open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cyrano de Bergerac (film, 1946)

***Cyrano de Bergerac*** je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1946. godine u režiji Fernanda Riversa. Predstavlja adaptaciju istoimene drame Edmonda Rostanda. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Claude Dauphin, je Cyrano de Bergerac, znameniti pustolov, pjesnik i mačevalac iz 17. vijeka, a radnja prikazuje njegovu nesretnu ljubav prema lijepoj Roxane (čiji lik tumači Ellen Bernsen). *Cyrano de Bergerac* iz 1946. godine, iako je dio scena i likova izbačen, se smatra jednom od najvjernijih adaptacija izvorne Rostandove drame.

## Uloge
* Claude Dauphin : Cyrano de Bergerac
* Ellen Bernsen : Roxane
* Pierre Bertin : Le comte de Guiche
* Christian Bertola : Christian de Neuvillette 
* Michel Nastorg : Le Bret
* Gaston Rullier : Carbon de Castel-Jaloux
* René Sarvil : Ragueneau
* Alice Tissot : la duègne
* Desportes : Montfleury
* Guillot : Lignières
* Max Roger : le vicomte de Valvert
* Christian Alers
* Robert Balpo
* Pierre Darteuil
* Paul Faivre
* Jeanne Hardeyn
* Jean-Marc Tennberg
* Madeleine Brosy
* Christiane Sertilange
* Henri Vernet

## Izvori

## Vanjske veze
*
Život mačevalačkog stručnjaka

***Život mačevalačkog stručnjaka*** (japanski: ***Aru kengo no shōgai*** 或る剣豪の生涯) je japanski jidaigeki film snimljen 1959. godine u režiji  Hiroshija Inagakija. Predstavlja adaptaciju drame *[[Cyrano de Bergerac (drama)|Cyrano de Bergerac]]* sa radnjom premještenom u Japan na početak 17. vijeka. Protagonist, čiji lik tumači Toshiro Mifune, je Heihachiro Komaki, samuraj obdaren mačevalačkim i pjesničkim darom, ali kome veliki nos priječi da osvoji srce princeze Chiyo (čiji lik tumači Yoko Tsukasa). U završnoj sceni filma Mifuneov lik spominje nedavnu smrt znamenitog mačevaoca Kojira Sasakija u dvoboju sa Miyamotom Musashijem, a što je prethodno bilo prikazano u znamenitoj Samurajskoj trilogiji gdje je Musashija, također pod režijom Inagakija, tumačio Mifune.

## Vanjske veze
* 
*
Međunarodni centar za razvoj migracione politike

**Međunarodni centar za razvoj migracione politike** je međunarodna organizacija osnovana 1993. od Austrije i Švicarske a koja u međuvremenu broji 15 država članica. Bavi se istraživanjem, projektima i aktivnostima vezanih uz migracije stanovništva kako bi oblikovala političke preporuke vladinima agencijama i državama. Ima status promatrača pri UN-u. Trenutni ravnatelj organizacije je Peter Widermann.

## Vanjske veze

*Službene stranice
Krzysztof Kieślowski

**Krzysztof Kieślowski** (Varšava, 27.6. 1941. - Varšava, 13.3. 1996.) bio je poljski filmski režiser, scenarist i producent. Najznačajniji filmovi su mu *[[The Decalogue (TV serija)|Dekalog]]* (1989), *[[The Double Life of Véronique]]* (1991) i njegova slavna "trilogija o tri boje", sastavljena od filmova *[[Three Colors: Blue]]* (1993), *[[Three Colors: White]]* (1994) i *[[Three Colors: Red]]* (1994).

Nominiran je za dva Oscara (najbolji režiser i scenarist), kao i za tri nagrade BAFTA (najbolji scenarij, režiser, film) za film *Tri boje: Crveno*, a za koji je nagrađen drugim mjestom u kategoriji nagrada udruženja njujorških filmskih kritičara za najbolju režiju. Nagrađen je i Srebrenim medvjedom na Berlinalu za film *Tri boje: Bijelo*. Nagrađen je i nagradom žirija na kanskom filmskom festivalu za *[[Kratki film o ubijanju]]*.

Danas se Kieślowski smatra jednim od najznačajnijih režisera poljske i europske kinematografije.  2002. se našao na drugom mjestu u anketi *[[Sight & Sound]]* za deset najboljih režisera modernog doba. Roger Ebert je ne samo uključio *Dekalog* i cjelokupnu triologiju o tri boje u svoj popis "Velikih filmova", već je 2002. i 2012. *Dekalog* uključio u popis 10 najdražih filmova pri anketi za časopis *[[Sight & Sound]]*.

## Dugometražni filmovi i TV drame
* *[[Personel]]* (*Personel* TV drama 1975)
* *[[The Scar (film)|The Scar]]* (*Blizna* 1976)
* *[[The Calm (film)|The Calm]]* *(Spokój* 1976)
* *[[Camera Buff]]* (*Amator* 1979)
* *[[Krótki dzień pracy|Short Working Day]]* (*Krótki dzień pracy* 1981)
* *[[No End (film)|No End]]* (*Bez końca* 1985)
* *[[Blind Chance]]* (*Przypadek* 1987)
* *[[The Decalogue (TV series)|The Decalogue]]* (*Dekalog* 1988)
* *[[A Short Film About Killing]]* (*Krótki film o zabijaniu* 1988)
* *[[A Short Film About Love]]* (*Krótki film o miłości* 1988)
* *[[The Double Life of Véronique]]* (*La Double vie de Véronique/Podwójne życie Weroniki* 1991)
* *[[Three Colors: Blue]]* (*Trois couleurs: Bleu/Trzy kolory: Niebieski* 1993)
* *[[Three Colors: White]]* (*Trois couleurs: Blanc/Trzy kolory: Biały* 1994)
* *[[Three Colors: Red]]* (*Trois couleurs: Rouge/Trzy kolory: Czerwony* 1994)

## Reference

## Vanjske veze

* 
*  Senses of Cinema: Krzysztof Kieślowski
* Criterion Collection Essay autor: Colin MacCabe
* Kieślowski's "Three Colours" Trilogy na Galilean Library
Letna kožica

**Letna kožica** ili patagium je naziv za kožnu tvorbu koja služi kao noseća površina (s potpornom konstrukcijom ili bez nje) koja se razvila kod kralježnjaka. Za aktivno letenje razvila se samo kod šišmiša, a kod drugih vrsta služi samo za pasivno "jedrenje" ili usporavanje pada poput padobrana, za produženi skok, "jedrenje" s jednog na drugo stablo ili sa stabla na tlo, što životinje često potpomažu lepršavim pokretima ekstremiteta. Pri tome, oni nisu u stanju određivati smjer, pravac niti trajanje svog "leta", odnosno "klizanja". Struktura od koje su građene letne kožice kao i njihov položaj u odnosu na tijelo su od vrste do vrste sasvim različite.

