open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Makalu

**Makalu** (U Nepalu službeno *मकाल*ु; u Kini *Makaru*; Pinyin: *Mǎkǎlǔ Shān*) je planina na granici Nepala i Kine. S 8462 m, peta najviša planina na svijetu iza Mount Everesta, K2, Kangchenjunge i Lhotsea.

## Opis
Makalu je dio lanca Himalaje. Nalazi se oko 22&nbsp;km istočno od Everesta. Ime Makalu nejasnog je značenja, te se najčešće tumači kao izvedenica sanskrtskog termina *Maha – kala* (veliko vrijeme) jedan od naziva za hindusko božantvo Šiva. Makalu je izolirani vrh pravilnog piramidalnog oblika s četiri oštra ruba. Oko 3&nbsp;km sjeveroistočno od glavnog vrhunca, nalazi se niži vrhunac Kangchungtse, (također nazvan Makalu II), visok 7678 m. Makalu se nalazi u zaštićenom području nacionalnog parka *Makalu Barun*.

## Usponi

Makalu se smatra među najtežim planinama za alpinističke uspone radi potpune izloženosti vjetrovima. Usponi su rijetki, te je to bila posljednja planina iznad 8000 metara visine osvojena po zimi. Prvi pokušaj osvajanja zbio se 1954., kada je američka ekspedicija dostigla visinu od 7100 m. Istog proljeća novozelandska ekspedicija u kojoj je sudjelovao i Edmund Hillary također nastoji osvojiti vrhunac ali ne uspjeva radi vremenskih prilika. U jesen 1954., francuska istraživačka ekspedicija osvaja niži vrh Kangchungtse. 15. svibnja iduće godine vrhunac osvajaju Lionel Terray i Jean Couzy, članovi francuske ekspedicije predvođene Jeanom Francom, koji se zajedno s G. Magnoneom i Sirdar Gyaltsen Norbuom popeo na vrh idućeg dana. Prvi uspon s jugoistočne strane obavili su Japanci Y. Ozaki i A. Tanaka 23. svibnja 1970. Uspon na vrh preko vrlo tehničkog sjevernog puta ostvarili su 1971, Francuzi B. Mellet i Y. Seigneur. Drugi uspon s zapadne strane uspješno su postigli 1980. John Roskelley, Chris Kopczynski, James States i Kim Momb, bez pomoći Sherpa nosača i kisika. 9. veljače 2009., Simone Moro i Denis Urubko, prvi su osvojili Makalu za vrijeme zime. 
### Uspon jugoslavenskih alpinista
Šesta jugoslavenska alpinistična ekspedicija u Himalaje, od 4. avgusta do 15. novembra 1975, uspješno je okončana usponom na Makalu. Marjan Manfreda (bez dodatnog kiseonika, što je tada bio svjetski visinski rekord) i Stane Belak su 6. oktobra 1975, po južnoj stijeni i prvenstvenom smjeru, izveli uspon u prvom pokušaju i time ostvarili cilj ekspedicije. Uspon su ponovili 8. oktobra Janko Ažman i Nejc Zaplotnik, a 10. oktobra Viktor Grošelj i Ivan Kotnik. Janez Dovžan je ostvario solo uspon 11. oktobra. Bio je to prvi uspon jugoslavenskih alpinista na vrh preko 8.000 metara.

## Izvori

## Vanjske veze

* Makalu - summitpost.org 
* Makalu - peakware.com/  
* Britanska ekspedicija 2004.  
* Makalu - 8000ers.com/
Golub pećinar

**Golub pećinar** ili **golub uličar** (*Columba livia*) spada u porodicu golupčarki i ima oko 15 podvrsta. Od ovog goluba potiču sve domaće pasmine golubova.

## Osobine
Dužina mu 32-34 cm, raspon krila oko 63 cm, dužina repa 10 cm, a teži oko 330 g. Golubica je nešto manja. Ova ptica ima perje škriljasto plave, mutnoplave boje. Perje na grudima i na vratu ima metalan odsjaj, koji je obično s donje strane purpurnog sjaja, dok je s gornje strane plavozelenog metalnog sjaja. Na krilima se nalaze dvije crne pruge (trake) i jedan crno obojeni široki završni rub na repu. Na donjem djelu leđa nalazi se svijetlije perje. Ženka je nešto blijeđe boje i ima znatno manje sjaja na grudima i vratu.

## Razmnožavanje

Golub pećinar u prirodi se leže bar dva puta godišnje, dok gradski golub to čini najmanje tri puta. Jednom spareni golubovi se rijetko kad rasparuju. Izuzeci su rjetki. Na mjestu koje je pogodno za gnijezdo mužjak se postavi glave spuštene prema zemlji i naročitim gukanjem zove svoju ženku. Golubica sa raširenim krilima i uzdignutim repom dolazi k njemu, pažljivo mu kljunom gladi perje glave, a on isto čini i njoj te se ljubavna igra nastavlja izvan gnijezda. Golub i golubica se ljube kljunovima, da bi se najzad izvršio sam čin parenja. Poslije sparivanja ponosno koračaju da bi trenutak kasnije odletjeli nekud bez cilja i opet se vratili na staro mjesto. Kasnije će golub potjerati golubicu na gnijezdo, donijet će joj slamke i grančice, pa će u nevješto sagrađeno gnijezdo snesti dva bijela, glatka, duguljasta i sjajna jaja. Golub i golubica zajedno sjede na jajima. Poslije 16-18 dana mladi se legu iz jaja. Roditelji ih ispočetka hrane kašom koja se stvara u sluzokoži voljke, a kasnije omekšalim sjemenjem, a na kraju tvrđim sjemenjem pomješanim sa kamenčićima i česticama zemlje. Poslje 4 sedmice golupčići izlijeću iz gnijezda i brinu se sami o sebi, a roditelji se pripremaju za novo leglo.
Malajski prolaz

**Malajski prolaz** (ili Malački prolaz) je tjesnac u Jugoistočnoj Aziji koji spaja Andamansko more s Južnokineskim morem. Dug je oko 800 km i širok između 50 i 300&nbsp;km, ali na najužem mjestu širina mu je samo oko 2,8&nbsp;km.

Najvažnija luka je Malakka u Maleziji, po kome je prolaz i dobio ime. Ovaj moreuz ima ogromno značenje za svjetsku trgovinu, to je morski put s najgušćim prometom na svijetu. Između 20 i 25% cjelokupne svjetske pomorske trgovine prolazi tim moreuzom. Dnevno kroz Malajski prolaz prođe oko 2.000 brodova.

To je najugroženiji morski put, jer tu još i danas snažno djeluju suvremeni pirati.

Već duže vrijeme se povremeno pojavljuju planovi o uspostavljanju direktne pomorske veze između Andamanskog mora i Tajlandskog zaljeva gradnjom plovnog kanala preko Malajskog poluotoka na jugu Tajlanda. Takva pomorska veza bitno bi smanjila korištenje Malajskog prolaza (ali i singapurske luke). Stručnjaci procjenjuju troškove gradnje takvog kanala na iznos do najviše 28 milijardi američkih dolara.

Očekuje se određeno rasterećenje ovog pomorskog puta nakon dovršetka gradnje naftovoda i plinovoda koji Kina gradi uz Novi put svile.
 
