Makedonska renesansa

**Makedonska renesansa** je oznaka koja se koristi za opisivanje perioda **[[makedonska dinastija|makedonske dinastije]] (jermenske dinastije)** Bizantskog Carstva (867-1056), naročito u 10. vijeku, koji neki akademici vide kao vrijeme povećanog zanimanja za klasičnu učenost i pretapanje klasičnih motiva u kršćanska umjetnička djela.

## Koncept
Zbog problema u pogledu terminologije, akademici su koristili alternativne nazive za opisivanje tog perioda, uključujući "renesansa", "preporod", **srednjobizantska renesansa** ili **prva bizantska renesansa** (paleološka renesansa iz 13. vijeka je druga). Makedonska umjetnost odnosi se na umjetnost tog perioda.

Budući da su riječ renesansa (*rinascita*) stvorili talijanski humanisti u 15. i 16. vijeku kako bi opisali svoje vlastito doba, njeno korištenje izvan tog konteksta je problematično; međutim, period u pitanju svakako jeste izrodio ideje i umjetnička djela koja odražavaju revidiranje klasičnih ideala.

Izraz *makedonska renesansa* prvi je iskoristio Kurt Weitzmann u svom djelu *The Joshua Roll: A Work of the Macedonian Renaissance*. Ono opisuje arhitekturu Makedonije. U isto vrijeme, manuskripti "pariškog psaltira" (cod. gr. 139, Paris, Bib. Nat. de France) od strane akademika su istaknuti kao najbolji primjeri makedonske renesanse.

## Era
Naziv “bizantska” potiče od Bizantijuma, grada osnovanog u osmom vijeku prije nove ere na mjestu koje će postati Konstantinopolj, a sada je Istanbul. Njegova pozicija najistočnijeg teritorija Rimskog Carstva pružila mu je podlogu za nastanak makedonske renesanse. Latinski bio je carski jezik zakona i vlade, dok je starogrčki bio jezik književnosti, a religija je bila ortodoksija.

Dok je Zapadno Rimsko Carstvo zapalo u srednji vijek, njegova istočna polovina, Istočno Rimsko Carstvo, preživjelo je i snažno se razvilo. To je prevashodno bilo zbog njegove strateške pozicije za trgovinu, ali i načina na koji je uspijevalo odbiti neprijatelje. Vasilije I Makedonac (867-886), osnivač makedonske dinastije bizantskih vladara, rođen je u Trakiji kao sin porodice navodno jermenskog porijekla. Radio je u krugovima utjecajnih ljudi Konstantinopolja i brzo je unaprijeđen od strane cara Mihajla III, na kraju postavši car i vladajući zajedno s njim.

Političkim manevriranjem uspio je sebi osigurati budućnost kao cara, a potom je otpočeo vojne i diplomatske kampanje za učvršćivanje carstva. Ospio je vratiti Kretu i Kipar pod kontrolu, a u isto je vrijeme odbio bugarske pokušaja preuzimanja njegovog teritorija. Njegova dinastija uspjela je odršati period mira tokom kojeg su ekonomija, filozofija, umjetnost i kultura napredovale.

U tom periodu došlo je do prelaska sa zabrane slikanja religijskih likova na slikanje ikona, odražavajući više klasičnih i naturalističkih utjecaja umjetnosti na kulturu. Mozaici poput Djevice i djeteta u Aji Sofiji mogu se vidjeti i danas. Novi umjetnički stil možda je nadahnuo talijanske umjetnike kao što su Cimabue i Giotto prije talijanske renesanse.

Tada je također došlo do brzog porasta u broju književnih djela, kao što je *[[De Ceremoniis]]* ("O ceremonijama bizantskog dvora"), koja se fokusirala na vladavinu, diplomatske interakcije sa susjednim nacijama i ostalim običajima tog vremena. Obrazovanje je također ponovo postalo prioritet i Univerzitet u Konstantinopolju se mogao pohvaliti učenjacima poput Mihaila Psela, koji je napisao djelo *Chronographia*, historiju četrnaest bizantskih vladara. Za to vrijeme, reformama u zakonu pokušavali su se ograničiti moć i rast velikih zemljoposjednika stvaranjem trgovačkih esnafa, koji su dopuštali državi da kontrolira rast kao što je opisano u Knjizi eparha.

Građevina Magnaura u Konstantinopolju već je postala škola 849. godine, a vodio ju je filozof Lav Matematičar (c. 790 – nakon 869). Većina njegovih djela je izgubljena.

## Povezano
* Makedonska umjetnost (bizantska)
* Pariški psaltir

## Napomene