open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alonso de Ojeda

**Alonso de Ojeda** (Cuenca, oko 1466.- Santo Domingo, 1516.), bio je španjolski konkvistador i istraživač.

Na svojim putovanjima oplovio je obale Gvajane, Venecuele, Trinidada, Tobaga, Curaçaa, Arube i Kolumbije.

## Biografija

Još kao mladić prijavio se u vojsku koja se borila da zauzme Emirat Granada. Nakon tog je zahvaljujući prijateljstvu sa utjecajnim biskupom Juanom Rodríguezom Fonsecom, dobio priliku da krene na Kolumbovo drugo putovanje u Novi svijet 1493.

Kad su stigli do Hispaniole, admiral ga je zadužio da istraži otok i naročito regiju Cibao, za koju je čuo da tamošnji Indijanci imaju puno zlata. 
Ojeda se proslavio u toj misiji kad je zarobio na prevaru njihovog caciqua i donio bogat plijen.

Po povratku u Španjolsku 1497. zaželio je da krene u Novi Svijet za svoj račun, sa vlastitom ekspedicijom, da tako razbije tako monopol porodice Kolumbo.
Zahvaljujući vezama svog moćnog pokrovitelja, skupio je novac i dozvole od dvora i organizirao ekspediciju zajedno sa kartografom Juanom de la Cosom i pomorcem Amérigom Vespucciem.

Njihova flota krenula je iz El Puerta de Santa María 18. marta 1498. istražiti nepoznate obale Novog svijeta. 
Na tom su putovanju oplovili obale Venecuele, sve do Gvajane, Trinidada, Tobaga, Curaçaa, Arube i Kolumbije.
Usput su tragali za zlatom, gdje je Ojeda ponovno pokazao lukavost koristići (mučeći) Indijance da mu otkriju gdje kriju svoje blago.

Radi uspjeha misije i donešenog blaga - 1501. dobio je čast da bude prvi guverner nove kolonije Parie. Tu priliku nije uspio iskoristiti zbog tužbi drugih konkvistadora da se kretao po teritorijima koje su dodjeljene njima, i najteže da nije donio svu petinu koja pripada kralju, već je dio zadržao za sebe.
Za to je suđen 1503. ali se dvor pokazao vrlo popustljiv, zadovoljan donešenom petinom, pa je sljedeće godine oslobođen svih optužbi.

Nakon tog je 1507. postavljen za guvernera Nove Andaluzije, kolonije između Zaljeva Urabá do rta Vela na Poluotoku Guajira, na sjeveru današnje Kolumbije. Ojeda se brzo spremio za novu ekspediciju, da zauzme svoju koloniju. Kad je doplovio shvatio je da život u toj novoj koloniji neće biti lak, jer je nastanjena vrlo ratobornim Karibima. Ojeda je zbog tog 1509. podigao utvrdu - **San Sebastián**  (kod današnjeg Necoclía). 
Ni ona mu nije pomogla jer su u borbama sa Karibima deseci njegovih drugova pobijeni, a i on sam je ranjen u nogu otrovnom strijelom. 
Nakon brojnih nevolja i napustio je svoje drugove i sa Franciscom Pizarrom se uspio dokopati Santo Dominga.

Njegova utvrda  San Sebastián prva na  južnoameričkom kontinentu, napuštena je 1510. i kasnije spaljena.

On se više nije nikad vratio u svoju koloniju, već je ostao živjeti u samostanu u Santo Domingu, kao pokajnik i siromah u kom je i umro.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Alonso de Ojeda'' (na portalu Real Academia de la Historia)
Demokratura

U savremenom političkom žargonu, **demokratura** je državni sustav koji naizgled poštuje sve demokratske procedure i/ili predstavlja se kao demokratska republika, dok u stvari ispunjava osobine autoritarnog režima pa čak u nekim slučajevima graniči sa diktaturom ili totalitarizmom.

## Osobine
Izraz je 1987. skovao urugvajski pisac i novinar Eduardo Galeano kako bi opisao koegzistenciju demokratskih i autoritarnih elemenata unutar modela koji bismo mogli definirati kao «***ustavna diktatura***». Danas se termin opširno koristi u publicistici, među akademicima, politolozima i geopolitičarima, a popularizirao ga je (i skovao) književnik Predrag Matvejević isto opisujući neke skorašnje oblike iskrivljenog spajanja demokracije i diktature.

Odnosi se prvenstveno na vladavine u nekim postkomunističkim zemljama, gdje su se tokom 1990-ih u obliku demokracije nastavila neka ograničenja sloboda tipična za diktature. Pak, postoji nekoliko slučajeva demokratura na Zapadu ili u drugim državama izvan Europe u kojima se problematika ne svodi izravno na komunizam.Jedna (neiscrpna) lista nekih od zemalja koje su prošle kroz manje-više duge faze demokrature:
* Republika Italija pod vladom Silvija Berlusconija;
* Ruska Federacija pod vladom Vladimira Putina;
* Republika Mađarska pod vladom Viktora Orbána;
* Federativna republika Brazil pod vladom Jaira Bolsonara;
* Demokratska narodna republika Alžir pod vladom Abdelaziza Bouteflike;
* Republika Bjelorusija pod vladom Aleksandra Lukašenka;
* Republika Kazahstan pod vladom Nursultana Nazarbajeva;
* Republika Turkmenistan pod vladom Saparmurata Nijazova;
* Republika Paragvaj pod vladama partida Colorada;
* Kolumbija poslije 1991.;
* Republika Turska pod vladom Recep Erdoğana.
Iako se odnosi na poslijeberlinsko doba, pojam zapravo zadire u neka duboka pitanja demokratskog i republičkog sustava. Demokracija se naime veže sa urođenom bolešću pluralističkih sustava vlasti, odnosno sa sklonošću nekih interesnih grupa da iznutra manipuliraju državnim sustavom i da radikalno izmjene njegovu prirodu, a da istovremeno suštinske strukture sa kojima su došli na vlast ostanu gotovo netaknute. Klasičan primjer ovog fenomena u suvremenoj historiji je činjenica da je u Njemačkoj teško zahvaćenoj krizom Adolf Hitler došao na vlast sa redovitim izborima održanim 5. marta 1933. i pobijedio sa 43,9% glasova.

Kod takozvanih *demokratura* radi se tipično o demokratskim republikama sa parlamentom, ustavom, sa nekim vidom povelje o ljudskim pravima i sa regularnom podjelom vlasti, ali koje zapravo koncentriraju svu moć oko jedne osobe, nerijetko najbogatijeg čovjeka u zemlji koji vodi državni aparat pomoć uskog kruga pristalica (ili *[[Oligarhija|oligarha]]*). U slučaju neposluha ti se *oligarsi* brzo isključuju iz vladajuće stranke i smjenjuju sa državnih pozicija, te postoji primjera gdje su nepoželjni uklonjeni putem sudskih postupaka ili nasilja. Među općim konstantama demokrature bilježe se snažna populistička vuča te temeljito i ​​svestrano upravljanje medijima.