## Reference
Tromsø

**Tromsø** je grad i središte istoimene općine i okruga Troms u Norveškoj.

## Geografija
Grad se nalazi u sjevernoj Norveškoj u regiji Nord-Norge (Sjeverna Norveška) na istočnoj strani otoka Tromsøya preko 300&nbsp;km unutar Arktičkog kruga.

## Stanovništvo
Prema podacima o broju stanovnika iz 2010. godine u općini živi 67.305 stanovnika.

## Gradovi prijatelji

## Izvor

## Vanjske veze
* Službene stranice općine

### Ostali projekti
Obični škanjac

**Obični škanjac** je ptica grabljivica koju promatrači često brkaju s orlom gaćašem. Karakterističan je po velikim bijelim mrljama s gornje strane krila. Obično vreba s uzvišenja u blizini seoskih gazdinstava i kad ugleda potencijalnu žrtvu laganim zamasima krila uzima zalet i potom se obrušava. Postoje sjeverne, istočne i južne podvrste, ovisno o arealu.

## Ostali projekti
Forbes

***Forbes*** je američki časopis te jedan od najuspješnijih poslovnih magazina na svijetu. I sa sjedištem na Fifth Avenue u New Yorku u Sjedinjenim Državama. Najveći konkurent je časopis *Fortune*.

## Historija
*Forbes* magazin je 1917. godine osnovan od strane škotskog imigranata, Bertie Charles Forbesa (1880. - 1954.), koji je bio kolumnist Hearsta.

## Zanimljivosti
Poznat je po brojnim rang listama o raznim temama, čiji se popisi godišnje objavljuju. Najveće zanimanje postoji prema The World’s Billionaires (srpskohrv. Forbesov popis milijardera).

## Vanjske veze

* Službena stranica
Gejša

**Gejša** (jap. 芸者 *osoba umjetnosti*) je naziv za profesionalne Japanske zabavljačice tradicionalnom japanskom umjetnošču.

## Terminologija
Pojam *Gejša*, je sastavljena iz *gej* (芸), *umjetnost* ili *umjetnosti*) i *ša* (者) *osoba*), nastala je u dialektu Tokija i preuzet u brojne druge jezike.

U književnim japanskim jeziku naziva se *geiži* (芸妓) *umjetnica*), u Kansai-dialektu *geiko* (芸子), dijete/djevojka umjetnosti.

## Umjetnosti
Gejša je žena, koji proučava drevne umjetnosti i japanski ples i glazbu. Uspješna gejša mora biti graciozna, šarmantna, obrazovana, duhovita i lijepa. Osim toga treba znati pjevati, plesati, slikarstvo, kaligrafiju, ceremoniju čaja i mora znati svirati šamisen, ručni bubanj, flautu i druge glazbene instrumente.

Mora znati razgovarati o aktualnim društvenim zbivanjima, i posjedovati znanja o književnosti.

Obuka tradicionalno počinje sa šest godina, šest mjeseci i šest dana. Ali to je sada moguće u dobi od 16 godina i obično traje pet godina.

Gejše obično nastupaju kod proslava ili skupova, te u čajnim-kućama (茶屋 chaya) ili tradicionalnim japanskim restoranima (料 亭 Ryōtei). Rezervacije se mogu ugovoriti u kenban (検 番), odnosno u "gejša agenciji, koja organizira događaje i upravlja rasporedom za nastup i trening.

## Vanjske veze

* immortalgeisha.com - immortalgeisha 
* Izcrpne informacije  
* informacija  
* Fotografje iz Gion Kobu ca. 1950  (jap.)
Veliki vranac

**Velikog vranca** (lat. *Phalacrocorax carbo*) (Veliki kormoran, Kormoran) mogu promatrati orintolozi i ljubitelji ptica s čak pet kontinenata. Naime, to je jedna od najraširenijih vrsta u porodici kormorana (Phalacrocoracidae), vrsta koja gnijezda svija na za svoju porodicu uobičajenim mjestima, ali i tamo gdje gnijezdo ne biste očekivali. Ipak, za gniježđenje najvećma bira stjenovita obalska područja ili plaže uz more ili jezera. Na takovim mjestima se i odmara. 

## Opis
Veliki vranac je ptica koja može težiti od 1 i pol do 5,3 kg (prosječna težina iznosi od 2,6 do 3,7 kg) te doseći dužinu od 70 do 120 cm. Raspon krila može doseći od 121 do 160 cm. Oko očiju i kljuna nalazi se mrlja žute boje koja, obično u vrijeme sezone parenja, postaje bijela. Živi u Starom svijetu koji uključuje Europu, Aziju i Afriku te na obalama Atlantskog oceana. U gnijezdo ženka polaže 3 ili 4 jaja.

Veliki vranci koji žive na sjeveru sele na jug te tu provode zimu.

## Izvori

## Drugi projekti
Brdo

**Brdo** je uzvisina srednje visine na površini Zemlje. Obično je prilično okruglog oblika i prekriveno biljkama. Brdo je manje od planine, ali obično veće od stijene. Obično nisu viša nego što su široka. Brdo može biti dio planine u podnožju.

## Nastanak
Brda mogu nastati:
* erozijom 
* kretanjem ledenjaka
* zemljotresom i drugim geološkim aktivnostima
* vulkanizmom
* udarom asteroida ili vulkanskog materijala
* djelovanjem vjetra- ili vegetacije (kao primjerice pješčana dina)
* djelovanjem živih bića (mravi, termiti)
* ljudskim radom, kao primjerice: smetlišta i naselja, koja su tijekom tisuće godina sagrađena na ostacima starih naseobina.

## Povezano
* Breg
* Planina
* Brežuljak
* Pobrđe

## Literatura
* *[[Vojna enciklopedija]]*, Beograd 1959, Glavni urednik – general-potpukovnik: Boško Šiljegović
* Mastilo, N. (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd

## Vanjske veze

* Earth Sculpture; Or, The Origin of Land-forms
* The International Geography
Grinje

**Grinje** (Acari, ili Acarina) su velik i raznorodan red paučnjaka u koljenu člankonožaca u koji se uvrštava oko 50.000 danas živućih opisanih vrsta razvrstanih u 546 porodica. To znači, da je vrstama najbrojnija skupina paučnjaka. Kako su u ovoj skupini najmanji člankonošci, može se pretpostaviti da ima još neotkrivenih vrsta.

## Staništa
Grinje su naselile velik broj životnih okoliša. Polovina poznatih vrsta živi u tlu gdje uz dobre uvjete više stotina tisuća ovih životinja može živjeti i hraniti se. U njihova staništa ubrajaju se i tako neobična mjesta kao što su pluća nekih majmuna, nosni otvori ptica ili otvori uzdušnica (traheja) kukaca. I većina ljudi su domaćini grinja, na primjer, na korijenu trepavica.

## Obilježja
Dok su pauci isključivo grabežljivci i imaju u principu jednaku građu tijela, pojedine vrste grinja se zbog svog vrlo različitog načina života međusobno značajo razlikuju. Najmanje grinje velike su jedva 0,1&nbsp;mm, dok ženke najvećih, krpelji, nahranjene u punoj količini, mogu doseći do 3&nbsp;cm. Imaju 8 nogu kao i pauci, iako ih u larvenom stadiju često imaju samo 6.
 
Grinje nisu brze. Zbog toga mnoge vrste koriste druge životinje kao prijevozno sredstvo (probioza). Pri tome, neke grinje samo "putuju", dok druge i sišu tjelesne sokove svog "prijevoznika".

