open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varda Sklir

**Vardas Skleros** (grčki: Βάρδας Σκληρός; ) ili **Varda Sklir** bio je bizantski vojskovođa poznat po pokretanju velike i neuspješne pobune protiv cara Vasilija II u Aziji krajem 970-ih.

Pripadao je aristokratskoj porodici Skleroi i bio u dalekom srodstvu sa carem Vasilijem I. Prvi put se istakao za vrijeme ruskog pohoda na Carigrad kada je u kod Arkadiopolisa razbio vojsku ruskog kneza Svjatoslava. Bio je blizak caru Jovanu I Cimiskiju, ali je njegove planove da nakon Jovanove smrti postane zamjenik cara zaustavio uticajni eunuh Vasilije Lakapin.

Varda je zbog toga 976. podigao ustanak u kome je na svoju stranu prikupio brojne armenske, gruzijske, pa i muslimanske velmože, kao i bizantsku mornaricu. Njegov pokušaj da na brzinu zauzme Carigrad je spriječila Vasilijeva mornarica, ali je Vardas potom opsjeo Nikeju. Zbog opasnosti u kojoj se našao, car Vasilije je iz manastira pustio generala Vardu Foku Mlađeg i stavio ga na čelo gušenja ustanka. Foka je nakon dvije izgubljene bitke, te uz pomoć gruzijskog kralja Davida III Kuropalatesa porazio Vardu u bitci kod Pankalije 979.

Nakon poraza se Varda s porodicom prebacio na arapsku (abasidsku) teritoriju, i neko vrijeme proveo u egzilu u Bagdadu. U Bizant se vratio na Fokin poziv, koji ga je ispočetka nastojao iskoristiti za vlastiti ustanak protiv Vasilija II, ali ga je potom zarobio. Kada je Foka 989. umro, Varda je postao vođa pobunjenika. Međutim, usprkos popularnosti, zbog sljepoće i starosti se nije mogao suprotstaviti caru te mu se 991. predao. Dobio je počasnu titulu *kuropalatesa* prije nego što je umro.

Jedna od njegovih kćeri je postala supruga cara Konstantina IX Monomaha, a unuk mu je bio kijevski knez Vladimir II Monomah.
Jakub ibn Kilis

**Yaqub ibn Killis** (; 930. u Bagdadu – 991) bio je egipatski vezir pod vlašću fatimidskih kalifa (979-991).

Yaqub ibn Yusuf ibn Killis je rođen u jevrejskoj porodici. Njegova porodica se preselila u Siriju, a potom u Egipat 943. gdje je s vremenom ušao u službu išhididskog regenta Kafura. S vremenom je preuzeo državne financije i upravu nad državnim dobrima. Iako se 967. preobratio na islam, pao je u nemilost Kafurovih nasljednika, te je zatvoren. Uspio je otkupiti svoju slobodu te otići u Ifrikiju gdje je ušao u službu fatimidskog kalifa al-Muizza.

Nakon što su Fatimidi 973. osvojili Egipat, Jakubu je povjeren nadzor nad tamošnjim financijama. Nakon što je 976. smijenjen njegov prethodnik Jawhar as-Siqilli, kalif al-Aziz je Jakuba imenovao vezirom. Na tom mjestu je ostao do smrti. Istakao se kao pokrovitelj nauke i umjetnosti, i jedan od osnivača znamenitog kairskog Univerziteta al-Azhar 988. 

## Izvori
Povelja Evropske unije o temeljnim pravima

**Povelja Evropske unije o temeljnim pravima** garantuje određena politička, socijalna i ekonomska prava državljana i stanovnika Evropske unije na razini nadnacionalnog propisa važećeg na cijelom prostoru Europske unije. Povelja je izrađena na osnovi Evropske konvencije o ljudskim pravima, a svečano je objelodanjena od strane Evropskog parlamenta, Vjeća ministara i Evropske komisije 07. decembra 2000. Međutim, njezin pravni status nakon toga nije bio posve stabilan te zbog toga nije imala ni puni zakonski efekt sve do stupanja Lisabonskog sporazuma na snagu 01. decembra 2009.

Prema povelji, Europska unija mora djelovati i donositi zakone u skladu sa poveljom dok će se sudovi Europske unije usprotiviti primjenjivati propise koji ju budu kršili. Povelja se odnosi samo na zemlje koje su članice Evropske unije i ne proširuje ovlasti EU izvan domena usuglašenih kroz ugovore Europske unije.

## Vanjske veze
* tekst povelje u u PDF formatu.
Kajmani

**Kajmani** (latinski: *Caiman*) su gmazovi iz reda Crocodylia, iz porodice Alligatoridae, koji žive po Centralnoj i Južnoj Americi. 

## Karakteristike
Kajmani žive uz obale rijeka i drugih voda, nesu jaja, koje oprezno čuva ženka u gnijezdu. 

Najveći od svih je Crni kajman, potencijalno najopasnija životinja, koja može narasti do 4.5 metara dužine, ostale vrste kajmana su znatno manje, od 1.2 - 2.1 metara, od njih je najduži Obični kajman sa oko 2.7 metara. 

Obični kajman koga zovu i Kajman naočar zbog koštanog grebena između očiju koji nalikuje na okvir naočala je porijeklom iz tropskih krajeva između južnog Meksika i Brazila. Živi po mirnim muljevitim vodama. Nakon što je proglašena zaštita američkih aligatora (Alligator mississippiensis), na veliko se izvoze u Ameriku i prodaju zainteresiranim kupcima. 

Glatkočelni kajman je najmanji pripadnik svoje vrste, živi po brzacima, sa stjenovitim koritom i rijekama u slivu Amazone. Dobar je plivač, a hrani se ribama, pticama, insektima i drugim životinjama koje se nađu u vodi.  

## [[Taksonomija]]
Kajmani se dijele na tri roda 
* Pravi kajman (Caiman)
** Jakare kajman (Caiman yacare) 
** Obični kajman (Caiman crocodilus)
** Širokonosni kajman (Caiman latirostris)
* Crni kajman (Melanosuchus niger) 
* Glatkočelni kajman (Paleosuchus)
** Schneiderov kajman (Paleosuchus trigonatus) 
** Cuvierov patuljasti kajman (Paleosuchus palpebrosus)

## Izvori

 
## Vanjske veze
* Caiman (na portalu Encyclopædia Britannica Online) 
* Caiman crocodilus (LINNAEUS, 1758) 
* Caiman latirostris (DAUDIN, 1802) 
* Caiman yacare (DAUDIN, 1802)
Kajmanska brazda

**Kajmanska brazda** je najdublja brazda u Karipskom moru, na zapadu Atlanskog oceana. Najveća dubina iznosi 7680 m.

## Geografija
Kajmanska brazda leži na zapadu Karipskog mora između Jamajke i Kajmanskih otoka. Proteže se od Privjetrinskog kanala na jugoistočnom kraju Kube prema Gvatemali u dužini od 965 km. Geografske koordinate na kojima leži'Kajmanska brazda su 17 – 20° sjeverne geografske širine i 75 – 87° zapadne geografske dužine.

To je relativno uski, ali vrlo duboki podmorski jarak. Kajmanski greben razdvaja Kajmansku brazdu od Jukatanskog kanala na sjeveru, a Jamajkanski greben, na kojem je Jamajka razdvaja ga od Kolumbijskog bazena koji leži južnije.