## Napomene

## Reference

## Bibliografija

*  
*
Bjarki Már Elísson

**Bjarki Már Elísson** (Reykjavík, 16. svibnja 1990.), islandski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog krila. Karijeru je započeo na Islandu, ali je većinu aktivne karijere proveo igrajući u Njemačkoj; od 2022. godine član je mađarskog Veszpréma. Za reprezentaciju Islanda debitirao je 2012. godine, međutim tek je kasnije postao standardni prvotimac i jedan od najefikasnijih strijelaca u reprezentaciji.
Rui Silva (rukometaš)

**Rui Sousa Martins Silva** (; Guimarães, 28. travnja 1993.), portugalski rukometaš i reprezentativni kapetan koji igra na poziciji srednjeg vanjskog kao razigravač. Cijelu profesionalnu karijeru proveo je u Portugalu, a od 2015. godine član je Porta. Za reprezentaciju Portugala nastupa od mlađih uzrasta, a sa seniorskom je reprezentacijom nastupio na nekoliko međunarodnih natjecanja, počevši od Eura 2022. godine.
Thiagus dos Santos

**Thiagus Petrus Gonçalves dos Santos** (Juiz de Fora, 25. siječnja 1989.), brazilski rukometaš i aktualni reprezentativni kapetan, koji igra na poziciji lijevog vanjskog. Trenutno je član Barcelone, odakle je 2018. godine prešao iz mađarskog SC Pick Szegeda. Dugogodišnji je član reprezentacije Brazila, s kojom je osvajao niz odličja na kontinentalnim turnirima, a nastupio je i na Olimpijskim igrama.
Gerasim III Carigradski

**Gerasim III** (grč. Γεράσιμος Γ΄) bio je ekumenski patrijarh u Carigradu od 1794. do 1797. godine.

## Život
Rođen je na Kipru početkom 18. veka. Dana 28. februara 1762. godine izabran je za episkopa mitropolita u Vizama, a 1767. godine patrijarh Samuel Hantzeres ga je imenovao za upravnika Patrijaršijske akademije. U februaru 1783. izabran je za mitropolita nikomedijskog (İzmit) i tu je ostao do decembra 1790. godine, kada je se vratio bivši mitropolit Meletije. U martu 1791. godine izabran je za mitropolita Derkona (Santo Stefano), a 3. marta 1794. godine izabran je za vaseljenskog patrijarha, naslijedivši Neofita VII. Za vreme svog patriarhovanja uredio je mnoga crkvena pitanja. Jedna od tih bilo je postavljanje starosne granice za sveštenstvo 1795. godine, zabrana hirotonije đakona mlađih od dvadesetpet godina i prezvitera mlađih od trideset godina. Svojim patrijaršijskim pečatom potvrdio je pripadnost Alepske mitropolije Antiohijskoj patrijaršiji.

Dana 19. aprila 1797. dao je ostavku i povukao se u Tarabiyu, gdje je nešto kasnije umro.

## Povezano
* Carigradska patrijaršija
* Vaseljenski patrijarh Carigrada
* Spisak vaseljenskih patrijarha
Envigado

**Envigado** je općina od 242,197 stanovnika i grad od 215,766 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioqua.

Envigado je dio metropolitanskog Medellína, aglomeracije od preko 3,5 miliona stanovnika.

## Geografija

Envigado se prostire u dolini Aburrá, između planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen desetak km južno od centra grada Medellína.

## Historija
Grad osnovan 1775. danas je jedno od predgrađa Medellína.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Envigado''
Murindó

**Murindó** je općina od 5,234 stanovnika i grad od 1,760 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

## Geografija
Murindó je luka na rijeci Atrato, udaljena 310 km od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija
Murindó je osnovan 1835., da bude luka Medellína.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Murindó'' (Službene stranice grada)
Nechí

**Nechí** je općina od 27,354 stanovnika i grad od 13,174 stan. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Nechí se nalazi na ušću rijeke Nechí u Caucu, udaljen 357 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija
Nechí je osnovan 1636., kao luka na Rijeci Cauci.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Nechí Antioquia'' (Službene stranice grada)
Nechí (rijeka)

**Nechí** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 252 km, desna pritoka riijeke Cauce.

## Hidrologija
Nechí izvire u planinama Kolumbijskih Centralnih Kordiljera, kod sela Llanos de Cuivá, na nadmorskoj visini od 2,730 metara, jugozapadno od grada Yarumala.

Od izvora teče prema sjeveroistoku, preko gradova Zaragoza i El Bagre do ušća u Caucu kod grada Nechí.

Porječje rijeke prostire se na površini od 14,500 km² po Departmanu Antioquia. 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Nechí River''
Jerez de los Caballeros

**Jerez de los Caballeros** je općina od 9,196 i grad od 8,157 stanovnika na jugozapadu Španjolske u Provinciji Badajoz.

## Geografija

Viteški Jerez (prevedeno sa španjolskog) udaljen je 75 km južno od svog administrativnog centra Badajoza, i 143&nbsp;km od Seville.

## Historija

Kad je točno nastao ni danas se nezna, ali se zna da su ga Feničani zvali *Ceret*.
Za rimskih vremena bio je znan kao *Jerez* ili *Ceariana* i pretpostavlja se da je bio veći grad, po iskopanim ostatcima.

Nakon poraza vizigotske vojske u Bitci kod Guadaletea 711., započelo je Muslimanska invazija Hispanije pa je i Jerez postao dio Al-Andalusa pod imenom *Xerixa* (Xeris).
Za rekonkviste na Ekstremaduru, vojska leonskog kralja Alfonsa IX - 1230. zauzela je *Villu de Seres* i dala Templarima, koji su svojim građevinama ostavili velik trag na mjesto.

Nakon ukidanja Templarskog viteškog reda postao je krunska domena, koju je kralj Enrique II
darovao Viteškom redu Santiago. Za njihove vladavine grad je dobio i današnji sufiks - viteški i današnji izgled.
Car Karlo V ga je 1525. obdario brojnim privilegijama i dao mu titulu - *Vrlo plemenitog i vrlo odanog grada*.

Grad je 1966. proglašen Nacionalnim spomenikom od historijskog i umjetničkog značaja.

## Poznati sugrađani

* Vasco Núñez de Balboa (1475.- 1519.), konkvistador i istraživač.

## Reference
 
## Vanjske veze

* [https://jerezcaballeros.es/ *Jerez de los Caballeros* (službene stranice)}
Copacabana (Antioquia)

**Copacabana** je općina od 81,820 stanovnika i grad od 62,343 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioqua.

Copacabana je dio metropolitanskog Medellína, aglomeracije od preko 3,5 miliona stanovnika.

## Geografija

Copacabana se prostire u dolini Rijeke Medeliin- Aburrá, stisnut planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera. Od centra grada Medellína udaljen je šesnaestak km sjeveroistočno.

