open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zombie (album, Fela Kuti)

**Zombie** je studijski album nigerijskog afrobeat muzičara Fele Kutija. Objavljen je u Nigeriji od strane Coconut Recordsa 1976., a u Ujedinjenom Kraljevstvu od strane Creole Recordsa 1977. Album je kritikovao nigerijsku vladu pa se smatra da je upravo to dovelo do ubistva Kuti­jeve majke Funmilayo Ransome-Kuti i uništenja njegove komune od strane vojske.

## Lista pjesama

## Opis
Album je predstavljao oštru osudu nigerijskih vojnika koristeći metaforu zombija da bi opisao metode nigerijske vojske. Album je doživio ogroman uspjeh među narodom i razbjesnio vladu, što je dovelo do žestokog napada na Republiku Kalakuta (komunu koju je Kuti osnovao u Nigeriji), tokom kojeg je hiljadu vojnika napalo komunu. Kuti je bio teško pretučen, a njegova starija majka Funmilayo Ransome-Kuti izbačena je kroz prozor, pri čemu je zadobila smrtonosne povrede. Republika Kalakuta je spaljena, a Kuti­jev studio, instrumenti i originalne snimke su uništeni. Kuti je tvrdio da bi bio ubijen da nije bilo intervencije jednog zapovjednika dok je bio tučen. Njegov odgovor na napad bio je da odnese majčin kovčeg pred glavnu vojnu kasarnu u Lagosu i napiše dvije pjesme, "*Coffin for Head of State*" i "*Unknown Soldier*", aludirajući na zvaničnu istragu koja je tvrdila da je komunu uništio nepoznati vojnik.

Kuti i njegov bend zatim su se nastanili u Crossroads Hotelu, jer je Shrine zajedno s komunom bio uništen. Godine 1978. Kuti se oženio sa 27 žena, od kojih su mnoge bile njegove plesačice, kompozitorice i pjevačice, obilježavajući godišnjicu napada na Republiku Kalakuta. Kasnije je uspostavio sistem rotacije zadržavajući samo dvanaest žena istovremeno. Ista godina bila je obilježena i dvama ozloglašenim koncertima. Prvi je bio u Akri, gdje su izbili neredi tokom izvođenja pjesme *Zombie*, što je dovelo do zabrane Kuti­jevog ulaska u Ganu. Drugi je bio na Berlinskom jazz festivalu, nakon kojeg je većina Kuti­jevih muzičara napustila bend zbog glasina da Kuti planira sav prihod iskoristiti za finansiranje svoje predsjedničke kampanje.

## Kritika
Recenzirajući *Zombie* u knjizi *Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies* (1981), Robert Christgau je rekao da su Kuti­jevi tekstovi na engleskom "veoma politički" i "asocijativni", dok je zvuk "prava fuzijska muzika — ako je stvar Jamesa Browna afroamerička, njegova je američko-afrička". AllMusicov Sam Samuelson nazvao je album "najpopularnijim i najuticajnijim izdanjem" Kutija i Africa 70. Pitchfork ga je svrstao na 90. mjesto svoje liste 100 najboljih albuma 1970-ih. U časopisu Treble Magazine zauzeo je 19. mjesto na listi 150 najboljih albuma sedamdesetih. Album je uvršten i u knjigu Roberta Dimeryja iz 2005. "*1001 albuma koje morate čuti prije nego što umrete*".

## Povezano
* Afrobeat

## Napomene

## Reference

## Literatura

## Vanjske veze
* Zombie na Discogsu.
Afrobeat

**Afrobeat** je muzički žanr, osobito popularan u Gani i Nigeriji, koji se razvio 1960-ih godina iz prožimanja jorubske muzike, highlifea, funka, soula, jazza i R&Ba.

## Historija
Prvi korijeni žanra su u Highlifeu. Tijekom kolonijalnoga razdoblja highlife bio povezan s mjesnom afričkom aristokracijom te su ga izvodili brojni sastavi u gradovima i selima duž obale zemlje. Nigerija se priključila novome muzičkom strujanju krajem šezdesetih godina pod poticajem i vodstvom glazbenika Fele Kutija, koji je tada iskušavao različite glazbene žanrove suvremenoga doba. 

Pojam afrobeat potječe iz 1966. godine i nazvan je prema istoimenom koncertnom albumu, koji je snimio začetnik žanra Fela Kuti sa sastavom Koola Lobitos. Tijekom pedesetih i šezdesetih godina, za svojih putovanja u Ujedinjeno Kraljevstvo i Sjedinjene Države, nigerijski poluinstrumentalist razvio je snažnu političku svijest ugledajući se na pokrete Black Power i Black Panthers. Ondje je stupio u dodir s drugim afričkim umjetnicima i nadahnuo se tada rađajućim funkom i drugim afroameričkim muzičkim izrazima. Na začetku toga vala u Nigeriji, Fela Kuti mijenja naziv svojega sastava u Africa 70. Novi je zvuk izlazio iz znamenitoga kluba koji je osnovao – Afrika Shrine. Africa 70 imala je stalni nastup ondje pet godina (1970-1975). Zvuk i ritam afrobeata tada su se naglo širili među nigerijskom mladeži.

Felin muzički stil, Afrobeat, je prvi put postao je popularan oko 1968. u Lagosu. Tijekom sedamdesetih godina, nakon što je objavio prve albume, još uvijek snažno obilježene jazzom, naglasio je političku dimenziju svoje glazbe pišući osobito oštre tekstove protiv nigerijskoga establišmenta. Njegova politička djelatnost dovela ga je do uhićenja te ga učinila metom progona od strane vlasti.

Osamdesetih godina afrobeat se proširio u sve zemlje zapadne Afrike.

Među onima koji su slijedili primjer Fele Kutija nalaze se njegov sin Femi, Tony Allen, Antibalas, Lagbaja, Orlando Julius Ekemode te producenti Afro housea.

## Slavni izvođači

* Abomey Afrojazz Orchestra & Gbedossou
* Adekunle Gold 
* Afro B 
* Afro Funk
* Afro Social Club
* Akido
* Alemayehu Eshete
* Amadou & Mariam
* Amala
* Anthony Joseph & The Spasm band
* Antibalas
* Antibalas
* Ayra Starr 
* Bella Shmurda 
* Black Sherif 
* Burna Boy 
* Davido 
* Ebo Taylor
* Ernesto Djédjé
* Fancy Gadam 
* Fela Kuti
* Femi Kuti
* Herléo Muntu
* Joeboy 
* Jumbo System
* KDDO
* Kizz Daniel 
* KonKoma
* Lagbaja
* Manu Dibango
* Newen Afrobeat
* Omah Lay 
* Orlando Julius Ekemode
* Osibisa
* Rema 
* Seun Kuti
* Seyi Vibez 
* SHiiKANE
* Tems 
* Timaya 
* Tony Allen
* Wizkid

## Napomene

## Reference
Rat u Gazi

**Rat između vlade države [[Izrael]]a i [[Hamas]]a** (ili ***Rat u Gazi***) je oružani sukob započet nakon napada Hamasa na Izrael 7. oktobra 2023. Hamas i druge palestinske oružane skupine izveli su iznenadni napad na Izrael, pri čemu je ubijeno 1.195 izraelskih i stranih državljana, među njima 815 civila, a 251 osoba je uzeta za taoce s izričitim ciljem prisile Izraela na oslobađanje palestinskih zatočenika. 

