open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oružane snage Angole

**Oružane snage Angole** (portugalski: *Forças Armadas Angolanas*) predstavljaju oružane snage Republike Angole. Temeljem sporazuma iz Bicessea 1991. godine, došlo je do ukidanja dotadašnjih Oružanih snaga za oslobođenje Angole (FAPLA). Snage MPLA i oporbene UNITA-e su raspuštene i demilitarizirane te su trebale biti integrirane u jedinstvenu vojsku. Integracija, doduše, nikada nije provedena jer su snage UNITA-e 1992. godine odbile ispoštovati sporazum i ponovo otišle u gerilu. Posljedice za članove UNITA-e u Luandi su zbog tog čina bile teške jer su njezini članovi bili izloženi maltretiranju i nasilju. 

Vrhovni komandant Oružanih snaga Angole je predsjednik republike, trenutno José Eduardo dos Santos, dok je šef glavnog stožera od 2010. godine Geraldo Sachipengo Nunda. Potonji odgovara ministru obrane, trenutno João Lourenço. 

Oružane snage sastoje se od kopnenih jedinica (*Forças Armadas*), ratne mornarice (*Marinha de Guerra*) i ratnog zrakoplovstva (*[[Força Aérea Nacional de Angola]]*). Prema podacima iz 2013., oružane snage su brojake oko 107,000 aktivnih časnika.
Morro do Moco

**Morro do Moco** (srpskohrvatski: *Planina Moco*) je planina u Angoli, smještena na zapadu zemlje, u provinciji Huambo. Planina se smjestila između gradova Huambo i Lobito, na zapadu zemlje. S ukupno 2,620 metara visine, Moco je najviša planina u Angoli.
Becherovka

**Becherovka** je češki biljni liker koji se proizvodi u mjestu Karlovy Vary.

Izumitelj Becherovka je češki ljekarnik Josef Vitus Becher (1769.-1840.). Piće je ubrzo postalo poznato pod nazivom "13. izvor Karlovyh Vary". Sa preciznom i uravnoteženom mješavinom bilja i začina, recept se prenosio generacijama u obitelji Becher. Tako je proizvodnju preuzeo Johann "Jan" Nepomuk Becher 1838. godine.

Od 1998. do 2003. godine, bila je prodavana i slovačka verzija pića, koju je proizvodio Zdeněk Hoffmann. On je tvrdio da je Alfred Becher dao njegovom djedu recept pića 1939. godine, sa pravom proizvodnje. Hoffmann to nije mogao dokazati na sudu 2007. godine.

## Izvori
Karlštejn

**Karlštejn** () je gotički zamak koji je sagradio Karlo IV u 14. veku. Zamak je služio za čuvanje krune, relikvija i drugih vrednosti vladarske porodice. Nalazi se na 20&nbsp;km jugozapadno od Praga, u gradiću Karlštejn i jedan je od najpoznatijih i najposećenijih zamkova u Češkoj.

### Historija
Zamak je izgrađen 1348. a Karlo IV je lično nadgledao konstrukcione radove i dekoraciju unutrašnjosti. Radovi su završeni nekih 20 godina kasnije kad je riznica, Kapela Svetog Krsta koja je smeštena u Velikoj kuli, osvećena 1365. godine. Za vreme Husitskih ratova Češka kruna je prenešena u zamak gde je čuvana skoro dva veka.

Zamak je imao nekoliko rekonstrukcija: u kasnom Gotičkom stilu posle 1480, u Renesansnom stilu u zadnjoj četvrtini 16. beka i rekonstrukciju u neo-Gotičkom stilu između 1887. i 1889. koja je zamku dala današnji izgled.

### Izgled

Zasebne zgrade zamka su postavljene na različitim visinama ističući svoju važnost. Na vrhu brda dominira 60 m visoko odvojeno utvrđenje Velika kula izgrađeno na masivnim zidovima u kojoj je smeštena kapela Svetog Krsta. Odatle se može sići u Marijaninu kulu, petospratnu Cardku palatu i doći do Izvorne kule i Burgravove palate smeštene na najnižem nivou.

### Turističke atrakcije
Potpuno je unikatna originalna dekoracija zidnim slikama koja datira iz 14. veka, kolekcija od 129 slika na drvenim pločicama iz Kapele Svetog Krsta, najveća galerija portreta Čeških vladara u zemlji, izložena kopija krune Sv. Vaclava, krunidbene krune Čeških kraljeva.
Praški metronom

**Praški metronom** je visoki funkcionalni metronom u središtu grada Praga. Podignut je 1991. godine, na mjestu gdje je se do 1962. nalazio ogroman spomenik bivšem sovjetskom vođi Staljinu. Metronom visok 23 metra je danas u glavnom mjesto susreta mladih osoba.

Dizajnirao ga je međunarodni umjetnik Vratislav Novak. Prostor iza metronoma je također popularan među skateboarderima iz Europe i cijelog svijeta koji se tu okupljaju tijekom cijele godine.

## Izvori
Dnevnik RTS

***Dnevnik*** je glavna informativna emisija na Radio televiziji Srbije.

## Istorijat
Na RTS-u Televizijski Dnevnik (interno TVD, popularno Dnevnik) se emituje od 23. avgusta 1958. godine, čineći tako i prvu emisiju emitovanu na televiziji u Srbiji. Prvobitno se Dnevnik emitovao u 20 sati, da bi 1. oktobra 1974. bio premešten na termin od 19.30 ("Prednost novog vremena TV Dnevnika je da radni svet vidi sve važnije emisije i da mu još ostane vremena za spavanje.").

## Špica
Krajem 70-ih je uvedena najpoznatija špica Dnevnika-takozvana "tačkasta planeta". Prva varijanta je korišćena između 1978. i 1993. godine i imala je i ćiriličnu i latiničnu varijantu (od 1978. do 1983. godine se uglavnom koristila ćirilična varijanta, od 1983. do 1987. godine je uglavnom korišćena latinična varijanta, i od 1987. do 1993. godine je opet korišćena uglavnom ćirilična varijanta. Izuzetak su bili nedeljni Dnevnici, koji su emitovani za celu Jugoslaviju, te su koristili latiničnu varijantu (do 1990, kada svi centri samostalno proizvode Dnevnike za celu nedelju, te je špica postala stalno ćirilična). Zatim je obnovljena, ovaj put kompjuterski. Ova, druga po redu varijanta "tačkaste planete" je zloglasna jer se emitovala krajem 1990-ih (od 1998. godine), decenije koji mnogi smatraju "mračnom", prvenstveno zbog mandata Slobodana Miloševića, bombardovanja i krvavih etničkih ratova na području bivše SFRJ. Špica je zamenjena posle 5. oktobra 2000. godine.
Nova, treća varijanta "tačkaste planete" ,takođe kompjuterski rađena, je uvedena 5. maja 2010. godine. To je špica koja se trenutno koristi za Dnevnik RTS-a. Za razliku od prethodne dve varijante, koje su bile jedinstvene za sve Dnevnike, treća varijanta ima više verzija, svaka za različit Dnevnik.