## Geologija
Kajmanska brazda je najdublji dio na sjeverozapadu Sjevernoameričke ploče i Karipske ploče na jugoistoku. Na rubovima Kajmanske brazde ponekad se dešavaju podmorski potresi.

## Izvori

 
## Vanjske veze
* Caiman Trench (na portalu Encyclopædia Britannica Online)
Brabant (provincija)

**Pokrajina Brabant** bila je dio Ujedinjenog Kraljevstva Nizozemske od 1815. do 1830., te Belgije od 1830. do 1995.godine. Tada je podijeljena na Flamanski Brabant, Valonski Brabant i Briselsku regiju.

## Historija

### Ujedinjeno Kraljevstvo Nizozemske

Nakon Napoleonovog poraza 1815., na Bečkom kongresu stvoreno je Ujedinjeno Kraljevstvo Nizozemske koje se sastojalo od teritorija koje je Napoleon pripojio Francuskoj: Republike sedam ujedinjenih pokrajina i Južne Nizozemske.

U ovom novom kraljevstvu, bivši francuski departman Dyle postao je dio nove pokrajine *Južni Brabant*, koja je nazvana po bivšoj Grofoviji Brabant.

### Belgija

Nakon proglašenja neovisnosti Belgije 1830., Južna Nizozemska postala je samostalna država Belgija,a kasnije jednim dijelom i Luksemburg. Brabant je postao središnja pokrajina u Belgiji, s glavnim gradom Bruxellesom.

Godine 1989., stvorena je Regija glavnoga grada Bruxellesa (Briselska regija), ali ta regija se i dalje nalazila unutar pokrajine Brabant.

Godine 1995., pokrajina Brabant podijeljena je na Flamanski Brabant gdje se govori nizozemski, Valonski Brabant gdje se govori francuski, te dvojezičnu Briselsku regiju.
Estrid Obodritska

**Estrid** (ili **Astrid**) ** od [[Bodrići|Bodriča]]** (cca. 979 – 1035) bila je kraljica Švedske, odnosno zapadnoslavenska princeza udana za kralja Olofa Skötkonunga. Titulu kraljice je držala od 1000. do 1022. Sa svojim mužem je imala dvoje djece - budućeg kralja Anund Jacoba i Ingegerd Olofsdotter, buduću knjeginju Kijevske Rusije i sveticu.

Zajedno sa svojim mužem se 1008. krstila. Na dvoru je živjela zajedno sa Edlom, priležnicom svog muža; dok je muž obje žene tretirao jednako, dotle se ona, prema Snorriju Sturlsonu, prema Edli i njenoj djeci odnosila oholo.

## Literatura
* Herman Lindqvist: "*Historien om Sveriges drottningar*" (History of the queens of Sweden) (2006) (In Swedish)
* Åke Ohlmarks: "*Alla Sveriges drottningar*" (All the queens of Sweden) (In Swedish)
* Snorri Sturluson

## Sukcesija
Olof Skötkonung

**Olof Skötkonung** (starošvedski: *Olawær Skotkonongær*, staroislandski: *Óláfr sænski*), također poznat i kao **Olaf Eiríksson** (cca. 980&ndash;1022) bio je kralj Švedske, koji je vladao od 995. do 1022. Bio je sin kralja Erika Pobjedničkog i, prema islandskim izvorima, Sigrid Gorde.

Oca je naslijedio oko 995. Prema prilično oskudnim i od današnjih historičara sa skepsom promatranim izvorima (Snorri Sturluson i Adam Bremenski), navodi se da je vladavinu počeo kao vikinški kralj, odnosno da je organizirao pljačkaške pohode. U jednom od takvih - na vendsko područje u današnjoj njemačkoj oblasti Lüchow-Dannenberg ugrabio je "vendsku" (slavensku) ženu po imenu Edla i uzeo je za priležnicu. Ona mu je rodila sina (i budućeg kralja) Emunda i kćer Astrid Olofsdotter. Kasnije se oženio za vendsku princezu Estrid od Bodriča s kojom je imao sina (i budućeg kralja) Anunda Jacoba i kćer Ingegerd Olafsdotter (buduću kijevsku knjeginju).

Olof je sklopio savez sa danskim kraljem Svenom I Rašljobradim te su saveznici, nastojeći iskoristiti nezadovoljstvo Norvežana uvođenjem kršćanstva, pokrenuli rat protiv norveškog kralja Olafa Trygvassona. To je godine 1000. dovelo do pomorske bitke kod Svoldera u kojoj je Olaf poginuo, a saveznici pobijedili i nakon toga među sobom podijelili Norvešku. Olof je svojim teritorijama pripojio Trøndelag.

Oko godine 1008. je Olof, zahvaljujući misionaru po imenu Sigfrid, odlučio primiti kršćanstvo. Iako nije bio prvi švedski kršćanski kralj, bio je prvi koji je kršćaninom ostao do smrti. Otpor njegovih sunarodnjaka pokrštavanju ga je, međutim, prisilio da kršćanstvo pokušava uvoditi samo na ograničenom prostoru granične provincije Västergötland, gdje je kršćanstvo odranije bilo ukorijenjeno. Olof je također u Sigtuni počeo kovati novac sa svojim imenom. Na svom je dvoru također primao niz uglednih skandinavskih skalda (dvorskih pjesnika) među kojima se ističe Islanđanin Óttarr svarti koji je ispjevao ep *[[Óláfsdrápa sænska]]* u kome se opisuje Olafov život i, između ostalog, pregovore kojima je 1018. okončan rat Švedske sa nanovo ujedinjenom Norveškom pod kraljem Olafom II.

Prema predaji je godine 1022. umro mučeničkom smrću, odnosno ubili su njegovi paganski podanici nakon što je odbio sudjelovati u njihovim ritualima.

## Reference

* http://genealogics.org/getperson.php?personID=I00027060&tree=LEO
Bitka na rijeci Gaoliang

**Bitka na rijeci Gaoliang** se odigrala 1. augusta 979. u blizini današnjeg Pekinga između kitanske vojske dinastije Liao na jednoj, i kineske vojske dinastije Song na drugoj strani. Do nje je došlo kada je kineski car Taizong pokrenuo veliki pohod s ciljem da Kineskom Carstvu, koju je njegova dinastija uspjela ujediniti nakon perioda Pet dinastija i Deset kraljevstava, povrati sve izgubljene teritorije u tom periodu. To se odnosilo i na Šesnaest prefektura koje je dinastija Liao dobila od strane dinastije Kasniji Jin. Kineske trupe su uspjele pod opsadu staviti kitansko uporište Youzhou, ali su ih na kraju razbila kitanska pojačanja.

## Izvori
Otton od Vermandoisa

**Otton od Vermandoisa** (također poznat i po imenu **Eudes**; 29. august 979 &ndash; 25. maj 1045) bio je grof Vermandoisa od 1021. do smrti. Bio je sin grofa Herberta III i Ermengarde od Bar-sur-Seine. Oca je naslijedio 1021. Za vrijeme vladavine je dio svog bogatstva poveljom poklonio crkvi.

