open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tulcea (okrug)

**Tulcea** čita se **Tulčeja** (rumunjski: *Județul Tulcea*, ruski i ukrajinski: *Тулча*) je jedan od 
41 rumunjskih okruga (județa / jedinica lokalne uprave) na jugoistoku Rumunjske uz obalu 
Crnog mora i Deltu Dunava.
## Geografija
Okrug Tulcea sa sjevera graniči sa Ukrajinom (Odeška oblast), a istočnu granicu mu formira rijeka 
Dunav i Crno more. Sa zapada graniči sa Okrugom Brăila, sa sjeverozapada sa Okrugom Galaţi i sa juga sa Okrugom Constanţa.

Okrug Tulcea je uglavnom ravničarski kraj osim zapada gdje se prostire najstariji rumunjski planinski masiv Măcin. 
Na ravničarskom jugoistoku uz obale Crnog mora leži jezero Razelm.

Okrug Tulcea ima površinu od 8,499 km² a po popisu stanovništva iz 2011. imao je 213,083 stanovnika, od toga 180,496 Rumunja, 10,342 Rusa i 3,423 Roma.

## Privreda i atrakcije
Administrativni centar je Tulcea, jedna od većih rumunjskih dunavskih luka, u čijoj se blizini dunavski rukavac *Tulcea* 
grana u dva rukavca *sv. Georgije* i *Sulinu*, ovaj posljednji je plovan i za prekooceanske brodove.

Industrija Tulceje i ostalih gradova okruga svodi se na konzerviranje riba i proizvodnju celuloze i papira iz 
trstike koja raste u velikim količinama po delti.
U okrugu se intenzivno iskapa barit i granit, a poznat je i po vinogradima na sjeverozapadu.

Delta Dunava je u posljednje vrijeme predmet brojnih naučnih istraživanja, zbog svoje jedinstvene flore i faune, 
tu rastu brojni lopoči i žive pelikani i evropske vidrice. To je pitoreskni kraj ribarskih sela od kojih su najpoznatija 
Gorgova, Mila i Victoria.

Grad - Chilia Veche izgrađen je na temeljima grčkog naselja iz 5. vijeka pne., a gradići Sulina i Mahmudia 
na temeljima rimskih. 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice okruga  
* ''Tulcea'' na portalu Encyclopædia Britannica
Galați (okrug)

**Galați** čita se **Galaci** (rumunjski: *Județul Galați*, ruski i ukrajinski: *Галац*) je jedan od 
41 rumunjskih okruga (județa / jedinica lokalne uprave) na jugoistoku Rumunjske.

## Geografija
Okrug Galați sa istoka graniči sa Moldavijom, sa zapada sa Okrugom Vranceom, sa sjevera sa Okrugom Vaslui i sa juga sa okruzima Brăila i Tulcea.

Okrug Galați je uglavnom ravničarski kraj, prošaran brežuljcima. Pored grada Galaţija leži najveće rumunjsku slatkovodno jezero Brateş.

Istočnu granicu okruga formira rijeka Prut, a zapadnu Siret, one obje teku prema jugoistoku.

Okrug Galați ima površinu od 4,466 km² a po popisu stanovništva iz 2011. imao je 536,167 stanovnika, od toga 482,932 Rumunja i 16,990 Roma, i zanemariv broj ostalih nacija.

## Privreda i atrakcije
Administrativni centar je Galaţi, jedna od većih rumunjskih dunavskih luka, u kom se nalazi najveće rumunjsko brodogradilište i univerzitet.

Industrija okruga, koncentrirana je u Galaţiju i Tecuci u kojim se proizvode strojevi, predmeti od željeza, tekstil i konzerve.
U Comeştiju i Ghidigenu se obrađuje drvo.

Okrug Galați je i ratarsko - stočarski kraj, poznat po uzgoju žitarica.

U Tecuci se nalazi poljoprivredna škola i muzej historije i nauke. Ostatci naselja iz 6. - 5. vijeka pne. i rimske utvrde leže kod sela Barboşi.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice okruga 
* ''Galați'' na portalu Encyclopædia Britannica
Venerin prijelaz

**Venerin prijelaz** ili **Venerin tranzit** prijelaz je Venere ispred Sunca i zakrivanje dijela njegova kruga. Ne događa se svaki put kad se Venera nađe između Zemlje i Sunca jer se ravnine gibanja Venere i Zemlje oko Sunca razlikuju za 3.4° pa je Venera najčešće iznad ili ispod Sunčeva diska. Pojavljuje se 4 puta u 243 godine i obično traje po nekoliko sati (prijelaz 2012. trajao je 6 sati i 40 minuta): između prve i druge pojave razmak je 8 godina (s nekoliko dana razlike) između druge i treće pojave razmak je 105.5 godina, između treće i četvrte opet 8 godina, a do novoga ciklusa treba čekati 121.5 godina.

Vrijeme Venerinog prijelaza 1631. predvidio je Johannes Kepler; njegove je proračune usavršio Jeremiah Horrocks, koji je prijelaz motrio 1639. metodom projekcije, što i danas prakticiraju amateri. Prijelazi nisu potpuno vidljivi s cijele Zemlje, tj. prijelaz Venere ne mogu vidjeti promatrači iz onih dijelova Zemlje na kojima je u vrijeme prijelaza noć. Venerin je prijelaz kroz povijest bivao popraćen velikom mobilizacijom znanstvenika i opreme te organizacijom ekspedicija i međunarodnih suradnji kako bi se promatrao iz različitih dijelova svijeta. Ruđer Bošković je za britanski *Royal Society* sudjelovao u organiziranju dviju takvih ekspedicija (Istanbul 1761. i Kalifornija 1769.). Venerini prijelazi poslužili su za određivanje Sunčeve paralakse, odnosno udaljenosti Zemlje od Sunca (prema metodi Edmonda Halleyja), zatim za procjenu Venerina promjera, a pri prijelazu 1761. Mihail Vasiljevič Lomonosov zapazio je Venerinu atmosferu.

