Škola

**Škola** je vaspitno-obrazovna ustanova čija je svrha podučavanje učenika, pod nadzorom i vodstvom učitelja. Većina zemalja u današnjem svijetu poznaje škole kao dio formalnog, odnosno obaveznog školovanja, kroz koje učenici prolaze kroz nekoliko razina škola. Za najmlađe učenike, odnosno djecu, su predviđene osnovne škole; za starije učenike, odnosno adolescente su predviđene srednje škole.

Za djecu predškolske dobi se može pružiti predškolsko obrazovanje u obliku dječjih vrtića. Za starije učenike, koji su završili srednju škole postoje institucije visokog obrazovanja u obliku viših i visokih škola, obično specijalizirane za obrazovanje u određenoj oblasti (struci) i predviđene za ograničeni broj učenika (studenata) koji zadovoljavaju akademske ili financijske kriterije.

Na nižim i višim razinama mogu postojati škole koje pružaju posebne vrste obrazovanja - muzičke škole, vjerske škole, vojne škole ili škole za djecu sa posebnim potrebama.

Škole se u većini zemalja dijele na javne škole, čiji je vlasnik i kojima upravlja država, odnosno privatne škole kojima upravljaju pojedinci, poduzeća ili vjerske zajednice. Škole čiji nastavni programi i metode podučavanja izlaze iz tradicionalnih i općeuvriježenih okvira se nazivaju alternativnim školama.

Postoje i sistemi obrazovanja koji ne sadrže fizičko pohađanje škola; to su online škole i sistem školovanja kod kuće.

## Historija

Koncept grupiranja učenika na centraliziranom mjestu za učenje postoji od klasične antike.  Formalne škole postoje barem od antičke Grčke (vidi Platonova akademija), starog Rima (vidi Obrazovanje u starom Rimu), drevne Indije (vidi Gurukul) i drevne Kine (vidi Historija obrazovanja u Kini). Bizantsko je carstvo imalo uspostavljen školski sustav koji je započeo na osnovnoj razini. Prema *Tradicijama i susretima*, osnivanje sustava osnovnog obrazovanja započelo je 425. godine nove ere i "...vojno osoblje obično je imalo barem osnovno obrazovanje...".  Ponekad učinkovita i često velika vladavina Carstva značila je da su obrazovani građani bili nužni. Iako je Bizant u procesu preživljavanja izgubio velik dio veličine i ekstravagancije rimske kulture, Carstvo je u svojim ratnim priručnicima naglašavalo učinkovitost. Bizantski obrazovni sustav nastavio se sve do propasti carstva 1453. godine.

U zapadnoj Europi tijekom ranog srednjeg vijeka osnovan je znatan broj katedralnih škola kako bi se podučavalo buduće svećenstvo i administratori, a najstarije još uvijek postojeće i kontinuirano katedralne škole bile su The King's School, Canterbury (osnovana 597. g.), King's School, Rochester (osnovana 604. g.), School of St. Peter's, York (osnovana 627. g.) i Thetford Grammar School (osnovana 631. g.).  Počevši od 5. stoljeća naše ere redovničke škole također su osnivane u cijeloj zapadnoj Europi, gdje su se predavali vjerski i svjetovni predmeti.

Islam je bila druga kultura koja je razvila školski sustav u modernom smislu te riječi. Akcenat je stavljen na znanje koje je zahtijevalo sustavan način poučavanja i širenja znanja te namjenski izgrađene strukture. Isprva su džamije kombinirale i vjerske rituale i aktivnosti učenja, ali do 9. stoljeća uvedena je medresa, škola koja je izgrađena neovisno od džamije, kao što je al-Qarawiyyin, osnovana 859. godine. Oni su također bili prvi koji su sustav medrese učinili javnim domenom pod nadzorom kalifa.

Pod Osmanlijama su gradovi Bursa i Edirne postali glavna središta učenja. Osmanski sustav Külliye, građevinskog kompleksa koji sadrži džamiju, bolnicu, medresu i javne kuhinje i blagovaonice, revolucionizirao je obrazovni sustav, budući da je učinio učenje dostupnim široj javnosti putem svojih besplatnih obroka, zdravstvene zaštite i ponekad besplatnog smještaja. 

U Europi, u 12. stoljeću nastaju prvi univerziteti. Tu je važan element bila skolastika, a akademici su se nazivali *schoolmen* ("školarcima").  Tijekom srednjeg vijeka i tijekom većeg dijela novog vijeka, glavna svrha škola (za razliku od sveučilišta) bila je podučavanje latinskog jezika. Tako je nastao termin *[[grammar school]]* (= gimnazija), koji se u Sjedinjenim Državama neformalno odnosi na osnovnu školu, ali u Ujedinjenom Kraljevstvu označuje školu koja odabire polaznike na temelju sposobnosti ili postignuća. Slijedom toga, školski se program postupno proširio tako da uključuje pismenost na narodnom jeziku kao i tehničke, umjetničke, znanstvene i praktične predmete. Obvezno pohađanje škole postalo je uobičajeno u dijelovima Europe tijekom 18. stoljeća. U Dansko-Norveškom Kraljevstvu i Norveškoj to je uvedeno već u razdoblju između 1739. i 1741. godine, s temeljnim ciljem da se poveća stupanj pismenost "običnih ljudi". Mnoge ranije javne škole u Sjedinjenim Državama i drugdje bile su jednosobne škole u kojima je jedan učitelj predavao sedam razreda dječaka i djevojčica u istoj učionici. Počevši od 1920-ih, jednosobne škole konsolidirane su u više učionica, a prijevoz sve više pružaju školski autobusi.

## Reference

## Povezano
*Školsko razvojno planiranje
*Školovanje kod kuće

## Literatura

* Dodge, B. (1962). ‘*Muslim Education in the Medieval Times*’, The Middle East Institute, Washington D.C.
* *Education as Enforcement: The Militarization and Corporatization of Schools*, edited by Kenneth J. Saltman and David A. Gabbard, RoutledgeFalmer 2003.review
* Makdisi, G. (1980). ‘*On the origin and development of the college in Islam and the West*’, in Islam and the Medieval West, ed. Khalil I. Semaan, State University of New York Press
* Nakosteen, M. (1964). ‘*History of Islamic origins of Western Education AD 800-1350*’, University of Colorado Press, Boulder, Colorado,
* Ribera, J. (1928). ‘*Disertaciones Y Opusculos*’, 2 vols. Madrid
* Spielhofer, Thomas, Tom Benton, Sandie Schagen. “A study of the effects of school size and single-sex education in English schools.” Research Papers in Education Jun. 2004:133 159, 27.
* Toppo, Greg. "High-tech school security is on the rise." USA Today 9 October 2006.
* *Traditions and Encounters*, by Jerry H. Bentley and Herb F. Ziegler