open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Feministička geografija

**Feministička geografija** je grana antropogeografije koja primjenjuje teorije, metode i kritike feminizma u proučavanju ljudske okoline i društva.

Njezin su glavni fokus proučavanja geografske razlike u rodnim odnosima i rodnoj jednakosti. Osim što analizira realni svijet, ona također kritizira postojeća geografska proučavanja. Feministički geografi ne predlažu da postoji neka vrsta zavjere koja se odvija, nego identificiraju trendove i postavljaju pitanja, a najvažniji je odraz ženskih iskustava na geografsku prirodu.

Jednostavan primjer bio bi smatrati način na koji urbano planiranje ima rodnu dimenziju s očekivanjem da će muškarci putovati na udaljeno mjesto radi zaposlenja dok će žene biti zaokupljene brigom za djecu, osnovnom kupovinom te domaćim funkcijama u suburbanom mjestu. Zašto su se gradovi razvili na taj način, zašto su se novi gradovi planirali na taj način, te tko je to radio i s kakvom ideologijom?

Drugo tumačenje ovog pristupa u geografiji je proučavanje rodnih razlika u terminima osobnog pristupa, pokretnosti i sigurnosti, posebice što se tiče dizajna i upotrebe urbanog prostora i otvorenih mjesta poput javnih parkova i pješačkih staza. Iskustvo hodanja bez ikoga kroz gradski centar kasno u noć ili javni park po danu vjerojatno će se razlikovati za muškarce i žene kao i za ljude različite dobi, kulture i tako dalje.

U ovom pogledu feministička geografija je dio šireg postmodernog pristupa predmetu koji nije primarno zaokupljen razvojem konceptualne teorije u samome sebi već se radije usredotočuje na stvarna iskustva pojedinaca i grupa u njihovim vlastitim mjestima, nad geografijama u kojima žive unutar svojih vlastitih zajednica.

Ipak feministička geografija nije ograničena na mjesnu razinu. Jedan primjer globalne teme istraživanja feminističke geografije je širom svijeta rasprostranjena migracija žena iz Trećeg svijeta u Prvi radi obavljanja kućnih poslova i seksualnog rada.
Ekološka geografija

**Ekološka geografija** grana je geografije koja proučava prostorne aspekte interakcija između ljudi i prirodnog svijeta. U svom radu zahtjeva razumijevanje dinamike geologije, meteorologije, hidrologije, biogeografije i geomorfologije jednako kao i načine na koje ljudska društva konceptualiziraju okoliš. 

Veze između kulturne i fizičke geografije nekoć su bile očitije nego što su danas. Budući da je ljudsko shvaćanje svijeta sve više posredovano tehnologijom, odnosi među tim disciplinama često su postajali prikrivenima.

Ekološka geografija predstavlja kritički važan skup analitičkih oruđa za procjenu učinka ljudskog prisustva na okoliš mjerenjem rezultata ljudske aktivnosti na prirodne reljefne oblike i cikluse. 

## Veze
* Fizička geografija
* Meteorologija
* Klima
Tempio Pausania

**Tempio Pausania** (sardino-galurski: *Tèmpiu*) je talijanski grad u Sassarijskoj provinciji na Sardiniji. Grad ima oko 14.000 stanovnika.

## Geografija
Tempio Pausania leži u srcu Gallure, brdovitoj regiji na sjeveroistoku Sardinije, u podnožju masiva Limbara (1362 m). Udaljen je 30 km od Sredozemnom mora i oko 45&nbsp;km od druge provincijske prijestolnice Olbie. Grad je poznat po obilju mineralnih i termalnih izvora.

## Historija

Tempio Pausania se kao naselje prvi put spominje u pisanskom dokumentu iz 1173. pod imenom Templo, a ubrzo nakon toga i kao Villa Templi. Za vrijeme Giudicata Gallura postao je regionalni administrativni centar Geminija. Nakon što su španjolski Aragonci osvojili Sardiniju 1323. godine, Tempio Pausania je sredinom 16. vijeka postala prijestolnica Gallure i od tad je zadržao taj položaj. Nakon što je 2016. provincija Olbia-Tempio ukinuta, Tempio Pausania je uključena u Sassarijsku provinciju.

## Znamenitosti
Tempio Pausania ima brojne nuraghe, megalitske građevine specifične za Sardiniju, uključujući Monti Pinna, Tanca Manna Izzana, Culbinu, Agnu i Majori. Tempio Pausania je pitoreskni gradić kamenih kuća građenih na korzikanski način, iznad kog se na brdu koči crkva San Lorenzo iz 18. vijeka.

## Privreda
Tempio Pausania je centar poljoprivrednog kraja poznatog po vinogradarstvu (vina Vermentino i Moscato) i zanatskoj obradi kamena i pluta.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Gallura

**Gallura** (sardino-galurski: *Gaddùra*, dosl. teren na visokom) je naziv za historijski sardinijski Giudicato Gallura i za brdoviti kraj na sjeveroistoku Sardinije.

## Geografija
Gallura ima površinu od 3500 km², to je kraj prekriven granitnim stijenama i brojnim planinama, koje iako nisu vrlo visoke otežavaju kretanje, pa je Gallura vijekovima bila vrlo izoliran kraj. Tu se prostire planinski masiv Monte Limbara s vrhom Punta Balistreri od 1362 m visine.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gallura'' na portalu Treccani
Kraljevsko kanadsko geografsko društvo

**Kraljevsko kanadsko geografsko društvo** (**RCGS**, engl. *Royal Canadian Geographical Society*; **SRGC**, franc. *Société géographique royale du Canada*) je kanadska neprofitna obrazovna organizacija posvećena otkrivanju šireg znanja i dubljeg vrednovanja Kanade — njenih ljudi i mjesta, njenog prirodnog i kulturnog naslijeđa te njenih ekoloških, socijalnih i ekonomskih izazova. RCGS objavljuje nagrađeni časopis na engleskom jeziku *[[Canadian Geographic]]* koji se publicira od 1930. godine. Časopis društva na francuskom jeziku *[[Géographica]]* koji se objavljuje u suradnji s *[[L'actualité]]* uveden je 1997. godine.

RCGS također ima programe ekspedicija, istraživanja i predavanja.

Društveni kolegij guvernera i njegovi programski odbori su u potpunosti sastavljeni od dobrovoljaca od kojih su mnogi članovi Kolegija članova. Društvo dodjeljuje nagradu Massey Medal čiji je cilj prepoznati izvrsno osobno postignuće u istraživanju, razvoju ili opisivanju geografije Kanade. Također dodjeljuje Zlatnu medalju, prepoznajući:
:(a) posebno dostignuće jednog ili više podjedinaca u općem polju geografije; ili
:(b) značajno nacionalno ili internacionalno zbivanje

Konačno, nagrada Camsell Medal prepoznaje izvanrednu dobrovoljnu službu u Kraljevskom kanadskom geografskom društvu.

## Kanadsko vijeće za geografsku edukaciju
Kanadsko vijeće za geografsku edukaciju (CCGE, engl. *Canadian Council for Geographic Education*) je zajednička inicijativa Kraljevskog kanadskog geografskog društva i Nacionalnog geografskog društva iz Washingtona, D.C. osnovana 1993. godine.