## Historija
Grad osnovan 1659. danas je predgrađe Medellína.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Copacabana'' 

Copacabana, Antioqua
Guna Yala

**Guna Yala** (do 1998. **San Blas**, a do 2010. **Kuna Yala**) je comarca (kotar) domorodačkih indijanaca Cuna na sjeveroistoku Paname 
u kom živi 47,341 stanovnika

## Geografija
To je uski prostor zemlje na Panamskoj prevlaci duž Karipskog mora do kolumbijske granice površine 2,358 km². 
Kotaru pripada i najveći dio Arhipelaga San Blas od 365 otočića i hridi, na jednom od njih nalazi se i administrativni centar je Gaigirgordub (Porvenir).

## Historija
Prije otprilike 500 godina pleme Cuna živjelo je u Regiji Darian, močvarnom kraju na granici Paname i Kolumbije. Što zbog boleština, što zbog pritiska drugih plemena koje su potiskivali Španjolski konkvistadori Cune su se preselile na sjeverozapad u Panamu.

Prvi Španjolci doplovilii su do tog kraja početkom 16. vijeka, ali ih nije previše interesirao.

Novi guverner španjolske kolonije *Castilla del Oro* Pedro Dávila, naredio je da se napusti stara kolonija Santa María Antigua na zapadnoj obali Zaljeva Urabá i podigne novi grad  Tako je nastala **Acla** - 1515., koja se nalazila negdje na sredini današnje Guna Yale. 
Njegovi razlozi su vjerojatno ležali u tom što je njegov rival (dojučerašnji guverner) Núñez de Balboa imao puno pristalica u Santa Maríji.

Acla je napuštena negdje oko 1532. - 35., od nje nije ostalo ništa osim epizode da je u tom gradu u januaru 1519. odrubljena Balboina glava.

Krajem 17. vijeka Škoti su pokušali osnovati koloniju, ali je gotovo svih 2,500 kolonista pomrlo od bolesti i gladi.

Čak ni u periodu 1650 .-1750  kada su Španjolci već kolonizirali mnoge susjedne krajeve, taj ih nije zanimao, pa je ostao carstvo Cuna i gusara koji su tu znali 
skrivati.

Cune su svoja prva stalna naselja počeli graditi tek početkom 19. vijeka na otocima arhipelaga.

U vrijeme Velike Kolumbije čiji je satavni dio bila i Panama, - Cune su priznati kao vlasnici zemlje na kojoj su živjeli. Kad se Panama odcjepila 1903., to im je pravo oduzeto, a policija ih je počela terorizirati. To je potrajalo do 1925. kad su Cune na svom festivalu prvo napili a zatim izmasakrirali policajce. 
Kad su im oni to pokušali uzvratiti umješalo se nekoliko brodova Američke ratne mornarice, koji su sprečili odmazdu.

Uz američku pomoć Cune su dobili svoju autonomnu Comarcu Guna Yalu, u kojoj samo oni mogu imati zemlju.

Cune se danas u svojim malim naseljima bave ribolovom i održivim turizmom.

## Povezano
* Cuna
## Reference
 
## Vanjske veze

* ''The Guna Yala: An Overview'' (na portalu Her Odyssey)
Honda, Tolima

**Honda** je općina od 24,693 stanovnika i grad od 23,658 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Tolima.

## Geografija

Honda se prostire na lijevoj obali Rijeke Magdalene, udaljena 142 km sjeverozapad od Bogote.

## Historija
Naselje osnovano 1539., po naredbi španjolskog kralja je 1643. dobilo status ville (trgovišta), a status grada 1830.

Tokom 19. vijeka Honda je bila prva riječna luka u zemlji, koja je prosperirala do početka 19. vijeka.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Honda''
Žehnja

**Žehnja** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
El Bagre

**El Bagre** je općina od 53,846 stanovnika i grad od 32,823 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioquia.

## Geografija

El Bagre se prostire na desnoj obali rijeke Nechí, udaljen 281 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra 
Medellína.

## Historija

Naselje El Bagre prvi put je dokumentirano 1653. Njegova historija usko je povezana sa nedalekom Zaragozom i potragom za zlatom, koja datira još od španjolskog osvajanja.

Službeno je osnovan u januaru 1903. ali je status općine dobio tek nakon velikih borbi 1979.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de El Bagre'' 

El Bagre
Caucasia, Antioquia

**Caucasia** je općina od 95,427 stanovnika i grad od 11,173 stan. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Caucasia se nalazi na sjeveru Antioquie, na granici sa Departmanom Córdoba, prostire se duž lijeve obale Rijeke Cauce, udaljena 284 km sjeverno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija

Caucasiju je osnovao u aprilu 1886. farmer, stočar i rudar *Clemente Arrieta Viloria*, koji se sa 20 drugova u 5 kanua zaputio u nove krajeve.
Iskrcali su se na mjestu punom drveća *Cañafistula* (jedna vrst bagrema) i podigli 10 koliba.

Naselje koje se isprva zvalo **Caserío de Cañafistula** 26 godina pripadalo je općini Cáceres, a nakon tog 24 godina u općini Margento. To stanje potrajalo je do 1942. kad je kao Caucasia postala općina.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Caucasia Antioquia'' (Službene stranice grada)
Colón (Panama)

**Colón** je lučki grad od 34,655 stanovnika na sjeveru Paname u Provinciji Colón u kojoj je administrativni centar.

Distrikt Colón (metropolitanski Colon) ima 257,153 stan.

## Geografija

Colón leži na sjeveru Panamske prevlake, na karipskom ulazu u Panamski kanal, udaljen 75 km od glavnog grada Ciudad Panamá.

## Historija

Grad je osnovan 1850. kad se gradila željeznička pruga do Ciudad Paname pod imenom **Aspinwall**, po jednom od graditelja.
Ubrzo nakon što je pruga dovršena 1855. Colón je po prometu zasjenio sve starije karipske luke u svojoj blizini. Dodatni impuls za rast bila je najava igradnje Panamskog kanala.

Ime mu je promjenjeno u *Colón*, po Kolumbu kako glasi njegovo prezime na španjolskom. 
Kako je izgrađen na močvarnom otoku Manzanillo, bio je jako nezdrav za življenje, sve dok mu pukovnik američke vojske William Crawford Gorgas, zadužen za sanitet u vrijeme izgradnje kanala nije isušio okolne močvare i izgradio novi vodovod i kanalizaciju.

Velika luka sa puno dokova koje je Američka vlada izgradila u bivšoj Kanalskoj zoni u današnjem predgrađu Cristóbal, učinili su Colón jednom od najvažnijih luka na Karipskom moru.
Nakon osnivanja Slobodne ekonomske zone 1953. izrastao je u jednu od najvećih bescarinskih luka na svijetu.