Prije prvih preciznih kronometara, Venerin prijelaz promatrao se i radi određivanja mjesnoga meridijana (zemljopisne dužine). Tako je i ekspedicija Jamesa Cooka s pomoću promatranja Venerina prijelaza 1769. precizno odredila položaj Tahitija.

## Tranzit ili prijelaz

**Tranzit** (njemački *transit* 
Image:Venus Transit & Parallax.svg| Metoda mjerenja vremenskog trajanja Venerinog prijelaza kako bi se odredila Sunčeva paralaksa (Johann Franz Encke).
Image:1882 transit of venus.jpg| Venerin prijelaz iz 1882.
Image:20040608 Venus Transit.JPG| Venerin prijelaz 2004. viđen iz Izraela.
Image:NASA's SDO Satellite Captures First Image of 2012 Venus Transit (Full Disc).jpg| Venerin prijelaz 2012. (NASA).
Image:SDO's Ultra-high Definition View of 2012 Venus Transit (171 Angstrom Full Disc).jpg| Venerin prijelaz 2012. (NASA).


## Učestalost Venerinih prijelaza
Venerini prijelazi trenutačno javljaju se sami u lipnju i prosincu. Prijelazi se obično javljaju u paru, skoro istog nadnevka u razmaku od osam godina. To se događa zato što je vrijeme od osam zemaljskih godina skoro jednako vremenu od trinaest Venerinih godina pa su ta dva planeta u osam godina gotovo u istim položajima.

## Izvori
Ultraljubičasta astronomija

Termin **ultraljubičasta astronomija** () se generalno odnosi na opservacije elektromagnetne radijacije i ultraljubičastih talasa veličine između 10 i 320 nanometara.
Linije mere ultraljubičastog spektra koriste se za razaznavanje hemijske kompozicije, gustine i temperature međuzvezdanog medija, kao i temperature i kompozicije vrelih mladih zvezda. Ultraljubičasta posmatranja takođe omogućavaju potrebne informacije o evoluciji galaksija.

Ultraljubičasti svemir izgleda dosta drugačije od poznatih zvezda i galaksija koje su vidljive na svetlu.
Većina zvezda su zapravo relativno hladni objekti koji emituju većinu svoje elektromagnetne radijacije u vidokrugu bližih infracrvenih delova spektra.
Ultraljubičasta radijacija je prepoznatljiva kod vrelijih objekata, tipično u ranoj i kasnoj fazi njihove evolucije.
Ako bismo videli nebo u ultraljubičastom svetlu, većina zvezda bi izbledela. Videli bismo neke jako mlade masivne zvezde i neke veoma stare zvezde i galaksije, koje postaju sve toplije i proizvode sve veću energiju radijacije blizu svog rođenja ili smrti. Oblaci gasa i prašine bi blokirali naš vidokrug u mnogim pravcima dužinom Mlečnog puta.

Svemirski teleskop Habl i Daleki ultraljubičasti stetoskopski istražitelj su skorašnji veliki svemirski teleskopi koji vide daleke i bliže ultraljubičaste spektre neba.

## Ultraljubičasti svemirski teleskopi

*  - Daleko ultraljubičarti spektograf na Apolu 15 (april 1972)
*  + Evropska organizacija za istraživanje svemira - Tor-Delta 1A (135-286&nbsp;nm; 1972–74)
*  - Orbitalna astronomska opservatorija (#2:1968-73. #3:1972-81)
*  - Orion 1 i Orion 2 svemirske opservatorije (#1:1971; 200-380&nbsp;nm spektar; #2:1973; 200-300&nbsp;nm spektar)
*  +  - Astronomski satelit Holandije (150-330&nbsp;nm, 1974–76)
*  + Evropska svemirska agencija - Međunarodni ultraljubičasti istraživač (115-320&nbsp;nm spektar, 1978–96)
*  - Astron 1 (1983–89; 150-350&nbsp;nm)
*  - Glazar 1 i 2 na Miru (na Kvantu 1, 1987-2001)
*  - Ekstremni ultraljubičasti istraživač (7-76&nbsp;nm, 1992-2001)
*  - Daleki ultraljubičasti spektroskopski istraživač (90.5-119.5&nbsp;nm, 1999-2007)
*  + Evropska svemirska agencija - Ekstremni ultraljubičasti imidžing teleskop (na SOHO-u na 17.1, 19.5, 28.4, i 30.4&nbsp;nm)
*  - GALEKS (135-280&nbsp;nm, 2003-2013)
*  + Evropska svemirska agencija - Svemirski teleskop Habl (Habl STIS 1997-- 115–1030&nbsp;nm) (Habl VFC3 2009-- 200-1700&nbsp;nm)
*  - Svift misija praska gama-zraka (170–650&nbsp;nm spektar, 2004-- )
*  - Hopkins ultraljubičasti teleskop (leteo 1990. i 1995. godine)
*  - ROSAT (17-210eV) (30-6&nbsp;nm, 1990-1999)
*  - Astrosat (130-530&nbsp;nm, još uvek nije lansiran)

## Reference
Vrancea (okrug)

**Vrancea** čita se **Vranča** (rumunjski: *Județul Vrancea*, ruski i ukrajinski: *Вранча*) je jedan od 
41 rumunjskih okruga (județa / jedinica lokalne uprave) na istoku Rumunjske.
## Geografija
Okrug Vrancea sa istoka graniči sa okruzima Galaţi i Vaslui, sa zapada sa Okrugom Covasna, sa sjevera sa Okrugom Bacău, sa juga sa Okrugom Buzău i sa jugoistoka sa Okrugom Brăila.

