open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mijaca

**Mijaca** su naselje u općini Vrgorac, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska. U Mijacima se nalazi crkva Velike Gospe,koja je i zaštitnica mjesta, koju Mijaca dijele sa selom Jabukom (BIH). Selo se nalazi tik uz granicu Republike Hrvatske s Bosnom i Hercegovinom.Crkva Velike Gospe stara je preko 150 godina, ne zna se tocno početak izgradnje,te je temeljito obnovljena tijekom zadnjih nekoliko godina iskljucivo doprinosom samih mijacana kako iz samog mjesta tako i doprinosom iseljenika.Mijaca imaju i četverogodišnju pučku školu. 2007. godine selo je dobilo i uličnu rasvjetu. Selo se sastoji od više zaselaka( Kurilji, Grljušići, Vlaka, Draga, D.Rose.). S juga selo štiti brdo Dobriševica (Mijačko brdo).U Mijacima se nalaze sljedeća prezimena: *Kurilj, Grljušić, Roso, Opačak, Grubišić, Ivandić* .Mijaca nemaju vlastitu župu ,već pripadaju župi "Gospe od Zdravlja" Poljica Kozička kojoj su pripojeni 1955.godine,a do tada su pripadali župi Stilja.Prema popisu stanovništva iz 2001.godine u Mijacima je živjelo 126 osoba ,ali je tendencija stalnog opadanja broja žitelja.
Kretanje stanovništva za naselje Mijaca za **1981.godinu-298 stanovnika, 1991.godinu- 163stanovnika i 2001.godinu**- **126** **stanovnika**.Pad broja stanovnika započeo je već nakon 1921.godine,ali nikada pad nije bio tako velik kao u razdoblju 1971.-1981.godine.Mijaca su najveći gubitak doživjela tijekom i nakon II. Svjetskog rata,kada su iz ovog malog mjesta stradala 23 hrvatska vojnika.Po ostvarenju samostalne Hrvatske Mijačani su podigli spomen obilježje svojim sumještanima koji su poginuli u II.svjetskom ratu ,i na taj način Im odali počast.Mijaca pripadaju pod Grad Vrgorac,te su organizirana kao Mjesni odbor.Mijacani
Ravča

**Ravča** je naselje u općini Vrgorac, u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Poznato je kao čvor autoceste A1. Ravča je i polazište buduće Spojne ceste Ravča (A1) - Drvenik (D8).

Grad Vrgorac planira na području Ravče izgraditi gospodarsku zonu, kako bi potakao razvitak ovoga kraja i otvaranje novih radnih mjesta.

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, u naselju živi 184 stanovnika.

## Galerija

Image:A1 Ravča.jpg|Naplatne kućice autoceste A1 kod Ravče
Image:Ravča 02.jpg|Ravča iz smjera zapada


## Reference

## Vanjske veze
*Grad Vrgorac
Vina (Vrgorac)

**Vina** je malo selo nedaleko Vrgorca, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Geografija

Selo je ime dobilo po svome smještaju, jer Vina se nalaze između 4 brda. U početku se htjelo nazvati Vijenac poslije Vinac i na kraju Vina.

## Stanovništvo

Selo ima približno 200 stanovnika. U zadnjih 15 godina stanovništvo se smanjilo za 47 posto, uvjetovano ratom, emigracijama u Australiju, Njemačku, Argentinu i još neke zemlje.

## Historija

U Vina su prvi došli Franići iz Makarske 1636. godine

## Vanjske veze
*Grad Vrgorac
Banja (Vrgorac)

**Banja** je selo u Splitsko-dalmatinskoj županiji. 

## Upravna organizacija
Upravnom organizacijom dijelom je Grada Vrgorca.

## Promet
Nekoliko km južno prolazi cesta E65.
Lelije Cipiko

**Lelije Cipiko** (Trogir, 11. kolovoza 1721. - Split, 24. ožujka 1807.), trogirski plemić, splitski nadbiskup i posljednji *[[primas]] Dalmacije i cijele Hrvatske* (1784.-1807.).

Podrijetlom je iz poznate trogirske plemićke obitelji Cipiko (*Ćipiko*, *Cippiko*). Odrastao je u Kaštel Starom. Nakon završenog školovanja u Trogiru, nastavio je školovanje u hrvatskom zavodu u Loretu, da bi na sveučilištu u Padovi stekao doktorat iz crkvenog i civilnog prava.

Po povratku u domovinu, obavljao te kanoničke i arhiđakonske službe u trogirskoj biskupiji, papa Pio VI. (1775.-1799.) imenovao ga je 1783. godine šibenskim biskupom, zatim sljedeće godine trogirskim te iste godine splitskim nadbiskupom.

Nakon pada Mletačke Republike 1797. godine i u početku austrijske uprave, zalagao se za sjedinjenje Dalmacije s banskom Hrvatskom te je u tom smislu vodio pregovore sa zagrebačkim biskupom Maksimilijanom Vrhovcem i austrijskim carem Franjom II.

## Napomene

## Vanjske veze
* Lelij Cipiko - Hrvatski biografski leksikon
Mate Šimunović

**Mate Šimunović** (Stilja kod Vrgorca, 1900. − Vrgorac, 1969.), hrvatski svjetski putnik.

Na put je krenuo 1928. godine i tijekom 19 godina s psom Globusom Mate Šimunović je prevalio biciklom, pješice i jedrilicom 360.000 kilometara na pet kontinenata. Na svom putovanju obišao je 70 države. Stigao je i do brojnih otoka u Indijskom i Tihom oceanu.

Svojedobno su o njegovim putovanju pisale ugledne novine poput New York Timesa, La Prensa, El Telegrafo i niz drugih.

Mate je o svojem putovanju vodio dnevnik i snimio brojne fotografija.

Vratio se u svoju domovinu 1947. gdje su ga ubrzo u Zagrebu uhitili suradnici UDBE. Jugoslavenska mu vlast do njegove smrti 1969. nije dopustila izlazak iz države i nastavak putovanja.

Stipe Božić je snimio dokumentarni film *Mate Svjetski* o putovanju svjetskog putnika Mate Šimunovića koji se prikazivao na HRT-u.

## Povezano
*Željko Malnar
*Oskar Vojnić

## Vanjske veze
*Članak u "Glas Slavonije" 
*Članak u "TVportal"
*Mojtv
Ivan Luka Garanjin

**Ivan Luka Garanjin** (tal. *Gianluca de Garagnin*) (Trogir, 23. lipnja 1722. - Split, 20. listopada 1783.), rapski biskup (1756.-1765.) i splitski nadbiskup i metropolit (1765.-1783.), književnik te kolekcionar arheoloških, numizmatičkih i prirodoslovnih predmeta. Podrijetlom je iz trogirske plemićke obitelji Garagnin. Osnivač je čuvene trogirske knjižnice i arhiva obitelji Garagnin-Fanfogna.

## Biografija

U klerički stalež primljen je 1740. godine. Studirao je filozofiju i teologiju na sveučilištu u Padovi, gdje je 1746. godine stekao doktorat iz teologije. Iste godine zaređen je za svećenika u Veneciji. Po povratku u Trogir obavljao je dužnosti crkvenog suca (*auditor et locum tenens generalis*) i sinodalnog ispitivača, a predavao je i filozofiju i teologiju u trogirskoj katedralnoj školi.