* Jutarnji dnevnik- žuta i zelena. Planeta je bela, tačkice su žute, osim one koja predstavlja Beograd, koja je zelena.
* Dnevnik 1- crvena i plava. Planeta je bela, tačkice su crvene, osim beogradske, koja je plava.
* Dnevnik 2- plava i crvena. Planeta je bela, tačkice su plave, osim beogradske, koja je crvena.
* Dnevnik 3- tamnoplava i tamnocrvena. Planeta je tamnoplava, tačkice su bele, osim beogradske, koja je tamnocrvena.
Varijanta špice za Dnevnik 3 najviše podseća na izvornu "tačkastu planetu" iz 1978. godine.

## Dnevnik danas
Pored Dnevnika 2, koji se emituje u 19:30, RTS proizvodi i emituje još dva izdanja: Dnevnik 1 u podne (vikendom u 13 časova) i Dnevnik 3 u 23:00 (samo radnim danima), dok se u 17.00 reemituje Dnevnik TV Vojvodina. Takođe, postoji i jutarnje izdanje Dnevnika koje se emituje u okviru Jutarnjeg programa RTS-a (Jutarnji Dnevnik) u 08:00.

### Voditelji Dnevnika
* Dnevnik 2
** Branko Veselinović
**Ivona Pantelić
**Ivanka Ristovski
* Jutarnji dnevnik
** Nada Gogić
* Dnevnik 3
** Zoran Stanojević
** Miloš Milić
** Jelena Obućina
* Voditelji ostalih izdanja Dnevnika i Vesti
** Zoran Mihajlović
** Aneta Kovačić
** Marija Mitrović-Jokić
** Vladimir Petrović
** Vesna Radosavljević
** Miljana Lazić

## Povezano
* Radio-televizija Srbije
* Televizija
* TV Dnevnik

## Vanjske veze
* Radio televizija Srbije
* Redakcija za istoriografiju TVB-RTS, Istorija TVB
Dnevnik HRT

**Dnevnik HTV-a** predstavlja centralnu informativnu, odnosno emisiju vijesti u programu Hrvatske radiotelevizije. Kontinuirano se emitira od 1968. godine.

## Vanjske veze
* ''Dnevnik'' on www.hrt.hr
Bilderberška grupa

**Bilderberški skup** je naziv za neslužbeni godišnji skup zatvorenog tipa, sa oko 200 gostiju, koji se održava od 1954. godine. Većinu sudionika predstavljaju međunarodno utjecajne osobe na području preduzetništva, medija i politike. Prema nekim teorijama urote, ali i realističnijim procjenama objavljenima u uglednim medijima, jedna je od najmoćnijih političkih, medijskih, ekonomskih poslovnih skupina, a sastaje se na raznim lokacijama jednom godišnje radi raspravaljanja o budućnosti svijeta. Neki grupu optužuju da potajno vlada i upravlja svijetom preko EU, G8, WTO, Svjetskog ekonomskog foruma itd. Članovi skupine su predsjednici država, ministri, vlasnici korporacija, bankari, industrijalci, predstavnici medijskog kartela itd.

U grupi središnju ulogu ima ekstremno bogati David Rockefeller, osnivač i do danas notorno jedini član "*Member Advisory Group*", tj. osoba koja ima neprikosnovenu zadnju riječ u odlučivanju koga će se pozvati na Bilderberško okupljanje.

Neki od poznatijih članova su Henry Kissinger, David Cameron, Carl Bildt, Gari Kasparov, John Kerry, Romano Prodi, Mario Monti, Viviane Reding. U prošlosti, navodni su članovi bili Margaret Thatcher, Cyrus Vance, George Shultz, Helmut Kohl, François Mitterrand . Najnoviji su članovi Bill Clinton i Hillary Rodham Clinton, Tony Blair, Gordon Brown, lord Peter Mandelson, Paddy Ashdown, Norman Lamont, lord William Waldegrave, Malcolm Rifkind, Alan Greenspan, Andrew Knight, Umberto Agnelli, John Monks.

Bilderberški skup je usko povezan s Trilateralnom komisijom, čije je članstvo (koje čini nešto manje od 400 iznimno utjecajnih pojedinaca iz političkog i poslovnog svijeta) stalno, za razliku od sastanaka Bilderberškog skupa, na koju se ugledne učesnike poziva *ad hoc*. Ulazak u bilo koju od tih grupa predstavlja ulaz u jednu te istu internacionalnu elitu, međutim se - prema dostupnim podacima - od članova Trilatelarne komisije traži stalniji angažman.

## Vanjske veze

* Službena stranica "Bilderberg Meetings"
* "Bilderberg: The ultimate conspiracy theory", Jonathan Duffy za BBC 03.06.2004.
* Bilderberg.org
* "The Bilderberg Group: fact and fantasy", Iain Hollingshead za "The Telegraph", 04.07.2010.
* "Bilderberg: The Uberpowerful Global Elite Meet Behind Closed Doors in St. Moritz", Anne Fournier, za "Le Temps"/"Worldcrunch"/"The Time", 09.06.2011.
Državni činovnik

***Državni činovnik*** () je sovjetska crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1931. godine u režiji Ivana Pirijeva. Originalno je zamišljen kao satira na račun birokracije u tadašnjem SSSR-u. Protagonist, koga tumači Maksim Štrauh je blagajnik u željezničkom poduzeću čije inzistiranje na pravilima izaziva kaos u njegovom radu. Pirijev je, nakon što je film dovršen, primio žestoke kritike od strane predstavnika vladajuće Komunističke partije koji su ga optužili za "formalizam". Zbog toga ga je morao preraditi kako bi glavni lik učinio pozitivnijim. Prilikom distribucije u kino-dvoranama nije imao naročitu gledanost.

## Vanjske veze
* Государственный чиновник  на сайте, посвящённом Ивану Пырьеву
* Максим Штраух в фильме Ивана Пырьева «Государственный чиновник» (1930) 
* Государственный чиновник
Partijska knjižica (film)

***Partijska knjižica*** () je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1936. godine u režiji Ivana Pirijeva. Po žanru predstavlja kombinaciju melodrame, kriminalističkog i propagandnog filma. Protagonistica, čiji lik tumači Pirijevljeva supruga Ada Vojcik je Ana, radnica u moskovskoj tvornici koja se početkom 1930-ih zaljubi u Pavela Kurganova, mladog i naočitog radnika (koga tumači Andrej Abrikosov) te se za njega uda i ode u Sibir gdje joj muž stekne status udarnika i uzornog člana Partije. Radnja prikazuje kako se na kraju ispostavi da je Pavel u stvari bivši kulak i odbjegli ubica, te pripadnik ilegalne antisovjetske organizacije, te Ani pokušava pripisati svoju subverzivnu djelatnost.

Film je premijeru imao neposredno prije početka Velike čistke, a svojim je sadržajem u mnogome opravdavao represiju Staljinovog režima. Sam lik Pavela Kurganova je bio modeliran prema Pavelu Vasiljevu, mladom, karizmatskom i popularnom pjesniku koji je 1932. uhapšen zbog "subverzivne" djelatnosti prije nego što će biti likvidiran u Velikoj čistki.
  
