open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heliodor od Bet Zabdaija

**Heliodor od Bet Zabdaija** (? - 344) bio je kršćanski biskup grada Bet Zabdai u Mezopotamiji. Po nacionalnosti je bio Asirac. Za vrijeme rimsko-perzijskog rata je zarobljen i odveden perzijskom kralju Šapuru II. Godine 344. je umro od gladi i zlostavljanja u gradu Daskarata na rijeci Veliki Zab. Slavi ga se kao sveca 20. augusta.

## Izvori
* Holweck, F. G. *A Biographical Dictionary of the Saints*. St. Louis, MO: B. Herder Book Co., 1924.
Biryu od Baekjea

**Biryu od Baekjea** (? - 344, vl. 304–344) bio je 11. kralj države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Prema *[[Samguk Sagi]]ju*je bio drugi sin kralja Gusua i mlađi brat kralja Sabana. Suvremeni historičari su prema tim navodima skeptični, jer bi prema njima Biryu trebao vladati do dobi od 110 godina, pa se pretpostavlja kako je bio Sabanov sin ili možda čak unuk.

Na vlast je došao poslije ubistva kralja Bunseoa od strane kineskih agenata. Navodi se kako je 327. ugušio ustanak pod vodstvom U Boka, a godine 337. primio diplomatsku misiju od susjedne države Silla.

Dio japanskih historičara vjeruje kako od Biryua potiču neki od japanskih klanova iz perioda Yamato.
Enterijer

**Enterijer** ili **interijer** označava unutrašnji prostor nekakvog objekta najčešće građevine. Spoljašnji prostor se naziva eksterijer. Za enterijer su važni estetski zahtevi koje pruža dizajn enterijera. Funkcionalnost enterijera osigurava tehnička opremljenost (instalacije i nameštaj).

## Povezano
* Arhitektonski prostor
* Dizajn enterijera
Apalači

**Apalači** ili **Apalačke planine** (engleski: *Appalachian Mountains*) 
su planinski masiv koji se proteže duž istočne obale Sjeverne Amerike.

Apalači su stari oko 400 milijuna godina, te su u usporedbi s mladim planinskim lancima Himalaja, Stjenjak (Rocky Mountains) i Alpe najstarije planine na svijetu. Ime su dobile po autohtonom indijanskom plemenu *Apalachee*. Danas imaju sva obilježja jedne posebne regije, kao jedinstveni kulturni prostor - **Apalačija** (Appalachia).

## Geografija
Apalači se prostiru u dužini od 2400&nbsp;km od sredine Alabame (od rijeke Mississippi) na jugu, sve do kanadskog otoka Newfoundland i Zaljeva Saint Lawrence na sjeveru - Long Range Mountains. Lanac je podjeljen velikim riječnim dolinama i visoravnima u manje planinske masive. Apalači su nisko gorje blagih padina i zaobljenih vrhova, prosječne visine 900 metara. Najviši vrh Apalačija je Mount Mitchell u Sjevernoj Karolini od 2 037 metara, to je ujedno i najviši vrh u Americi istočno od rijeke Mississippi.
Masiv Apalači dijeli se u tri grupe; 
* **Sjeverni Apalači**, od kanadske provincije Newfoundland i Labrador do rijeke Hudson, koji se prostire preko kanadskih provincija Nova Scotia i New Brunswick i Quebec, kroz amaričke države Maine, New Hampshire, Vermont (Green Mountains), Massachusetts, Connecticut i New York.
* **Srednji Apalači** od rijeke Hudson do rijeke New River koji se prostire kroz države New Jersey, Pennsylvania, Maryland, Ohio, Virginia i Zapadna Virginia.
* **Južni Apalači** od rijeke New River preko istočnih dijelova država; Kentucky, Tennessee; sjevernih dijelova država, Sjeverna Karolina, Južna Karolina, Georgia do sredine Alabame.
### Najviši vrhovi

* Mount Mitchell, 2037 m (Sjeverna Karolina)
* Clingman’s Dome, 2025 m (Sjeverna Karolina, Tennessee)
* Mount Washington, 1917 m (New Hampshire)
* Mount Rogers, 1746 m (Virginia)
* Mount Marcy, 1629 m (New York)
* Mount Katahdin, 1606 m, (Maine)
* Spruce Knob, 1482 m (Zapadna Virginia)
* Mont-Jacques-Cartier, 1268 m, (Quebec, Kanada)

## Apalači u historiji
Apalačke planine bile su prva granica do koje su se prvi engleski doseljenici naseljavali, one su im predstavljale realnu prepreku na putu prema zapadu i tokom cijelog 17. vijeka i velikim dijelom 18. vijeka predstavljale su granicu iza koje se prostirao famozni prvi - **[[Divlji Zapad|divlji zapad]]**.

Na kraju Sedmogodišnjeg rata (Francusko-indijanski rat) 1763, 
britanski kralj George III je svojom objavom proglasio Apalačke 
planine granicom dokle se smiju naseljavati bijeli naseljenici, kao prijateljsku gestu prema indijskim plemenima koja su u savezu s Britanijom ratovala protiv Francuske.
Međutim, to kraljevo obećanje, nije dugo održano, već 1770 poveo je Daniel Boone grupu naseljenika Apalačke planine i osnovao prva bijelačka naselja u Kentuckyju, sa njim je na taj pohod kao geometar krenuo i kasniji američki predsjednik George Washington.

## Reference

## Vanjske veze

* Appalachian/Blue Ridge Forests images at bioimages.vanderbilt.edu
Ekscentricitet

Krajnje pojednostavljeno **ekscentricitet** bi bilo odstupanje od centra. 

Ekscentricitet se koristi za opisivanje putanji nebeskih tijela. Njihove putanje, iako različite, ipak bi se mogle svrstati na tri osnovne: eliptične, parabolične i hiperbolične. Veličina koja daje osnovnu karakteristiku za ove tri geometrijske figure je ekscentricitet. Elipsu kao geometrijski lik, karakteriziraju dva žarišta. Ekscentricitet se izražava u bezdimenzionalnim jedinicama (numerički ekscentricitet Mjesečeve orbite oko Zemlje je 0,055). 
* Za elipsu ekscentricitet dobijemo ako podijelimo udaljenost jednog žarišta (fokusa), od centra, s velikom poluosi. 

:e = \frac{ea}{a}.
* Kružnica je slučaj kada je ekscentricitet jednak nuli tj. fokus je poklopljen sa središtem (ea=0). 
* Ekscentricitet elipse je u granicama od 0 do 1, kod parabole je 1, a kod hiperbole 1 na više.

## Povezano
* Prvi Keplerov zakon
Inklinacija

**Inklinacija** je kut između neke zadane ravnine i referentne ravnine (najčešće ekliptika ili ekvator matičnog tijela) i izražava se u stupnjevima (°). 

U astronomiji su od interesa slijedeće inklinacije:
* Nagib osi
: - kut između osi rotacije nekog tijela i osi njegove orbitalne ravnine)
* Inklinacija prema ekliptici.
: - kut između orbite nekog planeta i ekliptike. Nagib osi Zemlje uzrokuje Godišnja doba
* Inklinacija prema ekvatoru planeta
: - kut između orbite nekog satelita i ekvatora matičnog planeta

### Orbite
Inklinacija je jedan od 6 orbitalnih parametara koji u potpunosti opisuju oblik i orijentaciju orbite nebeskog tijela.