Nakon povlačenja Hamasa s izraelskim taocima uvedenim u Pojas Gaze, Izrael je 8. oktobra proglasio ratno stanje s navedenim ciljevima: oslobođenje talaca, konačno uništenje Hamasa i trajnu vojnu okupaciju Pojasa Gaze, započevši dugotrajno bombardiranje čitavoga područja.

Dana 27. oktobra 2023. započeo je i kopneni prodor izraelske vojske u Pojas, s ogorčenim borbama u gusto naseljenim gradskim četvrtima gdje je Hamas imao svoja uporišta.

Posljedično uključivanje palestinskoga civilnog pučanstva u bombardiranja i sukobe, s velikim brojem raseljenih, ranjenih i poginulih, izazvalo je humanitarnu krizu koja je pobudila zabrinutost brojnih humanitarnih ustanova i pojedinih vlada, što su ujedno javno osudile izraelske postupke i na zasjedanju UN-a. Prema pojedinim izvorima UN-a, sedamdeset posto žrtava sukoba čine djeca ili žene. Od početka izraelske ofenzive koja je uslijedila, u Gazi je poginulo više od 65.000 Palestinaca, gotovo polovica njih žene i djeca, a više od 166.000 ih je ranjeno.

Rat je imao odjek u čitavom Bliskom istoku: izbio je Iransko-izraelski rat koji je trajao dvanaest dana; jednogodišnji sukobi Izraela i Hezbollaha doveli su do izraelske invazije na Libanon; dok je kriza na Crvenome moru, potaknuta sukobima Izraela i Hutija, dodatno destabilizirala područje. Slabljenje saveznika Sirije zbog sukoba s Izraelom pridonijelo je padu Asada u decembru 2024.

Međunarodni kazneni sud izdao je naloge za uhićenje izraelskoga premijera Benjamina Netanyahua i bivšega ministra obrane Yoava Gallanta, kao i vođe vojnoga krila Hamasa Mohammeda Deifa, pod optužbom za ratne zločine i zločine protiv čovječnosti.

U januaru 2025. stupilo je na snagu primirje sa zamjenom zarobljenika i talaca, ali je kratko potrajalo: izraelska ofenziva obnovljena je u martu 2025., čime su ponovno započela borbena djelovanja velikih razmjera.

## Reference
Ahilova peta

**Ahilova peta** je slabost uprkos ukupnoj snazi, koja može dovesti do pada. Dok se mitološko porijeklo odnosi na fizičku ranjivost, idiomatske reference na druge atribute ili kvalitete koji mogu dovesti do pada su uobičajene.

## Klasični mit

Iako je Hektor predvidio Ahilovu smrt u Homerovoj *[[ilijada|Ilijadi]]*, ona se zapravo ne događa u Ilijadi, već je opisana u kasnijoj grčkoj i rimskoj poeziji i drami koja se odnosi na događaje nakon Ilijade, kasnije u Trojanskom ratu. U mitovima koji okružuju rat, rečeno je da je Ahil umro od rane na peti, gležnju, ili trupu, koja je bila posljedica strijele - moguće otrovane - koju je ispalio Paris. *Ilijada* je možda namjerno potisnula mit kako bi naglasila Ahilovu ljudsku smrtnost i oštar jaz između bogova i heroja.

Neki kasniji mitovi iz helenističkog doba bilježe Tetidu kako pokušava učiniti svog sina besmrtnim pomazavši ga ambrozijom i spalivši njegovu smrtnost u vatri ognjišta, ali Pelej, njegov otac, otkrio je tretman i bio je uznemiren kada je vidio Tetidu kako drži bebu u plamenu, što je poremetilo ritual i natjeralo Tetidu da tretman ostavi nedovršenim. Prema mitu koji se kasnije pojavio, njegova majka je umočila novorođenče Ahila u rijeku Stiks, držeći ga za petu, te je postao neranjiv tamo gdje ga je voda dodirivala - to jest, svugdje osim područja pete koja su bila prekrivena njenim palcem i kažiprstom.

## Kao izraz
Kao izraz koji znači "područje slabosti, ranjivo mjesto", upotreba izraza "Ahilova peta" datira tek iz 1840. godine, s implicitnom upotrebom u djelu Samuela Taylora Coleridgea "Irska, ta ranjiva peta britanskog Ahila!" iz 1810. (Oxfordski rječnik engleskog jezika).

## Anatomija
Velika i istaknuta tetiva potkoljeničnih mišića gastrocnemius, soleus i plantaris naziva se *tendo achilleus* ili Ahilova tetiva. Obično se povezuje s mjestom Ahilove smrtonosne rane. Najstariji poznati pisani zapis o imenu datira iz 1693. godine, a napisao ga je flamansko-holandski anatom Philip Verheyen. U svom široko korištenom tekstu *Corporis Humani Anatomia* opisao je lokaciju tetive i rekao da se obično naziva "Ahilova tetiva". Tetive su avaskularne, tako da takva povreda vjerovatno ne bi bila fatalna da strijela nije bila otrovna.

## Povezano

* Kriptonit - Fiktivni element iz priča o Supermanu
* Jedna tačka kvara - Dio čiji kvar će poremetiti cijeli sistem
* Čučanj - Položaj mirovanja u kojem je težina tijela na stopalima, ali su koljena i kukovi savijeni

## Reference
Bin Tepe

**Bin Tepe** (tur. - Hiljadu humki) je arheološki lokalitet i jedna od najvećih nekropola na svijetu, na južnoj obali Mramornog mora, u pokrajini Manisi, Turska. Ukupno, groblje sadrži oko 115 grobnih humaka - tumula, koji pokrivaju površinu od oko 74 km², što je veće od kompleksa piramida u Gizi. Četrdesetih godina 20. stoljeća bilo je najmanje 149 humaka, ali mnoge od njih su uništene poljoprivredom. U nekropoli su sahranjivani stanovnici  obližnjeg Sarda, prijestolnice drevne Lidije, nastale kao post-hetitsko kraljevstvo, posle propasti kraljevine Hetita u 12. vijeku pne. Trajala je tokom željeznog doba (8.-6. vijek p.n.e.). 

Sard je poznat po bogatstvu i ranoj proizvodnji novca. Imao je jedinstvenu urbanu strukturu sa utvrđenim zidinama, terasama i odvojenim zonama, uključujući naselja, svetišta i groblja. Lidijci su razvili poseban jezik i vjerski sistem i široko se spominju u grčkim, rimskim i evropskim tekstovima. U kasnijem periodu Lidija je bila jedna od perzijskih satrapija, te rimskih provincija. 
## Svjetska baština
Sard i lidijski tumuli Bin Tepea 2025. god. uvršteni su na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Odluka je donešena na 47-om zasjedanju Komiteta za svjetsku baštinu od 6-16 jula 2025. god. u UNESCO-om sjedištu u Parizu. 

Tumuli se sastoje od kamenih grobnih komora prekrivenih velikim zemljanim humcima. Grobne komore su bile izgrađene od ploča ili uklesane u temeljnu stijenu i općenito su bile smještene izvan središta kako bi se odvratili pljačkaši grobova. Humci su često bili okruženi potpornim zidom zvanim *krepis*, od kojih mnogi više nisu sačuvani, a koji su davali humku definirani rub i držali zemljani nasip na mjestu.