Programi CCGE-a pokrenuti su s ciljem jačanja geografske edukacije u školama. S obzirom na rastuće isticanje geografije u školskom sustavu, CCGE nastoji povećati javnu svijest o važnosti geografske pismenosti.

## Veze
* Popis kanadskih organizacija s kraljevskim patronatom

## Vanjske veze
* The Royal Canadian Geographical Society
* Canadian Geographic
* The Canadian Council for Geographic Education 
* Géographica
Geografsko-kartografski institut Sahab

**Geografsko-kartografski institut Sahab** (perz. مؤسسه جغرافیایی و کارتوگرافی سحاب; *Moasasa-je džoḡrāfījā-je va kārtogerāfī-je Saḥāb*, **SGDI**) je privatna iranska edukativna institucija koja se bavi prikupljanjem, pohranom i proizvodnjom geografskog i kartografskog materijala. Institut je osnovan 1314. AP (1935/1936. AD) kao prvi takve vrste u Iranu i široj regiji, a njegov utemeljitelj bio je A. Sahab kojeg se smatra ocem moderne iranske kartografije. Tokom 70-godišnjeg postojanja institut je objavio više od 3000 različitih geografsko-kartografskih izdanja uključujući karte, atlase, globuse i druge edukativne materijale čime je igrao važnu ulogu u modernizaciji iranskog školstva. Osim na perzijskom, institut je proizvodio i izvozio karte i na engleskom, arapskom i japanskom jeziku, te je održavao izložbe na važnim internacionalnim kartografskim sajmovima u Londonu, Budimpešti, Perthu i Meksiku. Geografsko-kartografski institut Sahab ima sjedište u iranskom glavnom gradu Teheranu gdje se nalazi i Sahabova velika biblioteka sa ukupno 32.000 geografskih knjiga i magazina odnosno 20.000 različitih karata. Direktor instituta je Muhamed-Reza Sahab.

## Povezano
* Geografija Irana
* Geografsko-kartografski institut Gitašenasi

## Literatura
*  
*  

## Vanjske veze
*  Geografsko-kartografski institut Sahab
(285263) 1998 QE2

**(285263) 1998 QE<sub>2</sub>** je meteorit promera 2,7 km.
Otkriven je 19. augusta 1998.

## Zadnje prolaženje pored Zemlje
Zadnji prolazak pokraj zemlje dogodio se 31. maja 2013. sa udaljenosti od oko 5,8 milijuna kilometara.
Bonifacijski prolaz

**Bonifacijski prolaz** (francuski: *Bouches de Bonifacio*, talijanski: *Bocche di Bonifacio*) je morski tjesnac koji razdvaja Korziku od Sardinije. Ime je dobio po gradu Bonifaciju koji leži na krajnjem jugu Korzike.

## Geografija
Bonifacijski prolaz povezuje Tirensko sa Sredozemnim morem. Prosječno je širok od 15 do 20 km, s najvećom dubinom od 100 metara, a na najužem dijelu ima 11 km. Na krajnjem istoku tjesnaca leže talijanski Maddalenski arhipelag i francuski otoci Cavallo i Lavezzi. Ova zona je proglašena internacionalnim parkom prirode.

## Historija
Tjesnac je poznat je kod moreplovaca kao vrlo opasan za plovidbu, zbog brojnih grebena i vrlo jakih struja. U njemu se dogodio brodolom francuske fregate *[[Sémillante]]* koja se nasukala na grebenima kod otoka Lavezzija. Nakon havarije jednog trgovačkog broda 1993. zabranjen je prolaz svim brodovima koji prenose opasan teret.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Bonifacio, Bocche di'' na portalu Treccani
Marija Borić

**Marija Borić** (Zagreb, 1980.) je hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Stella" kao Valerija (2013.)
* "Stipe u gostima" kao Biserka (2011.)
* "Zvijezde pjevaju" kao Marija Borić (2011.)
* "Najbolje godine" kao Zrinka Lotar (2009.-2010.; 2011.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Ivka Križaj (2007.-2008.)
* "Cimmer fraj" kao Helena (2006.-2007.)
* "Nad lipom 35" kao Anamarija-Ana (2006.)
* "Ljubav u zaleđu" kao prostitutka (2006.)
* "Bitange i princeze" kao šminkerica (2005.-2006.)
* "Novo doba" kao Merlinka (2002.)

### Filmske uloge
* "Gdje pingvini lete" kao Vera (2008.)
* "Moram spavat', anđele" kao medicinska sestra (2007.)
* "Za naivne dječake" kao Anja Marković (2007.)

### Sinkronizacija
* "Mačak u čizmama" kao Jill (2011.)
* "Priča o mišu zvanom Despero" kao Miggery Sow (2008.)
* "Obitelj Robinson" kao Talula (2007.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na Mala-scena.hr
Boro Stjepanović

**Borislav - Boro Stjepanović**, rođen u selu Planinica (Vareš, BiH, 8. svibnja, 1946.), bosanskohercegovački je glumac i redatelj.

## Biografija
Apsolvirao je jugoslavensku i svjetsku književnost na Filolozofskom fakultetu u Beogradu 1969. godine i diplomirao glumu na Akademiji za kazalište, film, radio i televiziju u Beogradu 1971. godine. Odigrao je više od pedeset filmskih uloga.,

Režirao je u Sarajevu (Otvorena scena OBALA, Kamerni teatar 55), u Mostaru i Podgorici. Na televiziji je igrao u više tv-filmova (Andra i Ljubica, Bife Titanik) i tv-serija (Građani sela Luga, Filip na konju, Osma ofanziva, Volim i ja narandže, Oriđinali, Viza, Naša mala klinika, Lud, zbunjen, normalan). Igrao je u preko pedeset filmova (Sjećaš li se Doli Bel, Ko to tamo peva, Čudo neviđeno, Miris dunja, Kuduz, Gluvi barut, Urnebesna tragedija, Ničija zemlja, Ovo malo duše).

Pedagoškim radom počeo se baviti 1971. godine asistirajući na predmetima Dikcija (1971.-1973.) i Gluma (1976.-1981.), na Fakultetu dramskih umjetnosti u Beogradu. Učestvovao je u osnivanju Akademije scenskih umjetnosti u Sarajevu, gdje je radio od 1981. do 1992.godine. Školske 1992/93. godine bio je profesor na Fakultetu dramskih umjetnosti u Beogradu.

Jedan je od osnivača Fakulteta dramskih umjetnosti na Cetinju (1994. godine), gdje i danas radi kao redovni profesor na predmetu Gluma.

Kao gostujući profesor predaje glumu i na Umjetničkoj akademiji u Osijeku.

## Nagrade i knjige
Za glumački rad nagrađivan je na Danima komedije u Jagodini, Dječijem festivalu u Kotoru, Jugoslovenskom kazališnom festivalu u Užicu i Sterijinom pozorju u Novom Sadu. Napisao je četiri knjige iz pedagogije glume: "Gluma I; Rad na sebi", "Gluma II; Radnja", Gluma III; Igra" i "Audicija; Sve o prijemnom ispitu". Prve dvije dobile su Sterijinu nagradu za teatrologiju, 1998. godine.

