open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Washington, Tyne and Wear

**Washington, Tyne and Wear** je grad od 67,019 stanovnika na sjeveroistoku Engleske u Metropolitanskoj grofoviji Tyne and Wear.

Grad administrativno podpada pod Metropolitanski borough City of Sunderland.

Srednjovjekovni Washington, bio je mjesto u kom je živio prvi poznati predak američkog predjednika Georga Washingtona - William koji si je 1180. dodao sufiks De Washington. Stara vijećnica bila je dom davnih predaka Washingtona.

## Geografija

Washington leži podjednako udaljen od Newcastla, Durhama i Sunderlanda, tako da ima veze sa sva tri grada.

## Historija
Washington je podignut kao novi grad 1964., za tadašnjih 20,000 stanovnika, ubrzo je progutao sva okolna naselja i porastao do današnjih brojki.

Inače je bio selo sve do 18. vijeka, kad se počeo iskapati ugljen, tokom 19. i 20. vijeka razvio se u rudarsko naselje sa preko 27 jama u okolici.

Današnji Washington poznat je kao mjesto u kom japanski Nissan ima tvornicu automobila. Kao uspomena na rudarsku baštinu, nekadašnji rudnik Washington F (zatvoren 1968.) pretvoren je 1976. u muzej.

## Reference

## Vanjske veze

* Washington Area
North Shields

**North Shields** je lučki grad od 39,747 stanovnika na sjeveroistoku Engleske u Metropolitanskoj grofoviji Tyne and Wear.

Grad administrativno podpada pod Metropolitanski borough North Tyneside.

## Geografija

North Shields leži na ušću rijeke Tyne u Sjeverno more, udaljen 13 km sjeveroistočno od centra Newcastla, i to duž sjeverne obale rijeke, točno preko puta South Shieldsa.

## Historija

Po jednoj od hipoteza North Shields je nastao nakon što su 1225. monasi isušili dobar komad močvarno zemljišta i podigli kuće i luku na  rijeci.

Naselje je brzo napredovalo zahvaljujući trgovini (brodovi iz Shieldsa plovili su do Islanda) tako da je do 1281. nakupilo nekih 1000 stanovnika, što je za ono vrijeme bila impresivna brojka.

Uspjeh Shieldsa, navukao je bijes i ljubomoru građana starijeg Newcastla, koji su čak 1265. i fizički napali Shields, ali je puno značajniji bio pritisak koji su izvršili na kralja Edwarda I koji je 1290. ograničio prava na trgovinu po Tynemouthu i na taj način zabranio rad luke u North Shieldsu.

Tokom slijedećih vijekova je toliko nazadovao da je polovicom 18. vijeka spao na seloa. Poticaj za novi rast bila je industrijska revolucija i velika potražnja za brodovima, koja je porasla za napoleonskih ratova.

Tad su podignuta brodogradilišta duž obje obale Rijeke Tyne a porasla je i trgovina sa baltičkim lukama.

Uz brodogradnju tokom 19. vijeka, razvila se proizvodnja brodskih motora, lanaca, užadi, sidra, morske soli i stakla.

Današnji North Shields ima skladišta nafte, remontno brodogradilište i tvornice ribljih konzervi.

## Reference

## Vanjske veze

* North Shields
Astipalea

**Astipalea** (grčki: *Αστυπάλαια*, talijanski: *Stampalia*, turski: *İstanbulya*) je najzapadiji otok arhipelaga Dodekanez u Egejskom moru u Grčkoj.

## Karakteristike

Astipaleja leži između Amorgosa i Kosa, sastoji se od dvije planinske mase povezane uskim tjesnacem koji je pružio sidrište floti Rimske mornarice. Brda na zapadnoj polovici otok uzdižu se do visine od 450 metara, a na istočnoj do 365 m. Obala je vrlo krševita, sa visokim klifovima koji se strmo uzdižu iz mora.

Otok je dug 18 i širok do 13 km, ukupne površine 97 km² Vrlo je razveden uz obalu se nižu brojni otočići pa zajedno sa njima Općina Astipalea ima 114.11 km².

Na otoku koji je administrativno jedna općina (Dimos) ukupno živi 1,334 stanovnika u tri naselja; Análipsis / Analipsi (159 st.), Livadia (110 st.) i Astipalea ili Kastéllo (1,055 st.) Astipalea koja je administrativni centar, leži na zapadnom dijelu otoka, na brdu pored lučice Perijalion u zaljevu Maltesana.

## Historija

Pretpostavlja se da su prije 1400-e pne. otokom vladali Krećani, tad su ga kolonizirali Dorani iz Epidaura na istočnom Peloponezu. Otočani i dandanas govore jezikom u kom se vidi da vuče korijene iz Argosa. Izgleda da je zbog toga tokom historije bio u savezništvu i pod direktnom vlašću Atenskog polisa, Kraljevine Makedonije i Ptolemejskog Egipta, ali je ostao u velikoj mjeri nezavisan za rimskih vremena.

Od 1207. do 1522. Astipaleom vlada Mletačka republika, a nakon nje Osmansko Carstvo (osim u dva kraća perioda (1648.-68., 1821.-28.) sve do 1912. Tad je Astipalea bio prvi otok Dodekaneza koji je okupirala Kraljevina Italija. Otok je pripao Kraljevini Grčkoj tek nakon Drugog svjetskog rata - 1948.

## Povezano
*Dodekanez

## Reference

## Vanjske veze

* ''Astypalea''
Komadanje Čehoslovačke

**Komadanje Čehoslovačke** je izraz kojim se opisuje niz događaja od jeseni 1938. do proljeća 1939. zbog kojih je prestala postojati Čehoslovačka. Proces je otpočeo Münchenskim sporazumom 30. septembra temeljem koga je Čehoslovačka bila prisiljena oblast Sudeta predati nacističkoj Njemačkoj, a koji je za posljedicu imao kako slabljenje autoriteta dotadašnje čehoslovačke vlade i tako i poticaj za druge čehoslovačke susjede i njihove iredentističke pretenzije, tako i separatistički pokret u Slovačkoj.

Njemačke snage su okupirale sudetske oblasti od 1. do 10. oktobra, te još nekoliko područja u etapama do 24. novembra. U međuvremenu je 6. oktobra potpisan Žilinski sporazum kojim su Slovačka i Zakarpatska Ukrajina dobile političku autonomiju. Već 1. oktobra je Poljska ultimatumom uspjela ishoditi Čehoslovačke predaju spornog teritorija Zaolzie. Mađarska je, pak, zatražila da joj se u novim okolnostima, koristeći presedan Sudeta, prepuste teritorije sa značajnim udjelom Mađara u stanovništvu, što je 2. novembra dovela do Prve bečke arbitraže kojom su jug Slovačke predan Mađarskoj.

14. marta 1939. je na poticaj Nijemaca Slovačka proglasila nezavisnost, te je tako stvorena Prva slovačka republika. Ostatak je 15. marta okupirala nacistička Njemačka, te je proglašen Češko-Moravski Protektorat u okviru nacističke Njemačke. Dan nakon što je nezavisnost proglasila Karpatska Ukrajina, njenu teritoriju su okupirali Mađari.

Čehoslovačka je kao država obnovljena po završetku Drugog svjetskog rata 1945. godine.