Okrug Vrancea leži po obroncima Istočnih Karpata, najveći vodotok je rijeka Siret, sa svojim pritokama Zabala, Rimna i Trotuş. Siret formira istočnu granicu okruga.

Okrug Vrancea ima površinu od 4,857 km² a po popisu stanovništva iz 2011. imao je 340,310 stanovnika, od toga 308,390 Rumunja i 11,966 Roma, i zanemariv broj ostalih nacija. Administrativni centar okruga je grad Focşani.

## Privreda i atrakcije
Okrug Vrancea je i ratarsko - stočarski kraj, poznat po uzgoju žitarica i vinogradarstvu.

Centri vinogradarstva su Focşani, Odobeşti, Coteşti, Panciu i Iveşti.

Od industrije Okrug Vrancea ima veliku tvornicu kemikalija u Mărăşeşti i tvornicu građevinskog materijala u 
Doagi. Drvo se prerađuje u Focşaniju i Gugeşti. 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice okruga 
* ''Vrancea'' na portalu Encyclopædia Britannica
Zemljin Trojanac

**Zemljin Trojanac** (oznaka: 2010 TK7) je planetoid (asteroid) promjera oko 300 metara kruži oko Sunca u Lagrangeovoj točki L4 ispred Zemlje. Lagrangeove točke ili točke libracije, stabilne su točke u problemu interakcije triju tijela (npr. Sunce, planet i neka treća masa). Općenito, problem triju (i više) tijela nije moguće analitički riješiti. Postoji 5 takvih točaka, koje je odredio Lagrange. Tri od njih su na spojnici Sunce–planet: L1 između Sunca i planeta, L2 s one strane planeta, L3 s one strane Sunca. L4 i L5 nalaze se pod kutom od 60°, gledano sa Sunca, ispred i iza planeta na njegovoj stazi. Trojanci su planetoidi ili prirodni sateliti koji dijele putanju s planetom ili nekim većim satelitom i gibaju se ispred ili iza njega pod kutom od&nbsp;približno 60° (Trojanci i veće tijelo&nbsp;nalaze se u vrhovima istostraničnoga trokuta). Njihovo je gibanje stabilno. Položaj Trojanaca odgovara Lagrangeovim točkama stabilnosti L4 i L5 u Lagrangeovu rješenju problema triju tijela. Prvi otkriveni Trojanci bili su na Jupiterovoj putanji. Oni koji kruže oko Sunca ispred Jupitera nazvani su imenima osvajača Troje, a oni iza Jupitera imenima njezinih branitelja. Prvi je otkriven Ahilej, najveći je Hektor. Vrlo su tamni, malog albeda, a ima ih više stotina tisuća s promjerom većim od 1 km. Poznato je da Mars ima tri Trojanca, Neptun osam. Saturn ima nekoliko trojanskih satelita: npr. putanju s Tetijom dijele njezini Trojanci Telesta i Kalipsa, a s Dionom Helena i Polideuk.

## Trojanci

**Trojanci** su planetoidi ili prirodni sateliti koji dijele putanju s planetom ili nekim većim satelitom i gibaju se ispred ili iza njega pod kutom od približno 60° (Trojanci i veće tijelo nalaze se u vrhovima istostraničnoga trokuta). Njihovo je gibanje stabilno. Položaj Trojanaca odgovara Lagrangeovim točkama stabilnosti L4 i L5 u Lagrangeovu rješenju problema triju tijela (Joseph-Louis Lagrange). Prvi otkriveni Trojanci bili su na Jupiterovoj putanji. Oni koji kruže oko Sunca ispred Jupitera nazvani su imenima osvajača Troje, a oni iza Jupitera imenima njezinih branitelja. Prvi je otkriven Ahilej, najveći je Hektor. Vrlo su tamni, malog albeda, a ima ih više stotina tisuća s promjerom većim od 1 kilometar. Poznato je da Mars ima tri Trojanca, Neptun osam, a 2010. otkriven je i Zemljin Trojanac (2010 TK7), promjera oko 300 metara, koji kruži oko Sunca u Lagrangeovoj točki ispred Zemlje. Saturn ima nekoliko trojanskih satelita: npr. putanju s Tetijom dijele njezini Trojanci Telesta i Kalipsa, a s Dionom Helena i Polideuk. 

## Izvori
Zenitni teleskop

**Zenitni teleskop** je astrometrijski teleskop za vrlo točno mjerenje razlika zenitnih daljina zvijezda i određivanje zemljopisne širine. Jednostavno postavljanje u vertikalnoj ravnini dopušta korištenje zrcala velike mase. Koristio se za mjerenje kolebanja zemljopisnog pola, što su danas preuzela mnogo točnija radioastronomska mjerenja položaja kvazara. Veliki zenitni teleskop s udubljenom površinom rotirajuće žive kao zrcalom (promjera 6 metara i mase oko 3 tone) izgrađen je 2004. u Kanadi (70 km istočno od Vancouvera). Koristi se za astrofizička promatranja (mjerenje crvenoga pomaka galaktika i kvazara, te za otkrivanje dalekih supernova). 

## Zenitna daljina

Zenitna daljina (oznaka: *z*) je dio velike vertikalne kružnice, od zenita do mjesta na prividnoj nebeskoj sferi (nebesko tijelo), mjeren lučnom mjerom.  Koristi se u horizontskom koordinatnom sustavu uz azimut za izračunavanje položaja nebeskih tijela. Mjeri se tako da se od 90° odbije kutna visina tijela.