Alijatov tumul (tr. *Koca Mutaf Tepe*) najveći je na tom mjestu, s visinom od 63 m, promjerom baze od 330 m i ukupnim volumenom od 785.000 m³. Smatra se grobnicom lidijskog kralja Alijata II., oca kralja Kreza, koji je umro 560. p.n.e. Procjenjuje se da je za izgradnju trebalo dvije i po godine, te 2400 radnika i 600 teglećih životinja. Grobnica je izgrađena od krečnjaka i mramora sa stilom zidanja koji odražava grčki i bliskoistočni utjecaj. U antici je teško opljačkana. Pronađeno je malo grobnih predmeta i nema ljudskih ostataka.

Lidijske kraljevske grobnice Bin Tepea, samom svojom monumentalnošću, svjedoče o raskošnom bogatstvu lidijske više klase, koja se od vladavine Giga može objasniti pristupom nalazištima zlata u planinama Tmolos i uvođenjem robno-novčane ekonomije, prve takve u svijetu.

## Reference
Asistirana smrt

**Asistirana smrt**, **pomoć pri smrti** ili **pomoć u umiranju** je opšti termin za pomoć u umiranju, koji se može odnositi na bilo koji od sledećih postupaka:

* Eutanazija, intervencija koja izaziva ili ubrzava smrt terminalno bolesnog pacijenta s namerom da se izbegne patnja i bol.

* Asistirani suicid, pomoć ili asistencija drugoj osobi da okonča svoj život.

* Palijativna sedacija, primena lekova sa umirujućim ili sedativnim efektom kod osobe koja je na ivici smrti, što može ubrzati smrt pacijenta.

## Povezano
* Pravo na smrt
* Dostojanstvena smrt
2035.

## Događaji

## Predviđeni događaji
* Prstenasta pomrčina Sunca 9. marta 2035. — bit će vidljiva iz pojedinih predjela svijeta.

### Nepoznati datumi
* Dovršetak izgradnje indijske svemirske postaje "Bharatiya Antariksh Station".
* Nova vozila na benzin i dizel bit će zabranjena za prodaju u Ujedinjenom Kraljevstvu i Europskoj uniji.
* Očekuje se da će ITER (*International Thermonuclear Experimental Reactor*) postići potpunu fuziju.
* Svjetsko prvenstvo u fudbalu za žene FIFA 2035. održat će se u Ujedinjenom Kraljevstvu, uz sudjelovanje 48 momčadi.
* Sve oblasti Donje Volge, južne Zapadnosibirske nizine i dio Dalekog istoka suočit će se s nestašicom vodnih izvora za poljodjelstvo.
* Završetak projekta Pakistan Vision 2035., nasljednika Pakistan Vision 2025., usmjerenog na postizanje regionalnog i svjetskog vodstva u ciljnim djelatnostima.
* Očekuje se da će svjetsko stanovništvo dosegnuti devet milijarda.

## Rođenja

## Smrti

## Nobelove nagrade

### Veze
Godišnji kalendar

## Reference
Batiskaf

**Batiskaf** je ronilica za istraživanje većih morskih dubina. Riječ batiskaf je nastala je spajanjem grčkih riječi *batis* dubok i *skafos* brod.
Napadi 7. oktobra

**Napadi 7. oktobra** () bili su niz oružanih napada koje je provelo više palestinskih skupina iz Pojasa Gaze, pri čemu je ubijeno oko 1200 izraelskih civila i vojnika, dok je približno 250 osoba oteto. Napadi su izvedeni 7. oktobra 2023. na području Izraela. Planirao ih je i izveo Hamas uz podršku drugih palestinskih oružanih postrojbi.

U jednom danu ubijeno je 859 izraelskih civila, 278 vojnika (307 prema drugim izvorima) i 57 pripadnika redarstvenih snaga u naseljima, kibucima i vojnim bazama u okolici Pojasa Gaze. Hamasovi borci napali su i muzički festival Nova, na kojem je sudjelovalo približno 3000 mladih, pri čemu su ubijena 364 posjetitelja, a 44 osobe su otete. Oko 250 osoba, među kojima i tridesetak djece, oteto je i odvedeno u Pojas Gaze, nalazeći se u položaju talaca. Prema nalazima izraelskih istražitelja zabilježeni su slučajevi silovanja i drugih oblika spolnog nasilja nad izraelskim ženama.

Napad Hamasa, službeno poduzet kao odmazda za postupke izraelskih snaga u džamiji al-Aqsa u Jeruzalemu te za nasilja u izbjegličkim logorima na Zapadnoj obali, dogodio se na pedesetu obljetnicu izbijanja Arapsko-izraelskoga rata 1973. godine. Nakon napada, Izrael je prvi put nakon pedeset godina, od rata na Jom Kipur 1973., formalno proglasio rat, čime je započeo rat u Gazi.

## Povezano
* Izraelsko-palestinski sukob

## Napomene

## Reference
BRICS

**BRICS** je naziv koji je 2010. godine preuzeo skup zemalja u usponu – *BRIC*, akronim za Brazil, Rusiju, Indiju i Kinu – nakon pristupanja Južnoafričke Republike, čime je pet država-članica do 2021. obuhvaćalo oko 40 % svjetskoga stanovništva, 25 % globalnoga gospodarstva i 17 % svjetske trgovine.

Izvorni akronim "BRIC" skovao je 2001. Jim O’Neill, ekonomist iz Goldman Sachsa, kako bi označio gospodarstva u naglom rastu, za koja je u svojim predviđanjima smatrao da će do 2050. zajednički dominirati svjetskim gospodarstvom. Te zemlje dijele položaj gospodarstava u razvoju i obilje strateških prirodnih bogatstava, ali su prije svega bile obilježene snažnim rastom bruto domaćega proizvoda (BDP-a) i udjela u svjetskoj trgovini, osobito na početku 21. vijeka.

Nakon toga blok je prerastao u međuvladinu organizaciju, s geoekonomskim i geopolitičkim ciljevima te godišnjim vrhovnim sastancima predstavnika država-članica. S gospodarskoga gledišta, te se zemlje nastoje izgraditi svjetski trgovački i financijski sustav putem bilateralnih sporazuma koji ne počivaju na dolaru (*dedolarizacija*). Napose bi se to moglo ostvariti uvođenjem nove, potencijalno zajedničke valute.

Polazeći od definiranja mjera za jačanje međusobnih odnosa država članica, a u okviru glavnih multilateralnih organizacija, BRICS je proširio svoje ciljeve oblikovanjem ekonomskih strategija usmjerenih na izmjenu arhitekture međunarodnoga financijskog sustava, s nakanom da se umanji uloga dolara, učvrsti sposobnost pridruženih zemalja da odole bijegu kapitala izazvanom gospodarskim procesima poput povratka inozemnih ulaganja (*reshoring*) i završetka monetarnoga poticaja u Sjedinjenim Državama (*tapering*), kao i mogućim vanjskim sankcijskim strategijama. 

U junu 2022. Argentina i Iran podnijeli su službeni zahtjev za pristupanje bloku, koji je prihvaćen na samitu održanom u Johannesburgu u augustu 2023., na kojemu je ujedno odlučeno da se sudjelovanje proširi i na Saudijsku Arabiju, Egipat, Ujedinjene Arapske Emirate i Etiopiju. Od njih su, od 1. januara 2024., punopravni članovi postali Egipat, Emirati, Etiopija i Iran, dok je u septembru iste godine Turska započela službeni postupak ulaska u skupinu.