Za razliku od grinja koje se hrane lovom, mnoge vrste obilježava sljepilo. Općenito, grinje nemaju kao drugi paučnjaci središnje oči, ili su se spojile u jedno oko. Općenito, broj očiju im se kreće od nule do pet.

## Prehrana
Pored grabežljivih, ima i grinja koje se hrane biljkama i gljivama, ali i takvih koje žive od strvina ili odumrlog tkiva živih organizama (nekrotično tkivo). Pored toga, mnoge vrste grinja žive parazitski.

## Štetnost i korisnost
Tako veliki broj vrsta kao i raznovrsnost staništa i načina prehrane razlog je da grinje imaju vrlo različito značenje za okoliš i druge žive organizme. Dok su neke vrlo štetne kao izazivači (varoa) ili prijenosnici (proljetni encefalitis, neke vrste groznica) raznih bolesti, ima i korisnih grinja koje napadaju štetnike u poljoprivredi kao i takvih koje se zbog toga uzgajaju u laboratorijima .

## Zanimljivost
Jedna tropska grinja, *[[Archegozetes longisetosus]]*, smatra se, u odnosu na svoju veličinu (0,8&nbsp;mm) najsnažnijom životinjom na svijetu. Ona može držati gotovo 1200 puta veću težinu od svoje vlastite

## Vanjske veze

* Acari (Grinje), autor Michael Becker 

## Reference
C. S. Lewis

**Clive Staples Lewis** (Belfast, 29. studenog 1898. – Oxford, 22. studenog 1963.), sjevernoirski pisac.

Sin Alberta Jamesa Lewisa i Flore Auguste Hamilton Lewis. Imao je i brata Warrena Lewisa koji se također bavio pisanjem, ali ne fantastikom, već povijesnim knjigama. Nakon što mu je majka umrla od raka s bratom odlazi u Englesku na fakultet gdje ga počinje zanimati nordijska mitologija i Wagnerova glazba. 1933. postao je član skupine "The Inklings" s J.R.R. Tolkienom, često su se nalazili u Lewisovoj sobi, ali i u pubu koji se zvao "The Bird and Baby". 1938. izdaje prvi dio svoje SF trilogije "Out of the silent planet", a 1943. izdaje "Perelandru", drugi nastavak SF trilogije. Godine 1945 Charles Williams, Lewisov bliski prijatelj, član Inklingsa umire, a te iste godine izlazi i zadnji nastavak SF trilogije "That Hideous Strength".

Godine 1950., najvažnije u Lewisovoj karijeri, izlazi prva od sedam knjiga nazvanih Narnijske kronike - "Lav, vještica i ormar" (nedavno ekranizirana). Sljedeće godine izdaje drugi nastavak "Kraljević Kaspijan". 1952. izlazi treći nastavak "Plovidba broda Zorogaza", a Lewis upoznaje svoju buduću ženu Joy Davidman Gresham. 1953. "Srebrni stolac", četvrti nastavak, 1954. "Konj i njegov dječak", peti nastavak, 1955. "Čarobnjakov nećak", šesti nastavak, te godine izlazi i Lewisova biografija "Surprised by Joy: The Shape of My Early Life." 1956. "Posljednja bitka", zadnji nastavak Narnijskih kronika.

Iste se godine građanski vjenčao s Joy da bi ona dobila dozvolu stalnog boravka u Britaniji. Godinu dana kasnije otkriveno je da Joy boluje od raka kostiju. Sljedeće godine Lewis i Joy odlaze u Irsku na 10 dana. Joy umire 1960. godine, a Lewisu ostavlja svog sina iz prvog braka Douglasa. 1961. izdaje "A Grief Observed" u kojoj opisuje svoju bol i patnju zbog ženine smrti pod pseudonimom N. W. Clerk. C. S. Lewis umire 22. studenog 1963. godine, tjedan dana prije svog 65. rođendana, na dan atentata na američkog predsjednika Johna F. Kennedyja. Pokopan je u Oxfordu.

C. S. Lewis u djetinjstvu i mladosti bio je ateist. Njegovi najdraži pisci John Milton, George Herbert i Georg MacDonald bili su predani kršćani. I njegovi suvremenici većinom su bili kršćani. Lewis se uvjerio, da Bog postoji tijekom jednog razgovora s Tolkienom. Dvije godine kasnije 1933. postao je kršćanin. Odlučio je u svojim književnim djelima progovarati o vjeri i Kristu. U "Narnijskim kronikama" kroz sve knjige provlači se lik lava Aslana. Isus se u Bibliji naziva "lav iz plemena Judina". Aslan nije Krist nego ima neke osobine Kristova karaktera. U knjizi "Lav, vještica i ormar" Aslan se žrtvuje, umire i uskrsava po uzoru na Krista. U knjizi "Princ Kaspijan" tema je vječni život kroz prolijevanje krvi za drugoga. U knjigama "Čarobnjakov nećak" i "Posljednja bitka" teme su stvaranje i svršetak, a u knjizi "Srebrni stolac" učeništvo, apostoli. Lewisov prijatelj Tolkien smatrao je, da je u "Narnijskim kronikama" kršćanska poruka preočita. To je C. S. Lewis i želio postići.
Vodopadi Iguazú

**Vodopadi Iguazú** (također *Iguassu, Iguaçu* por. *Cataratas do Iguaçu*, špa. *Cataratas del Iguazú*), su vodopad na rijeci Iguazú, na granici između brazilske države Paraná 20% i argentinske provincije Misiones 80%. Vodopad, koji rijeku Iguazú dijeli na gornji i donji tok, među najvećim i najspektakularnijim su vodopadima na svijetu, te uživaju status svjetske baštine.

## Opis
Naziv *Iguazú* porijeko vuče iz jezika naroda Guaraní od riječi *y* (vode) i *guasu* (velike). Guaraní legenda govori o namjeri boga da se oženi prelijepom djevojkom *Naipí*, no ona je pobjegla sa svojim ljubavnikom *Tarobá* u kanuu. U gnjevu, bog je rascijepio rijeku stvorivši vodopad, osudivši ljubavnike na vječi pad. Vodopadi, koji su locirani u nacionalnim parkovima *Iguazú* u Argentini i *Iguaçu* u Brazilu, sastoje su od 275 slapova visine do 70 metara, duž 2,7 kilometara. Neke od individualnih grupa visoke su do 82 metra, dok je većina visoka oko 64 metara, te oko 900 metara kanjona od ukupno 2,7 kilometara nije prekriveno vodopadima. Bazaltni rub kanjona preko kojeg se prelijeva voda nazaduje oko 3&nbsp;mm godišnje. Rijeka Iguazú pritoka je Paraná, nizvodno od čuvene hidroelektrane Itaipu. U blizini vodopada, sa svake strane rijeke, nalaze se dva grada: brazilski Foz do Iguaçu i argentinski Puerto Iguazú.

## Otkriće
Prvi Europljanin koji je posjetio vodopade, bio je španjolski konkvistador Álvar Núñez Cabeza de Vaca 1541, prema kojem je nazvan jedan od slapova na argentinskoj strani, kao i prema Boselliju koji je slapove ponovo otkrio u 19. stoljeću.