Godine 1751. postao je trogirski kanonik i kao legat trogirskog biskupa Fonde, u dva je navrata upravljao trogirskom biskupijom. Godine 1756. papa Benedikt XIV. imenovao ga je rapskim biskupom. Tijekom biskupske službe na Rabu, posvetio je tri oltara u katedrali i poklonio joj srebrni kalež iz Rima, a sastavio je i detaljan katalog rapskih biskupa koji je poslao Danielu Farlatiju za njegovu knjjigu *[[Illyricum sacrum]]*.

Godine 1765. imenovan je za splitskog nadbiskupa i metropolitu. U splitskoj katedrali dao dovršiti novu kapelu gradskog zaštitnika sv. Dujma i poriredio svečan prijenos Dujmovih moći u novi oltar  1770. godine. Za vrijeme gladi u Splitu i kuge u Klisu, brinuo se za bolesne i siromašne.

Bio je ljubitelj i skupljač starina, rijetkih rukopisnih i tiskanih knjiga, koje su se čuvale u obiteljskoj kući u Trogiru. Ta je knjižnica, uređena kao mali muzej, već u 18. stoljeću bila znamenita zbog vrijedne kolekcije pohranjenih slika, arheoloških spomenika, numizmatičkih i prirodoslovnih predmeta.

## Napomene

## Vanjske veze
* Ivan Luka Garanjin - Hrvatski biografski leksikon
Stilja

**Stilja** su naselje u sastavu Grada Vrgorca, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

## Stanovništvo

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 320 stanovnika.


:

## Znamenitosti

* crkva svetog Ivana Krstitelja

## Reference
Fran Trankvil Andreis

**Fran Trankvil Andreis** (*Andronicus Tranquillus Parthenius*) (1490. - 1571.), Trogiranin, književnik i diplomat.

## Biografija

Studirao je u Dubrovniku, Padovi i drugim talijanskim sveučilištima, u Beču, Ingolstadtu i Leipzigu. Njegov obilni znanstveni i književni rad na latinskom jeziku obuhvaća rasprave, dijaloge, poslanice i stihove. Posebno je zanimljiva poslanica u kojoj slika stanje u Ugarskoj nakon mohačke bitke (1526.) te poslanica papi Piju V. u kojoj oštro kritizira crkvene političare. Od posebnog je interesa njegova heksametarska *Oratio* (istovremeno "Molitva" i "Govor"), tiskana 1518. u Augsburgu, u kojoj opominje Nijemce na tursku opasnost koja prijeti cijeloj Europi. Surađivao je i s poljskim humanistima. Erazmo Roterdamski ga je uvrstio kao subesjednika u svoj *Convivium poeticum*  

## Izvori
Ivan Belostenec

**Ivan Belostenec** (Joannis Bellosztenecz; Varaždin, 1593. ili 1594. - Lepoglava, 10. veljače 1675.) hrvatski je jezikoslovac i leksikograf, redovnik.

## Biografija

Godine 1616. stupio je u Pavlinski red. Filozofiju je studirao u Beču, bogoslovlje u Rimu. Prior pavlinskih samostana u Lepoglavi, Sveticama kod Ozlja i Svetoj Jeleni kod Čakovca, vizitator u Istri, provincijal pavlinske provincije.

Pisao je pjesme i propovijedi (*Deset propovijedi o euharistiji*, 1672.). Glavno mu je djelo dvojezični dvosveščani rječnik *[[Gazophylacium (rječnik)|Gazophylacium, seu latino-illyricorum onomatum aerarium]]* (Gazofilacij ili latinsko-ilirska/hrvatska riznica riječi; druga knjiga rječnika ima naslov *Gazophylacium illyrico-latinum*). Djelo je ostalo nedovršeno. Razvija opći znak za jat u latinici (**ě** - **e** sa kvačicom ili takozvano rogato **e**). Osim po bogatstvu riječi (oko 40.000 riječi na 2.000 stranica teksta) Gazofilacij je važan i po tronarječnoj (kajkavsko-čakavsko-štokavskoj) jezičnoj koncepciji karakterističnoj za pripadnike ozaljskoga književno-jezičnoga kruga. Rječnik su dovršili i za tisak priredili pavlini Jerolim Orlović i Andrija Mužar (objavljen je u Zagrebu 1740. godine).

## Vanjske veze

*''Gazophylacium: latinsko-ilirski svezak''
*''Gazophylacium: ilirsko-latinski svezak''
*sermones in sacratissimum festum Corporis Christi (1672.)'', digitalna.nsk.hr
*Ivan Belostenec
Tomislav Mužek

**Tomislav Mužek** (Siegen, Njemačka, 28. svibnja 1976.), hrvatski lirski tenor i operni pjevač.

Od mladih umjetnika, a to su po međunarodnom uzusu oni mlađi od trideset i dvije godine, prema mišljenju i samih kolega, najbolju perspektivu za međunarodnu karijeru ima lirski tenor Tomislav Mužek, koji je prvu naobrazbu stekao na Glazbenoj školi u Varaždinu i nastavio na Sveučilištu za glazbu i dramsku umjetnost u Beču. Mužek je 1999. osvojio prvu nagradu na Međunarodnome pjevačkom natjecanju Ferruccio Tagliavini, diplomirao i počeo solističku karijeru angažmanom za male uloge u Bečkoj državnoj operi. Godine 2000. potpisao je dvogodišnji angažman u Bremenu i tamo pjevao glavne uloge.

Nakon bremenskog angažmana ubrzo slijede milanska Scala, Bavarska državna opera u Münchenu, Hamburg, Dresden, Bayreutski festival, Firenza, Genova... Od 2003. do 2010. bio je stalni član ansambla Opere HNK Split, a od 2011. je član Hrvatske zajednice samostalnih umjetnika (HZSU). Na svojim rijetkim zagrebačkim nastupima pokazao je uz lijep glas veliku muzikalnost i pjevačku kulturu, kao i držanje što odaje pjevača koji je stajao na velikim scenama. Mužek se nastavlja pjevački usavršavati kod glasovitog južnoameričkog tenora Ernesta Palacija i kod renomirane njemačke pedagoginje i znastvenice Marianne Spiecker - Henke.

## Vanjske veze
* Tomislav Mužek official Homepage
*  Hrvatska zajednica samostalnih umjetnika
Varaždinski generalat

**Varaždinski generalat** je obrambeni sustav utvrda koji se razvio iz starijeg sustava koji se naziva Vindiška ili Slavonska vojna krajina. Kasnije je, u 17. stoljeću, prozvan Varaždinski generalat (po utvrdi Varaždin koje je od 1595. godine bila sjedište generala, do 1595. i od 1731. do 1765. sjedište generala je utvrda Koprivnica). Ovo je vojnokrajiško područje regulirano 1578. godine nakon sabora u Brucku na Muri. 

U početku se Varaždinski generalat sastojao  od tri kapetanije sa središtima: Koprivnica, Križevci i Ivanić (Ivanić Grad), a krajem 16. stoljeća je osnovana i kapetanija Đurđevac. Teritorij Varaždinskog generalata nije označavao kompaktni teritorij, a njegova teritorijalizacija je započela doseljavanjem vlaškog stanovništva i nakon donošenja "Statuta Valachorum" (izdao ih je Ferdinand II., car Svetog Rimskog Carstva 1630. godine). 

Od 1765. odnosno 1767. Križevci i Koprivnica prestaju biti dijelovi Varaždinskog generalata. 

Od 1765. do 1787. sjedište generalata je Bjelovar, a nakon 1787. u Zagrebu. 