## Vanjske veze
*
Olomoučki kraj

**Olomoučki kraj** () jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na sjeverozapadnom dijelu historijske regije Moravske i manjim dijelom Češke Šleske. Sjedište kraja je Olomouc. Susjedni češki krajevi su Moravsko-šleski kraj na istoku, Zlínski kraj na jugoistoku, Južna Moravska na jugozapadu i Pardubički kraj na zapadu. Također graniči na sjeveru sa Poljskom, sa kojom dijeli 104&nbsp;km granice.

Olomoučki kraj broji oko 650.000 stanovnika prema procjeni iz 2011., te obuhvaća površinu od 5.267&nbsp;km2.
## Vanjske veze
* Zvanični website
Bogata nevjesta

***Bogata nevjesta***  je sovjetski crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen u režiji Ivana Pirijeva i premijerno prikazan 1938. godine. Protagonistica, koju tumači Pirijevljeva supruga Marina Ladjinjina, je Marinka, djevojka u jednom ukrajinskom kolhozu u koju je zaljubljen komsomolac po imenu Pavlo. Radnja prikazuje komplikacije koje nastanu kada blagajnik kolhoza Kovinko (koga tumači Ivan Ljubeznov), koji je također zaljubljen u Marinku, počne raditi spletke sa ciljem da razdvoji par. *Bogata nevjesta*, za koju je pjesme napisao Isaak Dunajevski, predstavljao je prvu u nizu muzičkih komedija koje će Pirijev snimiti zajedno sa Ladjinjinom.

## Vanjske veze
* 
* «Богатая невеста» на сайте Наше Кино 
* «Богатая невеста» на сайте ВидеоГид 
*
Češka Šleska

**Češka Šleska** ili **Šlezija** (, , , ; ponekad **Moravska Šleska** ili **Šlezija**, , , , ), je naziv za historijsku regiju Šleske koja se danas nalazi u Češkoj. Iako danas nije administrativna jedinica, Češka Šleska je jedna od tri historijske regije države: ostale dvije su Češka i Moravska.

Nalazi se na sjeveroistoku Češke, većinom u sklopu Moravsko-šleskog kraja i Olomoučkog kraja. Gotovo se prostire na identičnom području na kojem je nekoć bila **[[Austrijska Šleska]]** ili **Šlezija**. prije 1918; između 1938. i 1945, dio regije se zvao i **Sudetska Šleska** ili **Šlezija** (, , , ), po uzoru na Sudete.
## Vanjske veze
 
* české Slezsko - historie, mapa, symboly
* Severomoravský kraj
* Moravskoslezský kraj
* Severní Morava - průvodce regionem
Baia dos Tigres

**Baia dos Tigres** (portugalski: *Ilha da Baía dos Tigres*) je najveći otok u Angoli, površine 98km. Nekoć je današnji otok bio dio poluotoka na kojemu se nalazilo maleno, ali dobro organizirano ribarsko naselje Tigres. Tigres je opskrbljivan vodom preko pumpe koja se nalazila na ušću rijeke Cunene. 

Međutim, 1962. godine, potpomognuta općim porastom razine mora, voda je probila pumpe i prekrila dio poluotoka. Tigres je tokom noći postao otok, a tamošnje stanovništvo je ostalo bez pitke vode. S obzirom na uvjete, stanovništvo je otišlo, a Tigres je s godinama postao grad duhova kojega je postepeno osvajala pustinja.
Srednjočeški kraj

**Središnja Češka** () jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se u središnjem dijelu historijske regije Bohemije. Njegov administrativni centar se nalazi oko glavnog grada Češke, Praga, koji se nalazi u središtu kraja. Sam grad, međutim, nije dio ovog kraja, već tvori zasebnu regiju. Susjedni češki krajevi su Liberečki kraj na sjeveru,  Královéhradečki kraj na sjeveroistoku, Pardubički kraj na istoku, Južna Češka na jugu, Vysočina na jugu, Plzeňski kraj na istoku i Ústečki kraj na sjeveroistoku.

Središnja Češka se dijeli na 12 oblasti, koje se pak dijele na ukupno 1.145 općina, od kojih je čak 1044 imalo manje od 2.000 žitelja. Samo su 82 općine imale status grada. Središnja Češka broji oko 1.300.000 stanovnika prema procjeni iz 2015., te obuhvaća površinu od 11.000&nbsp;km2, što je gotovo 14% površine države, te ga to čini najvećim krajem Češke, i drugim najmnogoljudnijim, iza Praga.

## Vanjske veze
* Zvanični website
Cunene

**Cunene** (portugalska varijanta) ili **Kunene** (namibijska varijanta) je rijeka u Južnoj Africi. Rijeka izvire u angolskim planinama te teče prema jugu do granice s Namibijom, nakon čega skreće zapadno uz granicu do obala Atlantika. Cunene je jedna od rijetkih rijeka u regiji koja teče tokom cijele godine. 

Ukupno tok rijeke od izvora do ušća je iznosi oko 1,050 kilometara, dok joj je sliv ukupne površine 106,560 km. Na ušću ima godišnji istjek od 174 m/s. 

Na rijeci se nalaze poznati slapovi Epupa te brana Olushandja, koja omogućuje funkcioniranje hidroelektrane Ruacana u Namibiji. Tokom 90-ih godina, Namibija je predložila izgradnju kontroverzne brane Epupa, koja bi pomogla novoj hidroelektrani. Taj plan je odbačen, ali su Angola i Namibija 2012. godine predložile zajednički projekt brane Orokawe, koji bi osjetno ugrozio ekosustav. Nakon burnih reakcija i protesta, projekt nije započeo s provedbom.
Južnočeški kraj

**Južna Češka** ili **Južnočeški kraj** () jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na južnom dijelu historijske regije Bohemije, dok se manji dio nalazi i na jugozapadu Moravske. Sjedište kraja su České Budějovice. Susjedni češki krajevi su Plzeňski kraj, Vysočina, Južna Moravska i Središnja Češka na sjeveru. Također graniči na zapadu i jugu sa dvije države – Austrijom i Njemačkom.

Južna Češka je podijeljena u 623 općine od kojih 54 ima status grada. U povijesti je bila poznata po ribolovu i drvnoj industriji, a u moderno doba je uvelike industrijalizirana. Popularno je turističko odredište zbog prirodnih i kulturnih ljepota. Ovaj kraj uspostavljen je 1. januara 2001. Broji oko 640.000 stanovnika prema procjeni iz 2015., te obuhvaća površinu od 10.056&nbsp;km2, što ga čini jednim od najvećih i najmnogoljudnijih krajeva Češke.
## Vanjske veze
* Zvanični website
Kwanza

**Kwanza** (varijante: Cuanza, Kuanza, Quanza ili Coanza) je rijeka u Angoli koja utječe u Atlantski ocean, a nalzi se južno od glavnog grada Luande. Kwanza ima ukupan tok od 965 kilometara, dok je površina sliva 151,422 km. Rijeka je poznata po svom bogatom biodiverzitetu, a u rijeci je dosad pronađeno 50 različitih ribljih vrsta. 

Rijeka Kwanza je dala svoje ima dvama provincijama, Cuanzi Norte i Cuanzi Sul, koje se nalaze sa sjeverne i južne strane rijeke. Uz to, dala je ime i angolskoj valuti. Na rijeci se nalaze brana Capanda i hidroelektrana Cambambe, koje imaju važnu ulogu u energetskoj opskrbi Angole. 