## Galerija

Datoteka:Foz de Iguaçu 27 Panorama Nov 2005.jpg|Panorama 2005.
Datoteka:Iguacu-002.jpg|1984.
Datoteka:Iguazu Décembre 2007 - Panorama 4.jpg|2004.
Datoteka:LadoArgentino.JPG|Argentinska strana


## Reference

## Vanjske veze

* worldheritagesite.org  
* 360° Vodopadi Iguazú
Pariški metro

**Pariški metro** (na francuskom jeziku „Métro de Paris“) sustav je brzog javnog prijevoza u Parizu. Četriri i pol milijuna putnika koje preveze svaki dan čine ga drugim najkorištenijimn metro sustavom u Europi, poslije onoga u Moskvi.

## Historija
Prva linija otvorena je 19. srpnja 1900. godine tijekom svjetske izložbe. Cijeli sustav se brzo širio do Prvog svjestkog rata tako da je jezgra bila dovršena do 1920-ih. Produžeci linija prema predgrađima bili su građeni 1930-ih.

Nakon Drugog svjetskog rata metro je doživio zasićenje. Uvedene su novije kompozicije vlakova kako bi se udovoljilo zahtjevu povećanog prometa. Rješenje je bila druga mreža, RER, razvijana od 1960-ih. Ona je sa svojih pet linija (A, B, C, D i E) predstavljala dodatnu željezničku mrežu za parišku regiju.

## Osnovne informacije
Pariški metro jedan je od simbola grada, poznat po umjetničkom uređenju postaja. Sustav ima 16 linija (označene različitim bojama i brojevima ) koje su uglavnom podzemne. Ukupno ima 300 stanica na 214 km tračnica. Funkcioniranjem metroa upravlja tvrtka RATP. Linije imaju različito vrijeme otvaranja i zatvaranja, zavisno od dana u tjednu, o tome kroz koji dio grada prolaze i da li se održavaju kakvi događaji (poput dočeka Nove godine, kada voze cijelu noć). Redovno, najviše voze od 05:30 h ujutro do 01:15 h iza ponoći.

## Linije

## Budućnost
Trenutačno se proširuju tri linije: 4, 8 i 12. Postoje i mnogi drugi zahtjevi za proširenje još nekih linija.
Pidžin

**Pidžinski jezici** /*porijeklo izraza pada u doba početaka trgovine Britanaca s Dalekim Istokom, a dolazi od* "pidgin", *kako je zvučalo kad su Kinezi pokušavali izgovoriti englesku riječ* "business"/ kontaktni jezici nastali za potrebe komunikacija, većinom radi trgovine, između pripadnika različitih jezičnih i etničkih skupina, a temelje se najmanje na dva jezika. SIL bilježi 18 ovakvih jezika (danas 17): barikanchi, broom kreolski (broome pearling lugger pidgin), fanagalo, gibanawa, hiri motu, iha based pidgin, kineski pidgin engleski, liberijski engleski, lingua franca, maskoy pidgin, mobilian, ndyuka-trio pidgin, nefamese, onin based pidgin, pidgin delaware, settla i tay boi.

Broj ovih jezika daleko je veći, ali nemaju svi kodne nazive. Po jednom popisu ima ih 83
* russenorsk
## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
Bankomat

**Bankomat** (engl. cash dispenser, automated teller machine – ATM, njem. Geldautomat, Bankautomat) je stroj za izdavanje gotovine s tekućih računa banke elektroničkim putem. Štedi vrijeme, smanjuje gužve i troškove na bankovnim šalterima.

Može se mahom koristiti cijeli dan (24 sata). Postavlja ga banka u svojim prostorima ali i na otvorenom. Koristi se ubacivanjem debitne kartice ili kreditne kartice s osobnim identifikacijskim kodom, unošenjem tajne šifre (PIN) i traženog (dopuštenog) iznosa. Korisnik komunicira s bankomatom na domaćem jeziku ili na engleskom. Noviji bankomati omogućavaju zamjene valuta i druge operacije.

## Vanjske veze
How ATMs Work

Popis Bankomata u Republici Srbiji
Kobac

**Obični kobac** (lat. *Accipiter nisus*) je mala ptica sokolovka koja živi u Sjevernoj Europi, Aziji i Sjevernoj Africi. Ta sokolovka je također i ptica selica.

## Opis
Ptica ima kratka krila i dugo tijelo te su mužjaci veliki 24-34 cm s rasponom krila od 59–64&nbsp;cm. Mužjaci imaju tamno sivo perje i crvenkasti trbuh.

Ženke su velike 34–41&nbsp;cm i raspon krila doseže 67–80&nbsp;cm. One imaju sivo perje s bijelim točkicama po tijelu te se u letu glasaju s prepoznatljivim "*flap-flap*".

## Prehrambene navike
Obični kobac hrani se manjim pticama kao što su kos i jarebica (ponekad lovi i vrapce), miševima i šišmišima. U lovu se oslanja na svoj izrazito oštar vid i vidi puno bolje od čovjeka. Svojim kandžama na nogama i kljunom životinje rastrga na sitne komade.

## Razmnožavanje
Ženka u svibnju ili srpnju izgradi gnijezdo u koje snese otprilike 5 jaja i sjedi na njima nekoliko tjedana. Izlegu se ptići i u gnijezdu ostanu dovoljno dugo dok ne postanu samostalni.

## Ugroženost
Nekada je obični kobac bio rijedak, no danas je zaštićen i broj tih ptica polako i raste.

## Podvrste
* Postoji 7 podvrsta običnog kopca. To su:
# **Accipiter nisus dementjevi** 
# **Accipiter nisus granti**
# **Accipiter nisus melaschistos**
# **Accipiter nisus nisosimilis**
# **Accipiter nisus nisus**
# **Accipiter nisus punicus**
# **Accipiter nisus wolterstorffi**

## Galerija

Sparrowhawk04.jpg|Ilustracija odraslih običnih kobaca
Accipiter nisus female.jpg|Ženka ima prepoznatljivo sivo perje
AccipiterNisusFlightB.jpg|Obični kobac u letu
SparrowhawkAN.jpg|Obični kobac na polju
Accipiter nisus juv male 001.jpg|Glava običnog kopca s velikim očima i oštrim kljunom
Accipiter nisus MHNT.jpg|
Krunica (molitva)

**Krunica** ili **ružarij** katolička je molitva.

## Porijeklo imena
Riječ "krunica" umanjenica je od riječi "kruna", a uveo ju je mistik dominikanac Heinrich Seuse iz Konstanze. U njegovo vrijeme bio je običaj među zaljubljenima, da se međusobno darivaju krunama – vijencima ruža. To ga je navelo na ideju da Bl. Djevici Mariji isplete vijenac od 150 ruža, i tako je nastao dvostruki naziv krunica i ružarij.

## Opis molitve

Sastoji se od niza molitvi pod nazivom Zdravo Marija. Na početku svakih deset Zdravo Marija umetnut je Oče naš, koji molitvu dijeli na desetice, nakon kojih se izgovara Slava Ocu. Krunica ima pet desetica.
Sastoji se od 15 otajstava, koja su podijeljena na tri jednaka dijela tj. tri, tematska kruga, koji obuhvaćaju Isusov život i tako se na temelju biblijskih teksta razmišlja o radosnim, svjetlosnim, žalosnim i slavnim otajstvima. U povodu Velikoga jubileja, 2000. g. papa Ivan Pavao II. uveo je četvrto otajstvo pod nazivom otajstvo svjetla.