Imao je suprugu po imenu Pavia (ili Patia) (r. 990). Djeca su bila:
# Odo I od Furneauxa (1040 – 1086)
# Herbert IV od Vermandoisa
# Simon (- iza 1076), Seigneur de Ham
# Pierre od Vermandoisa

## Izvori
* Medieval Lands by Charles Cawley: http://fmg.ac/Projects/MedLands/
Sultanat Kilwa

**Sultanat Kilwa** je bio srednjovjekovni sultanat sa sjedištem u gradu Kilwa (na obali današnje Tanzanije), a koji je na vrhuncu moći kontrolirao cijelu Suahili Obalu. Prema predaji ga je u 10. vijeku osnovao Ali ibn al-Hasan Širazi, a perzijski princ iz Širaza. Njegova je porodica vladala Sultanatom sve do godine 1277. kada ju je zamijenila arapska porodica Abu Moaheb. Ona je na vlasti ostala sve do 1505. godine kada su je svrgnuli portugalski osvajači. Oko godine 1513. je Sultanat već bio razbijen na manje države, od kojih su mnogi postali protektoratom Sultanata Oman.

## Izvori

## Literatura
* João de Barros (1552–59) *Décadas da Ásia: Dos feitos, que os Portuguezes fizeram no descubrimento, e conquista, dos mares, e terras do Oriente.*, esp. Dec. I, Lib. 8, Cap. 6 (p.&nbsp;225ff)
* Bosworth, C.E. (1996) *The New Islamic Dynasaties: a chronological and genealogical manual*. New York: Columbia University Press.
* Damião de Goes (1566–67) *Crónica do Felicíssimo Rei D. Manuel*
* Freeman-Grenville, G.S.P. (1962) *The Medieval History of the Coast of Tanganyika, with special reference to recent archaeological discoveries* London.
* Horton, M. and J. Middleton (2000) *The Swahili: the social landscape of a mercantile society*, Oxford: Blackwell
* Rossini, C.C. (1899) "Vasco da Gama, Pedralvarez Cabral e Giovanni da Nova, nella cronica di Kilwah" *Atti del Terzo Congresso Geogafico Italiano, tenuto in Firenze, Società geografica italiana*, Firenze: Ricci, vol. 2, p.491-500.
* Strong, S. Arthur (1895) "The History of Kilwa, edited from an Arabic MS", *Journal of the Royal Asiatic Society*, January (No volume number), pp.&nbsp;385–431. online
* Theal, George McCall (1902) *The Beginning of South African History*. London: Unwin.

## Vanjske veze
* http://www.powerhousemuseum.com/collection/database/?irn=305390
980.

__NOTOC__
Godina **980.** (**[[rimske brojke|CMLXXX]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* Rimsko-njemački car Otto II se odriče svoje neposredne vlasti nad Lotaringijom.
* Notger osniva kneževinu-biskupiju Liege kao nezavisnu državu u Svetom Rimskom Carstvu, omogućivši razvoj valonskog jezika.
* U Rusiji počinje vladati Vladimir I od Kijeva.
* Dinastija Pala donosi kraj dinastije Kamboja u Bengalu.
* Topiltzin počinje vladati (približni datum).
* Grad Tula postaje prijestolnica Tolteka.
* U Danskoj sagrađen Vikinški kružni zamak u Trelleborgu.
* Samanidi na svojim dvorovima počinju u službenoj upotrebi koristiti dijalekt Dari koji će se proširiti po današnjem Iranu.
* Prema predaji perzijski trgovac Ali ibn Hasan osniva državu Kilwa na obali Istočne Afrike.

## Rođenja

* Avicenna, arapski filozof i ljekar
* Car Ichijō od Japana
* Godiva, grofica Mercije
* Humbert I od Savoje
* Leif Ericson, vikinški istraživač
* Malcolm II od Škotske
* Otto III, sveti rimski car
* Olof Skötkonung, kralj Švedske 995&ndash;1022 (približni datum)

## Smrti

* 28. 9. – Minamoto no Hiromasa, japanski plemić i muzičar
* Vācaspati Miśra, indijski filozof
* Jaropolk I od Kijeva, ruski knez

## Reference
Tula (Hidalgo)

**Tula**, službeno **Tula de Allende**, je grad i jedna 84 općina države Hidalgo u centralnom/istočnom dijelu Meksika. Općina pokriva područje od 305,8&nbsp;km² a godine 2005. je imala 93.296 stanovnika, od toga 28.432 u samom gradu. Izvan općine postoji i niz manjih gradova kao što su El Llano, San Marcos i San Miguel Vindho. Podijeljena je na 56 metropolitanskih zona (ZM), od kojih u samoj Tuli ima njih 

Nalazi se 100&nbsp;km sjeverno-sjeverozapadno od Ciudad Mexica. Najpoznatija je po ruševinama velikog predkolumbovskog grada poznatog kao Tollan, koji se nalazi na jugozapadnom rubu današnjeg grada.

## References

* Link to tables of population data from Census of 2005  INEGI: Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática
* Hidalgo  Enciclopedia de los Municipios de México 

## Reference

## Vanjske veze
* Encyclopaedia Britannica, Tula - full text article
* Tula social site
Kilwa Kisiwani

**Kilwa Kisiwani** je otok i istoimena općina u Tanzaniji, nadomak njene obale. Od 13. do 16. stoljeća su trgovci sultanata Kilwa razvili ovu otočku luku do te mjere da su joj se divili europski istraživači poput Vasca da Game. Zbog toga su njegove ruševine, zajedno s onima na otoku Songo Mnara, upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi još 1981. godine, a na popis ugroženih mjesta svjetske baštine dospio je zbog propadanja lokaliteta usljed različitih uzroka poput erozije ili zaraslosti biljkama.

## Historija

U 11. stoljeću otok Kilwa Kisiwani je prodan perzijskom trgovcu Ali bin Al-Hasanu koji je osnovao grad i Kilwanski sultanat. Slijedećih stoljeća Kilwa je izrasla u glavno trgovačko središte, njegov teritorij se prostirao i na kopno, uključujući grad Zimbabve. Trgovci s Kilwa Kisiwanija su trgovali zlatom i srebrom iz Zimbabvea, slonovačom iz Tanzanije, biserima i parfemima iz Arabije, te azijskim začinima, perzijskom lončarijom, i kineskim porculanom. Većina ukupne robe Indijskog oceana prolazila je kroz njihove ruke. Do 12. stoljeća Kilwa je, pod upravom Mahdalija, postala najsnažnija sila istočnoafričke obale. Omanski dokument *al-Maqama al Kilwiyya* iz oko 1200. godine navodi detalje misije koja je preobratila Kilwu na ibadizam (oblik islama odvojen od sunita i šijita). God. 1330., Abu Abdullah Ibn Battuta je zabilježio svoju posjetu gradu i pohvalio je poniznost i vjeru Kilwanskog vladara, sultana al-Hasan ibn Sulaimana. Iz ovog razdoblja potječe palača *Husuni Kubwa* i najveći dio Velike džamije (slika desno) koja je izgrađena još u 10. st.

Na vrhuncu moći u 15. stoljeću Kilwanski sultanat je vladao gradovima-državama kao što su: Malindi, Mombassa, Pemba, Zanzibar, Mafia, Comoro, Mozambik, Sofala; a imao je svoje trgovačke postaje s druge strane kanala na Madagaskaru. Početkom 16. stoljeća, Vasco da Gama je uspio izvući danak od ove bogate islamske države, ali je nedugo potom, 1505. god., portugalska flota, pod vodstvom Francisca Alemide, okupirala otok. Grad su zauzeli arapski plaćenici već 1512. godine i grad je uspio donekle povratiti svoj prijašnji utjecaj.