## Sisavci

Sisavci mogu imati letnu kožicu razvijenu na četiri različita mjesta:
# Propatagium se nalazi između vrata i prednjih udova
# Plagiopatagium se pruža uzduž tijela, između prednjih i stražnjih udova
# Uropatagium je između repa i stražnjih udova
# Šišmiši ili netopiri imaju s obje strane tijela letnu kožicu proraštenu mišićnim tkivom, živcima i krvnim sudovima a kao podrška kožici služe produžene kosti šake, prstiju (osim palca), kao i podlaktice i nadlaktice.

Kožuškari (*Dermoptera*): *Pro-*, *Plagio-* i *Uropatagium*

Kližuće vjeverice ili "leteće vjeverice" (*Pteromyinae*): Plagiopatagium; Pro- i Uropatagium vrlo su malene

Bodljorepe vjeverice (*Anomaluridae*): Plagio- i Uropatagium

Leteći penjaši (*Petauridae*) (tobolčari): imaju dlakavu letnu kožicu između prednjih i zadnjih nogu (*Plagiopatagium*)

## Gmazovi

Leteći zmaj (*Draco volans*, *Draco spilontus*): ovaj gušter ima postrane kožice koje napinje uz pomoć produženih rebara, a kad miruje, priljubljeni su uz tijelo. Spljošteno tijelo povećava mu aerodinamičnost, dok mu rep služi kao kormilo. Na taj način može "jedriti" do osam metara.

## Ribe koštunjače

Poletuše (*Exocoetidae*): Kratkim, brzim udarcima donjeg dijela produžene repne peraje izbacuju se iz vode i jedre velikim, krilastim prednjim perajama najčešće 1 metar, a u povoljnim uvjetima i do 10 metara iznad vode. Još prije 200 milijuna godina živjeli su u tetisu, ranom oceanu na području današnjeg Sredozemlja i Alpa prvi predstavnici letećih riba. Kod fosilnih nalaza dobro se razaznaju snažno raširene prsne peraje kao i produžen donji dio repne peraje.

## Vodozemci

Indonezijska leteća žaba (*Rhacophorus*): Prsti prednjih kao i zadnjih nogu su izraženo povezani kožicom. Potpuno ispruženi, oni omogućuju žabi da manje-više usmjereno "jedri" kamo namjerava.

## Literatura

* Pennycuick CJP (2009) Modelling the flying bird. Academic Press
* Raikow RJ (1985) Locomotor system. In King AS, McLelland J (eds) Form and function in birds Vol 3. Academic Press.
Venetia Burney

**Venetia Katharine Douglas Phair,** rođena **Burney** (11.7. 1918&nbsp;– 30.4. 2009) bila je prva osoba koja je predložila ime za Pluton, patuljasti planet kojeg je oktrio Clyde Tombaugh 1930. Tada je Venetia imala svega 11 godina i živjela u Oxfordu, u Engleskoj.

Naziv Pluton, prema bogu podzemnog svijeta, prva je predložila **Venetia Burney** (1918–2009), tada 12-godišnja djevojčica iz Oxforda, Engleske, koju je zanimala klasična mitologija. U razgovoru je to predložila svojem djedu, Falconeru Madanu, bivšem knjižničaru u Harvardu, koji je to pak proslijedio profesoru Hervertu Hallu Turneru.

Objekt je službeno dobio naziv 24. 3. 1930. Svaki član zvjezdarnice Lowell je imao pravo glasovati o tri prijedloga: Minerva (što je već bilo ime asteroida), Kron (predložio ga je nepopularni astronom Thomas Jefferson Jackson See), i Pluton. Pluton je dobio sve glasove. Ime je objavljeno 1. 5. 1930. Kada je to čuo, Madan je Venetiji dao £5 kao oblik nagrade.

## Vanjske veze
* The girl who named a planet (BBC News Online)
* Parents' Union School Diamond Jubilee Magazine: The Planet 'Pluto' by K.M. Claxton 
* What Planet is This?: Venetia Burney and Pluto
* NASA interview with Venetia Phair
Definicija planeta Međunarodne astronomske unije

Kako bi se razriješile nedoumice oko statusa Plutona i sličnih objekata, a pošto se Pluton smatrao planetom prilikom otkrića 1930., samo da bi se s vremenom otkrilo da mu je promjer manji i od Mjeseca, rasprava je dovela do toga da je Međunarodna astronomska unija (MAU) 2006. u Prag u predstavila **definiciju planeta**. Prema toj rezoluciji, postoje tri uvjeta da bi objekt postao planet:
# objekt mora biti u putanji oko Sunca
# objekt mora biti dovoljno masivan da ga zaobli vlastita gravitacija. Odnosno, vlastita gravitacija ga mora dovesti u hidrostatičku ravnotežu
# mora pomesti susjedstvo oko svoje putanje

Pluton nije udovoljio trećem uvjetu, pošto je njegova masa tek 0,07 puta mase drugih objekata u putanji (Zemljina masa je primjerice 1,7 milijuna puta preostale mase u svojoj vlastitoj orbiti). Svrstan je kao patuljasti planet. 13. 9. 2006., MAU je uključila Pluton i Eris, kao i njegov mjesec Dysnomija, u svoj katalog patuljastih planeta, dajući im službene oznake "(134340) Pluto", "(136199) Eris" i "(136199) Eris I Dysnomia". Da je Pluton tako kasificiran prilikom otkrića, vjerojatno bi dobio oznaku 1164, prema asteroidu 1163 Saga koji je otkriven mjesec dana ranije.

Pojavio se otpor u astronomskoj zajednici zbog te odluke. Alan Stern, glavni istraživač NASINE misije *[[New Horizons]]* za Pluton, je javno osudio rezoluciju MAU-a, i izjavio da "defincija smrdi, zbog tehničkih razloga". Stern je smatrao da bi prema toj novoj definiciji i Zemlja, Mars, Jupiter i Neptun bili isključeni, pošto dijele putanju sa asteroidima. Smatrao je da bi se svi veći sferični sateliti, pa i mjesec, trebali smatrati planetama. Drugi njegov argument je bio da, pošto je manje od 5% astronoma glasovalo za tu odluku, one ne predstavlja cijelu astronomsku zajednicu. Marc W. Buie, tada u zvjezdarnici Lowell, je pokrenuo peticiju protiv te defincije. Drugi su podržali MAU. Mike Brown, koji je otkrio Eris, je izjavio: "tijekom cijele ove lude, cirkusantske procedure, nekako se došlo do ispravnog odgovora. Dugo vremena se nadziralo. Znanost samu sebe ispravlja, čak i kada su u pitanju jake emocije".

Prema ovoj definiciji, ima samo osam planeta u Sunčevu sustavu.

## Izvori

## Vanjske veze
*Opća skupština MAU 2006: Rezultat glasovanja  Međunarodna astronomska unija
Noćne životinje

U životinjskom ponašanju, **noćne životinje** su one koje spavaju i miruju tijekom dana, a bivaju aktivne tijekom noći – suprotnost dnevnom načinu života ljudi i ostalih dnevnih životinja. Prijelazni oblik sumračne aktivnosti (aktivnosti u sumrak ili u zoru) također je česta pojava. Neke su pak vrste aktivne i tijekom dana i tijekom noći. Život tijekom noći može se promatrati kao diferencijacija ekoloških niša, gdje ekološka niša pojedinih vrsta nije razdijeljena raspoloživim izvorima hrane, već samim vremenom, tj. vremenskom podjelom ekološke niše. Isto tako, moguće ga je promatrati i kao oblik kriptike, drugim riječima prilagođavanje radi izbjegavanja ili poboljšanja predatorstva. Postoje i ostali razlozi noćnog načina života, poput izbjegavanja dnevne vrućine. Ovo pravilo posebno vrijedi za pustinje, gdje noćni način života onemogućuje gubljenje dragocjene vode tijekom toplog, suhog dana. Ova prilagodba poboljšava osmoregulaciju.