## Povijest molitve
Početkom 12. stoljeća na Zapadu, širila se praksa recitiranja molitve "Zdravo Marijo". Od te molitve, bio je poznat i recitiran samo njezin prvi dio anđeoski pozdrav, i Elizabetin blagoslov. Tek pred kraj 15. stoljeća, kada se raširio običaj moljenja "Sveta Marijo", bilo je pridodano izgovaranje imena Isus, i završni Amen.

Njemački kartuzijanac Henrik Kalkar (1328. - 1408.) podijelio je 150 Zdravo Marija na 15 desetki između kojih je umetnuo molitvu Oče naš. Nekako u isto vrijeme nastaje legenda o nastanku krunice od strane svetog Dominika, utemeljitelja Reda dominikanaca, koju je osobito širio njegov subrat Alan de la Roche.

Prvi dokument koji potvrđuje postojanje ili pokušaj, da se ujedini molitva ponavljanja Zdravo Marija s meditacijama otajstava uzetih iz Biblije, dolazi iz 15. stoljeća. Između godine 1410. i 1439., kartuzijanac iz Kölna, Dominik Pruski, predlaže jednu novu formu prema kojoj je moljenje Zdravo Marija svedeno na 50 puta, ali je svakoj molitvi Zdravo Marijo pridodano određeni odlomak Evanđelja. Ti odlomci bili su raspodijeljeni tako, da ih je 14 razmatralo Isusov život prije početka javnog djelovanja; 6 njegovo javno djelovanje; 24 njegovu muku i smrt; te ostalih 6 Isusovo uskrsnuće , slavu i krunjenje Marijino. Ovakav način razmatranja otajstava spasenja dovest će i do podjele na tri velika otajstva: radosno, žalosno i slavno. Osobito u 15. stoljeću ova će vrsta molitve doživjeti svoj veliki procvat.

Nakon što se ova pobožnost jako raširila među vjernicima osjetila se potreba da se još oblikuje u smislu pojednostavljivanja. Godine 1521. dominikanac Alberto da Castello sveo je ova otajstva na svega 15, na način, da ih je formulirao tako, da bi se oni razmatrali u obliku kratkog teksta ili bi se jednostavno ponavljali kratki zazivi iza svakog moljenja prvog dijela Zdravo Marijo. Mnoga marijanska bratstva širom tadašnje Europe rado su prihvatila ovu pobožnost.

## Vanjske veze
Suši

**Sushi** (japanski 寿司，鮨，鮓，すし ) je tradicionalno japansko jelo pripremljeno od kuhane riže začinjene octom koja se često servira sa sirovom ili dimljenom ribom. Samo narezana sirova riba se zove sašimi iako je to potpuno drugačije jelo, često se mješa sa sušijem. Suši koji se servira zamotan u listove sušene morske trave (nori) se naziva makizushi, dok mali "paketići" prženog tofua punjeni sa suši rižom se nazivaju inarizushi.

## Galeria

Datoteka:Sushi_Nemuro_Hanamaru_Tokei_Dai_(184517515).jpeg|gunkan-maki
Datoteka:Natto temakizushi by nattokun in Honolulu.jpg|temakizuši
Datoteka:Kantofu Inarizushi.jpg|inari-zuši
Georges Simenon

**Georges Simenon** (Liege, 13. februar 1903. – Lausanne, 4. septembar 1989.) je bio belgijski književnik. 

Neki književni kritičari stvaralaštvo ovog francusko-belgijskog pisca detektivskih romana smatraju narodnom, marginalnom književnošću, dok ga drugi uzdižu među najznačajnije francuske pripovjedače. Svjetsku slavu stekao je detektivskim romanima u kojima umjesto akcije dominira dočaravanje atmosfere i psihološka analiza likova. Glavno pitanje koje zaokuplja njegovog detektiva Maigreta nije "ko je ubio", već "zašto je ubio". Simenon u svojim romanima oslikava najrazličitije sredine, od pariških pločnika do arizonske pustinje, a u tim ambijentima kreću se zanimljivi likovi od kojih svaki nosi pečat svoje društvene pripadnosti.

Simenon je ostavio iza sebe oko 200 romana. Bio je pisac neiscrpne radoznalosti koju su jednako privlačili svi aspekti života, a posebno pronicljivo razotkrivanje društvenih i moralnih poroka u građanskom društvu: alkoholizma, zločina, seksualnosti, kao i pojava društvene otuđenosti i osjećaj samoće.
Ogrozd

**Ogrozd** (*Ribes uva-crispa*) grm je srednjeg rasta s trnovitim granama. 

## Opis
Plodovi su veći od bobica ribiza, zelenkastožute ili ružičaste boje. Kožica bobica pokrivena je finim dlačicama, a ima i sorti s glatkom kožicom. Okus je slatkokiselkast. 

## Proizvodi od ogrozda

Prerađuje se u kompot, džem ili žele.

## Ostali projekti
Hadron

**Hadroni** su subatomske čestice na koje djeluje rezidualna jaka nuklearna sila. Sastoje se od kvarkova i antikvarkova, koji su fermioni, te gluona, koji su bozoni.

Kako i sami hadroni mogu biti fermioni ili bozoni, ovisno o tome se dijele na barione, u koje spadaju i nukleoni, te mezone.
Čavka

**Čavka** (**Euroazijska čavka**; ) je jedna od najmanjih ptica iz porodice vrana. Naraste do 34–39 cm duljine, prepoznatljiva je po perju crnosive boje sa svjetlijim trbuhom i bijelim šarenicama. Živi po cijeloj Europi i u zapadnoj Aziji te sjevernoj Africi.

## Ostali projekti
Svraka

**Svraka** (), često i **dugorepa svraka**, je vrsta ptica iz porodice vrana, reda vrapčarki. Nastanjuje velike dijelove Euroazije, sjeverne Afrike i Sjeverne Amerike. U Europi ju se često sreće u naseljima, gdje ju i laici lako prepoznaju po izrazito crno-bijelom perju i dugom repu. Sastavljene su i mnoge pjesme o svraki te je se često prikazuje u europskoj kulturi. Ne nastanjuju Island.

## Opis

Svraka ima dugo tijelo koje se lako prepoznaje po bijelim krilima i crnom tijelu. Na donjem dijelu leđa perje je tamnoplave boje i metalnog odsjaja. Uglavnom je duga od 40 do 51 cm i teška oko 100 g. Ima crni kljun za hvatanje kukaca i drugih sitnih životinja. Njezin rep također je crn.

### Prehrambene navike

Svraka se hrani kukcima, malim sisavcima, jajima i mladim pticama.

### Razmnožavanje

Razmnožavanje se većinom odvija u travnju. Ženka u gnijezdo snese od 5 do 8 jaja te na njima sjedi na njima nekoliko tjedana. Iz njih se izlegu ptići koji nemaju perje. Nakon nekoliko dana, ptići već imaju crno-bijelo perje.

## Drugi projekti
Svrake (razvrstavanje)

**Svrake** se može odnositi na:

* svraka, (*Pica pica*), često i **dugorepa svraka**, vrsta ptica iz porodice vrana, reda vrapčarki

Naselja:
* Svrake (Vogošća, BiH), naselje u općini Vogošća, BiH
* neformalni naziv za engleski fudbalski klub Newcastle United FC
Pasterizacija

**Pasterizacija** je postupak izlaganja namirnica (najčešće tečnih, posebno mlijeka) temperaturi 55-70&nbsp;°C radi produženja roka trajanja.