U Sunčevom sustavu, inklinacija (*i* na slici 1, dolje) orbite planeta je definirana kao kut između orbitalne ravnine planeta i ekliptike (orbitalna ravnina Zemlje). Inklinacije se može mjeriti i naspram drugih referentnih ravnina, npr. Sunčevog ekvatora, orbitalne ravnine Jupitera (kao najvećeg planeta Sunčevog sustava), no za promatrača sa Zemlje, ekliptika je najpraktičniji odabir.

Inklinacija orbita prirodnih ili umjetnih satelita se mjeri u odnosu na ekvatorijalnu ravninu tijela u čijoj su orbiti.
* Inklinacija od 0° znači da satelit obilazi matično tijelo u njegovoj ekvatorijalnog ravnini, u smjeru rotacije planeta.
* Inklinacija od 90° znači da je satelit u polarnoj orbiti, pa satelit prolazi i iznad polova planeta.
* Inklinacija od 180° znači da satelit obilazi matično tijelo u njegovoj ekvatorijalnog ravnini, ali u smjeru obrnutom od rotacije planeta, dakle retrogradno.

## Proračun

U astrodinamici, **inklinacija** i\, se može izračunati na slijedeći način:

i=\arccos{h_\mathrm{z}\over\left|\mathbf{h}\right|}\, 

gdje je:
* h_\mathrm{z}\, is z-komponenta od\mathbf{h}\,,
* \mathbf{h}\, je vektor orbitalnog momenta okomit na orbitalnu ravninu.

## Poveznice
* Nagib osi
* Promjena nagiba orbite
Stol

**Sto** ili **stol**, je komad nameštaja koji ima radnu površinu za obavljanje raznih aktivnosti. Sastoji se od nogara (nožica) ili nosača i radne površine. Uglavnom je sto namenjena za više osoba ali može biti i za jednu osobu. Stolovi imaju noge (najčešće četiri) na kojima stoji radna površina, tako da je on podignut od poda. Stolovi su delovi nameštaja koji mogu da se pomeraju ali postoje i stolovi koji su fiksirani za pod ili za zid. Da bi se koristili stolovi obično se oko njih raspoređuju stolice za sedenje a mogu biti stolovi pored kojih se stoji.

Stolovi mogu biti raznih veličina pa i sklapajući (za kampovanje i sl.). Za sto se negde još koristi naziv *astal*, a za male stolove se kaže *stočić*.

Stolovi se dele prema nameni ili prema materijalu od koga su napravljeni.

## Vrste stolova po nameni
* Barski sto
* Baštenski sto
* Đački sto
* Kancelarijski sto
* Kartaškiški sto
* Katedra
* Kafanski sto
* Kompjuterski sto
* Konferencijski sto
* Krojački sto
* Kuhinjski sto
* Montažni sto
* Noćni stočić
* Okrugli sto
* Operacioni sto
* Pijačni sto (tezga)
* Pisaći sto
* Radni sto
* Sklapajući sto
* Sto za kampovanje
* Sto za klub garnituru 
* Sto za stoni tenis
* Trpezarijski sto
* Toaletni stočić
* Crtaći sto
* Šahovski sto
* Školski sto

## Vrste stolova po materijalu od koga su napravljeni
* Drveni sto
* Mermerni sto
* Metalni sto
* Drveno-metalni sto
* Sto staklo-drvo 
* Sto staklo-metal 
* Plastični sto
* Plastični sto sa metalnim nogarima
* Sto od pruća
* Sto od bambusa
Stolica

**Stolica** je komad nameštaja koji služi za sedenje. Sastoji se od dela na kome se sedi, naslona i ponekad naslona za ruke. Uglavnom je stolica namenjena za jednu osobu. Stolice imaju noge (najčešće četiri) na kojima stoji deo na kome se sedi, tako da je on podignut od poda. Stolica koja nema naslon i naslon za ruke se često naziva **hoklica**, a stolica sa tri noge **tronožac**. Stolice su obično delovi nameštaja koji mogu da se pomeraju.

Stolica za više osoba se između ostalog zove *[[kauč]]*, *[[sofa]]* ili *[[klupa]]*. Stolica koja se nalazi u vozilu, pozorištu ili bioskopu se naziva sedište. 
Stolice za kampovanje mogu biti sklapajuće.

U zavisnosti od materijala od koga su naprevljene stolice mogu biti: drvene, drveno-metalne, metalne, od pruća, od bambusa, od plastike, od plastike sa metalnim nogama, tapacirane...

## Istorijat
Kroz istoriju se funkcija stolice nije promenila, ali jeste njen dizajn koji se razvijao paralelno sa razvojem tehnologije i arhitekture. Do XVII veka u domaćinstvima običnih ljudi stolica nije imala neku veću ulogu, niti se vodilo računa o njenoj udobnosti. Isticale su se samo katedre crkvenih velikodostojnika ili aristokratije. Ljudi u srednjem veku su uglavnom radili van kuće i eventualno bi koristili za tadašnje uslove praktičnije stolice na sklapanje. Doba renesanse je između ostalog, uticalo i na uređenje doma i donelo nove dizajne stolica, uglavnom po ugledu na antiku. Razvijen je novi tip stolice na sklapanje, faldisterijuma ili savonarola stolice, posebno popularne u Firenci i Veneciji. Pravljena je od orahovog drveta, imala je ukrštene nogare i bila ukrašena rezbarijom i pozlatom. Radi udobnosti, sedište je bilo presvučeno plišem ili kožom, a koristili su se i jastučići. Međutim i tada i sve do XIX veka, više pažnje se posvećivalo dizajnu nego udobnosti. Stolice su izrađivane isključivo od drveta. U XX veku se javila potreba modernog čoveka za udobnošću, kako u kancelariji, tako i u neformalnim situacijama, što je dovelo do razvoja industrijskog dizajna. To je donelo pojednostavljivanje njihove forme i strukture i započela je masovna proizvodnja. U XIX veku izdvajaju se stolice proizvedene u fabrici Tonet (Thonet), a u XX veku stolica od šperploče Čarlsa i Rej Imsa (Charles & Ray Eames), Alvar Altova (Alvar Aalto) stolica broj 41, Ero Sarinenova (Eero Saarinen) stolice od plastike i aluminijuma i Ero Arnianov (Eero Arnio) dizajn stolica u obliku šupljih sfera od fiberglasa i poliestera.

## Stolica u umetnosti

Stolica je predstavljala i inspiraciju umetnika, kako nekada, tako i modernih. U Novom Sadu je 5. decembra 2008. bila predstavljena multimedijalna izložba akademskog vajara Vukašina Gikića gde je predstavljeno deset skulptura stolica, gde su posetioci mogli ne samo da vide ova neobična dela, već i da ih isprobaju. Erik Ku, dizajner sa Tajvana, osmislio je stolicu iz delova koji su u obliku slova koja čine reč „chair“ ( znači „stolica“).