U prvoj polovici 18. stoljeća formirane su dvije pukovnije: Đurđevačka pukovnija (prvo sjedište Đurđevac, kasnije Bjelovar) i Križevačka pukovnija. 

Varaždinski generalat ili Varaždinska Vojna krajina je prestala postojati 1871. godine, a na njenom tlu je osnovana Bjelovarska županija.

## Popis zapovjednika Varaždinsko generalata - Slavonske krajine (do 1737.)
* Ivan Lenković (1556.-1567.), vrhovni kapetan Hrvatske i Slavonske krajine
* Luka Sekelj (1567.-1568.), vrhovni kapetan Hrvatske i Slavonske krajine
* Vid Halek (1569.-1589.)
* Ivan Globyczer (1589.) 
* Stjepan Grasswein (1589.-1594.)
* Alban Grasswein (1594.)
* Žigmund Herberstein (1594.-1603.)
* Žigmund Fridrich Trautmansdorf (1603.-1631.)
* Juraj Ludovik Schwarzenberg (1631.-1646.)
* Franjo Krsto Khevenhiler (1646.-1650.)
* Vilim Galler (1650.)
* Walter Leslie (1651.-1667.)
* Honorij Trautmansdorf (1667.-1669.)
* Ludovik Vilim Badenski (1669.-1671.)
* Ludovik Radwig de Souches (1671.-1681.)
* Oton Heinrich de Grana (1681.-1683., umro 1685.)
* Eneja Caprara (1683.-1701.)
* Max Ludovik Breyner (1701.-1708.)
* Hanibal Herberstein (1718.)
* Karlo Königsegg (1728.-1737.)
Varaždinska biskupija

**Varaždinska biskupija** je upravna jedinica (dijeceza) Katoličke crkve u Hrvatskoj. Utemeljio ju je papa Ivan Pavao II., 5. srpnja 1997. godine zajedno sa Požeškom biskupijom izdvajanjem iz sastava Zagrebačke nadbiskupije. I dalje je ostala podložna Zagrebačkoj metropoliji.

Na čelu biskupije od njenog osnivanja do 19. kolovoza 2006. bio je biskup Marko Culej. Papa Benedikt XVI. imenovao je 20. ožujka 2007., Josipa Mrzljaka drugim varaždinskim biskupom.

## Zemljopisni smještaj
Teritorij Varaždinske biskupije obuhvaća područje Varaždinske i Međimurske županije, veći dio Podravine te sjeverni dio Hrvatskog zagorja.
Prirodnu granicu između sadašnje Zagrebačke nadbiskupije i Varaždinske biskupije čine gora Ivanščica, te područja Kalnika i Bilogore. Sjevernu granicu Varaždinske biskupije predstavljaju rijeke Mura i Drava, odnosno državna granica Republike Hrvatske s Mađarskom i Slovenijom.

## Uprava

U crkvenopravnom pogledu Varaždinska biskupija je sufragan (podložna biskupija) Zagrebačke nadbiskupije u okviru Zagrebačke metropolije .

Varaždinska biskupija sastoji se od četiri povijesna  arhiđakonata: Zagorsko-vrbovečki, Bekšinski, Komarnički, Varaždinski

Po teritorijalno-pastoralnom ustrojstvu Varaždinska biskupija sastoji se od 11 dekanata sa 105 župa:
*Bednjanski (8 župa)
*Čakovečki (10 župa)
*Donjomeđimurski (11 župa)
*Donjovaraždinski (13 župa)
*Đurđevački (9 župa)
*Gornjomeđimurski (9 župa)
*Gornjovaraždinski (8 župa)
*Koprivnički (11 župa)
*Ludbreški (8 župa)
*Varaždinsko-Toplički (8 župa)
*Virovski (9 župa)

U trenutku osnivanja biskupija je imala 97 župa i 9 dekanata. Zbog pastoralnih potreba osnovani su Ludbreški i Čakovečki dekanat te je ustrojeno nekoliko novih župa. Od 105 župa, njih 8 vode redovnici, a ostale dijecezanski svećenici.

## Poznata svetišta
Na njenom području se nalazi svetište Predragocjene Krvi Kristove (proštenište) u Ludbregu, nekadašnji pavlinski samostan u Lepoglavi te mnogi vrijedni spomenici crkvene arhitekture, posebno iz razdoblja baroka. Katedrala u Varaždinu posvećena je Uznesenju Blažene Djevice Marije, a sagrađena je u 17. stoljeću kao isusovačka crkva.

## Popis dosadašnjih varaždinskih biskupa
# Marko Culej (1997. - 2006.)
# Josip Mrzljak (2007. - )

## Povezano
*Relikvija Krvi Kristove iz Ludbrega
*Katolička upravna podjela Republike Hrvatske
*Varaždinska katedrala
*Varaždin

## Vanjske veze
* Službene stranice Varaždinske biskupije
Špancirfest

**Špancirfestival** je ulični festival koji se održava u gradu Varaždinu, po varaždinskim ulicama i trgovima.

Ovaj festival ima nekoliko manjih festivala kao sastavne dijelove:
**Komedija fest*
**Hlapec fest* (dječje predstave, za djecu do 14 godina)
**Moderato fest* (za ljubitelje ozbiljne glazbe, koncerti)
**Jazz festival*
**Ritam fest* (koncerti, razni glazbeni izričaji)
**Ulica fest* (ulični umjetnici, akrobati, žongleri, ul.glazbenici, lutk.predstave)

Festival sadrži 300-tinjak potprograma.

## Održani festivali

*1. Špancirfestival, 1999.
*2. Špancirfestival, 2000.
*3. Špancirfestival, 2001.
*4. Špancirfestival, 2002.
*5. Špancirfestival, 2003.
*6. Špancirfestival, 2004.
*7. Špancirfestival, 2005.
*8. Špancirfestival, 25. kolovoza - 3. rujna 2006.
*9. Špancirfestival, 24. kolovoza - 2. rujna 2007.
*10. Špancirfest, 22. kolovoza - 31. kolovoza 2008.
*11. Špancirfest, 21. kolovoza - 31. kolovoza 2009.
*12. Špancirfest, 20. kolovoza - 29. kolovoza 2010.
*13.  Špancirfest, 19. kolovoza - 28. kolovoza 2011.
*14. Špancirfest, 24. kolovoza - 2. rujna 2012.
*15. Špancirfest, 25. kolovoza - 3. rujna 2013.

## Statistika Špancfesta 2006.
* Komedija fest - 7 recentnih komedija,
* Hlapec fest: 14 dječjih predstava (djeca od 2-14 godina),
* Moderato fest: 5 koncerata ozbiljne glazbe, 
* Jazz festival: 8 koncerata svjetskih džez glazbenika,
* Ritam fest: 40 raznih glazbenih koncerata,
* Ulica fest: ima 30 uličnih umjetnika.

## Vanjske veze

* Službene stranice
Orgulje varaždinske katedrale

Prve orgulje u varaždinskoj katedrali postavljene 1649. izgorjele su 1665., nakon čega su nabavljene nove. Te druge orgulje zamijenjene su 1747. novima koje je izgradio varaždinski orguljar Josip Papa ml. Nakon što su te dotrajale od J. Brandla u Mariboru naručene su nove, s tim da su ostavljeni stari ormari i pozitiv koji je služio kao ukras. Od 1988. do 1998. graditelj orgulja Wolfgang Julius Braun gradio je današnje orgulje, koje imaju 52 zvučna registra i veliki broj slobodnih kombinacija i spojeva. Na novom trodijelnom prospektu ostavljen je i nadalje stari središnji ormar iz 18. stoljeća.