God. 1784. Kilwa je pala pod utjecaj omanskih vladara Zanzibara, a Francuzi su se utvrdili na sjevernom vrhu otoka. Grad je zbog učestalih sukoba napušten 1840-ih, a od 1886. do 1918. godine bio je njemačkom kolonijom.

Ozbiljnija arheološka iskapanja su otpočela tek 1950-ih kada su javnosti otkriveni spomenici poput palače Husuni Kubwa, Velike džamije i palače Mkutini. ovi spomenici su u velikoj opasnosti od erozije tla usljed padalina, ali i od vegetacije koja drobi njihove zidove.

## izvori

* Ross E. Dunn, *The Adventures of Ibn Battuta*, 2005., University of California Press, 
* H. Neville Chittick, *Kilwa: an Islamic trading city on the East African coast (2 Vols)*, 1974., Nairobi: British Institute in Eastern Africa

## Vanjske veze

* Kilwa Kisiwani na Aluka Digital Library
* Kilwa na stranicama fundacije World Monuments Fund Watch  Posjećeno 25. ožujjka 2011.
Kamboja-Pala dinastija Bengala

**Kamboja-Pala dinastija Bengala** je naziv za dinastiju hinduskih vladara koja je vladala dijelovima oblasti Bengal u 10. i 11. vijeku. O njoj postoje prilično oskudni podaci, a dio historičara vjeruje da predstavlja najistočniji ogranak starije dinastije/etničke grupe Kamboja. Njihov odnos prema mnogo bolje atestiranoj dinastiji Pala koja je vladala tim područjem je predmet sporova među historičarima; dio vjeruje da su Kamboja-Pala bili njihovi suparnici i vazali (pri čemu se spominju vjerske razlike, odnosno hinduizam Kamboja-Pala nasuprot budizma Pala; dio, pak, vjeruje da su Kamboja-Pala i Pala jedna te ista dinastija. Posljednji spomeni o njima nestaju početkom 11. vijeka.
Vikinška kružna tvrđava

**Vikinška kružna tvrđava** ili **vikinški kružni zamak** je naziv za utvrđenja u obliku kruga, karakteristična za područje današnje Danske i južne Švedske u Vikinškom dobu. Sagrađeno ih je ukupno šest. Pet njih je datirano u doba vladavine kralja Harolda Plavozubog od Danske (u. 986). Tvrđava uz Borgebyju je datirana u vrijeme blizu 1000. godine, ali je također moguće da ju je, barem djelomično, sagradio isti kralj.

Ova vrsta fortifikacije je dobila ime po prvom pronađenom primjerku - Trelleborgu kraj Slagelsea, gdje su iskapanja vršena između 1936. i 1941. Svi *trelleborzi* su kružnog oblika. Moguće je da su ih okruživale palisade koje možda i nisu bile striktno kružnog oblika.

Slične strukture pronađene su širom Sjeverne Evrope, posebno u Irskoj, ali nijedna od njih nema isti strog i precizan geometrijski dizajn kao skandinavske prstenaste tvrđave. Na obalama Nizozemska i Belgije postoje prstenasti dvorci sa određenim tačkama sličnosti.

## Popis ''trelleborga''

* Aggersborg kraj Limfjordena, Danska.
* Borgeby sjeverno od Lunda u Lödde Å u Skåneu, moderna Švedska.
* Borrering kraj Lellingea, Danska.
* Fyrkat kraj Hobroa, Danska.
* Nonnebakken kraj Odensea, Danska.
* Trelleborg kraj Slagelsea, Danska.
* Trelleborg kraj Trelleborga, Skåne, moderna Švedska.
* Rygge, Østfold, Norveška? ()

Tradicionalno se izraz *Trelleborg* tumači kao *tvrđava koju su sagradili robovi* (danska riječ za *slave* je *træl*), ali se može i tumačiti riječi trel (mn. trelle) za daske.

## Svjetska baština
Prstenaste tvrđave vikinškog doba iz Danske su 2023. god. uvrštene na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Ovih pet arheoloških lokaliteta čine sistem monumentalnih prstenastih tvrđava iz vikinškog doba koje dijele ujednačen geometrijski dizajn.
## Izvori
Trelleborg (Slagelse)

**Trelleborg** kraj Slagelsea na danskom otoku Zealand je jedna od šest vikinških kružnih tvrđava pronađenih do sada. Nalazi se sjeverozapadno od Slagelsea. Kada je sagrađena, nalazila se na poluotoku uronjenom u močvaru između dvije rijeke. Sa Velikim Beltom je bila povezana sa jezerom na kome su mogli ploviti vikinški brodovi; kroz vijekove je to jezero iščezlo. Vjeruje se da se njome kontrolirao pristup otoku Fyn i trgovački promet kroz Veliki Belt.

Arheološka iskopavanja na lokalitetu su obavljena između 1934. i 1942. Deondrokronološka istraživanja su otkrila da je Trelleborg najvjerojatnije sagrađen oko 981. Dio arheologa i historičara pretpostavlja da je vrlo brzo napušten nakon toga, pri čemu se pretpostavlja da je razlog bio požar, epidemija ili neka slična katastrofa; dio pretpostavlja da se to zbilo prije nego što je tvrđava uopće završena.

Prema njoj su nazvane sve slične vikinške tvrđave.

## Literatura
* Steen Wulff Andersen: *Vikingeborgen Trelleborg.* Museet ved Trelleborg, 1995
* Steen Wulff Andersen: *Trelleborg*. In: Reallexikon der Germanischen Altertumskunde Bd. 31. Berlin 2006. S. 157–160.
* Bent Jørgensen: *Et gensyn med navne Trælleborg*. In: Gillian Fellows-Jensen, Niels Lund: *Beretning fra fjortene tværfaglige vikingesymposium 1995.*
* Eva Nyman: *Trælleborg.* In: Reallexikon der Germanischen Altertumskunde Bd. 31. Berlin 2006. S. 118–119.

## Vanjske veze

* Info about the museum
Kneževina-biskupija Liège

**Biskupija Liège** ili **Kneževina-biskupija Liège** bila je država Svetog Rimskog Carstva u Niskim zemljama u današnjoj Belgiji. Status kneževine-biskupije je ishodila između 980. i 985. kada je biskup Notger, na mjestu biskupa Liegea od 972. godine, dobio status kneza-biskupa odnosno svjetovnu vlast nad Grofovijom Huy od cara Otona II.

Od 1500. je Kneževina-biskupija pripadala Donjorajnsko-vestfalskom okružju. Na čelu joj je bio knez-biskup Liègea. Teritorija je obuhvaćala najveći dio današnjih belgijskih provincija Liège i Limburg, kao i ekslave u drugim dijelovima Belgije i Nizozemske. Glavni grad je buio Liège (*Lüttich* na njemačkom i *Luik* na nizozemskmom). Nakratko je postala republika (Republika Liège) od 1789. do 1791, prije nego što je ponovno postala kneževina-biskupija 1791. Godine 1795. ju je za vrijeme Rata Prve koalicije zauzela i anektirala revolucionarna Francuska.

## Vanjske veze

* Map of the Prince-Bishopric of Liège in 1789 (Northern part)
* Map of the Prince-Bishopric of Liège in 1789 (Southern part)
Notger od Liègea

**Notker** ili **Notger od Liègea** (; (940 – 10. april 1008) bio je benediktinski redovnik od 972. biskup Liegea, a od 980. do smrti i knez-biskup Kneževine-biskupije Liege.