Mnoge vrste koje su inače dnevnog načina života pokazuju prilagodbe noćnom načinu života; primjerice, mnoge morske ptice i morske kornjače koje su prvenstveno dnevne životinje pohode kolonije i mjesta za razmnožavanje radi smanjivanja predatorstva (na same sebe, kao i na svoje potomstvo). Neke životinje nisu zapravo noćne, već su sumračne, aktivne većinom u sumrak.

Noćne životinje u pravilu imaju visoko razvijena osjetila sluha i njuha, te posebno prilagođen vid. U zoološkim vrtovima, noćne se životinje obično drže u posebnim ograđenim prostorima s noćnim osvjetljenjem radi okretanja njihova ciklusa sna i budnosti kako bi ih održali aktivnima tijekom sati u kojima ih posjetioci pokušavaju vidjeti.

Neke životinje, poput mačaka, imaju oči koje se mogu prilagoditi dnevnom i noćnom osvjetljenju. Drugi, poput galagija i šišmiša, mogu funkcionirati samo tijekom noći.

Osoba koja pokazuje noćne navike često se naziva noćnom pticom; ona ili on "večernjeg" je kronotipa.

## Literatura

* Agee, H. R., and E. Orona. "Studies of the neural basis of evasive flight behavior in response to acoustic stimulation in Heliothis zea (Lepidoptera: Noctuidae): organization of the tympanic nerves". Annals of the Entomological Society of America 81.6 (1988): 977–985
* Hall, M. I.; Kamilar, J. M.; Kirk, E. C. (2012). "Eye shape and the nocturnal bottleneck of mammals". Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 279 (1749): 4962–4968. doi:10.1098/rspb.2012.2258. .
* N. A. Campbell (1996) Biology (4th edition) Benjamin Cummings New York. 
* Debra Horwitz, DVM; Gary Landsberg, DVM. "Nocturnal Activity in Cats". VCA Antech. Retrieved 7 October 2012.
Naučni univerzitet Eötvösa Loránda

**Naučni univerzitet Eötvösa Loránda** (; ; ; ; ) je javni univerzitet u Budimpešti koji je osnovan 1635. godine.

Univerzitet je originalno osnovan u Nagyszombatu (tada u sastavu Ugarske), gradu u današnjoj Republici Slovačkoj čiji je savremeni slavenski naziv Trnava. Danas se na naslijeđe ovog isusovačkog učilišta uz Univerzitet Eötvösa Loránda u Budimpešti poziva i suvremeni Univerzitet u Trnavi iako ta institucija nije direktni nasljednik. Nakon privremenog ukidanja isusovačkog reda institucija je 1777. preseljena u Budim, a 1784. i na svoju finalnu destinaciju u Peštu. Oba ova grada danas čine Budimpeštu, glavni grad Mađarske. Sve do 1844. predavanja su se odvijala na latinskom jeziku, a nakon toga se prešlo na mađarski jezik. Od 1895. univerzitet je svoja vrata otvorio i studenticama. 1949. iz sastava univerziteta izdvojen je Teološki fakultet koji od tada funkcioniše kao neovisni Katolički univerzitet Pázmány Péter i također se poziva na tradiciju originalog isusovačkog učilišta iz Trnave. Od 1950. univerzitet nosi ime Loránda Eötvösa, austrougarskog fiziča mađarskog porijekla.

## Reference

## Povezano
*Lista univerziteta u Mađarskoj

## Vanjske veze
*  Eötvös Loránd Tudományegyetem
Duboka (pritoka Vrbanje)

**Duboka** je lijeva pritoka Vrbanje, Bosna i Hercegovina, Republika Srpska. Izvire ispod  Međugorja (1.116&nbsp;m), i sela   Bojići  (Skender Vakuf), na nadmorskoj visini od oko 1.030 m. Izvire iz snažnog Gladnog vrela. Do svog ušća Duboka prima vodu brojnih vrela, potoka i potočića, sa obje strane. 
Područje Međugorja (Ravna gora, Ravna planina, Paljike, Paunica i  Borak)  je izuzetno bogato izvorima pitke vode koji dotiču sa obje obale. Između lokaliteta Mekote i and Gradine, Duboka ulazu u duboki kanjon (odakle i potiče njeno ime, kao i sela kroz koje protiče). Dužina joj je oko 8 km. Tokom 1960-ih na ovoj rijeci je bilo pet vodenica.

Kanjon je na početku na 941 m n/v, a ispod planine  Ježica   (1276&nbsp;m), tj. kanjona zvanog  Stijena (1.200&nbsp;m) dubina kanjona je 560 m.  Ušće u Vrbanju je na velikoj krivini Vrbanje, između Grabovičke rijeke i uzvisine Tovarnica,  na nadmorskoj visini od  430 metara.
## Vodopadi
Duboka na svom putu pravi dva vodopada:
* Vodopad pod kotlom je na većoj nadmorskoj visini. Ime je dobio po kamenim kotlovima koji se nalaze neposredno prije nego što se surva sa tridesetak metara u zeleni vir. Naziva se i Skakavac 1.
* Drugi vodopad Skakavac 2 je visok oko 20 metara. Voda se pri padu pretvara u spektakularnu vodenu čipku razlivajući se preko stijene u nekoliko krakova. Kod vodopada je napravljena nadstrešnica sa klupama i stolom. Zimi, kod zaleđenog vodopada, čuje se jak huk vode, a vir u koji pada voda stoji potpuno zamrznut.  Prilaz vodopadu od rijeke Vrbanje je dosta olakšan uređenjem puta i staza, te je on sad mnogo dostupniji nego što je to ranije bio.
## Reference
Crveni vinograd

**Crveni vinograd** (niz. *De rode wijngaard*) je djelo nizozemskog slikara Vincenta van Gogha. Naslikana je u novembru 1888. godine, tehnikom ulje na platnu. Poznata je po tome što je to jedina slika koju je slikar prodao za svog života. Dimenzije ovog djela su 75 x 93&nbsp;cm.

Ovo djelo je urađeno za vrijeme njegovog boravka u gradu Arles, na jugu Francuske. Iako je tamo proveo kratak period života, od februara 1888. do maja 1889., to se razdoblje smatra najproduktivnijim u čitavom umjetnikovom životu. Van Gogh je bio inspiriran okolnim pejzažem, pogledom na grad i selo. Slikajući ovo djelo koristio je sjećanje i imaginaciju, jer se nalazio u Žutoj kući, u potpunosti udaljen od vinograda. U pismu svom bratu Theu 2. oktobra 1888. nagovijestio je kako će slikati taj vinograd, opisujući pritom svoje oduševljenje istim.

