Crkva Hora

**Crkva Krista Spasitelja u polju** ili **crkva Hora** (grčki: ἡ Ἐκκλησία του Ἅγιου Σωτῆρος ἐν τῃ Χώρᾳ ili Μονή της Χώρας, "crkva Krista Spasitelja u polju" ili "manastir Chora"; turski: *Kariye Camii ili Kariye Kilisesi*, "džamija Hora" ili "crkva Hora") se smatra jednom od najljepših primjera bizantskih crkvi, najviše zbog prelijepih freski i mozaika u njezinoj unutrašnjosti. Crkva se nalazi u Istanbulskoj četvrti Edirnekapi ("Vrata prema Edirneu") koja se nalazi u zapadnom dijelu općine (*belediye*) Fatih. Crkvu su u 16. stoljeću Osmanski Turci pretvorili u džamiju, a 1948. godine je sekularizirana i pretvorena u muzej. Danas je, uz Aja Sofiju i Cisternu Baziliku, jedna od najposjećenijih bizantskih atrakcija u Istanbulu.

## Historija
Ime joj potječe od njezine lokacije, naime *Chora* ("u polju") je označavalo kako se radi o crkvi koja je bila izvan zidina Konstantinopola, južno od "Zlatnog roga". Izvorna crkva je podignuta u ranom 5. stoljeću, izvan Konstantinovih zidina, no izgradnjom Teodozijevih zidina (413.-414.) crkva se našla unutar gradskih zidina.

Današnji izgled crkva je dobila za dinastije Paleologa od 1077.-1081. godine, kada je Marija Dukaina, punica cara Aleksija I. Komnena, obnovila crkvu u tada popularnom locrtu upisanog grčkog križa. Nakon potresa obnovio ju je kraljević Izak Komnen, Aleksijev treći sin, no dovršena je tek dva stoljeća kasnije (1315.-21.), za vladavine ministra Teodora Metohita, kada su završene njezine impresivne freske i mozaici.

Za vrijeme posljednje Osmanske opsade Konstantinopola 1453. godine, njezina ikona *Gospa od Odigitrije* ("Ona koja pokazuje put") je iznošena kako bi pomogla braniteljima grada Oko pola stoljeća kasnije, veliki vezir Atik Ali Paša je naredio njezino pretvaranje u džamiju za što su njezine freske i mozaici prekrivene slojem gipsa.

God. 1948., nakon što je proglašena Muzejom Hora (*Kariye Müzesi*), Thomas Whittemore i Paul A. Underwood s Američkog bizantskog instituta u Dumbarton Oaksu su pokrenuli njezinu obnovu.

## Odlike

Iako nije velika poput drugih slavnih bizantskih crkava u Istanbulu (tek 742.5 m²), ona zasjenjuje ostale ljepotom svojih dekoracija. Crkva je podijeljena u tri glavna područja:
* Ulazna dvorana *([[narteks]])* koji je podijeljen u dva hodnika, koji slijede jedan za drugim (oba duga 4 m), na čijim zidovima se mozaici s prizorima Isusova života (*egzonarteks* ili vanjski narteks) i prizori iz Gospina života i života svetaca (*ezonarteks* ili unutarnji narteks).
* Glavni brod *([[naos]])* ima veliku kupolu promjera 7.7 m na sredini i dvije manje iznad skromnih apsida. U njima su najraskošniji mozaici s najvažnijim likovima.
* Bočne vanjske kapele *([[paraklezij]])* od kojih je desna veća i služila je kao mauzolej carske obitelji. Ona ima drugu po veličini kupolu u crkvi (promjera 4.5 m), i potpuno je oslikana freskama.

## Reference

* Robert Ousterhout, *The Art of the Kariye Camii*, 2002., London-Istanbul: Scala. . 
* Paul A. Underwood, *Third Preliminary Report on the Restoration of the Frescoes in the Kariye Camii at Istanbul*, 1958., Harvard University Press ASIN B000IBCESM
* Semavi Eyice, *Kariye Mosque Church of Chora Monastery*, 1997., Net Turistik Yayinlar A.S.  (tur.)

## Vanjske veze

* Restauracija Crkve Hora  na stranicama Sveušilišta Columbia. Posjećeno 27. veljače 2011. 
* Fotografije s pojašnjenjima