## Reference
Kurva (razvrstavanje)

**[[Kurva]]** u svom najžešćem značenju predstavlja pežorativni izraz za  ženu koja se bavi prostitucijom; metaforički može označavati ličnost koja je zbog novca i materijalne koristi spremna izdati svoje ideale, porodicu, prijatelje, naciju ili društvenu grupu. 
Za muškarca koji se bavi prostitucijom se koristi pežorativni izraz "muška kurva" (v. muška prostitucija)

Također se može odnositi na:
* Kurva babilonska
* ''Whore'' (film, 1991), američki film iz 1991. godine, distribuiran pod naslovom *Kurva*
* Korve, grad u iranskoj Kurdistanskoj pokrajini, ponekad navođen i kao "Kurva"
Nazgûli

**Nazgûli** ili **Prstenove sablasti** () su bili devet kraljeva iz trilogije Gospodar prstenova, koji su rođeni u Drugom dobu sunca. Oni su dobili devet ljudskih prstenova moći od Saurona, ali ih je Sauron prevario i pretvorio ih u utvare. Oni su vremenom postali potpuni Sauronovi robovi. Njihovo fizičko tijelo je izblijedilo, a nisu mogli vidjeti na dnevnom sijetlu. Čeznulu su za mirisom krvi živih i mrzjeli ga. Najmoćniji Nazgûl je bio vještac-kralj od Angmara. Vladao je Angmarom i uništio dunedainsko kraljevstvo Arnor. Kada je Angmar uništen, zauzeo je grad Gondora, Minas Itil, pretvorio ga u mjesto užasa i premimenovao u Minas Morgul. Sauron je ponovo uzeo Nazgule u službu kada se pojavio kao u fizičkoj formi plamenog oka. Kada je Prsten uništen Nazgûli su zauvijek nestali, sunovrativši se u Planinu usuda.
Geografsko-kartografski institut Gitašenasi

**Geografsko-kartografski institut Gitašenasi** (perz. سازمان جغرافیایی و کارتوگرافی گیتاشناسی; *Sāzmān-e džoḡrāfījā-je va kārtogerāfī-je Gītā-šenāsī*, **GGCI**) je privatna iranska edukativna institucija koja se bavi prikupljanjem, pohranom i proizvodnjom geografskog i kartografskog materijala. Institut je osnovan 1972. od strane Ibadolaha Bahtijarija, a veliki uspon doživio je prilikom VII. Azijskih igara dvije godine kasnije kada je profitirao prodajom brojnih karata i atlasa. Do ranih 2010-ih godina institut je izdao više od 1600 publikacija na perzijskom i engleskom jeziku. Primarni edukativni proizvodi su karte, atlasi, globusi i geografske knjige s tematikom Irana, pokrajina i gradova (posebno Teherana, Isfahana i Širaza), ali i drugih krajeva svijeta. Neke od znamenitih specifičnih publikacija su knjiga *Gitašenasi-je Novin-e Kešvarha* koja predstavlja pouzdan izvor o fizičkoj, političkoj, ekonomskoj i historijskoj geografiji modernih država, te *Generalni Gitašenasijev atlas iranskih cesta* koji se nadopunjuje i izdaje svake godine. Internacionalna suradnja ostvarena je s danskom tvrtkom *[[Scanglobe]]* na izradi globusa s perzijskim opisima, mađarskom tvrtkom *[[Cartographia]]* na izradi reljefne karte svijeta (1992), te američkim *[[Allan Cartography]]* na izradi reljefne karte Irana (1996). Gitašenasi se zajedno sa Sahabom smatra najmjerodavnijom privatnom kartografskom institucijom u zemlji i dobitnici su više nacionalnih i internacionalnih geografskih nagrada. Sjedište Gitašenasija nalazi se u Ulici Karim-hana Zanda u Teheranu, a direktor instituta je osnivačev sin Saed Bahtijari.

## Povezano
* Geografija Irana
* Geografsko-kartografski institut Sahab

## Literatura
*  

## Vanjske veze
*  Geografsko-kartografski institut Gitašenasi
Lokalna samouprava

**Lokalna samouprava** je autonomni sustav upravljanja lokalnim zajednicama na užim dijelovima državnog teritorija. Razvijenost lokalne samouprave je i jedan od uvjeta demokracije i pravne države. Samouprava u lokalnim zajednicama obično je propisana ustavom.

## Nastanak

Prve forme lokalne samouprave mogu se prepoznati u Evropi 15. i 16. veka u vidu komuna, srednjovjekovnih gradova kojima su kralj ili feudalci putem povelja i statuta davali status slobodnih gradova. Ipak, lokalna samouprava kakvu danas poznajemo nastala je u Engleskoj koja je prva imala samostalne oblike upravljanja na užim teritorijama.

Koliko je značaj lokalne samouprave veliki, svjedoči usvajanje Evropske povelje o lokalnoj samoupravi iz 1985. godine od strane Evropskog savjeta koja jamči osnove lokalne demokracije, razrađujući najvažnije elemente statusa lokalne samouprave. Lokalnu samoupravu odlikuje nekoliko karakteristika: izvorna nadležnost, odlučivanje neposredno ili putem predstavništva, financijska sredstva, samostalnost oslikana i kroz pravo na udruživanje lokalnih zajednica u saveze i zaštita prava na lokalnu samoupravu.

## Oblici

U svijetu postoji više oblika ustroja lokalne samouprave. Dok je u Engleskoj uobličena aktima parlamenta i poveljama, lokalna samouprava formirana je u vidu okruga, srezova i parohija, u SAD je lokalna samouprava regulirana u okviru ustava i zakona federalnih jedinica pa stoga postoji više različitih sistema lokalne samouprave: model mjer-savjet, menadžerski i komisijski model, kao i poseban model u varošima Nove Engleske. S druge strane, Francuska poznaje općtine, departmane i regije, s tim što i gradske i seoske općine tretira na isti način (tzv. monotipne općine). Lokalna samouprava može biti organizovana kao jednostepena kao u Švicarskoj, dvostepena poput onih u SAD, ili trostepena odnosno kao višestepena u Engleskoj ili Francuskoj. Stepen učešća građana u upravljanju lokalnom zajednicom takođe sa razlikuje od zemlje do zemlje (neposredno u SAD, u obliku kabinetske vlade u Francuskoj itd.). Lokalna samouprava se formira prema kriterijima koji se uglavnom tiču homogenosti, privrednih kapaciteta lokalne zajednice i gravitiranja određenim institucijama od vitalne važnosti za njeno funkcioniranje. Još jedan od uslova njenog opstanka jesu financijska sredstva koja crpi iz izvornih prihoda ali i iz državnog budžeta, s obzirom da pored izvornih poslova od neposrednog interesa za njene članove, izvršava i poslove povjerene zakonom.

## Veze

* Općina
Megalopolis

**Megalopolis** (iz grč. μέγας ⇒ velik; πόλις ⇒ grad, ponekad i **megapolis** ili **megaregija**) je veliko povezano urbano područje nadaglomeracijskog tipa sa najmanje 10 milijuna stanovnika. Termin je prvi koristio O. Spengler u knjizi *The Decline of the West* (1918.), zatim L. Mumford u svom kapitalnom djelu *The Culture of Cities* (1938.). Kod oba autora termin se koristi u negativnoj konotaciji odnosno označava prvi stupanj prerazvoja urbanih sredina i društveno nazadovanje. Kasnije je termin koristio i J. Gottmann s ciljem opisivanja velike urbane zone američke istočne obale od Bostona do New Yorka. Napredna transportna mreža sastavljena od autocesta i pruga doprinosi razvoju megalopolisa.
Nautička milja

**Nautička milja** (**morska milja**) je jedinica za mjerenje duljine.

Nautička milja je mjerna jedinica izvan SI sustava, ali je dopuštena za upotrebu uz jedinice iz tog sustava. Upotrebljava se u pomorstvu, zrakoplovstvu te u pravnim spisima koji se odnose na određivanje međunarodnih granica na moru.