Prije imenovanja biskupom je 969. bio od strane Otona Velikog imenovan za carskog kapelana u Italiji. Godine 972. je imenovan biskupom Liegea. Kada ga je 980. Oton II imenovao biskupom Liegea, istovremeno mu je dao svjetovnu vlast nad tadašnjom Grofovijom Huy, čime je njegova biskupija postala državom Svetog Rimskog Carstva. Pod njegovom upravom je u Liegeu podignuta katedrala sv. Lamberta i osnovana škola koju su pohađali budući najeminentniji učenjaci tadašnje Evrope; u njegovo je doba Liege dobio nadimak "sjeverna Atena". 

U političkom je smislu bio vjeran pristaša cara Otona III. Kao diplomat je ishodio mirovni sporazum cara Heinricha II i francuskog kralja Roberta.

## Izvori
* Schoolmasters of the Tenth Century. Cora E.Lutz. Archon Books 1977.
* Notger de Liège at la civilisation au Xe siècle. Brussels. 1905.

## Vanjske veze
* http://www.archive.org/details/notgerdeligeet01kurtuoft Notger de Liège at la civilisation au Xe siècle. Brussels. 1905.
Valonski jezik

**Valonski jezik** (*Walon*) je romanski jezik, koji je bio dominantan jezik belgijskog regiona Valonije (oko 70%) i pograničnog područja Francuske do sredine 20. veka.

Jezik se pojavio u 13. veku, a njegova književnost u 16. Počev od francuske okupacije Valonije 1795, francuski jezik je promovisan u školstvu i državnoj upravi i danas dominira u upotrebi. Od 1990. valonski jezik ima zvanični status „regionalnog izvornog jezika“ (*langue régionale endogène*) u Frankofonskoj zajednici u Belgiji. Tada je standardizovana i njegova ortografija. Danas valonski poznaju uglavnom starije generacije, dok je retko njegovo poznavanje među mladima (10% u generacijama do 30 godina).

I valonski i francuski jezik se ubrajaju u jezike oil (*langue d'oïl*). Po neki lingvistima, valonski je jedan od severnih dijalekata francuskog. U valonskom se razlikuju 4 dijalekta. Valonski jezik se više razlikuje od standardnog francuskog jezika nego belgijski francuski jezik, koji je samo regionalna varijanta sa malo razlika.

Valonski jezik je karakterističan po arhaizmu i pozajmljenicama iz germanskih jezika.

## Primeri jezika

## Vanjske veze
* Gramatika valonskog jezika (na francuskom)  
* Union Culturelle Wallonne 
* Etnološki izveštaj o valonskom
* L'Arsouye onlajn novine na valonskom
* Englesko-valonski rečnik
Car Ichijō

bio je 66. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu, koji je vladao od 986. do 1011.

Prije stupanja na prijestolje osobno ime (*[[imina]]*) mu je bilo Kanehito*-shinnō*.. Bio je prvi (i jedini) sin cara En'yua i Fujiwara no Senshi, kćer Fujiwara no Kaneieja.

Za krunskog princa je imenovan 984. Kada je imao sedam godina, njegov prethodnik Kazan je abdicirao (što historičari tumače intrigama njegovog djeda), a Ichijo je preuzeo vlast. U stvarnosti je kao regent (*[[Sessho|Sesshō]]*) vladao Kaneie, a poslije njegove smrti 990. njegov sin Fujiwara no Michitaka. Ichijo je abdicirao u korist cara Sanjoa nekoliko dana prije vlastite smrti.

Ichijo je imao dvije carske supruge - Teishi (ili Fujiwara no Sadako), lćer Fujiwara no Michitake; te Shōshi (ili Akiko), kćer Michitakinog brata Fujiwara no Michinage. Ichijo je bio poznat kao veliki poklonik muzike i kulture, koja je u to vrijeme procvjetala na dvoru. Među dvorskim damama su bile Sei Shōnagon, autorica znamenite *[[Knjiga jastuka|Knjige jastuka]]* (Teishi) i Murasaki Shikibu (kod Shoshi).

## Izvori

## Literatura
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Moscher, Gouverneur. (1978). *Kyoto: A Contemplative Guide.* ; OCLC 4589403
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Vācaspati Miśra

**Vācaspati Miśra** (900&ndash;980) je bio idnijski filozof poznat kao osnivač Bhāmatī škole - jedne od glavnih Advaita Vedanta škola - (nazvane prema njegovom komenatoru Śankarinog teksta *Brahma-sūtra-bhāṣya*), te čije se djelo smatra pretečom škole Navya-Nyāya.

Vācaspati je bio Maithili Brahmin koji je živio kraj današnje granice Indije i Nepala (današnji Vachaspati Nagar (Andhra Thardhi), Madhubani). Podaci o njegovom životu su izgubljeni. Pisao je komentare o glavnim hinduističkim školama svog vremena, kao i tekst *Tattvabindu* u kome je opisao četiri različite teorije značenja riječi, te predstavio vlastitu teoriju pod nazivom *abhihitānvayavāda*.

## Literatura
* S.S. Hasurkar, *Vācaspati Miśra on Advaita Vedanta*. Darbhanga: Mithila Institute of Post-Graduate Studies, 1958.
* Karl H. Potter, "Vācaspati Miśra" (in Robert L. Arrington [ed.]. *A Companion to the Philosophers*. Oxford: Blackwell, 2001. )
* J.N. Mohanty, *Classican Indian Philosophy*. Oxford: Rowman & Littlefield, 2000. 
* V.N. Sheshagiri Rao, *Vācaspati's Contribution to Advaita*. Mysore: Samvit Publishers, 1984.
Minamoto no Hiromasa

bio je plemić i gagaku iz Heianskog perioda. Bio je najstariji sin princa Katsuakire i unuk cara Daigoa. Majka mu je b bila kćer Fujiwara no Tokihire.

Nakon što je degradiran, odnosno izgubio status člana carske porodice, postao je član klana Minamoto. Godine 934. je ušao u carsku službu i postepeno napredovao u hijerarhiji. Najviše je pažnje plijenio svojim muzičkim sposobnostima. Godine 966. mu je car Murakami naložio da sastavi *Shinsen gakubu*, muzičku antologiju. 

U japanskoj popularnoj kuturi (romani, mange, filmovi) se često pojavljuje kao partner i prijatelj Abe no Seimeija.
Rome (TV serija)

***Rome*** (na prostoru bivše Jugoslavije distribuiran pod naslovom ***Stari Rim*** ili ***Rim***) je američko-britansko-italijanska TV serija historijskog žanra koja se originalno prikazivala od 2005. do 2007 na programu britanskog BBC-ja, italijanskog RAI-ja i američke kablovske mreže HBO. Radnja serije je smještena u drevni Rim u burnom periodu transformacije Republike u Carstvo; započinje sa krajem galskih ratova 52. pne. a završava Oktavijanovim osvajanjem apsolutne vlasti nakon pobjede nad Markom Antonijem i Kleopatrom 30. pne. Protagonisti serije su Lucije Voren (koga tumači Kevin McKidd) i Tit Pulon (koga tumači Ray Stevenson), dva "obična" Rimljana koji sticajem okolnosti postaju svjedoci ili aktivno sudjeluju u mnogim važnim događajima.