## Povezano
*Raspad Čehoslovačke
*Zapadna izdaja
Rumunjski mostobran

**Rumunjski mostobran** () je naziv za područje na jugoistoku predratne Poljske (odnosno zapadu današnje Ukrajine) koje je prema poljskim planovima pred i na početku Drugog svjetskog rata trebalo poslužiti kao glavno uporište otpora njemačkim odnosno osnovica za borbu protiv invazije.

Plan se temeljio na bliskom savezništvu Poljske sa Rumunjskom i predviđao da če poljske snage odatle primati logističku podršku, dok će relativno nepristupačan teren, odnosno zaokruženost područja sa granicom neutralne Mađarske i SSSR-a skratiti frontu i Poljacima olakšati obranu. Poljski planeri su pretpostavljali da će se mostobran moći očuvati pred njemačkim napadima barem do zime, odnosno dovoljno dugo da britanske i francuske snage poduzmu odlučujuću ofenzivu na Zapadnom frontu, odnosno zapadnim granicama nacističke Njemačke.

Plan se, međutim, počeo primjenjivati tek 14. septembra 1939. nakon što je poljski zapovjednik, maršal Edward Rydz-Śmigły naredio da se sve poljske jedinice istočno od Visle povuku prema mostobranu. Tri dana kasnije su Sovjeti napali Poljsku, uključujući područja Rumunjskog mostobrana, te su cijeli plan učinili bespredmetnim. Usprkos toga, oko 120.000 poljskih vojnika je prešlo rumunjsku (i manjim dijelom mađarsku) granicu, te su njeni pripadnici kasnije u Francuskoj i Britaniji postali jezgra poljskih oružanih snaga na Zapadu.
Room (film, 2015)

***Soba*** () je  film kanadsko-irsko-britansko-američke produkcije iz 2015. godine reditelja Lenija Ejbrahamsona za koji je scenario napisala Ema Donohju po sopstvenom romanu. Po žanru je drama, a glavni lik, koga tumači Bri Larson, je neimenovana mlada žena koju je pre nekoliko godina oteo muškarac (čiji lik tumači Šon Bridžis), zatvorio u improviziranu tamnicu u podrumu svoje kuće i podvrgavao silovanju usled čega je zatrudnela i rodila petogodišnjeg sina Džeka (čiji lik tumači Džejkob Trembli) sa kojim živi. Radnja prikazuje kako ona u naizgled nemogućim uslovima pokušava Džeku pružiti normalno detinjstvo, ali i kako koristi priliku za bekstvo posle koga će pravo iskušenje predstavljati Džekov susret sa stvarnim svetom.

*Soba*, za koju se ponekad tvrdilo da je inspirisana stvarnim slučajevima otetih žena koje su godinama služile kao seksualne robinje ili uspele pobeći nakon višegodišnjeg zarobljeništva, je naišla na pozitivne reakcija kritičara, osvojila nagrade za najbolji film po izboru publike na nekoliko festivala i dobila nominacije za brojna druga priznanja, uključujući tri Zlatna globusa. Kritike su posebno isticale nastup Bri Larson, kojoj se ta uloga smatra najuspešnijom u dosadašnjoj karijeri.

## Glavne uloge

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* 
*
Splonum

**Splonum** je naziv ilirske gradine i naziv jednog od  rimskih područja (municipij) u Bosni i Hercegovini.  
### Ilirski period
Splonum je jedna od najiteresantnijih lokacija na prostoru provincije Dalmacije. Njegov najstariji spomen vezan je za Veliki Ilirski ustanak (Batonov ustanak), kada se našao na udaru Germanikove Pounjske ofanzive u proljeće 9. god. n. e. Opis događaja 9. g. n.e., dao je rimski istoričar Dio Kasije (*Cass.  DioL, 11, 1-2…Σπλαυ  Çνον...*)  u ″Rimskoj historiji″:

...*Germanik je najprije zauzeo Splonum (Splaunon), i to više slučajem. Odatle je krenuo na Raitinon (Raetinium), ali ga je zauzeo tek teškom mukom i s dosta gubitaka*... 

Sudeći po Dionovom opisu Splonuma, on je za vrijeme ustanka, a znači i ranije, bio klasično gradinsko naselje.  Nalazilo se u blizini naselja Raetinium, koji se ubicira na lokalitetu Golubić, sadašnje gradsko naselje u Bihaću. 

### Rimski period
U vrijeme nastanka natpisa na kojima se spominje Splonum, a interesantno je da se nijedan o njih nije našao na prostoru samoga Splonuma ili njegovog agera (nijedan nije pronađen na prostoru današnje Bosne), ovo nekadašnje ilirsko gradinsko naselje se transformiralo u gradsko naselje antičkog tipa koje je bilo i upravno i urbano sjedište istoimenog municipija→municipium Splonistarum. 

Splonum se od više istraživača smješto na najrazličitija mjesta unutar prostora provincije Dalmacije (Stari Majdan na Sani, Vital kod Otočca, Šipovo, Komine kod Pljevalja).
**Najrealnije bi ga bilo smjestiti nedaleko od Une**.    

Na natpisima na kojima se spominje Splonum evidentirano je osam osoba, od toga dvije sa flavijevskim, jedna sa ulpijevskim, dvije sa elijevskim i dvije sa aurelijevskim gentilnim imenom dok je jedna osoba sa drugim gentilnim imenom.    
## Literatura
* Salmedin Mesihović, Historijska traganja, 4, 2009.,str. 9-33 2010 -SVPPLEMENTVM REBELLIO ILLYRICI I – GERMANIKOVA “POUNJSKA OFANZIVA” -
* Salmedin Mesihović, Filozofski fakultet Sarajevo, 2011 -ANTIQVI HOMINES BOSNAE
* Ivo Bojanovski, Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, 1988 - BOSNA I HERCEGOVINA U ANTIČKO DOBA
* Alojz Benac-Đuro Basler-Borivoj Čović-Esad Pašalić-Nada Miletić-Pavao Anđelić -Sarajevo, 1966- KULTURNA ISTORIJA BOSNE I HERCEGOVINE 
## Reference
Brooklyn (film)

***Bruklin*** () je britansko-irsko-kanadsko igrani film  reditelja Džona Kroulija, snimljen po scenariju Nika Hornbija i premijerno prikazan na Sandens festivalu početkom 2015. godine. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana irskog pisca Kolma Tojbina, a po žanru je mešavina kostimirane drame i ljubavnog filma. Protagonistkinja, koju tumači Serše Ronan, je mlada devojka iz irskog gradića koju početkom 1950-ih siromaštvo natera da napusti porodicu i pokuša potražiti sreću preko okeana kao imigrant u Njujorku. Radnja prikazuje kako se nastoji prilagoditi novom životu te upoznaje simpatičnog Italoamerikanca (koga glumi Emori Koen) u koga se zaljubi, ali i kako se sudbina poigra sa njom te joj učini privlačnim povratak kući.

## Glavne uloge

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Brooklyn''  at the Sundance Film Festival
* 
* 
* 
*
Gornja Šleska

**Gornja Šleska** ili **Šlezija** (; ; ; ; njemšl. *Oberschläsing*; ) je jugoistočni dio istorijske i geografske oblasti Šleske, dok je sjeverozapadni dio Donja Šleska.