Alžir je podnio zahtjev za punopravno članstvo 2022. godine, ali je u oktobru 2024. zaustavio proces.

U januaru 2025. Indonezija je postala punopravna članica skupine.

Trenutačno još ne postoji formalni postupak kojim bi neka država postala članica BRICS-a. Jedini je temeljni uvjet zainteresiranoj državi da dobije poziv za učlanjivanje je suglasnost svih država već članica.

## Članovi
*  Savezna Republika Brazil (od 2009.)
*  Ruska Federacija (od 2009.)
*  Republika Indija (od 2009.)
*  Narodna Republika Kina (od 2009.)
*  Republika Južna Afrika (od 2010.)
*  Arapska Republika Egipat (od 2024.)
*  Ujedinjeni Arapski Emirati (od 2024.)
*  Savezna Demokratska Republika Etiopija (od 2024.)
*  Islamska Republika Iran (od 2024.)
*  Republika Indonezija (od 2025.)

## Reference
Shinjū

japanski je termin koji znači "dvostruki suicid", a uglasnom se koristi za bilo koji slučaj suicida u kojem sudjeluju dvije ili više osoba povezanih nekom vrstom ljubavi; uglavnom se odnosi na suicid ljubavnika, ali može biti i suicid roditelja i djece pa čak i cijele obitelji. Ako jedna strana sudjeluje u činu bez pristanka, onda se radi o obliku znanom kao , što je zapravo oblik ubojstva-samoubojstva. 

Termin se sastoji od kanjija za "dušu/um/srce" (心) i "centar/unutrašnjost" (中). Termin doslovno znači "unutrašnjost srca", a vjerojatno se odnosi na duboku psihološku vezu koja postoji među počiniteljima suicida.

Ljubavni partneri koji počine *shinjū* vjerovali su da će biti ponovo ujedinjeni u drugom svijetu, što je vjerovanje koje ima osnovu u feudalnim učenjima iz Edo perioda, prema kojima su se duše ljubavnika ponovo ujedinjavale u drugom svijetu. Ovo vjerovanje prisutno je i u budizmu Čiste zemlje, gdje je postojalo vjerovanje da je dvostruki suicid jedan od načina za postizanje ponovnog rođenja u Čistoj zemlji.

## U popularnoj kulturi

*Shinjū* je jedan od prisutnih motiva u japanskoj umjetnosti, posebice u književnosti i teatru. U tradicionalnim tekstovima, *shinjū* se odnosi na istovremeni suicid ljubavnika čiji su osjećaji (人情, *ninjō*) ili ljubav u suprotnosti s društvenim konvencijama (義理, *[[giri (japanski izraz)|giri]]*). Također, *shinjū* je tradicionalni motiv i u japanskom lutkarskom teatru, gdje je tragični kraj obično unaprijed poznat publici, a prethodi mu , kratko poetsko putovanje na kojem se ljubavnici prisjećaju sretnih trenutaka prije tragičnog kraja. Japanski pisac Jun'ichirō Tanizaki požalio se na preduge krajeve u *shinjū* dramama u knjizi *[[Bunraku]]* Donalda Keenea, a u svom djelu  parodirao je cjelokupni koncept. 

Jedna od poznatijih *[[bunraku]]* drama s ovim motivom je  autora Chikamatsua Monzaemona, koja je premijerno izvedena 1721. godine. Dramu je 1969. godine na filmsko platno adaptirao Masahiro Shinoda. 

*Shinjū* je relativno čest fenomen u japanskom društvu, a jedan od poznatijih primjera je onaj slavnog pisca Osamua Dazaija i njegove tadašnje ljubavnice, Tomie Yamazaki, koji su počinili *shinjū* skokom u nabujali kanal 1948. godine.

## Reference

## Literatura
* *Bunraku: The Art of Japanese Puppet Theatre*, by Donald Keene, Kodansha America; (1990), 
* *[[Tade Kū Mushi]]* by Jun'ichirō Tanizaki, Vintage, (1995),
Biopunk

**Biopunk** (kombinacija od "biotehnologija" ili "biologija" i "punk") je podžanr naučne fantastike koji se fokusira na biotehnologiju. Izveden je iz cyberpunka, ali se fokusira na implikacije biotehnologije, a ne na mehanički cyberware i informacionu tehnologiju. Biopunk se bavi sintetičkom biologijom. Izveden je iz cyberpunka i često uključuje biohakere, biotehnološke megakorporacije i represivne organizacije koje konstruišu DNK. Najčešće se držeći mračne atmosfere cyberpunka, biopunk uglavnom ispituje rizike i nedostatke genetičkog inženjeringa i ilustruje potencijalne opasnosti biotehnologija.

## Opis
Biopunk je podžanr znanstvene fantastike usko povezan s cyberpunkom koji se fokusira na bliske buduće (najčešće nepredviđene) posljedice biotehnološke revolucije nakon izuma rekombinantne DNK. Biopunk priče istražuju borbe pojedinaca ili skupina, koje su često proizvod ljudskog eksperimentiranja, nasuprot tipično distopijskoj pozadini totalitarnih vlada ili megakorporacija koje zloupotrebljavaju biotehnologije kao sredstvo društvene kontrole i profita. Često plodovi biotehnologije, poput ljudskog poboljšanja i produljenog životnog vijeka, nisu ravnomjerno raspoređeni i kontroliraju ih korporacije. Za razliku od cyberpunka, on se ne temelji na informacijskoj tehnologiji, već na sintetičkoj biologiji. Kao i u postcyberpunk fikciji, pojedinci se često modificiraju i poboljšavaju ne cyberwareom, već genetskom manipulacijom. Uobičajena značajka biopunk fikcije je "crna klinika", laboratorij, klinika ili bolnica koja provodi ilegalne, neregulirane ili etički sumnjive postupke biološke modifikacije i genetskog inženjeringa.

Mnoge značajke biopunk fikcije imaju korijene u djelu *[[Neuromancer]]* Williama Gibsona, jednom od prvih cyberpunk romana. Jedan od istaknutih pisaca u ovom području je Paul Di Filippo, iako je svoju zbirku takvih priča nazvao ribofunk, mješavinom "ribosoma" i "funka". Di Filippo smatra da prethodnici biopunk fikcije uključuju H. G. Wellsov *[[The Island of Doctor Moreau|Otok doktora Moreaua]]*; Julian Huxleyjev *[[The Tissue-Culture King|Kralj kulture tkiva]]*; neke od priča Davida H. Kellera, *Prirodno stanje i druge priče* Damona Knighta; *[[The Space Merchants|Gravy Planet]]* Frederika Pohla i Cyrila M. Kornblutha; romane T. J. Bassa i Johna Varleyja; *[[Blood Music]]* Grega Beara; *[[Schismatrix]]* Brucea Sterlinga i *[[Autonomous]]* autorice Annalee Newitz. Priče Cordwainera Smitha, uključujući njegov prvi i najpoznatiji *[[Scanners Live in Vain]]*, također najavljuju biopunk teme. Drugi primjer je serija *[[The New Jedi Order|Novi Jedi Red]]* objavljivana od 1999. do 2003. godine, u kojoj istaknuto mjesto zauzimaju Yuuzhan Vongovi koji isključivo koriste biotehnologiju.