Današnji Colón je i nadalje velika luka, ali je postao i turistička destinacija zbog velikog broja trgovina i kruzera kojima je obavezna luka na krstarenju po Karibima.
Centar grada u kom su veliki hoteli je uredan, nasuprot tome predgrađa su kaotična i jadna. Dobar dio stanovnika Colóna živi u siromaštvu, pa je i kriminal raširen, najveći dio njih su potomci crnaca unajmljenih po britanskim Karibima da rade na izgradnji kanala.

Colón se nalazi na trasi autoputa Boyd-Roosevelt do Ciudad Paname a ima i *Intrenacionalni [[Aerodrom]] Enrique Adolfo Jimenez* (IATA: **ONX**').

## Reference

## Vanjske veze

* ''Municipio del distrito Colon''
Zaragoza, Antioquia

**Zaragoza** je općina od 25,703 stanovnika i grad od 11,173 stan. na sjeveru Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Zaragoza se prostire na desnoj obali rijeke Nechí, udaljena 209 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija
Španjolski dvor je zbog velike količine zlata pronađene u tom kraju, - 1581. naredio da se osnuje *Villa de Zaragoza de las Palmas*.
Početkom 20. vijeka, investitori iz Ujedinjenog Kraljevstva i Kanade modernizirali su rudnike zlata.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía Municipal de Zaragoza Antioquia'' (Službene stranice grada)
Yarumal

**Yarumal** je općina od 42,678 stanovnika i grad od 29,049 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Antioquia.

## Geografija

Yarumal leži u planinama Kolumbijskih Centralnih Kordiljera na nadmorskoj visini od 2,265 m, udaljen 123 km sjeverno od svog administrativnog centra Medellína.

Na terenu općine kod sela Llanos de Cuivá izvire rijeka Nechí.

## Historija

Yarumal je osnovan u vrijeme španjolskog Vicekraljevstva Nova Granada u martu 1787., po nalogu guvernera *Provincije Antioquie* Juana Antonia Velardea.

## Reference

## Vanjske veze

*''Alcaldía de Yarumal''
Cáceres, Antioquia

**Cáceres** je općina od 30,356 i grad od 5,355 stanovnika na sjeveru Kolumbije u Departmanu Antioqua.

## Geografija
Cáceres se prostire duž desne obale Rijeke Cauce, udaljen 228 km sjeverno od svog administrativnog centra Medellína.

## Historija

Cáceres je osnovao kapetan Gaspar de Rodas 1576. na svečanosti pod imenom *San Martín de Cáceres*.

Naselje je na startu imalo 30 rančeva, ali kad je pronađeno zlato, postao je mjesto u koje se brodovima, čamcima, konjima i pješke slivalo mnoštvo tragača i njihovih indijanskih robova u potrazi za tim plemenitim metalom.

U znak zahvalnosti za velike količine zlata poslate u Španjolsku, kralj Felipe III im se 1583. odužio poveljom kojom su postali grad.
U to vrijeme Cáceres je imao i kovnicu, u kojoj su se kovali zlatnici od zlata prikupljenog porezom na rudarstvo.

Status općine dobio je tek 1903.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Cáceres'' (Službene stranice grada)
Thibaut Briet

**Thibaud Briet** (Rouen, 14. prosinca 1999.), francuski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog vanjskog. Profesionalnu karijeru započeo je 2020. godine u HBC Nantesu, u čijem je omladinskom pogonu igrao od 2019. godine. Za reprezentaciju Francuske debitirao je 2021. godine te je sudjelovao na nekoliko međunarodnih natjecanja.
David (grad)

**David** službeno *San José de David* je grad od 81,957 stanovnika na zapadu Paname u Provinciji Chiriquí u kojoj je administrativni centar.

Distrikt David (metropolitanski David) ima 174,083 stan.

## Geografija

David leži na zapadu Panamske prevlake, udaljen 450 km Panameričkim autoputom od glavnog grada Ciudad Paname.

On je najveći panamski grad koji leži izvan metropolitanske zone Ciudad Paname.
## Historija

David je osnovan 1738. kao rudarsko naselje kopača zlata. On i danas ima puno građevina iz kolonijalnog doba, kao što je crkva San José sa zvonikom - fortifikacijom, koji je izgrađen za obranu od indijanaca.

## Privreda i transport
David je grad prehrambene industrije i trgovački centar poljoprivrednog kraja.

Njegovo južno predgrađe Pedregal na istoimenoj rijeci je i pacifička luka, kao što je rečeno leži na trasi Panameričkog autoputa, a ima i *Intrenacionalni [[Aerodrom]] Enrique Malek* (IATA: **DAV**').

## Reference

## Vanjske veze

* ''Municipio del distrito David''
Ahmad Madadi

**Ahmad Mohamed Madadi** (31. kolovoza 1994.), katarski rukometaš i reprezentativni kapetan koji igra na poziciji lijevog vanjskog ili lijevog krila. Profesionalnu karijeru započeo je 2014. godine u tadašnjoj Lehviji, koja je 2017. godine reorganizirana kao Al-Duhail, gdje igra i danas. Za reprezentaciju Katara igra kao redovni član prve momčadi, a osvojio je i nekoliko kontinentalnih natjecanja te sudjelovao na nekoliko Svjetskih prvenstava.
Panamski zaljev

**Panamski zaljev** (španjolski: *Golfo de Panamá*) je veliki zaljev Pacifičkog oceana na južnoj obali Panamske prevlake.
## Karakteristike

Zaljev je dug 185 km a dubok 160 km, povezan je sa Karipskim morem Panamskim kanalom. 
Relativno je plitak, na najdubljem dijelu ima 220 metara.

Na zapadnom dijelu zaljeva nalazi se Zaljev Parita, a na istočnom Zaljev San Miguel, a u dubini uz grad Ciudad Panamá *Panamska uvala*.

U zaljevu leže Biserni otoci, važni za ribarstvo.To je arhipelag od 200 malih otoka udaljen oko 50 kilometara od obale.

Obale zaljeva obrasle su šumama mangrove, koje pokrivaju 2,331 km², protežući se od *Zaljeva Parita* do *Zaljeva San Miguel*.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Gulf of Panama''
Žipov

**Žehnja** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
Čamci od klinkera

**Skandinavski klinker čamci** su mali, otvoreni drveni čamci dužine 5–10&nbsp;m, sa dasaka trupa koje preklapaju jedna drugu. Simbol zajedničkog skandinavskog obalnog naslijeđa, klinker čamci su se tradicionalno koristili za ribolov i prevoz materijala i ljudi. Danas se prvenstveno koriste u tradicionalnim feštama, regatama i sportskim priredbama.