Od 9. vijeka Gornja Šleska je bila domena vladara Velikomoravske kneževine, čeških kneževa, poljskih vojvoda], zatim Kraljevine Češke i Svetog rimskog carstva, kao i Habsburške monarhije od 1526. Gornjošleske posjede je anektiralo Prusko kraljevstvo 1742, a dio Njemačkog carstva su postali 1871. U sastav Republike Poljske je ušla 1945. godine.

## Povezano
* Šleska
** Donja Šleska

## Vanjske veze

* Šleska digitalna biblioste 
* Šleski turistički portal
Šleski ustanci

**Šleski ustanci** (; doslovno "Ustanci u Donjoj Šleskoj"; ) su bili niz od tri ustanka koje je od 1919. do 1921. na području Gornje Šleske podiglo tamošnje poljsko i šlezijsko stanovništvo protiv tadašnje njemačke vlasti sa ciljem da se ta područje pripoji novostvorenoj poljskoj državi. Uzrok je bilo neriješeno pitanje istočnih granica Njemačke nakon Prvog svjetskog rata, što je uključivalo Gornju Šlesku, resursima i industrijskim pogonima bogato, ali etnički raznoliko područje predratne carske Njemačke, gdje su Nijemci činili oko 40 % stanovništva, dok je ostatak otpadao na Poljake, Šlezijce i Čehe. Odredbe Versajskog mirovnog sporazuma su predvidjele da se pitanje suvereniteta nad Gornjom Šleskom riješi kroz plebiscit, koji je održan 21. marta 1921. godine. Usprkos toga, obje strane su nastojale spor riješiti nasiljem, kojemu je doprinos dala i intenzivna nacionalistička propaganda, ali i djelovanje paravojnih formacije - njemačkog Freikorpsa na jednoj i Poljske vojne organizacije (POW) na drugoj strani. Nasilje nije uspjela spriječiti ni prisutnost snaga Antante koje su trebale radzvajati zaraćene strane i garantirati red i mir. Prije samog plebiscita su podignuta dva ustanka - Prvi šleski ustanak u ljeto 1919. koga su relativno lako ugušile njemačke vlasti, te Drugi šleski ustanak u ljeto 1920. koji je okončan primirjem uz posredovanje snaga Antante. Posljednji, Treći šleski ustanak, je podignut nedugo nakon plebiscita u maju 1921. godine te je završio 21. jula 1921. još jednim primirjem. Nakon njega je komisija Lige naroda podijelila Šlesku tako da je Poljskoj pripala oko trećina predratne teritorije, sa polovicom stanovništva i ključnim industrijskim postrojenjima.

## Povezano
*Poljsko-čehoslovački rat
*Borba za sjevernu granicu
Polonizacija

**Polonizacija** () je preuzimanje svih oblika duhovne i materijalne kulture poljskog naroda. Asimilacija se najviše odnosila na susjednje narode Beloruse, Ukrajince, Litvance i Jevreje. Termin polonizacjia se prvi put pojavljuje u 16. veku, od latinskog imena Poljske ().

## Historija

Polonizacija je bila najjača za vreme Državne zajednice Poljske i Litvanije. Polonizaciju susjednih zemlja na istoku potpomogao je i Vatikan, sa kreiranjem unijatske crkve (grkokatolička crkva).

## Povezano

* Galicijski Jevreji
* Severin Nalivajko
Sudetska kriza

**Sudetska kriza** (), također i **Kriza sudetskih Nijemaca**, je teritorijalni spor do koga je 1938. godine došlo između nacističke Njemačke na jednoj, i Čehoslovačke na drugoj strani, pri čemu je Njemačka nastojala ishoditi aneksiju odnosno prepuštanje Sudetskih oblasti Čehoslovačke (u današnjoj Ćeškoj) gdje je živjelo pretežno njemačko stanovništvo, odnosno Sudetski Nijemci. Povod za izbijanje krize bilo je navodno ugnjetavanje njemačke manjine od strane čehoslovačkih vlasti; većina Sudetskih Nijemaca je podržavala Sudetskonjemačku stranku koja je pod vodstvom Konrada Henleina preuzela nacističku ideologiju, odnosno postala bliska vladajućoj nacističkoj stranci u Njemačkoj i njenom vođi Adolf Hitleru, te otvoreno zagovaralo otcjepljenje Sudeta od Čehoslovačke i njihovo pripajanje Reichu. Ta su nastojanja bila usklađena sa Hitlerovom politikom, temeljenom na velikonjemačkom konceptu odnosno okupljanja svih područja sa njemačkim stanovništvom u jednu državu, te širenju njemačkog "životnog prostora" na istok. Dodatni poticaj je bilo Anschluss kojim je u martu 1938. Reichu pripojena Austrija, a što je Hitler nastojao opravdati, kao u slučaju Sudeta, kao primjenu prava naroda na samoopredjeljenje. Iako se Čehoslovačka nalazila u teškom položaju, okružena ne samo Njemačkom, nego i Mađarskom i Poljskom koje su također imale iredentistička prisizanja na njenu teritoriju, odbila je njemačke zahtjeve, uzdajući se u pomoć Francuske i SSSR-a sa kojima je imala formalne sporazume o savezništvu. Na to je Hitler reagirao pripremama za oružanu invaziju do koje na kraju ipak nije došlo, prije svega zahvaljujući nesklonosti britanske vlade na čelu sa Neville Chamberlainom, kojom su dominirali zagovornici politike *[[appeasement]]a* ("popuštanja"), da radi relativno beznačajnih teritorija u Centralnoj Evropi riskira izbijanje još jednog svjetskog rata. Krajem septembra 1938. je u Münchenu održana diplomatska konferencija na kojoj je sklopljen Münchenski sporazum kojim su Britanija i Francuska pristale na sve njemačke zahtjeve, a potom je na njih, ostavši bez saveznika, bila prisiljena pristati i Čehoslovačka. Čehoslovačke vlasti su napustile Sudete do 24. novembra, te je u njima uspostavljena njemačka vlast. Krnja Čehoslovačka se, međutim, nije dugo održala - odmah je započelo njeno komadanje, koje je okončano 15. marta proglašenjem nezavisnosti Slovačke i njemačkom okupacijom Češke gdje je uspostavljen Češko-Moravski Protektorat.

## Vanjske veze

* Alena Mípiková, Dieter Segert: ''Republik unter Druck: Vom souveränen Staat zum Protektorat'' der Bundeszentrale für politische Bildung, 6. November 2002
* Hans-Ulrich Thamer: ''Sudetenkrise und Münchener Konferenz'', Arbeitskreis Shoa.de e.V. (15. Oktober 2004)
* ''Schlußbericht über die Lage der Sudetendeutschen (1938)'' von Lord Runciman of Doxford an Sir Neville Chamberlain über seine Mission in Prag (dt. Übersetzung)
Poljski ultimatum Litvi 1938.