## Povezano
* Kancelarijska stolica

## Reference
Eustorgije I

**Sveti Eustorgije I** (? - cca. 350) bio je biskup Milana od 344. do smrti, koga Rimokatolička crkva slavi kao sveca 18. septembra. Dva puta je držao sinode - 345/346. i 347/348. - a poznat je i po tome što je započeo izgradnju crkava i bazilika po Milanu. Spominje se i kao veliki protivnik arijanstva. Prema legendi koja potiče iz 12. vijeka je u Milano doveo relikvije Sveta tri kralja.

## Vanjske veze
*  Eustorgios I
*  Santi e beati: Sant' Eustorgio I di Milano
* Very old stone-relief in St. Eustorgio: Bishop Eustorgius I brings relics of the Three Magi. He is behind the shrine and not to be seen in this photo. 
*  Eustorgius I, informacije
Hamo Ibrulj

**Hamo Ibrulj** (Ljubuški, 1946. - Zagreb, 19. 10. 2008), akademski slikar. Na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu diplomirao je 1975. godine, a specijalizirao se u Parizu 1981. godine. Prvu samostalnu izložbu imao je 1970. godine.

Izlagao je na više od 100 samostalnih i grupnih izložbi, a slike mu se nalaze u kolekcijama širom svijeta pa tako i u Metropolitan Museumu u New Yorku. Dobitnik je mnogih vrijednih nagrada i povelja za slikarstvo. Živio je i radio u Zagrebu i Ljubuškom. Umro je 19. X. 2008. u Zagrebu, a pokopan je u Sesvetama.
Zhang Yaoling

**Zhang Yaoling** (張曜靈) (344–355), kurtoazno ime **Yuanshu** (元舒), formalno **Vojvoda Ai od Xipinga**, bio je kratkotrajni vladar kineske države Raniji Liang krajem 353. i početkom 354.

Bio je sin Zhang Chonghue i godine 353. ga je naslijedio na prijestolju kao 8-godišnje dijete. Stvarnu vlast je, međutim, imao njegov stric Zhang Zuo koji je imao ljubavnu vezu sa njegovom majkom Ma. Početkom 354. je princezu majku Ma nagovorio da izda ukaz o svrgavanju svog sina, koji je dobio titulu markiza. Godine 355. je Zhang Zhuo, poznat po prijekoj naravi, čuo o zavjeri sa ciljem da se svrgne i na prijestolje vrati Zhang Yaoling. Na to je reagirao tako da je 10-godišnjeg Zhang Yaolinga pretukao na smrt. Godine 356. je pak na prijestolje došao Zhang Yaolingov mlađi brat Zhang Xuanjing.

## References
Wang Xianzhi (kaligraf)

**Wang Xianzhi** (, 344–386), kurtoazno ime **Zijing** (子敬), bio je znameniti kineski kaligraf iz doba dinastije Istočni Jin. Bio je sedmi sin znamenitog kaligrafa Wang Xizhija. Poznat je po korištenju kineskog kurziva.

## Vanjske veze
* Wang Xianzhi and his Calligraphy Gallery at China Online Museum
Gu Kaizhi

**Gu Kaizhi** () (cca. 344 - 406) je bio znameniti slikar drevne Kine. Njegovo stilsko ime je bilo 'Changkang' (长康). Bio je rodom iz Wuxija u Jiangsuu, a prvu sliku je naslikao godine 364. u Nanjingu. Godine 366. je dobio status službenika (Da Sima Canjun, 大司馬參軍), a kasnije i kraljevskog službenika (Sanji Changshi, 散騎常侍). Bio je i darovit pjesnik i kaligraf. Napisao je i tri knjige posvećene slikanju - *O slikanju* (畫論), *Uvod u znamenite slike dinastija Wei i Jin* (魏晉勝流畫贊) te *Slikanje planine Yuntai* (畫雲台山記).

## Izvori

## Vanjske veze

* The Admonitions Scroll in the British Museum
Kumārajīva

**Kumarađiva** ili **Kumaradživa** (*Kumārajīva*; tradicionalni kineski: 鳩摩羅什; pinjin: *Jiūmóluóshí*; takođe *Chiu mo lo shih*; 344 – 413) je bio budistički monah, učitelj i prevodilac, jedan od velikih učitelja škole Srednjeg puta u Kini.

Indijski monasi, Kumarađiva i učitelj meditacije Buddhabhadra delali su u Kini početkom 5. veka i zajedno sa svojim učenicima u velikoj meri utrli put čan budizmu.

## Život

Kumarađiva je bio Indijac, ali je rođen na području današnjeg Kineskog Turkestana. Obrazovao se u Sarvastivada školama, potom kod Budhasvamina, da bi na kraju postao sledbenik mahajane i studirao Nagarđuninu školu Srednjeg puta.

Godine 401. je došao u Č'ang-an (današnji Sijan u pokrajini Šensi), prestonicu tadašnje severnokineske države Jin, gde je živeo do svoje smrti, 413. podine.

Tokom tih trinaest godina on je preveo veliki broj budističkih tekstova sa sanskrita na kineski jezik. Takođe je poučavao brojne učenike, od kojih su neki postali veoma uticajni. Medu Kumarađivinim učenicima, najistaknutiji su Seng-čao, koji je povezao madjamika i taoističke tekstove, i Tao-šeng, koji je zastupao doktrinu iznenadnog probuđenja.

## Literatura
* 
* Nattier, Jan. *The Heart Sutra: A Chinese Apocryphal Text?*. Journal of the International Association of Buddhist Studies Vol. 15 Nbr. 2 (1992)
* Puri, B. N. *Buddhism in Central Asia*, Motilal Banarsidass Publishers Private Limited, Delhi, 1987. (2000 reprint)
* Enciklopedija živih religija, Nolit, Beograd. 

## Reference

## Povezano

* Kineski budizam
* Zen
345.

__NOTOC__
Godina **345.** (**[[rimske brojke|CCCXLV]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Amancija i Albina** (ili, rjeđe, **godina 1098. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 345. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji



## Rođenja
* Flavije Afranije Sijagrije, rimski političar i velikodostojnik

## Smrti
* Pahomije, kršćanski monah (približni datum)
* Biskup Nikolaj Mirski, rimski svećenik (ili 352)

## Reference
Šest dinastija

__NOTOC__
**Šest dinastija** () je izraz koji se koristi za period kineske historije od 220. do 589. koji je karakterizirala nestabilnost, odnosno politička razjedinjenost Kine, odnosno zajednički naziv za periode Tri kraljevstva (220 - 280), dinastije Jin (265–420) i Južnih i Sjevernih dinastija (420–589). 

Izraz Šest dinastije se koristi u dva značenja - šest dinastija koje su svoje sjedište imale u gradu Jiankang (današnji Nanking) i šest dinastija koje su se smatrale legitimnim nasljednicima carskog prijestolja, odnosno dinastije Han svrgnute 220.