## Povezano

* Popis biopunk djela
* Bioekonomija
* Klimatska fikcija
* Derivati cyberpunka
** Nanopunk
** Dieselpunk
** Steampunk
** Solarpunk
* Genetički inženjering u fikciji
* Biohacking
* Unapređenje čovjeka
* Transhumanizam

## Reference

## Vanjske poveznice

* Hackteria.org, zajednica za bio-umjetnike
Carske grobnice Xia dinastije

**Carske grobnice Xia** nalaze se u podnožju planina Helan u autonomnoj regiji Ningxia Hui u sjeverozapadnoj Kini. Ovaj grobni smješten je  oko 40 km zapadno od Xingqing, nekadašnjeg glavnog grada Zapadne Xia, današnjeg Yinchuana, glavnog grada autonomne regije Ningxia Hui. Zauzima površinu od oko 50 km2  i uključuju devet carskih mauzoleja, 271 grobnicu carskih rođaka i zvaničnika dinastije, sjeverni arhitektonski kompleks i 32 strukture za kontrolu poplava.

Dinastiju Zapadna Xia osnovala je etnička grupa Tangut, o kojoj se trenutno malo zna. Smještena duž Puta svile, postala je multikulturalna civilizacija po uzoru na kineske carske tradicije, s budizmom u svojoj srži. Postojala je između 1038. i 1227. godine, kada su je osvojili Mongoli pod Džingis-kanom. 

Arheološki ostaci odražavaju vjersko i društveno-političko naslijeđe dinastije. Devet carskih mauzoleja raspoređeno je od juga prema sjeveru na udaljenosti od oko 10 km, pri čemu su najraniji carevi sahranjeni na jugu, a kasniji carevi prema sjeveru. Od trenutnih iskopavanja, samo je mauzolej broj 3 adekvatno iskopan i istražen. Ovaj mauzolej se pripisuje prvom caru Zapadne Xia Jingzongu, rođenom kao Li Yuanhao (1003–1048). Arhitektonski predstavlja utvrđeni paviljon-kulu koja spaja tradicionalne stilove mauzoleja i hrama s budističkim karakteristikama.

## Svjetska baština
Glavni grad zapadnog Xia i grobni kompleks dugo je bio nepoznat. U moderno doba, o tome je prvi put izvijestio Wulf-Dieter Graf zu CastePraistorijska mjesta u Horramabadll, koji je zabilježio lokaciju na zračnoj fotografiji, objavljenoj 1938. godine u svojoj knjizi Chinaflug.
 
Carske grobnice Xia uvrštene su na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Odluka je donešena na 47-om zasjedanju Komiteta za svjetsku baštinu od 6-16 jula 2025. god. u UNESCO-om sjedištu u Parizu.
## Izvori
UEFA Konferencijska liga

**UEFA Konferencijska liga** (do 2024. **UEFA Evropska konferencijska liga**) je treće klupsko natjecanje koje organizira  nakon Lige prvaka i Europa lige, a pobjednik ovog natjecanja se kvalifikuje za Europa ligu sljedeće sezone.

## Historija
Navodno je UEFA razmatrala stvaranje trećeg evropskog takmičenja najmanje od 2015. godine, vjerujući da bi to klubovima iz niže rangiranih zemalja moglo dati priliku da prođu u sljedeće faze natjecanja, budući da takvi klubovi obično rano ispadaju iz UEFA Lige prvaka i UEFA Europa lige. Sredinom 2018. godine sve se više govorilo o najavi natjecanja, a mediji su izvještavali da je već postignut dogovor o pokretanju takmičenja i da će grupna faza UEFA Europa lige sa 48 timova biti podijeljena na dva dijela, pri čemu će niži dio činiti osnovu za novo natjecanje.

Dana 2. decembra 2018. godine, UEFA je objavila da će natjecanje – prvobitno nazvano "UEFA Europa liga 2" ili jednostavno "UEL2" – biti pokrenuto kao dio trogodišnjeg ciklusa od 2021. do 2024. godine. UEFA je dodala da će novo takmičenje donijeti "više utakmica za više klubova i država".

Prvi službeni naziv takmičenja, "UEFA Evropska konferencijska liga", objavljen je 24. septembra 2019.

UEFA Evropska liga konferencija počela je u sezoni 2021/22. Prvi strijelac u historiji grupne faze bio je hrvatski fudbaler Stipe Perica za Maccabi Tel Aviv protiv armenskog Alaškerta. Šesnaest dana kasnije, Harry Kane iz Tottenhama postigao je prvi hat-trick u historiji takmičenja protiv Mure. Te sezone, Roma je u finalu pobijedila Feyenoord 1:0, a jedini gol postigao je Nicolò Zaniolo.

Dana 3. novembra 2022. godine, West Ham United je postao prvi klub koji je pobijedio u svih šest utakmica grupne faze. West Ham United je u finalu pobijedio Fiorentinu rezultatom 2:1.

Dana 28. juna 2023. godine, UEFA je objavila da će se takmičenje od sezone 2024/25. zvati "UEFA Konferencijska liga". 

## Statistika

### Pobjednici i finalisti

## Igračke nagrade

### Igrač sezone

* 2021/22: Lorenzo Pellegrini (Roma)
* 2022/23: Declan Rice (West Ham United)
* 2023/24: Ayoub El Kaabi (Olympiakos)
* 2024/25: Isco (Real Betis)

### Mladi igrač sezone

* 2021/22: Luis Sinisterra (Feyenoord)
* 2022/23: Andy Diouf (Basel)
* 2023/24: Igor Thiago (Club Brugge)
* 2024/25: Tobias Gulliksen (Djurgården)

## Novčane nagrade
Od sezone 2022/23, vrijede sljedeće nagrade za klubove: 

## Reference

## Vanjske veze

* Zvanična web stranica
Shimon Sakaguchi

japanski je imunolog, profesor Univerziteta u Osaki i profesor emeritus Univerziteta u Kjotu. Njegov rad uključuje otkriće regulatornih T ćelija i opis njihove uloge u imunološkom sistemu, za šta je dobio Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu 2025. godine.

## Reference
Kulturni pejsaž na Mulanje planini

**Kulturni pejzaž planine Mulanje ** obuhvata impozantnu planinu Mulanje - jedan od najvećih svjetskih otočkih vrhova - i okolinu, ukupne površine 895,49 km2 u južnom dijelu Malavija. Vrh Sapitwa, najviša tačka planine sa 3.002 m, ujedno je i najviši vrh u Malaviju. Nalazi se 65 km istočno od Blantyrea, oštro se uzdižući iz okolnih ravnica Phalombe i okruga Mulanje. 

Geološke i hidrološke karakteristike planine povezane su sa sistemima vjerovanja i kulturnim praksama naroda Yao, Mang'anja i Lhomwe. Ove zajednice su održale svetost planine kroz rituale i tradicije, čineći ovo mjesto svetim kulturnim krajolikom koji odražava duhovnu i ekološku harmoniju između ljudi i prirode. 

## Svjetska baština
Kulturni pejzaž planine Mulanje uvršten je na na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Odluka je donešena na 47-om zasjedanju Komiteta za svjetsku baštinu od 6-16 jula 2025. god. u UNESCO-om sjedištu u Parizu.