Ušće rijeke, *Barra do Kwanza*, danas se pretvara u turističku destinaciju sa širokom ponudom. Rijeka također čini sjevernu granicu NP Quiçama.
Serra da Chela

**Serra da Chela** je planinski masiv koji se nalazi u južnom dijelu srednje Angole. Planine koje sačinjavaju masiv dosežu visinu od 2,306 metara te se ubrajaju među najviše vrhove u zemlji (najviši je Morro do Moco). Sam masiv je dio Velikog odsjeka, a odvaja plato Huíla u unutrašnjosti od obalne pustinje Namib. Nagib planine je iznimno strm, a strmine se protežu i po nekoliko stotina metara. Na zapadu se nalaze *[[inselberg|inselberzi]]*, ostaci platoa iz perioda kada je bio osjetno veći. 

Serra da Chela je većinski neprohodna, kao i većina Velikog odsjeka, međutim može joj se pristupiti cestom koja ide istočno od mjesta Capangombe do Humpate.
Pardubički kraj

**Pardubički kraj** (; ) jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na istočnom dijelu historijske regije Bohemije, a manjim dijelom i na sjeverozapadu Moravske. Susjedni češki krajevi su Olomoučki kraj na istoku, Južna Moravska na jugu, Královéhradečki kraj na sjeveru, Središnja Češka na zapadu i Vysočina na jugu. Glavni je grad Pardubice.

Pardubički kraj je kao administrativna jedinica u historiji postojao tri puta. Prvi put je uspostavljen 1850., drugi put između 1949. i 1960., a u trenutnom stanju je ustrojen 2000. godine. Kraj broji oko 520.000 stanovnika prema procjeni iz 2011., te obuhvaća površinu od 4.518&nbsp;km2.
## Vanjske veze
* Zvanični website
Divovska sabljasta antilopa

**Divovska sabljasta antilopa** (*Hippotragus niger variani*), znana i kao *palanca-negra-gigante* na portugalskom, velika je i rijetka vrsta sabljaste antilope, endemska području oko rijeka Cuango i Luando u Angoli. 

Tokom godina je postojao veliki stupanj nesigurnosti oko broja životinja koje su preživjele Angolski građanski rat. U siječnju 2004. godine, skupina znanstvenika iz Centra za znanstvene studije i istraživanja pri Katoličkom univerzitetu u Angoli, predvođena dr. Pedroom vaz Pintom, uspjela je prikupiti fotografske dokaze jednog od preostalih krda u NP Cangandala. 

Divovska sabljasta antilopa je nacionalni simbol Angole te uživa veliko poštovanje među narodom. Ovo je, moguće, jedan od razloga zašto je vrsta preživjela dugogodišnji građanski rat. Također, ona je službeni simbol angolske nogometne reprezentacije. U afričkoj mitologiji, kao i ostale antilope, simbolizira živost, brzinu, ljepotu i vizualnu oštrinu. 

Prema IUCN-ovom crvenom popisu, smatra se kritično ugroženom.
Velvičija

***Welwitschia***, jedini rod *[[gnetophyta]]* u razredu* Welwitschiopsida* sa svega jednom vrstom *[[Welwitschia mirabilis]]* koja raste u suhim krajevima na malenom obalnom i priobalnom području Angole i Namibije, u pustinji Namib.

Rod je dobio ime po austrijskom botaničaru Friedrichu Welwitschu. Biljka se satoji od korijenja, niske stabljike i dva stalna kožasta lista koji se kako rastu pružaju po tlu i s vremenom trgaju na uže trake. 

Najveći primjerak zabilježen je u planinama Messum visok 1.8 metara, a drugi na Welwitschia Flatsu kod rijeke Swakop, visok 1.2 metara i širok 8.7 metara. Životni vijeke biljke je između 400 i 1,500 godina.

## Vernakularni i narodni nazivi

Neki korišteni nazivi su: welwitschia, tumboa, n'tumbo, tweeblaarkanniedood, !kharos, nyanka, khurub, onyanga (na jeziku Herero)

## Galerija


Datoteka:Welwitschia mirabilis(1).jpg|Welwitschia mirabilis i čovjek u usporedbi
Datoteka:Welwitschia mirabilis0.jpg|
Datoteka:Welwitschia Trail Ende.JPG|u pšrirodnom staništu
Datoteka:Welwitschia mirabilis1.jpg|mlada biljka
Datoteka:Welwitschia 469-33.jpg|u botaničkom vrtu u Poznańu,
Datoteka:Welwitschia flowers.jpg|
Datoteka:Welwitschia mirabilis seed.jpg|sjeme
Welwitschia mirabilis MHNT.BOT.2015.2.2.jpg|Welwitschia mirabilis - muzejski primjerak


## Izvori
Laniarius brauni

***Laniarius brauni*** je vrsta ptice iz porodice *[[Malaconotidae]]*. *Laniarius brauni* je endemska vrsta u Angoli. Njezina prirodna staništa su suptropske i tropske vlažne šume, a glavnu prijetnju predstavlja im uništavanje staništa. Narodno i latinsko ime ove ptice skovano je u čast R. H. Brauna, njemačkog kolekcionara koji je skupljao ptice u Južnoj Africi.
Fischamend

**Fischamend** je grad na istoku Austrije od 5,291 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Wien-Umgebung 
u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

## Geografija

Fischamend leži u Bečkoj kotlini, jugoistočno od Beča, na ušću rijeke Fischa u Dunav.

## Historija

Arheološkim iskapanjima otkriveni su tragovi rimskog naselja iz 2. - 4. vijeka. Najvjerojatnije se radi o **Aequinoctiumu** kog navodi Tabula Peutingeriana, i itinerar cara Antonina Pija, a i dokument sa kraja carstva Notitia Dignitatum kao mjesto u kom je bila stacionirana konjička (equites Dalmatae) jedinica.

Za srednjeg vijeka izrasla su na obadvije obale rijeke Fischa naselja od kojih se sastoji današnji Fischamend koji je 1986. dobio status grada.

## Znamenitosti

Od znamenitosti Fischamend ima baroknu parohijsku crkvu (1715. / 1730.) sa Maulbertschakovom slikom 
Posljednja večera (oko 1765., crkvu iz srednjeg vijeka sa rokoko enterijerom i barokni toranj na glavnom trgu u kom je danas smješten muzej.

## Privreda

Ekonomija Fischamenda bazira se na tvornici kemijskih proizvoda *LOBA Feinchemie AG*, i tvornici *ACS* koja proizvodi kontejnere.

## Pobratimski gradovi
* , Püspökladány

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Fischamenda''
Plzeňski kraj

**Plzeňski kraj** () jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na zapadnom dijelu historijske regije Bohemije. Sjedište kraja je Plzeň. Susjedni češki krajevi su Karlovarski kraj na sjeverozapadu, Ústečki kraj na sjeveru, Srednjočeški kraj na sjeveroistoku i Južnočeški kraj na istoku. Također graniči na zapadu sa Njemačkom.