## Nematerijalna svjetska baština
Skandinavski klinker čamci se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Danskoj, Finskoj, Islandu, Norveškoj i Švedskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 13. do 18. decembra 2021. god. u Šri Lanki
## Izrada
U brodogradnji postoje dva različita načina nanošenja oplata na kostur. Gotovo dvije hiljade godina ljudi skandinavskog područja grade klinker čamce koristeći iste osnovne tehnike, što je ptvrđeno arheološkim nalazima. Ivice tanke daske se pričvršćuju na okosnicu kobilice, a daske koje se preklapaju se pričvršćuju metalnim zakovicama, ekserima ili užetom. Oklop čamca je ojačan okvirima.

Ovakav način gradnje zahtjeva dugogodišnje sticanje znanja i vještina za izradu tradicionalnih čamaca. U prošlosti je bilo uobičajeno počinjati obuku od malih nogu, a za učenje zanata bilo je potrebno i do deset godina.

Smatra se da je ovaj način izgradnje vodonepropusne školjke čamca nastao negdje u centralnoj Aziji. Vremenom je došao do obala Baltika preko velikih rijeka Rusije koje se u njega ulivaju. Geomorfologija Skandinavije, isječena fjordovima i uskim rukavcima mora i planinska klima, učinile su da je voda najrašireniji način transporta.

## Reference
Portobelo (Panama)

**Portobelo** je distrikt od 10,723 i grad od 4,559 stanovnika na sjeveru Paname u Provinciji Colón.

Danas je poznat kao dio lokaliteta Utvrde na karipskoj obali Paname kog je UNESCO - 1980. uvrstio na Listu svjetske baštine u Americi.
## Geografija
Portobelo leži na sjeveru Panamske prevlake, u istoimenom zaljevu Karipskog mora, udaljen pedesetak km sjeveroistočno od Colóna i ulaza u Panamski kanal.

## Historija

Do zaljeva je prvi doplovio Kristofor Kolumbo 1502. i nazvao ga *Lijepa luka* (*porto belo*.

Mjesto je osnovano 1597. pod imenom *San Felipe de Portobelo* kao luka na kopnu.

Portobelo je izrastao u dobro utvrđeno trgovište i luku na sjevernom kraju stare *Zlatne ceste*, kojom su se konjima i mazgama prenosile zlatne poluge iz andskih zemalja, preko prevlake, a zatim galeonima otpremale za Španjolsku.
Ti su brodovi dopremali robu potrebnu tadašnjim malobrojnim španjolskim kolonijama na kopnu.

Postao je poznat po svom godišnjem sajmu, na kom se trgovalo po 30 do 60 dana.
Često su ga napadali a nekoliko puta i opljačkali engleski gusari i pirati. Prvi put ga je napao Francis Drake 1596. koji je i umro od groznice za vrijeme napada pa je u zaljevu i Ipokopan.

To je navelo španjolske admirale da tokom 18. vijeka, promjene rute plovidbe, radije su dulje plovili oko Rta Horn prema sigurnijim pacifičkim lukama.
Izgradnja željezničke pruge Panamá-Colón 1850-ih i otvaranje Panamskog kanala 1914. potpuno su skrenuli promet sa njegove luke.

Danas je grad koji sve više živi od turizma naročito za vrijeme festivala Cristo Negro (Crni Krist) koji se održava svakog oktobra.

### Utvrde

Prve planove za utvrđivanje ulaza u zaljev Portobelo napravio je 1586. talijanski Inžinjerac Bautista Antonelli. 
Po njegovim nacrtima 1590-ih su započeli radovi, koji su potrajali do 18. vijeka.

Pored samog Portobela koji je opasan bedemom, izgrađena su dva zamka Santiago de la Gloria i San Felipe i 6 utvrda za atiljerijske baterije koje su štitile ulaz u zaljev.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Municipio del distrito Portobelo''
TV Azteca

**TV Azteca** () je druga najveća meksička kompanija za proizvodnju televizijskog, pozorišnog i internet programa na španskom jeziku.

Program se emituje u Meksiku, Latinskoj Americi, Sjedinjenim Američkim Državama, Evropi, delu Aziji i delu Afrike.

U sklopu televizije ima nacionalne i kablovske kanale specijalizovane za vesti, filmove, muziku, sport, telenovele, decu i mlade, žene i porodicu.

Kroz razmenu glumaca i scenarija sarađuje sa produkcijskim kućama kao što su Telemundo, Televisa (Meksiko) , TV Globo (Brazil) i drugim širom Latinske Amerike.

Telenovele se prikazuju na *Asteci jedan* (), uz prethodno veliku najavu.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
*
Utvrde na karipskoj obali Paname: Portobelo i San Lorenzo

**Utvrde na karipskoj obali Paname** je ime za dva arheološka lokaliteta na karipskoj obali Panamske prevlake; Portobelo i San Lorenzo, koje je UNESCO 1980. uvrstio na Listu svjetske baštine u Americi.

## Karakteristike i historija

Portobelo leži na sjeveru Panamske prevlake, u istoimenom zaljevu Karipskog mora, udaljen pedesetak km sjeveroistočno od Colóna, a Utvrda San Lorenzo (*San Lorenzo el Real del Chagrena*) na ušću rijeke Chagres, 26&nbsp;km zapadno od Colóna.

Obje su primjeri fortifikacione arhitekture 17 i 18. vijek, koje je izgradilo Španjolsko Carstvo da zaštiti prekoatlansku trgovinu.

Prve planove za utvrđivanje ulaza u zaljev Portobelo napravio je 1586. talijanski Inžinjerac Bautista Antonelli. 
Po njegovim nacrtima 1590-ih su započeli radovi, koji su potrajali do 18. vijeka.

Pored samog Portobela koji je opasan bedemom, izgrađena su dva zamka Santiago de la Gloria i San Felipe i 6 utvrda za atiljerijske baterije 
koje su štitile ulaz u zaljev.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Fortifications on the Caribbean Side of Panama: Portobelo-San Lorenzo''
Jean-Pierre Dupoux

**Jean-Pierre Dupoux**, ponekad krivo pisan **Dupoix** (Rio de Janeiro, 16. kolovoza 1991.), brazilsko-francuski rukometaš koji igra kao lijevo krilo. Dupoux je reprezentativac Brazila, iako ima dvojno državljanstvo. 

Jean-Pierre i njegov brat blizanac, André, rođeni su 1991. godine u Riju de Janeiru; njihova je majka Brazilka, a otac Francuz. Zbog poslovnih obveza njihovog oca, po struci geofizičara, obitelj se već nakon jedne godine preselila u Saudijsku Arabiju (četiri godine), a onda u Maroko (četiri godine), gdje je Jean-Pierre igrao nogomet. Kada su s 11 godina došli u Bondoufle, blizanci su se okušali u rukometu. Jean-Pierre je 2009. godine prešao iz lokalnog kluba u susjedni Pontault-Combault, gdje mu se godinu dana kasnije pridružio i brat. 

Jean-Pierre Dupoux postao je profesionalac 2010. godine. Pontault-Combault je u to vrijeme igrao u drugoj ligi, ali je 2018. godine uspio izboriti promociju u prvu ligu, gdje su se, ipak, zadržali samo jednu sezonu, nakon koje su se ponovo vratili u drugu ligu. Nakon 13 godina u Pontault-Combaultu, godine 2023. prelazi u Tremblay HB.