Orguljaš varaždinske katedrale je Anđelko Igrec.
## Tehnički podaci
**Graditelj**: Wolfgang Julius Braun
**Godina gradnje (Opus)**: 1988. - 1998.
**Veličina**: 52 registra
**Opseg manuala**:  C - g3
**Opseg pedala**:  C - f1
**Spojevi:**
sviraonik na pjevalištu: I-Ped, II-Ped, III-Ped, II-I, III-I, III-II, Sub II-I
sviraonik kod oltara: I-Ped, Sup I-Ped, II-Ped, Sup II-Ped, SupSup II-Ped, II-I, Sub II-I,
Sub II, Sup II-I, Sup II, III-Ped, Sup III-Ped, III-I, Sub III-I, Sup III-I (sve rukom i nogom)
**Pomagla:**
uključivanje i isključivanje spojeva nogom, isključivanje svakog pojedinog jezičnjaka,
Tremulant (II i III manual), žaluzije (II manual), Crescendo, Piano Ped,
1280 slobodnih kombinacija pomoću digitalnog uređaja,
el. puhalo
**Sustav:**
mehanički (podno orgulja) te električni (kod oltara) svirni prijenos,
električni registarski prijenos,
zračnice s kliznicama

### Dispozicija

## Poveznice
*Orgulje
*Anđelko Igrec

## Izvori
*Orgulje.com 
*Varaždinska katedrala
Vinalić

**Vinalić** je jedno od prigradskih naselja grada Vrlike sa 283 stanovnika, smješteno u okrilju planinie Dinare u 6 km udaljen od samog izvora Cetine. Vinalić čine zaseoci Biuci, Zorići, Plazonići, Bakovići, Žeravice, Gverići, Zidari, Modrići, Gutići, Kusturići i još nekolicina manje poznatih.

## Stanovništvo

(Napomena: Naselje Vinalić u podacima za 1857., 1869., 1921., 1931., 1953., i 1961. godinu sadrži podatke i za naselje Podosoje za koje je umanjeno u popisu stanovnika iz 1991. godine)

## Vanjske veze
Mladen Kerstner

**Mladen Kerstner** (Ludbreg, 8. srpnja 1928.  - Zagreb, 9. studenog 1991.) - hrvatski novinar, pisac, režiser

Pisao je pjesme, pripovijetke, drame za radio (30), kazalište (4), i televiziju. Bio je član Društva hrvatskih književnika. U svojim djelima na poseban humoristički način tematizira rodni kraj (ludbreška Podravina), problematizira težak život ljudi ruralnog kajkavskog mentaliteta. Najveće domete postigao je u svoja dva djela, od kojih su nastale popularne televizijske serije, Gruntovčani i Mejaši. U njima je kreirao nezaboravne likove Dudeka, Regice, Cinobera, Presvetlog i dr.

"Meni je mileše gladen sedeti pod svojom hruškom, nek se bogactvo sveta imeti", konstatirao je o svom rodnom kraju Mladen Kerstner.
Perućko jezero

**Perućko jezero** je umjetna akumulacija nastala izgradnjom brane Peruća na rijeci Cetini, te je po veličini treće jezero u Hrvatskoj s površinom od oko 15&nbsp;km2, a dubinom od 65 m među prva tri (dubina jezera jako varira zbog brane koja u kišnoj sezoni jesen-zima vrši uglavnom akumuliranje vodene mase a u vrijeme ljeta ispuštanje vode). Izgradnjom brane regulirana je sezona poplava za Hrvatačko polje i Sinjsko polje, te rad hidroelektrana Peruća, Đale i Zakučac (najveća hidroelektrana u RH).

Područje jezera prije potapanja je bilo djelomično naseljeno, a priroda na tom području je obilovala šumama, oranicama, livadama i vinogradima a od gospodarskih objekata na rijeci Cetini je u tom području bilo mnoštvo mlinova, stupa, uzgajališta riječnih rakova te čak jedna manja hidroelektrana sagrađena netom poslije Drugog svjetskog rata ali i mnogi mostovi. Na tom zemljištu država je izvršila nacionalizaciju i seljacima iz mjesta Vrlika, Vinalić, Garjak, Kosore, Ježević, Laktac, Dabar, Vučipolje, Zasiok, Bitelić, Rumin, Hrvace, Satrić, Potravlje, Maljkovo, Otišić i Maovice oduzela zemlju većinom bez naknade za izgubljenu vrijednost. Poplavljivanjem tog područja većina stanovništva se premjesila na višlja područja planina Svilaje, Dinare i Debelog brda a dio stanovnika se odselilo iz ovog kraja. Pri potapanju područja potopljen je i manastir u Dragoviću koji ponekad kod niskih vodostaja izroni iz dubine jezera zajedno sa zidinama mnogih kamenih kuća, staja, mlinova i suhozida.

Tijekom Domovinskog rata pobunjenici su miniranjem pokušali srušiti branu i to za vrijeme najvećeg vodostaja ikad izmjerenog, no zbog specifične izgradnje (jezgra od ilovače) i brze intervencije Hrvatske vojske spriječeno je potopljavanje nizvodnih sela i gubitak ljudskih života.

Ribolov je razvijen, ali samo za sportske i rekreacijske svrhe. Jezero je poznato i po tome što na njemu zbog izvsnih uvjeta pripreme vrše hrvatski veslači reprezentativci među kojima su osvajači i olimpjiskih i svjetskih medalja.

## Zanimljivosti
Uslijed više uzastopnih dana debelih temperaturnih minusa na jezeru Peruća 16. veljače 2012. godine pojavio se led na gotovo 90% površine prvi put u svojoj povijesti, premda se jezero u rubnim dijelovima uz obalu znalo i prije zalediti nikada kao tada.

## Reference

## Vanjske veze
* Članak o opadanju vodostaja tijekom ljetne suše 2003.
Varaždinska građanska garda

**Varaždinska građanska garda**, popularno znana kao "***Purgari***", povijesna je građanska postrojba koja je svoj prvi poznati status, pod nazivom "Cesarska i kraljevska poveljna građanska četa", dobila još 1750. godine od austrougarske carice Marije Terezije. Uvrštenjem u gradski statut carica je potvrdila postrojbu naoružanih varaždinskih obrtnika, trgovaca i ljudi ostalih profesija s pravom građanstva, te joj propisala status i obaveze. Stoga se godine 1750. smatra godinom službenog utemeljenja Varaždinske građanske garde.

Aktivnosti Garde danas su uglavnom turističke i ceremonijalne naravi (npr. držanje straže subotom ispred Gradske vijećnice, za važnije gradske i županijske obljetnice i sl.)

## Vanjske veze
* Službene stranice Varaždinske građanske garde
NK Podravina Ludbreg

**NK Podravina** je nogometni klub iz Ludbrega. Trenutačno se natječe u 3. HNL - Sjever.
Klub je osnovan 25.01.1919. godine.
Predsjednik: Mladen Henec
Tajnik: Vitomir Namjesnik
Trener: Slobodan Sudec

Podravina je pobijedila u 3. HNL - Istok sezone 2010./11.
Kapela sv. Fabijana i Sebastijana u Varaždinu

**Kapela [[Fabijan|sv. Fabijan]]a i [[Sv. Sebastijan|Sebastijana]]** prvotno je sagrađena 1681. godine kao zavjetna kapela protiv kuge. Teško je oštećena u požaru 1776. godine te je obnovljena godinu dana kasnije prema projektu Šimuna Ignaca Wagnera. Krajem 18. stoljeća kapela je produžena, sagrađen joj je toranj na pročelju, te je kapela dobila svoj današnji izgled. Autor projekta i voditelj radova oko 1796. godine bio je varaždinski graditelj Franjo Losert. U kapeli se ističe oltarna pala s likom sv. Filipa, rad varaždinskog slikara Blaža Gruebera iz 1727. godfine. Zidne slike u svetištu iz 1777. godine djelo su slikara Josipa Sartorija.