Plzeňski kraj broji oko 570.000 stanovnika prema procjeni iz 2015., te obuhvaća površinu od 7.561&nbsp;km2, što ga čini trećim najvećim krajem po površini i osmim najmnogoljudnijim krajem Češke. Uz Južnočeški kraj, to je drugi najslabije naseljen kraj. Regija se dijeli na dva dijela: na sjeveroistoku je visoko industrijalizirano područje oko Plzena dok je na jugozapadu više ruralna i brodvita regija sa manjim poduzećima. Kraj je ustrojen 1. 1. 2001.
## Vanjske veze
* Zvanični website
Gerasdorf bei Wien

**Gerasdorf bei Wien** je grad na istoku Austrije od 10.600 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Wien-Umgebung u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

## Geografija
Gerasdorf  leži u Bečkoj kotlini, sjeveroistočno od Beča, pa je od 1960-ih izrastao u njegovo industrijsko predgrađe.

## Historija
Gerasdorf je prvi put dokumentiran oko 1200. pod imenom *Viricus des Gerhartesdorf*, kao feud darovan samostanu Klosterneuburg.
Gerasdorf je tek 1849. postao nezavisna općina, sve dotad bio je kao i susjednji Seyring samo feud.

Nakon austrijskog anschlussa Gerasdorf je od 1938. bio dio Velikog Beča, od 1954. je ponovno jedna od donjoaustrijskih oćina.

Općine Gerasdorf i Seyring ujedinile su se 1972. pod zajedničkim imenom Gerasdorf. 
Gerasdorf je dobio status trgovišta 1992. a 1998. i status grada.

## Znamenitosti
Od znamenitosti Gerasdorf ima gotičku crkvu sa kasnobaroknim enterijerom .

## Privreda
Ekonomijom Gerasdorfa dominira industrija i trgovina u kojoj radi 55% svih zaposlenih. U gadu se proizvode prehrambeni proizvodi, alkoholna pića, čelične i betonske konstrukcije, papir i artikli od drva i plastike.

Uz to ima puno manjih firmi koje se bave štamparstvom i kompjuterima.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Gerasdorf bei Wiena''
The Journey (film, 1959)

***The Journey*** () je američki igrani film snimljen 1959. godine u režiji Anatolea Litvaka. Po žanru je drama, a scenario Georgea Taborija je bio inspiriran nedavnim događajima u njegovoj rodnoj Mađarskoj, gdje su Sovjeti krvavo ugušili antikomunistički ustanak. Protagonistica, čiji lik tumači Deborah Kerr, je britanska aristokratkinja koja se zajedno sa članovima porodice i još nekoliko građana zapadnih država za vrijeme tih događaja slučajno zatekla u Budimpešti, te je zbog zatvaranja aerodroma prisiljena otići autobusom do austrijske granice, a što koristi antikomunistički pobunjenik (čiji lik tumači Jason Robards) kako bi pokušao izbjeći sovjetsku odmazdu. Radnja prikazuje kako autobus sa putnicima presretnu sovjetske snage na čelu sa oficirom (čiji lik tumači Yul Brynner) koji pokušava uhvatiti skrivenog pobunjenika, ali istovremeno počne osjećati privlačnost prema plemkinji.

*The Journey* je sniman na lokacijama u Beču, a u njemu je Robards imao prvi značajniji filmski nastup, dok se Ron Howard, koji će kasnije postati uspješni režiser, pojavljuje u ulozi protagonistkinjinog djeteta. Publiku je, međutim, najviše privuklo ponovno sparivanje Brynnera sa Kerr, koji su prije toga uspješno nastupili u popularnom mjuziklu ''The King and I''. Zbog toga je The Journey postigao priličan uspjeh.

## Uloge
* Deborah Kerr ... Diana Ashmore
* Yul Brynner ... Major Surov
* Jason Robards ... Henry Flemyng / Paul Kedes (kao Jason Robards Jr.)
* Robert Morley ... Hugh Deverill
* E. G. Marshall ... Harold Rhinelander
* Anne Jackson ... Margie Rhinelander
* Ron Howard ... Billy Rhinelander (kao Ronny Howard)
* Flip Mark ... Flip Rhinelander
* Kurt Kasznar ... Csepege
* David Kossoff ... Simon Avron
* Gérard Oury ... Teklel Hafouli
* Marie Daëms ... Françoise Hafouli (kao Marie Daems)
* Anouk Aimée ... Eva
* Maria Urban ... Gisela von Rachlitz
* Siegfried Schürenberg ... Von Rachlitz
* Charles Regnier ... Kap. Ornikidze
* Iván Petrovich ... Szabó Bácsi
* Senta Berger ... Konobarica sa crnim šalom

## References

## Vanjske veze
* 
* 
*
Klosterneuburg (samostan)

**Samostan Klosterneuburg** (njemački **Stift Klosterneuburg**) je augustinski samostan u austrijskom gradu Klosterneuburgu u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

## Historija

Taj samostan koji je prvi put dokumentiran 1108, osnovao je markgrof Leopold III. On je 1133. darovan augustincima. To je impresivni kompleks koji se sastoji od samostanskih zgrada i crkve Marijinog rođenja (Maria Geburt) podignute između 1114. - 1136. To je orginalno bila romanička 
trobrodna bazilika sa transeptom. Kasnije je restaurirana u gotičkom stilu, zapadna fasada dovršena je tek 1592 u kasnogotičkom stilu. 

Za baroka joj je potpuno izmenjen enterijer  freskama Johanna Michaela Rottmayra i štukaturama Santina Bussija (1680. - 1723), i restauracijim kora između 1723. i 1730.  
Fasade je obnovio arhitekt Friedrich von Schmidt u 19. vijeku u neogotičkom stlu, on je dogradio i zapadne zvonike. 

Od srednjovjekovnog samostana ostali su očuvani samo dijelovi, to su gotički klaustar (13. / 14. vijek), nekadašnji kapitelij sa gotičkim prozorima (13. - 15. vijek) i kapela Freisinger (ili Wehinger) iz 1394., restaurirana između 1869. - 1881. 

Početkom 17. vijeka habsburgški vladari počeli su preuređivati samostan u baroknom stilu. Prve nacrte za proširenje napravio je Jakob Prandtauer 1706. Njegov rad nastavio je od 1730. Donato Felice d'Allio po narudžbi cara Karla VI, koji je od Klosterneuburga htio je napraviti  svoju službenu rezidenciju (austrijski Escorial), ali njegov projekt je ostao nerealiziran, iako je u više navrata prekrajan i pojedostavljivan. 

U samostanskoj riznici čuvaju se nadvojvodske krune (erzherzogshut) austrijskih vladara.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Samostana Klosterneuburg
Kahlenberg

**Kahlenberg** (bolje bi bilo samo *Kahlen*) je brdo na istoku Austrije  visoko 484 metra, na sjeveru Wienerwalda s 
kojeg puca odličan pogled na Beč.

## Karakteristike
Kahlenberg leži na granici Beča i Klosterneuburga.

Od 1874. do 1920. do vrha Kahlenberga vozio je kabelski tramvaj, a brdska cesta Hohenstrasse sagrađena je 1935. Danas se na samom vrhu nalazi restoran Stephaniewarte i radijsko-televizijski odašiljač podignut 1974. s tornjem visokim 165 metara. Nešto niže u nekadašnjem selu Josefsdorf nalazi se crkva podignuta između 1629. i 1639., oštećena 1683., a nakon tog obnovljena do 1734. godine Ona je na početku pripadala kamaldolijancima, redu koji je car Joseph II ukinuo 1783. tako je od 1906. pripala kongregaciji poljskih rezurekcionista.