U prvom smislu su to: 
# Istočni Wu (222–280)
# Dinastija Jin (265–420)
# Dinastija Liu Song (420–479)
# Dinastija Qi (479–502)
# Dinastija Liang (502–557)
# Dinastija Chen (557–589) 

U drugom smislu su to:
# Cao Wei (220–265)
# Dinastija Jin (265–420)
# Dinastija Liu Song (420–479)
# Dinastija Qi (479–502)
# Dinastija Liang (502–557)
# Dinastija Chen (557–589)
Opsada Singare

**Opsada Singare**, odnosno **bitka kod Singare**, se zbila godine 344. za vrijeme rimsko-perzijskih ratova u Mezopotamiji i predstavljala je pokušaj perzijskog kralja Šapura II da zauzme važnu rimsku tvrđavu Singara, odnosno pokušaj rimske vojske pod carem Konstancijom II da to spriječi. O samom toku operacija, odnosno bitke, postoji relativno malo podataka. Historičari su uspjeli rekonstruirati tek da se glavni okršaj dogodio noću, i da su nakon njega obje strane proglasile pobjedu. Nakon toga su Rimljani i Perzijanci sklopili mirovni sporazum kojim je priznat *status quo ante bellum*; Šapur II je, međutim, zbog neuspjeha da proširi perzijske granice na zapad imao više razloga smatrati gubitnikom. Razlog za prekid pohoda je bila i najezda nomada na Transoksijanu, odnosno istočne granice Perzijskog Carstva, koja je prisilila Šapura da se sa svojom vojskom zaputi na istok. Šapur je iz ovog pohoda izvukao pouke koje će daleko bolje iskoristiti kod Amide 359.
Julije Firmik Materno

**Firmikus** (lat. *Julius Firmicus Maternus*) bio je rimski advokat, zatim pobornik astronomije i astrologije a kasnije preobraćeni hrišćanin. 

## Biografija
Firmikus je rođen u Sirakuzi, na Siciliji oko 300-e godine. Poreklom je iz patricijske porodice gde je stekao solidno obrazovanje. Izučavao je uglavnom pravo pa je radio kao advokat. Oko 330. godine počinje njegov period zanimanja za filosofiju, literaturu, razne istočne kultove i astronomiju. Napušta posao advokata i putuje Rimskim carstvom u potrazi za delima iz oblasti astronomije, astrologije, filosofije i istočnih kultova koji se tada šire carstvom. Tada se i sprijateljuje sa Lolijanom Mavercijem, senatorom kome i posvećuje neka svoja dela. Oko 335. godine piše svoje veliko delo o astronomiji/astrologiji: ,, De Nativitibus sive Matheseos" u 8 knjiga. Sledećih deset godina piše još manjih dela koja nisu sačuvana. Međutim, oko 345. godine pojavljuje se ,,De errore profanarum religionum", delo po tematici hrišćanska apologetika. Ovo govori da je u međuvremenu Firmikus postao hrišćanin i sada piše protiv paganskih religija, sujeverja i običaja. Nema podataka o datumu njegove smrti. Pominje se verovatna godina 360.
## Dela
* Matheseos Libri Octo
* De errore profanorum religionum

## Lična filosofija
Firmikus je veći deo svog života bio stoik po svom stavu. Stoicizam je u to vreme bio popularan u rimskom društvu, pogotovo plemstvu. Po suštini deterministički pravac u filosofiji stoicizam je Firmikusa odveo do astrologije. Verovanje da je sve predodređeno nekim Vrhovnim Razumom i da ljudi jednostavno treba da svoj mir nađu uklapanjem i pomirenjem sa tim zakonom slagalo se sa stanovištem astrologije o predodređenosti naših postupaka uticaju nebeskih tela. To i objašnjava zašto je Firmikus otišao u tom pravcu. Osim toga Firmikus je prihvatio i neka od gledišta tada popularnih istočnih religija. Pogotovo se širio neoplatonizam. Ovo će i možda biti presudno da Firmikus postane hrišćanin. Nema pouzdanih podataka kada se dogodio ovaj preobražaj u pogledima na svet kod Firmikusa. Uglavnom on od 345. godine postaje apologeta hrišćanske vere i piše dela u odbranu hrišćanstva. Sačuvano je samo jedno koje i danas postoji u Vatikanskoj biblioteci. To je spis ,, O zabludama paganskih religija" u kojem Firmikus izlaže neke od istočnih kultova ali i grčko-rimsku pagansku religiju a zatim ih napada sa hrišćanskog stanovišta.
Zhang Tianxi

**Zhang Tianxi** (張天錫) (346–406), originalno kurtoazno ime **Gongchungu** (公純嘏), kasnije **Chungu** (純嘏), nadimak **Duhuo** (獨活), formalno **Vojvoda Dao od Xipinga** (西平悼公), bio je posljednji vladar kineske države Raniji Liang. Bio je najmlađi sin Zhang Juna (Vojvoda Zhongcheng) a prijestolje je preoteo svom nećaku Zhang Xuanjingu (Vojvoda Jingdao) 363. Za vrijeme vladavine je nastojao biti vazal i dinastiji Jin i državi Raniji Qin. Pokušaj da se odupre državi Raniji Qin nije uspio te je nakon njegove predaje godine 376. prestala država RanijiLiang. Nakon toga je postao službenik države Raniji Qin (s titulom **Markiz od Guiyia** (歸義侯)), ali je nakon poraza države Raniji Qin u bitci na rijeci Fei 383. prebjegao dinastiji Jin. Iako carska vlada nije bila sretna zbog njegovog prethodnog laviranja na prijestolju Ranijeg Lianga, zbog zasluga predaka mu je car Xiaowu vratio titulu Vojvoda od Xipinga. Umro je godine 406. nadživjevši svoju državu za tri decenije.

## Reference
346.

__NOTOC__
Godina **346.** (**[[rimske brojke|CCCXLVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Klaudija** (ili, rjeđe, **godina 1099. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 346. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Atanazije Aleksandrijski|Atanazije]] je vraćen na mjesto [[Spisak patrijarha Aleksandrije|patrijarha Aleksandrije]].
* [[Makedonije I od Konstantinopola|Makedonije I]], [[patrijarh Carigrada|arhiepiskop Konstantinopola]], po drugi put je svrgnut od strane [[Pavle I Carigradski|Pavla I]].
* [[Ulfilas|Wulfila]] preobraćuje [[Vizigoti|Vizigote]] na [[arijanstvo]]. 
* [[Julius Firmicus Maternus|Julije Firmik Matern]] piše *De erroribus profanarum religionum''.
* U Koreji su plemena Puyo absorbirana u državu Koguryŏ.


## Rođenja
* Zhang Tianxi, car države Raniji Liang
* Teodozije I, rimski car (približan datum)

## Smrti
* Zhang Jun, car države Raniji Liang

## Reference
347.

__NOTOC__
Godina **347.** (**[[rimske brojke|CCCXLVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Konstancija i Klaudija** (ili, rjeđe, **godina 1100. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 347. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Huan Wen, kineski vojskovođa u službi dinastije Jin, samoinicijativno poduzima pohod na jugozapadnu Kinu tokom koga je anektirana i pod carsku vlast vraćena odmetnuta država Cheng Han.
* Održan Sinod u Sardici, tokom koga vodstvo kršćanske crkve pokušava riješiti arijanski spor, te donosi niz pravila u cilju jačanja discipline pojedinih biskupa.
* Istočni biskupi, pretežno pristaše arijanstva, napuštaju sinod u Sardici i sastaju se na suparničkom okupljanju poznatom kao Sinod u Filipopolisu, na kome donose odluku o ekskomunikaciji pape Julija I, čime je dodatno produbljen arijanski spor. 