Kutna visina (oznaka: *h*) je kut u središtu nebeske sfere koji se nalazi u ravnini okomitoj na ravninu obzora. Zamislimo li da je polumjer nebeske sfere jedinični, tada se kutna visina može odrediti i kao duljina luka na sferi, jer je u tom slučaju duljina luka brojčano jednaka pripadnom središnjem kutu. Isti postupak provodi se pri određivanju drugih sfernih koordinata. Kutna visina *h* je pozitivna iznad obzora i kreće se od 0° do 90°, a negativna ispod obzora, kada se kreće od 0° do -90°. Umjesto kutne visine *h* može se koristiti zenitna daljina *z*:
:*z = 90° - h*

### Zenit
Zenit (prema arap. *as-samt*: smjer, put; hrv. *tjemenište*) je točka na prividnoj nebeskoj sferi, najviša iznad obzora (horizonta), kutna visina joj iznosi 90°. Određuje se s pomoću viska ili vodoravne plohe, tako što je smjer zenita okomit na vodoravnu plohu. Osim mjesnog ili zemljopisnog zenita određuje se i **geocentrički zenit**, koji se dobiva projekcijom pravca iz središta Zemlje kroz stajalište do nebeske sfere. 

Nasuprot zenitu je nadir. Nadir (prema arap. *naẓīr*) je točka na nebeskoj sferi najniža pod obzorom (horizontom), nasuprot (antipod) zenitu, kutne visine –90°. 

## Izvori

## Veze
* Astronomski instrumenti
Hristina Popović

***Hristina Popović*** (26. 3. 1982., Beograd, SR Srbija, - ) je srpska glumica. Cerka je balerine, koreografkinje i glumice Sonje Vukićević. Studirala je glumu na Akademiji umetnosti u Beogradu u klasi profesorke Mirjane Karanović i Univerzitetu Braća Karić, a prethodno je upisala nemački jezik na Filološkom fakultetu.

Prvu ulogu ostvarila je sa samo sedam godina u predstavi *[[Čekajući Godoa]]*, u kojoj je igrala zajedno sa Predragom Mikijem Manojlovićem, Žarkom Lauševićem, Slavkom Štimcem i Krivokapićem. Na filmu je debitovala 1991. godine u filmu *[[Noć u kući moje majke]]*, i od tada je glumila u filmovima *[[Dezerter (film, 1992)|Dezerter]]* (1992), *[[Tango je tužna misao koja se pleše]]* (1997), *Kordon* (2002), *[[Skoro sasvim obična priča]]* (2003), *[[Jug jugoistok]]* (2005), *[[Beli lavovi]]* (2011), *Oktobar*, *[[Parada (film, 2011)|Parada]]* (2011) i *[[Praktični vodič kroz Beograd sa pevanjem i plakanjem]]* (2011). Igrala je i u televizijskim serijama *[[Vratiće se rode]]* i *[[Ulica lipa]]*.

Za ulogu u *Paradi*, nagrađena je Zlatnom arenom za najbolju glumicu u filmu manje produkcije na Filmskom festivalu u Puli 2012.

Zajedno sa hrvatskim glumcem Bojanom Navojecom ima kćerku Luču, rođenu 5. januara 2012.

## Vanjske veze
* ''Hristina Popović'' na Internet Movie Databaseu
Burek (album)

**Burek** je deveti studijski album Dine Merlina iz 2004. godine.

## Lista pjesama

## Vanjske veze
*Službena web stranica Dine Merlina
Femdom

**Femdom** je seksualna praksa i društveni širi pojam. Skraćenica od engleskih dve reči: *female dominance*, u doslovnom prevodu znači ženska dominacija.

## Seksualna praksa
Doduše, iako je riječ posuđenica sa engleskog, pojam je vrlo star, poznat antičkim civilizacijama i prilično dobro dokumentiran. Alternativna riječ je latinizam ***dominatrix***, što ide u smislu «gospodarice». Ako je s jedne strane teško ocrtati historiju tog fenomena kao što je teško omeđiti osobine dominantnosti žene u društvu, seksualna praksa je vrlo poznata, tako belestrici kako i na primjer medicinskim i psihološkim studijima. Uglavnom ona se svodi na princip po kojem je spolni odnos jedna vrsta igre u kojoj igrači preokreću zadate uloge i/ili pravila igre. Stoga igrači vrlo ozbiljno postupaju prema igri.

Tvrdi se da historija *dominatrixe* seže do rituala božice Inanne (ili Ištar kako je bila poznata na akadskom), u drevnoj Mezopotamiji. Drevni klinasti tekstovi koji se sastoje od *Himni Inanni* citirani su kao primjeri  arhetipa moćne, seksualne žene koja pokazuje dominantno ponašanje i prisiljava bogove i ljude da joj se pokore. Arheologinja i povjesničarka Anne O. Nomis primjećuje da su Inannini rituali uključivali presvlačenje pripadnika kulta i rituale «prožete boli i ekstazom, dovodeći do inicijacije i putovanja promijenjene svijesti; kažnjavanjem, stenjanjem, ekstazom, žaljenjem i pjesmama, tako da su se učesnici iscrpljivali kroz plač i tugu.»

U Srednjem Vijeku pojavljuje se *Priča o Filidi i Aristotelu* (oko 1220.), izvorno prožeta srednjevjekovnim moralizmom, u kojoj se priča o nadmoćnoj ženi, kurtizani Phyllis, koja je zavela i ovladala muškim intelektom najvećeg filozofa. U priči, Phyllis prisiljava Aristotela da klekne na zemlju tako da bi ona jahala na njegovim leđima dok ga bičuje i verbalno ponižava.

## Društveni pojam
Femdom je inače termin koji se najčešće upotrebljava da opiše jednu vrstu seksualne orijentacije. Ovakve žene imaju tendenciju da u seksu budu dominantne, odnosno, da imaju potpunu vlast nad svojim partnerom. Femdom je usko povezan sa seksualnim nastranostima kao što su sadizam i mazohizam, te su dominantne žene vrlo često u neku ruku sadisti, dok su muškarci koje uzbuđuje ženska dominacija mazohisti.

Femdom inače može označavati i dominaciju žena u društvu, ali i jednu od feminističkih ideja prema kojoj bi društvom upravljale žene, dok bi muškarci bili skrajnuti, potčinjeni ili robovi.