Oni su 1930. u sakristiji podigli kapelu Sobieski, u spomen na kralja Jana III. Sobjeskog, koji je poveo rezervne snage i spasio Beč 1683. od Osmanlija za Druge opsade Beča. Kuriozitet je da se Kahlenberg orginalno zvao *Sauberg* ili *Schweinsberg* (Svinjsko brdo), a ime Kahlenberg ili Kalenberg se koristilo 
za brdo koje se danas zove Leopoldsberg.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Kahlenberg''
Draga djevojka

***Draga djevojka*** () je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1940. godine u režiji Ivana Pirijeva. Po žanru je melodrama, a temelji se na romanu *Varja Lugina i njen prvi muž* Pavela Nilina koji je također napisao scenario. Naslovni lik, koga tumači Pirijevljeva supruga Marina Ladjinjina je djevojka koja se posvađa sa svojim momkom, moskovskim tokarom (čiji lik tumači Vsevolod Sanajev) te ga napušta i u tajnosti rađa njihovo dijete. Radnja prikazuje napore njene porodice i prijatelja da je pomire sa njenim momkom. *Draga djevojka* se razlikovala od književnog predloška, s obzirom da film završava hepi endom koga nije bilo u romanu.

## Vanjske veze
* 
*
Sekretar rajkoma

***Sekretar rajkoma*** je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1942. godine u režiji Ivana Pirijeva. Naslovni protagonist, koga tumači Vasilij Vanjin, je lokalni funkcionar sovjetske Komunističke partije koji se nakon njemačke invazije u Drugom svjetskom ratu našao na području pod njemačkom okupacijom. Radnja prikazuje kako tamo organizira partizanski odred i započinje akcije protiv okupatora, ali kako Nijemci u njegove redove ubacuju vlastitog špijuna.

*Sekretar rajkoma* je napravljen u jeku samog rata te je, kaao i svi tadašnji sovjetski filmovi, imao snažan propagandni naboj. Snimao se u Kazahstanu gdje su tada bili evakuirani sovjetski filmski studiji. Film je originalno započeo snimati Jefim Dzigan, ali je Hudsovjet filmskog studija COKS nezadovoljan glumom Dziganove supruge Raise Jesipove režiju povjerio Pirijevu, koji je, pak, angažirao vlastitu suprugu Marinu Ladjinjinu.

## Vanjske veze
* 
* Film na portalu film.ru
* Film na portalu kinoteatr.ru
Freundschaft siegt

***Freundschaft siegt*** () ili ***Mi smo za mir*** () je istočnonjemačko-sovjetski crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1951. godine u režiji Jorisa Ivensa i Ivana Pirijeva. U njemu se prikazuje III svjetski kongres omladine održan u Istočnom Berlinu sa posebnim naglaskom na izgradnju prijateljskih veza među omladinom različitih država i nedvosmisleno protivljenje ratu i sukobima. Film je napravljen u jeku Hladnog rata te je imao snažan propagandni naboj, a dijelom i zbog toga što je Ivens bio uvjereni komunist. Predstavljao je prvu službenu koprodukciju sovjetske i njemačke (istočne) kinematografije nakon Drugog svjetskog rata.

## Vanjske veze
* 
* Profil na filmportal.de 
* Profil na CSfd.cz
Ispit vjernosti

***Ispit vjernosti*** () je sovjetski igrani film snimljen 1954. godine u režiji Ivana Pirijeva. Po žanru je drama, a radnja prikazuje jednu radničku porodicu čiji se članovi suočavaju sa nizom problema vezanih prije svega za nevjeru, odnosno preljubničke veze njenih članova.

Ispit vjernosti je Pirijev počeo snimati 1953. godine, pri čemu je glavni ženski lik tumačila njegova supruga i dugogodišnja suradnica Marina Ladjinjina, koja je uživala status najveće sovjetske filmske zvijezde u Staljinovoj eri. Film se snimao neposredno nakon Staljinove smrti te se Pirijev, odjednom lišen podrške iz Kremlja, suočio sa dekretom Sovkina (Državnog komiteta za kinematografije) kojim se režiserima zabranjuje angažirane vlastitih supruga. Pirijev je uspio izlobirati njegove članove da naprave izuzetak u njegovom slučaju, te je Ladjinina ostala. Film je, međutim, označio kraj njihovog braka i zajedničke suradnje, s obzirom da je Ladjinjina doznala kako Pirijev održava ljubavnu vezu sa četiri decenije mlađom glumicom Lionelom Skirdom; od njega se razvela i više nije nastupila ni u jednom filmu.

## Vanjske veze
*
Kraj Vysočina

**Kraj Vysočina** (; ) jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na jugoistočnom dijelu historijske regije Bohemije i dijelom na jugozapadu Moravske. Sjedište kraja je Jihlava. Okružena je sa dvijema planinskih masiva, Žďárské vrchy i Jihlavské vrchy. Kraj Vysočina posjeduje tri lokacije svjetske baštine koje se nalaze pod zaštitom UNESCO-a, više nego ijedan drugi češki kraj. To su Telč, Hodočasnička crkva sv. Ivana Nepomuka i Žďár nad Sázavou.

Uz glavni grad Prag i Srednjočeški kraj, kraj Vysočina je jedini kraj koji ne graniči sa stranom državom.

Kraj Vysočina broji oko 510.000 stanovnika prema procjeni iz 2015., te obuhvaća površinu od 6.795&nbsp;km2.

## Reference

## Vanjske veze
* Zvanični website
Leopold VI od Austrije

**Leopold VI**   (?, 1176. - San Germano, Italija, 28. jul, 1230.), bio je Štajerski vojvoda od 1194. a od 1198. do svoje smrti 1230. i austrijski vojvoda. 

## Biografija

Rođen je kao sin austrijskog vojvode Leopolda V iz Dinastije Babenberg. 
Nakon očeve smrti 1195. zajedno sa bratom Friedrichom I nastavio je vladati babenbergovskim
domenama kao štajerski vojvoda, a nakon što mu je umro brat 1198. postao je i austrijski vojvoda.

Među najveće uspjehe njegove vladavine ubraja se osnovanje grada Lilienfelda 1202., i to što su brojni gradovi prošireni i utvrđeni kao Neuer Markt (danas najstariji dio Beča), a neka sela dobila status grada kao Enns - 1212. i Beč - 1221. Pomagao je prosjačkim redovima da osnivaju samostane, ali nije uspio u svojoj namjeri 
da formira pokrajinsku dijacezu što je s druge strane uspjelo salzburgškim biskupima koji su osnovali dvije; Seckau i Lavant.

Na svom dvoru ugošćavao je brojne ménestrele (putujuće pjesnike), njemu su pjevali; Walther von der Vogelweide, Neidhart von Reuental, Ulrich von Liechtenstein, Reinmar von Zweter, a pretpostavlja se da su na njemu ispjevani i prvi stihovi epova Nibelungenlied i Kudrun. 