## Rođenja
* 11.1. &ndash; Teodozije I, rimski car
* Sveti Jeronim, prevodilac Biblije sa hebrejskog na latinski (Vulgata)
* Jovan Hrisostom, episkop
* Eunapije, grčki sofist i historičar
* Zorka Tanasković

## Smrti

## Reference
Sinod u Sardici

**Sinod u Sardici**, poznat i kao **Peti pomesni sabor**, bio je sinod, odnosno regionalno okupljanje vodećih biskupa kršćanske Crkve održano u Sardici (današnja Sofija u Bugarskoj) godine 343. ili 347 . Sazvan je na poziv rimskih careva Konstansa I i Konstancija II u nastojanju da se razriješe nedoumice i neslaganja vezana uz arijanski spor, kao i kontroverzno smjenjivanje Atanazija s mjesta patrijarha Aleksandrije iza koga su stajali istočni biskupi. Dodatni razlog je bio i taj što je arijanski spor izazivao sve više nasilja među kršćanskim vjernicima te prijetio prerastanjem u građanski rat, s obzirom da je Konstancije bio sklon arijancima dok se Konstans I priklonio "pravovjernoj" (katoličkoj/pravoslavnoj) odnosno nicejanskoj struji u Crkvi.

Na skupu su većinu imali predstavnici zapadne Crkve na čelu sa Hosijem iz Kordube, a svoje je izaslanike imao i papa Julije I. Istočni biskupi su se našli u manjini te su, bojeći da će biti nadglasani, napustili sinod i započeli suparnički Sinod u Filipopolisu. Usprkos toga, sinod je presudio da se Atanazije mora vratiti u Aleksandriju i potvrdio odluke Prvog nikejskog sabora. Također je donio nove kanone prvenstveno vezane uz teritorijalnu nadležnost biskupa. Njegove su odluke posebnom enciklikom na latinskom i grčkom distribuirane svim biskupijama Carstva.

Usprkos toga, s obzirom na nastavak otpora arijanaca kao i neuspjeh da se zaustavi arijanski spor, Sinod u Sardici se nije smatrao ekumenskim saborom.

## Reference

* Encyclopedia Britannica 1911 - Council of Sardica
* Fordham University, Medieval Sourcebook - Sardica Canons 
* Catholic Encyclopedia 1913 - Council of Sardica
* Sacred Texts, Early Church Fathers - Chapter XX Of the Council at Sardica
* Hefele, francuski prijevod, "Histoire des conciles", II, pt. II, 737-42
* Duchesne, "Hist. ancienne de l'Eglise", II, 215
* Carl Mirbt, *Quellen zur Geschichte des Papsttums* (Tübingen, 1901), p.&nbsp;46 f.
* J. Friedrich, Die Unechtheit der Canones von Sardika (Vienna, 1902)
* F. X. Funk, "Die Echtheit der Canones von Sardica," Historisches Jahrbuch der Gorresgesellschaft, xxiii. (1902), pp.&nbsp;497–5 16; ibid. xxvi. (1905), pp.&nbsp;1–18, 255-274
* C. H. Turner, "The Genuineness of the Sardican Canons," The Journal of Theological Studies, iii. (London, 1902), PP. 37 0 -397. (C. M.)

## Vanjske veze
* Сардикийский Собор 
* Правила Сардикийского собора
Sinod u Filipopolisu

**Sinod u Filipopolisu** je bio skup arijanskih episkopa kršćanske Crkve održan 343, 344. ili 347. godine kao alternativa sinodu u Sardici na kome su, pretežno zapadni, biskupi stali na stranu Atanazija i "pravovjernih" (katoličanstvo/pravoslavnih) nicejanaca u arijanskom sporu. Arijanci su se bojali da će na tom skupu, održanom u današnja Sofiji biti nadglasani, te su ga napustili i okupili se u gradu Filipopolis (današnji Plovdiv u Bugarskoj). Tamo su donijeli odluku kojom se baca na anatema na izraz *[[homoousios]]*, čime su u praksi iz crkve ekskomunicirani svi nicejanci, uključujući i papu Julija I. 

## Bibliografija
* Sacred Texts, Early Church Fathers - Chapter XX Of the Council at Sardica
Flavije Afranije Sijagrije

**Flavije Afranije Sijagrije** (*Flavius Afranius Syagrius*, druga polovica 4. vijeka) je bio rimski političar i velikodostojnik. Bio je rodom iz galo-rimske aristokratske porodice iz Lugdunuma (današnji Lyon). Prvi put se spominje godine 369. kao *notarius*; iste godine ga je car Valentijan I smijenio zbog vojnih neuspjeha. Povukao se u privatni život, ali je - za što se kao jedno od mogućih objašnjenja nudi prijateljstvo sa pjesnikom Auzonijem - stekao naklonost cara Gracijana te 379. postao *magister memoriae*. Poslije toga je služio kao kao prokonzul Afrike, potom od 380. do 382. kao pretorijanski prefekt Italije, da bi 381. postao praefectus urbi|gradski prefekt Rima, a 382. postao konzul.

## Izvori
* Potter, David Stone, *The Roman Empire at Bay: Ad 180-395*, Routledge, 2004, , pp.&nbsp;545–546.
Vulgata

Najpoznatiji prevod Biblije na latinski jezik je Vulgata (“obična”), nastao krajem četvrtoga veka. Rimski papa Damaskus I. je 382. godine zamolio svoga teološkog savetnika Sofronija Euzebija Jeronima (kasnije poznatog kao svetoga Jeronima, rođenog u Stridon (Štrigova) severnoj Dalmaciji) da izvrši reviziju postojećeg teksta Itale i da ga standardizuje u skladu sa “pravim” grčkim tekstom - izvornikom, kao i da prevede Stari zavet koristeći izvorne jevrejske tekstove. Još pod vladavinom pape Damaskusa I. počeo je Sv. Jeronim 383. sa jednom revizijom već postojećeg teksta novog zaveta, i 390. kreće sa prevodom starog zaveta, ali ne kao ostali raniji prevodi sa grčkog već iz hebrejskog starog pra teksta. Jeronim je učio grčki i latinski u Rimu a jevrejski u Palestini. Kasniji pokušaji da se postupkom utvrđivanja unazad dođe do pravog izvornika za ovaj prevod ostali su neuspešni, tako da nikada nisu razjašnjene određene nedoslednosti u prevodu. Danas je poznato više od osam hiljada verzija Vulgate, što samo govori o učestanosti rukopisnog umnožavanja biblijskih tekstova u ranom srednjem veku. Najpoznatija verzija Vulgate je ona iz petoga veka koja se vodi pod imenom Codex Sangallensis (Sengalenski rukopis), odnosno (S) i čiji se deo sa Evanđeljima čuva u manastiru St. Gall (Sent Gal) u Švajcarskoj. Svakako da je najlepša Vulgata ona koja se čuva u njujorškoj biblioteci i koja potiče iz desetoga veka. Pisana je slovima od zlata na ljubičasto obojenoj jagnjećoj koži. Godine 1933. rimski papa je formirao "Red svetoga Jeronima" u Rimu, čiji je zadatak da rade na ispravljanju teksta Vulgate, kako bi se rekonstruisao izgubljeni Jeronimov tekst.