Serija je predstavljala koprodukciju nekoliko najuglednijih televizijskih kuća svijeta, a s budžetom od 110 miliona dolara jedan od najskupljih projekata u televizijskoj historiji. Najvećim je dijelom snimana u znamenitim rimskim studijima Cinecitta. Usprkos uglavnom pohvalnim kritikama, nakon dvije sezone je odlučeno da se snimanje obustavi, pri čemu se kao razlog navodila visoka cijena, odnosno nesklonost BBC-ja da sudjeluje u daljem projektu.

## Vanjske veze

*  on BBC.co.uk
*  on RAI.it
*
Umberto I Bjeloruki

**Humbert I.** (oko 980.–1047./1048.) bio je prvi grof Savoje od 1032. kad je grofovija Vienne, koja je prodana nadbiskupu Vienne, podijeljena između grofovije Albon i Maurienne. Humbert je bio plemenitog podrijetla, moguće iz Saksonije, Italije, Burgundije ili Provanse. On osobno je rođen u Maurienne.

Isto je bio nazivan Bjeloruki zbog njegove velikodušnosti, ali ova titula možda je pogreška u prijevodu s ranog latinskoga. Vjerojatno se odnosi na boju zidova u dvorcu, a ne na ruke.

Za vrijeme rata između brugundskoga kralja Rudolfa III. i car Henrika II, Humbert je podržavao potonjeg sa životnim namirnicama i vojnicima, zato što je bio povezan sa carskom obitelji vjenčanjem. Stoga 1003. car ga je postavio za grofa Aoste, planinske regije tada u sastavu Burgundije, a danas u sastavu Italije i darovao mu sjevernu Viennu kao nagradu. Humbert je zauzvrat štitio desno krilo Henrikove vojske za vrijeme invazije na Italiju 1004. 

Humbertova zemlja je u osnovi bila samostalna nakon smrti Henrika. Njihova nepristupačnost i manja važnost dovela je ih do toga da su bili zanemarivi u borbi za vlast koja je izbila nakon smrti cara. Humbert je 1032. dobio Maurienne od cara Konrada II. kojemu je pomogao u talijanskoj kampanji protiv Aiberta, nadbiskupa Milana. Umro je u Hermillonu.

Humbert je bio oženjen sa Ancillom od Lenzbourga i imao najmanje četiri sina:
* Amadeus I., nasljednik
* Aimone (umro 1054. ili 1055.), biskup Siona
* Burchard (umro 1068. ili 1069.), nadbiskup Lyona
* Otto, naslijedio brata.
980-e

**980-e** su decenija koja je počela 1. januara 980. i završila 31. decembra 989. 

## Događaji i trendovi
* 981/982 - Erik Crveni otkriva Grenland.
* 985/986 - Bjarni Herjólfsson postaje prvi Evropljanin koji će ugledati kopno Sjeverne Amerike.
* 987 - Hugo Capet okrunjen za francuskog kralja čime počinje vladavina dinastije Capet.
* 988 - Počinje službeno pokrštavanje Rusije.

## Izvori
Lista epizoda serije Rome

*[[Rome (TV serija)|Rome]]* (*Stari Rim*) je TV-serija koja se originalno prikazivala od 2005. do 2007. u dvije sezone. Prva sezona je (2005) imala 12, a druga (2007) 10 epizoda. Ukupno je snimljeno i prikazano 22 epizode.

## Epizode
U donjoj tablici broj u *"Serija #"* označava broj epizode cijele serije, a broj u *"Sezona #"* broj epizode u odnosu na sezonu.

### Sezona 1: 2005

### Sezona 2: 2007
 

## Vanjske veze
* IMDb - Rome
The Stolen Eagle

***The Stolen Eagle*** (doslovno: "Ukradeni orao") je pilot, odnosno prva epizoda britansko-američko-italijanske TV-serije ''Rome'', originalno emitirana 25. augusta 2005. Režirao ju je Michael Apted, a scenario napisao Bruno Heller. Na samom početku je gledateljima ukratko objašnjena politička kriza Rimske Republike, a radnja počinje 52. pne. nedugo nakon bitke kod Alezije kojom su okončani galski ratovi, a Cezar stekao ogroman ugled, moć i bogatstvo kojim ugrožava dotadašnju rimsku elitu, uključujući svog dotadašnjeg prijatelja i saveznika Pompeja.

## Vanjske veze
* 
* Plot Summary  at TV.com 
* Plot Summary  at HBO
Roberto Di Matteo

**Roberto Di Matteo** (Schaffhausen, 29. svibnja 1970.) je talijanski umirovljeni nogometaš i trener rođen u Švicarskoj, bivši trener londonskog Chelseaja, kojeg je preuzeo nakon odlaska Andréa Villasa-Boasa. Igrao je na poziciji srednjeg igrača, a tijekom karijere je igrao u švicarskim klubovima FC Schaffhausen, FC Zürich i FC Aarau, prije nego je potpisao za S.S. Lazio, a kasnije i za Chelsea FC, kojeg je tada vodio Ruud Gullit. Za talijansku reprezentaciju nastupio je 34 puta i postigao 2 pogotka, a nastupao je i na Euru 1996. i Svjetskom prvenstvu 1998. godine. U mirovinu je otišao u veljači 2002. godine, u dobi od 31 godine, zbog problema s ozljedama. Godine 2008. dobio je prvi trenerski posao, u klubu Milton Keynes Dons, a kasnije je bio trener West Bromwich Albiona te pomoćni i glavni trener Chelseaja. Iako je momčad preuzeo pred kraj sezone 2011./12., Di Matteo je s *Bluesima* osvojio FA Kup i Ligu prvaka, ostvarišvi neočekivanu rekonstrukciju londonske momčadi. Osvajanjem Lige prvaka, Di Matteo je postao prvi trener Chelseaja koji je podigao taj pehar. Nakon serije lošijih rezultata, 21. studenog 2012. dobio je otkaz u klubu.
Bert van Marwijk

**Lambertus "Bert" van Marwijk** (Deventer, 19. svibnja 1952.) je nizozemski nogometni trener, izbornik i bivši igrač, reprezentativac te izbornik australske reprezentacije. U karijeri je igrao za Go Ahead Eagles, AZ, MVV Maastricht, Fortuna Sittard, FC Assent, a za reprezentaciju je nastupio samo jednom, kada ga je u na prijateljsku utakmicu protiv Jugoslavije pozvao izbornik Rinus Michels. Godine 1982. započeo je s trenerskim poslom. Isprva je trenirao nekoliko omladinskih momčadi, onda nekoliko slabijih klubova da bi 2000. prvi put postao trener Feyenoorda, s kojim će 2002. osvojiti Kup UEFA. Dvije godine provest će u Borussiji Dortmund, da bi se na jednu sezonu ponovo vratio u Feyenoord iz kojeg je 2008. otišao kako bi postao izbornik reprezentacije. Na Svjetskom prvenstvu 2010. osvojio je drugo mjesto. Iako je, nakon uspješnih kvalifikacija za Euro potpisao novi četverogodišnji ugovor, van Marwijk je nakon debalka na prvenstvu (0 bodova iz 3 utakmice, a imali su status favorita) podnio ostavku.
Didier Drogba

**Didier Yves Drogba Tébily** (Abidjan, 11. ožujka 1978.) je nogometaš iz Obale Bjelokosti koji trenutno igra za Montreal Impact. Ujedno, Drogba je i bivši kapetan i najbolji strijelac u povijesti svoje nacionalne reprezentacije. Za Chelsea je postigao više pogodaka nego ijedan strani igrač te je treutno četvrti najbolji strijelac u klupskoj povijesti iza Franka Lamparda. Među najboljim sposobnostima ističu mu se kontrola lopte, fizička snaga i zračna igra.

