Baruch Spinoza

**Baruh (de) Spinoza** (, ), kasnije **Benedikto Spinoza** (lat. *Benedictus*; 1632—1677) je bio holandski filozof, jevrejskog porekla, predstavnik filozofije racionalizma koju razvija pod neposrednim Dekartovim uticajem. Na njegovu filozofiju takođe utiču jevrejska misao, Platon, Aristotel, stoički filozofi, neoplatonisti i srednjovekovna misao. Glavna polja interesovanja su mu bila metafizika, epistemologija, psihologija, etika, politička teorija i filozofija religije.

Spinoza je bio jedan od najznačajnijih i najdoslednijih predstavnika racionalističke i monističke filozofije. Njegova misao, izneta u kapitalnom delu "Etika", izvršila veoma značajan uticaj na evropsku filozofiju. Kritički odnos prema Bibliji i Talmudu izazvao gnev u teološkim krugovima, a jevrejska zajednica ga 1656. anatemisala i isključila iz svojih redova. Njegovo učenje se često poistovećuje sa panteizmom. Smatra se da je bio jedna od najznačajnih figura racionalizma XVII vijeka.

## Biografija
Spinoza se rodio u Amsterdamu, u jevrejskoj porodici, koja se doselila iz Portugala. Odrastao u jevrejskoj zajednici i od najranijih godina bio je drugačiji od vršnjaka i veoma posvećen izučavanju Biblije, Talmuda i srednjovekovne filozofije. Otac ga je poslao u školu za rabina, jer je to velika čast za svaku jevrejsku porodicu. U školi se mladi Baruh isticao lakoćom pamćenja i pronicljivim pitanjima koja je postavljao poštovanim rabinima. Između 1652. i 1656. godine studira kartezijansku filozofiju u školi Fransis van Emdem. U 22. godini života je promijenio svoje jevrejsko ime Baruh u latinsko Benedikto. Tokom studija filozofije je razvio heterodoksne koncepcije o prirodi božanskog, napuštajući tradicionalna gledišta judaizma. Jevrejske starešine ga prvo mole, a potom mu naređuju da se tih stavova javno odrekne. Mladi Spinoza to odbija, te ga vijeće staraca proklinje najtežom anatemom i izopštava iz jevrejske zajednice 1656. godine.

1666. godine Spinoza napušta Amsterdam i prebiva u Rijnsburgu, Vorburgu i Hagu. Najteže mu pada odvajanje od starije sestre Rebeke, koja mu je u najranijim danima usadila ljubav ka učenju. Sestri Rebeki prepušta čitavo očevo nasledstvo i za sebe ostavlja samo jedan krevet i trpezu. Proganjan i ponižavan kao »princ bezbožnik», »otpadnik« i »inkarnacija satane« čija dela »zaslužuju da budu bačena u tamu pakla«, Spinoza odbija da napusti svoj teorijski stav. On odbija poziv za profesora na filozofskoj katedri u Hajdelbergu 1673. godine, da bi se izdržavao napornim radom brušenja optičkih stakala i osigurao tako sebi intelektualnu i moralnu nezavisnost. Njegovo poznavanje optike ga je navelo na značajan doprinos nauci XVII vijeka.

Proveo je cijeli svoj život u Holandiji. Umire u 45. godini života od tuberkuloze. Za vreme života su mu objavljena samo 2 spisa: „Principi filozofije Rene Dekarta“, u kojem izlaže sopstvenu interpretaciju učenje Dekarta, i „Teološko-politički traktat“, koji je zbog oštre kritike i slobodoumnih teza štampao anonimno. Njegovo kapitalno delo „Etika geometrijskim redom izložena“ je objavljeno posthumno.

## Učenje

### Metafizika
Spinoza imenuje vrhovno biće pojmom »Bog ili Priroda« (*»Deus sive Natura«*), čime ukazuje da u njegovoj metafizici Bog i priroda jesu jedno te isto. Ovo se oslanja na njegovo mišljenje da Bog ima tijelo. Priroda jeste božije tijelo, odnosno Bog sam, a svako biće ili stvar, dio je Boga.

Spinoza negira antropomorfizam u religiji. Za njega Bog nije ličnost; nema osjećanje razuma, volje ili moralnih kvaliteta. Bog nije čovjek i ne treba mu pripisivati ljudske osobine. Bog nije isključivo dobar; njegovi postupci ljudima, iz njihove ograničene perspektive, mogu izgledati zlim. Ali zlo je takođe dio Boga - njegova suprotnost ne postoji, jer je njegova bezgraničnost i to uklopila u sebe. Nepostojanje đavola Spinoza pokušava i ontološki da dokaže:

### Epistemologija i psihologija

Kao i ostali racionalisti, Spinoza razlikuje dvije vrste predstave: putem mašte i putem intelekta. Mašta je predstava preko koje nastaje unutrašnja slika stvari, odnosno kao posledica čulnog opažanja. Intelektom se stvaraju odgovarajući koncepti, ne slika stvari.