* Samuel Berger, ''Histoire de la Vulgate pendant les premiers siècles du Moyen Age'' (Paris 1893).

## Vanjske veze

* Eight examples of the Vulgate, 13th – 15th centuries, Center for Digital Initiatives, University of Vermont Libraries
* Online Latin Vulgate Bible with parallel Douay-Rheims Bible and Haydock Commentary, Clementine edition, but missing 3 and 4 Esdras and the Prayer of Manasses.
* The Latin Vulgate Old Testament Bible with a line for line English translation – very useful for those that are interested in medieval literature, Stuttgart edition, but missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Laodiceans.
* Latin Vulgate with Parallel English Douay-Rheims and King James Version, Stuttgart edition, but missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Loadiceans.
* The Clementine Vulgate, searchable  – Version 4.1.6 (2009). Michael Tweedale, *et alia*. Other installable modules include Weber's Stuttgart Vulgate. Missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Loadiceans.
* Nova Vulgata, from the Vatican
* Timeline of Jerome's translations
* Stuttgart Vulgate with Apocrypha, but missing *Psalm 151*, *Laodiceans*, and most of *Daniel*
* Scans of the Clementine Vulgate, including apocrypha
* Vulgate text of Laodiceans including a parallel English translation
* Psalmus 151  Latin text
348.

__NOTOC__
Godina **348.** (**[[rimske brojke|CCCXLVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Filipa i Salije** (ili, rjeđe, **godina 1101. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 348. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* U Indiji kralj Samudragupta u bitci tuče Rudrasenu.


## Rođenja

## Smrti
* Murong Huang, vladar države Raniji Yan

## Reference
349.

__NOTOC__
Godina **349.** (**[[rimske brojke|CCCXLIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Limenija i Katulina** (ili, rjeđe, **godina 1102. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 349. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Smrt cara Shi Hua izaziva krvave dinastijske sukobe u sjevernoj kineskoj državi Kasniji Zhao.


## Rođenja
* Sveti Jovan Hrizostom, arhiepiskop Konstantinopola i važan ranih otaca kršćanske Crkve

## Smrti
* Carica Liu
* Shi Hu
* Shi Shi
* Shi Zun
* Wei Shuo, kaligraf
* Carica Zhang
* Carica Zheng Yingtao
## Reference
Ivan Pernar (jugoslavenski političar)

**Ivan Pernar** (Hrastina kraj Zaprešića, 3. studenoga 1889. – New York, 2. travnja 1967.), jugoslavenski političar. Poslanik u Narodnoj skupštini Kraljevine Jugoslavije. U povijesne anale ušao je 20. lipnja 1928. kada je na njega i njegove kolege iz HSS-a (Stjepana Radića, Pavla Radića, Đuru Basaričeka i Ivana Granđu) bio izvršen atentat u Narodnoj skupštini u Beogradu. Pernar je bio jedna od Račićevih meta, ali je atentat preživio.

21. kolovoza 1938. kao predstavnik HSS-a prisustvovao je sprovodu Andreja Hlinke u Ružomberoku. Kada je 1939. formirana Banovina Hrvatska, Ivan Pernar je imenovan za njenog senatora. Nakon formiranja NDH su ga njene vlasti, kao i druge čelnike HSS, neko vrijeme držale u logoru. Godine 1945. je pred partizanima pobjegao u SAD gdje je 1967. umro u New Yorku.

## Vanjske veze

* Ivan Pernar o hrvatsko-srpskim odnosima nakon atentata u Beogradu 1928. godine, Zlatko Begonja
Puniša Račić

**Puniša Račić** (Slatina, 12. jula 1886. – Beograd, 16. oktobra 1944.) bio je crnogorski i jugoslavenski radikalski političar, najpoznatiji kao počinitelj atentata pri kojem je 1928. u Narodnoj skupštini Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca ubijen hrvatski političar Stjepan Radić.

## Vanjske veze
* Puniša Račić, "Politika" od 11. novembra 1923, str. 1 - vojvoda Kosta Pećanac optužuje Punišu Račića za zloupotrebe u "Južnoj Srbiji".
Mazoretski tekst

**Mazoretski** ili **mazoretički tekst**, što dolazi od hebrejske riječi *[[masora]]* (predanje), je naziv za autoritarni tekst hebrejske Biblije pod čime se ne podrazumijeva samo sam tekst, nego i njegova vokalizacija i kantilacija (recitiranje tokom jevrejskih obreda). Mazoretski tekstovi se obično vezuju uz Mazorete, odnosno jevrejske učenjake koji su živjeli i radili od 7. do 11. vijeka, a za čiju se verziju Biblije kasnije ispostavilo da se razlikuje od Septuaginte, odnosno grčkog prijevoda čiji najstariji očuvani rukopisi datiraju iz 4. vijeka.

## Vanjske veze
* ''Jewish Encyclopedia'': Masorah
* Dr. Christian David Ginsburg's 1880 edition of the Massorah  (PDF)
* Nahum M. Sarna and S. David Sperling (2006), Text, in Bible, *[[Encyclopaedia Judaica]]* 2nd ed.; via Jewish Virtual Library
* Searching for the Better Text: How errors crept into the Bible and what can be done to correct them  Biblical Archaeology Review
Carica Zheng Yingtao

**Carica Zheng Yingtao** (鄭櫻桃) (? -349) bila je carica kineske/Jie države Kasniji Zhao, odnosno supruga cara Shi Hua (car Wu).

Shi Hu ju je uzeo kao konkubinu, najvjerojatnije oko 312. godine, kada je Shi Hu još uvijek bio mladi oficir formalno u službi države Han Zhao. Kineski historijski izvori također navode da je prije toga bila prostitutka. Sa vremenom je stekla toliku naklonost svog muža, da ga je nagovorila da pogubi svoje dvije prethodne supruge - Gospu Guo i Gospu Cui. Shi Huu je rodila sinove Shi Shuija i Shi Zuna. Godine 333. je Shi Hu preuzeo vlast nakon smrti svog strica Shi Lea, a godine 334. i prijestolje. Godine 337. joj je muž zbog zavjere likvidirao sina Shi Shuija a njoj oduzeo titulu carice, koju je dao svojoj novoj supruzi Du Zhu.