U ožujku 2022. godine debitirao je za reprezentaciju Brazila te je sa samo tri prethodna nastupa dobio mjesto u sastavu reprezentacije za IHF Svjetsko rukometno prvenstvo 2023. godine u Poljskoj i Švedskoj. Mediji su ga proglasili jednim od otkrića turnira, a uz to je bio i najbolji strijelac Brazila na turniru na kojem je reprezentacija ispala u drugom krugu. 

## Reference
Mompós

**Mompós** ili **Santa Cruz de Mompox** (*Sveti križ od Mopoxa*) je grad od 23,600 stanovnika na sjeveru Kolumbije 
u Departmanu Bolívar.

Mompós je danas poznat kao mjesto kog je UNESCO 1995. uvrstio na Listu svjetske baštine u Americi.

## Geografija
Mompós se prostire na lijevoj obali jednog od rukavca Rijeke Magdalene - *Brazo de Mompos*, na svojevrsnom otoku između Magdalene i Rijeke Cauce koja nedaleko uvire u Magdalenu. Kraj u kom se nalazi je depresija (Depresija momposina) u kom se Magdalena i Cauca, granaju u 
brojne rukavce, jezera i bare.

Od svog administrativnog centra Cartagene udaljen je 273 km južno.

## Historija

Naselje je osnovao španjolski konkvistador *Alonso de Heredia* (brat Pedra Heredie) u maju 1537. pod imenom *Santa Cruz de Mompox*, nakon bitke sa indijancima iz plemenskog saveza Chocoan čiji se cacique zvao - Mompoj.

Od svog nastanka pa do kraja 17. vijeka bio je važan punkt za daljnju kolonizaciju Kolumbije, otkad je ona početkom 19. vijeka postala nezavisna - prestalo se koristiti prefiks *Santa Cruz*, pa se odtad koristi samo *Mompós* ili *Mopox*.

Mompos je prvi grad Vicekraljevstva Nova Granada koji je augustu 1810. proglasio apsolutnu nezavisnost od Španjolskog Carstva.
Oko 400 dobrovoljaca pridružilo se vojci Simóna Bolívara, koji se nakon poraza kod Puerto Cabella povukao u Mompós i pomogli mu da zauzme 
Caracas u augustu 1813.

## Znamenitosti

Historijski centar Momposa površine 54 hektara, sačuvao je gotovo netaknut svoj izgled iz kolonijalnih vremena kad je bio značajno trgovište.
Od 16. vijek do 19. vijeka grad se širio paralelno sa rijekom, duž koje ide glavna ulica koja je služila i kao nasip. Građani Momposa većinom trgovci gradili su svoje prizemne kuće-dućane u nizovima od 3 do 10, sa zajedničkim hodnikom koji je vodio do stražnjeg dvorište.

Ukrašeni portali i balkoni daju dodatnu pitoresknost tim kućama koje i dan danas služe istoj svrsi.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Alcaldía de Santa Cruz de Mompós-Bolívar'' (Službene stranice grada)
San Lorenzo (Panama)

**San Lorenzo** (španjolski: *Fuerte de San Lorenzo*) je arheološko nalazište nekadašnje utvrde na sjeveru Paname u Provinciji Colón.

Danas je poznat kao dio lokaliteta Utvrde na karipskoj obali Paname kog je UNESCO - 1980. uvrstio na Listu svjetske baštine u Americi.
## Geografija
San Lorenzo leži na sjeveru Panamske prevlake, na rtu iznad ušća rijeke Chagres u Karipskog mora, udaljen tridesetak km zapadno od Colóna.

## Historija

Izgradnju utvrde *San Lorenzo el Real del Chagre* naredio je španjolski kralj Felipe II 1598. Ona je zajedno sa utvrdama Portobela trebala osigurati taj dio obale prevlake od napada engleskih gusara i pirata.

Planove za  San Lorenzo napravio je 1586. talijanski Inžinjerac Bautista Antonelli. 
Po njegovim nacrtima 1590-ih su započeli radovi, koji su potrajali do 18. vijeka.

San Lorenzo nije ispao osobito efikasan jer je u periodu 1596.-1740., bio stalno napadan od tadašnjih pirata kao što je Francis Drake, Henry Morgan, a na kraju ga je napao i engleski admiral Edward Vernon.

## Reference

## Vanjske veze

* ''San Lorenzo''
Biserni otoci

**Biserni otoci** (španjolski: *Archipiélago de las Perlas* ili *Islas de las Perlas*) je arhipelag od 183 otoka i hridi (39 većih) u Panamskom zaljevu, udaljen oko 50 kilometara od obala Panamske prevlake.

## Historija i karakteristike

Do arhipelaga je prvi doplovio španjolski konkvistador Vasco Núñez de Balboa 1513., on mu je dao ime *Biserni otoci* zbog obilja bisera u njihovim lagunama.
Španjolci su veće otoke naselili afričkim robovima da rade na plantažama banana i rone bisere.
Njihovi potomci su danas većinsko stanovništvo u ahipelagu.

Otoci su živjeli izolirano od  ribarstvo, povremeno pljačkani od pirata sve do kraja 1990-ih kad su se pročuli kao turistička destinacija.

Najveći otok u arhipelagu je Isla Del Ray (Otok kraljeva), kako su ga nazvali španjolski misionari u [18. vijek]]u. Taj otok površine 234 km² danas je popularno ljetovalište, na njemu se nalazi San Miguel najveće naselje arhipelaga. Ostali veći otoci su San Jose; Pedro González; i Saboga.
## Izvori

## Vanjske veze

* ''Pearl Islands archipelago, Panama''
Katedralne radionice

**Katedralne radionice** ili *Bauhuten*, bave se razvojem zanatskih vještina potrebnih za očuvanje, održavanje i popravku katedrala. Nastale su u srednjovekovnoj Evropi, u periodu 12-13 vijeka, na gradilištima gotičkih katedrala. Vremenom su prerasle u nadregionalnu mrežu koja se prostirala širom Evrope. Njemački izraz *Bauhüttenwesen* odnosio se kako na organizaciju mreže radionica koje se bavi izgradnjom ili restauracijom zgrada, tako i na samu radionicu, kao mjesto rada.

