Feliks Mileker

**Srećko - Feliks Mileker** (14. januar 1858. Vršac — 26. april 1942. Vršac) je bio srpski učitelj, kustos, istraživač i publicista. Osnovnu i Građansku školu završio je u Vršcu, a 1873. odlazi u Segedin i upisuje se u Učiteljsku školu. Imao je samo jednog sina Rudolfa Milekera, koji je postao poznat vulkanolog i profesor univerziteta u Debrecinu.

Od 1878. godine je radio u Beloj Crkvi kao učitelj. Tu je službovao do 1883. godine, kada prelazi u Vršac. Godine 1885. povereno mu je vođenje Biblioteke, a 1894. postavljen je za kustosa Gradskog muzeja u Vršcu. Godine 1899. pozvan je u Budimpeštu na tečaj za rukovodioce muzeja, prvenstveno za rad u arheološkim zbirkama.

Mileker 1921. počinje sa objavljivanjem serije malih monografija o prošlosti Banata i njegovoj kulturnoj istoriji pod nazivom *Banater Bücherei*. Ove sveske su izdavane sve do 1942, a ukupno je objavljeno 73 broja, od kojih je sam Mileker napisao 59. Mileker je svoj prvi rad objavio 1879. godine pod naslovom *Werscnetz im letztem Tiirken Kriege una Jakob Hennemann* (*Vršac za vreme poslednjeg turskog rata i Jakob Heneman*). Od važnijih i ujedno obimnijih njegovih radova se ističu:

* *Povesnica slobodne kraljeve varoši Vršca* (1886). Knjiga je objavljena u dva toma, istovremeno na tri jezika: srpskom, nemačkom i mađarskom, a izašla je povodom milenijuma Ugarske.
* *Délmagyarország régisegleletei a Honjoglalás elotti idökböl* (*Starine Banata do vremena zauzeća zemlje*). To je iscrpan arheološki katastar, objavljen prvo u nastavcima u časopisu *Történelmi és régészeti értesitö* u vremenu od 1896. do 1906. godine.
* *Vattinai östelep* (*Praistorijsko naselje u [[Vatin]]u*) objavljeno je 1905. godine.
* *Délmagyarország középkori fölarajza* (*Srednjovekovna geografija Banata*). Ovo delo je takođe prethodno objavljeno u nekoliko nastavaka u *Tört és rég. ért.* a kao posebna knjiga u dva toma 1915. godine.
* Letopisi opšina Podunavske oblasti - II banatski deo. Pančevo, 1929. str. 103-183.
* *Vorgescnicnte aes Banats* (*Praistorija Banata*). Ova studija predstavlja sintezu Milekerovog rada na arheologiji. Objavljena je u četiri nastavka, u *Starinaru* od 1937. do 1940. godine. Poslednji deo o gvozdenom dobu je nedovršen u rukopisu.

Rezultati Milekerovih radova su na nivou svoga vremena i u skladu sa tadašnjim normativima i dostignućima nauke. Muzej koji je osnovao i vodio od samog početka pa do svoje smrti izgradio je kao istraživačku ustanovu sa bogatim zbirkama, naročito arheološkom koja zauzima značajno mesto na jugu Karpatskog basena, pa je stoga često u središtu pažnje arheologa širom Evrope.

Mileker je bio aktivan i veoma angažovan na više strana. Godine 1880. izabran je za redovnog člana Banatskog istorijskog i arheološkog društva u Temišvaru (Dél - magyarországi Történelmi és Regeszeti Társulat). Godine 1901. izabran je za redovnog člana *Mađarskog numizmatičkog društva* (*Magyar Numizmatikai T á rsulat*). Literarno društvo iz Temišvara, *Arany János Társaság*, izabralo je Milekera za svog člana zbog radova iz toponomastike, a on je iz ove oblasti održao pristupnu besedu. Takode je bio član *Prirodoslovnog društva Banata* u Temišvaru (*Dél magyarországi Természet tudom ányi Társulat*), član Mađarskog društva za antropologiju i arheologiju, a Mileker je i suosnivač *Nemačkog udruženja za praistoriju* (*Deutsche Gesellschaft für Vorgeschichte*) u Berlinu. Suosnivač je Nemačkog učiteljskog udruženja u Temišvaru, koje je osnovano 1909. godine. Iste godine je odlikovan i Ordenom Svetog Save IV reda, a 1928. dobija počasnu povelju Instituta u Štutgartu za uspešan razvoj Muzeja i Biblioteke, za arheološka i kulturno-istorijska istraživanja i objavljivanje radova o Banatu, kao i za publikovanje monografija mnogih mesta i pokretanje edicije Banater Bücnerei. [Nemačka akademija u Minhenu odlikovala je Milekera 1934. godine srebrnom medaljom za zasluge.

Na predlog Muzejskog odbora Senat grada Vršca proglasio je Milekera za doživotnog kustosa Gradskog muzeja i biblioteke u Vršcu, a Geteova zadužbina (Die Johann Wolfgang von Goethe - Stifung) u Vajmari posmrtno mu je dodelila 1942. godine nagradu Princ Eugen.

## Literatura
* Dušan Belča, Javor Rašajski, Ivan Kalnak: *Vršac forever*, Vršac, 2006.

## Vanjske veze
* Anica Medaković: Mileker'',  Gradski muzej Vršac, 2008.