Zheng Yingtao je ostala u pozadini sve do Shi Huove smrti 349. koga je, u skladu sa carevim željama, naslijedio najmlađi sin Shi Shi. Iste godine je, međutim, Shi Zun organizirao puč tokom koga su Shi Shi i carica majka Liu svrgnuti. Shi Zun je preuzeo prijestolje, a majku proglasio novom caricom majkom. Krajem iste godine je Shi Zun sazvao sastanak vodećih plemića i članova porodice na kome je iznio plan da pogubi Shi Mina, generala i Shi Huovog usvojenog unuka. Zheng Yingtao se tome suprotstavila, navodeći Shi Minove zasluge u Shi Zunovom dolasku na vlast. Shi Zun je zbog toga oklijevao, a što je omogućilo Shi Jianu da napusti sastanak i upozori Shi Mina, koji je smjesta organizirao puč u kome su ubijeni ne samo Shi Zun, nego i njegova majka.
350-e

**350-e** su decenija koja je počela 1. januara 350. i završila 31. decembra 359.

## Događaji i trendovi

* 350-351: Wei-Jie rat u sjevernoj Kini koji rezultira propašću države Kasniji Zhao, ali i istrebljenjem naroda Jie, jednim od najbolje dokumentiranih genocida u drevnoj historiji.

## Reference
350.

__NOTOC__
Godina **350.** (**[[rimske brojke|CCCL]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Sergija i Nigrijana** (ili, rjeđe, **godina 1103. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 350. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 18.1. &ndash; Pripadnici rimske vojske u današnjem Autunu proglašavaju Magnencija za novog cara.
* januar &ndash; Rimski car Konstans I, gine u borbi sa Magnencijem.
* U Sjevernoj Kini izbija Wei-Jie rat.
* 3.6. &ndash; Nepocijan na čelu grupe gladijatora ulazi u Rim i sebe proglašava novim carem.
* 30.6. &ndash; Marcelin, general koga je Magnencije poslao u Rim, guši Nepocijanovu pobunu.
* Osnovan današnji grad Anbar.
* U Rimu dovršena crkva Santa Constanza.
* Prvi izvještaji o Hunima koji napadaju granice Sasanidskog Carstva.


## Rođenja
* Kumarajiva, budistički redovnik
* Murong Wei, vladar države Raniji Yan
* Zhang Xuanjing, vladar države Raniji Liang

## Smrti
* januar &ndash; Konstans I, rimski car
* 30.6. &ndash; Nepocijan, rimski car
* Eutropija, majka Nepocijana
* Shi Jian, pretposljednji car države Kasniji Zhao

## Reference
Eutropija

**Eutropija** (*Eutropia*, ? - iza 325) je bila rimska carica, odnosno supruga rimskog cara Maksimijana. Antički izvori navode da je bila rodom Sirijka. Za Maksimijana se udala krajem 3. vijeka. Između 277. i 287. mu je rodila sina Maksencija a oko godine 298. kćer po imenu Fausta. Njen sin Maksencije je kasnije postao car, a kćer Fausta se rodila za cara Konstantina; tako je Eutropija bila baka Konstantinovih sinova i careva Konstantina II, Konstansa I i Konstancija II.

## Izvori
* ''s.v.'' DiMaio, Michael, "Maximianus Herculius (286-305 A.D)", ''DIR''
* Barnes, Timothy D. *The New Empire of Diocletian and Constantine*. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1982.
Eutropija (princeza)

**Eutropija** (*Eutropia*, ? - 350) je bila rimska plemkinja iz Konstantinove dinastije, odnosno kćer car Konstancija Klora i Flavije Maksimijane Teodore. Bila je polusestra cara Konstantina.

Udala se za Virija Nepocijana, konzula za 336. godinu, te mu rodila sina po imenu Nepocijan. U junu 350. je Nepocijan nakon smrti svog strica Konstansa u sukobu sa uzurpatorom Magnencijem u Rimu sebe proglasio novim carem. Međutim, Magnencijev general Marcellinus (magister officiorum)|Marcelin]] ga je nakon manje od mjesec dana porazio i likvidirao, a nakon toga dao pogubiti i njegovu majku.
Nepocijan

**Nepocijan** (Flavius Iulius Popilius Nepotianus Constantinus) je bio sin Eutropije (polusestre cara Konstantina Velikog) i Virija Nepocijana. Tako je Nepocijan po majci bio unuk cara Konstancija Hlora.

Posle ustanka Magnencija, Nepocijan se proglasio za cara i ušao je Rim, na čelu grupe gladijatora, 3. juna 350. godine, što je nateralo gradskog prefekta Ticijana, koji je bio pristalica Magnencija, da pobegne iz grada. 

Magnencije je u Rim poslao brzo jednog svog oficira i Nepocijan je bio ubijen 30. juna 350. godine. Narednog dana ubijena je i Eutropija.
Carica Zhang (Shi Zun)

**Carica Zhang** (張皇后, osobno ime nepoznato) (? -349) bila je kratkotrajna, odnosno posljednja carica kineske/Jie države Kasniji Zhao, odnosno supruga cara Shi Zuna. Muž, sin cara Shi Hua, je na vlast došao 349. svrgnuvši svog mlađeg brata Shi Shija, a nakon čega je Zhang postala carica. Međutim, samo 183 dana kasnije su Shi Zuna svrgnuli njegov brat Shi Jian i general Shi Min. I Shi Zun i njegova supruga su tada pogubljeni.
Shi Zun

**Shi Zun** (石遵) (? -349) je bio kratkotrajni car kineske/Jie države Kasniji Zhao. Bio je sin cara Shi Hua i njegove omiljene konkubine Zheng Yingtao. Pao je zajedno sa majkom u očevu nemilost nakon što mu je 337. stariji brat Shi Sui uhvaćen u zavjeri za svrgvanje oca. Ponovno je stekao očevu sklonost nakon što je 348. njegov polubrat i prijestonasljednik Shi Xuan pogubljen zbog ubistva svog brata Shin Taoa. Kada se Shi Hu razbolio, razmišljao je da Shi Zuna imenuje prijestonasljednikom, ali se na nagovor Zhang Chaija odlučio za najmlađeg sina Shi Shija. Shi Zun i njegov brat Shi Bin su se morali zadovoljiti ulogom regenta. Nakon Shi Huove smrti je Shi Shi 349. postao car, ali je odmah carica majka Liu dala pogubiti Shi Bina. Shi Zun je na to reagirao tako što se povezao sa generalima Yao Yizhongom (姚弋仲), Pu Hongom (蒲洪), Liu Ningom (劉寧), Shi Minom i Wang Luanom (王鸞) te organizirao puč u kome su likvidirani Shi Shi, carica majka i Zhang Chai. Međutim, vrlo brzo se ispostavilo da generali nisu previše oduševljeni novim carem, a pogotovo Shi Min, koji je kao usvojeni unuk Shi Hua, očekivao titule. Toga je postao svjestan i Shi Zun te organizirao sastanak plemstva na kome je predložena Shi Minova likvidacija. Njoj se uprotivila carica majka Zheng Yingtao, a što je stvorilo dovoljno vremena da princ Shi Jian o svemu obavijesti Shi Mina, koji je munjevito reagirao sa još jednim pučem. Shi Zun, njegova majka i članovi porodice su likvidirani, a prijestolje je zauzeo Shi Jian. Vladavina Shi Zuna je tako potrajala samo 183 dana.