Nakon omladinske karijere, Drogba je prvi profesionalni nastup zabilježio s 18 godina u tadašnjem drugoligašu Le Mansu. Prvi profesionalni ugovor potpisao je tek s 21 godinom, a pravi potencijal otkrio je tek tijekom sezone 2002./03. kada je u 34 nastupa za En Avant de Guingamp postigao 17 golova. Tijekom iste sezone zabilježio je prvi nastup za reprezentaciju, a prvi gol postigao je u veljači sljedeće godine. Godine 2003. prešao je u Olympique de Marseille za £3,300,000. Uspjeh mu se u Marseilleu nastavio te je bio treći strijelac lige s 19 golova, a klubu je pomogao doći do finala UEFA Kupa 2004. godine.

Sljedeće sezone, Drogba je prešao u Chelsea FC za rekordna £24,000,000, čime je postao najsuplji igrač Obale Bjelokosti u povijesti. Već 2005. godine, Drodba je postigao odlučujuće golove u finalu Liga kupa i FA Community Shielda te je pomogao svom klubu da osvoji naslov prvaka Engleske. Svjetsku popularnost i priznanja stekao je 2006. godine kada je Chelsea osvojio drugu titulu prvaka, a Drodba je istovremeno postao nacionalni kapetan. Na Svjetskom prvenstvu iste godine, Drodba je postigao prvi pogodak za svoju reprezentaciju na tom natjecanju te je izabran za Afričkog nogometaša godine. Sljedeću sezonu završio je kao najbolji strijelac lige s 20 golova te je postigao pobjedničke golove u finalima FA Kupa i Liga kupa. Svoj drugi FA Kup osvojio je 2009. godine, kada je postigao izjednačujući pogodak. Tijekom sezone 2009./10., Drogba je bio ključna karika u osvajanju prvog *Doublea* -u povijesti Chelseaja. Godine 2010. postigao je 29 pogodaka i ponovo osvojio Zlatnu kopačku te postigao jedini pogodak u pobjedi Chelseaja nad Portsmouthom u finalu FA kupa. Još jedan pogodak postigao je protiv Liverpoola u finalu Liga kupa 2012. godine. Tim se golom upisao u povijest kao jedini igrač koji je postigao golove u 4 finala FA kupa i čak 7 finala Liga kupa. Također, Drogba je odigrao ključnu ulogu u finalu Lige prvaka 2012. godine - postigao je izjednačujući pogodak u 88. minuti i pobjednički jedanaesterac tijekom raspucavanja da bi na kraju bio proglašen igračem utakmice. Bio je to Chelseajev prvi naslov pobjednika Lige prvaka.

Osim bavljenja nogometom, Drogba je poznat kao mirovni aktivist u svojoj zemlji te je uvelike doprinio u zaključivanju građanskog rata i prestanku borbi nakon pet godina ratovanja. Godine 2010. uvršten je na *[[Time (časopis)|Timeov]]* popis 100 najutjecajnijih osoba na svijetu.
Robin van Persie

**Robin van Persie** (Rotterdam, 6. kolovoza 1983.), bivši nizozemski nogometaš i reprezentativac, aktualni trener Feyenoorda. Van Persie je produkt Feyenoordove omladinske škole, a Arsenalu se pridružio 2004. Kapetan je postao 16. kolovoza 2011. godine. Njegov stil igre i sposobnosti dosta su često uspoređivani s onima nizozemske legende Marca van Bastena. 

Kako su mu oba roditelja bili umjetnici (majka slikarica i dizajnerica, otac kipar), van Persie je potican da krene njihovim stopama, ali je preferirao nogomet te se 1998. pridružio omladinskoj školi kluba SBV Excelsior. Ipak, a nogometnu scenu probio se igranjem u matičnom klubu Feyenoordu, s kojim je 2002. osvojio Kup UEFA. U sezoni 2001./02. proglašen je Nizozemskim nogometnim talentom godine. Zbog neslaganja s trenerom Bertom van Marwijkom, van Persie je 2004. za £2,750,000 prešao u London, gdje je s Arsenalom potpisao dugogodišnji ugovor kao zamjena za umirovljenu legendu Dennisa Bergkampa. U svojoj prvoj sezoni u Engleskoj, osvojio je FA Community Shield i FA Cup. Za igrača mjeseca Premier lige izabran je 3 puta. U sezoni 2008./09. bio je najbolji asistent lige s 11 asistencija, a u sezoni 2011./12. proglašen je i najboljim strijelcem i igračem lige. 

Za reprezentaciju je nastupao od 2000. godine kao član mladih generacija (U-17, U-19, U-21), a prvi nastup za seniorsku vrstu imao je u prijateljskoj utakmici protiv Rumunjske 2005. godine. Mjese dana kasnije, postigao je i prvi reprezentativni gol u 4:0 pobjedi protiv Finske. Nastupao je na svjetskim prvenstvima 2006. i 2010. te na europskom 2008.
Russians

**"Russians"** je pjesma Stinga s njegovog debitantskog solo albuma *[[The Dream of the Blue Turtles]]*, izdana 1. studenog 1985. godine. Pjesma je također izdana kao singlica. U pjesmi, Sting oštro kritizira i upozorava na posljedice Hladnog rata, uz poseban naglasak na doktrinu o osiguranom uzajamnom uništenju (*"there's no such thing as a winnable war/It's a lie we don't believe anymore"*). Stoga se nada da i "Rusi vole svoju djecu" (ikonski i kultni stih *"Russians love their children too"*), jer to vidi kao jedini način da se spriječi razorni nuklearni holokaust kojeg može uzrokovati nuklearno oružje (*"Oppenheimer's deadly toy"*).

Na samom početku pjesme, legendarni sovjetski novinar i reporter Igor Kirillov kaže otprilike sljedeće: *"... (Britanska) Premijerka opisala je razgovore sa šefom delegacije, Mihailom Sergejevičem Gorbačovim, kao konstruktivne, praktične i kao prijateljsku razmjenu mišljenja ..."*. Ovaj izvještaj kojeg Sting koristi vjerojatno se odnosi na sastanak Mihaila Gorbačova i Margaret Thatcher iz 1984. godine. Tadašnji sovjetski vođa bio je Konstantin Černjenko.

Pjesma "Russians" kao temu koristi glazbu iz filmske suite *[[Poručnik Kijé]]*, koju je napisao Sergej Prokofjev.

Pjesma je najveći hit bila u Francuskoj, gdje je tri tjedna bila na drugom mjestu top lista, a među najslušanijih 50 bila je čak 19 tjedana. Trenutno je "Russians" 636. najprodavaniji singl u Francuskoj svih vremena.

## Historija

U intervjuu kojeg je Sting 2010. dao za World Entertainment News Network, priznao je kako je pjesma nastala gledanjem sovjetske televizije preko satelita: 

Sting je ovo pjesmu uživo izveo na dodjeli nagrade Grammy 1986. godine uz pratnju benda i bubnjara, dok je on svirao gitaru u crnom fraku. Izvedba je pobrala ovacije publike, a 1994. izdana je u sklopu albuma *Grammy's Greatest Moments Volume I*. Video izvedbe s Grammyja dostupan je na ovom linku.