**Poljski ultimatum Litvi 1938. godine** je bio ultimatum koji je 17. marta 1938. vlada tadašnje poljske države poslala vladi tadašnje Litve kojom je od nje tražila uspostavu diplomatskih odnosa. Litva je od 1920. godine, otkada je ostvarila nezavisnost, odbila uspostaviti diplomatske odnose smatrajući da bi time *[[de facto]]* priznala poljsku vlast nad oblasti Vilniusa koju su Poljaci bili nasilno anektirali 1920. godine. Poticaj za poljski potez je bio nedavni njemački Anschluss (priključenje) Austrije koji je, s obzirom na nedostatak reakcije od vodećih zapadnih vlada, de facto doveo do sloma versajskog poretka i na njemu temeljenih granica, kao i mala vjerojatnost da će itko stati na litvansku stranu. Litvancima je dan rok od 48 sati da ispune poljske uvjete. Litvanska vlada je, svjesna svoje slabosti, na njih pristala 19. marta, mada *[[de iure]]* nikada nije priznala poljsku vlast nad Vilniusom. Poljska vlada je nekoliko mjeseci kasnije, ohrabrena tim presedanom, iskoristila Sudetsku krizu da od Čehoslovačke sličnim ultumatumom ishodi predaju područja Zaolzie.

## Vanjske veze
*
Zaolzie

**Zaolzie** je poljski izraz za područje Tešinske (Cješinske) Šleske koje je u međuratnom periodu bilo predmetom teritorijalnog spora između tadašnje Poljske i Čehoslovačke. Područje, koje je do 1918. bilo dijelom Austro-Ugarske, imalo je miješano češko i poljsko stanovništvo, uz značajan udio Nijemaca i Šlezijaca, a bilo je i izuzetno bogato ugljenom. Spor je nastao nakon stvaranja dviju država po raspadu Austro-Ugarske te početkom 1919. eskalirao u kratkotrajni poljsko-čehoslovački rat u kome je Čehoslovačka odnijela pobjedu. Demarkacijska linija je 1920. konferencijom u Spa priznata kao buduća granica i takvom je ostala sve do 1938. i Sudetske krize. Tadašnja poljska vlada je, iskoristivši slabost Čehoslovačke odmah nakon Münchenskog sporazuma, poslala ultimatum u Prag, zatrašivši predaju spornih teritorija. Tom je zahtjevu udovoljeno, ali je poljska vlast nad Zaolziem potrajala manje od godinu dana, s obzirom da su ga već u septembru 1939. godine zauzeli Nijemci i anektirali Reichu. Po završetku Drugog svjetskog rata Zaolzie je vraćeno obnovljenoj čehoslovačkoj državi, a danas predstavlja dio Češke.

## Povezano
*Jablonkovski incident
Velikopoljski ustanak (1918–1919)

**Velikopoljski ustanak 1918–1919** (poljski: *powstanie wielkopolskie 1918–19 roku*; ) ili **Poznanjski rat** je bio oružani sukob koji se neposredno nakon završetka Prvog svjetskog rata na području Velike Poljske odigrao njemačkih vlasti na jednog, i tamošnjeg poljskog stanovništva na drugoj strani, a koji je završio njihovim pripajanjem novostvorenoj poljskoj državi.

Područje Velike Poljske je sve do 1795. godine pripadalo Poljsko-Litavskoj Uniji, a tada je pripojeno Kraljevini Pruskoj te je zajedno sa njom 1871. postalo dio ujedinjene carske Njemačke. Iako se na njemu stalno doseljavalo njemačko stanovništvo, Poljaci su do početka Prvog svjetskog rata činili oko 60% stanovništva. Ustanak je velikim dijelom omogućio njemački vojnički kolaps na Zapadnom frontu, ali i politički kaos izazvan abdikacijom cara sukobom novouspostavljene republikanske vlasti sa radikalnim ljevičarima. Lokalni poljski političari i aktivisti su već 12. novembra 1918. osnovali Vrhovnu narodnu skupštinu (NRL), organizaciju koja je trebala predstavljati interese Poljaka na tom području, ali i također formirala vlastite paravojne formacije. NRL je tokom sljedećih nekoliko tjedana počela preuzimati javne institucije u Poznanju od službenih vlasti, da bi taj proces 27. decembra prilikom preuzimanja policijske stanice eskalirao u oružani sukob.

Tokom sljedeća dva mjeseca snage NRL su uspjele zauzeti Poznanj i značajn dio područja Velike Poljske, te uglavnom spriječiti pokušaje njemačkih snaga da uguše ustanak. Pokušaji da se neprijateljstva okončaju pregovorima ili primirjem nisu imali rezultata sve dok u februaru 1919. godine sile Antante nisu, prilikom formalnog produženja primirja u Compiegneu kojim je u novembru bio okončan sukob sa Njemačkom, inzistirali da se primrije bude odnosilo i na Veliku Poljsku, a snage NRL budu priznate kao snage Antante. Zbog toga je 16. februara potpisano primirje koje se, usprkos manjih čarki, održalo do 28. juna kada je potpisan Versailleski mirovni sporazum kojim je Velika Poljska predana Poljskoj.

## Vanjske veze
*
Prva bečka arbitraža

**Prva bečka arbitraža**, ponekad navođen i kao **Prvi bečki diktat**, je sporazum potpisan u Beču 10. novembra 1938. godine kojim se Čehoslovačka obavezala tadašnjoj Mađarskoj predati teritorije na jugu današnje Slovačke na kojima su većinu stanovništva činili Mađari. Do njega je došlo pod pokroviteljstvom nacističke Njemačke i fašističke Italije, a nedugo nakon Münchenskog sporazuma kojim je Čehoslovačka prisiljena Njemačkoj predati Sudete, odnosno granična područja sa njemačkom etničkom većinom. Prva bečka arbitraža, kojom je Njemačka nastojala Mađarsku privoliti na svoju stranu u predstojećem svjetskom sukobu, odnosno opravdati svoje zahtjeve prema Sudetima kroz podržavanje sličnih iredentističkih zahtjeva među drugim državama, je predstavljala jednu od etapa u komadanju Čehoslovačke. Mađarska je nekoliko mjeseci kasnije, nakon proglašenja nezavisnosti Slovačke, 15. marta 1939. okupirala i anektirala samoproglašenu Karpatsku Ukrajinu, a potom nakon kratkotrajnog rata sa Slovačkom i dio njene istočne teritorije.

Prva bećka arbitraža je poništena mirovnim sporazumima nakon završetka Drugog svjetskog rata te su obnovljena čehoslovačka država i Mađarska vratile prethodne granice.

## Vanjske veze

* Video - obsadenie Košíc horthyovskými vojskami - 11. 11. 1938
Salviae

**Salviae** je naziv rimske putne stanice u Glamočkom polju, Bosni i Hercegovini. Nalazila se na putnom pravcu Salona – Servicij.
Rimski municipalni centar Salvium, po kojem se naziva i njegov teritorij, ležao je na mjestu današnjeg sela Vrba, na cesti Glamoč - Livno,  oko 10&nbsp;km od Halapića (Salviae)
### Arheologija
Prostor današnje opštine Glamoč za arheološku struku već odavno je determiniran kao područje od velikog značaja. To je geografska cjelina koju je zaposjedalo ilirsko pleme Dalmati i koju su Rimljani pretvorili, najprije, u svoju peregrinsku civitas, a kasnije, procesom romanizacije u jedinicu municipalne organizacije, *Salvium*

Arheološki timovi Zemaljskog muzeja BiH iz Sarajeva, pod vodstvom priznatih arheologa istraživali su u proteklih 120 godina, skoro neprekidno, kasnoantički lokalitet u selu Halapić zajedno sa čitavim glamočkim prostorom. Osnovni cilj posljednje kampanje bio je istraživanje arhitekture kasnoantičkog refugija (skloništa) starog oko 1.500 godina, odnosno praćeni su zidovi i ostaci temelja ovog objekta. Također, ponovo su otkriveni ostaci kasnoantičke keramike, rimskog stakla, arhitektonskih ulomaka i novac rimskog cara Konstantina.