Spinoza, takođe razlikuje tri vrste saznanja:
* Prvo i niže na skali naziva mišljenje, mašta (*opinio, imaginatio*). Ovde uključuje „slučajno i neodređeno iskustvo” (*experientia vaga*), takođe saznanje iz druge ruke, (preko tuđeg iskustva) i saznanje koje se može steći preko simbola i znakova. Zaključuje da ova vrsta saznanja zavisi od „zbunjujućih i neprecizno određenih podataka”, znači posredno i preko čulnih opažanja, te stoga nije prikladno kao baza za filozofsku argumentaciju.
* Drugo i više na skali, dolazi putem razuma (*ratio*), koje zavisi od karakteristika i prirode strukture stvari, tj., „zajedničko za sve i isto u delu i sveobuhvatnosti”, ili odgovarajuće saznanje o supstanciji, ali ipak suprotno esenciji.
* Treće i najviše na skali, definiše kao „intuitivno saznanje” (*scientia intuitiva*). Intuitivno saznanje, po Spinozi, dolazi preko odgovarajućeg saznanja o supstanciji i atributima božanskim, kao i saznanja o samoj esenciji stvari. Takvu vrstu saznanje je moguće steći jedino putem odgovarajućeg „redosleda akcije i reakcije”.

### Etika

Po Spinozi, iako filozofija počinje metafizikom, njen krajnji cilj je da služi kao potpora etičkoj misli.

## Dela

* *Korte Verhandeling van God, de mensch en deszelvs welstand* ("Rasprava o Bogu, čovjeku i o čovjekovoj sreći", oko 1660.)
* *Renati des Cartes principiorum philosophiae* ("Načela filozofije Renéa Descartesa", 1663.)
* *Tractatus theologico-politicus* ("Teološko-politički traktat", 1670.)
* *Ethica ordine geometrico demonstrata* ("Etika, geometrijskim redom izložena", objavljeno postumno 1677.)

Spis Principi kartezijanske filozofije (*Renati Des Cartes Principiorum Philosophiae*) je pokušaj reformulisanja i sažimanja Dekartovog spisa Principi filozofije, na način koji je sam definisao kao „geometrijski metod”. Spinozin „geometrijski metod” se zasniva na modelu Euklidovih Elemenata i „metodu sinteze” pozajmljen od Dekarta. Polazi od iskaza početnog skupa definicija i aksioma, da bi pokušao dokazati različite pretpostavke.

Njegovo kapitalno delo „Etika“ je napisano na latinskom, a ne na holandskom jeziku, što je neuobičajeno za to vreme.

## Reference

## Povezano
* Akosmizam
* Spinozino poimanje Boga

## Vanjske veze

* Baruh Spinoza (filozofija.info)
* Baruh Spinoza (galerija filozofa)
* Spinoza, Etika (na latinskom)

**Članci**
* Stanford Encyclopedia of Philosophy:
** "Spinoza" by Steven Nadler.
** "Spinoza's Psychological Theory" by Michael LeBuffe.
** "Spinoza's Physical Theory" by Richard Manning.
** "Spinoza's Political Philosophy" by Justin Steinberg.
* 
* Bulletin Spinoza of the journal Archives de philosophie
* Susan James on Spinoza on the Passions, *Philosophy Bites* podcast
* Spinoza, the Moral Heretic by Matthew J. Kisner
* BBC Radio 4 In Our Time programme on Spinoza
* The Escamoth stating Spinoza's excommunication
* Gilles Deleuze's lectures about Spinoza (1978–1981)
* Spinoza in the Jewish Encyclopedia
* Video lecture on Baruch Spinoza by Dr. Henry Abramson

;Radovi:
* ''Spinoza Opera''  Carl Gebhardt's 1925 four volume edition of Spinoza's Works.
* 
* 
* 
* 
*  Refutation of Spinoza by Leibniz In full via Google Books
* More easily readable versions of the Correspondence, Ethics Demonstrated in Geometrical Order and Treatise on Theology and Politics
* EthicaDB  Hypertextual and multilingual publication of Ethics
* A Theologico-Political Treatise– English Translation
* A Theologico-Political Treatise – English Translation (at sacred-texts.com)
* A letter from Spinoza to Albert Burgh
* Ethica Ordine Geometrico Demonstrata et in quinque partes distincta, in quibus agetur
* ''Opera posthuma'' – Amsterdam 1677. Complete photographic reproduction, ed. by F. Mignini (Quodlibet publishing house website)
* https://www.georgeeliotarchive.org/items/show/321 The Ethics of Benedict de Spinoza, translated by George Eliot, transcribed by Thomas Deegan.