Ovo je najnoviji dodatak nedovoljno zastupljenim lokacijama u Africi koje predstavljaju kulturnu i ekološku vrijednost planine i značajan podsticaj razvoja ekoturizma i održivi razvoj regije.

Pored kulturnog značaja, sa svojim dramatičnim vrhovima, vodopadima i panoramskim pješačkim stazama, Mulanje je dom jedinstvenih ekosistema. Dio je predložene ekoregije koja će se zvati Jugoistočnoafrički planinski arhipelag (SEAMA). Na preko 3.000 m nadmorske visine sa dubokim, često i prašumskim klisurama, planinskim travnjacima i šumama miombo od 600 m do svojih vrhova, masiv spada u rezervat biosfere MountMulanje. Njegova biodiverzitet je izuzetan: dom je kritično ugroženog Mulanje kedra (*Widdringtonia whytei*), proglašenog 1984. god. za nacionalno drvo Malavija. Tu su i brojnih endemskih vrsta kao što su Mulanje patuljasti gekon, patuljasti kameleon i ptica prugasto-zeleni bull.

## Izvori
Populuxe

**Populuxe** je bila potrošačka kultura i estetika popularna u Sjedinjenim Državama 1950-ih i 1960-ih. Izraz *populuxe* je skup riječi *popularan* i *luksuz*.

## Opis
Stil je evocirao osjećaj luksuza dizajnom potrošačke robe poput radija i satova, obično s pastelnim bojama plastike u zakrivljenim i kutnim oblicima te metaliziranim plastičnim obrubima koji su simulirali krom. Strukture su obično koristile pastele, geometrijske oblike i površine od štukature, lima i često nehrđajućeg čelika.

Populuxe se pojavio nakon što su ljudi počeli poluluksuznu robu doživljavati kao luksuznu robu i robu široke potrošnje. Također se tumači kao masovna kultura koja je željela luksuzne završne obrade na svakodnevnim materijalnim dobrima. Kaže se da je ogranak fordizma početkom 20. stoljeća[2], a olakšan je i početkom emulativne kulture slavnih.

Rad raznih umjetnika, dizajnera, grafičkih dizajnera, dizajnera namještaja, dizajnera interijera i arhitekata povezan je s pokretom populuxe. Populuxe se povezuje s konzumerizmom i preklapa se s modernom arhitekturom sredine vijeka, Streamline Moderne, Googie arhitekturom (Doo Wop arhitekturom) i drugim futurističkim i svemirskim dobom utjecanim dizajnerskim estetikama koje su bile futurističke, usmjerene na tehnologiju i optimistične prirode.

## Galerija

Car Wash, San Bernardino, CA.jpg|Autopraonica u San Bernardinu, Kalifornija
Route 66 Motel Sign Needles CA.JPG|Znak motela na Route 66 u Needlesu u Kaliforniji
Biscayne 2 DooWop WCNJ.jpg|Neonski natpis u stilu doo-wopa na hotelu *Biscayne* u Wildwood Crestu u New Jerseyju


## Povezano
* Masovno imućni
* Luksuzna roba
* Raygun Gothic
* The Brave Little Toaster (roman)

## Reference
Jane Goodall

**Valerie Jane Morris-Goodall** (London, 3. aprila 1934. – Los Angeles, 1. oktobra 2025.) bila je britanska etologinja i antropologinja.

Rođena je u Londonu 3. aprila 1934. Poznata je u cijelome svijetu po svojim istraživanjima o čimpanzama i po svom ekološkom angažmanu. Njezina istraživanja društvenog i obiteljskog života čimpanza, započeta 1960.u Nacionalnom parku Gombe Stream u Tanzaniji, približila su čovjeku tu vrstu – bića koja su mu najsličnija. Isprva bez formalne naobrazbe radila kao tajnica paleoantropologa Louisa Leakyja u Africi. Zatim doktorirala etologiju u Cambridgeu 1965. 

Preminula je u Los Angelesu 1. oktobra 2025.

## Knjige
* 1970. – *My Friends the Wild Chimpanzees* 
* 1971. – *In the Shadow of Man* 
* 1986. – *The Chimpanzees of Gombe: Patterns of Behavior*
* 1990. – *Through a Window: 30 years observing the Gombe chimpanzees* 
* 1999. – *Reason For Hope; A Spiritual Journey*

## Povezano
* Etologija
Raygun Gothic

**Raygun Gothic** je sveobuhvatni termin za vizuelni i arhitektonski stil koji, kada se primjenjuje na retrofuturistička naučnofantastična okruženja, uključuje različite aspekte arhitektonskih stilova Googie, Streamline Moderne i Art Deco. Akademik Lance Olsen je Raygun Gothic okarakterizirao kao "sutra koje nikada nije bilo". Sami termin skovao je William Gibson u svojoj priči "The Gernsback Continuum" iz 1981. godine.

Taj stil je također povezan s arhitektonskom raskoši i smješten u kontekst zlatnog doba modernog dizajna zbog upotrebe karakteristika kao što su "jednostruke grede, oštri uglovi, jarko obojene obloge", kao i "oblici i izrezi koji prikazuju kretanje".

## Povezano
* Modernizam sredine 20. vijeka
* Populuxe
* Svemirsko doba
* Tomorrowland
* Atompunk
* Dieselpunk

## Bilješke

## Reference

*
Dostojanstvena smrt

**Dostojanstvena smrt**, **dostojanstveno umiranje** ili **smrt s dostojanstvom** je širok i često sporan etički koncept koji se odnosi na proces završetka života uz izbjegavanje patnje te očuvanje kontrole i autonomije. Općenito se smatra produžetkom pojma dostojanstvenog života, pri čemu ljudi zadržavaju svoje dostojanstvo i slobodu do kraja svog postojanja.

Iako dostojanstvena smrt može biti prirodna i bez ikakve pomoći, ovaj se pojam često povezuje s pravom na smrt te s zagovaranjem legalizacije praksi poput eutanazije, pomoći pri samoubojstvu, terminalne sedacije ili odbijanja medicinske skrbi. Prema mišljenju zagovornika, sama mogućnost ovakvih praksi osiguravala bi dostojanstvenu smrt, jer bi pojedincu omogućila slobodno odlučivanje do posljednjeg trenutka i izbjegavanje nepotrebne  agonije.

## Povezano
* Smrt
* Asistirana smrt
* Eutanazija
* Asistirani suicid
* Palijativna sedacija
* Pravo na smrt

## Reference
Asistirani suicid

**Asistirani suicid**, **asistirano samoubistvo**, **samoubistvo uz lekarsku pomoć**, **pomoć pri samoubistvu** ili **lekarska pomoć pri samoubistvu** je postupak u kojem osoba, uz pomoć zdravstvenog stručnjaka, preduzima mere da okonča svoj život.

U određenim okolnostima ono je zakonito u nekim zemljama, među kojima su Belgija, Kanada, Luksemburg, Holandija, Novi Zeland, Austrija, Portugal, Švajcarska, Španija, kao i u pojedinim delovima Australije i Sjedinjenih Američkih Država.

Ustavni sudovi Kolumbije, Estonije, Italije i Nemačke legalizovali su asistirano samoubistvo, ali njihovi parlamenti još uvek nisu doneli zakone niti uredili ovu praksu.