Postoji brojna epigrafska i onomastička baština iz Halapića. U njemu su živjeli rimski državni službenici zaduženi za održavanje i obezbjeđenje ceste. Tu se nalazio i centar službenog državnog kulta sa hramom kapitolijske trijade.

Bogatstvo i raznovrsnost arheoloških nalaza s područja Glamoča posebno ilustrira analiza pronađenih antičkih kultova. Do danas je konstatirano postojanje 14 skupina antičkih božanstava. Riječ je o kultnim zajednicama Silvana, Silvana i Dijane, Silvana i nimfi, Dijane, Dijane i nimfi, Jupitera, Jupitera i genija, Herkula, Libera, samostalnih genija, Apolona, Dunavskog konjanika, Mitrasa i znatan broj primjeraka nepoznatih indigenih božanstava. A samo na području sela Halapić je pronađeno 13 božanstava koji su pripadali različitim kultnim zajednicama, ukupno devet.

Na glamočkom području je preko epigrafskih spomenika evidentirano 89 osoba čije se življenje može utvrditi za antički period: 45 osoba je sa nepoznatim, ili teško prepoznatljivim ili teško razumljivim gentilnim imenom, 4 osobe su sa domorodačkim imenom, 2 osobe su sa julijevskim gentilnim imenom, 24 osobe su sa elijevskim gentilnim imenom, 9 osoba je sa aurelijevskim gentilnim imenom i 5 osoba sa svim drugim imenima. 
## Literatura
* Salmedin Mesihović, Filozofski fakultet Sarajevo, 2011 -ANTIQVI HOMINES BOSNAE
* Ivo Bojanovski, Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, 1988 - BOSNA I HERCEGOVINA U ANTIČKO DOBA
* Alojz Benac-Đuro Basler-Borivoj Čović-Esad Pašalić-Nada Miletić-Pavao Anđelić -Sarajevo, 1966- KULTURNA ISTORIJA BOSNE I HERCEGOVINE 
## Vanjske veze
* Arheološka istraživanja

## Reference
Ratni plan

**Plan vojnih operacija** je naziv za formalni dokument, odnosno plan koji određuje točan način na koji će oružane snage neke države, vojne organizacije ili pojedine jedinice izvoditi svoje zadatke u slučaju oružanog sukoba ili sličnog događaja. Prije 20. vijeka, a i danas, se za takve planove koristi izraz **ratni plan**.  

Iako planiranje ratova postoji od samih početaka civilizacije, ratni planovi su svoju modernu formu dobili tek u 19. vijeku kada se, pod uticajem industrijske revolucije i tehnološkog razvoja, počelo smatrati da uspjeh u oružanim sukobima manje ovisi o pojedinačnim kvalitetama zapovjednika ili općoj kvaliteti ljudstva, a više od koherentnosti oružanih snaga kao sistema, pri čemu su važnu ulogu igrale logistika kao i transportna infrastruktura. Takvo se shvaćanje najprije razvilo u Pruskoj, odnosno carskoj Njemačkoj i pronašlo svoj odraz u znamenitom Schlieffenovom planu kojim se nastojalo budući Prvi svjetski rat dobiti "u jednom potezu".

## Vanjske veze
* Operation Plans (OPLAN) - from GlobalSecurity.org
Fall Weiss (1939)

**Fall Weiss** () je ratni plan koji je nacistička Njemačka 1939. godine izradila za slučaj oružanog sukoba sa Poljskom. Konačna je verzija usvojena 15. juna 1939. a primjena je započela 1. septembra kada je izvršena invazija Poljske, čime je započeo Drugi svjetski rat.

Osnove plana su zacrtane još 1928. godine u vrijeme Weimarske Republike, kada je na njemu počeo raditi Werner von Fritsch. Konačno uobličavanje je omogućilo komadanje Čehoslovačke kojim je Njemačka proširila svoju operativnu osnovicu. Sam su plan izradili Günther Blumentritt i Erich von Manstein kao štapski oficiri Gerda von Rundstedta u zapovjedništvu Grupe armije Jug u Šleskoj.

Plan je previđao da se Poljska napadne iz tri pravca:
*glavni udar je trebao biti iz područja Šleske, odnosno preko zapadne poljske granice;
*drugi udar je trebao biti iz područja Istočne Pruske prema jugu;
*pomoćni udar je trebao biti sa juga sa teritorija pro-njemačke Slovačke.

Sve njemačke snage su svoje napredovanje trebale koncentrirati na područje Varšave, odnosno pokušati opkoliti, a samim time i odsjeći poljske snage zapadno od Visle. Fall Weiss je u tom smislu predstavljao tipičan primjer uništavajuće bitke, odnosno dvostrukog obuhvata na strategijskoj razini, ali je također predstavljao prvi koji je nastojao primjeniti moderna tehnološka dostignuća, odnosno važnu ulogu dao oklopnim jedinicama i avijaciji. Važan aspekt plana je bila i propaganda, odnosno psihološko ratovanje, te predviđao brojne mjere kojima je svrha bila izazivanje dezorganizacije i demoralizacije u neprijateljskim redovima. Kada je 1. septembra primijenjen u praksi, imao je izuzetan uspjeh, i smatra se prvom primjenom doktrine blitzkriega.

## Povezano
*Plan Zapad
Werner von Fritsch

**Verner fon Frič** (; Diseldorf - Benrat, 4. avgust 1880 — Varšava, 22. septembar 1939) je bio istaknuti oficir Nemačke vojske i član Vrhovne komande Vermahta. On je drugi nemački general koji je poginuo u Drugom svetskom ratu. 

## Biografija
Verner fon Frič je sa osamnaest godina stupio u Nemačku vojsku i učestvovao je u Prvom svetskom ratu. Tri godine nakon stupanja u službu, njegove sposobnosti su prepoznate i on je poslat na vojnu akademiju. General štabu je pridodat 1911. godine i tokom Prvog svetskog rata je učestvovao u mnogim odlukama donesenim u general štabu. Tokom rata je upoznao i postao dobar prijatelj sa Hansom fon Sektom koji će u Vajmarskoj republici biti zapovednik nemačke vojske. Zajedno sa generalom Vernerom fon Blombergom je podržavao tajni odnos koji je vojska imala sa Sovjetskim Savezom.

Svojim radom se isticao u general štabu i 1932. godine je unapređen u čin general-majora. Frič je želeo da integriše filozofiju nacizma u armiju, ali je bio šokiran nacističkim bezakonjem, ali je to opravdavao nacističkom mladalačkom veselošću i poletu. Njegovo razumevanje funkcionisanja vojske mu je omogućilo da malu republikansku vojsku reorganizuje u veliku, koja ima obavezu regrutacije.

Frič je kao lider bio simbol nenacističkog oficira. Plašio se da će Hitlerov otvoreni antikomunizam povući Nemačku u rat sa Sovjetskim Savezom. Frič je povremeno prezrivo pričao o Hitleru kolegama oficirima. U jednoj prilici kada ga je kolega pozvao da gledaju sa balkona paradu posvećenu Hitlerovom rođendanu, on je na to rekao: "Zašto bismo to slavili"? Takođe je bio besan zbog masakra u Noći dugih noževa, ali nikad ništa od toga nije rekao Hitleru.