## Galerija slika

Aristotle and Phyllis.jpg|Xilografija *Phyllis jaše Aristotela* (Hans Baldung, 1515)
Ostra femdom 1.jpg
Ostra femdom 7.jpg
Femdom whipping.jpg
Dominatrix pegging a transvestite wearing a latex BDSM outfit.jpg
Folsom Street Fair 2011 - Femdom.jpg
The Misforunes of Collette 1.jpg
House of Tears 3.jpg
Femdom Strappado.jpg
Femdom humiliation.jpg
Femdom bloody back.jpg
Ponyplay fetish.jpg


## Reference

## Bibliografija
Izgubljeni zavičaj

***Izgubljeni zavičaj*** je jugoslavensko/hrvatski dramski film iz 1980. koji je režirao Ante Babaja. Film je nastao slobodnom adaptacijom dvaju proznih djela Slobodana Novaka: kratkog romana *Izgubljeni zavičaj* te segmenta *Nekropola* iz romana *Izvanbrodski dnevnik*, koji je iskorišten kao okvir priče filma. Glavne uloge tumače Nereo Scaglia, Zvonimir Črnko, Miljenko Mužić i Neda Spasojević. Radnja se odvija oko jednog gospodina koji odlazi na otok radi sprovoda člana obitelji, ali iskapanja arheologa kraj groblja potiču kod njega uspomene te se prisjeti svojeg djetinjstva, kada je živio na imanju Kontese Valerije čijim je imanjem upravljao njegov otac. Sudjelovao je u berbi grožđa i ulovu riba, ali mu se s vremenom zgadilo kako se njegov otac podcjenjivački i nepravedno ponašao prema malim seljacima s jedne strane, a vrlo podložno prema Valeriji s druge.

Prema anketi 44 filmskih kritičara iz 1999. u kojoj se određivala lista 20 najboljih hrvatskih filmova, *Izgubljeni zavičaj* se našao na 13. mjestu.

## Glavne uloge
*Nereo Scaglia - Otac
*Zvonimir Črnko - Povratnik
*Miljenko Mužić - Mali
*Neda Spasojević - Mada
*Ines Fančović - Kontesa Valerija
*Ivo Gregurević - Tona
*Miodrag Krivokapić - Baja
*Marija Kohn - Stara Ines

## Kritike
Filmski leksikon navodi sljedeće o filmu:
:"Poetskoga filmskog izričaja i polagana ritma (karakterističnih za redatelja), *Izgubljeni zavičaj* više je misaono i čuvstveno djelo, nego film određenih događaja odnosno radnje, čemu pridonosi i Monteverdijeva glazba. Babaja se poigrava s prustovskim motivom sjećanja potaknutog sitnicom – zvukom sita kroz koje arheolozi pročišćavaju zemlju. Kroz takvo (metaforičko) sito prolazi i junak, pročišćavajući se od životnih nakupina, te se vraća u čisto djetinjstvo, a to je i najdojmljiviji dio filma, u kojemu redatelj izvrsno ocrtava aspekte mediteranskoga ruralnog života. Prigušenoj erotici (scena u čamcu) pridonosi i lirska Trbuljakova fotografija. Nešto slabiji je prikaz suvremenosti, iako je i tu film intelektualno izazovan (posebice kraj)."
## Izvori

## Vanjske veze
*''Izgubljeni zavičaj'' na Internet Movie Databaseu
Peta strana svijeta

***Peta strana svijeta*** je peti i posljednji studijski album grupe Merlin iz 1990. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton. Album je snimljen u septembru 1990. godine u studiju "BLAP" (Sarajevo) i "LISINSKI" (Zagreb).

## Lista pjesama

## Vanjske veze

*Službena web stranica Dine Merlina
Nešto lijepo treba da se desi

***Nešto lijepo treba da se desi*** je četvrti studijski album grupe Merlin iz 1989. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton. Pjesme su pripremane u studijima "Blap", "Vog", "Boris"i "Jaka". Album je snimljen u februaru 1989. godine u studiju 1 "RTV Sarajevo" i jedan je od najprodavanijih albuma svih vremena iz bivše Jugoslavije.

## Lista pjesama

## Vanjske veze

*Službena web stranica Dine Merlina
Merlin (album)

***Merlin*** je treći studijski album grupe Merlin iz 1987. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton. Album je snimljen u novembru 1987. godine u studiju "BLAP". Sve pjesme napisao je Dino Merlin izuzev refrena u pjesmi "Kad ti dođem,nesrećo" koji je napisao Toma Zdravković. Omot je rađen na osnovu ilustracije iz knjige "Tantra".

## Lista pjesama

## Vanjske veze

*Službena web stranica Dine Merlina
Teško meni sa tobom (a još teže bez tebe)

**Teško meni sa tobom, a još teže bez tebe** je drugi studijski album grupe Merlin iz 1986. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton. Album je snimljen u studiju "Blap", a miksan u Studiju 1 RTV Sarajevo. Sve pjesme je napisao Dino Merlin a album su producirali Brano Likić, Neno Jeleč i Vetko Šalaka.

## Lista pjesama

## Članovi
* Dino Merlin
* Džaf Saračević
* Mensur Lutkica
* Mili Milišić
* Tula Bjelanović

### Specijalni gosti albuma
* Damir Arslanagić
* Goran Bregović
* Igor Ivanović
* Mladen Vojičić - Tifa
* Saša Strunjaš
* Zlatan Čeha

## Reference

## Vanjske veze
*Službena web stranica Dine Merlina
*Album na Discogs-u
Kokuzna vremena

**Kokuzna vremena** je prvi studijski album sarajevske grupe Merlin. Izdat je 1985. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton. Sve pjesme je napisao, aranžirao i komponovao Dino Merlin. Sniman je u muzičkom studiju *Blap* a producirao ga je Brano Likić.