## Reference
Anbar

**Anbar** se može odnositi na:
* Al Anbar (gubernija) u Iraku
* Anbar (grad) u Iraku
* Naziv u elektricitet u *[[His Dark Materials]]*, fantasy trilogiji Philipa Pullmana.
Marcelin (magister officiorum)

**Marcelin** (*Marcellinus*, ? - septembar 351?) bio je rimski službenik i oficir koji je služio rimskom caru Konstansu i uzurpatoru Magnenciju. U Konstansovoj službi je služio kao *[[comes rerum privatarum]]*, odnosno nadzornik carskih financija. 18. januara 350. je u današnjem Autunu vještom inscenacijom proslave rođendana Magnencijevih sinova potakao tamošnje pripadnike rimske vojske da Magnencija izvikaju za cara. Magnencije je ubrzo nakon toga porazio i ubio Konstansa, čime je trebao steći vlast u zapadnom dijelu Carstva. Magnencije je za svoje zasluge stekao čin *magister officiorum*, koji otprilike današnjem premijeru. Međutim, nekoliko mjeseci kasnije u Rimu je na čelu grupe gladijatora sebe carem proglasio Konstansov nećak Nepocijan. Marcelin je poslan u Rim da uguši taj ustanak, u čemu je uspio nakon čega su pogubljeni Nepocijan i njegova majka Eutropija. Sljedeće godine je vodio mirovne pregovore sa Flavijem Filipom, izaslanikom istočnog cara i Konstansovog brata Konstancija II. Oni nisu dali rezultata te je došlo do krvave bitke kod Murse Major u kojoj je Marcelin nestao, odnosno u kojoj je najvjerojatnije poginuo.

## Literatura
*
EXAT 51

**EXAT 51** je naziv umjetničke grupe iz Zagreba, (akronim od *Eksperimentalni atelje*), slikara i arhitekata koja je djelovala u Zagrebu od 1950. do 1956. godine. Članovi grupe bili su arhitekti; Bernardo Bernardi, Zdravko Bregovac, Zvonimir Radić, Božidar Rašica, Vjenceslav Richter, Vladimir Zarahović i slikari; Vlado Kristl, Ivan Picelj i Aleksandar Srnec.
## Ciljevi i djela
**EXAT 51** se zalagao za apstraktnu umjetnost, suvremene *vizualne komunikacije* i *sintezu svih disciplina likovnog stvaralaštva*, danas bi se to reklo - total dizajn. U ono vrijeme poratno vrijeme, kada je socijalistički realizam bio gotovo službena umjetnost, to su bili hrabri stavovi. Grupi i njezinom djelovanju svakako je išao u prilog razlaz tadašnje Jugoslavije sa SSSR-om i odbacivanje rezolucije Informbiroa od strane Tita.

Grupa se oglasila u javnosti Manifestom, objavljenim na Plenumu Udruženja likovnih umjetnika primijenjenih umjetnosti Hrvatske u Zagrebu, 7. prosinca 1951. Prva izložba grupe EXAT 51, 1952. održana je u stanu Ivana Picelja u Gajevoj ulici. Nakon te izložbe grupa je izlagala 1953 u prostorijama Društva arhitekata u Zagrebu, tad je javno objavljen manifest grupe koji je napisao arhitekt Vjenceslav Richter.

Exatovci su nastupili su na izložbi suvremene jugoslavenske umjetnosti u povodu kongresa AICA u Dubrovniku. Svoju posljednju izložbu Exat (Picelj, Srnec) je održao u Beogradu u Galeriji ULUS-a 1956.
Članovi EXAT 51 imali su velike zasluge za pokretanje *I. zagrebačkog triennala primijenjenih umjetnosti* i kod osnivanja *Studija za industrijsko oblikovanje* 1955. godine. EXAT 51 je odigrao značajnu ulogu u tadašnjoj jugoslavenskoj i hrvatskoj umjetnosti, kao širitelji prostora umjetničke slobode.

## Bibliografija
* Ješa Denegri: *Umjetnost konstruktivnog pristupa: Exat 51 i Nove tendencije*, Naklada Horetzky, Zagreb 2000, 
* Marijan Susovski: EXAT 51 and New Tendencies, catalogue, 2001. 
* Lidija Merenik: ''Before the Art of New Media'' (2007) 
* Ana Dević: ''Reception of Modernism Within the Context of Croatian Art Since the 1950's'' 
* Branka Stipančić: VSome Aspects of Croatian Contemporary Art 1949-1999* 
* Dunja Blažević: *WHO’S THAT SINGING OVER THERE? Art in Yugoslavia and after…1949–1989..''

## Izvori

## Vanjske veze
* EXAT 51, biography 
* Monoskop: EXAT 51
Shi Jian

**Shi Jian** (石鑒) (? -350) je bio kratkotrajni, odnosno pretposljedni car kineske/Jie države Kasniji Zhao. Bio je sin cara Shi Hua, ali se o njegovom životu do godine 349. i Shi Huove smrti malo zna, uključujući i ime njegove majke. Spominje se da je 345. bio guverner oblasti Guanzhong, te je tjerao službenike da čupaju svoju kosu. Nakon očeve smrti je carem nakratko postao njegov mlađi brat Shi Shi; njega je svrgnuo puč koji je orkestrirao stariji brat Shi Zun uz pomoć generala Shi Mina, inače usvojenog Shi Huovog unuka. Krajem 349. je Shi Zun zaključio da Shi Min predstavlja prijetnju pa je sa članovima porodice raspravljao o tome da ga likvidira. Shi Jian je požurio o tome obavijestiti Shi Mina, koji je smjesta organizirao puč i likvidirao Shi Zuna. 

Shi Jian je tako postao carem, ali se ubrzo ispostavilo da Shi Min drži u rukama stvarnu vlast. Shi Jian se sa time nije htio pomiriti te je organizirao puč, ali je nakon njegovog gušenja uspio uvjeriti Shi Mina da su pučisti radili na svoju ruku. U međuvremenu je protiv Shi Mina digao ustanak Shi Jianov brat Shi Zhi, oslanjajući se na Qiang i Di vojskovođe. Shi Min, koji je po nacionalnosti bio Han (Kinez), zbog toga je donio ukaz kojim se svim podanicima koji su nisu Han (odnosno ne-Kinezima) zabranjuje držati i posjedovati oružje. Potom je izdao naređenje da se svi ne-Kinezi u prijestolnici Yecheng pobiju, što je dovelo do pokolja 200.000 stanovnika. U međuvremenu se Shi Jian našao u kućnom pritvoru. Potom je Shi Jiana natjerao da potpiše ukaz kojim država Kasniji Zhao (odnosno dijelovi pod Shi Minovom kontrolom) mijenja ime u Wei (衛), a vladajuća porodica mijenja ime od Shi u Li (李). Shi Jian je na ta poniženja reagirao posljednjim očajničkim pokušajem pobune, nakon koga je smaknut zajedno sa svim članovim porodice. Shi Zhi je godinu dana nastavio pružati otpor Shi Minu, ali je sljedeće godine umro, označivši tako kraj države Kasniji Zhao.

## Reference

* *[[Knjiga Jina]]*, vols. 106, 107.
* *[[Anali Proljeća i jeseni Šesnaet kraljevstava]]*, vol. 2.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 95, 96, 97, 98.