Od 1212. sudjelovao je u križarskom ratu protiv Albigenza u južnoj Francuskoj, a nakon toga od 1217. do 1219. i u Petom križarskom ratu borivši se po Egiptu. 

Održavao je kontakte sa carevima, svoju kćer Margarethu udao je za sina cara Svetog Rimskog Carstva Friedricha II - Heinricha VII a nastojao je djelovati i kao posrednik kad se Friedrich II sukobio sa papom.
Svojom ženidbom sa Theodorom Angelos obnovio je kontakte s Bizantom. 
Za svoje vladavine uspio je prošiti svoje vojvodstvo zauzimanjem po Gornjoj Austriji i Sloveniji.

Nakon smrti naslijedio ga je sin Friedrich II.

Pokopan je u cistercitskoj Opatiji Lilienfeld.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Leopold VI., Herzog, geb. 1176''
Ústečki kraj

**Ústečki kraj** (), poznata i kao **Region Aussig**) jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na zapadnom dijelu historijske regije Bohemije. Sjedište kraja je Ústí nad Labem. Susjedni češki krajevi su Karlovarski kraj na zapadu, Liberečki kraj na istoku, Srednjočeški kraj na jugu i Plzenski kraj na jugozapadu. Također graniči na zapadu sa Njemačkom.

Ústečki kraj sadrži jedinstvenu miješavinu različitih krajolika. Sadrži visoke planine (Rudne gore) sa raznim vulkanskim brdima. Rijeka Elba teče kroz središnju uzvisinu. Južni dio je ravan i plodan (Polabí), dok se na sjeveroistoku nalaze pješčane formacije Boemske Švicarske.

Ústečki kraj broji oko 850.000 stanovnika prema procjeni iz 2015., te obuhvaća površinu od 5.334&nbsp;km2, što ga čini jednim od najmnogoljudnijih krajeva Češke. 
## Vanjske veze
* Zvanični website
Královéhradečki kraj

**Královéhradečki kraj** (, ; ) jedan je od 14 administrativnih jedinica, odnosno krajeva u Češkoj. Nalazi se na sjeveroistočnom dijelu historijske regije Bohemije. Sjedište kraja je Hradec Králové. Susjedni češki krajevi su Srednjočeški kraj na jugozapadu, Liberečki kraj na zapadu i Pardubički kraj na jugu. Također graniči na sjeveru sa Poljskom, sa kojom dijeli 204&nbsp;km granice.

Královéhradečki kraj broji oko 550.000 stanovnika prema procjeni iz 2011., te obuhvaća površinu od 4.758&nbsp;km2.
## Vanjske veze
* Zvanični website
Bele noći (film, 1960)

***Bele noći*** () je sovjetski igrani film snimljen u režiji Ivana Pirijeva i premijerno prikazan 1960. godine. Predstavlja adaptaciju istoimene novele Fjodora Dostojevskog. Radnja se događa 1840-ih u Sankt Peterburgu, a protagonist, koga tumači Oleg Striženov je mladić zaljubljen u lepu devojku (čiji lik tumači Ljudmila Marčenko) koju je slučajno upoznao tokom šetnje ulicama. Dio kritičara je filmu zamjerao kičasti pristup predlošku, što se ponekad tumači time da se Pirijev nastojao što više razlikovati od mnogo poznatije i uspješnije Viscontijeve italijanske verzije snimljene nekoliko ranije.

## Vanjske veze
* 
* 
* «Белые ночи»  в онлайн-кинотеатре «Мосфильма»
The Unsinkable Molly Brown (film)

***The Unsinkable Molly Brown*** () je američki filmski mjuzikl snimljen 1964. godine u režiji Charlesa Waltersa. Predstavlja adaptaciju istoimenog popularnog brodvejskog mjuzikla koji je, pak, bio inspiriran životom Margaret Brown, znamenite pripadnice američkog visokog društva koja je preživjela potapanje *[[RMS Titanic|Titanica]]*. Njen lik u filmu tumači Debbie Reynolds, a radnja prikazuje njen put od siromašne djevojke iz zabiti u Koloradu do bogatstva koje joj pruža muž (čiji lik tumači Harve Presnell). Iako ga kritičari nisu previše dobro ocijenili, imao je solidan uspjeh na kino-blagajnama.

## Uloge
* Debbie Reynolds ..... Molly Brown
* Harve Presnell ..... Johnny Brown
* Ed Begley ..... Shamus Tobin
* Jack Kruschen ..... Christmas Morgan
* Hermione Baddeley ..... Buttercup Grogan
* Vassili Lambrinos ..... Princ Louis de Lanière
* Martita Hunt ..... Velika knjeginja Elise Lupovinova
* Harvey Lembeck ..... Polak
* Maria Karnilova...........Daphne
* Audrey Christie...........Gladys McGraw

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*
Margaret Brown

**Margaret Brown** (rođ. Tobin; 18. jul 1867 - 26. oktobar 1932) bila je američka filantropkinja i pripadnica visokog društva na prijelazu iz 19. i 20. vijeka, najpoznatija po tome što je 1912. godine preživjela potonuće putničkog broda *[[RMS Titanic]]*, a nakon čega joj je štampa dala nadimak **Nepotopiva Molly Brown** ().

Brown se rodila kao siromašno dijete irskih doseljenika, a djetinjstvo provela u Koloradu. Sa 18 godina se preselila u grad Leadville gdje se zaposlila u lokalnoj trgovini. Prema vlastitim riječima je namjeravala sebi život osigurati udajom za bogatog muža, ali je James Joseph Brown za koga se udala 1886. godine bio tek obični rudarski inženjer. Njemu je rodila dvoje djece. Godine 1893. joj je muž uspio 1893. godine pronaći zlatnu žilu zahvaljujući kojoj su se Brownovi naglo obogatili. Brown je ubrzo postala jedna od najistaknutijih pripadnica otmjenog društva u Denveru te, lišena egzistencijalnih pitanja, veliki dio vremena i truda uložila da nadoknadi nedostatak formalnog obrazovanja i "ispravnih" društvenih manira. Između ostalog je naučila nekoliko stranih jezika i, kao veliki poklonik francuske kulture, osnovala podružnicu Alliance Française u Denveru.

Godine 1909. su se ona i muž neformalno rastavili, pri čemu je dobila izdašni "džeparac" kojim je financirala putovanja po svijetu. Tri godine kasnije se na jednom od tih putovanja našla kao putnik RMS Titanic na prvom putovanju. Kada je brod udario u ledenjak, Brown je pomagala pri evakuaciji drugih putnika te je tek na nagovor prijatelja pristala da se i sama evakuira u čamcu za spašavanje br. 6. Nakon što je čamac isplovio, nagovarala je brodskog oficira Roberta Hichensa da se vrati kako bi pokušao spasiti utopljenike. Iako različiti izvore donose različite verzije o tome da li ju je Hichens poslušao ili ne, Brown je po dolasku u SAD stekla status heroine.

Brown je ostatak života tako stečenu slavu nastojala iskoristiti promociju filantropskih aktivnosti, ali i društvenog aktivizma. Već ranije je zajedno sa pravnikom i uglednim sucem Benom Lindseyem surađivala na osnivanju suda za maloljetnike u Koloradu. Nakon izbijanja Prvog svjetskog rata je organizirala humanitarnu pomoć za Francusku, a zbog čega je kasnije dobila Orden legije časti.