## Lista pjesama

## Članovi
* Edin Dervišhalidović
* Džaf Saračević
* Mensur Lutkica
* Mili Milišić
* Tula Bjelanović

## Reference

## Vanjske veze
*Službena web stranica Dine Merlina
Neda Spasojević

***Neda Spasojević*** (16.4. 1941., Beograd, Srbija, - 16.7. 1981., Beograd) bila je jugoslavenska/srpska glumica. Rođena u Beogradu. Njen otac je bio pozorišni i filmski glumac, Milorad Spasojević, a majka Jelena, pozorišna krojačica. Često je sa ocem putovala po raznim pozorištima.

Umrla je od raka, u Beogradu, sa samo 40 godina. Bila je udata za slikara Baneta Minića, sa kojim ima ćerku glumicu Isidoru Minić. Nagrada u Puli za debitansku ulogu u filmu *[[Vreme ljubavi]]*. Ostali poznatiji filmovi su joj *[[Kad budem mrtav i beo]]*, *[[Valter brani Sarajevo]]*, *[[Banović Strahinja (film)|Banović Strahinja]]* i *[[Izgubljeni zavičaj]]*.

## Vanjske veze
* ''Neda Spasojević'' na Internet Movie Databaseu
Moja bogda sna

***Moja bogda sna*** je šesti studijski album Dine Merlina iz 1993. godine u izdanju diskografske kuće "Nimfa Sound". Album je sniman u studiju RTVBIH, Oaza i JMS (Zagreb).

## Lista pjesama

## Vanjske veze

*Službena web stranica Dine Merlina
Fotografija (album)

***Fotografija*** je sedmi studijski album Dine Merlina iz 1995. godine u izdanju diskografske kuće "InTakt Records". Kompletan album je sniman u studiju InTakt Recordsa.

## Lista pjesama

## Vanjske veze

*Službena web stranica Dine Merlina
Louis Dominique Cartouche

**Louis Dominique Garthausen**, poznatiji pod nadimkom **Cartouche** (Pariz, 1693 - Pariz, 28. novembar 1721), bio je francuski kriminalac i drumski razbojnik koji je djelovao za vrijeme regentstva Philippea II od Orleansa, poznat po izuzetno drskim pljačkama i sposobnošću da izbjegava policiju. Nakon što je uhvaćen i osuđen na pogubljenje lomljenjem na kotaču, na samom stratištu je, ne tražeći nikakvu milost zauzvrat, izdao cjelokupnu mrežu saučesnika i jataka, uključujući i neke visoko pozicionirane službenike francuskog dvora. Kasnije je postao predmet popularnih balada i legendi o tome kako je plijen opljačkan od bogatih dijelio siromašnima.

Cartoucheov život je kasnije postao inspiracija brojnim francuskim književnicima  i umjetnicima, kao i podloga za igrane filmove, među kojima se ističe Cartouche iz 1962. godine, gdje je njegov lik tumačio Jean-Paul Belmondo.
Cartouche (film)

***Cartouche*** je francusko-italijanski pustolovni film snimljen 1962. godine u režiji Philippea de Broce. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Jean-Paul Belmondo, je Louis Dominique Bourguignon, mladić koji se priključi razbojničkoj bandi, ali ubrzo stvara novu i pod pseudonimom "Cartouche" postaje strah i trepet bogataša, ali i heroj za siromahe kojima dijeli dio svog plijena. Radnja prikazuje kako spasi lijepu Ciganku (čiji lik tumači Claudia Cardinale), koja se zaljubi u njega, ali čija će ljubav ostati tragično neuzvraćena. *Cartouche* je bio tek jedan od francuskih filmova posvećenih Cartoucheovom životu, ali se danas smatra najpopularnijim. Izuzetan komercijalni uspjeh je pomogao stvoriti zvijezdu od Claudije Cardinale, a Belmondo, koji je tada bio izgradio reputaciju u "ozbiljnim" dramama je pokazao kako se jednako dobro zna snalaziti kao akcijski junak, a što će mu obilježiti karijeru u sljedeće dvije decenije.

## Uloge
* Jean-Paul Belmondo - Louis-Dominique Bourguignon alias Cartouche
* Claudia Cardinale - Vénus
* Jess Hahn - La Douceur
* Marcel Dalio - Malichot
* Jean Rochefort - La Taupe
* Philippe Lemaire - Gaston de Ferrussac
* Noël Roquevert - narednik kod regrutacije
* Odile Versois - Isabelle de Ferrussac
* Jacques Charon - pukovnik
* Lucien Raimbourg - maršal
* Jacques Balutin - Capucine, redovnik
* Pierre Repp - Markiz od Griffea
* Jacques Hilling - vlasnik hotela
* Paul Préboist - žandar
* René Marlic - Petit Oncle, vlasnik prenoćišta

## Reference

## Vanjske veze
*
Salvatore Giuliano

**Salvatore Giuliano** (16. novembar 1922 &ndash; 5. jul 1950) bio je sicilijanski kriminalac koji je djelovao pred kraj i u prvim godinama Drugog svjetskog rata i postao slavan zbog reputacije "sicilijanskog Robina Hooda", odnosno romantičnog imidža posljednjeg velikog odmetničkog vođe u historiji Evrope. 