## Vlasništvo

Crveni vinograd je prvi put izložen na službenoj izložbi grupe *Les XX*, 1890. godine u Bruxellesu. Tada je prodana Anni Boch za 400 franaka, što bi sadašnjom procjenom iznosilo 800-850 €. Ona je bila slikarica impresionizma te članica grupe *Les XX*, a poznata i kao umjetnički mecena iz Bruxellesa. Bila je sestra Eugèna Bocha, također impresionističkog slikara i prijatelja Van Gogha, te je tom kupovinom željela ohrabriti i potaknuti Vincenta kako bi nastavio sa stvaranjem. Ovu sliku je čuvala u salonu mistike, zajedno sa ostalim znamenitim slikama postimpresionista, gdje su često bili organizirani koncerti i solo nastupi.

Kasnije slika prelazi u ruke poznatog ruskog kolekcionara Sergeja Ščukina kojem su je boljševici nacionalizirali. Danas je vlasništvo Puškinovog muzeja u Moskvi.

## Izvori
Allen Ginsberg

**Irwin Allen Ginsberg** (Newark, 3. juna 1926. - East Village, Manhattan, 5. aprila 1997.), bio je američki pjesnik i pisac.

## Biografija
Allen Ginsberg rođen je u židovskoj obitelji u Newarku ali odrasta u Patersonu, New Jersey. Bio je pjesnik i jedna od najpoznatijih figura u okvirima beat pokreta, zajedno s Kerouacom, Burroughsom, Holmesom i Cassadyem, i poznavao je svu četvoricu. Postaje poznat već s prvom objavljenom zbirkom pjesama *Howl i druge pjesme* (1956.). Dugačka pjesma *Howl* prouzročila je zapljenu pvog izdanja i brojne sudske tužbe za nemoralnost. Pjesma počinje riječima: *Vidjeh najveće darove moje generacije uništene ludošću, dok su sjedili histerični goli...*.

1960-ih Ginsberg sudjeluje u hippie pokretu. Interesirale su ga religije Dalekog Istoka, među njima hinduizam i zenbudizam. Bio je vegetarijanac ali probao je i LSD. Sudjelovao je u radu u NAMBLA-i, organizaciji koja zagovara pedofiliju, koju napušta kada je uvidio da je uspio proširiti svoje ideje.

Godine 1974. osnovao je Jack Kerouac School of Disembodied Poetics zajedno s Anne Waldman.

## Bibliografija
* *Collected poems, 1947-1997* (2006.) 
* *Family business : selected letters between a father and son*
* *Ankor Wat* (1968.)
* *Deliberate prose : selected essays, 1952-1995* (2000.)

### Literatura
* Peter Connors: *White hand society : the psychedelic partnership of Timothy Leary and Allen Ginsberg* (2010.) 
* Claes-Göran Holmberg: *Den moderne och den postmoderne Poeten som siare* (Lund Univ. Press, 1996, s. 289-301) 
* Barry Miles: *Ginsberg: A Biography* (London: Virgin Publishing Ltd., 2001, paperback, 628 s.) 
* Bill Morgan: *I celebrate myself : the somewhat private life of Allen Ginsberg* (2006.)
* Peter O. Whitmer: *Aquarius revisited : seven who created the sixties counterculture that changed America : William Burroughs, Allen Ginsberg, [[Ken Kesey]], Timothy Leary, [[Norman Mailer]], Tom Robbins, [[Hunter S. Thompson]]* (1991.)

### Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Allena Ginsberga allenginsberg.org
* Djela Allena Ginsberga na PennSound writing.upenn.edu
* Allen Ginsberg čita ''A Supermarket in California'' na San Francisco State University 25. listopada 1956.
* Allen Ginsberg pjeva ''The Garden of Love'' iz William Blakesove ''Songs of Experience''  15. prosinca 1969. u New Yorku. Jon Sholle svira gitaru, bas i bubnjeve.
Madona sa karanfilom

**Madona sa karanfilom** (*Madona sa vazom ili Madona sa djetetom*), slika je Leonarda da Vincija, nastala između 1478. i 1480. godine. Od 1889. nalazi se u muzeju Alte Pinakothek, a do tada je bila privatno vlasništvo.

## Opis
Središnji motiv je mlada Djevica Marija sa djetetom Isusom u naručju. Marija sjedi i nosi skupocjeni nakit. U lijevoj ruci drži karanfil, što se tumači kao simbol iscjeljenja. Lica su osvijetljena dok su objekti okolo tamniji, na primjer, karanfil je pokriven sjenom. Dijete gleda gore, dok majka gleda dole, tako da ne postoji kontakt očima. Portret je postavljen u sobi sa po dva prozora sa svake strane središnjih figura, na kojima je, karakterističnom Da Vincijevom tehnikom, sfumatom, prikazan udaljeni pejzaž.

Za ovu sliku se ispočetka mislilo da ju je naslikao Andrea del Verrocchio, ali su kasnije historičari umjetnosti utvrdili da je ipak riječ o Da Vincijevom djelu. Madona i dijete su čest motiv u kršćanskoj umjetnosti srednjeg vijeka. Ova slika je jedino Leonardovo djelo koje je trajno izloženo u Njemačkoj.

## Izvori
Ivan Musić

**Ivan Musić** (Klobuk, Ljubuški, 24. prosinca 1848. - Beograd, 1888.) - katolički svećenik, vojvoda, vođa ustanka protiv Osmanlija

Rodio se u selu Klobuk kraj Ljubuškog 1848. godine. Uz pomoć ujaka fra Anđela Kraljevića, koji je bio biskup, školovao se kao franjevački novak u Širokom Brijegu. Uzeo je redovničko ime Šimun. Ubrzo je otišao na studij medicine u Istanbulu, ali je umjesto toga završio bogosloviju u mađarskom gradu Ostrogonu. 

U lipnju 1875. predvodio je ustanak protiv Turaka Osmanlija u Gabeli na Neretvi. Pobijedio je Turke u dvije bitke. Njegovom zaslugom dio Hercegovine postao je slobodno područje. Izabran je za vojvodu donje Hercegovine. Njegove pobjede znatno su pridonijele da se na Berlinskom kongresu 1878. BiH dade na upravu Austro-Ugarskoj. 

Odbio je nagrade i počasti. Priželjkivalo se da opet radi kao svećenik, no on je neočekivano otišao u Crnu Goru s Cvijetom Vukasović-Kuduz iz Stoca, a nakon toga u Beograd. Tamo je radio u pošti te kao policijski komesar i tumač. Umro je u Beogradu 1888. godine. 

Imao je dobro obrazovanje, bio je pravedan, kulturan i milosrdan.

Po njemu je nazvana udruga koja promiče njegov život i djelovanje. Na mjestu njegove rodne kuće otkrivena je spomen-ploča. Po njemu je nazvana ulica u Ljubuškom. 

## Izvori
Alte Pinakothek

**Alte Pinakothek** ili **Stara [[pinakoteka]]** u Münchenu je muzej europskog slikarstva u Münchenu. U njemu se čuva jedna od najznačajnijih svjetskih zbirki slikarstva od srednjeg vijeka do sredine 18. vijeka. Danas se nalazi u sklopu bavarskih državnih slikarskih zbirki.