## Literatura
* Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001. ()
Crkva sv. Vida u Varaždinu

**Crkva [[sveti Vid|sv. Vida]]** se prvi put spominje još 1454. godine, no ne zna se kako je izgledala u to doba. Izgorjela je u požaru 1582. godine, a 1649. godine zapisi navode da je bila zidana. Ponovo je 1748.-51. izgrađena nova crkva, no i ona je teško stradala u požaru 1776. godine. Obnovio ju je 1778.-82. godine varaždinski graditelj Ivan Adam Poch. U crkvi je sačuvan polikromirani inventar. Glavni oltar je iz 1760. godine, a propovjedaonica iz 1807. godine.

## Literatura
* Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001. ()
Ivan Ranger

**Ivan Krstitelj Ranger** (Götzens kod Innsbrucka,Tirol 19. lipnja 1700. - Lepoglava 27. siječnja 1753.), bio je barokni fresko slikar, austrijskog porijekla koji je veći dio svog života proveo u Hrvatskoj.

## Biografija

O najboljem slikaru hrvatskih pavlina malo se zna, zna se da je zaređen kao laik vrlo kasno tek 1734. Vjerojatno godina 1734. nije godina početka njegove suradnje s pavlinima, a još se manje zna o datumu njegova dolaska u Hrvatsku u kojoj je izgleda proživio polovicu svojeg života. Počeo je slikati vrlo mlad u slikarskim radionicama sjeverne Italije i južne Austrije.

Počeci njegova djelovanja u Hrvatskoj još su uvijek nejasni, postoje indicije da je već oko god. 1726. surađivao sa starijim pavlinskim slikarom - laikom *[[Franjo Bobić|Franjom Bobićem]]* (†1728.) u oslikavanju crkve *Marije Koruške* kraj Križevaca.

Godine 1731. oslikao je kapelu  *sv. Ivana Krstitelja* na Gorici Lepoglavskoj. To je za sada po stilskim svojstvima najstarije sigurno *Rangerovo* sačuvano i datirano djelo u Hrvatskoj.

Početkom četrdesetih godina XVIII st. oslikao zavjetnu crkvu Sv. Marije Snježne u Belcu, i to je njegov najbolje očuvani i najljepši rad. Oslikao je također bivšu *franjevačku ljekarnu* u Varaždinu i pjevalište u Lepoglavskoj pavlinskoj crkvi *sv. Marije*. U Lepoglavi je oslikao i ljetnu blagovaonicu, ali su te freske uništene (preličene). U Remetama je oslikao crkvu *Majke Božje Remetske*, ali su su oslikani svodovi u potresima urušeni, a kapela Majke Božje Remetske uz crkvu porušena.

Među njegove najbolje radove spadaju i freske u crkvi sv. Jeronima u Štrigovi, na krajnjem sjeverozapadnom dijelu Međimurja.

## Vanjske veze
*Virtualni svijet Ivana Krstitelja Rangera 
*Oltarne slike Ivana Krstitelja Rangera u crkvama i kapelama u Klenovniku i Donjoj Voći
Crkva sv. Florijana u Varaždinu

**Kapela sv. Florijana** je barokna crkva u Varaždinu. 
Na njezinu je mjestu prvo stajala drvena crkva, sagrađena 1669.-72. godine. Ona je srušena 1733. godine te je sagrađena nova, zidana i nadsvođena, koja je imala drveni toranj. Sedamdesetih se godina 18. stoljeća kapela intenzivno obnavlja pa 1773. dobiva kriptu koju radi graditelj Jakov Erber, a 1775. i novu sakristiju. Godine 1777. gradi se novo pročelje s tornjem te kapela dobiva svoj današnji izgled. Konveksno pročelje bogato je razvedeno vijencima, pilastrima i skulpturom te predstavlja jedno od najznačajnijih djela barokne crkvene arhitekture u Hrvatskoj. Autor obnove je domaći graditelj Ivan Adam Poch. 

Crkva je u unutrašnjosti ukrašena štukaturama i zidnim slikama. Ispod današnjih historicističkih oslika, naziru se barokne zidne slike s figuralnim prikazima. Kvalitetan  barokni inventar sastoji se od glavnog oltara sv. Florijana (1740.), bočnih oltara sv. Lucije i sv. Apolonije (1740. i 1748) te provjedaonice (1743.) koju je polikromirao varaždinski slikar Blaž Gruber. 

## Literatura
* Ivy Lentić Kugli, *Zgrade varaždinske povijesne jezgre*, Zagreb, 2001. ()
Dvorac Batthyany u Ludbregu

**Dvorac Batthyany** (hrvatski: *Baćan*) je barokni dvorac u Ludbregu, u Varaždinskoj županiji. 

Na njegovu se mjestu 1320. godine spominje utvrda. U vrijeme turskih ratova, utvrda je bila u vlasništvu obitelji Turoczy, a imala je četverokrilni tlocrt s četiri kružne kule na uglovima. Potkraj 17. stoljeća vlasnikom postaje hrvatski ban Adam Batthyány i njegova žena Eleonora rođ. Strattmann koji su u utvrdi uredili samo nekoliko prostorija za stanovanje.

Veliku obnovu dvorca poduzeo je knez Ludovik Batthyany od 1745. godine, a radovi su trajali nekoliko desetljeća. Vjeruje se da je dvorac građen prema projektu značajnog štajerskog arhitekta Josepha Huebera, koji je staru tvrđavu uklopio u novi barokni dvorac. Novi dvorac također ima četverokutni tlocrt i unutrašnje dvorište, a izvorno je umjesto zadnje etaže imao monumentalan mansardni krov. 

U dvorcu se nalazi kapela sv. Križa, u kojoj se 1411. godine, prema predaji, dogodilo vjersko čudo pretvorbe krvi u vino. Današnja kapela oblikovana je u Batthyányjevo doba oslikavanjem barokim zidnim slikama, koje je 1753. radio slikar Mihael Peck iz Kaniže. 

Uz dvorac se nalaze i dvije gospodarske zgrade, od kojih je značajnija zapadna. Izvorno prizemnica, zgrada je služila kao stan gradskog suca. U njemu je dvorana *Sallaterain* (ili *Sala terrena*), u kojoj se također nalaze šarene zidne slike, po prilici nastale u istom razdoblju kao one u kapeli.

Ludbreški dvorac obnovljen je devedesetih godina 20. stoljeća i u njemu je danas smješten Restauratorski odjel Hrvatskog restauratorskog zavoda.

## Literatura
* Mladen Obad Šćitaroci, *Dvorci i perivoji Hrvatskog zagorja*, Zagreb 1993.
Maovice

**Maovice** su selo u Splitsko-dalmatinskoj županiji i dio su gradskog područja grada Vrlike, udaljenog cc 4,5&nbsp;km, imaju 494 stanovnika, koji su većinom Hrvati.

Nalaze se na 640 – 700 m nadmorske visine na platou plodnog Maovičkog polja zapadno od grada Vrlike, na cesti prema Drnišu, okruženo sjevernim obroncima planine Svilaje.