Ipak, Hitler je saznao za Fričovu odbojnost prema nacizmu i njegovim grandioznim vojnim planovima. Hitler je želeo da preuzme potpunu kontrolu nad vojskom, pa je naredio Hajnrihu Himleru da skupi što više informacija o Friču. Nakon nekog vremena, muška prostitutka Hans Šmit je pristao da potvrdi da je imao seksualan odnos sa Fričom. Hitler je Friču 24. januara 1938. rekao za optužbe koje je izneo Hans Šmit. Frič je video da niko od viših oficira armije neće da stanje na njegovu stranu i pokuša da ga odbrani od lažnih optužbi, pa je odlučio da se povuče iz službe. Kada se kasnije otkrilo da je Šmit lagao, Hitler je odbio da Friča vrati u službu.
Frič je pozvan je u vojsku tek pred napad na Poljsku, i u staroj regimenti u kojoj služio je dobio čin počasnog pukovnika. Ubijen je tokom borbe za Poljsku 22. septembra 1939 metkom u nogu koji mu je probio arteriju. 

Sraman odnos nacsitičkog režima prema Verneru fon Friču je okrenulo mnoge oficire koji su od početka podržavali nacizam, u njegove velike protivnike. Među njima je najpoznatiji bio Ludvig Bek.

## Reference
Stipan Dora

**Stipan Dora** (Sombor, 8. 4. 1935. – Subotica, 2. 10. 2012), jugoslovenski rvač.

## Biografija
Rodio se u Somboru 1935. godine. Bio je jugoslovenski reprezentativac i za Jugoslaviju je nastupio više od 200 puta. Rvanjem se počeo baviti u Somboru u Sokolskom domu pod nadzorom trenera Vase Simića, a potpuno se rvački potvrdio u subotičkom Spartaku s kojim je osvojio šest titula momčadskog prvaka države. Takmičio se u rvanju grčko-rimskim stilom, u kategoriji do 57 kg (bantam).

Godine 1962. bio je drugi među deset na tradicionalnoj listi najboljih sportista Subotice. Ispred njega bili su gimnastičarka Ruža Košanji, a iza njega boksač Franjo Tamaši, rvač Boško Marinko, teniser Tibor Tandari, rukometašica Marija Jakovetić, atletičarka Borbala Žunji, gimnastička višebojka Katarina Perčić, fudbaler Josip Miklenović i biciklist Ivan Pišpek.

Olimpijski pobjednik iz Montreala Momir Petković hvalio je Doru kao fantastičnog rvača, pripisivao mu je zasluge što je postao rvač i dio zasluga za sve što je Petković postigao.

## Sudjelovanja na velikim takmičenjima
Sudionik prvenstava Balkana, na kojima je osvojio dvije srebrne i dvije bronzane medalje. Sudjelovao je na OI 1960. u Rimu. Na velikim takmičenjima pobjeđivao je poznate rvače, poput svjetskog i olimpijskog prvaka Borisa Gureviča. 

## Izvori
Hetton-le-Hole

**Hetton-le-Hole** je grad od 12,305 stanovnika na sjeveroistoku Engleske u Metropolitanskoj grofoviji Tyne and Wear.

Grad administrativno podpada pod Metropolitanski borough City of Sunderland.

## Geografija

Hetton-le-Hole leži na jugu Grofovije Tyne and Wear.

## Historija

Mjesto je dobilo ime po feudalnim gospodarima tog kraja iz ranog srednjeg vijeka - Hepdonsima.

Hetton-le-Hole je bio selo sve do 1815., kad je otvoren prvi rudnik ugljena, koji je bio promašaj, ali je drugi iz 1822. koji je bio puno dublji bio vrlo bogat.

Željeznica koja je došla do Hettona 1836 (pruga Durham-Sunderland), danas je ukinuta. Mjesto je brzo raslo tako da je 1861. imalo 6,419 stanovnika. Hetton je svoju prvu gradsku skupštinu organizirao 1895. kad je imao 12.726 stanovnika.
.
Nekadašnje rudarsko naselje koje se koristilo do 1976. danas je pretvoreno u muzej na otvorenom. u muzej.

## Reference

## Vanjske veze

* Hetton Town Council
Plan Peking

**Plan Peking** ili **Operacija Peking** je bila evakuacija tri razarača poljske ratne mornarice - ORP ''Burza'', ORP ''Błyskawica'' i ORP ''Grom'' - iz matične baze u luci Gdynia u Baltičkom moru u luku Edinburgh u savezničkoj Britaniji, a koja je izvedena neposredno pred izbijanje Drugog svjetskog rata u ljeto 1939. godine.

Ideju za evakuaciju je dao general Adrian Carton de Wiart, šef Britanske vojne misije u Poljskoj koji je 24. augusta 1939. predložio Edwardu Rydz-Smiglyju, vrhovnom zapovjedniku poljskih snaga, da najmoderniji i najvrijedniji brodovi poljske ratne mornarice budu poslani u britanske luke. Glavni argument je bila izuzetna ranjivost poljske mornarice, čija se baza nalazila na relativno malenom komadu obale Poljskog koridora za koji se moglo očekivati da će biti brzo zauzet od Nijemaca u predstojećoj invaziji, kao i zbog toga što poljski brodovi u relativno zatvorenom Baltiku nisu imali šanse u sukobu sa brojčano i tehnički nadmoćnom Kriegsmarine.

Rydz-Smigly je konačno odobrenje za plan izdao 29. augusta. Brodovi su isplovili u 14:55. Iako su tokom putovanja imali kontakte sa njemačkim brodovima i hidroavionima, sa njima nije bilo borbenih djelovanja jer dvije zemlje još uvijek nisu bile formalno u ratu. Kada je zapovjedništvo eskadre u 09:25 1. septembra doznalo za početak rata, brodovi su se već bili nalazili u Sjeverno moru. U 12:58 su stupili u kontakt sa britanskim razaračima HMS ''Wanderer'' i *HMS Wallace* i izmijenili oficire za vezu. Uz njihovu pratnju su 17:37 upolovili u luku Leith kraj Edinburgha.

Sva tri broda su nakon okupacije Poljske nastavila sudjelovati u ratu kao dio savezničkih pomorskih snaga. *ORP Grom* je 1940. godine potopljen prilikom Norveške operacije, dok su *Burza* i *Błyskawica* preživjele rat te poslije još nekoliko decenija služile u poratnoj poljskoj mornarici.