Utemeljio ga je Ludovik I. 1800. godine, a izgradio ga je Leo Klenze 1826. godine. Nastala građevina je bila izrazito moderna za svoje doba i postala je modelom za mnoge druge muzejske zgrade (Rim, Sankt Peterburg, Bruxelles, Kassel, i dr.). Za vrijeme Drugog svjetskog rata bio je potpuno porušen, da bi se obnovio 1950-ih, a potpuno (unutarnje dekoracije) tek nedavno.

U Staroj pinakoteki je izloženo oko 800 slika, a najznačajnije su zbirke staronjemačkog, staronizozemskog i talijanskog slikarstva trecentta, renesansno slikarstvo Italije i Njemačke, te barokno slikarstvo Njemačke, Italije, Nizozemske, Francuske i Španjolske. Od pojedinačnih slikara najviše su zastupljeni: Albrecht Dürer, Albrecht Altdorfer, Tizian, Peter Paul Rubens i Anthonis van Dyck.

Preko puta Stare pinakoteke nalazi se i *Nova pinakoteka*, u kojoj su izložena djela iz 19. i početka 20. stoljeća. Pored njih izgrađena je i *Pinakoteka modernog slikarstva* u kojoj se nalaze moderne i suvremene slike.

## Galerija odabranih djela

Image:Durer_selfporitrait.jpg|*[[Dürerov autoportret (Alte Pinakothek)|Dürerov autoportret]]* 
Image:Albrecht_Altdorfer_-_Schlacht_bei_Issus_(Alte_Pinakothek,_München)_2.jpg|Albrecht Altdorfer: *[[Bitka kod Isa]]*
Image:Karl V.-Carlos I. 1548 (Tiziano Vecellio?) 066.jpg|Tizian: *Portret [[Karlo V.|Karla V.]]*
Image:Peter Paul Rubens - Battle of the Amazons - WGA20302.jpg|Rubens: *[[Bitka s Amazonkama]]*
Image:Ofiara Abrahama1.jpg|Rembrandt: *[[Žrtvovanje Izaka]]*
Image:Anthonis van Dyck 050.jpg|Anthonis van Dyck: *Autoportret*
Image:Resting Girl by François Boucher (1753) - Alte Pinakothek - Munich - Germany 2017 (crop).jpg|Francois Bucher: *Gospođica O'Marphy*


## Vanjske veze

* Službene stranice Stare pinakoteke (engl.) 
* Panorama Alte Pinakotheke
Prednji zubi

**Prednji zubi** () se nalaze u frontalnom delu usne duplje i obuhvataju dve klase zuba:

* *sekutiće* i
* *očnjake*.

## Sekutići

U humanoj denticiji postoji osam sekutića (), po četiri u svakom dentalnom luku. To su prvi i drugi zub od medijalne linije u sva četiri kvadranta:

* prvi gornji sekutić – *dens incisivus primus s. medialis superior dexter et sinister*;
* drugi gornji sekutić – *dens incisivus secundus s. lateralis superior dexter et sinister*;
* prvi donji sekutić – *dens incisivus primus s. medialis inferior dexter et sinister*;
* drugi donji sekutić – *dens incisivus secundus s. lateralis inferior dexter et sinister*.

Sekutići, kao klasa imaju tri glavne funkcije: mastikacija, fonetika i estetika. Oni predstavljaju „sečivo“ denticije, odnosno učestvuju u procesu sečenja i rezanja hrane na prikladne komade, pogodne za dalju obradu (žvakanje) na griznim površinama premolara i molara. Oni učestvuju i u izgovoru nekih suglasnika: labiodentalnih (f, v), dentalnih (t, d) i lingvodentalnih (s, c, z). Takođe, svojim oblikom, bojom, proporcijama i rasporedom utiču na fiziognomiju i estetiku lica.

## Očnjaci

Očnjaci () su najvažniji zubi mesoždera, jer služe za prihvatanje i razdiranje plena, a kod zmija to su i otrovni zubi (namenjeni kako hvatanju plena, tako i odbrani). Naziv *canini* je izveden od latinske reči *canis* (što u prevodu znači pas). U humanoj denticiji postoje četiri očnjaka, po dva u gornjem i donjem dentalnom luku:

* gornji očnjak (desni i levi) – *dens caninus superior dexter et sinister*;
* donji očnjak (desni i levi) – *dens caninus inferior dexter et sinister*.

Očnjaci su sposobni da izdrže veliki mastikatorni stres i deluju kao „amortizeri“, pružajući podršku bočnim zubima u toku žvakanja. Njihova osnovna uloga je kidanje i razdiranje hrane, što čini sredinu između sečenja (karakterističnog za sekutiće) i gnječenja i mlevenja (karakterističnog za bočne zube). Svojom labijalnom površinom podupiru uglove usana, pa doprinose i fiziognomskom izgledu osobe, a njihove oralne površine sa dobro razvijenim cingulumom imaju veliki značaj pri lateralnim kretanjima mandibule.

## Literatura

* Željko Martinović: *Osnovi dentalne morfologije*, II izdanje ("Službeni glasnik“ Beograd, 2000.) ;
* Olga Janković, Verica Vunjak: *Morfologija zuba*, VII izdanje ("Zavod za udžbenike i nastavna sredstva“ Beograd, 2001.) ;
* Darinka Stanišić-Sinobad : *Osnovi gnatologije*, I izdanje ("BMG“ Beograd, 2001.) , COBISS-ID 94080780
Palgrave Macmillan

**Palgrave Macmillan** je međunarodni akademski nakladnik iz Ujedinjenog Kraljevstva s glavnim uredom u Londonu. Osnovan je 1. 9. 2000. godine kao podružnica *[[Macmillan Publishers]]a*, izdavača knjiga sa -godišnjom tradicijom, odnosno spajanjem britanskog *Macmillan Pressa* i američkog *St Martin's Press Scholarly and Reference Divisiona*. Novi izdavački brend prvotno je nosio naziv *Palgrave* prema porodici koja je u drugoj polovini 19. vijeka usko surađivala s braćom Macmillan, a 2002. je proširen u *Palgrave Macmillan* s ciljem da se ukaže na bogatu i dugu tradiciju. Kompanija izdaje knjige, naučne časopise, monografije i e-knjige, a glavna stručna područja na koja se fokusira su humanističke i društvene nauke, ekonomija i inženjerstvo. Palgrave Macmillan posluje u više od 50 država svijeta, a osim Londona ima urede i u američkom New Yorku, australijskom Melbourneu, kineskom Šangaju i Pekingu, emiratskom Dubaiju, južnoafričkom Johannesburgu, ruskoj Moskvi, te indijskom Čenaju i Gurgaonu. Godine 2015. Palgrave Macmillan je ugovorio udruživanje sa Springerom i GvH-ovim izdavačkim kućama Nature (NPG) i Macmillan Education, stvorivši u oktobru iste godine Springer Nature, novu izdavačku kompaniju i najvećeg svjetskog akademskog nakladnika.