Maovice se sastoje od Gornjih Maovica i Donjih Maovica.

## Historija

Iako naselje postoji odavno, značajnije naseljavanje područje Maovica počinje u 17. stoljeću. Od  1869. – 1889. naselje nosi naziv  *Mahovice*, a od 1890. – 1910.  *Mavice* tek poslije u jeziku se zbog izgovora formirao naziv koji se uvrežio do dandanas Maovice.

U selu se nalazi rimokatolička crkva svetog Jure koja datira iz 1901. a sagrađena je na temeljima starohrvatske crkve od koje su vidljivi samo ostaci. Sadašnja crkva je građevina dimenzija 15 m x 8 m sa oltarnim suženjem dimenzija 4,5 m x 6 m  na kojoj je nadodan novoizgrađeni zvonik. Od 1981. godine u selu je i pravoslavni hram Sv. velikomučenice Nedjelje.

U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovalo je 137 stanovnika.

Sredinom 20. stoljeća Maovice broje oko 1.500 stanovnika, ali zbog odlaska na obrazovanje i rad u susjedne gradove došlo je do raseljavanja, a koje je kulminiralo u domovinskom ratu kada je selo bilo pod okupacijom Republike Srpske Krajine gotovo četiri godine. Selo je oslobođeno 6. kolovoza 1995. drugog dana Oluje, oslobodilačke akcije HV.

## Stanovništvo

## Reference
Otišić

**Otišić** je selo u Splitsko-dalmatinskoj županiji, blizu grada Vrlike.

Smješteno je u dalmatinskom zaleđu, južno od grada Vrlike, čiji je gradski dio uz državnu cestu D1 koja povezuje Vrliku sa gradom Sinjem. Selo broji oko 20 stanovnika, većinom pripadnika srpske nacionalne manjine.

Otišić površinom zauzima prostor od 51,01&nbsp;km2,  između planine  Svilaje na jugoistoku i akumulacijskog jezera Peruča na sjeveroistoku.

Selo ima nekolicinu zaselaka i to su:

* Draga Otišićka,
* Gaj,
* Poljana,
* Dubrava, 
* Ječmište,
* Krivošija,
* Ograde,
* Poljice Otišićko,
* Rudopolje Sinjsko,
* Svilaja, 
* Ševina Njiva,
* Tavan i
* Vlake.

## Historija
U selu se nalazi pravoslavna crkvica sv. Arhanđela Mihaila  koji datira iz 1889. godine. Selo je zanimljivo i po tome što je su u njemu pronađeni nalazi iz kamenog i rimskog doba te ostaci starokršćanske crkve.

U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovalo je 95 stanovnika.

## Stanovništvo

## Reference
Lista crkava i samostana u Varaždinu

* Župna crkva sv. Nikole
* Isusovački samostan i crkva sv. Marije, danas Katedrala
* Franjevački samostan i crkva sv. Ivana Krstitelja
* Uršulinski samostan i crkva Rođenja Isusovog
* Kapucinski samostan i crkva sv. Trojstva
* Crkva sv. Florijana
* Crkva sv. Vida
* Kapela sv. Fabijana i Sebastijana
* Kapela sv. Roka
* Pravoslavna crkva sv. Đorđa
Lista baroknih palača u Varaždinu

* Biskupska palača
* Gradska vijećnica
* Palača Chamaré de Harbuval
* Palača Czindery
* Palača Drašković u Varaždinu
* Palača Eggersdorfer
* Palača Erdödy
* Palača Erdödy-Oršić
* Palača Herzer
* Palača Hinterholzer
* Palača Janković
* Palača Keglević
* Palača Patačić
* Palača Patačić-Puttar
* Palača Petković
* Palača Prašinski-Sermage
* Palača Varaždinske županije
* Palača Wasserman-Kreuz
* Palača Zagrebačkog Kaptola
* Pavlinski majur
NK Lepoglava

**NK Lepoglava** je nogometni klub iz Lepoglave.

Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Varaždinskoj.Osnovan je 1946.godine te je u svojoj dugogodišnjoj povijesti bio u osmini finala hrvatskog kupa gdje je bio poražen od Nk Dinamo,a natjecao se i u 3.HNL.Jedno vrijeme klub se zvao NK Proleter,a od devedesetih godina natrag Lepoglava.
Kosore

** Kosore** je naselje (selo) koje se nalazi 3 kilometara  sjeverno od  grada  Vrlike.

## Geografija
Naselje Kosore se nalazi na rubu Vrličkog polja između planine Dinare  i Svilaje na otprilike 400 metara nadmorske visine. Uz samo naselje prolazi D1 cestovni pravac koji veže obližnji Knin sa Vrlikom.

Naselje Kosore se sastoji od zaselaka:

*Lelasi,
*Ercezi,
*Lakići,
*Lisičari,
*Klepići,
*Mišine,
*Radnići,
*Mučale,
*Arnauti,
*Jovići,
*Kosorčići,
*Bodrožinci,
*Medići,
*Utrženi i 
*Ivančići.

## Stanovništvo

Kao i većina naselja ovog dijela Dalmatinske Zagore broj stanovnika je u opadanju najviše zbog Domovinskog rata i dostupnosti osnovnih civilizacijskih dostignuća kao što su visoko školovanje, bolnice, vodovod, telefonija i električna energija.

## Historija
U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovala su 64 stanovnika.

## Gospodarstvo
Na području naselja Kosore nalazi se gospodarska zona  u kojoj je uz neke olakšice omogućeno investitorima pogodniji uvjeti rada a lokalno stanovništvo pronašlo stalan posao i izvor prihoda. Zbog iznimnog zanimanja investitora za ovu gospodarsku zonu grad Vrlika je namjerava proširiti  za dodatnih 28 hektara.
 
Preostalo stanovništvo naselja Koljane bavi se uzgojem ovaca i krava te poljoprivredom za vlastite potrebe.

## Vanjske veze
Podosoje (Vrlika)

** Podosoje** je naselje (selo) koje se nalazi 2 kilometara  od  grada  Vrlike.

## Geografija
Naselje Podosoje sa nalazi uz dionicu ceste D1 koja spaja gradove Sinj  i Vrliku. Većina naselja se stisnula između planine Svilaje  i jezera Peruća dok dio gleda prema Vrličkom polju.

Naselje Podosoje čine zaselci:
*Šembrun,
*Stražine,
*Grabići i
*Zduš.

## Stanovništvo

Napomena: Podosoje je 1991. godine uvećano za dio naselja Vinalić a dio podataka o broju stanovnika za 1857., 1869., 1921., 1931., 1953. te 1961. 1869.,j e sadržan pod naseljem Vinalić.

## Historija
U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovalo je 28 stanovnika.

## Vanjske veze
Ladislav Šaban

**Ladislav Šaban** (Lepoglava, 3. siječnja 1918. - Zagreb, 25. srpnja 1985.), hrvatski znanstvenik i glazbeni pedagog, profesor na Muzičkoj akademiji u Zagrebu, član suradnik Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti.

## Biografija

Rodio se u Lepoglavi 1918. godine. Za njegovu je glazbenu naobrazbu naročito skrbila majka, rođena Kukuljević, unuka hrvatskoga povjesničara i književnika Ivana Kukuljevića Sakcinskoga.