## Povezano
*Bitka u Gdanjskom zalivu
Centralni industrijski okrug (Poljska)

**Centralni industrijski okrug** (, skraćeno **COP**) je industrijska oblast Poljske, odnosno ekonomski projekt koji je 1936. godine pokrenula vlada tadašnje poljske države sa ciljem industrijalizacije i modernizacije zemlje, kao i što bolje pripreme za eventualni svjetski sukob. Glavni pokretač plana bio je ekonomist i ministar financija Eugeniusz Kwiatkowski. Plan se službeno počeo provoditi 1. septembra 1936. i trebao je trajati četiri godine - do 1. septembra 1940. godine. Njegov ključni dio je bio izgradnja što je moguće više industrijskih postrojenja, kao i odgovarajućih transportnih veza i infrastrukture u centralnom dijelu države. Osim ekonomske svrhe - poticanja razvoja relativno zapuštenog dijela Poljske - bio je motiviran i vojnim obzirima, odnosno nastojanjem da Poljska razvije vlastitu vojnu industriju kako ne bi ovisila o uvozu i nadoknadila zaostajanje u modernom naoružanju u odnosu na susjedne države; centralna lokacija, relativno daleka od granica sa nacističkom Njemačkom i SSSR.om je takošer strateške industrijske pogone trebala učiniti manje ranjivom u odnosu na strane napade. Izgradnja novih industrijskih pogona je također trebala smanjiti nezaposlenost, koja je bila jedan od izuzetno teških problema u Velikom ekonomskom krizom pogođenoj Poljskoj.

COP je predstavljao izuzetno ambiciozan projekt, za koga je bila predviđena za tadašnje standarde izuzetno visoka svota od 3 milijarde zlota. Gotovo u potpunosti je financiran javnim novcem, te je do 1939. godine činio oko 60 % svih javnih investicija. COP je do 1939. godine, velikim dijelom zbog nedostatka sredstava, tek djelomično uspio ostvariti svoje ciljeve. Njegovu sigurnost je, međutim, kompromitiralo komadanje Čehoslovačke, nakon koga su Nijemci dobili operativnu osnovicu da ga ugroze sa južnih poljskih granica. Tvorci COP-a također nisu uzeli u obzir i mogućnosti modernog ratnog zrakoplovstva, odnosno ranjivost koncentriranih industrijskih postrojenja na strateško bombardiranje.

COP je prestao postojati kada je 1939. nakon njemačke invazije uništena poljska država. Nakon oslobođenja 1945. su njegova postrojenja novi komunistički vlastodršci iskoristili kao temelj za vlastiti projekt industrijalizacije.
Tanketa

**Tanketa** je guseničarsko borbeno vozilo, koje podseća na mali tenk. Slične je veličine kao automobil, a predviđena je za izviđanje i podršku jedinicama lake pešadije.

Tankete su dizajnirane i proizvedene u periodu između dvadesetih i četrdesetih godina 20. veka, i učestvovale su u borbama sa relativnim uspehom. Međutim, zbog osetljivosti njihovog lakog oklopa, kasniji razvoj koncepta je napušten.

Tankete su imale posadu od jednog ili dva člana, zavisno od modela. U određenim modelima je moralo da se leži zbog nedostatka prostora. Neki modeli nisu imali ni kupolu, ili je bila toliko mala, da se pokretala rukom. Tankete su bile primetno manje od lakih tenkova i nisu imale top. Najčešće naoružanje su bili jedan ili dva mitraljeza, ili u retkim slučajevima top ili bacač granata kalibra 20mm.

Koncept tankete je napušten zbog ograničenosti upotrebe i korisnosti, i zbog osetljivosti na antitenkovska oružja i mitraljeze. Koncept oklopnog automobila je takođe zaslužan za prestanak razvoja tankete, jer su u dobrom delu preuzeli njihovu funkciju.
TKS (tenk)

**TK** je naziv za seriju tanketa proizvedenih u Poljskoj od 1931. do 1939. godine, a od kojih su najpoznatiji modeli **TK-3** i **TKS**. Dizajniran po uzoru na britanski model Carden Lloyd, koji se ispočetka proizvodio u Poljskoj po licenci, u odnosu na njega je predstavljao poboljšanje, zbog uvođenja kvalitetnijeg ovjesa, nešto debljeg oklopa i jačeg motora. Najčešća verzija je bila **TK-3** opremljena mitraljezom kalibra 7,92 mm, te **TKS** od kojih je jedna od posljednjih serija (pred njemačku invaziju) bila proizvedena sa topom od 20 mm.

**TK-3** i **TKS** su činile glavninu oklopnih snaga Poljske pred Drugi svjetski rat. Za vrijeme njemačke invazije su se, kao i slične tankete u drugim državama, pokazale zastarjelim i neadekvatnim za moderni rat, odnosno potpuno nesposobne suprotstaviti se njemačkim tenkovima. Nijemci su najveći dio zaplijenili te nekoliko primjeraka predali svojim saveznicima iz Nezavisne Države Hrvatske. Dio, koji je prije rata prodan Estoniji, je nakon okupacije baltičkih država, nakratko preuzela Crvena armija. 

## Upotreba
* 
* 
*  (NDH)
* 
* 

## Vanjske veze

* Articles on TK/TKS development, variants and construction in English  in Polish Armour 1918-1939  website
* TK & TKS tankettes wwiivehicles.com
* TK Tankette Series Small / Light Reconnaissance Tank  achtungpanzer.com
* TKS before and after restoration
Allah Rakha

**Allah Rakha** (hind.:अल्ला रक्ख़ा) je indijski igrani film snimljen 1986. na hindiju u režiji Ketana Desaja. Film je značajan jer je protagonist, kojeg glumi Shroff, musliman, neobičan u hindskom kinu.

## Radnja

## Uloge
* Jackie Shroff ... Allah Rakha / Don Jr
* Shammi Kapoor .. Karim Khan
* Waheeda Rehman ... Advocate Salma Anwar
* Biswajeet ... Police Inspector Anwar
* Dimple Kapadia ... Julie Khera
* Meenakshi Sheshadri ... Rani
* Bindu ... Banoo
* Anupam Kher ... R.S. Khera
* Goga Kapoor ... Goga
* Bob Christo ... Don
* Gulshan Grover ... Jaffar Anwar
* Ramesh Deo ... Police Inspector
* Mushtaq Merchant ... Gullu Ustad
* Mac Mohan ... Goon
* Sudhir ... Goon
* Narendrasinh Dilipsinh ... Rana

## Izvori


## Vanjske veze
*
Bombaški napad na željezničku stanicu u Tarnówu

**Napad na željezničku stanicu u Tarnowu** se odigrao 26. augusta 1939. godine kada su u željezničkoj stanici u poljskom gradu Tarnow aktivirane dvije tempirane bombe. Od eksplozije se srušila trećina zgrade, te je poginulo 20, a ranjeno 35 ljudi. Do napada je došlo nekoliko dana pred početak njemačke invazije odnosno Drugog svjetskog rata, i u trenutku kada je kroz Tarnow prolazio veliki broj vlakova sa poljskim trupama koje su se koncentrirale na granici prema Njemačkoj.

Ubrzo nakon napada je poljska željeznička policija uhapsila muškarca po imenu Antoni Guzy, za koga su svjedoci potvrdili da je bio postavio kovčege na stanici. Guzy, za koga se ispostavilo da je nezaposleni bravar čiji je otac bio Poljak, a majka Njemica, je tokom istrage priznao zločin. Prema njegovom iskazu je u potrazi za poslom bio stupio u kontakt sa organizacijom koja poljskim folksdojčerima pomogala pri pronalaženju posla u Njemačkoj te je preko nje bio regrutiran u njemačku tajnu službu. Njegov kontakt po imenu Neumann mu je predao kovčege i naložio da ih ostavi u stanici u Krakowu.

Do suđenja Guzyju nije došlo zbog kolapsa poljske države i njemačke okupacije, te njegova dalja sudbina nije poznata.