Pasterizacija općenito je proces uništavnja vegetativnih formi mikroorganizama uz istovremenu inaktivaciju enzima u hrani. Postiže se izlaganjem namirnica letalnom vremenu i letalnoj temperaturi koji su različiti za različite vrste hrane i referentne mikroorganizme. Pasterizacijom se uništavaju bakterije, a da se pri tome bitno ne mijenja sastav, ukus i prehrambena vrijednost namirnice. Međutim svakim toplinskim tretmanom dolazi do degradativnih procesa u hrani kao što je gubitak vitamina, pigmenata i sl.

Vrlo često se pasterizuje mlijeko kao i sokovi marmelade, kompoti i sl.
Mlijeko se pasterizuje izlaganjem temperaturi 63&nbsp;°C 30 min., zatim se brzo hladi i skladišti na temperaturi ispod 10&nbsp;°C. Pivo i vino zagrijava se 20 min na 60&nbsp;°C.

Pasterizacija je dobila ime po francuskom hemičaru Louis Pasteuru koji je prvi primjenio ovu metodu.
Neokonzervativizam

**Neokonzervativizam**, rjeđe novi konzervativizam je izraz koji se koristi za različite ideologije i pokrete:
* neokonzervativizam u SAD, također poznat i kao neokonstvo;
* novi konzervativizam (NR Kina)
* neokonzervativizam u Japanu;

## Povezano
* Neoliberalizam
Morf

Pojam **morf** može se odnositi na:
* Morf (lingvistika), skraćeli oblik za morfem 
* Morf (biologija), neformalna taksonomska kategorija (morfa)
Halil Džubran

**Halil Džubran** (Bšari, 6. prosinca 1883. - New York, 10. travnja 1931.), također i **Kahlil Gibran** i **Khalil Gibran** (arapski: جبران خليل جبران), bio je libanonski, maronitski, arapski i američki pjesnik.

## Život i djela
Rodio se 6. prosinca 1883. u mjestu Bšari, stotinjak kilometara od Bejruta u obitelji maronitskih kršćana. Kada je imao 12 godina, zajedno s majkom, dvije sestre i polubratom emigrira u Boston. Njegov otac ostaje u Libanonu.

Halil u Bostonu 1896. upoznaje fotografa Freda Hollanda Daya, koji mu postaje priljatelj i vrši jak utjecaj na njega. 1897. vraća se u Bejrut i počinje pohađati al-Hikmah gimnaziju te usavršava svoj arapski. 1902. ponovno je u Bostonu i upoznaje mladu pjesnikinju Josephine Peabody, u koju se uskoro zaljubljuje. Iste godine, njegova majka, sestra i polubrat umiru od tuberkuloze. Džubran nalazi duhovnu potporu u drugoj sestri i Josephine.

1905. objavljuje eseje u arapskim novinama, a nakon toga počinje objavljivati pjesme. Svoju prvu knjigu, Nimfe iz dolina, objavio je 1906. u New Yorku, a drugu, Pobunjeni dusi 1908. Vraća se u Boston 1910. i pridružuje Društvu zlatnih veza, udruzi arapsko-američkih pisaca i intektualaca. Svoj jedini roman, Slomljena krila, objavljuje 1912. Arapska antologija njegovih pjesama iz novina objavljena je 1914. u New Yorku pod nazivom Suza i smiješak.

Njegova prva knjiga na engleskom jeziku, Luđak, objavljena je 1918. *[[Prorok (Khalil Gibran)|Prorok]]*, njegovo najpoznatije djelo izlazi 1923. i odmah postiže veliki uspjeh. Svoju kolekciju aforizama, Kraljevstvo mašte, objavljuje u Kairu 1927., a knjigu Isus, sin čovječji 1928. U ožuljku 1931. izlaze Bogovi zemlje.

10. travnja iste godine Halil Džubran umire u New Yorku. Pokopan je u rodnom mjestu Bšari.
Goran Jelisić

**Goran Jelisić** (Bijeljina, 7. juna 1968.), bosanski Srbin osuđen pred Međunarodnim krivičnim sudom za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) na 40 godina zatvora za zločine protiv čovječnosti i kršenje zakona ili običaja rata.

## Optužnica
Prva zvanična optužnica protiv Jelisića i Ranka Češića je podignuta 21. jula 1995. godine. U izmijenjenoj optužnici od 13. maja 1998. godine, Jelisić je optužen za trideset i dva zločina: petnaest zločina protiv čovječnosti, šesnaest slučajeva kršenja zakona ili običaja rata i genocid.

Po optužnici, tokom maja 1992. godine, Jelisić je postavljen za komandanta logora „Luka“, u blizini Brčkog, za koji se vjeruje da je postojao između maja i jula 1992.

Jelisić je optužen da je skoro svakog dana, u periodu dok je bio u logoru „Luka“, ulazio u glavni hangar logora u kojem je čuvana većina zatvorenika i birao koga će ispitivati, obično praćen stražarima. Tokom ispitivanja Jelisić bi ih tukao, pucao u njih i ubijao. Obično je pucao u glavu ili u leđa, sa male udaljenosti, a tijela su kasnije uklanjana na različite načine, često uz pomoć drugih zatvorenika, bacanjem u Savu ili odnošenjem u masovnu grobnicu van Brčkog. Pored tvrdnje da je lično ubio veliki broj nepoznatih lica muslimanske nacionalnosti, u optužnici su navedena i brojna konkretna imena čiju je smrt direktno prouzrokovao optuženi.

U optužnici za genocid, tvrdi se da je Jelisić imao jasne namjere da uništi značajan broj muslimanskog stanovništva kao nacionalne, etničke ili religijske grupe i da je sistematski ubijao Muslimane u policijskoj stanici Brčko, „Laser bus kompaniji“ i logoru „Luka“. Optužnica ga je teretila i da je u logoru bio poznat pod nadimkom koji je sâm sebi dao, „Srpski Adolf“, da je govorio da je u Brčko došao da bi ubijao Muslimane i da je zatvorenike obavještavao koliko je Muslimana već pobio.

22.1. 1998. godine, Jelisića su uhapsile snage SFOR-a.

## Presuda
29.10. 1998. godine, Jelisić je priznao krivicu za petnaest zločina protiv čovječnosti i šesnaest slučajeva kršenja zakona i običaja rata, ali ne i za genocid. Sud je izrekao usmenu presudu 19.10. 1999, oslobađajući ga optužnice za genocid i dodjeljujući mu kaznu od 40 godina zatvora. Presuda je pismeno potvrđena 14.12. 1999. Njegovi zločini obuhvataju ubistvo 12 ljudi, prebijanje četvoro ljudi i pljačku lične imovine u području Brčkog. Sudsko vijeće je naročito istaklo Jelisićevu sadističku i zvjersku prirodu, hladnokrvno činjenje ubistava i tretiranje osoba koja svjedoče o njegovom dubokom preziru  čovječanstva i prava ljudi na život.

29. maja 2003. godine prebačen je u Italiju na služenje kazne. Vrijeme provedeno u pritvoru od 22. januara 1998. mu je uračunato u kaznu.

## Izvori

## Vanjske veze
* Sažetak presude
Kristijanofobija

**Antikršćanstvo**, **kristofobija** ili **kristijanofobija** je naziv koji se koristi za iracionalni strah i iskazivanje mržnje i negativnih stavova prema kršćanima, kroz njihovo omalovažanje, vrijeđanje ili druge aktivnosti čiji je krajnji cilj njihova marginalizacija ili uklanjanje iz nekog društva.