## Povezano
* Asistirana smrt
* Eutanazija
* Palijativna sedacija
* Pravo na smrt
* Dostojanstvena smrt

## Reference
Čeněk Zíbrt

**Čeněk Zíbrt**, pravim imenom **Vincenc Jan Zíbrt** (Kostelec nad Vltavou, 12. oktobra 1864. – Prag, 14. februara 1932.), češki historičar kulture, folklorist i etnograf, knjižničar i profesor na Karlovom univerzitetu. Kao kulturni povjesničar uveo je u Češku novu znanstvenu disciplinu usmjerenu ponajprije na život običnog naroda, njegove navike i običaje. Ukupno je napisao oko 1.600 članaka i studija te više od 40 publikacija, stvarajući doista opsežno znanstveno djelo.
Crvena zvijezda (roman)

**Crvena zvijezda** () je znanstvenofantastični roman ruskoga pisca Aleksandra Bogdanova (1873-1928), pseudonima revolucionarnog boljševika i filozofa Aleksandra Malinovskoga. Napisan 1906. godine, neposredno nakon Prve ruske revolucije (1905.), u kojoj je autor aktivno sudjelovao kao član Petrogradskog sovjeta, djelo pripovijeda o kolektivističkom društvu među stanovnicima planeta Marsa.

"Crvena zvijezda" postala je veliko izdavačko uspješno djelo, tiskano u stotinama tisuća primjeraka. U romanu se prikazuje izvanzemaljsko društvo u kojem je napokon ostvaren savršeni socijalizam; zapravo je riječ o preciznom i popularnom prikazu Bogdanovljeve teorije organizacije. Opisane su različite faze ljudskoga života u idealnom društvu: odgoj, porodica, prehrana, starost, bolest, smrt. Skladna organizacija kolektivističkoga društva proizlazi iz učinkovita planiranja koje svoje odluke temelji na razgranatu statističkom sustavu što bilježi sve gospodarske podatke i, nakon njihove obrade, upućuje tvornice koliko će proizvoditi, nezaposlenima u kojoj će tvornici naći posao, i tako redom — ali pritom svakomu ostavlja slobodu izbora. Podaci o ulazu i izlazu prenose se električnim signalima. Roman također sadrži više naznaka i o teoriji tehnologije te o tehnikama za izvođenje transfuzije krvi.

Predstavlja jedno od posljednjih klasičnih utopijskih djela.

## Naklada
Roman je prvi put objavljen u peterburškom izdavaštvu "Družba umjetnika tiska" () 1908. godine, a ponovno je izdavan 1918. i 1929. godine.

## Povezano
* *[[Aelita (roman)|Aelita]]* (Aleksej Tolstoj)
* *[[Utopija (More)|Utopija]]* (Thomas More)

## Reference
La Jangada - Huit Cents lieues sur l'Amazone

***Veliki splav*** (fr. ***La Jangada - Huit Cents lieues sur l'Amazone***) je roman Julesa Vernea, objavljen 1881. godine. Također je pogrešno objavljen pod naslovom prvog dijela: ***Osamsto liga na Amazonu***.

To je avanturistički roman koji prati Joama Garrala, vlasnika ranča koji živi blizu peruansko-brazilske granice na rijeci Amazon, koji je prisiljen putovati nizvodno kada ga sustigne prošlost. Veći dio romana smješten je na velikoj jangadi (brazilskom drvenom splavu) koju Garral i njegova porodica koriste za plovidbu do Beléma, na ušću rijeke. Mnogi aspekti splava, krajolika i putovanja opisani su detaljno.

Roman je adaptiran u film *[[Eight Hundred Leagues Down the Amazon (film)|Osamsto liga niz Amazon]]* iz 1993. godine.

## Sažetak radnje
Joam Garral ispunjava želju svoje kćeri da otputuje u Belém, gdje se ona želi udati za Manuela Valdeza u prisustvu Manuelove bolesne majke. Garralovi putuju niz rijeku Amazon koristeći ogromni drveni splav. U Belému, Joam planira popraviti svoju reputaciju, jer ga u Brazilu još uvijek traže zbog zločina koji nije počinio. Nitkov po imenu Torres nudi Joamu apsolutni dokaz njegove nevinosti, ali cijena koju traži za tu informaciju je da se oženi njegovom kćerkom, što je Joamu nezamislivo. Dokaz je zaključan u šifriranom pismu koje bi Garrala oslobodilo odgovornosti. Nakon što Torres bude ubijen, porodica Garral žuri da dešifruje pismo prije nego što Joam bude pogubljen.

## Reference

## Vanjske poveznice
* 
*
Le Rayon vert

***Zelena zraka*** (fr. ***Le Rayon vert***) je pustolovni roman francuskog pisca Julesa Vernea objavljen 1882. godine, a nazvan je po istoimenom optičkom fenomenu. Spominje se u istoimenom filmu Erica Rohmera iz 1986. godine.

## Sažetak radnje
Braća Samuel i Sebastian Melville žele udati svoju nećakinju Helenu Campbell za urnebesno užasnog naučnika Aristobulusa Ursiclesa. Verne je izmislio drevnu škotsku legendu o Zelenoj zraci, bljesku zelene svjetlosti koji se ponekad pojavljuje baš kada sunce prelazi horizont na moru kada je nebo vedro, i gledaocu je omogućeno da izbliza vidi u svoje srce i čita srca drugih. Nakon što je pročitala novinski članak o tome, Helena odbija da se uda dok ne vidi taj optički fenomen. Zatim svi sa svojim slugama putuju na zapadnu obalu Škotske i Hebride. Tamo upoznaju umjetnika Olivera Sinclaira, u kojeg se Helena zaljubljuje. Mnoge prilike da vide Zelenu zraku su osujećene u posljednjem trenutku, obično na neprimjeren način od strane Aristobulusa. Na kraju, Zelenu zraku vide braća i sluge. Helena i Oliver propuštaju fenomen kada se pogledaju u oči.

## Glavni likovi
* Gospođica Helena Campbell - glavni lik, prelijepa osamnaestogodišnja djevojka plavih očiju i plave kose
* Elizabeth, poznata i kao dama Bess - Melvillova domaćica
* Majstor MacFyne - vlasnik hotela Caledonian u Obanu
* Samuel Melvill, poznatiji kao ujak Sam
* Sébastian Melvill, poznatiji kao ujak Sib
* Baillie Patrick Oldimer - Olivierov ujak
* John Olduck - kapetan jola Clorinda
* Partridge - sluga
* Olivier Sinclair - obrazovani dvadesetogodišnji umjetnik
* Aristobulus Ursiclos - naučnik diplomirao na univerzitetima u Oxfordu i Edinburghu

## Historija objavljivanja na engleskom jeziku
* 1883, New York: Munro, preveo James Cotterell kao *The Green Ray*
* 1883, London: Sampson Low, prevela Mary de Hautville kao *The Green Ray*
* 1965, London: Arco/Westport, CT: Associated Booksellers, Fitzroy Edition, skraćeno i uređeno od strane I. O. Evansa kao *Green Ray & The Blockade Runners*
* 2003, Holicong, PA: Wildside Press as *The Green Ray*
* 2003, Holicong, PA: Wildside Press kao *The Green Ray*
* 2009, Edinburgh: Luath Press, , prevela Karen Loukes kao *The Green Ray*

## Ilustracije iz knjige

File:Jules-verne-de-wonderstraal-1.png
File:Jules-verne-de-wonderstraal-2.png
File:Jules-verne-de-wonderstraal-3.png


## Reference

## Vanjske poveznice
* 
* 
* Zelena zraka na Google knjigama
* Zelena zraka, audio verzija   (na francuskom)
Kéraban-le-têtu

***Nepopustljivi Kéraban*** (fr. ***Kéraban-le-têtu***, 1883) je avanturistički roman koji je napisao Jules Verne.

## Sažetak
Jan van Mitten i njegov sobar Bruno (obojica iz Rotterdama, Holandija) nalaze se u Istanbulu, u Turskoj. Njih dvojica će se sastati s Van Mittenovim poslovnim partnerom u duhanskoj industriji, tvrdoglavim čovjekom po imenu Kéraban. Na Van Mittenovom sastanku, Kéraban odlučuje da ih odvede na večeru u svoj dom u Üsküdaru, s druge strane Bosforskog tjesnaca. Neposredno prije nego što pređu tjesnac, nameće se porez na sve brodove koji se mogu koristiti za prelazak tjesnaca.