Danas se ovakva udruženja radionica osnivaju širom Evrope, a djelatnost im je raširena na sve istorijske zgrade. Bave se raznim zanatima i blisko sarađuju. Kroz obuku novih zanatlija čuvaju se tradicionalni običaji i rituali ovih profesija, kao i bogatstvo znanja koje se prenosi generacijama, usmeno i pismeno. Najveća im je prednost što restauratorske radove neprestano izvodi isti tim, koji ima blisku vezu sa zgradom koju održava i poznaje njene osjetljive tačke. Ove multidisciplinarne radionice zapošljavaju veliki broj ljudi, od šegrta do majstora i arhitekata. Prema specijalnostima dijele se na:

* Kamenorezačke
* Zidarske
* Kovačke
* Gipsarske
* Radionice vitraža
* Stolarske
* Dokumentovanje i istraživanje

## Nematerijalna kulturna baština
Katedralne radionice su na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog naslijeđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog naslijeđa u Austriji, Švicarskoj, Njemačkoj, Francuskoj i Norveškoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano 2020. u Parizu. Nominacija je obuhvatala 18 konkretnih konstrukcija u tim zemljama.

## Reference
Pedro Arias De Ávila

**Pedro Arias De Ávila** znan i kao **Pedro Arias de Ávila**, i **Pedrarias** (Segovia, oko 1440.- León Viejo, 6. mart 1531.), bio je španjolski konkvistador i 
guverner kolonija u Novom Svijetu.

## Biografija

Rođen je moćnoj plemićkoj familiji, njegov otac Pedro Arias Dávila Valiente, bio je utjecajan na kastiljskom dvoru.

Još kao mladić proslavio se kao vojnik u ratovima protiv Maura iz Emirata Granada 1490-ih i po Sjevernoj Africi 1508.-11. 
Pretpostavlja se da je položaj novog kapetan generala i guvernera španjolskih kolonija *Castilla de Oro* u Novom svijetu - 1513., dobio zahvaljujući poznanstvu sa vrlo utjecajnim biskupom od Burgosa.  
Pedro Arias je nakon tog 1514. otplovio u Novi svijet sa 19 brodova i nekih 1,500-2,000 kolonista.

U Novom svijetu je bio guverner Paname (1514.-26.) i Nikaragve (1527.-31.)

U zasluge Pedra Ariasa ubraja se osnivanje kolonija po današnjoj Panami (1514.) i Nikaragvi (1522.), kao i osnivanje Grada Paname 1531.
Pored tog zaslužan je za organizaciju ekspedicija, kao što je ona iz 1516 koju su vodili Hernán Ponce de León i Bartolomé Hurtado po krajevima današnje Kostarike i Nikaragve i 
one iz 1524. po Andama koju su vodili Francisco Pizarro i Diego de Almagro i zauzeli Carstvo Inka.

Zamjera mu se da je bio previše grub i ljubomoran na svoje puno mlađe kapetane (kad je došao imao je preko 70 godina), i to što ih je umjesto da ih miri poticao na svađe. Pripisuje mu se odgovornost za suđenje i osudu na smrtnu kaznu Vascu Núñez de Balboi 1519.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Pedro Arias Davila''
Biblioteka nacionalnog dijeta

**Biblioteka Nacionalnog Dijeta** (jap. 国立国会図書館, *Kokuritsu Kokkai Toshokan*) je narodna biblioteka Japana.

## Historija
Biblioteka je osnovana 1948. kako bi pomogla članovima Nacionalnog vijeća Japana (国会, *Kokkai*) pri radu javne uprave. Zvanično je otvorena 5. juna 1948 i rezultat je spajanja Carske biblioteke – stvorene 1872. – i Biblioteke Gornjeg i Donjeg doma Parlamenta, stvorena 1890.

Njezine svrhe su slične i oblikovane su prema onima Kongresnoj biblioteci u Sjedinjenim Državama. Uključuje dvije glavna sjedišta u Tokiju, drugu u Kyotu, kao i nekoliko drugih manjih grana.

Sa ukuptno 44.187.016 dokumenata u 2018. godini nalazi se na šestom mjestu najvećih knjižnica u svijetu. Godine 2020. njegov proračun – izvan troškova za objekte – bio je od 19 milijardi jena i zapošljavao je 892 ljudi.

## Vanjske veze

*  National Diet Library, Japan — 国立国会図書館
*  National Diet Library Digital Collections
*  Portret japanskih modernih povijesnih ličnosti
*  OPAC od National Diet Library

## Izvori
Pljočkanje

**Pljočkanje** ili pločkanje je tradicionalna narodna igra na otvorenom prostoru nastala kao običaj prilikom čuvanja stoke. Danas se pljočkanje razvilo u organizovano sportsko takmičenje sa pisanim pravilima.

Igru mogu igrati najmanje dvije osobe, a broj učesnika nije ograničen. Za igru je potrebno imati okrugli pljosnati kamen veličine dlana, pljočku, i jedan veći kamen, grotu, koji se postavi na tlo. Od grote se povuče linija na udaljenosti oko 5 metara. Zatim svaki igrač svojom pljočkom gađa cilj. Pobjednik je onaj ko baci najbliže groti.

U savremenom dobu igra je prerasla u sport, sa statutom i pravilnicima usklađenim sa državnim zakonima, osnovnim dokumentima o sportu, kao što je to Olimpijska povelja, pravilnicima o antidoping mjerama, pravilnicama o fer pleju, suzbijanju nepoštenog klađenja i korupciji u sportu. Registrovano je na hiljade igrača i volontera, još veći broj obožavalaca, a mediji prate takmičenja. Igre se održavaju na ulicama urbanizovanih i turističkih naselja.

## Nematerijalna kulturna baština

Pljočkanje je na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog naslijeđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog naslijeđa u Belgiji, Francuskoj, Hrvatskoj, Italiji i Kipru. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 28. novembra do 3. decembra 2022. god. u Rabatu, u Maroku.

## Reference
Julia Garner

**Julia Garner** (rođena 1. februara 1994.) je američka glumica. Šire je poznata postala po ulozi *Ruth Langmore* u Netflixovoj kriminalističkoj dramskoj seriji Ozark (2017–2022), za koju je dobila pohvale kritike i tri nagrade Emmy za najbolju sporednu žensku ulogu 2019, 2020. i 2022. godine kao i Zlatni globus za najbolju sporednu glumicu 2023.

Garner je također glumila u *FX*-ovoj dramskoj seriji *The Americans* (2015–2018), Netflixovoj miniseriji *Maniac* (2018), dok je za televizijsku mrežu Bravo glumila u kriminalističkoj seriji *Dirty John* (2018–2019). 2022. godine je za ulogu Anne Sorokin u Netflixovoj miniseriji *Inventing Anna* dobila nominacije za Emmy i Zlatni globus za najbolju glumicu.

Garner je glumila u filmovima *Grandma* (2015) i *The Assistant* (2019), a pojavila se i u *Martha Marcy May Marlene* (2011), *The Perks of Being a Wallflower* (2012) i *Sin City: A Dame to Kill For* (2014).

## Reference
Erwin Feuchtmann

**Erwin Jan Feuchtmann Pérez** (Punta Arenas, 2. svibnja 1990.), čileanski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog vanjskog. Cijelu je profesionalnu karijeru proveo u Europi, igrajući u Španjolskoj, Njemačkoj, Austriji, Rumunjskoj, Turskoj i Francuskoj, a trenutno igra za Fenix Toulouse Handball. Za reprezentaciju Čilea debitirao je 2010. godine te je sudjelovao na nekoliko kontinentalnih turnira, a bio je i najbolji strijelac na Panameričkim igrama 2019. godine te na Rukometno prvenstvu Južne i Srednje Amerike 2022. godine. 