Antikršćanski osjećaji datiraju još od samog nastanka kršćanstva, odnosno od vremena kada se profiliralo kao judaistička sekta u Palestini pod Rimskim Carstvom. Dok su pravovjerni Jevreji kršćane napadali kao heretike i izdajnike, dotle su ih Rimljani smatrali opasnim radikalima, a njihovo učenje tumačili kao bezbožništvo. U to doba Carstvo je sve više bilo odano kultu cara, što je tijesno povezano sa monoteizmom, vjerovanjem u jednog oca. From tumači da su u dubljem psihološkom smislu Rimljani bili u pravu kad su proglašavali kršćanstvo ateizmom, jer je vjera u čovjeka patnika uzvišenog do Boga bila fantazija potlačenih koja je željela da istisne vladajuće snage — boga, cara i oca — i sebe stavi na njihova mjesta.

Od vremena kada je Rimsko Carstvo u 4. vijeku postalo službeno kršćanska država, kršćani su u ne-kršćanskim državama često postajali predmetom sumnje u njihovu odanost, odnosno smatrani su tuđinskom petom kolonom; kao primjer može poslužiti zoroastričko Sasanidsko Carstvo u kasnoj antici, odnosno šintoistički Japan u 17. vijeku.

U Evropi, gdje je kršćanstvo postalo dominantna odnosno jedina službena religija, antikršćanski stavovi će se početi javljati tek u 18. vijeku zahvaljujući pokretu Prosvjetiteljstva i racionalističkoj filozofiji. Među inteligencijom se javlja shvaćanje kako kršćanstvo predstavlja smetnju napretku nauke i društva, odnosno potpiruje vjersku mržnju i potlačene mase drži u pokornosti. Takvi stavovi, koji su svoj odraz pronašli u politici dekristijanizacije francuskih revolucionara, odnosno državnom ateizmu komunističkih zemalja, održali su se do današnjih dana, a s vremenom prodrli i u šire društvene slojeve u zapadnom svijetu.

Danas se iz kršćanskih krugova zapadna masovna kultura često optužuje za promoviranje "antikršćanskih" sadržaja i omalovažanje kršćanstva.

## Povezano
* Antikatolicizam
* Antiprotestantizam
* Antimormonizam
* Antiklerikalizam
* Antiteizam
* Islamofobija
* Dekristijanizacija
* Sekularizacija


Image:Peter's Cross.svg
Image:Girl sufferedwithburnwounds.jpg
Image:Vandalized graveyard.jpg


## Reference

## Vanjske veze

* US Commission on International Religious Freedom
* National Alliance Against Christian Discrimination
* Website about Christianophobia What is Christianophobia, cases of Christianophobia in Europe
* News article on Bjorn Atldax Anti-Christian logo jeans
* News article about Christianophobia. 
* News article about the Vatican's reaction to a "Seven Wonders of the World" contest that 'excluded' Christian monuments
* Protecting persecuted Christians - Christians throughout the world are victims of abuse, violence and discrimination
* Anti-Christian: a "Socially Acceptable Prejudice" 
* http://www.licc.org.uk/engaging-with-culture/connecting-with-culture/religion/the-excommunication-of-rocco-buttiglione--173
Neokonzervativizam u Sjedinjenim Američkim Državama

**[[Neokonzervativizam]]** () u kontekstu politike SAD označava pojedince, pokrete i organizacije kojima je zajedničko inzistiranje na američkoj vanjskoj politici koja bi za cilj imala pretvaranje svih država svijeta u liberalne demokracije, a u tu svrhu koristila sva sredstva, uključujući nasilno svrgavanje režima i vojnu okupaciju država koje tom cilju stoje na putu. Za pristaše takvih ideja se u SAD koristi skraćeni izrazi **neokoni** (). Iako se najčešće smještaju na desno krilo američke politike, veliki dio neokona po pitanjima unutrašnje politike ima umjerene, pa i liberalne, progresivne ili čak stavove bliske ljevici.

Neokoni su kao pokret nastali 1970-ih u redovima američke Demokratske stranke, i to od nekadašnjih radikalnih ljevičara, uključujući i bivše trockiste, koji su se u okolnostima hladnog rata pretvorili u antisovjetski raspoložene antikomuniste. Tada su došli u sukob sa mlađim generacijama koje su pod uticajem Nove ljevice postali pacifistički rasploženi te promovirali detant i miroljubivu koegzistenciju. Kada je 1980-ih predsjednikom postao Ronald Reagan i započeo novu politiku beskompromisnog suprotstavljanja "carstvu zla", neokonzervativci su počeli sve više okretati njegovoj Republikanskoj stranci. Tradicionalno se smatra kako su vrhunac svog uticaja stekli za predsjednikovanja Georgea W. Busha, odnosno poslije napada 11. septembra, kada je uobličena Bushova vanjsku politiku, odnosno Bushova doktrina čiji je krajnji izraz bio rat u Iraku.

Zbog nepopularnosti rata u svjetskoj i velikom dijelu američke javnosti, izraz "neokon" je u dijelu javnosti dobio pežorativno značenje, odnosno neokone se smatralo imperijalistima, militaristima i ratnim huškačima. Posljednjih godina su neokoni dobili izuzetan uticaj u administraciji predsjednika Baracke Obame te se upravo njima pripisivalo novo veliko zaoštravanje rusko-američkih odnosa.

## Istaknute ličnosti koje se vezuju uz američki neokonzervatizam
* Lindsey Graham, republikanski senator iz Južne Karoline
* Joe Lieberman, bivši demokratski senator iz Connecticuta
* Paul Wolfowiz, diplomat 
* Robert Kagan, historičar i osnivač PANC
* Victoria Nuland, supruga Roberta Kagana i pomoćnica državnog sekretara u administraciji
* William Kristol, politički komentator i osnivač PANC

## Organizacije
* Project for New American Century (PANC), bivši trust mozgova koji se prvi smatrao isključivo "neokonskom" organizacijom
* American Enterprise Institute

## Povezano
* Jastreb (politika)
* Džingoizam
* Blitcon
* Liberalni intervencionizam
* *[[Sweet Neocon]]*, pjesma Rolling Stonesa iz 2005. godine

## Vanjske veze
* Adam Curtis. *[[The Power of Nightmares]]*, BBC. Archive.
Kupang

**Kupang** (indonezijski: *Kota Kupang*) je sjedište i najveći grad provincije Istočna Nusa Tenggara u Indoneziji, smješten na otoku Timor, s nadmorskom visinom od 4 m. Stanovništvio mu je godine 2010 procijenjeno na 450.000 ljudi. Površina grada je 180.27 kilometara kvadratnih.