## Vanjske veze
* http://www.gazetawyborcza.pl/1,75480,2887486.html 
* https://web.archive.org/web/20071225095343/http://www.tarnow.pl/historia/taka/1.php 
* http://www.diapozytyw.pl/pl/site/slady_i_judaica/tarnow 
* https://web.archive.org/web/20080217020218/http://www.go-tarnow.com/english/worth_seeing/tarnow-history.html 
* http://www.bbc.co.uk/history/worldwars/wwtwo/countdown_390829_tue_04.shtml 
*  Photos of the station after the attack, taken in the morning on Tuesday, August 29, 1939
Ranokršćanska bazilika u Zenici

**Ranokršćanska bazilika u Zenici** nalazila se na lokalitetu Bilimišće u opštini Zenici u Bosni i Hercegovini.

## Historija
U oblasti srednje Bosne pronađeno je nekoliko reprezentativnih ranokršćanskih crkvi. U ovoj oblasti su postojala naselja poput Aque S u Sarajevu i municpium Bistuensium sa upravnim i crkvenim središtem, oko čije se lokacije u nauci 120 godina vodi polemika. Reprezentativna bazilika, otkrivena u Zenici, ide u prilog lociranju Bistue Nova u Zenici.

## Opis
Velika bazilika koja je iskopana na Bilimišću u Zenici, predstavlja rijedak primjer očuvanosti i bogatstva nalaza na ovim prostorima. Poznato je da je prije uvođenja kršćanstva kao državne religije, ovdje u pagansko doba boravio sacerdos kulta Urbs Roma, a Zenica je vjerovatno tad bila religijski centar, pa se može pretpostaviti da je i u kršćansko doba ona imala takvu ulogu. Prva iskopavanja je obavio zenički oficijal Cerny, dok je Ćiro Truhelka otkrio ostatke veće rimske zgrade na čijim je osnovama, kasnije podignuta ranokršćanska bazilika, koja je prema Truhelki katedralna.

Objekat je također veoma bitan iz razloga što je on vjerovatno bio sjedište episkopa Andrije iz biskupije Bistua Nova, koji se spominje na Salonitanskim koncilima iz 530. i 533. godine.

Spadala je u dvojne bazilike (*basilica gemina*) Riječ je o dvije crkve simetrički građene jedna do druge, tako da im je jedan uzdužni zid zajednički. Ovakav tip crkve je rijedak i ima ih nekoliko u Evropi.

Jedna je služila kao katedrala, a druga kao župna crkva tj. *basillica urbana*. Najčešće se katedralna crkva nalazila s desne strane, gledajući od oltara, kakav je bio slučaj i sa zeničkom dvojnom bazilikom. Katedralna crkva bila je i bogatije ukrašena spram župne crkve.

Zenička dvojna bazilika bila je dugačka 24 m, a široka u pročelju 18 m. S južne strane bio je prigrađen diakonikon koji je služio kao sakristija, a možda dijelom i kao stan za svećenika. Ova bazilika arhitektonski je najzanimljivija po tome što su apside obiju bazilika spojene s trećom, nešto povišenom apsidom, kao prvi do sada takav poznati slučaj. Od brojnih nalaza ističe se ploča s likom dobrog Pastira koji brani ovce od paklenih sila simboliziranih s četiri biblijske zvijeri: zmajem, lavom, bazilskom i zmijom.

Bazilika izgorjela je u požaru. Datiranje ove starokršćanske crkve, može se najsigurnije smjestiti prije 530. godine, pa samim time sagrađena je u V stoljeću.

## Reference

## Literatura
* Enver Imamović, Ranohrišćanske bazilike u Bosni i Hercegovini
Rudy Sarzo

**Rodolfo Maximiliano Sarzo Lavieille Grande Ruiz Payret y Chaumont** (Havana, Kuba, 18. novembar 1950. -), poznatiji kao **Rudy Sarzo**, američki je rock basist rodom iz Kube. Tokom svoje uspješne karijere koja traje više od 40 godina, svirao je s mnogim rock sastavima i muzičarima među kojima najpoznatiji su Quiet Riot, Ozzy Osbourne, i Whitesnake. Njegov trenutni sastav je Devil City Angels. Živi i radi u Los Angelesu. 

## Izvori
Sveta liga (1538)

**Sveta liga** (latinski: *Liga Sancta*) 1538.-1540. formirana je kao savez između Papinske Države, Mletačke Republike i Karla V vladara Habsburške Monarhije. 

Liga je osnovana početkom 1538. s namjerom da slomi osmansku kontrolu po Mediteranu i Levantu. Osmansko Carstvo izraslo je još od 14. vijeka u respektabilnu pomorsku silu.
## Historija

Već su tokom 1530-ih i Mletačka Republika i car Svetog Rimskog Carstva Karlo V imali sukobe sa Osmanlijama po Mediteranu. U borbama sa njima car Karlo V je sjajnom pobjedom nad Hajrudinom Barbarosom stekao ponovnu kontrolu nad Tunisom. S druge strane Mletačka Republika se (neuspješno) borila da održi sigurnim svoje ustaljene trgovačke rute i baze od osmanskih napada. 

Jedan od razloga njihova neuspjeha bila je i Francuska, koja je u to vrijeme sklopila niz tajnih financijskih i vojnih sporazuma sa Osmanlijama.

Namjera Karla V bila je pokretanje pravog Križarskog rata i ponovno zauzimanje Konstatinopolisa, ali kako su Karlo V i Mletačka Republika bili rivali u latentnom sukobu nisu imali međusobnog povjerenja. Zbog tog se u februaru 1538. morao umješati papa Pavao III. i ponuditi svoju flotu, pa je nakon tog Liga konačno stvorena 
Saveznici su po dogovoru trebali okupiti flotu od 200 galija i 100 pomoćnih brodova, i vojsku od oko 50.000 pješadinaca i 4.500 konjarnika. 
Ali je nakraju u akciju po Levantu krenulo samo 130 galija i vojska od oko 15.000 pješadinaca, uglavnom Španjolaca. Admiral te flote bio je genoveški kondotjer Andrea Doria, ali kako su Vicenzo Capello i Marco Grimaldi, venecijanski i papinski kapetani imali gotovo dvostruko više brodova od Dorije - nisu ga puno slušali. 

Kršćanska flota se prvi put okupila u vodama Krfa u proljeće 1538. ali je trajni antagonizam između Venecijanaca i Karlovih Španjolaca i nadalje tinjao.

Nakon poraza u Bitci kod Preveze 1538. - Venecijanci su duboko posumljali u volju i revnost Karlovih vojnika da im pomognu, s druge strane osmanska 
flota nastavljala je svoju uspješnu ofenzivu i potiskivala kršćansku flotu. 

Mletačka Republika koja je ionako sumnjičavo gledala na Karla V istupila je iz Lige, i skopila separatni mir sa sultanom, pa je Karlo V nastavio borbu sam. Karlov pokušaj da ponovno zauzme Tunis 1541., osujetila je oluja koja mu je oštetila brodove prije no što došli do cilja. Tako je osmanska mornarica nastavila dominaciju nad Mediteranom  sve do Bitke kod Lepanta.

## Povezane strane
Treći mletačko-osmanski rat
## Izvori

## Vanjske veze

*''Holy Leagues: Christians vs. Turks by Sea''