Brown je kasnije postala predmetom brojnih referenci u popularnoj kulturi, odnosno lik u gotovo svim filmovima i TV-serijama posvećenih Titanicu, uključujući najpoznatiju verziju iz 1997. godine gdje ju je tumačila Kathy Bates. Njen život je, pak, 1960. godine postao predmetom brodvejskog mjuzikla *[[The Unsinkable Molly Brown (mjuzikl)|The Unsinkable Molly Brown]]* koji je četiri godine ekraniziran kao istoimeni film gdje je njen lik tumačila Debbie Reynolds.

## Reference

## Vanjske veze

* Unsinkable: the Molly Brown Story
* Margaret Brown On Titanic-Titanic.com
* Margaret Brown Death Certificate On Titanic-Titanic.com
* List of passengers and crew of RMS Titanic 
* 
* Molly Brown House Museum, Denver
* Book, Molly Brown: Unraveling the Myth
* Margaret Brown Titanic Pages biography
* 1920 passport photo of Margaret "Molly" Brown (courtesy flickr.com)
Paul Di'Anno

**Paul Andrews** (Chingford, Essex, 17. svibnja 1958.), britanski pjevač i bivši vokal Iron Maidena.

## Biografija

Poznat je pod imenom Paul Di'Anno, a bio je prvi uspješni vokal heavy metal sastava Iron Maiden od 1978. do 1981. godine. U njegovoj karijeri poslije Iron Maidena, Di'Anno je objavio mnogo albuma, koliko kao solo izvođač, toliko i sa bendova kao što su Gogmagog, Di'Anno, Battlezone, Praying Mantis, i Killers. U sredini devedesetih govorilo se da bi se Paul Di'Anno mogao vratiti u Maidene, nakon odlaska Brucea Dickinsona 1993. No, to se nije dogodilo jer je Iron Maiden našao  bivšeg Wolfsbaneovog vokalista Blazea Bayleyja, prije reujedinjenja s Dickinsonom 1999.g.

Trenutno živi u Salisburyju, Engleska. U novembru 2009. održao je koncert u Zagrebu.

## Diskografija

### Sa Iron Maidenima
* The Soundhouse Tapes (1979)
* Live!! +one (1980)
* Iron Maiden (1980)
* Killers (1981)
* Maiden Japan (poznat i kao "Heavy Metal Army") (1981)
* Live at the Rainbow (VHS, 1981)
* The First Ten Years (VHS, 1990)
* From Here to Eternity (VHS, 1992)
* The Story So Far Part One (Boxset, 1995)
* Best of the Beast (1996)
* Eddie Head (Boxset, 1998)
* Eddie's Archive (Boxset, 2002)
* The Early Days (DVD, 2004)

### Samostalna karijera

* The World's First Iron Man (1997)
* As Hard as Iron (1997)
* Beyond the Maiden (1999)
* The Masters (1999)
* The Beast (Uživo, 2001)
* The Beast in the East (DVD, 2003)
* The Living Dead (2006)
* The Maiden Years - The Classics (2006)
* Iron Maiden Days and Evil Nights (2007)
* The Early Iron Maiden Songbook (2010)
* The Beast Arises (Uživo, 2014)

## Izvori
Lilienfeld (opatija)

**Opatija Lilienfeld** (njemački **Stift Lilienfeld**) je cistercitska opatija u 
austrijskom gradu Lilienfeldu u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

## Historija

Opatija Lilienfeld osnovao je negdje između 1202. - 1206. austrijski vojvoda Leopold VI, 
koji je u njoj i pokopan zajedno sa svojom kćerkom Margaretom. On je opatiji poklonio i velike količine zemlje, za njeno daljnje uzdržavanje.
Opatija  je počela funkcionirati kad su se u nju doselili prvi cistercitski cistercitska fratri iz Opatije Heiligenkreuz. 

Najipresivniji objekt u tom kompleksu je opatijska crkva, to je kasnoromanička - ranogotička trobrodna 
bazilika duga 83  metra, sa 7 niša, transeptom i dvobrodnim korom.  

Zapadna fasada ima kasnoromanički mramorni portal, uokviren u kasnobaroknom stilu, uz dodatke iz 1775. kad su isklesani ornamenti Babenbergovaca - Leopolda III i Leopolda VI. 

Enterijer crkve je barokni, sa 11 oltara i 2 orgulje. 

Samostanske zgrade nižu se oko romaničko-gotičkog klaustra, počevši od kopitolske dvorane iz 13. vijek do spavaonica iz 14. vijeka.  Zapadno krilo restaurirano je 1638. u baroknom stilu, tu se nalaze carske odaje, dio za prelate koji je uređen između 1695. - 1716, i biblioteka sa stropnim freskama iz 1704. Sjeverno krilo obnovljeno je nakon požara 1810. u njemu je danas smještena galerija slika.

Opatiju Lilienfeld su 1683. pokušale orobiti zalutale Osmanlije, ali su je debeli bedemi i okolni stanovnici koji su se u nju sklonili uspjeli odbraniti.

Car Joseph II zabranio je 1789. daljnji rad opatije, ali je već  1790. njegov nasljednik car Leopold II obnovio njen rad, tako da i danas radi. 

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Opatije Lilienfeld
Religijske studije

**Religijske studije** (ili **religiologija**) su interdisciplinarno humanističko polje odnosno ogranak kulturologije koji se bavi sistematskim, kritičkim i naučnim proučavanjem religijskih uvjerenja, ponašanja i institucija, bilo historijskih ili suvremenih. Disciplinu treba razlikovati od teologije koja gotovo po pravilu uključuje određeni stepen prihvaćanja tvrdnji tradicije koja se proučava, dok za religijske studije nije potrebno prihvaćanje vjere. Porijeklo discipline seže u 19. vijek kada je cvala naučna i historijska analiza Biblije, te kada su hinduistički i budistički tekstovi prevedeni na evropske jezike. Rani naučnici koji su postavili temelje discipline su njemačko-britanski filolog Max Müller i nizozemski učenjak Cornelis Petrus Tiele. Pretečom religijskih studija najčešće se smatra komparativna religija, a danas se oslanja na više različitih disciplina kao što su filozofija, sociologija, psihologija, antropologija, historija, itd.

## Povezano
* Judaistika
* Islamistika

## Vanjske veze

* Centar za religijske studije (CERES)  pri Institutu Ivo Pilar
* Centar za istraživanje religije, politike i društva  pri Univerzitetu u Novom Sadu
* Religious Studies, Rutgers University  
* The Institute for the Biocultural Study of Religion (IBCSR) 
* The Religious Research Association  
* The Society for the Scientific Study of Religion (SSSR)  
* Australian Association for the Study of Religions (AASR) 
* American Academy of Religion (AAR)  
* Council of Societies for the Study of Religion  
* European Association for the Study of Religions (EASR) 
* International Association for the Cognitive Science of Religion (IACSR)  
* International Association for the History of Religions (IAHR) 
* International Philosophy of Religion Association (IPRA) 
* North American Association for the Study of Religion (NAASR) 
* European Association of Social Anthropologists (EASA), Anthropology of Religion