Prema međunarodno prihvaćenoj definiciji jedna nautička milja jednaka je točno **1852 [[metar|metra]]**.

Vrijednost nautičke milje je početno bila određena kao lučna udaljenost između dvije paralele udaljene jednu minutu geografske širine na površini Zemlje. Kako je Zemlja samo približno kuglastog oblika, tako i udaljenost između paralela nije svugdje ista, već može iznositi od 1842,9 m na ekvatoru, pa do 1861,7 m na polovima. Stoga je definicija promijenjena da iznosi točno 1852 metra.

Međunarodni ured za mjere i utege određuje **M** kao oznaku nautičke milje. Učestalo je korištenje i drugih oznaka, poput **Nm**, **NM**, **nmi**, **nm**. Upotreba tih kratica stoga može izazvati zabunu, jer neke kratice izgledaju kao SI oznake mjernih veličina (npr. nm za nanometar, N m za njutn·metar).

## Odnos prema drugim veličinama

Jedna nautička milja iznosi:
: 1852 metra (točno)
: 1.150779 milja (kopnenih) 
: 2.025.372 yarda 
: 1.012.6859 fathoma
: 10 kabela
: 0,9998834 minuta na meridijanu

## Reference
Vanjski pojas

**Vanjski pojas** je pojas mora koji se nalazi uz teritorijalno more, u kojem obalna država može vršiti nadzor potreban da bi:
* spriječila kršenje svojih carinskih, fiskalnih, useljeničkih ili zdravstvenih zakona i drugih propisa na svom području ili u svom teritorijalnom moru;
* kaznila kršenje tih zakona i drugih propisa počinjeno na svom području ili u svom teritorijalnom moru.

Vanjski pojas ne može se prostirati preko 24 morskih milja od polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora.

*Konvencija o teritorijalnom moru i vanjskom pojasu* iz 1958. godine sadržavala je odredbu prema kojoj širina vanjskog pojasa iznosi dvanaest milja od polazne crte od koje se mjeri širina teritorijalnog mora, a u slučaju da obale dviju država leže sučelice ili međusobno graniče, nijedna od tih država nije ovlaštena, ako među njima nema suprotnog sporazuma, proširiti svoj vanjski pojas preko crte sredine, kojoj je svaka točka jednako udaljena od najbližih točaka polaznih crta od kojih se mjeri širina teritorijalnog mora.

Konvencija o pravu mora proširila je širinu vanjskog pojasa na 24 morske milje od polaznih crta.

## Izvori
* Konvencija UN-a o pravu mora (1982.)
* Konvencija o teritorijalnom moru i vanjskom pojasu (1958.)
Uzapćenje

**Uzapćenje** je postupak kojim ovlašteni javni brod (najčešće brod obalne straže ili policijski brod, a u nekim slučajevima i ratni brod) jedne države zaustavlja, pregledava i, u slučaju opravdane sumnje da je učinio neku protupravnu radnju u teritorijalnom moru dotične države, privodi u neku od svojih luka brod druge države kako bi se pokrenuo odgovarajući sudski postupak. 

Pojam ***uzapćenje*** se razlikuje od pojma ***[[zapljena]]*** (broda ili brodskog tereta) koja se događa na kraju sudskog postupka koji eventualno rezultira presudom o zapljeni broda i/ili tereta. 

Međutim, trgovački i drugi brodovi koji nisu ratni, a koji se u vrijeme oružanog sukoba okarakteriziraju kao vojni ciljevi, mogu biti zaplijenjeni samim činom uzapćenja.
Lista historijskih glavnih gradova Irana

**Popis [[Historija Irana|historijskih]] [[Glavni grad|glavnih gradova]] [[Iran]]a:**
* Suza
* Šahr-e Sohte
* Anšan
* Zirta
* Ekbatana
* Pasargad
* Perzepolis
* Babilon
* Seleukija
* Antiohija
* Ktezifont
* Hekatompil
* Mitradatkirt
* Firuzabad
* Aršak
* Damgan
* Merv
* Nišapur
* Zarandž
* Amol
* Buhara
* Balh
* Samarkand
* Herat
* Gazni
* Raj
* Gurgandž
* Šahrisabz
* Maraga
* Sultanija
* Tabriz
* Kazvin
* Ardabil
* Isfahan
* Mašhad
* Kerman
* Širaz

## Veze
* Teheran, moderni glavni grad

## Literatura
*
Giudicato

**Giudicato** (množina: *giudicati*) je specifičnost srednjovjekovne Sardinije, nešto poput evropskih kneževina ili kraljevina, koji su egzistirali od početka 10. do početka 15. vijeka.

## Historija
Vladari *giudicata* zvani su **iudices de logu** (rijeđe reges tj. kralj), od latinskog *iudice* (dosl. sudac). Titula *iudex* bila je bizantska inačica za guvernera (zvali su ih i *praeses* ili *judex provinciae*), a pojavila se osnivanjem Egzarhata Afrika 582. godine. Kad su muslimani osvojili Siciliju 827. totalno su odrezali Tirensko more od Bizanta, pa se Sardinija morala snalaziti sama. U pismu pape Nikole I iz 864. prvi put se spominju sardinijski iudici. Po Sardiniji lokalna vlast je ispočetka bila u rukama *curatoresa* (čuvara) koji su se brinuli o svojim malim *curatorijama*, nad kojima je bio *giudice* kao vrhovni sudac i zapovjednik vojske.

Izvorno su *giudicati* bili bizantske administrativne jedinice, koje su se vremenom osamostalile nakon muslimanske ekspanzije po Mediteranu, koja je onemogućila komunikaciju između Sardinije i Bizanta. Vladare *giudicata* ispočetka je birala *Corona de Logu* (skupština), ali kako je rastao feudalizam, uskoro je taj institut zamjenjen dinastijama. Sardinija je imala 4 poznatih *giudicata*, a oni su bili;
* Giudicato Agugliastra (poznat i pod imenom **Ogliastra**), on je kratko egzistirao jer ga je anektirao susjedni Giudicat Cagliari)
* Giudicato Arborea (prijestolnica Oristano), on je bio podjeljen na 13/14 *curatoriae*
* Giudicato Cagliari (poznat i kao **Cagliaritano** ili **Pluminos**), podjeljen na 14 *curatoriae*
* Giudicato Gallura, podjeljen na 10 *curatoriae*
* Giudicato Logudoro (poznat i kao **Porto Torres**), podjeljen na 20 *curatoriae*

Početkom 13. vijeka tri *giudicata*, su nasljedstvom dobila žene za vladare: Gallura Elenu 1203., Cagliari Benedettu 1214., a Logudoro Adelasiju 1232. Do kraja vijeka, sva tri *giudicata* su podpala pod vlast ili Arboreje, Pise ili pak Genove. Cagliari je 1258. podpao pod Pisu, Logudoro 1259. pod Genovu, a Gallura 1288. pod Pisu. Teritoriji koje je zauzela Pisa podpali su tokom 14. vijeka pod španjolske Aragonce, a isto tako i teritoriji kojima su vladali Genovežani. Papa je Investiturom regnum Sardiniae dodjelio sve te teritorije Aragoncima.

