Torlački dijalekti

**Prizrensko-timočki dijalekt**, jedna od četiriju dijalektalnih grupa srpskohrvatskoga jezika, uz čakavski, kajkavski i štokavski. Govori se u južnoj i istočnoj Srbiji, severozapadnoj Severnoj Makedoniji (Kratovo-Kumanovo) i zapadnoj Bugarskoj (Belogradčik-Trn-Breznik). Neki lingivsti ga klasifikuju kao drugi dijalekat srpskog jezika, pored istočno-štokavskih podijalekata.

Torlački dijalekat nije standardizovan, a pojedini njegovi podijalekti dosta se međusobno razlikuju u nekim osobinama.

## Klasifikacija
Mišljenja lingvističara oko torlačkog dijalekta su podeljena. Neki srpski lingvisti i pojedini hrvatski (kao što su Milan Rešetar, Pavle Ivić i Dalibor Brozović) smatraju da torlački treba da se klasifikuje Torlački dijalekat kao staroštokavski dijalekt, pri čemu ga nazivaju "prizrensko-timočki dijalekat", zato jer neki podijalekti ovog dijalekta koriste rečcu *šta* sa tim značenjem (što je osobina koju imaju i bugarski i makedonski jezik). Menjinsko mišljenje je da torlački treba da se svrsta kao nezavisan dijalekat-narečje zbog toga što je to prelazni govor između istočnoštokavskih-srpskih dijalekata, severnomakedonskih dijalekata i zapadnobugarskih dijalekata.

## Napomene o govoru
Standardni srpski jezik zasnovan na istočnim štokavskim dijalektima severne Srbije u oblasti Valjevo, ekavski izgovor uz uticaj prelaznih govora zapadnog Sandžaka Loznica, standardni makedonski jezik zasnovan je na centralnim i zapadnim dijalektima u okolini Prilepa, a standardni bugarski jezik na dijalektima centralne i istočne Bugarske u oblasti Veliko Trnovo, torlački dijalekt nije standardizovan na nivo jezika zato ni u jednoj od tri zemlje nema zvanični status. Šta se tiče vokabulara može biti da se u Rumuniji razvio najdiferentniji govor tog tipa gde su Hrvati Krašovani, razvili mešavinu torlačih, bugarskih, rumuniskih, štokavskih i kajkavskih govora. Taj karašovanski govor razvijao se pod uticajem komšijskih srpskih govora iz Timočke krajine (sadašnja Srbija) i pod uticajem banatskobugarskog. Osim toga na karašovanski govor nije uticao standardni jezik sve do devedesetih godina dvadesetog veka kada se Rumunija otvorila prema svetu a Karašovani su masovno odlazili u Hrvatsku i sa sobom donosili uticaj modernog hrvatskog standardnog jezika, zato se danas više nego ikada pre ovaj govor menja. U svim ostalim oblastima u opšte slovenskim i južnoslovenskim zemljama govor je pod velikim uticajem nacionalnog standardnog jezika, naročito u pogledu novih reči, oblika i pojava.

### Rečnik
Osnovni torlački rečnik deli većinu reči sa slovenskim korenom sa srpskim, bugarskim i makedonskim, ali je tokom vremena pozajmio puno reči iz turskog, rumunskog i albanskog jezika. Takođe, sačuvao je mnoge reči koje su u standardnim jezicima arhaizmi ili reči sa drugačijim značenjem. Kao i druge crte, delovi rečnika se razlikuje po poddijalektima, npr. Krašovani ne moraju razumeti Gorance.

### Gubljenje glasa /h/
Jedinstvena odlika makedonskog, torlačkog i velikog broja srpskih dijalekata kada se porede sa ostalim slovenskim jezicima je da, tehnički, oni nemaju fonemu . Glas **h** je rezervisan uglavnom za pozajmljenice, i toponime u Makedoniji. U Standardnom makedonskom, koji je zasnovan na govoru Prilepa, reči *hiljada* i *hitno* su *iljada* i *itno*.
### Samoglasno /l/
Torlački je na mnogo mesta sačuvao staro samoglasno , koje, kao i samoglasno  može bez samoglasnika činiti slog. Ova osobina se sačuvala samo još u češkom i slovačkom. U standardnom srpskom, hrvatskom i bosanskom, samoglasno  je postalo  i . U Bugarskom, pre njega je obično samoglasnik koji se obeležava sa ъ. Nisu svi torlački poddijalekti sačuvali ovu osobinu u potpunosti, već se ona na nekim mestima i menja u , , [] ili .http://www.matica.hr/Kolo/kolo0401.nsf/AllWebDocs/torl 

## Književnost
Književnost na torlačkom je retka, jer ovaj dijalekt nikada nije bio zvanični jezik nijedne zemlje niti njenog dela, a pismenost ove oblasti uglavnom se vezuje za pravoslavno sveštenstvo, koje je uglavnom pisalo crkvenoslovenskim.

Srpski pisac Borisav Stanković je dosta koristio torlački u svojim pripovetkama, u kojima je opisivao živote ljudi u južnoj Srbiji dvadesetog veka. Pisac komedija Stevan Sremac, iako je rođen u Vojvodini, proveo je deo života u južnoj Srbiji, i njegove pripovetke *[[Zona Zamfirova]]* i *[[Ivkova slava]]* govore o mentalitetu i dijalektu ovih ljudi.

## Literatura
* *Дијалекти источне и јужне Србије*, Александар Белић, Српски дијалектолошки зборник, 1, 1905. 
* *Sprachatlas Ostserbiens und Westbulgariens*, Andrej N. Sobolev. Vol. I-III. Biblion Verlag, Marburg, 1998. 
* *Encyclopedia of the Languages of Europe*, Glanville Price, Blackwell Publishing, p.&nbsp;423.
* *Language and Conflict: A Neglected Relationship*, Dan Smith, Paul A Chilton - Language Arts & Disciplines, 1998, Page 59
* *South Slavic and Balkan Linguistics*, A. Barentsen, Rodopi, 1982
* *Hrvatska dijalektologija 1*, Josip Lisac, Golden marketing – Tehnička knjiga, Zagreb, 2003.
* *The Slavonic Languages*, Bernard Comrie, Greville G Corbett - Foreign Language Study, 2002, pp 382–384.
* *Български диалектен атлас*, Том 3. Югозападна България : Ч.1. Карти и Ч. 2. Статии, коментари, показалци / Под общата редакция на Стойко Стойков ; Отговорен редактор Кирил Мирчев. София, Издателство на БАН, 1974.
* *Български диалектен атлас*, Том 4. Северозападна България :Ч. 1. Карти и Ч. 2. Статии, коментари, показалци / Под общата редакция на Стойко Стойков ; Отговорен редедактор Иван Кочев. София, Издателство на БАН, 1980 (част 1); 1981 (част 2).

## Povezano
* Balkanska jezička zajednica
* Štokavsko narečje
* Goranci
* Janjevci
* Krašovani

## Vanjske veze
* Karta Pavla Ivića štokavskih dijalekata 
* Članak Josipa Lisca 
* Torlačka internet strana