Nakon što se obitelj preselila u Zagreb, školovanje je nastavio u Klasičnoj gimnaziji i u srednjoj glazbenoj školi. Studij klavira na Muzičkoj akademiji u klasi Svetislava Stančića usmjerio je mladog Ladislava Šabana prema pedagogiji. Već za studentskih dana, fakultativno pohađa i kolegij povijesti na Sveučilištu. Prve stručne radove počeo je objavljivati tokom 60-ih godina.

Između 1972. i 1975. godine, pokrenuo je Republičku evidenciju orgulja u Hrvatskoj. U brojnim stručnim člancima obrađivao je pojedine orguljarske radionice koje su djelovale u Hrvatskoj te znamenite i povijesno vrijedne orgulje i orguljske pozitive do danas sačuvane u Hrvatskoj.

Umro je 1985. godine u Zagrebu.

## Izvori
* Ennio Stipčević: Matica hrvatska, kulturološki ogledi
Poljanec

**Poljanec** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Ludbrega, Varaždinska županija. Do 2013. nalazilo se u sastavu Općine Martijanec. 

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 792 stanovnika te 242 obiteljskih kućanstava.


:

## Izvori
Varaždinske barokne večeri

**Varaždinske barokne večeri** su hrvatski glazbeni festival.

Festival je osnovan 1968. godine, a održava se od 1971. godine. Na repertoaru je barokna glazba. Glavnina programa održava se u Varaždinu, a dio programa i u obližnjim hrvatskim gradovima te u gradovima u susjednim državama. Mjesta održavanja koncerata su: crkve, dvorci, palače i koncertne dvorane. Na festivalu su nastupili brojni hrvatski i inozemni glazbeni solisti, operni pjevači, orkestri i filharmonije. Vrijeme održavanja festivala je kraj rujna i početak listopada. Uz izvođenje barokne glazbe, u popratnom programu organiziraju se likovne izložbe, predstavljanja knjiga, glazbeni seminari i sl., obično također na temu baroka. Festival se redovito održava pod pokroviteljstvom Predsjednika Republike Hrvatske. Na kraju festivala dodjeljuju se nagrade: 
*nagrada "Ivan Lukačić" za muzikološki rad koji pridonosi istraživanju hrvatske glazbene baštine te za najviši izvodilački domet ansambla. 
*nagrada "Jurica Murai" za najbolju interpretaciju. 
*nagrada "Kantor" za najbolju izvedbu djela Johanna Sebastiana Bacha.

## Vanjske veze
* Službena stranica Varaždinskih baroknih večeri
Špilja Vindija

**Špilja Vindija** nalazi se  oko 20&nbsp;km zapadno od Varaždina, 10-ak km. sjeverozapadno od Ivanca, 2&nbsp;km. zapadno od naselja Donja Voća, na Križnjakovom vrhu (275 m) u istočnom dijelu Ravne gore. Do spilje se dolazi kroz duboku usku dolinu potoka Šokot, te kratkim usponom uz sjeveroistočnu padinu. Vindiju je moguće smatrati i polušpiljom obzirom da je svedena na veliku dvoranu duljine 50 m, najveće širine 28 m, a visine i preko 20 m.

Prve zabilješke o Vindiji potječu od Ivana Kukuljevića Sakcinskog (1873.) i Dragutina Gorjanovića-Krambergera (1904.). Stjepan Vuković je prvi 1928. godine pronašao rukotvorine i ostatke životinja te započeo istraživanja. Opsežna istraživanja i iskopavanja (1974. – 1967.) nastavio je Mirko Malez.

U špilji su 1974. godine pronađeni jedni od najboljih ostataka neandertalaca na svijetu, stari oko 30.000 godina. Zbog toga su odabrani da budu glavni izvor DNA za "Neandertalski projekt genoma" (w:en:Neanderthal genome project).

Fosilni ostaci ljudi i brojnih životinja, zajedno s više hiljada kamenih i koštanih rukotvorina, određuju Vindiju i kao jedno od najznačajnijih europskih paleolitičkih nalazišta. Istraživanjima upravo fosilnih kostiju neandertalaca iz Vindije, utvrđeno je da u genomu suvremenog čovjeka ima neandertalskih gena, koji potvrđuju kako su se neandertalci uspješno miješali sa savremenim ljudima.

Proglašena je za zaštićeno područje - kategorija zaštite: III - spomenik prirode – paleontološki.

## Poveznice
* Krapina
* Paleontologija

## Reference

## Vanjske veze
*Tajne evolucije iz špilje Vindije  
*Špilja Vindija  
*Video o Vindiji na YouTube-u
*Dekodiran DNK neandertalca iz špilje Vindija
Ivan Krištolovec

**Ivan Krištolovec** (Varaždin, 1658. - 1730.))je bio hrvatski redovnik i prevoditelj.

Bio je iz reda pavlina. U Beču je 1719. preveo na hrvatski (na standardizirano kajkavsko narječje hrvatskog jezika) djelo Tome Kempenca *Od naszleduvanya Christussevoga: navuki oszebuyni*.

Drugo je izdanje objavljeno 1760. godine, no ono se pravopisno i leksično djelimice razlikovalo od prvog.

Uz svoju profesorsku djelatnost, ostao je zapamćen po tome što je dao izgraditi samostansku knjižnicu i gostinjac u Lepoglavi. Bio je provincijalni prior hrvatske pavlinske provincije (1704.-1707.) i generalni prior cijelog pavlinskog reda u Hrvatskoj (1714.-1720.)

## Izvori

## Vanjske veze
*Portal Gradske i sveučilišne knjižnice Osijek Prvo tiskano izdanje Krištolovčevog prijevoda
Hrvatsko jedinstvo

**Hrvatsko jedinstvo** je bio tjednik za politiku, kulturu, socijalna i gospodarna pitanja iz Varaždina. 

Izlazio je od 1938. godine do 1945. godine.

Uredništvo i uprava lista nalazila se je u Preradovićevoj 19 u Varaždinu, a prije toga u Frankopanskoj 1. Cijena je bila 1,5 din. Za vrijeme NDH bila je 3 kn.

U podnaslovu se je definirao kao tjednik za politiku, kulturu, socijalna i gospodarna pitanja. Od uspostave NDH, u podnaslovu se definirao kao Glasilo Velike župe Zagorje. Vlasnikom i izdavačem postao je Državni izvještajni i promičbeni ured. Od travnja do rujna 1942. godine podnaslova je Ustaško glasilo za Veliku župu Zagorje. Urednici su mu u tom razdoblju bili Stanko Paškvan i Josip Kolibaš. Potkraj 1944. opet mijenja podnaslov, ovog puta na oblik blizak izvornom, Tjednik za politiku, prosvjetu, društvovna i gospodarska pitanja. Promijenio se i izdavač: od tada je Konzorcij varaždinskih Hrvata. 

## Urednici
* Mirko Sladović (1941.)
* Josip Kolibaš (1942.)
* Slavko Paškvan

## Izvori
*Hrvatsko jedinstvo, Varaždin, 18. siječnja 1941., str. 1, 6
*Hrvatsko jedinstvo, Varaždin, 24. rujna 1942., str. 1, 6
Hrvatsko pravo (Varaždin)

**Hrvatsko pravo** je bio hrvatski tjednik koji je izlazio u Varaždinu. Prvi broj ovih novina izašao je 27. lipnja 1914., a prestao izlaziti 1918. godine.

Uprava lista nalazila se u Uršulinskoj ulici 1.

Izlazio je kao "list za politiku i narodno gospodarstvo", a poslije kao "pučki ilustrovani list stranke prava za politiku, gospodarstvo, pouku i zabavu" odnosno kao . Uređivali su ga Mihovil Danko i poslije Srećko Gruber.

