Hiperkapnija

**Hiperkapnija** () je stanje povišenog parcijalnog pritiska ugljen-dioksida *(PaCo2)* u arterijskoj krvi i ostalim telesnim tečnostima, praćeno viškom ugljen-dioksida u telesnim tečnostima. Manji stepen hiperkapnije nema bitnog uticaja na organizam obolelog, jer na to utiče snabdevanje tkiva kiseonikom, hemoglobinski kapacitet krvi i minutni volumen srca.

Nivo hiperkapnije na kome nastaju ozbiljni metabolički i klinički poremećaji nije jasno određen (na šta umnogome utiče brzina razvoja gasnih promena i kompenzatorna moć organizma). Vrednosti *PaCO<sub>2</sub> od 8 kPa (oko 60 mmHg)* smatraju se graničnim parametrima zato što je na tim vrednostima kompenzacijska moć bubrega ograničena i dalji porast *(RaSO<sub>2</sub>)* dovodi do respiratorne acidoze, koja progredira u depresiju ventilacije, anestetičkim efektom (SO2) na centralni nervni sistem sa posledičnom pojavom kome.
## Definicije
;Hiperkapnija** ()
Višak ugljen-dioksida u krvi, izazvan povišenim parcijalnim pritiskom ugljen-dioksida ''(>PaCo<sub>2</sub>)'' u [[Arterija|arterijskoj]] [[krv]]i i telesnim tečnostima.
;Hipokapnija ()
Smanjena količina ugljen-dioksida u krvi, izazvana sniženjem parcijalnim pritiskom ugljen-dioksida. 
;Akapnija ()
Akapnija se često koristi kao termin da označi hipokapniju, međutim stanje potpune akapnije (tj potpunog manjak ugljen-dioksida u telesnim tečnostima) ne postoji za života kao i anoksija (pa je bolji termin za anoksiju anoksemija).

== Patofiziološki uzroci hiperkapnije ==
Glavni uzrok hiperkapnija je respiratorna insuficijencija koja se manifestuje kao:
* Alveolarna hipoventilacija pluća : koju karakteriše smanjena, (nedovoljna), ventilacija [[Plućna alveola|alveola pluća]]. Nesposobnost pluća da obavi dovoljnu razmenu kiseonika ili kiseonika i ugljen-dioksida dovodi do hipoksemije ili hipoksemije i hiperkapnije.
* Poremećaj difuzije gasova u plućima: nastaje zbog otežane razmene [[gas]]ova na nivou aleolo-kapilarne membrane. Tako nastaje hipoksemički oblik respiracijski insuficijencije koji se javlja u poremećajima difuzije gasova, jer kiseonik 20 puta sporije difunduje od ugljen-dioksida i u parcijalnoj hipoventilaciji kompenzaciona hiperventilacija održava normokapniju ili čak hipokapniju.
* Hiperkapkapnički oblik respiratorne insuficijencije: javlja se u hipoventilaciji kad je alveolarna ventilacija toliko smanjena da ne može dovoljno izlučiti ugljen-dioksid. Tada dolazi do hipoksemije, hiperkapnije i respiratorne acidoze
* Hipoksemiji uzrokuje hipoksične hipoenergozu, poremećaj svesti i slabost srčanog mišića (miokarda), a terapija kiseonikom može pogoršati stanje (dejstvom na karotidni čvor).

=== Učinak hiperkapnije na organizam ===
Kada se u alveolama ''PaCO<sub>2</sub>'' poveća iznad približno 8 do 10 kPa, dispneja najčešće postaje teška, a kad poraste do nivoa od 11 do 13 kPa, čovek postaje latergičan, a ponekad i polukomatozan. Anestezija i smrt mogu nastupiti kad se ''PaCO<sub>2</sub>'' uveća na 13 do 20 kPa.

== Znaci (simptomi) hiperkapnije: ==

* Podbulost, otečenost 				 
* Smirenje [[Dispneja|dispneje]]
* [[san|Inverzia sna]]					 
* Prestanak [[kašalj|kašlja]] 
* Konfuznost, 
* [[Somnolencija]] 
* [[Hiperhidroza|Znojenje]]
* Zaboravnost 
* [[Tremor]]
* [[Poremećaji srčanog ritma]]
* Poremećaj krvnog pritiska
* Periferna [[vazodilatacija]] 
* Poremećaj sluha 
* [[Koma]]

== Dijagnoza hiperkapnije: ==
Postavlja se merenjem koncentracije [[ugljen-dioksid]]a u ekspirisanom (izdahnutom) [[vazduh]]u na kraju ekspirijuma posebnim uređajem kapnometrom, što uvek ne isključuje prisustvo hiperkapnije ako su nađenje normalne ili čak snižene vrednosti ugljen-dioksida u izdahnutom vazduhu. Zato se obavezno mora pristupiti laboratorijskom određivanju (''PaC0<sub>2</sub>'') u arterijskoj krvi.

**Nivoi gasnih promena nađenih u krvi koji se označavaju sa kao:*'
* *Lakši gasni poremećaj* — RaO<sub>2</sub> >60 mmHg
* *Ozbiljni gasni poremećaj* — RaO<sub>2</sub> 40-50 mmHg 
* *Opasni gasni poremećaj* — RaO<sub>2</sub> <40 mmHg

== Terapija hiperkapnije ==
Sastoji se u snižavanju povišenih vrednosti [[ugljen-dioksid]]a, poboljšanjem [[Plućna alveola|alveolarne]] ventilacije i otklanjanjem [[Hipoksija|hipoksije]] primenom sledećih mera:

;Uklanjanje hipoksije
Jeda od najzačajnijih mera koja se koristi u lečenju hiperkapnije je [[Lečenje kiseonikom|oksigenoterapija kiseonikom]] na normalnom ili [[hiperbarična oksigenoterapija|povišenom pritisku]]. Primena [[kiseonik]]a je neodložna ako je parcijalni pritisak kiseonika niži *(2)* od 50 do 55 mmHg.

;Poboljšanje alveolne hipoventilacije
Primenom [[venepunkcija|venepunkcije]], [[antibiotik]]a, bronhodilatatora, mukolitika, [[glikokortikoidi|glikokortikoida]], analeptika, može se postići poboljšanje alveolarne hipoventilacije.

;Korekcija srčane insuficijencije
Primenom [[diuretik]]a, [[kardiotonici|kardiotonika]], [[antiaritmici|antiaritmika]], vazodilatatora [[kiseonik|medicinskog kiseonika]] vrši se korekcija srčane insuficijencije.

=== Suzbijanje komplikacija ===
Ako je poznat uzrok koji je doveo do razvoja hiperkapnije terapija se prvenstveno usmerava prema tom uzroku. U slučaju da primenjene mere ne daju zadovoljavajuće rezultate pristupa se endotrahealnoj [[intubacija|intubaciji]] i [[veštačka pluća|mehaničkoj ventilaciji]] uz upotrebu specijalnih uređaja ([[veštačko disanje|respiratora]]).

== Izvori ==


== Literatura ==
* Prof. dr V. M. Varagić i prof. dr. M. Stevanović, *Farmakoterapija u pulmologiji*, Medicinska knjiga Beograd-Zagreb 1990 
* 
* 
* Arthur C. Guyton *Medicinska fiziologija'', Medicinska knjiga-Beograd-Zagreb 1990