## Reference

## Vanjske veze

*  Službene stranice Palgrave Macmillana
*  Službene stranice Macmillan Publishersa
Autonomni univerzitet u Madridu

**Autonomni univerzitet u Madridu** () poznatiji pod svojim španskim kraćim nazivom *"la Autónoma"* je javni univerzitet osnovan 1968. godine. Univerzitet je osnovan u periodu najambicioznijih reformi obrazovanja koje je zemlja provela krajem šezdesetihi početkom sedamdesetih godina dvadesetog veka, zajedno na autonomnim univerzitetima u Barceloni i Bilbau. Iako se kampus nalazi u sastavu opštine Madrid, geografski je bliži gradovima Alkobendas i Tres Kantos. Od kada je osnovan univerzitet je ušao u sam vrh među najboljim univerzitetima u zemlji, bivajući proglašen i za najbolji od strane španskih dnevnih novina *El Mundo*. Posebno je prepoznat i studij matematike za koji je institucija 2012. ušla u grupu od 51. do 75. mesta prema *Šangajskoj listi*. Studij prava također je prepoznat i cenjen u Španiji.

## Reference

## Vanjske veze
*  Službena stranica
Monogram

**Monogram** je motiv napravljen preklapanjem ili spajanjem dva ili više slova ili neke grafeme u stvaranje nekog simbola. Monogrami se često prave kombinovanjem inicijala pojedinca ili neke organizacije, koji se koriste kao simboli ili logotipi.

## Historija
Monogrami se prvo pojavljuju na kovanom novcu oko 350. p. n. e.. Najraniji poznati primeri su imena grčkih gradova na novcu, često koristeći samo prva dva slova tih gradova. Monograme su još koristili umetnici i zanatlije na slikama, skulpturama, i komadima nameštaja, pogotovo kada su gilde pooštravale mere protiv nedozvoljenog učešća u trgovini.

## Hristov monogram

Hristov monogram, ili Labarum (☧), se sastoji od prva dva grčka slova u reči Hrist (grč. ΧΡΙΣΤΟΣ, ili Χριστός), slova H (Hi) i R (Ro). Prvi put ga je upotrebio rimski car Konstantin. Slovo R se često prikazuje tako da podseća na pastirski štap, a slovo H da podseća na krst, predstavljajući Isusa Hrista kao dobrog pastira svoje pastve, hrišćanske Crkve.

## Monarhistički monogrami
Monogrami sa imenima monarha su korišćeni kao oznaka javnih organizacija u raznim oblicima monarhija (kraljevstvo, carstvo...), što je stvaralo vezu sa vladarima. Monarhistički monogrami se još javljaju na novcu, često sa krunom na njima.

## Vanjske veze
*Što je monogram?
Planetarna migracija

**Planetarna migracija** se odigra kada planet ili neki drugi zvjezdani objekt (npr. satelit) uđe u interakciju sa diskom plina ili planetezimala, što rezultira tima da se izmijeni njegova putanja ili velika poluosa. Planetarna migracija je najvjerojatnije objašnjenje za vrele Jupitere, ekstrasolarne planete sa masom plinovitih divova, ali koji imaju putanje od samo nekoliko dana. Teorija o razvoju planeta iz protoplanetarnog diska predviđa da se takvi planeti ne mogu razviti blizu zvijezda, jer je temperatura previsoka da dozvoli formaciju kamenih ili ledenih planetezimala. Predviđa se i da planeti mase terestričkog planeta mogu biti podvrgnuti iznenadnoj migraciji prema unutrašnjosti ako se formiraju dok je plinoviti disk još prisutan.

## Vanjske veze
*
*
*
Imitation of Life (roman)

***Imitation of Life*** () je roman američke književnice Fannie Hurst. Radnja se događa oko godine 1910. u New Jerseyu, a protagonistica je Bea Chipley, žena koja nakon muževe smrti preuzima njegov posao prodaje voćnih sirupa te zbog svoje nove karijere zanemaruje kćer Jessie, što je na kraju priisli da kao kućnu pomoćnicu uzme crnkinju Delilah, čija će neobično svjetloputa kćer Paola postati Jessina najbolja prijateljica. Imitation of Life je nakon objavljivanja izazvao pažnju jer se bavio za tadašnje američko društvo aktualnim pitanjem institucionalne rasne segregacije i pravila jedne kapi, odnosno opisivao fenomen preuzimanja bjelačkog identiteta od svjetloputih crnaca. Kasniji kritičari su ga, pak, loše ocjenjivali zbog korištenja rasnih stereotipa. Godine 1934. je poslužio kao predložak za istoimeni film sa Claudette Colbert, kao i 1959. za mnogo poznatiju verziju sa Lanom Turner u glavnoj ulozi.
Liaoningopterus

***Liaoningopterus***, čiji se naziv nekada pogrešno piše kao "Liaoningopteryx", bio je rod pterosaura pterodaktiloida iz porodice Ornithocheiridae koji je tokom donje krede (barremij-aptij) nastanjivao područje Formacije Jiufotang u Liaoningu, Kina.

Wang Xiaolin i Zhou Zhimin dali su mu naziv 2003. godine. Nomenklaturni tip je *Liaoningopterus gui*. Naziv roda potiče od Liaoninga i latinizirane grčke riječi *pteron*, "krilo". Naziv vrste dat mu je u čast profesoru Guu Zhiweiju, pioniru u istraživanju jeholske biote koji se specijalizirao za beskičmenjake.

Taj rod zasniva se na holotipu IVPP V-13291, zdrobljenoj, nepotpunoj lubanji i skeletu, uključujući i čeljust, zube, vratne pršljenove i kosti prsta koji je podržavao krilo. Bio je velik pterosaur - najveći iz Kine u vrijeme kada je opisan - sa dužinom lubanje procijenjenom na 61&nbsp;cm i procijenjenim rasponom krila od pet metara. Lubanja je bila duga i niska, sa niskim krestama blizu vrha kljuna i na donjoj i na gornjoj vilici. Kresta na njušci bila je duga 12 centimetara, simetričnog oblika i imala je maksimalnu visinu od sedamnaest milimetara. Rub gornje vilice bio je vrlo prav. Zubi su pronađeni samo u prednjem dijelu čeljusti. Bili su izduženi, ali krupni, većinom rastući u veličini odozada prema naprijed. Četvrti zub u gornjoj vilici je sa dužinom od 81 milimetra najveći poznati zub kod bilo kojeg pterosaura. Neobično je velik i u odnosu na ostale zube *Liaoningopterusa*, kod kojeg najveći zub u donjoj vilici ima dužinu od 41 milimetra. Dužina zuba kod jedinki mnogo je varirala, što su autori objasnili prisustvom nedavno izbilih zamjenskih zuba. U gornjoj vilici nalazilo se dvadeset pari zuba, a u donjoj trinaest do četrnaest pari.

Glavni dio (*corpus vertebrae*) očuvanog vratnog pršljena ima dužinu od 46 milimetara i visinu od 34 milimetra. Od kostiju krila, mogu se prepoznati dijelovi prve falange, čija se ukupna dužina procjenjuje na oko pedeset centimetara.

Autori su opisali *Liaoningopterusa* kao mogućeg ribojeda zbog njegove duge, šiljaste njuške.