## Reference

## Vanjske veze
Erzhu Zhao

**Erzhu Zhao** (爾朱兆) (? - 533), kurtoazno ime **Wanren** (萬仁), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Sjeverni Wei. Rodom je bio Xiongnu i nećak generala Erzhu Ronga, koji se 529. nametnuo kao *de facto* vladar države. Erzhu Zhao se istakao u gušenju pobune pretendenta Yuan Haoa. Kada je Erzhu Rong 530. ubijen od strane cara Xiaozhuanga, zajedno sa svojim rođakom Erzhu Shilongom je digao ustanak u kome je car Xiaozhuang poražen, zarobljen i na kraju zadavljen, a princ Yuan Ye proglašen novim carem. 531. je za novog cara proglasio princa Yuan Gonga, smatrajući da on ima bolje osnove za nasljedstvo. U ljeto iste godine je protiv klana Erzhu ustanak digao general Gao Huan. U njemu je klan Erzhu poražen, a Erzhu Zhao je pobjegao u planine gdje je izvršio samoubistvo vješanjem.
Bitka kod Ad Decimuma

**Bitka kod Ad Decimuma**, ponekad nazivana i **bitka kod Kartagine**, se odigrala 13. septembra 533. za vrijeme Vandalskog rata u današnjem Tunisu između vandalske vojske pod kraljem Gelimerom na jednoj, i istočnorimske (bizantske) vojske pod Belizarom na drugoj strani. U njoj je Gelimer složenim manevrom pokušao opkoliti i uništiti Belizarovu vojsku koja je nakon iskrcavanja napredovala prema vandalskoj prijestolnici Kartagini. Ishod bitke je bio neizvjestan sve do trenutka kada je Gelimer doznao za pogibiju svog brata Amate i nećaka Gibamunda; demoraliziran se povukao sa bojišta kako bi ih pokopao, a što je Belizaru omogućilo da razbije Gelimerovu vojsku. Gelimer je nakon ovog poraza bio prisiljen napustiti Kartaginu koju su Bizantinci zauzeli bez borbe. Nekoliko mjeseci kasnije su Vandali konačno poraženi u odlučujućoj bitci kod Trikamaruma.

## Vanjske veze
* Battle of Ad Decimum animated battle map  by Jonathan Webb
Santa Cruz de Tenerife

**Santa Cruz de Tenerife** je lučki španjolski grad od 203,692 stanovnika u arhipelagu i španjolskoj autonomnoj zajednici  Kanari.

Sveti Križ od Tenerifa (prevedeno sa španjolskog) je administrativni centar istoimene provincije zajednice i provincije.

## Geografija

Santa Cruz de Tenerife leži na sjeveroistočnoj obali gorovitog otoka Tenerife, na malom sušnom ravničarskom pojasu tog vulkanskog otoka. Kako baš nema neki velik dobro zaštićen duboki zaljev, podignuta su dva duga lukobrana, iza kojih se prostire luka sa dugim kejom, a zbog toga jer leži u suhom krajupitka voda doprema se akvaduktom sa nedaleke planine

## Historija

Santa Cruz je osnovan 1494. nakon što se na njemu iskrcao i zauzeo ga konkvistador Alonso Fernández de Lugo.

Poznat je po tome što je u neuspjelom napadu na njega 1797. heroj Britanske kraljevske ratne mornarice  tadašnji kapetan 
Horatio Nelson izgubio je desnu ruku. Nakon uspješne odbrane i hrabrosti njegovih stanovnika - Santa Cruz je dobio status grada i pravo na vlastiti grb.
Ubrzo nakon toga Santa Cruz je postao prijestolnica Kanarskih otoka, taj položaj imao je sve do 1927., tad je tu poziciju počeo dijeliti sa  Las Palmas de Gran Canaria. S tim da parlament arhipelaga ima stalno sjedište u Santa Cruzu.

General Francisco Franco je upravo u Santa Cruzu organizirao i izveo pobunu koja je 1936. dovela do 
Španjolskog građanskog rata.

Zbog zakona donešenog 1927. koji je zabranjivao izgradnju rafinerija nafte u privatnom vlasništvu na španjolskom ozemlju (trgovina naftom i njenim derivatima bila je državni monopol) 1930. izgrađena je rafinerija u Santa Cruzu. 
Odtad je luka Santa Cruza, izrasla u velik naftni terminal sa ogromnim cisternama za skladištenje nafte i njenih derivata. Pored toga ona ima i velik putnički promet, jer preko nje dolazi najveći broj putnika na arhipelag, i najbolje je povezana sa ostalim otocima.

Pored rafinerije velik industrijski pogon je kemijska industrija - Ascanio Química.

U novije vrijeme Santa Cruz je bio vijest dana, nakon katastrofalnog sudara aviona na aerodromu *Los Rodeos* 1977. kad je poginulo 582 putnika. Taj događaj ubrzao je gradnju novog aerodroma, da se rastereti stari.
Novi aerodrom *Kraljica Sofia Južnih Tenerifa*, otvoren je već 1978., danas oba pridonose turizmu.

## Znamenitosti  i atrakcije

Od znamenitosti Santa Cruz ima parohijsku crkvu Concepción, vojni i arheološki muzej, teatar i stadion za koridu. 
Poznat je po tradicionalnom februarskom karnevalu i vječnom rivalitetu sa Las Palmas de Gran Canaria koji ovdje zovu - *Pleito Insular* (otočka svađa).

## Gradovi pobratimi

## Reference

## Vanjske veze

* ''Ayuntamiento Santa Cruz de Tenerife''
Zano

**Zano** može označavati:

* Cacon (u. 533), vandalski princ i vojskovođa;
* dva naselja u Burkini Faso:
** Zano (Bam)
** Zano (Boulgou)
Cacon

**Cacon** (također poznat i kao *Tzazo*, *Tzato*, *Tata* ili *Zano*; ? - 15. decembar 533) bio je vandalski princ i vojskovođa, poznat kao brat kralja Gelimera. Godine 533. ga je, neposredno pred izbijanje rata s Bizantom, brat poslao na Sardiniju sa 120 brodova i 5.000 vojnika kako bi ugušio pobunu tamošnjeg vandalskog velmože Godasa. Cacon je u tome uspio, ali je izostanak vandalske mornarice omogućio bizantskoj ekspediciji na čelu s Belizarom da se nesmetano iskrca u Sjevernoj Africi, potuče Gelimera kod Ad Decimuma i zauzme vandalsku prijestolnicu Kartaginu. Cacon se tek kasnije vratio sa Sardinije i zajedno sa bratom krenuo u kontraofanzivu koja je dovela do bitke kod Trikamaruma. Cacon je na samom početku poginuo, a što je njegovog brata bacilo u očaj i otjeralo do bojišta, dovevši do kolapsa vandalske vojske a nekoliko mjeseci kasnije i nestanka vandalske države.
Bitka kod Trikamaruma

**Bitka kod Trikamaruma**, za koju se ponekad koristi i naziv **Bitka kod Trikamerona**, se odigrala u blizini Kartagine za vrijeme Vandalskog rata 15. decembra 533. između vandalske vojske pod kraljem Gelimerom na jednoj, i istočnorimske (bizantske) vojske pod Belizarom na drugoj strani. U njoj je Gelimer, nakon što je nekoliko mjeseci ranije poražen kod Ad Decimuma i prisiljen napustiti prijestolnicu Kartaginu, nastojao izvesti kontraofanzivu uz pomoć brata Cacona koji je sa Sardinije došao sa pojačanjima. Cacon je, međutim, poginuo na samom početku bitke, tokom juriša bizantske konjice, a zbog čega je demoralizirani Gelimer pobjegao sa bojišta, poslije čega je njegova vojska poražena. Gelimer se nakon nekoliko mjeseci skrivanja po planinama Numidije predao Bizantincima, čime je okončan i rat i Vandalsko Kraljevstvo u Sjevernoj Africi.