Najduže je opstao Giudicato Arborea on se čak uspio proširiti tokom 14. vijeka, pa je zbog tog ušao u sukobe sa Aragoncima, koji su potrajali do 1410. kad je i on pokleknuo nakon što su Aragonci zauzeli njihovu prijestolnicu Oristano.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Giudicato'' na portalu Treccani
Partija (pokrajina)

**Partija** je historijska pokrajina odnosno regija u sjeveroistočnom Iranu, a najpoznatija je po tome što je bila političkim i kulturnim žarištem za vrijeme dinastije Arsakida, vladara Partske Monarhije. Partija je takođe bila i upravna jedinica (satrapija) u doba Ahemenidske Monarhije, a potom Seleukidske Monarhije i Sasanidske Monarhije.

Ime ***Partija*** dolazi iz latinskog *Parthia*, koje dolazi iz staroperzijskog *Parthava*, koje je na partskom jeziku bilo vlastito označavanje koje je značilo "od Parta" odnosno "koje pripada Partima", koji su bili iranski narod.

## Geografija
Približne granice pokrajine Partije su zapadna polovica Velikog Horasana. Graniči s planinskim lancem Kopet-Dagom na sjeveru (današnjom granicom Irana i Turkmenistana) i pustinjom Dašt-e Kavir na jugu. Zapadno od nje bila je Medija, Hirkanija na sjeverozapadu, Margijana na sjeveroistoku, te Arija na jugoistoku.

Za vrijeme Arsakidske dinastije, Partija je bila zajedno s Hirkanijom (koji je danas dijelom u Iranu, dijelom u Turkmenistanu) sjedinjena u jednu upravnu jedinicu, pa se tu pokrajina često smatra užom Partijom, ovisno o surječju i subjektu.

## Bibliografija
* Bickerman, Elias J. (1983.), "The Seleucid Period", u: Yarshater, Ehsan, Cambridge History of Iran, 3.1, Cambridge University Press, str. 3.–20.
* Bivar, A.D.H. (1983.), "The Political History of Iran under the Arsacids", u: Yarshater, Ehsan, Cambridge History of Iran, 3.1, Cambridge University Press, str. 21.–99.
* Bivar, A.D.H. (2003.), "Gorgan v.: Pre-Islamic History" , Encyclopaedia Iranica, 11, New York: iranica.com.
* Boyce, Mary (1983.), "Parthian writings and literature", u: Yarshater, Ehsan, Cambridge History of Iran, 3.2, Cambridge University Press, str. 1151.–1165.
* Cook, J.M. (1985.), "The Rise of the Achaemenids and Establishment of their Empire", in Gershevitch, Ilya, Cambridge History of Iran, 2, Cambridge University Press, str. 200.–291.
* Diakonoff, I.M. (1985.), "Media I: The Medes and their Neighbours", in Gershevitch, Ilya, Cambridge History of Iran, 2, Cambridge University Press, str. 36.–148.
* Lecoq, Pierre (1987.), "Aparna", Encyclopaedia Iranica, 2, New York: Routledge & Kegan Paul, str. 151.
* Lukonin, Vladimir G. (1983.), "Political, Social and Administrative Institutions", u: Yarshater, Ehsan, Cambridge History of Iran, 3.2, Cambridge University Press, str. 681.–747.
* Mallowan, Max (1985.), "Cyrus the Great", in Gershevitch, Ilya, Cambridge History of Iran, 2, Cambridge University Press, str. 392.–419.
* Schippmann, Klaus (1987.), "Arsacids II: The Arsacid Dynasty", Encyclopaedia Iranica, 2, New York: Routledge & Kegan Paul, str. 525.–536.
* Yarshater, Ehsan (2006.), "Iran ii. Iranian History: An Overview" , Encyclopaedia Iranica, 13, New York: iranica.com.
Baas

**Baas** (arap. اﻟﺒﻌﺚ, "Arapska socijalistička ponovno rođena stranka"), je panarapska, nacionalistička, sekularna i socijalistička stranka u Arapskom svijetu. Stranka je bila na vlasti u Iraku 1963. i ponovo od 1968. do 2003., kao i u Siriji od 1963. do danas.

Stranka Baas osnovana je u Siriji 1940-ih (službeno legalizirana 1947.) kao reakcija protiv kolonijalizma u arapskom svijetu i na koju su utjecale tadašnje avandgardne ideje. Stranka je prema nekim historičarima bila inspirirana fašizmom, a obećavala je široke socijalne i ekonomske reforme. Osnivači su bili dvojica sirijskih učitelja, kršćanin Michel Aflak, koji je postao ideolog stranke, i sunit Salah ad-din al-Bitar. Stranka je zagovarala jedinstvenu arapsku državu jer je podjelu na različite države smatrala umjetnom, ne tako davno napravljenu od strane kolonijalnih osvajača poslije pada Osmanskog carstva. Ove ideje su utjecale na ujedinjenje Sirije i Egipta u periodu od 1958. do 1961. pod nazivom Ujedinjena Arapska Republika i pod vodstvom Gamala Abdela Nasera.

Postojao je pokušaj osnivanja stranke i u nekim drugim arapskim zemljama, ali svoju jačinu doživljava prvenstveno u Siriji i Iraku. U veljači 1963. dolazi na vlast u Iraku vojnim udarom i predsjednikom postaje Abdul Salam Arif. Unutarnje borbe utjecale su pak na to da stranka uskoro glubi vlast. U srpnju 1968. stranka opet preuzima vlast vojnim udarom koji je vodio Ahmad Hasan al-Bakr. Al-Bakr je bio predsjednik Iraka do 1979. kada ga nasljeđuje Saddam Hussein. Stranka Baas je bila na vlasti u Iraku sve do 2003. kada je vlast Saddama Husseina srušila međunarodna koalicija pod vodstvom SADa.

Od 1963. godine stranka je na vlasti u Siriji, od 1970.-ih pod predsjednikom Hafezom al-Asadom a zatim od 2000. pod njegovim sinom Bašarom al-Asadom.

## Vanjske veze

* Stranka Baas
Pan-pokreti

**Pan-pokreti** ili **pan-nacionalni pokreti** označavaju određene nacionalističke ili vjerske ideologije koje imaju za cilj ujediniti članove određenih etničkih i jezičnih skupina u jednu državu.

Većina tih etničkih ili jezičnih skupina žive u trenutku osnivanja ove ideologije u mnoštvu država. Starogrčki prefix *Pan* znači *svi* zbog naglašavanja da pokret ima za cilj uključivanja više od samo jedne nacionalnosti.

Predstavnici pojedinih pan-pokreta postuliraju često pan-božanskog podrijetla ili božanska poslanja pojedinim etničkih skupinama. Hannah Arendt označava Pan-pokrete (posebno pangermanizam i panslavizam) kao osobito agresivan oblik nacionalizma.

