Bora Ćosić

**Bora Ćosić** (Zagreb, 5. april 1932) je srpski i hrvatski romanopisac esejista i prevodilac. Rođen 1932. u Zagrebu, živeo je u Beogradu od 1937. do 1992, kada je presao u Berlin. Napisao je oko 50 knjiga, kao i nekoliko pozorišnih drama, koje su sa velikim uspehom igrane u beogradskom Ateljeu 212. Za roman "Uloga moje porodice u svetskoj revoluciji" dobio je 1970. NIN-ovu nagradu za roman godine.

## Biografija
Bora Ćosić, rođen 1932. u Zagrebu, 1937. sa porodicom preseljen u Beograd. Tu je završio srednju školu u Prvoj muškoj gimnaziji, studirao na odseku filozofije Beogradskog univerziteta. U mladosti je prevodio ruske futurističke pesnike, uređivao je list "*Mlada kultura*" 1952, reviju "*Danas*" 1961-1963, časopis "*Rok*" 1969-1970. Radio je kao dramaturg i umetnički savetnik u filmskim preduzećima "*Slavija*", 1958-1959, i "*Avala*", 1962-1963. Sarađivao je na dokumentarnim filmovima, pisao dijalog za igrane filmove. Tokom boravka po Evropi, pored celovitih knjiga objavio je više stotina tekstova po novinama i časopisima Nemačke, Austrije, Švajcarske, Italije, Holandije, Mađarske, Rumunije, Rusije, Poljske, Albanije. Učestvovao je na više od dve stotine čitanja u nekoliko evropskih zemalja. Dao više od stotinu intervjua za različita glasila, štampu, radio i televiziju. Učestvovao na književnim konferencijama, festivalima, simpozijumima, međunarodnim sastancima i kongresima.

## Književno stvaralaštvo
Karijeru pisca započinje romanom *Kuća lopova* iz 1956. godine te zatim objavljuje knjige eseja *Vidljivi i nevidljivi čovek*, 1962., *Sodoma i Gomora*, 1963. godine. Autor je kultnog romana novije srpske proze, *Uloga moje porodice u svetskoj revoluciji*, 1969., smestenom u ratnom i posleratnom Beogradu. Ćosić je istovremeno naslednik srednjeevropske prozne tradicije intelektualnog esejizma, kao i jedan od poslednjih intelektualaca koji se emocionalno iskreno identifikovao sa jugoslovenskom himerom, s mešavinom elegičnosti i mučnog preispitivanja nakon njenog raspada. Po tom romanu je snimljen i istoimeni film.

Raspad Jugoslavije odveo je pisca u dobrovoljno izgnanstvo (najčešće boravi u Rovinju i Berlinu, dok objavljuje u Hrvatskoj). Taj deo njegovog stvaralaštva je obeležen uglavnom esejističkim delima, među kojima se ističu Dnevnik apatrida, 1993., (opet jedno poigravanje s fiktivnim identitetom preko kojeg Ćosić iznosi stavove o savremenoj drustvenopolitičkoj stvarnosti), Dobra vladavina, 1995., te Carinska deklaracija, 2000., poluautobiografski tekst natopljen promišljanjima o Jugoslaviji i autorovim pomešanim osećanjima njoj. Napisao je oko 50 knjiga, izdatih u Srbiji, Hrvatskoj i Nemačkoj.

## Nagrade
* 1969.: NIN-ova nagrada, za roman *Uloga moje porodice u svetskoj revoluciji*.
* 2002.: Nagrada za Evropsko razumevanje, za autobiografski esej *Carinska deklaracija*.
* 2008.: Nagrada Albatros Zadužbine Gintera Grasa.
* 2001.: Nagrada Stefana Heyma.

## Dela
Nepotpun popis dela:
  
* *Kuća lopova*, 1956.   
* *Vidljivi i nevidljivi čovek*, 1962. 
* *Sodoma i Gomora*, 1963.
* *Priče o zanatima*, 1966.  
* *Uloga moje porodice u svetskoj revoluciji*, 1969.
* *Tutori*, 1978.
* *Poslovi/sumnje/snovi Miroslava Krleže*, 1983.  
* *Doktor Krleža*, 1988.
* *Dnevnik apatrida*, 1993.
* *Dobra vladavina (i psihopatalogija njenog svakodnevlja)*, 1995.
* *Carinska deklaracija*, 2000.
* *Pogled maloumnog*, 2001.
* *Tkanje*, 2001.
* *Nulta zemlja*, 2002.
* *Irenina soba*, (poezija), 2002.
* *Izgnanici*, 2005.
* *Consul u Beogradu*, 2007.
* *Put na Aljasku*, 2008.
* *Zapadno od raja*, 2009.
* *Kratko detinjstvo u Agramu*, 2011.
* *Doručak kod Majestica*, 2011.

## Reference

## Vanjske veze
*