Wang je klasificirao *Liaoningopterusa* kao pripadnika porodice Anhangueridae, uglavnom zbog kresta. To mišljenje ponovo je izrazio 2005. godine. Lü Junchang je 2006. objavio kladističku analizu koja je pokazala da je *Liaoningopterus* primitivan pripadnik Anhangueridae; analiza Ji Qianga iz 2008. svrstala je *Liaoningopterusa* u trihotomiju sa rodovima *[[Anhanguera]]* i *[[Tropeognathus]]*.

## Povezano
* Veličina pterosaura

## Reference

## Vanjske veze
* ''Liaoningopterus''  na The Pterosauria
Slobodni univerzitet u Bruxellesu (francuski)

**Slobodni univerzitet u Briselu** (; ) je privatni univerzitet na francuskom jeziku koji se nalazi u glavnom gradu Belgije Brusselsu. Univerzitet pohađa oko 24,200 studenata od čega ih je oko 32% porijeklom van Belgije, a slični su postotci i među predavačima.

## Historija
Nakon što se 1830. Belgija odvojila od Nizozemske, odnosno izišla iz sastava dotadašnjeg Ujedinjenog Nizozemskog Kraljevstva, u zemlji su djelovala tri univerziteta u Ghentu, Liegeu i Leuvenu. Međutim, glavni grad novoosnovane zemlje bio je bez univerziteta što je 1831. potaklo grupu uglednih pojedinaca da pokrenu osnivanje privatne institucije. Osnivanje privatne institucije omogućavao je Belgijski ustav koji je bio pod znažnim utjecajem plitičke ideologije liberalizma. Vlada Belgije, koja je financiranje tri postojeća univerziteta smatrala za značajno opterećenje, pokazala je malo interesa za osnivanje četvrtog javnog univerziteta u zemlji. Osnivanje Katoličkog univerziteta u Mechelenu 1834. učvrstilo je namjeru liberalnih osnivača da pokrenu svoju instituciju u čemu su i uspjeli i sa prvim semestrom su započeli u novembru 1834. godine. Do 1836. univerzitet je nosio naziv Slobodni univerzitet Belgije, nakon čega je ponio današnje ime. Univerzitetski fudbalski tim odnio je brončanu medalju na Olimpijskim igrama 1900. godine u Parizu.

## Reference

## Vanjske veze
*  Službena stranica
Tallinnski tehnološki univerzitet

**Tallinnski tehnološki univerzitet** (; ; ) je javni i jedini tehnički univerzitet u baltičkoj republici Estoniji. Uprkos sličnosti u nazivu sa Univerzitetom u Talinu radi se o dvije različite institucije.

## Povezano
* Lista univerziteta u Estoniji

## Reference

## Vanjske veze

*  Službena stranica
Univerzitet u Tartuu

**Univerzitet u Tartuu** (; ; ) je javni univerzitet u gradu Tartuu u baltičkoj republici Estoniji. Univerzitet je jedini klasični, a ujedno i najveći i najprestižniji univerzitet u zemlji. Univerzitet je osnovao Gustav Adolf od Švedske 1632. godine. Najveći broj studijskih programa izvodi se na estonskom jeziku, uz pojedine iznimke kao što je studijski program *[[Evropska unija]] i Ruski studiji*.

## Povezano
* Lista univerziteta u Estoniji

## Reference

## Vanjske veze

*  Službena stranica
Univerzitet u Lisabonu

**Univerzitet u Lisabonu** (; ) je javni istraživački univerzitet u Lisabonu i najveći univerzitet u Portugalu. Institucija je 2013. proširena dodavanjem *Tehničkog univerziteta u Lisabonu* u njezin sastav.

## Reference

## Vanjske veze
*  Službena stranica
Imitation of Life (film, 1934)

***Imitation of Life*** () je američki crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Johna M. Stahla. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Fannie Hurst. Protagonistica, koju tumači Claudette Colbert je Bea Pullman, udovica koja od svog muža preuzima prodaju slastica, te koja kao  uzima afroameričku kućnu pomoćnicu Delilah Johnson (čiji lik tumači Louise Beavers) koja će joj postati dio porodice. Radnja prikazuje probleme koje će objema ženama učiniti njihove kćeri - Beina kćer Jessie (čiji lik tumači Rochelle Hudson) koja se zaljubi u Beinog momka (čiji lik tumači Warren William), odnosno Delilina kćer Peola, koja zbog neobično svjetle puti nastoji preuzeti identitet bjelkinje. *Imitation of Life* je prilikom snimanja imao niz problema, jer se bavio za tadašnji Hollywood izuzetno delikatnom temom međurasnih odnosa, s obzirom da je u SAD još uvijek na snazi bila institucionalna rasna segregacija. Najveće je zamjerke filmu uputio Joseph I. Breen, šef hollywoodskog cenzorskog ureda, koji je držao da lik svjetlopute crnkinje sugerira postojanje međuarsnih odnosa koji su bili izričito zabranjeni tadašnjim Kodeksom. Film je na kraju ipak snimljen, mada nije izazvao posebnu pažnju. Godine 1959. je snimljen daleko poznatiji i uspješniji remake sa Lanom Turner u glavnoj ulozi.

## Uloge
* Claudette Colbert ... Beatrice "Bea" Pullman
* Warren William ... Stephen "Steve" Archer
* Rochelle Hudson ... Jessie Pullman (u dobi od 18 godina)
* Ned Sparks ... Elmer Smith
* Louise Beavers ... Delilah Johnson
* Fredi Washington ... Peola Johnson (u dobi od 19 godina)
* Juanita Quigley ... Baby Jessie Pullman (u dobi od 3 godine)
* Marilyn Knowlden ... Jessie Pullman (u dobi od 8 godina)
* Dorothy Black ... Peola Johnson (u dobi od 9 godina) (van špice)
* Alan Hale ... Martin, čovjek za namještaj
* Henry Armetta ... Slikar
* Wyndham Standing ... Jarvis, Beatricein batler

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* Screen shots from both versions
Rynox

***Rynox*** je britanski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1932. u režiji Michaela Powella. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Philipa MacDonalda. Radnja prikazuje kako bogati vlasnik poduzeća Rynox (čiji lik tumači Stewart Rome) bude ubijen nakon što je primao prijetnje od strane tajanstvenog stranca, te kako njegov sin (koga glumi John Longden) preuzima istragu koja će dovesti do šokantnog otkrića. Rynox je predstavljao jedan od niza niskobudžetnih filmova za nacionalnu kvotu koje je Powell snimao na početku karijere. Dugo se vremena smatrao izgubljenim dok 1990. nije slučajno pronađen u trezoru studija Pinewood.

## Uloge
* Stewart Rome ... Boswell Marsh/F.X. Benedik
* John Longden ... Tony Benedik
* Dorothy Boyd ... Peter
* Charles Paton ... Samuel Richworth
* Leslie Mitchell ... Woolrich
* Edward Willard ... Kap. James
* Fletcher Lightfoot ... Prout
* Sybil Grove ... Sekretarica

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Annika Beck

**Annika Beck** (Gießen, 16. veljače 1994.) njemačka je profesionalna tenisačica.

## Biografija
Beck je počela igrati tenis već sa 4 godine. Profesionalno se tenisom bavi od 2008. i do sada je osvojila 7 ITF turnira.