## Izvori
*Hrvatsko pravo, godišta 1914. - 1918.
Mihovil Danko

**Mihovil Danko** je bio hrvatski novinar i hrvatski pjesnik. Uređivao je tjedni list Stranke prava Hrvatsko pravo od prvog do 10. broja.

## Izvori
*Hrvatsko pravo, Varaždin, 1914. godište
Lepoglavska čipka

**Lepoglavska čipka** vrsta je čipke na batiće, koja potječe iz grada Lepoglave. Ima oznaku Izvorno hrvatsko. Nalazi se na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalne baštine čovječanstva.

Za izradu čipke koristi se veoma tanak pamučni ili laneni konac. Lepoglavska čipka, bijela ili bež, sadrži stilizirane oblike flore i faune te barokne i geometrijske motive.

Lepoglavska je čipka svoj pravi procvat doživjela s kraja 19. stoljeća i u prvoj polovici 20. stoljeća zahvaljujući Zlati pl. Šufflay koja prva organizira izradu čipke i oplemenjuje je narodnim ornamentom, a iznimno uspješno njezin rad nastavlja Danica Brössler poslije Prvoga svjetskog rata. Podigla je kvalitetu izrade čipke upotrebljavajući tanki konac i kombinirajući motive iz poznatih čipkarskih središta s narodnim i baroknim elementima. Zaslužna je za prepoznatljiv dizajn lepoglavske čipke. Podignuta joj je spomen-ploča na gradskoj vijećnici u Lepoglavi. Po njoj je nazvano i Čipkarsko društvo "Danica Brössler" iz Lepoglavi.

Lepoglavska čipka davno je zapažena u Europi pa je 1937. u Parizu nagrađena zlatnom, a 1939. u Berlinu brončanom medaljom, a 1996. godine zapažena je na Ljetnim olimpijskim igrama u Atlanti.

Zadruga lepoglavske čipke osnovana 2003. godine brine o razvoju i očuvanju lepoglavske čipke. Zadruga je dobila priznanje "Zeleni cvijet 2004." Hrvatske turističke zajednice za cjelovitost i originalnost suvenirske ponude kontinentalne Hrvatske.

Međunarodni festival čipke u Lepoglavi održava se svake godine u jesen, od 1997. godine. U posljednje vrijeme puno se ulaže na revitalizaciji i promocije lepoglavske čipke u Hrvatskoj i svijetu. U lipnju 2011. na 1. međunarodnom čipkarskom festivalu u Vologdi u Rusiji, lepoglavska je čipka u konkurenciji 10 zemalja i 36 ruskih oblasti proglašena najljepšom. U Državnom muzeju čipke u ruskom gradu Vologdi otvorena je izložba hrvatske čipke pod nazivom "Čarobni triptih" u listopadu 2012. godine. Predstavljena je i na 14. festivalu čipke u poljskom gradu Bobowi 2013. godine.

## Izvori
Mirko Bogović

**Mirko Bogović** (Varaždin, 2. veljače 1816. - Zagreb, 4. svibnja 1893.), hrvatski pjesnik i političar.

## Biografija

Rođen u Varaždinu, osnovnu školu završio u Križevcima, gimnaziju u Varaždinu. Posvećuje se vojnom pozivu, ali 1840. godine napušta vojsku i studira filozofiju i pravo.

Pisao je lirske pjesme ljubavnog, političkog i domoljubnog sadržaja ("*Ljubice*" 1844., "*Smilje i kovilje*" 1847., "*Domorodni glasi*"); satiričar ("*Strelice*"). Uredio 9. godište "Kola" (1854.) i prvo "Nevena" (1852.).

Za Bachova apsolutizma središnja književna osobnost u Hrvatskoj; jedan je od osnivača hrvatske novele ("*Pripovijesti*") i plodan dramatičar s političkom i socijalnom tendencijom ("*Frankopan*", "*Matija Gubec*", "*Stjepan, posljednji kralj bosanski*", "*Šilo za ognjilo*"). Pisao anakreontske pjesme ("*Vinjage*").

## Djela

**Ljubice*, 1844.
**Smilje i kovilje*, 1847.
**Domorodni glasi*
**Strelice*
**Kola*, 1854.
**Nevena*, 1852.
**Matija Gubec*
**Vinjage*

Drame:
* Matija Gubec
* Stjepan posljednji kralj Bosanski

Pripovijesti:
*Crnogorska osveta
*Grad Gotalovec
*Vidov-dan na Lobor-gradu
*Slava i ljubav
*Šilo za ognjilo
*Krvavi most u Zagrebu
*Ubojstvo na Greben-gradu
Zvonko Milković

**Zvonko Milković** (Varaždin, 1. listopada 1888. - Zagreb, 3. ožujka 1978.) hrvatski pjesnik i putopisac

## Biografija

Pravo je studirao u Pragu, Beču i Zagrebu, te službovao kao pravnik i novinar u Varaždinu i Zagrebu. U poeziji je puno učio od Antuna Gustava Matoša iako sam tvrdi da nije njegov sljedbenik (Uspomene). Sa šest pjesama zastupljen je u "*Hrvatskoj mladoj lirici*". Pisao je pjesme na kajkavskom.

## Djela
* "Pobožni časovi",
* "Pjesme",
* "Krenimo u rano jutro".
Stadion Varteks

**Stadion Varteks** u Varaždinu, na kojem nastupa NK Varaždin nalazi se nasuprot tvornice "Varteks" u Zagrebačkoj ulici na izlazu iz Varaždina prema Zagrebu.

Unutar stadiona se nalazi uprava kluba, Fan shop, te cafe bar "Contra", omiljeno okupljalište Varaždinovih igrača.

Godine 2005. stadion je djelomično obnovljen.
Barbara Othman

**Barbara Elizabeta Othman**  ( [~ ôtman]; Selnik kraj Ludbrega, ?), hrvatska operna sopranistica.

## Biografija

Počela je nastupati još kao djevojčica na raznim festivalima.
Održala je brojne koncerte u Hrvatskoj i inozemstvu, a projektom HRT i Matice iseljenika 'Hrvatska priča' uz orkestar HRT-a nastupila u Južnoj Americi, SAD-u, Australiji, Južnoj Africi i zemljama Europe. Nastupala je uz Simfonijski orkestar HRT-a, Zagrebačku filharmoniju, Orkestar Hrvatske vojske, Tamburaški orkestar HRT-a, Big band HRT-a, Dubrovački gudački kvartet, Simfonijski orkestar Mostar, Simfonijski orkestar Budimpešte i brojnim drugima.

Glavnom ulogom u mjuziklu 'Priča sa zapadne strane' debitirala je 2003. godine na pozornici HNK Zagreb, a u sklopu Splitskog ljeta, u kolovozu 2006. godine nastupila je u ulozi egipatske svećenice.

## Nagrade i priznanja

U finale svjetskog natjecanja solo pjevača 'Belvedere' plasirala se 2002. godine i osvojila nagradu 'Axelle Gall'

## Izvori
* http://www.culturenet.hr/default.aspx?id=29499 (pristupljeno 28. svibnja 2013.)

## Vanjske veze
* diskografija, Barbara Othman
* diskografija
* intervju za Gloriju
Hrvački klub Varteks

**Hrvački klub Varteks** je hrvački klub iz Varaždina.

Klupsko sjedište je na adresi *Zagrebačka 94*, Varaždin.

## Klupski uspjesi

## Vanjske veze