Razjaren tim novim porezom, Kéraban odlučuje da svoje saradnike odvede u Üsküdar putujući sedamsto liga oko perimetra Crnog mora, kako ne bi morao platiti bijednih deset para poreza. Principijelni Kéraban i njegovi nevoljni saputnici započinju putovanje; jedini rok za Kérabana je da se mora vratiti za šest sedmica, kako bi mogao krenuti na vrijeme da organizuje vjenčanje svog nećaka s mladom ženom, koja se mora udati prije nego što napuni sedamnaest godina. Ako ne ispuni taj rok, neće naslijediti 100.000 turskih funti.

Nažalost za Kérabana i prijatelje, zlikovci Yarhud, Scarpante i čovjek za kojeg rade, sinjor Saffar, imaju planove kako bi osigurali da se mlada žena uda za Saffara prije isteka roka.

## Historija objavljivanja
* 1883-1884 SAD: New York, G. Munro, objavljeno kao *The Heardstrong Turk* 1887, UK, London: Sampson Low, Marston, Searle i Rivington, 
* 1887. Prvo britansko izdanje. Objavljeno u dva toma: *The Captain of the Guidara* i *Scarpante the Spy*

## Vanjske poveznice
* 
* 
* julesverne.ca
L’Archipel en feu

***Arhipelag u plamenu*** (fr. ***L’Archipel en feu***, 1884) je avanturistički roman koji je napisao Jules Verne, a radnja se odvija tokom Grčkog rata za nezavisnost.

## Radnja
18. oktobra 1827. godine, oko pet sati navečer, mali levantinski brod kojim upravlja kapetan Nicholas Starcos sa Karyste vraća se kući u Vitylo, drevno selo na Peloponezu, samo da bi mu majka zabranila ulazak, osuđujući ga zbog onoga što je postao.

Poručnik Henry d'Albaret iz francuske mornarice i drugi Francuzi pridružili su se Grcima u ratu. Nakon oporavka od rane zadobijene u bitci, d'Albaret upoznaje Hadjine Elizundo, ljupku kćerku svog bankara. Zaljubljuju se i planiraju vjenčanje, ali Starcos, koji krije strašnu tajnu protiv djevojčinog oca, traži njenu ruku. Uznemireni otac ubrzo umire, oslobađajući tako Hadjine obaveze da se uda za Starcosa, ali ona raskida zaruke s d'Albaretom, koji je ugledan i pošten čovjek, zbog skandaloznih poslova svog oca s kapetanom Starcosom.

Dok ona poduzima korake da ispravi očeve nepravde, uznemireni d'Albaret vraća se u rat sve dok ne dobije komandu nad brodom Syphanta. Zatim plovi duž arhipelaga u potrazi za piratima koji iskorištavaju sukob. Na kraju d'Albaret prati Sacratifa, ozloglašenog pirata, do Krete, gdje Verne dovodi svoj informativan i zabavan roman do iznenađujućeg završetka.

## Historija objavljivanja
* 1885, SAD, New York: New York, G. Munro, Prvo američko izdanje
* 1886, UK, London: Sampson Low, Marston, Searle i Rivington, prvo britansko izdanje

## Vanjske poveznice

*
Le Pays des fourrures

***Zemlja krzna*** (fr. ***Le Pays des fourrures***) ili ***Sedamdeset stepeni sjeverne geografske širine*** je avanturistički roman Julesa Vernea iz serijala *[[Voyages Extraordinaires|Izvanredna putovanja]]*, prvi put objavljen 1873. godine. Roman je objavljivan u nastavcima u časopisu Magasin d’Éducation et de Récréation od 20. septembra 1872. do 15. decembra 1873. godine. Dvotomno prvo originalno francusko izdanje i prvo ilustrovano izdanje velikog formata objavili su 1873. godine Pierre-Jules Hetzel. Prvi engleski prijevod N. D’Anvers (pseudonim gospođe Arthur (Nancy) Bell) također je objavljen 1873. godine.

## Sažetak radnje
Godine 1859. poručnik Jasper Hobson i drugi članovi Kompanije Hudsonovog zaliva putuju kroz Sjeverozapadne teritorije Kanade do rta Bathurst na Arktičkom okeanu s misijom da stvore tvrđavu na 70 stepeni, sjeverno od Arktičkog kruga. Područje u koje dolaze vrlo je bogato divljim životinjama i prirodnim resursima. Jasper Hobson i njegova grupa ovdje osnivaju tvrđavu. U nekom trenutku dolazi do zemljotresa i od tada se zakoni fizike čine promijenjenima (potpuno pomračenje se dešava samo djelimično; plima se više ne opaža). Na kraju shvataju da se nalaze na ledenom brijegu odvojenom od morskog leda koji pluta prema jugu. Hobson vrši dnevna mjerenja kako bi saznao lokaciju ledenog brijega. Ledeni brijeg prolazi Beringov moreuz i ledeni brijeg (koji je sada mnogo manji, jer su toplije vode otopile neke dijelove) konačno stiže do malog ostrva. Danski kitolovski brod ih pronalazi. Svi članovi Hobsonove grupe su spašeni i svi preživljavaju.

## Historija objavljivanja
* 1873, UK, London: Sampson Low, datum objave novembar 1873; prvo izdanje u Velikoj Britaniji, prevela N. D'Anvers (gđa Arthur (Nancy) Bell), kao *Zemlja krzna ili sedamdeset stepeni sjeverne geografske širine*
* 1874, SAD, Boston: James Osgood, datum objave 1874; prvo izdanje u Sjedinjenim Američkim Državama
* 1879, UK, Routledge, datum objave 1879; prijevod Henry Frith
* 1966, UK, London: Arco, datum objave 1966; skraćeno i uređeno od strane I.O. Evansa u 2 toma kao *Sunce u pomračenju* i *Kroz Behringov moreuz*
* 1987, Kanada, Toronto: NC Press ISBN 0-920053-82-3, datum objave oktobar 1987; Novi prijevod Edwarda Baxtera
* 2008, UK, Classic Comic Store Ltd, Classics Illustrated (JES) #41 faksimil izdanje (JES13027), preimenovano u "Plutajuće ostrvo"

## Reference

## Vanjske poveznice

* 105 ilustracija za djelo ''Zemlja krzna'' autora Julesa Férata i Alfreda Quesnaya de Beaurépairea