Na Grand Slam turnirima 2013. je ušla u 2. kola Australian Opena, Roland Garrosa i Wimbledona.

Njezini roditelji predaju kemiju na Sveučilištu u Bonnu. Trener joj je Robert Orlik.

## Plasman na WTA ljestvici na kraju sezone

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil na stranici WTA Toura
NLO iznad Firence

**[[NLO]] iznad Firence** (talijanski *Avvistamento di UFO a Firenze*) odnosi se na masovno viđenje NLO-a iznad tog talijanskog grada 27. 10. 1954. Tog dana, odigravala se nogometna utakmica između klubova Fiorentina i Pistoiese, a u stadionu Artemio Franchi okupilo se oko 10.000 gledatelja. Usred utakmice, čuo se krik među publikom te su ljudi počeli upirati prsom prema nebu, gdje su navodno vidjeli dva objekta koji lebde. Igrači su prestali igrati, a među njima je bio i Ardico Magnini, koji je ovako opisao događaj:

Jedan drugi svjedok, Gigi Boni, tvrdi da su objekti stali iznad staiona i ostali tamo nekoliko minuta, a da su izgledali poput "kubanskih cigara". Objekt je potom odletio izvan vidika. Veliko zanimanje ufologa probudio je opis o srebrenim iskrama koje su navodno padali prilikom tog incidenta. Dobili su kolokvijalni naziv "anđeoska kosa".

Međutim, ta se tanka substanca vrlo brzo raspala. Tog dana, NLO-i su viđeni i po drugim dijelovima Toskane. Jedan novinar, Giorgio Batini, je i sam uočio tu tvar na drvetu koje je bilo "prekriveno bijelom vatom". Sakupio je par uzoraka i poslao ih na kemijsku analizu na sveučilište u Firencu. Spektografska analiza navodi da je tvar sadržavala elemente bor, silikon, kalcij i magnezij, te da nije bila radioaktivna. Međutim, nisu mogli doći do nikakvog jasnog zaključka o čemu se aradilo, a i sam materijal je uništen u procesu analize.

Ovaj događaj i dalje nije razjašnjen.

## Povezano
* Popis najpoznatijih NLO susreta

## Izvori

## Vanjske veze
* Deirdre Pirro Neočekivani fanovi: dan kada su vanzemaljci posjetili nogometnu utakmicu  The Florentine
The Rasp

***The Rasp*** () je detektivski roman britanskog pisca Philipa MacDonalda, originalno objavljen 1924. godine. Predstavlja prvi roman iz serije čiji je protagonist Anthony Gethryn, novinar i bivši agent britanske tajne službe. Radnja prikazuje kako je Gethryn od svog lista poslan da piše o tajanstvenom ubistvu vladinog ministra Johna Hooda, te kako sam provodi istragu i pronalazi ubicu. Roman je stekao izuzetnu popularnost, a često ga nazivalo klasikom whodunnit žanra, odnosno zaslužnim za populariziranje likova detektiva-amatera.

Godine 1932. je roman ekraniziran u istoimeni film u režiji Williama Powella koji se, pak, danas smatra izgubljenim.

## Izvori
The Rasp (film)

***The Rasp*** () je britanski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1932. godine u režiji Michaela Powella. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Philipa MacDonalda. Protagonist, čiji lik tumači Claude Horton, je Anthony Gethryn, novinar i bivši obavještajac koji istražuje tajanstveno ubistvo ministra. *The Rasp* je bio snimljen s niskim budžetom kao brzi film za kvotu, odnosno u produkciji britanskih podružnica hollywoodskih studija koji su tako nastojali ispuniti zakonsku kvotu domaćih ostvarenja za britanske kino-dvorane. Kao i druga Powellova ostvarenja napravljena na taj način, i The Rasp se danas smatra izgubljenim.

## Vanjske veze
*
The Star Reporter

***The Star Reporter*** () je britanski crno-bijeli kriminalistički roman snimljen  1932. u režiji Michaela Powella. Temelji se na priči  Philipa MacDonalda. Naslovni protagonist, koga tumači Harold French, je reporter koji se pod lažnim identitetom zapošljava kao vozač aristokratkinje (koju tumači Isla Bevan) kako bi preko nje mogao izvještavati o svijetu otmjenom društvu. Radnja prikazuje kako tako stekne priliku da razotkrije krađu dragulja. *The Star Reporter* je bio jedan od nekoliko brzinskih filmova za kvotu, odnosno niskobudžetnih ostvarenja koje je Powell režirao na početku karijere. Kao i većina njih, danas se smatra izgubljenim.

## Uloge
* Harold French ... Major Starr
* Garry Marsh ... Mandel
* Isla Bevan ... Lady Susan Loman
* Spencer Trevor ... Lord Longbourne
* Anthony Holles ... Bonzo
* Noel Dainton ... Pukovnik
* Elsa Graves ... Oliver
* Philip Morant ... Jeff

## Vanjske veze
* 
*
Edvin Kanka Ćudić

**Edvin Kanka Ćudić** (Brčko, 1988) je aktivist za ljudska prava, majstor borilačkih veština, politikolog, novinar, trenutačni koordinator UDIK-a i predstavnik Bosne i Hercegovine u Regionalnom savjetu REKOM mreže pomirenja. Prapraunuk je Ibrahima Ustavdića.

## Biografija
Edvin Kanka Ćudić rođen je u Brčkom 31. decembra 1988. godine. Djetinjstvo provodi u Gračanici gdje završava osnovnu školu. Povratkom u Brčko, završio je Ekonomsku školu. Studirao je u Sarajevu i Istanbulu, a 2018. godine magistirirao je na Univerzitetu u Sarajevu. Majstor je japanskih borilačkih vještina: aikido, jujutsu i judo. Do 2008. godine bio je instruktor jujutsu u školama borilačkih vještina u Donjem Žabaru i Gornjem Zoviku kod Brčkog. Kao novinar, surađivao je s mnogim medijima u BiH i susjedstvu uključujući Monitor, Oslobođenje i  Danas.

Od 2013. je koordinator UDIK-a iz Sarajeva. Decembra 2019. izabran je za člana Regionalnog savjeta REKOM mreže pomirenja. Svojim djelovanjem i zalaganjem, Ćudić je uveliko doprinio memorizaciji ratnih zločina na Kazanima. Jedan je od inicijatora podizanja spomen-obilježja na tom lokalitetu.

Godina 2014. i 2018. u biografskom leksikonu *Ko je ko u Bosni i Hercegovini*, Edvin Kanka Ćudić je uvršten među najutjecajnije osobe u Bosni i Hercegovini, čija djela i akcije pozitivno doprinose toj zemlji. Često je predmet prijetnji i napada ekstremista svih etničkih skupina u Bosni i Hercegovini.

## Bibliografija
* *Taj maj '92.* (Brčko, 2012)
* *Ne u naše ime: s one strane srbijanskog režima* (Sarajevo, 2019)

## Reference

## Vanjske veze

*  UDIK
* Tekstovi Edvina Kanke Ćudića na stranici pescanik.net