## Primjeri
### Etnografski
* panarabizam (uključujuči *pansirizam*), u arapskim zemljama 
* panslavizam (uključujući *neoslavizam*) 
** Panrusizam 
** Pansrbizam 
* Paniranizam, (visoravni Irana, Afganistan, Tadžikistan, Uzbekistan) 
* Panbulgarizam 
* Panturkizam (uključujući i Pan *[[Turanizam]]*/ (istočna i jugoistočna Europe i zapadne, Srednja i Sjeverna Azija) 
* Panmezopotamizam (uključujući Asirianizam, Mezopotamije, Sirije, Iraka) 
* Pansomalizam (Velika Somalija, uključujući Ogaden, Somalija, Džibuti, sjevero-zapadna Kenija) 
* Pangermanizam, Njemačka 
* Panhelenizam, Grčka 
* Paniberizam (uključujući *Panhispanizam*), Španjolska, Portugal i Latinska Amerika 
* Panlatinizam (uključujući *Panromanizam*) 
* Pansemitismus, Židovi ili Arapi

### Geografski
* Panafrikanizam, Afrika 
* Panamerikamizam, SAD ili Južna Amerika 
* Panazijanizam, Azija 
* Pan-EU-europizam, Europa 
* Skandinavianizam, Skandinavija

### Religijski
* Panislamizam 
* Pananglikanizam (Pananglikaniski kongres)

## Pan-zastavice
Sljedeći članci opisuju boje zastava koje se ponavljaju kod većine nacionalnih zastava u regiji. 
* Panafričke boje 
* Panarapske boje 
* Panslavenske boje

## Veze
* Iredentizam

## Literatura
* Hannah Arendt: The Origins of Totalitarizam, München 1986 (prvi put objavljen 1958),
Arapski nacionalizam

**Arapski nacionalizam** (arap. القومية العربية‎; *al-Qawmiyya al-`arabiyya*), nacionalistička ideologija koja se poziva na dostignuća arapske kulture, jezika i književnosti na temelju kojih se zalaže za političko ujedinjenje Arapskog svijeta od Atlanskog oceana do Arapskog mora. Ideologija se javlja krajem 19. vijeka, značajnije se prima tijekom velike Arapske pobune protiv Osmanskog Carstva (1916. - 1918.). U prvoj polovici 20. vijeka dobiva i antieuropsku dimenziju usmjerenu protiv kolonijalističkih sila Zapadnog svijeta, a u drugoj polovici i anticionističku odnosno socijalističku zbog novoutemeljene države Izrael odnosno zbližavanja sa SSSR-om. Neki od najpoznatijih predstavnika arapskog nacionalizma bili su egipatski predsjednik Gamal Abdel Naser (poznat i po naserizmu), libijski pukovnik Muammar al-Gaddafi, te sirijski filozof Michel Aflaq koji se smatra utemeljiteljem baasizma. Srodna ideologija i panarabizam koji poziva na zbližavanje i tijesnu suradnju arapskih država. Najznačajniji oprečni pan-pokret arapskom nacionalizmu jest sunitski panislamizam koji se poziva historijski kalifat.

## Veze
* Arapski svijet
* Arapska liga
* Panarabizam
* Naserizam
* Baasizam

## Literatura
*  
*  
*  
;Ostali projekti
Iransko-turski ratovi

**Iransko-turski ratovi** mogu se odnositi na starovjekovne oružane sukobe između iranskih Sasanida i gok-turskog kaganata, odnosno na novovjekovne oružane sukobe između iranskih dinastija Safavida, Afšarida, Zandijaca i Kadžara s jedne i Osmanlija s druge strane.

## Stari vijek

## Novi vijek

## Veze
* Iransko-turski odnosi
* Iransko-ruski ratovi
* Rusko-turski ratovi

## Literatura
* Kaveh Farrokh: *Sassanian Elite Cavalry AD 224-642*, Osprey Publishing, 2005., 
* Yaşar Yücel-Prof Ali Sevim: *Türkiye tarihi II*, Akdtykttk Yayınları, 1991.
Naserizam

**Naserizam** je arapska nacionalistička politička ideologija, koju je utemeljio bivši egipatski predsjednik Gamal Abdel Naser.

Naserizam je imao najveći utjecaj na panarapsku politiku sredinom 20. vijeka. Kasnije je pokretu slabio utjecaj, pogotovo nakon Naserove smrti 1970. godine. Ideologija je u određenoj mjeri inspiriran kemalizmom, ideologijom prve svjetovne republike u muslimanskom svijetu - Turske.

Naserizam je revolucionarna nacionalistička i panarapska ideologija, koja ima dodire i sa socijalizmom, pa se naziva i "arapski socijalizam". To je sekularna ideologija, koja je dovela do sukoba s novim pokretima islamskog radikalizma u pogledu modernizacije, industrijalizacije i ukidanja tradicionalnih podjela u društvu. U svjetskoj politici, Naser je odigrao veliku ulogu u Pokretu nesvrstanih zajedno s Titom i Nehruom. Želio je da Egipat ima lidersku ulogu u zbližavanju arapskog, afričkog i islamskog društva.

Naserizam i dalje postoji u nekim arapskim zemljama, ali je uglavnom ograničen na male oporbene stranke te na neke pisce i intelektualce.
Multietnička država

**Multietnička država**, **višeetnička država**, **višenarodna država**, **multinacionalna država** ili **višenacionalna država**, je naziv za historijske i moderne države koje se prostiru po područjima na kojima stanovništvo čine dva ili više naroda odnosno etničkih skupina s različitim kulturama, jezicima, te religijama. Multietnička država suprotnost je etnički homogenoj nacionalnoj državi koja se sastoji od jedne nacije.

Primjeri povijesnih višenarodnih država su Austro-Ugarska, SSSR i Jugoslavija, a suvremeni primjeri su Ujedinjeno Kraljevstvo, Rusija, Iran, Indonezija, Indija, itd.

## Literatura
*
Oristano

**Oristano** (sardinski: *Aristanis*) je grad od 31.155 stanovnika u Italiji, glavni grad Oristanske provincije na Sardiniji.

## Geografija
Oristano leži na zapadu Sardinije, pored ušća rijeke Tirso. Udaljen je nekih 7 km od mora, odnosno 95&nbsp;km sjeverozapadno od Cagliarija.

## Historija
 
Oristano je osnovan u 11. vijeku pne. od strane feničkih izbjeglica iz grada Tharrosa, čije ruševine još i danas stoje pored grada. Još za ranog srednjeg vijeka postao je prijestolnica guidicata Arborea. Poziciju administrativnog centra i biskupskog središta zadržao je i u kasnijim vjekovima kad su njime zavladali španjolski Aragonci.

## Znamenitosti
Oristano ima arheoloških ostataka iz rimskih vremena. Jedna od znamenitosti grada je spomenik Eleanore Arborejske, vladarice Giudicata Arborea koja je vladala od 1383. do 1404. i bila važna figura u sardinijskoj historiji. Važan je i toranj sv. Kristofora iz 1291. te romaničko-gotička katedrala Santa Maria Assunta, dovršena 1288. i temeljno rekonstruirana u 18. vijeku.

## Privreda
Oristano je centar poljoprivrednog kraja, a od industrije ima tvornicu ribljih konzervi poznatoj po jeguljama i ciplima.