Karijeru je započeo nedugo nakon savezničke invazije Sicilije, koja je izazvala politički kaos na otoku, naglo osiromašenje stanovništva kao i obnovu aktivnosti mafije sa kojom će Giuliano do kraja života imati složen i ambivalentni odnos. Kao mladi trgovac se u novembru 1943. posvađao s nekoliko korumpiranih policajaca koji su mu pokušali iznuditi novac, te jednog od njih ubio i odmetnuo se u planine. Tamo je brzo stekao veliki broj sljedbenika, a kasnije i široku mrežu jataka, a što se dijelom tumačilo njegovim karizmatskim izgledom, ali i sklonošću da pljačka samo bogate, a siromašnima daje dio plijena. Nedugo iza rata Giuliano je neko vrijeme koketirao sa separatističkom strankom Movimento Indipendentista Siciliano (Pokret za nezavisnost Sicilije) te je stekao čin pukovnika u njenim paravojnim formacijama. Reputaciju mu je, međutim, ozbiljno narušio masakr kod Portella della Ginestre 1947. godine prilikom koga su članovi njegove bande ubili nekoliko učesnika lokalne prvomajske proslave, navodno za račun lokalnih desničarskih političara. Tri godine kasnije Giuliana je mučki ubio njegov najbolji prijatelj i pomoćnik Aspanu Pisciotta koji se nedugo potom predao policiji prije nego što će nekoliko  godina kasnije sam postati žrtvom nikada razjašnjenog trovanja.

Zbog okolnosti u kojima je umro, Giuliano je postao predmetom brojnih urbanih legendi i teorija zavjere, koje ga obično vezuju uz vodeće ličnosti iz ranih dana Prve republike. Ostavio je značajan trag i na italijansku popularnu kulturu. Godine 1962. je italijanski režiser Francesco Rossi o njemu snimio film *[[Salvatore Giuliano (film)|Salvatore Giuliano]]*. Godine 1984. je američki književnik Mario Puzo o njemu napisao roman pod naslovom *[[The Sicilian]]*, koji je 1987. poslužio kao podloga za istoimeni film gdje je njegov lik tumačio Christopher Lambert.

## Vanjske veze
*Blog di Giuseppe Casarrubea   
* The Life and Times of the Sicilian Robin Hood-Crime Library 
* The Giuliano Project
Ivan Dečak

**Ivan Dečak** (Virovitica, 1979.), hrvatski je pjevač i vokal grupe Vatra.

## Biografija
Ivan Dečak rođen je u Virovitici 1979. godine, gdje je pohađao glazbenu školu i gimnaziju. 1999. godine osniva sastav "Vatra" te kontinuirano gradi ozbiljnu glazbenu karijeru. Krajem 1999. godine seli se u Zagreb, gdje živi i danas. Ima kćer Ditu sa suprugom Ninom. 2015. godine postao je mentor u reality showu HRT-a, "Voice - Najljepši glas Hrvatske".

## Izvori
Bacău (okrug)

**Bacău** čita se **Bakau** (rumunjski: *Județul Bacău* je jedan od 41 rumunjskih okruga (județa / jedinica 
lokalne uprave) na istoku Rumunjske.
## Geografija
Okrug Bacău graniči sa Okrugom Vaslui na istoku, sa okruzima Harghita i Covasna sa zapada, sa Okrugom Neamţ sa sjevera i sa Okrugom Vrancea sa 
juga.

Okrug Bacău leži po obroncima Istočnih Karpata, najveći vodotok je rijeka Siret, sa svojim pritokama, koja oplakuje jugoistok okruga.

Okrug Bacău ima površinu od 6,606 km² a po popisu stanovništva iz 2011. imao je 616,168 stanovnika, od toga 558,507 Rumunja, 15,284 Roma i 4,208 Mađara.

## Privreda i atrakcije
Administrativni centar je grad Bacău, snažni industrijski centar u kom se proizvode; vojni avioni, tekstil i proizvodi od metala i drva.

Sjeverno od grada Bacău, podignuto je nekoliko hidroelektrana na rijeci Bistriţi.

Grad Onesti u dolini Trotuş, od 1955. građen je kao industrijski centar, tako da danas ima rafineriju nafte, tvornicu kemikalija i sintetičkih guma. Centri drvne industrije su Comăneşti i Agăş.
Nafta se crpi kod Molineştija, Zemeşa, Solonţa i Lucăceştija, rudnici ugljena nalaze se pored Comăneştia i Asăua, a sol se iskapa 
pored Târgu Ocna.
 
Teritorij Okruga Bacău bio je tokom svoje historije dio feudalne Kneževine Moldavije. 
Selo Borzeşti je rodno mjesto vojvode Stefana Velikog, koji je 1503. objavio nezavisnost Kneževine Moldavije od Osmanlija, koja istina nije dugo potrajala.

Pokrajinski muzej iz Bacăua ima veliku zbirku neolitičkih idola i dačke keramike i kovanica iz
čitavog okruga. 
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice okruga 
* ''Bacău'' na portalu Encyclopædia Britannica
Genovski zaljev

**Genovski zaljev** ili **Đenovski zaljev** (talijanski: *Golfo di Genova*) je veliki duboki zaljev na zapadu Italije, sjeverni dio Ligurskog mora.

## Geografija
Genovski zaljev dug je nekih 145 km, od grada Imperia na zapadu, do La Spezie na istoku. Genovski zaljev je dio Talijanske rivijere, kraja poznatog po blagim zimama i bujnoj suptropskoj vegetaciji. Pored Genove po kojoj je dobio ime, i koja je najveća luka i grad u zaljevu, ostali veći gradovi u zaljevu su Savona, Rapallo, Sestri Levante i La Spezia.

U zaljev utječu brojne rijeke, a najveće su Magra, Roia, Centa i Argentina. Unutar Genovskog zaljeva ima puno manjih zaljeva i uvala, od kojih su najveće La Spezia i Rapallo. Zaljev La Spezia, najdublja talijanska luka, baza je Talijanske ratne mornarice od sredine 19. vijeka.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Gulf of Genoa'' na portalu Encyclopædia Britannica
Predstavnička demokratija

**Predstavnička demokratija**, također **posredna**, **inidrektna** ili, ređe, **parlamentarna demokratija**, je naziv za društveno-političko uređenje demokratskog tipa u kojoj vlast nastaje temeljem izbora na kojima građani biraju svoje predstavnike - inokosne predstavnike izvršne i/li sudske, odnosno članove predstavničkih tela (skupština, parlament) kao zakonodavne vlasti - a koji potom donose odluke u njihovo ime.