## Pop-kultura

U komediji *[[Peep Show]]*, lik po imenu Jeremy Osborne razmišlja: *"Misliš li da je on stvarno razmišljao, [[Sting]], o tome vole li Rusi svoju djecu?"*. Na njegov upit, Mark Corrigan odgovara: *"Ne, to je retoričko pitanje, kao 'Osjećaš li Silu?' ili 'Znaju li da je Božić?'"*.

Parodija pjesme pojavila se u satiričkoj emisiji *[[Spitting Image]]* te je koristila izrazito apstraktne koncepte radi postizanja rime, a referirala je i na Stingovu raniju učiteljsku karijeru.

## Popis pjesama

; 7" single
# "Russians" – 3:57
# "Gabriel's Message" – 2:15

; 12" maxi
# "Russians" – 3:57
# "Gabriel's Message" – 2:10
# "I Burn for You" (live) – 4:40

## Tehnička ekipa

* Fotograf - Anton Corbijn
* Snimljeno u Zapadnoj Njemačkoj u produkciji Polygrama

; "Russians"
* Tekst: Sting
* Glazba: Sergej Prokofjev
* Dorada: Jim Scott
* Produkcija: Pete Smith

; "Gabriel's Message"
* Tekst: Tradicionalna pjesma
* Aranžman: Sting
* Mix i snimanje: Pete Smith

; "I Burn for You"
* Tekst: Sting
* Mix, snimanje i produkcija: Pete Smith

## Certifikati

## Top liste

## Reference

## Vanjske veze
Predsednički izbori u Srbiji 2012.

**Izbori za predsednika Republike Srbije 2012.** su održani 6. maja 2012. Istog dana, održani su i parlamentarni izbori, izbori za poslanike skupštine Vojvodine, odnosno lokalni izbori u onim opštinama i gradovima gde odbornicima ističe mandat, ali ne i na teritoriji Kosova i Metohije, čime će birači prvi put posle 1992. godine izlaziti na opšte izbore.

Petogodišnji mandat predsedniku Borisu Tadiću je isticao 15. februara 2013. Prema Zakonu o izboru predsednika Republike, na birališta mora da se izađe od 30 do 60 dana od dana raspisivanja izbora.
5. aprila 2012. Boris Tadić je podneo ostavku na funkciju predsednika Republike, čime je skratio svoj petogodišnji mandat, omogućivši time održavanje opštih izbora. Predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić Dejanović je istoga dana raspisala predsedničke izbore za 6. maj 2012. godine i preuzela mesto vršioca dužnosti predsednika Republike do izbora novog predsednika.

Žrebom 20. aprila 2012. je određen redosled predsedničkih kandidata na glasačkom listiću:

## Kandidati

## Rezultati

Prema prvim procenama, u drugom krugu vodi kandidat Srpske napredne stranke Tomislav Nikolić.

## Povezano
* Predsednik Republike Srbije
* Izbori u Srbiji 2008.
* Izbori u Srbiji 2012.

## Izvori

## Vanjske veze

* I predsednički izbori 2012.
* I predsednički izbori 6. maja?, B92
* Tadić: Odluka o predsedničkim izborima u utorak ili sredu
* Dejanović: Još čekam Tadićevu odluku
* Đukić Dejanović: Predsednički izbori u Srbiji biće održani 6. maja
Napolica

**Napolica** je sistem obrađivanja poljoprivrednog zemljišta, po kojem zakupac ne plaća zakupinu u novcu zemljoposjedniku, već dijelom uroda, obično polovicom. *Napoličarsvo* je bilo prelazni oblik proizvodnje iz feudalizma u kapitalizam. 

*Napoličarstvo* ima dugu historiju, i širok raspon oblika i vrsta ugovora. Neki oblici *napoličarskih ugovora* plod su tradicije, a neki su uređeni zakonskim aktima, kao što je talijanska *mezzadria*, francuski *métayage*, španjolski *mediero*, ili sistem po islamskim zemljama *muqasat*, koji postoji u šerijatskom pravu. 

Kod *napolice* obje ugovorne strane i vlasnik i nadničar, snose zajedno rizik uspjeha ili neuspjeha, a nadničar ima motiv da žetva uspije

## Historija
*Napoličarstvo* se počelo širiti po Evropi od sredine 15. vijeka, kao efikasniji način od klasičnog feudalnog sistema. *Mezzadria* je u Italiji bila poznata već od 13. vijeka, *métayage* u drugom dijelu južne Francuske od 14. vijeka. U Holandiji sjeverna Francuskoj i Engleskoj to je postao rašireni model u 17. vijeku kad se povećao broj stanovnika. *Napoličarstvo* je postalo efikasnije od zakupa i prisilnog tjeranja kmetova na tlaku, jer su napoličari bili motiviraniji da povećaju proizvodnju, a time i svoj prihod, iako je zahtjevalo veće napore vlasnika zemljišta, u nadzoru svojih napoličara. 

*Napoličarstvo* se raširilo po kolonijalnoj Africi, Škotskoj i Irskoj od 19. vijeka. Po južnim državama Sjedinjenih Američkih Država *napoličarstvo* se raširilo nakon Američkog građanskog rata u periodu poznatom kao Američka obnova koji je trajao od 1865. - 1877. Jug je bio devastiran ratom, sa dovoljno zemlje, ali bez novca za plaće i poreze, ukinuto je ropstvo pa se većina bivših robova našla na cesti, kako nisu imali novca za kupnju zemlje, prihvaćanje rada kod bivših plantažera - ovaj put kao napoličari za njih je bio jedini izlaz. 

Američki napoličari, morali su zapravo urod dijeliti na troje, sa vlasnikom zemljišta te sa kreditorom koji im je davao sjeme i opremu na kredit

*Napoličari* su imali veći poticaj da efikasnije i bolje rade, - jer su od veće žetve imali više koristi. Ali sistem napolice bio je u cjelini manje efikasan nego robovski rad na velikim plantažama, gdje je postojala veća i efikasnija podjela rada. 

*Napoličarstvo* je i danas široko rasprostranjen model poljoprivredne proizvodnje u mnogim siromašnim ruralnim područjima, naročito u Pakistanu i Indiji.
## Napoličarstvo po jugoslavenskim prostorima
*Napoličarstvo* se počelo sporo širiti po austrugarskim dijelovima bivše Jugoslavije (Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Vojvodina) od 1848., kad je ukinuto kmetstvo (iako je ono stvarno ukinuto tek 1918.), isti proces odvijao se i po Srbiji i Crnoj Gori. U zemljama pod osmanskom vlašću Sandžak, Makedonija i Kosovo *napoličarstvo* se počelo širiti tek od kraja 19. vijeka, uvođenjem sistema čivluka. 

## Izvori

 
## Vanjske veze
* Sharecropping System
SM City Cebu

**SM City Cebu** je trgovački centar u filipinskom gradu Cebu. Predstavlja četvrti trgovački centar u vlasništvu poduzeća SM Prime Holdings i četvrti po veličini trgovački centar na Filipinima. Otvoren je 1993. a godine 2007. je otvoreno i novo krilo. U njemu se od 2008. nalazi i IMAX kino-dvorana.

## Vanjske veze

* SM City Cebu http://www.smprime.com/smprime/index.php?p=671&mall=33 
* SM Prime Holding