil
### C08EX Drugi neselektivni blokatori kalcijumovog kanala
:C08EX01 Lidoflazin
:C08EX02 Perheksilin
## C08G Blokatori kalcijumovog kanala i diuretici
### C08GA Blokatori kalcijumovog kanala i diuretici
:C08GA01 Nifedipin i diuretici

## Reference