U svetu postoje različiti oblici predstavničke demokratije koji variraju oko toga da li je šef države nasledniomonarh ili izabrani predsednik, odnosno da li je izvršna vlast podređena parlamentu (kao u parlamentarnom sistemu, odnosno postoji jasna deoba vlasti (kao u kongresnim republikama poput SAD).

Predstavnička demokratija se navodi kao alternativa, odnosno kao suprotnost konceptu neposredne demokratije, iako u pojedinim državama oba sistema mogu koegzistirati kroz različite oblike referenduma.

## Kritika predstavničke demokratije

Pobornici direktne demokratije smatraju da se reč demokratija danas svela na *"pravo ljudi da izaberu svoju vladu"* (Prizma rečnik) i da se ovo shvatanje demokratije manifestuje kroz *“izborne cirkuse“* koji se konstantno iznova javljaju i u kojima postaje sve teže ubediti ljude da u njima učestvuju.

Oni dalje smatraju da je parlamentarna demokratija “lutkarska predstava” koja daje sredstva i moć eliti i "profesionalnim političarima", a oduzima od naroda. Izbori, i ostali *"momenti demokratskog učešća"*, nisu ništa drugo do deo folklora koji daje parlamentarnom kapitalizmu legitiman izgled.

*“Trebalo bi stati na put smešnoj ideji, koju propagiraju šefovi, da smo mi došli na ovaj svet da bismo se međusobno takmičili. Vrata ka pravednijem svetu se otvaraju onog momenta kada se odbace nejednakost i nadmetanje (pre svega tržišno), a ravnopravnost i saradnja postanu vodeći principi u našim životima.”*

## Vanjske veze

*
Masakr kod Portella della Ginestre

**Masakr kod Portella della Ginestre** () je incident koji se zbio 1. maja 1947. na Siciliji, na teritoriju općine Piana degli Albanesi, kada je na učesnike tradicionalne prvomajske povorke otvorena vatra iz teških mitraljeza. Od metaka i u metežu koji je nastao je poginulo 11, a ranjeno 27 osoba. Italijanske vlasti su nekoliko godina sudskom presudom kao počinitelja naveli pripadnike razbojničke bande Salvatorea Giuliana, mada se sam Giuliano od zločina nastojao ograditi, a nikada nije službeno utvrđen jasan motiv za taj čin. Taj je događaj predstavljao prvi veći slučaj političkog nasilja u Italiji poslije Drugog svjetskog rata te je postao predmetom brojnih teorija zavjere i špekulacija među historičarima. Obično se smatra da je napad izvršen u kontekstu kampanje za prve izbore u poratnoj Italiji, odnosno kako bi se zastrašili pristaše ljevičarskih stranaka (uključujući komuniste), koji su nedugo prije na lokalnim izborima u Siciliji doživjeli neočekivani uspjeh. Kao naručitelji i nalogodavci se najčešće navode sicilijanska mafija, američka vlada i njene obavještajne službe (OSS), odnosno bogati veleposjednici i desničarski političari. Napad je, usprkos zgražanja u italijanskoj javnosti, postigao svoju navodnu svrhu - u Italiji, kao i na samoj Siciliji je sljedeće godine pobijedila desničarska Demokršćanska stranka koja će uspostaviti režim Prve republike i vladati četiri i po vijeka. Sam Giuliano, kome je događaj trajno načeo dotadašnju reputaciju narodnog junaka, je nekoliko godina kasnije ubijen, a ista sudbina je potom snašla i njegovog pomoćnika Gasparea Pisciottu, te je tako tajna o motivima i naručiteljima sa njima otišla u grob.

Masakr je godine 1962. rekonstruiran u filmu *[[Salvatore Giuliano (film)|Salvatorea Giuliano]]* Francesca Rossija. Također se prikazuje u filmu *[[The Sicilian (film)|The Sicilian]]* iz 1987. godine, ekranizaciji istoimenog romana Marija Puza, gdje se sugerira da je Giuliano htio samo zastrašiti, a ne ubijati ljude. Godine 2009. je prikazan i u italijanskom filmu *[[Baarìa (film)|Baaria]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* 1 maggio 1947, ore dieci: l’eccidio , La Sicilia, May 1, 2005
* Portella della Ginestra , La storia siamo noi (Rai Educational).
Oči (galaksije)

**NGC 4435** (također poznat kao **Arp 120**, **IRAS 12251+1321**, **MCG 2-32-64**, **PGC 40898** i **UGC 7575**) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 37 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 3,00 (32 hiljade sg) a najmanji 2,2 ugaonih minuta (24 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. aprila 1784. godine.

## Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.

## Povezano
* Novi opći katalog
* Spisak NGC objekata
* Spisak galaksija

## Napomene
*  Prividna magnituda od 10,8 – Apsolutna magnituda: *M = m - 5 ((log<sub>10</sub> D<sub>L</sub>) - 1)*, gdje je *m=10,8* i *D<sub>L</sub>=11,3 * 10<sup>6</sup>*.
*  3,00 ugaonih minuta – *S = A * D * 0,000291 * P*, gdje je *A=3,00*, *D=11,3* i *P = 3,2616*.
*  Bazirano na euklidsku udaljenost.
## Reference




## Literatura
*  
*  
*  
  
## Vanjske veze
### NGC 4435

*  NGC 4435 na Aladin pregledaču
### NGC katalog
*  Interaktivni NGC Online Katalog
*  Astronomska baza podataka SIMBAD
*  NGC katalog na Messier45.com 
*  NGC/IC projekt 
*  NGC2000 na NASA sajtu 
*  NGC na ''The Night Sky Atlas'' sajtu