## Gradovi prijatelji
*  Ciutadella de Menorca
*  Garden City

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada  
* ''Oristano'' na portalu Encyclopædia Britannica
Giudicato Arborea

**Giudicato Arborea** (sardinski: *Rennu de Arbaree *) je bio jedan od 4 srednjovjekovnih guidicata Sardinije (nešto poput evropskih kneževina ili kraljevina), koji je egzistirao od početka 9. vijeka do 1420. godine. Giudicato Arborea prostirao se na zapadu Sardinije, a njegova najdulja prijestolnica bio je Oristano.

## Historija

Giudicato Arborea iznikao je iz bizantske administrativne jedinice, koja se osamostala nakon što su muslimani osvojili Siciliju 827. i tako onemogućili komunikaciju između Sardinije i Bizanta. Prvi poznati vladar (giudice) Arboreje bio je Mariano I od Zoria, krajem 11. vijeka (oko 1060). Tokom 12. vijeka, za vrijeme vladavine Barisonea I od Serre, Giudicato Arborea pokušao je osvojiti sve ostale ostale guidicate i tako ujediniti Sardiniju. Nakon njega Giudicato Arborea počeo je slabiti pa su mu djelove teritorija zauzeli rivali iz Giudicata Cagliari. Njih je u prvoj polovici 13. vijeka uspio povratiti Pietro II i ponovno konsolidirati Arboreju.

Kad su svi ostali guidicati tokom 13. vijeka podpali pod vlast stranaca, Giudicato Cagliari 1258. pod Republiku Pisu, Giudicato Logudoro 1259. pod Republiku Genovu, a Giudicato Gallura 1288. također po Republiku Pisu, Giudicato Arborea se čak početkom 14. vijeka uspio proširiti na teritorij Logudora i Cagliarija. U to vrijeme su se u sardinske prilike umješali španjolski Aragonci koji su zauzimali jednu po jednu teritoriju i ušli u otvoreni sukob s Arborejom. Njima je išla na ruku i papina investitura regnum Sardiniae, kojom je dodjelio čitavu Sardiniju Aragoncima. Sukobi su potrajali do 1410. kad su Aragonci zauzeli njihovu prijestolnicu Oristano.

## Povezano
* Markizat Oristano

## Reference

## Vanjske veze

* ''Giudicato'' na portalu Treccani 
* ''Giudicale'' na portalu Sardegna cultura
Limbara (masiv)

**Limbara** (talijanski: *Monte Limbara*, sardinski: *Monte ‘e Limbara*) je stjenoviti granitni planinski masiv koji se proteže preko sjeveroistoka otoka Sardinije.

## Geografija
Masiv Limbara se prostire između Sassarija i Olbia u smjeru zapad-istok, po kraju koji se naziva Gallurom. Najviši vrh masiva je Punta Balistreri od 1359 m. Masivom dominira umjetno jezero Coghinas i kotlina Rio Alzolas. Izvorni šumski pokrov je danas vrlo degradiran, tako da je danas pretvoren u pašnjake, jedino još u podnožju i po dolinama ima šumaraka pluta i maslina. Po masivu i danas ima dosta divljih svinja.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Limbara, Monte'' na portalu Treccani
Struktura

**Struktura** (lat.: structura = kombinacija po pravilima, odn. lat.: struere = uslojavanje = spajanje) je temeljni pojam koji obuhvaća sustav elemenata i njihovoga aktivnog međusobnog odnosa te prepoznavanje, promatranje, i stabilnost uzoraka.

Koristi se za objašnjenje na primjer od dječjeg verbalnog opisa sniježnih pahuljica do detaljne analize znanstvenih svojstva magnetskih polja: pojam strukture bitan je temelj za gotovo svaki način istraživanja i otkrića u znanosti, filozofiji te umjetnosti. 

## Vrste struktura

* biološka struktura 
* kemijska struktura 
* struktura građevine 
* glazbeni sastav 
* društvene strukture 
* struktura podataka
Alpska orogeneza

**Alpska orogeneza** je orogenska faza u kasnom mezozoiku i u kenozoiku tokom kojeg je nastao Alpsko-himalajski lanac planina. Taj pojas uključuje (sa zapada na istok) planine i gorja Atlas, Rif, Pirineje, Alpe, Apenine, Dinaride, Pind, Karpate, Balkansko gorje, Taurus, Kavkaz, Alborz, Zagros, Hindukuš, Pamir, Karakorum i Himalaje. Alpska orogeneza je također imala svoje faze od kojih su nastale neke od navedinih planina kao npr. Karpatska orogeneza ili Himalajska orogeneza.

Alpska orogeneza sudjelovala je i u stvaranju ostalih, manjih planinskih lanaca i gorja. Alpska orogeneza započela je kada su se Afrički kontinent i Indijski potkontinent s juga, sudarili sa Evroazijskom pločom na sjeveru. Konvergentni pokreti između tektonskih ploča započeli su već u kredi, ali su se glavne faze događale tek u paleocenu i eocenu. Alpska orogeneza smatra se jednim od tri glavne orogeneze u Evropi, zajedno još s Kaledonijskom i Hercinskom orogenezom.

## Faze

# Starokimirska (gornji trijas; prije oko 205 mil. godina)
# Mladokimirska (kraj jure - početak krede; prije oko 145 mil. godina)
# Austrijska (gornja kreda; prije oko 80 mil. godina)
# Laramijska (kreda - tercijar; prije oko 65 mil. godina)
# Pirinejska (gornji eocen - gornji oligocen; prije oko 35 mil. godina)
# Savska (gornji oligocen - donji miocen; prije oko 27—23 mil. godina)
# Štajerska granica (donji i srednji miocen; prije oko 15 mil. godina)
# Atička (srednji sarmat - pont; prije oko 5 mil. godina)
# Rodanska granica (donji i srednji sarmat; prije oko 7 mi. godina)
# Vlaška granica (gornji pliocen - kvartar; prije oko 1,8 mil. godina)
# Pasadenska (pleistocen; prije oko 1 mil. godina do danas)
Planinski prijevoj

**Planinski prijevoj** je dio ulegnuti planine ili grebena, a obično kroz kojeg vodi put ili cesta od jedne strane planine do druge.

Obično je i najviša točka iznad razine mora na putu do druge strane planine. Planine su kroz historiju predstavljale prepreke trgovcima, vojnicima i ostalim putnicima.

Strateški su važne točke, jer se sa bočnih uzvisinâ može nadzirati promet i kretanje vojnih jedinica.

Neki od prijevoja u Hrvatskoj su: Delnička vrata, Banska vrata, Baška Oštarija, Vratnik, itd.
Alpsko-himalajski lanac

**Alpsko-himalajski lanac** je naziv za planinski lanac koji se proteže južnom stranom Evroazije od Atlantika na zapadu, preko Sredozemlja, područja Jugozapadne Azije pa sve do planina Jugoistočne Azije na istoku. Poslije Tihooceanskog vatrenog pojasa to je seizmički najaktivnije područje na svijetu sa 17% svih svjetskih velikih potresa.
Alpsko-himalajski lanac je nastao alpskom orogenezom kada su se sudarile Evroazija, Afrika i Indijski potkontinent.

