Hrast

**Hrast** () je rod listopadnog i zimzelenog drveća i žbunja iz porodice bukava (*Fagaceae*). Režnjeviti, nazubljeni ili celoviti listovi spiralno raspoređeni na grančici, najčešće nakupljeni prema terminalnom pupoljku. Muški i ženski cvetovi su zasebni, na istoj biljci (jednodomost). Muški cvetovi su skupljeni u zelenkasto-žute, ređe crvenkaste, rese. Ženski cvetovi su skoro neuočljivi, u pazuhu listova, pojedninačni ili u manjim grupama, bez krunice. Plod je žir. Stablo hrasta je veoma razgranato i moćno. Drveće ima dubok korenov sistem, sa centralnim korenom, koji kasnije obično zakržljava.

Sinonim je otpornosti i čvrstoće.

Areal roda je holarktički – hrastovi nastanjuju Severnu poluloptu: Severnu i Srednju Ameriku (jedna vrsta živi i u Južnoj Americi), Evropu, severnu Afriku i gotovo celu Aziju, izuzev Indije i krajnjeg jugoistoka.

## Opis

Hrastovi su važno drveće u severnom umerenom području. Ima ih oko 200 vrsta. Većinom rastu kao krupno drveće. Muški su im cvetovi u dugim i retkim resama, s 6-10 prašnika. Ženski su cvetovi pojedinačno u kupuli. Plodnicu čine 3 plodna lista. Za cvatnje, kupula je sitna i nalik na pup. Kasnije se razvije u naboranu, veću ili manju čašicu, koja je obrasla kratkim i većinom prileglim ili duguljastim i čekinjavim ljuskama. U čašici je po jedan plod, žir, koji je jajolik. Supke ostaju podzemno.

Proređene šume hrasta plutnjaka su vredne zbog kiseonika i dobijanja plute.

## Sistematika
Rod *Quercus* podeljen je u više sekcija i podrodova, ali ne postoji opšteprihvaćena podela. Stoga se ovde navodi najdetaljniji spisak sekcija, bez udruživanja pojedinih sekcija u podrodove:

# Sect. *Lepidobalanus*, Sect. *Leucobalanus*, Sect. *Quercus*.
# Sect. *Cerris*
# Sect. *Mesobalanus*
# Sect. *Eritrobalanus*, Sect. *Lobata*
# Sect. *Cyclobalanus*

U Srbiji raste 6–10 vrsta hrastova, u zavisnosti od sistema klasifikacije:

# lužnjak, dub, grm – *Quercus robur*,
# kitnjak, beljik, gorun – *Quercus petrea*,
# medunac, sitna granica, magaričar, dub – *Quercus pubescens*, 
# sladun, granica, krupna granica, ploskač, blagun – *Quercus frainetto*,
# cer, grm – *Quercus cerris*,
# crni cer, makedonski hrast, ostrogun – *Quercus trojana*.

Neki autori izdvajaju još 4 vrste za Srbiju: stepski lužnjak, sivi hrast – *Quercus pedunculiflora*, transilvanijski kitnjak, istočni hrast – *Quercus polycarpa*, balkanski kitnjak – *Quercus delachampii*, krupnolisni medunac, virgilijski hrast – *Quercus virgiliana*, ali većina autora smatra da je *Quercus pedunculiflora* samo podvrsta lužnjaka, *Quercus polycarpa*, *Quercus delachampii* – kitnjaka, a *Quercus virgiliana* – medunca.

U Crnoj Gori se sreću još i zimzeleni hrastovi: crnika, česvina, česmina - *Quercus ilex* i oštrikar, prnar, komorovac - *Quercus coccifera*.

Kod nas se još gaje i neke vrste stranih hrastova, ali je širu primenu u ozelenjavanju gradova našao samo američki crveni hrast - *Quercus rubra*.

## Simbolika

Simbol je otpornosti i čvrstoće. Hrast je u starim indoevropskim religijama poznato drvo boga gromovnika. Hrast je sveto drvo starih Slovena, što je kod Srba dobrim delom sačuvano i nakon primanja hrišćanstva. Kod Srba se i danas koristi za badnjake, a stari običaj da se pod hrastom održavaju zborovi je i u vezi sa verskim uvaženjem toga drveta. U toku turske vladavine Srbi su se zarad molitve, u nedostatku crkava, okupljali ispod osvećenih hrastova - zapisa.

## Izvori

## Povezano
* Žir

## Vanjske veze
* Slike hrasta
* Hrastovi Dinarida i Jadrana: vrste i šume