Obitelj Feuchtmann porijeklom je iz Njemačke; Erwinov djed Friedrich Feuchtmann (1898. – 1985.) emigirao je tokom 1930-ih godine iz Mannheima u Čile i nastanio se u Valparaísu. Osim Erwina, njegova braća, Emil i Harald, kao i sestra Inga, također su profesionalni rukometaši.
Santa María la Antigua del Darién

**Santa María la Antigua del Darién** bio je prvi španjolski grad na američkom kopnu kog su osnovali Núñez de Balboa i Martín Fernández de Enciso 1510. Iako je egzistirao samo nekih petnaestak godina bio je značajan kao baza iz kog su polazili u daljnja osvajanja najznačajniji konkvistadori tog vremena; Francisco Pizarro, Sebastián de Belalcázar, Diego de Almagro, Gonzalo Fernández de Oviedo i Pedro Arias De Ávila.

Santa María je bio laboratorij za daljnja osvajanja i pokoravanja domorodačkih indijanaca i osnivanje novih kolonija. 
## Karakteristike i historija
Arheološko nalazište nalazi se na sjeveru Kolumbijskog departmana Chocó, pored zapadne obale Zaljeva Urabá, na terenu Općine Unguía.

Santa María je bila izgubljena gotovo 500 godina, nakon više od 40 godina terenskih istraživanja, domaćih i inozemnih stručnjaka, talijanski antropolog Alberto Sarcina je uz pomoć kolega iz *Kolumbijskog instituta za antropologiju i historiju*, u periodu 2006.-2013. pronašao dovoljno artefakata za dokaz da se Santa Maria nalazila kod današnjeg sela Santuario u Općini Unguía.

Na svom vrhuncu to je bio grad od nekih 5,000 stanovnika, mješanog sastava - većinom Cueva indijanaca i nešto Španjolaca, mjesto sa crkvom, bolnicom, tržnicom, franjevačkim samostanom i zatvorom.

Nakon pet godina od osnivanja - 1515., kralj Fernando II od Aragona, smatrajući da bi Santa María mogla postati stabilan grad i odskočna daska za daljnju invaziju izdao je kapitulacije (dekret) kojima je uređena jurisdikcija tog grada-kolonije. Pored tog postavio je Pedra Ariasa De Ávilu, (zvanog Pedrarias) za novog guvernera kolonije *Castilla del Oro* i otpremio na put sa 2,000 novih kolonista.

Nakon dolaska sve je pošlo po zlu, jer je u nekoliko mjeseci pomrlo više od 600 Španjolaca. Toj nesreći pridružila se i netrpeljivost između novog i starog guvernera.   
Pedru Ariasu se izgleda Santa María, nije baš dopadala jer je Balboa u njoj imao puno simpatizera, zbog tog je odlučio osnovati novi grad Aclu, a Balbou poslati da istražuje pacifičku obalu Panamske prevlake.

Svađa je završila osudom Balboe na smrt, i odrubljivanjem glave 1519.
Na kraju je Pedro Arias 1519. odlučio da Santa Maríju preseli u današnji grad Ciudad Panamu.

Sudbina Santa Maríe je zapečaćena 1524. - pobunom indijanaca koji su spalili grad i pobili preostale Španjolce.

## Povezano
* Vasco Núñez de Balboa
* Acla
## Reference
 
## Vanjske veze
* ''Parque Arqueológico Santa María la Antigua del Darién''   
* ''Calles y casas de Santa María de la Antigua del Darién''
Šariška Trstjena

**Šariška Trstjena** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
Albert Misak

**Albert Misak** (rođen u Beču 1947. godine) je muzičar, glumac i televizijski tehničar jevrejskog porekla iz Austrije. Zajedno sa Edekom Bartzom osnovao je jidiški duo Geduldig un Thimann. Uz svoj angažman u Austriji, van zemalja nemačkog govornog područja zapažen je i po ulozi draguljara Mordecaija Wulkana u filmu Schindlerova lista iz 1993. godine.

Muzička karijera Alberta Misaka obeležena je saradnjom sa školskim prijateljem Edekom Bartzom koji je rođen u kampu u Sovjetskom Savezu 1946. godine. Potaknuti muzičkim stvaralaštvom njujorškog rabina Shloma Carlebacha, Misak i Bartz su počeli da istražuju svoje jevrejsko poreklo. U šezdesetim su dvojica prijatelja radili kao elektrotehničari ili prodavači muzičkih ploča, a naveče i vikendom su i stvirali muziku. 1966. osnovali su i muzičku grupu *Les Sabres*. Inspirisani filmom Yidl mitn Fidl počeli su da istražuju jevrejsku jidiš muziku uz učenje jidiša. Tada su odabrali devojačka prezimena svojih majki, *Geduldig un Thimann*, kao naziv svoga dua. Njihove majke su sa zabrinutošću posmatrale ovu odluku bojeći se reakcija javnosti i otvorenog nasilja zbog javnog pokazivanja jevrejskog identiteta u rigidnoj klimi posleratne Austrije.

Duo se etablirao i objavio više albuma kroz 1970-e da bi prestao nastupati 1986. godine, a poslednju zajedničku ploču objavili su 1992. godine. 1993. Misak je angažovan da glumi u filmu Schindlerova lista nakon čega se seli u London, a zatim u New York gde se gotovo u potpunosti povlači iz javnoga života. 2015. godine Misak i Bartz su darovali svoje zbirke fotografija, letaka, novinskih tekstova i plakata Gradskoj biblioteci u Beču, a 2016. godine predstavili su reizdanje svog albuma u Jevrejskom muzeju u Beču.

## Reference
Elohim Prandi

**Elohim Prandi** (Istres, 24. kolovoza 1998.), francuski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog vanjskog. Profesionalnu karijeru započeo je 2017. godine u Nîmesu, odakle je 2020. godine prešao u svoj aktualni klub, Paris Saint-Germain. 

Za reprezentaciju Francuske debitirao je još 2019. godine, međutim zbog niza različitih okolnosti, standardni prvotimac postao je tek 2023. godine na Svjetskom prvenstvu u Švedskoj i Poljskoj. Prvo značajnije natjecanje trebao mu je biti EHF Euro 2022. godine, ali je 1. siječnja 2022. godine, tokom novogodišnje proslave, izboden nožem na privatnoj zabavi (inicijalno je javljeno da je bio napad na ulici); iako je zadobio šest ubodnih rana, nije pretrpio teže ozljede te je pušten iz bolnice nakon 12 dana promatranja, vrativši se aktivnom rukometu ubrzo nakon. 

## Reference