## Izvori

## Vanjske veze
* Historic Earthquakes & Earthquake Statistics - USGS
* "Ring of Fire", Plate Tectonics, Sea-Floor Spreading, Subduction Zones, "Hot Spots" - USGS
Geosinklinala

**Geosinklinale** su linearno izduženi i pokretljivi dijelovi Zemljine kore, prekriveni morskom vodom. Odlikuju se visokom mobilnošću, snažnim geodinamičkim naprezanjima, znatnom debljinom sedimenata (10 ‒ 20 km), raščlanjenošću i znatnom propustljivošću Zemljine kore, što se izražava snažnim magmatizmom, metamorfizmom i seizmičkom aktivnošću.

S obzirom da su geosinklinalni prostori tijesno u vezi sa dubinskim rasjedima, osim visoke mobilnosti karakteriziraju ih i jako izražene magnetske i gravitacijske anomalije odnosno znatan termički protok. Građa i debljina Zemljine kore i gornjeg dijela omotača u predjelima geosinklinala znatno variraju. U početku evolucije, geosinklinale se odlikuju preovlađujućim pokretima tonjenja i intenzivnom sedimentacijom. Poslije ove faze nastupa drugi stadij razvoja geosinklinala, kada preovlađuju procesi ubiranja i izdizanja, tj. nastupa prelazak geosinklinale u orogen (planinski masiv), čija tektonska aktivnost sa vremenom slabi. Orogene strukture se formiraju prije svega djelovanjem potisaka od relativno stabilnih kontinentalnih blokova (kratona).

Teorija o geosinklinalama je do prije nekoliko desetaka godina bila jedna od najznačajnijih teorija o strukturi i evoluciji Zemljine kore. Pojam *geosinklinala* u geološku terminologiju prvi su uveli američki geolozi J. Hall i J. D. Dana. Danas je u geološkoj literaturi generalno prihvaćena teorija o tektonici ploča. Teorija o geosinklinalama navodi se zbog toga što se u literaturi iz oblasti geologije i dalje mogu naći pojmovi vezani za nju.

## Veze
* Geologija
* Evgeosinklinala
* Tektonika ploča
Campidano

**Campidano** (sardinski: *Campidanu*) je najveća ravnica na Sardiniji.

## Geografija
Campidano se prostire na površini od oko 1850 km², preko provincija Cagliarija, Južne Sardinije i Oristana. Campidano ima formu izduljene pačetvorine, široke 35 km, koja se proteže od zapada prema istoku, u dužinu od 110 km od Oristanskog zaljeva prema unutrašnjosti. Ravnica razdvaja malu jugozapadnu visoravan Iglesiente od većeg istočnog planinskog masiva koji pokriva cijelu istočnu polovicu otoka. Žitarice, masline, bademi, povrće, voće, grožđe i vino su glavni poljoprivredni proizvodi te doline.

## Historija
Sve do 1946. Campidano je bio malarična močvara, ali se izgradnjom odvodnih kanala i melioracijom rijeke Flumini Mannu kraj pretvorio u plodno i zdravo područje za život. Najveća naselja te doline su provincijski centar Oristano i Terralba.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Campidano'' na portalu Encyclopædia Britannica
Kaledonska orogeneza

**Kaledonska orogeneza** je događaj kojim su nastale planine i brda sjeverne Škotske, Irske, Engleske, Walesa i zapadne Norveške. Ovaj događaj se dogodio tokom perioda silur i devon paleozojske ere, prije otprilike 444 do 416 mil. godina. Ova orogeneza je nazvana po Kaledoniji, latinskom imenu za Škotsku.

Era mezozoik je bila obilježena postojanjem jednog superkontinenta, Pangee, u kome je veći dio kopna bio spojen u jedan veliki kontinent okružen velikim oceanom, Pantalasom. Kaledonski masiv je već postojao i nalazio se uz pretka sadašnjih Apalačkih planina u Sjedinjenim Državama.

Nastanak Kaledonskog masiva dogodio se ranije, tokom nastajanja Pangee, konvergencijom još starijih ploča. U prethodnom periodu, ordoviciju, prije oko 488 do 444 miliona godina, najveći kontinent Gondvana koji se sastojao od ploča buduće Afrike, Južne Amerike i Antarktika, nalazio se između Južnog pola i ekvatora. Druga kopnena masa, Laurencija, koja se sastojala od budućeg sjeveroistočnog dijela Sjeverne Amerike, prostirala se oko ekvatora. Na sjeveroistoku je bio Sibirski štit s još jednim kontinentom, Sibirom, koji je bio odvojen od Gondvane Uralskim oceanom. Na jugoistoku, Baltički štit s kontinentom Baltikom je od Gondvane bio odvojen oceanom Japet. Mali kontinent poput arhipelaga, Avalonija (koji se sastojao od današnje Nove Engleske, Nove Škotske i dijela zapadne Evrope uključujući Britanski arhipelag), nalazio se zapadno od Baltike, odvojen od nje oceanom Tornkvist. Rejski ocean je ležao između Avalonije i Baltike na sjeveru, odnosno Gondvane na jugu.

U ordovicijumu, Rejski ocean se počeo otvarati gurajući Baltiku i Avaloniju u pravcu Laurencije širenjem morskog dna. Baltika i sjeverna Avalonija su se prve sudarile, izazvavši kaledonsku orogenezu silura. Krajem silura i u kasnijem devonu, sudario se i ostatak Avalonije, prouzrokujući Akadsku orogenezu Sjeverne Amerike, koja je izdigla rane Apalačke planine.

## Veze
* Orogeneza
* Skandinavske planine

## Vanjske veze
* ''Srednji ordovicijum'' (mapa kontinenta)
* ''Srednji silur'' (mapa kontinenta)
* Redefinisanje Kaledonije
* Kaledonija u Šetlandu 
* Formiranje Britanije
Sanluri

**Sanluri** (sardinski: *Seddori*) je talijanski grad u Južnosardinskoj provinciji na Sardiniji. Grad je 2011. imao 8460 stanovnika.

## Geografija
Sanluri leži na nadmorskoj visini od 135 m, na rubu velike ravnice Campidano, te po brežuljcima Trexenta u sredini Sardinije. Smješten je 50 km sjeverno od Cagliarija i isto toliko od Sredozemnog mora.

## Historija
Historija Sanlurija počinje u srednjem vijeku, točnije oko 1300. kada je postao prijestolnica *Curatorie Nuraminis*. Kako se Sanluri nalazio na granici Giudicata Cagliari i Giudicata Arborea koji su stalno bili u sukobima, naselje je kompletno utvrđeno. Nakon što su španjolski Aragonci kompletno zauzeli Sardiniju 1409. gradski bedemi su porušeni, ali je zato izgrađen zamak iznad grada. Do 2016. Sanluri je zajedno s Villacidrom bio glavni grad provincije Medio Campidano, a nakon ukidanja potonje Sanluri je uključen u novoosnovanu Južnosardinsku provinciju.

## Znamenitosti
Iznad Sanlurija se koči zamak izgrađen za vladavine Aragonaca. Grad ima katedralu Nostra Signora delle Grazie iz 18. vijeka, podignutu na temeljima starije crkve od koje je ostao jedino gotički zvonik.

## Privreda
Sanluri je centar poljoprivrednog kraja poznatog po proizvodnji badema, koji se i izvoze.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada