open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zvonimir Kavurić

**Zvonimir Kavurić** (Zagreb, 28. prosinca 1901. – Zaprešić, 5. listopada 1944.) je bio hrvatski arhitekt.

## Biografija
Rođen je 1901. godine u Zagrebu. Po zanimanju je bio arhitekt i likovni umjetnik.

Studirao je arhitekturu u Zagrebu, radio u Pragu i Parizu, a od 1934. godine djelovao je u Zagrebu u gradskom građevinskom uredu. Postigao je velike uspjehe u većem broju natječajnih radova i izveo nekoliko značajnih ostvarenja, poput zgrade Banovine u Splitu ili kupole Meštrovićeva paviljona na današnjem Trgu žrtava fašizma u Zagrebu. Bio je i član lijevo orijentirane likovne grupe „Zemlja“.

U okupiranom Zagrebu radio je na stvaranju narodnooslobodilačkih odbora i bio tajnik NOO-a Zagreba. Uhitili su ga ustaše i zatim objesili sa još devet antifašista, 5. listopada 1944. godine, u Zaprešiću pokraj Zagreba.

## Nasljeđe
Po njemu i njegovom bratu Stjepanu je do 1990-ih nosila ime ulica u Zagrebu, koja je zatim preimenovana u *Ulica Andrije Hebranga*. Do udruženja više poduzeća u građevinsko poduzeće „Monting” 1970-ih, samostalno je djelovalo poduzeće nazvano po njima, „Braća Kavurić”. Danas se u Sisku jedna ulica zove po braći Kavurić.

## Literatura
*Stipe Ugarković, dr. Ivan Očak. *Zagreb grad heroj: spomen-obilježja revoluciji*. „August Cesarec“, Zagreb 1979., 149. str.
*Prilog za biografiju  arhitekta Zvonimira Kavurića (1901.- 1944.)
Željko Mavrović

**Željko Mavrović** (Zagreb, 17. veljače 1969.), hrvatski boksač.

## Biografija

Počeo je trenirati boks s petnaest godina, prvo je bio 3 godine u zagrebačkom *Metalcu*, a zatim prelazi u Rijeku. Nastupio je Olimpijskim igrama 1988. u Seulu i 1992. u Barceloni.

Boksački prvak Europe tri godine za redom (od 1995. do 1997.), s čak sedam uspješnih obrana naslova, potvrdio je to i sjajnom borbom s Lennoxom Lewisom 1998. u borbi za svjetski naslov u teškoj kategoriji, u kojoj su prethodni uspjesi Lennoxa Lewisa prevagnuli pri bodovanju borbe, kojom je naslov dodijeljen Lewisu. Zlatna rukavica kao najveći trofej u povijesti hrvatskog boksa, dva naslova hrvatskog sportaša godine, sve su to samo neke od uspomena na doista veliku karijeru jednog od najvećih sportaša koje je Hrvatska imala.

1995. godine dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar".

S jednakim entuzijazmom "Šaka sa Srednjaka", ili kasnije "Irokez", danas je predan biznisu. Nije uložio stečeni kapital u kafić, restoran ili nešto slično, ostao je i u poslu dosljedan svojim principima, stilu života, ekološkoj osviještenosti. U Sloboštini kod Požege razvio je, odnosno i dalje svakodnevno razvija "Eko-centar Mavrović", u kojem proizvodi ekološku, dakle potpuno prirodnu i zdravu hranu.

U prosincu 2012. godine najavljuje povratak profesionalnom boksu.

## Vanjske veze

*Na BoxRec-u

## Reference
Rudolf Matz

**Rudolf Matz** (Zagreb, 19. kolovoza 1901. - Zagreb, 22. ožujka 1988.), hrvatski skladatelj, violončelist, pedagog i dirigent.

## Biografija

Bio je jedan od najaktivnijih pokretača glazbenoga života u Zagrebu, ostvario je iznimno opsežan opus, posebno u područjima komorne glazbe, osnovao je i vodio više glazbenih društava, orkestara, ansambla (ZOKOR), zborova, a utemeljio je i udruženje glazbenih pedagoga Hrvatske i bio njegov predsjednik. U skladanju je kombinirao nacionalni smjer i impresionizam, a u kasnijem razdoblju djelomice i suvremene stilove. U mladosti je bio reprezentativac u atletici, član zagrebačkog HAŠK-a. Bio je višestruki državni prvak i rekorder na 100, 200 i 400 metara, te u štafeti 4 puta 100 metara.

Rudolf Matz bio je oženjen za Margitu Matz -  hrvatsku čembalisticu i pijanisticu, inače prvu profesoricu glasovira hrvatske skladateljice Ivane Lang.

Posebno su važna njegova ostvarenja na području instruktivne literature, za glasovir, solfeggio i posebice violončelo, gdje se izdanjima posljednjega područja već niz godina koriste kao literaturom u cijelom svijetu.

## Izabrana djela

**Faun* (1922.)
**Koncert za flautu i gudače (1963.)
**Mali koncert in modo antico za violončelo i gudače*
**Sonata u e-molu za violončelo i klavir* (1941.)
**Sonata br. 1 u d-molu za violončelo i klavir* (1941.)
**Prvi gudački kvartet u f-molu* (1924.)
**Klasični koncert u D-duru za violončelo i orkestar* (1949.)
**Gudački kvartet br. 3 u C-duru »Pastoralni«* (1935.)

==Poznatija djela za glasovir==

**Etida u h-molu*
**Nocturne*
**Gora u suncu'' - suita

## Zanimljivosti
*Grad Zagreb je u godini 2008. u spomen na skladatelja, dirigenta i pedagoga imenovao ulicu u naselju Sopnica - Jelkovec (Sesvete).
* od 1970.-1974. bio je dirigent zbora Zagrebački liječnici pjevači

## Reference

## Vanjske veze
*Zagrebački liječnici pjevači
*ZAMP - Rudolf Matz (popis djela)
*Muzej Grada Zagreba: Zbirka Margite i Rudolfa Matza
Davor Meštrović

**Davor Meštrović** (Zagreb, 13. studenog 1967.), hrvatski televizijski novinar i voditelj.

## Biografija
Davor Meštrović je urednik i voditelj na Hrvatskoj televiziji, rođen 13. studenog 1967. u Zagrebu. Završio je Filozofski fakultet Sveučilišta u Zagrebu. Po struci je profesor filozofije i komparativne književnosti. 14. prosinca 1984., kao đak zagrebačke V. gimnazije, prijavio se na audiciju za novinara zagrebačkog Radija 101 i od tada je prošao dug put od radijskog do televizijskog voditelja, novinara i urednika.

U siječnju 1990. počeo je raditi na trećem programu Hrvatske televizije, tadašnjem popularnom Z3. Radio je emisije na svim programima Hrvatske televizije. Nakon Radija 101 uređivao je i vodio jutarnji program II. programa Hrvatskog radija. Od 2002. je redoviti član Hrvatskog novinarskog društva. Još od 1992. gledatelji Hrvatske televizije gledaju ga u jutarnjoj emisiji 1. programa Hrvatske televizije, Dobro jutro, Hrvatska, a 21. siječnja 2008. imenovan je urednikom redakcije ove emisije. Davor se pojavio i u gostujućim ulogama u humorističnim serijama "Bitange i princeze" i "Stipe u gostima", te telenoveli "Obični ljudi".

## Poveznice
*Hrvatska radiotelevizija
*Radio 101
*Hrvatsko novinarsko društvo

## Vanjske veze
*

## Vanjske veze

* Dobro jutro Hrvatska
Matija Leonhart

**Matija Leonhart** (u spisima: *Matthias Leonhart*, također *Lenhort*, *Lenhart*, *Lenhord*, *Lenhard* i *Lenard*) (Beč, ? - Zagreb, 12. lipnja 1762.), zagrebački graditelj.

Od 1730. godine živi u Zagrebu, gdje djeluje kao na istaknuti domaći graditelj sredine 18. stoljeća. Po struci je bio zidarski majstor, ali je radio i projekte, obnove i statičke procjene. U Zagrebu je projektirao isusovački ljetnikovac blizu crkve sv. Franje Ksavera (1736.-37., Naumovac 12), palaču Magdalenić-Drašković u Demetrovoj 7, kao i palaču Bužan u Opatičkoj 8 (obje 1754.). Palača Bužan bila bi njegovo najznačajnije djelo;  trokrilno zdanje s unutrašnjim dvorištem s arkadama, imala je naročito bogato, kameno klesano stubište sa skulpturama.
U Marija Gorici sagradio je crkvu i toranj (1753.-1758.) uz franjevački samostan, a radio je i manje adaptacije u samostanu sv. Leonarda u Kotarima kraj Samobora. Njegova arhitektura ima obilježja razvijenog baroknog stila.

Bio je društveno angažiran kao gradski zastupnik i upravitelj gradske ubožnice. Godine 1741. osnovao je graditeljski ceh, kojemu su bili članovi lokalni zidari, klesari i tesari.

## Literatura
*Lelja Dobronić: Zagrebački graditelji i građevinski ceh u XVIII. stoljeću, *Iz starog i novog Zagreba*, V, Zagreb, 1974.
*Đurđica Cvitanović: Zagrebački graditelji grade u Marija Gorici, *Iz starog i novog Zagreba*, VI, Zagreb, 1984.
Tomislav Labudović

**Tomislav Labudović** ( Zagreb; 25. listopada 1985. ) je hrvatski nogometaš, trenutačno igra za NK Pomorac Kostrena.

## Nogometna karijera
Sa nogometnom karijerom Tomislav Labudović započeo je u NK Zagrebu. Tijekom 2001. godine standardni je igrač **reprezentacije Hrvatske U-17**.
Odigrao je tri utakmice kvalifikacija za Euro U-17 s rezultatima:

24.09.2001. Hrvatska -Albanija 5:2;

26.09.2001 Mađarska-Hrvatska 1:1;

28.09.2001 Hrvatska-Azarbajdžan 2:0;

U razdoblju od **2004-2009** god. pod vodstvom trenera Miroslava Blaževića te Mile Petkovića, afirmirao se kao mladi igrač velikog potencijala i talenta, kao jedan od nositelja igre na terenu, koji zna asistirati i zabiti gol, te upisuje 125 nastupa za 1. HNL s 23 godine.

Sezone **2004/2005** zabija 5 golova u 5 utakmica zaredom i zauzima status jednog od najboljih igrača 1. HNL, te postaje standardan igrač u "ekipi kola" 1.HNL.

Tijekom **2005/2006** god. nastupa za **reprezentaciju Hrvatske U-21** u kvalifikacijama za Euro U-21.
Predviđena mu je svijetla budućnost u nogometnoj karijeri, da zaigra za A reprezentaciju Hrvatske, ali i A reprezentaciju Bosne na osnovi porijekla njegova oca.

Na ljeto **2008.** god. matični klub Nk Zagreb odbija ponudu turskog Ankaragucu i izraelskog Ashdood i nudi Labudoviću novi ugovor, koji on odbija potpisati, nakon čega je premješten na klupu, te na zimskoj polusezoni **2009.** god. poslan na posudbu u NK Šibenik do isteka ugovora, gdje nastupa kao standardni igrač i upisuje 10 utakmica.

**31.8.2009** zadnjeg dana prijelaznog roka Labudović dobiva slobodne papire u NK Zagrebu, te odlazi u Nk Croatia Sesvete, gdje je odigrao 8 utakmica, te odlazi krajem iste godine zbog finacijskog sloma kluba.

**2010.** god. priključuje se NK Interu iz Zaprešića, gdje je na visokoj razini odigrao 8 utakmica pod vodstvom trenera Ilije Lončarevića, te zauzima standardnu poziciju u "ekipi kola" i "igrač kola".

Na poziv trenera Mile Petkovića dolazi na ljeto **2010.** god. u NK Slaven Belupo, kao zamjena igraču Elvisu Kokaloviću, čiji transfer propada, te se nije ostvario niti na zimskom prijelaznom roku, nakon čega Tomislav Labudović raskida ugovor s klubom.

**2011.** god odlazi na Istok potražiti novu sreću u indonezijsku Super Ligu u klub NK Persiba Balikpapan. Tijekom sezone 2011/2012 odigrao je 30 utakmica i zabio 1 gol.

Godine 2013. potpisuje za NK Pomorac Kostrenu.

## Izvori
* Labudović novi ugovor 2011  
* Labudović u Slaven Belupu
* Labudović za index.hr (2010)
* Labudović u Šibeniku 
* Labudović za index.hr (2009)
* Labudović intervju za Sportske novosti
* Intervju Tomislav Labudović (2009) 

## Vanjske veze
Ivan Lorković

**Ivan Lorković**, hrvatski političar (Zagreb, 17. lipnja 1876. – Zagreb, 24. veljače 1926.).

## Biografija
Ivan Lorković rodio se u Zagrebu 1876. godine. Kao student prava u Zagrebu pristupio je liberalnoj omladini (Naprednjaci). Utemeljitelj je Hrvatske napredne stranke i višestruki urednik njezina glasila *[[Pokret (Zagreb, 1904.)|Pokreta]]*. Napredna stranka pristupa 1905. u Hrvatsko-srpsku koaliciju.
Od 1906. godine bio je zastupnik u Hrvatskom saboru. Nakon Supilova povlačenja iz Hrvatsko-srpske koalicije preuzeo je vodstvo njezina hrvatskog dijela (srpski je vodio Svetozar Pribičević), a 1910. godine sjedinio je svoju stranku s Hrvatskom strankom prava u Hrvatsku samostalnu stranku. Ne slažući se s unitarističkom koncepcijom Svetozara Pribićevića, 1918. godine istupio je iz Hrvatsko-srpske koalicije. U Kraljevstvu SHS s Matkom Laginjom i Matom Drinkovićem utemeljio je Hrvatsku zajednicu unutar koje zalažese za federalistički koncept. Nakon što je donešen Vidovdanski ustav, 1921. godine udružio je svoju stranku s Hrvatskom republikanskom seljačkom strankom i Hrvatskom strankom prava u Hrvatski blok i prihvatio Radićev republikanski program, no potkraj 1924. godine razišao se s Radićem. 1926. godine s Antom Trumbićem utemeljio je Hrvatsku federalističku seljačku stranku.

Umro je u Zagrebu, 24. veljače, 1926. godine.

## Izvori
* *[[Opća i nacionalna enciklopedija]]*
Bartol Macetti

**Bartol Macetti** (**Maczetto**, **Mazeto**; ? – ?), arhitekt. Sin Antuna Macettija. Postao je građaninom Zagreba 1666. Nakon smrti oca, 1667. godine dovršava izgradnju zvonika župne crkve sv. Marka na zagrebačkom Gornjem gradu. Godine 1687. sklapa ugovor kojim se obvezuje da će izgraditi novo svetište i sakristiju crkve sv. Mihovila u Vugrovcu.
Antun Macetti

**Antun Macetti** (u spisima *Maczetto* i *Mazeto*) (? – Zagreb, 1665.), zagrebački arhitekt 17. stoljeća. U razdoblju od 1641. do 1654. gradi kompleks isusovačkog kolegija na Gornjem gradu. Često je spominjan u gradskim dokumentima, a 1654. postao je građaninom grada Zagreba.

Godine 1660. s gradskom je upravom sklopio ugovor da na starim temeljima uz župnu crkvu sv. Marka izgradi novi zvonik. Nakon njegove smrti 1665. godine, izgradnju zvonika nastavlja njegov sin Bartol Macetti.
Goran Malus

**Goran Malus** (Zagreb, 2. listopada 1974.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Nedjeljom ujutro, subotom navečer" kao Domagoj (2012.)
* "Stipe u gostima" kao prodavač u salonu (2011.)
* "Najbolje godine" kao Igor (2009.)
* "Sve će biti dobro" kao dr. Sirković (2009.)
* "Mamutica" kao Filip Kekez (2009.)
* "Bibin svijet" kao električar (2006.; 2008.-2009.)
* "Ponos Ratkajevih" kao žandar (2008.)
* "Stipe u gostima" kao policajac (2008.)
* "Bitange i princeze" kao Zeleni #1 (2008.)
* "Tužni bogataš" kao liječnik (2008.)
* "Zauvijek susjedi" kao Žarko (2007.)
* "Zabranjena ljubav" kao novinar #1 (2005.)
* "Bumerang" kao Ivić (2005.)
* "Naša mala klinika" kao dimnjačar (2005.)
* "Žutokljunac" kao bogataš (2005.)
* "Obiteljska stvar" kao Hrvoje Tonković (1998.)

### Filmske uloge
* "Koko i duhovi" kao policajac (2011.)
* "Zapamtite Vukovar" kao ranjenik (2008.)
* "Taxideyo" (2008.)
* "Duga mračna noć" (2004.)
* "Nebo, sateliti" kao radnik kod jame #1 (2000.)
* "Četverored" kao mladi pomoćnik (1999.)
* "Kako je počeo rat na mom otoku" (1996.)

### Sinkronizacija
* "Auti 3" kao Džef Korveta (2017.)
* "Dobri dinosaur" kao Pero (2015.)
* "Snježna kraljica 2" (2014.)
* "Čudovišta sa sveučilišta" kao Pišta (2013.)
* "Merida hrabra" kao Mladi Macguffin (2012.)
* "Niko 2: Mali brat, velika frka" kao Edo (2012.)
* "Vesele trojke" (2011.)
* "Niko - Božićna potraga" kao Štef (2008.)
* "Spužva Bob Skockani" kao Kalamarko Kraković (Project 6 sink)
* "Ulica Sezam" kao Grover
* "Lilo i Stitch" (serija)
* "Trollz"

## Vanjske veze
*
*Stranica na Komedija.hr
Iva Mihalić

**Iva Mihalić** (Zagreb, 13. travnja 1985.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
*  *Отдел Издирване* kao Tania/Nera Pavlovici (2021.)
* "Uspjeh" kao Vinka (2018.)
* "Prava žena" kao Aleksandra Bogdan (2016.)
* "Vatre ivanjske" kao Tamara Lovrec (2014.-2015.)
* "Nedjeljom ujutro, subotom navečer" kao Tina (2012.)
* "Bitange i princeze" kao Lana/Vitomira Kukoč (2008.-2009.)
* "Luda kuća" kao studentica #2 (2008.)
* "Cimmer fraj" kao djevojka (2006.)

### Filmske uloge
* "Transmania" (2016.)
* "Zbog tebe" kao Iva (2016.)
* "Svi uvjeti za priču" (2012.)
* "Zagorski specijaliteti" kao Marija (2012.)
* "Ćaća" kao sestra (2011.)
* "Neka ostane među nama" kao Divna (2010.)
* "The Show Must Go On" kao Natali (2010.)
* "Kradljivac uspomena" (2007.)

### Sinkronizacija
* "Ekipa za 6" kao GoGo Tomago (2014.)

## Nagrade
* Nagrada hrvatskog glumišta za izuzetno ostvarenje mladih umjetnika do  28 godina za ulogu Helene Vasiljevne Kuragine u predstavi Rat i mir Lava Nikolajeviča Tolstoja u režiji Tomaža Pandura i izvedbi Hrvatskog narodnog kazališta u Zagrebu, 2012.

## Vanjske veze
*
*Stranica na Mala-scena.hr
Ivan Medle

**Ivan Medle** (Zagreb, 10. veljače 1932. - Beč, 4. veljače 2003.), hrvatski nogometni reprezentativac.

Igrao je za NK Metalac Zagreb, NK Lokomotiva Zagreb i NK Rijeka.

Jednom je nastupio i za hrvatsku nogometnu reprezentaciju, u Zagrebu, kada je protiv Indonezije (5-2, 12. rujna 1956.) ušao u drugom poluvremenu umjesto Dražana Jerkovića.
Zlatko Miksić

**Zlatko Miksić**, znan kao **Fuma** (Zagreb, 1946. – Zagreb, 1982.) bio je hrvatski basist poznat po svom djelovanju u rock sastavima Zlatni Akordi i Parni valjak.

## Biografija

Fuma je bio zagrebački veteran ranog rocka iz 1960-ih godina, on je zajedno sa svojim bratom Ivanom Miksićem, bio jedan od osnivača sastava Zlatni akordi 1963. godine. Nakon toga Fuma je svirao u sastavu *Pink elephant band*, Waltera Neugebauera - Nenoa bivšeg orguljaša sastava Mladi (1970.-1973./1974.) s kojim je nastupao po klubovima Zapadne Njemačke. Zatim se vraća u Jugoslaviju i pridružuje koparskom satavu *Bumerang*, nakon deset mjeseci svirke sa njima  rada odlazi u JNA. Po povratku iz vojske ponovno okuplja Zlatne Akorde 1975., ali ih ubrzo napušta zajedno s bubnjarem Srećkom Antoniolijom. Njih dvojica su uz Juricu Pađena, Huseina Hasanefendića i Akija Rahimovskog osnovali Parni valjak.

Fuma je svirao bas na prvom singlu Azre iz 1979. *Balkan/A šta da radim*, jer tada Azra nije imala basista, a njegov kolega iz sastava Parni valjak Husein Hasanefendić - Hus bio je Azrin producent (i on je svirao gitaru na tim snimkama).

Od 1980. Zlatko Miksić-Fuma ponovno svira u novom sastavu Waltera Neugebauera *The Cadilac*.

1982. Zlatko Miksić je sa sastavom The Cadillac nastupao na festivalu Kajkavske popevke s pjesmom *Vu temu je...* Vladimira Kosa.

Oko njegove prerane smrti, postoje i danas brojne kontraverze i glasine. Službeno on se utopio pod nerazjašnjenim okolnostima, neslužbeno, skočio je u Savu nakon što ga je žena napustila...

## Povezano
* Zlatni akordi
* Parni valjak

## Reference
Marijan Markovac

**Marijan Markovac** (Donji Andrijevci, 19. kolovoza 1887. - Zagreb, 1956.) hrvatski etnograf

## Biografija

Rodio se 19. kolovoza 1887. godine u Donjim Andrijevcima u kući Mijatovih, od oca Andrije i majke Kate, rođene Vukašinović. Nakon srednjoškolskog obrazovanja u Slavonskom Brodu, završio je višu Učiteljsku školu u Đurđevcu gdje je ispočetka i radio. Nedugo zatim postao je profesor na današnjoj Učiteljskoj akademiji u Zagrebu. Jedno vrijeme bio je i kustos
Hrvatskog školskog muzeja u Zagrebu. Još jedna od zanimljivosti vezana uz Marijana Markovca svakako je i njegova aktivnost na etnografskom polju. Sam kaže da je ispočetka sabirao  etnografsku građu za sebe i svoju zabavu, a kasnije se obratio iskusnijim  ljudima, tj. vodećim ljudima tadašnje etnologije.
Nakon toga ga je tadašnji Etnografski odjel Hrvatskog narodnog muzeja (današnjega  Etnografskog muzeja u Zagrebu) često slao kao svojega povjerenika u  Slavoniju. Kao plod toga rada ostala su iza njega mnoga djela objavljivana   u dnevnoj i periodičkoj štampi, a posebno su tu istaknute Etnografske  spomenice i Etnografske zbirke u narodnim školama te monografija Selo i seljaci u slavonskoj Posavini. Jedan od članaka u kojemu se izričito  govori o običajima sela Donji Andrijevci tj. Božić u slavonskoj Posavini  (Dolnji Andrijevci)  (1935). Umro  je 1956. godine u  Zagrebu.

## Djela

* "Etnografske spomenice i etnografske zbirke u narodnim školama Banovine Hrvatske", Zagreb, 1940.
* "Stari svatovski običaji u Andrijevcima", Beograd, 1935.
* "Školska radionica : tehnologija oruđa i radnog materijala", Zagreb, 1931.
Mario Mavrin

**Mario Mavrin** istaknuti je hrvatski jazz glazbenik, bas gitarist i kontrabasist, rođen 1949. godine u Zagrebu.

## Biografija
Glazbom se počeo baviti vrlo rano, a pohađao je nižu i srednju muzičku školu "Vatroslav Lisinski" gdje je učio svirati violinu. Nakon toga uči svirati bubnjeve, kontrabas i bas gitaru. Postaje članom orkestra Stjepana Mihaljinca, a 1969. godine nastupa po Africi u orkestru Karla Metikoša. Bio je član raznih zagrebačkih ansambla zabavne glazbe i vanjski suradnik Plesnog orkestra RTV Zagreb (pod ravnateljstvom Miljenka Prohaske).

Dugogodišnju suradnju s Boškom Petrovićem u sastavu BP Convention ostvaruje početkom 1970-ih godina, a 1972. godine postaje članom zagrebačkog rock sastava Time s kojim objavljuje i njihov prvi istoimeni album. Kao član ansambla Boška Petrovića surađuje s brojnim jazz izvođačima kao što su Zagrebački solisti, Rucner Quartet, Peter Soave, Zagrebačka filharmonija i Michel Legrand. Također nastupa na renomiranim svjetskim i europskim jazz festivalima surađujući s glasovitim jazzistima poput Erniea Wilkinsa, Arta Farmera, Clarka Terryja, Sala Nistica, Giannija Bassa, Tootsa Thielemansa, Philipa Catherinea, Alvina Queena, Martina Drewa, Duška Gojkovića, Lewa Soloffa, Alberta Mangelsdorffa, Johnnyja Griffina, Helen Merrill, Kristiana Schultzea, Carlosa Wernecka, Petera Appleyarda, Garyja Burtona, Michela Legranda, Royja Brinkera i drugih.

Pojavljuje se na brojnim samostalnim i festivalskim koncertima te diskografskim izdanjima, a neka od njih su *Blue Sunset* (1975.), *With Pain I Was Born* (1977.), *Stabilisation Blues* (1982.), *Zagreb Jazz Fair*' i *Springtime Jazz Fever*. Sredinom 1990-ih svira u triju klavirista Johna Lewisa s bubnjarom Martinom Drewom. Godine 1987. s zagrebačkim gitaristom Damirom Dičićem objavljuje LP pod nazivom *Out of the Past*. Nakon toga svira i snimao sa skupinom Jazzbina, vibrafoniste Igora Lešnika. Uz sviranje bavi se i tonskom režijom, a kao ton majstor u svojstvu vanjskog suradnika godinama surađuje s Koncertnom dvoranom Vatroslav Lisinski, Kazalištem Komedija i drugim.

Hrvatska glazbena unija (HGU), 1997. i 1998. godine, dodijelila mu je nagradu Status za najboljeg basistu na hrvatskoj jazz sceni.

## Izvori

* ''Jazz.hr''
Mirna Mazić

**Mirna Mazić** (Zagreb, 24. prosinca 1985.), hrvatska je košarkašica, članica hrvatske košarkaške reprezentacije i Lupa Promotion Novi Zagreb a igra na poziciji centra.

## Karijera
Mirna je profesionalnu karijeru započela 2003. godine u SAD-u, 2006. igra u Italiji za Umana Venezia, od 2006. do 2009. u Hrvatskoj za ŽKK Medveščak Zagreb, 2009. prelazi u grčki Ravenna Esperides 2010. i 2011. igra za poljski Torun, da bi se 2011. ponovo vratila u Grčku ovog puta u Panionios za koji i sada igra.

2005. je bila članicom hrvatske ženske košarkaške reprezentaciju za igračice do 20 godina koja je osvojila 5. mjesto., a s njom su još igrale Iva Ciglar, Josipa Bura (3. po šutu za dvicu), Sanda Tošić (5. po šutu za tricu), Monika Bosilj (najbolja izvođačica slobodnih bacanja) i druge, a izbornica je bila Linda Antić-Mrdalj.

Na MI 2005. u španjolskoj Almeriji osvojila je srebro.

Sudjelovala je na završnom turniru europskog prvenstva 2007. godine.

2008. je bila u skupini igračica koje su izborniku Nenadu Amanoviću otkazale poziv za pripreme za EP 2009..

## Izvor
Ivan Marinković

**Ivan Marinković  - Slavko** (Sutivan, 13. prosinca 1905. — Zagreb, 21. travnja 1943.) bio je profesor, sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 13. prosinca 1905. godine u Sutivanu na otoku Braču. Osnovnu školu završio je u Sutivanu, a Klasičnu gimnaziju u Splitu. Isprva je 1924. godine upisao Medicinski fakultet u Zagrebu, a 1925. prebacio se na Filozofski fakultet, na kojem je diplomirao 1931. godine. Kao profesor radio je u Senju, Požarevcu, Valjevu i Koprivnici.

Bio je uhićen u Koprivnici zbog komunističke djelatnosti, 25. travnja 1935. godine. Okružni sud u Bjelovaru osudio ga je u kolovozu iste godine na sedam mjeseci zatvora. Kasacijski sud u Zagrebu povećao mu je kaznu na tri godine. Kaznu je služio u Lepoglavi, Mariboru i Srijemskoj Mitrovici. Na slobodu je pušten 23. travnja 1938. godine. Nekoliko mjeseci kasnije, sestra Marica zaposlila ga je, kao knjigovođu, u tvornici kože „Podvinec“ u Karlovcu.

Godine 1939., postao je sekretar (tajnik) Okružnog komiteta KPH za Karlovac, Kordun i Banovinu. Najveći broj partijskih organizacija u tim krajevima nastao je zahvaljujući njegovom radu. U prvoj godini Narodnooslobodilačke borbe, kao sekretar Pokrajinskog komiteta KPH, prisustvovao je vojno-partijskim konferencijama, sudjelovao u formiranju organa narodne vlasti, te organizacija SKOJ-a i AFŽ-a.

Još 1940. godine, postao je član Centralnog komiteta KPH, a u travnju 1942. godine i član Politbiroa CK KPH. U svibnju 1942. godine, po zadatku KPH, otišao je u okupirani Zagreb i preuzeo dužnost člana Povjereništva CK KPH za Zagreb i sjevernu Hrvatsku. Radio je na uspostavljanju veza s oslobođenim područjima, na prebacivanju ljudi u partizanske postrojbe i ostalo. U studenom 1942. godine, organizirao je prebacivanje na slobodni teritorij pjesnike Vladimira Nazora i Ivana Gorana Kovačića.

Izdajom provokatora, 19. veljače 1943. godine, uhitila ga je ustaška policija. Bio je podvrgnut mučenju, ali ništa nije odao. Strijeljan je 21. travnja 1943. godine.

Ukazom Predsjedništva Antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Jugoslavije, 26. srpnja 1945. godine, među prvim borcima Narodnooslobodilačke vojske, proglašen je za narodnog heroja.

## Literatura
*Životopis na Portalu Narodni heroji Jugoslavije
**Narodni heroji Jugoslavije*. „Mladost”, Beograd 1975. godina.
Sandra Mandir

**Sandra Mandir** (Zagreb, 4. kolovoza 1977.) hrvatska košarkašica članica Hrvatske košarkaške reprezentacije i turskog Istanbul Universitesi BGD, igra na poziciji bek šutera i organizatorice igre.

## Privatnu život
Sandra je rođena 1977. godine u Zagrebu, kao Sandra Popović. Udana je i majka jednog djeteta.

## Karijera
Sandra je profesionalnu karijeru započela 1995. godine u ŽKK Centar Banka, 2007. prelazi u ŽKK Adriatic Osiguranje , 2000. i 2001. igra za ŽKK Gospić. 2001. godine ide u inozemstvo igra u Turskoj za Galatasaray 2002. igra u Mađarskoj za MiZO-Pecsi VSK, da bi se 2003.  vratila u Hrvatsku u Gospić, 2004. i 2005. igra za ŽKK Zagreb, 2005.-2007. za ŽKK Jolly Šibenik, 2007.-2009, za Gospić, da bi 2009. i 2010. godine ponovo otišla u Tursku ovog puta u Besiktas. Od 2010. ponovo igra za ŽKK Gospić.
Sandra je  i kapetanica Hrvatske ženske košarkaške reprezentacije.

Sudjelovala je na završnom turniru europskog prvenstva 2007. godine, gdje je bila druga po asistencijama.

## Priznanja
Veliko priznanje dobila je 2011. godine na posljednjem Europskom prvenstvu u Poljskoj kada je izabrana u prvu petorku prvenstva. Čitatelji i suradnici portala Košarka proglasili su je najboljom košarkašicom u sezoni 2010./11. te je tek druga hrvatska košarkašica koja je dobila nagradu  budući da je sve četiri prethodne godine statua otišla u ruke Anđe Jelavić.

18. prosinca 2011. Eur. ogranak Fibe je među kandidiranim igračicama za najbolju europsku košarkašicu 2011. kandidirao Sandru Mandir, uz još devet drugih igračica.

14. prosinca 2012. Eur. ogranak Fibe je među kandidiranim igračicama za najbolju europsku košarkašicu 2012. drugu godinu uzastopno kandidirao Sandru Mandir, uz još devet drugih igračica.

## Izvor
Stjepan Mihaljinec

**Stjepan Mihaljinec** (Zagreb, 1. prosinca 1935. – Zagreb, 13. veljače 2014.), hrvatski skladatelj, aranžer, dirigent i pijanist zabavne glazbe.
 
## Biografija
Diplomirao je na Muzičkoj akademiji u Zagrebu 1963. s temom "*O pojmu, produkciji i reprodukciji tzv. zabavne muzike*". Jedan je od utemeljitelja Festivala kajkavske popevke u Krapini (1966.), čiji je umjetnički direktor bio do 2005. godine. Od 1957. bio je urednik u programu i Muzičkoj proizvodnji Radio Zagreba, a od 1981.-1990. urednik glazbenog programa. Od 1971.-1979. bio je predsjednik Saveza muzičkih udruženja Hrvatske, a 1983.-1984. predsjednik Društva hrvatskih skladatelja. Skladao je preko 300 zabavnih melodija od kojih su mnoge nagrađivane na festivalima u zemlji i inozemstvu (*Svitanje, Ako sada odeš, Zadnji fijaker, Proplakat će zora, Noćas ćemo zemlji k'o materi reći* itd.). Skladao je veći broj pjesama za djecu, glazbu za televizijske serije te orkestralna djela, među kojima se posebno ističe *Fantazija za klavir i orkestar* (1971.). Autor je dva glazbenoscenska djela: *Ja i moje drugo ja* (1964.) i *Ljubovnici* (1981.). Kao pijanist i dirigent gostovao je u nizu europskih zemalja te u Americi, Kanadi, SSSR-u i Australiji, surađujući s mnogim našim istaknutim vokalnim solistima te s Josephine Baker, Domenicom Modugnom, Sergiom Endrigom, Johnny Loganom i drugima. Pisao je aranžmane za sve vrste orkestralnih sastava. Na festivalima zabavne glazbe primio je niz nagrada za skladbe i aranžmane, od kojih su najznačajnije: prva nagrada publike i žirija na festivalu u Splitu za skladbu *Proplakat će zora* (1971.), prva nagrada publike na festivalu u Splitu za skladbu *Noćas ćemo zemlji ko materi reći* (1973.), treća nagrada publike na festivalu Zagreb '63. i druga nagrada na festivalu Intervizije '63. za skladbu *Ako sada odeš*, nagrada žirija na prvom međunarodnom festivalu u Aleksandriji za skladbu *Ljubav* (1970.). Za svoj umjetnički rad primio je mnoge nagrade i priznanja, a godine 2003. uvršten je u ediciju "2000 Outstanding Intellectuals of 21st Century" međunarodnog biografskog centra u Cambridgeu.

## Nagrade i priznanja
* 1982. – Vjesnikova nagrada za glazbu "Josip Štolcer Slavenski"
* 1995. – Odličje „Red Danice hrvatske s likom Marka Marulića“
* 2001. – Zlatna plaketa Hrvatske glazbene unije
* 2001. – Posebna povelja HDS-a za 35-godišnje dosljedno oblikovanje glazbeno poetskog programa Festivala kajkavske popevke u Krapini
* 2005. – Povelja Grada Krapine
* 2005. – nagrada Grada Zagreba
* 2006. – nagrada Milivoj Körbler HDS-a
* 2012. – nagrada Porin za životno djelo

## Reference

## Vanjske veze
*www.porin.info – Siniša Škarica: Stjepan Mihaljinec  (životopis)
*Hrvatsko društvo skladatelja: Stjepan Mihaljinec  (životopis)
*HDS – ZAMP: Stjepan Mihaljinec (popis djela)
*http://archive.is – Goran Pelaić: »Na Splitu mora biti zastupljena dalmatinska pjesma« (razgovor od 13. siječnja 1994.)
*Glas Slavonije - Stjepan Mihaljinec: Iznimni i neumorni glazbeni znalac  
*Diskografija.com - Stjepan Mihaljinec
Ivan Mečar

**Ivan Mečar - Dugi** (Zagreb, 27. prosinca 1909. — Zagreb, 19. ožujka 1943.) bio je sindikalni radnik, sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

## Biografija
Rođen je 1909. godine u Zagrebu, u obitelji bravarskog radnika. Završio je osnovnu školu i šest razreda gimnazije. Od 1935. godine potpuno se posvetio radu u organizaciji Ujedinjenog radničkog sindikalnog saveza Jugoslavije, kao profesionalni sindikalni radnik. Pored toga je bio i aktivan u kulturno-umjetničkim radničkim društvima, osobito u pekarskom društvu „Živežar“. Član Komunističke partije Jugoslavije postao je 1938. ili 1939. godine.

Nakon proglašenja Nezavisne Države Hrvatske 1941., bio je izabran za člana Četvrtog rajonskog komiteta KP Hrvatske (područje centra grada). Policija mu je bila na tragu, pa je u jesen 1941. godine prešao u ilegalnost. Tada je bio uključen u rad Mjesnog komiteta KPH za Zagreb, isprva kao njegov član. U siječnju 1942. godine, preuzeo je dužnost organizacijskog sekretara, au prosincu iste godine, političkog sekretara Mjesnog komiteta. Tu je dužnost vršio sve do svoje pogibije.

Bio je organizator udarnih grupa s kojima je i osobno rukovodio kada se radilo o likvidiranju pojedinih neprijateljskih agenata i provokatora. Osim toga, radio je i na organiziranju kanala kojima se odlazilo iz okupiranog Zagreba na teren. U vezi s tim zadatkom nekoliko je puta odlazio i u okolicu Zagreba, gdje je sa tamošnjim rukovodstvom Narodnooslobodilačke borbe uspostavljao točke i veze, budući da se mobilizacija za partizanske postrojbe i po tempu i po broju dobrovoljaca iz Zagreba znatno povećavala.

U veljači 1943. godine, bio je ranjen u Kušlanovoj ulici u jednom okršaju udarne grupe kojom je rukovodio. Ta je grupa trebala likvidirati jednog ubačenog agenta, koji je otkrio veze zagrebačke organizacije KPH sa organizacijama na terenu preko kojih se odlazilo u partizane. Pošto se nije mogao kretati, sklonio se u ilegalni stan. Iako se još uvijek teško kretao, 19. ožujka 1943. godine, napustio je ilegalni stan u Boškovićevoj ulici i krenuo zajedno sa Stjepanom Bubanićem, rukovoditeljem tiskarnice KPH u Zagrebu, na jedan sastanak na Novoj Vesi. Tamo su ih u zasjedi čekala dva policijska agenta i očekivali dolazak njih dvojice. Mečar i Bubanić primjetili su agente u Mlinarskoj ulici i pošli prema Medveščaku. Bijeg im je bio otežan, jer Mečar nije mogao trčati zbog ranjene noge. U Gregorjančevoj ulici ih je presreo stražar, koji je čuvao kuću nekog ustaškog dužnosnika. Tada su se njih dvojica pokušali probiti oružjem, ali su poginuli u okršaju.

Ukazom predsjednika Federativne Narodne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita, 24. srpnja 1953. godine, proglašen je za narodnog heroja.

## Izvori
Mate Meštrović

**Mate Meštrović** (Zagreb, 13. rujna 1930.), hrvatsko-američki povjesničar, novinar i političar.

## Biografija
Mate Meštrović rodio se u Zagrebu 1930. godine. U Zagrebu je završio osnovnu školu a daljnje školovanje nastavlja u inozemstvu. Nakon što je njegov otac, hrvatski kipar Ivan Meštrović, s obitelji emigrirao, 1942. godine, živjeli su prvo u Rimu, potom u Švicarskoj a zatim u SAD-u od 1946. godine. Godine 1951. je diplomirao a 1952. godine i magistrirao na *Syracuse sveučilištu* u SAD. Za vrijeme Korejskog rata bio je u američkoj vojsci u činu poručnika. Nakon povratka iz rata i izlaska iz vojske doktorirao je 1957. godine na *Columbia sveučilištu* u New Yorku. Nakon toga deset godina je radio kao novinar a poslije je od 1967. do 1991. godine predavao suvremenu europsku povijest na *Farleigh Dickinson sveučilištu* u New Jerseyju.

## Politička djelatnost
Od 1980. do 1982. godine bio je pročelnik za vanjske poslove a od 1982. do 1991. godine predsjednik Izvršnog odbora *[[Hrvatsko narodno vijeće|Hrvatskog narodnog vijeća]]* (HNV), krovne političke organizacije hrvatskog političkog iseljeništva. Početkom 1990. godine vratio se u domovinu a 1993. godine bio je kao zastupnik izabran u Županijski dom Hrvatskog sabora. Nakon isteka zastupničkog mandata bio je imenovan veleposlanikom Republike Hrvatske u Bugarskoj i na toj dužnosti je bio od 1997. do 2000. godine.

## Djela
* *Jugoslav union and the beginning of the Serb Croat conflict, 1918-1923*, New York, 1957. (doktorska disertacija)
* *What you should know about Communism and why*, New York, 1962. 
* *Southeast Asia*, New York, 1974. 
* *U borbi za Hrvatsku: sabrani članci (1980-1986)*, Stuttgart, 1986.
* *Hrvatsko stanovište o memorandumu Srpske Akademije Nauka i Umetnosti*, Saddle River, NJ., 1987. (suautor Radovan Latković) (engl. izd. *The Croatian response to the Serbian national program*, Saddle River, NJ., 1988.)
* *U vrtlogu hrvatske politike: kazivanje Peri Zlataru*, Zagreb, 2003.

## Nagrade
* 1986.: Ellis Island Medal of Honor.

## Izvori

## Vanjske veze
*  What you should know about communism and why
Marija Husar

**Marija Husar** (Zagreb, 25. lipnja 1975.) hrvatska pjevačica, skladateljica i bivša članice nekad popularne grupe Divas, u kojoj je bila od 1995. do 2005. godine kada su se razišle.

## Glazbena karijera
Već osnovnoj školi počela je nastupati sa školskim zborom, a kasnije je nastavila pjevati u zboru "Zvjezdice", da bi 1994. godine pratila Tonyja Cetinskog na Eurosongu s pjesmom "Nek' ti bude ljubav sva" uz sestru Ivanu Husar, Maju Vučić i Martinu Pongrac. Sa kojima 1995. godine osniva grupu Divas i snima pet studijskih albuma. 

## Diskografija
### Studijski albumi
* 2008. - Familija
* 2009. - Plesni Božić
* 2013. - Čarobna ljubavna priča

## Izvori
Ivan Matarić

**Ivan Matarić** (Zagreb, 1952.), hrvatsko-švicarski je glazbenik, glazbeni pedagog i skladatelj. Svira na orguljama i klaviru. Jedan od najistaknutijih predstavnika hrvatskih orguljaša.

## Biografija
Rođen je u Zagrebu 1952.godine. U Zagrebu je pohađao nižu i srednju glazbenu školu na Glazbenoj školi Pavao Markovac u razredu prof. Zente Figenwald.

S 15 je godina bio orguljašem u crkvi sv. Klare.

Položivši prijamni na klaviru, upisao je studij orgulja na Muzičkoj akademiji u Zagrebu. Ondje je studirao u razredu prof. Vlaste Hranilović. Diplomirao je 1979. godine u razredu prof. Žarka Dropulića.

Poslije studija radio je kao profesor klavira i korepetitor na Školi za klasični balet u Zagrebu. Jeseni 1979. godine postao je stalni orguljašem crkve Sv. Marije na Dolcu u Zagrebu. Od 1984. godine je stalnim orguljašem Zagrebačke katedrale.

1985. je godine bio u Weimaru kao aktivni orguljaš na majstorskom tečaju u razredu Mathiasa Eisenberga, a već je jeseni iste godine predavao u Zagrebu na Institutu za crkvenu glazbu, sve do 1989. godine.

Svirao je na koncertima kao solist i u ansamblima, u tuzemstvu (Zagreb, Dubrovnik, Split, Zadar, Punat na Krku, Varaždin, Vukovar, Vinkovci) i inozemstvu  (Italija, Austrija, Švicarska, SAD). Često je svirao u crkvama i na Zagrebačkim ljetnim večerima.

Za vrijeme Domovinskog rata angažirao se na humanitarnim koncertima u Austriji i Švicarskoj. Slogan njegovih koncerata bila je poruka "Zaustavite rat u Hrvatskoj".

Od 1992. radi u Lustenauu, gdje je predavao klavir i orgulje na Rheintalskoj glazbenoj školi. Srpnja 1995. postao je glavni orguljašem crkve u St. Gallusu u Triesenu, Lihtenštajn. Tri godine poslije opet je u Lustenau, gdje je orguljaš u crkvi sv. Petra i Pavla.

1999. je godine na saboru Hrvatske kulturne zajednice izabrana za predsjednika te organizacije Hrvata u Švicarskoj.

## Djela
Sklada suite, skladbe za mješoviti zbor (motete) i ina glazbena djela: *suita za orgulje Vjera, Ljubav, Ufanje*, zatim *Mislima uz križni put, motet Oče naš, skladba Ave maria za sopran solo, mješoviti zbor i orgulje, misa "Salvum me fecit"* (skladba za mješoviti zbor, soliste i orgulje), motet Gedanken zum Kreuzweg, uglazbio je Brechtovu "Majku Hrabrost", napravio je niz obrada za orgulje i trombon, uglazbio je misu P. Rudija Kopreka S. J. "Meša vuzmenog jutra".

Snimio je 2002. nosač zvuka koji je snimio u Zagrebačkoj katedrali, u crkvi sv. Petra i Pavla u Lustenau, a na njemu su djela L. Viernea, J. Alaina, C. Francka, Ch. M. Widora, L. Boelmanna, Josepha G. Rheinbergera, G. Faurea, A. Guilmanta, i njegova suita za orgulje ("Vjera, Ljubav, Ufanje").

Drugi nosač zvuka snimio je 2005., a na njemu je pupularna glazba *Glazba za sanjarenje" (Musik zum Träumen)*, izvedena na klaviru.

## Vanjske veze
*Organum Šibenik
*Hrvatska kulturna zajednica, Švicarska Prof. Ivan Matarić virtuoz na crno-bijelim tipkama
*Humanitarni projekt "Pazi, ne gazi!" , Hrvati AMAC, humanitarni koncert 2007. u crkvi sv. Feliksa i Regule u Zürichu i u Baselu
Margareta Mađerić

**Margareta Mađerić**, (Zagreb, Hrvatska, 2. srpnja 1977.), hrvatska političarka, trenutačno kandidatkinja za zagrebačku gradonačelnicu. Po zanimanju je menadžer marketinga i komunikacija.

## Politička karijera
* 2002.-2007. nacionalna predsjednica Mladeži Hrvatske demokratske zajednice, po položaju i članica Predsjedništva Hrvatske demokratske zajednice (HDZ)
* od 2005. zastupnica u Gradskoj Skupštini Grada Zagreba
* od 2010. predsjednica kluba zastupnika HDZ-a u Gradskoj Skupštini Grada Zagreba. Prema statistikama Gradske skupštine (2012.), Mađerić je, od ukupno 51 zastupnika druga najaktivnija zastupnica, odmah iza Morane Paliković Gruden (HNS). Mađerić na ukupno 45 sjednica uputila je 51 pitanje i prijedlog, sudjelovala je u 83 rasprave i replicirala 37 puta, daleko više od svih ostalih zastupnika.
* 12.2.2013. kandidatkinja HDZ-a za gradonačelnicu Zagreba na lokalnim izborima 2013.

## Osobno
Udana, majka dvoje djece.

## Izvori


## Vanjske veze
* Službene stranice Grada Zagreba - osobna biografija. http://www.zagreb.hr/default.aspx?id=80 
* Stranice kandidatkinje za zagrebačku gradonačelnicu. http://www.margareta-madjeric.hr
Milica Mihaljević

**Milica Mihaljević** (Zagreb, 12. prosinca 1955.) je hrvatska lingvistkinja.

## Biografija

Završila je V. gimnaziju u Zagrebu 1974. i diplomirala je engleski jezik, opću lingvistiku i fonetiku 1979. Doktorirala je 1991. s temom Lingvistička analiza računalnog nazivlja, a prelaskom u Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje svoj je daljnji znanstveni rad definitivno usmjerila na kroatističko područje.

Posebno se bavi područjem normativistike, terminologije te leksikologije i leksikografije kao i jezičnim dodirima (hrvatski i engleski).

Leksikologiju i leksikografija predavala je i na Učiteljskoj akademiji u Zagrebu. Na Hrvatskim studijima na dodiplomskom studiju drži Jezično-stilske vježbe, na Fakultetu elektrotehnike i računarstva na diplomskom studiju predaje kolegij Hrvatski jezik u inženjerskoj praksi, a na Filozofskom fakultetu u Zagrebu na diplomskom studiju predaje kolegij Nazivoslovlje i nazivlje na hrvatskome jeziku.

Sudjelovala je na brojnim znanstvenim skupovima u Hrvatskoj i u inozemstvu, stručnim tribinama, radijskim i televizijskim emisijama, autorica i suautorica je niza knjiga (Računalno nazivlje, Terminološki priručnik, Jezični savjetnik, Kako se na hrvatskome kaže WWW, Normativnost i višefunkcionalnost u hrvatskome standardnom jeziku, Jezik medija, Hrvatski terminološki priručnik, Jezični savjeti), znanstvenih i stručnih radova.

Voditeljica je Odjela za hrvatski standardni jezik u Institutu za hrvatski jezik i jezikoslovlje.

Članica je povjerenstva Nagrade Dr. Ivan Šreter za izbor najbolje riječi.

## Recepcija
Lingvistička analiza jezičnosavjetničkih knjiga kojima je suautorica Milica Mihaljević pokazuje da „*autorice nemaju ni osnovna lingvistička znanja*“ i „*da im je cilj širenje jezičnog šovinizma i učvršćivanje nacionalističke ideologije u hrvatskom društvu. Veličaju purizam i preskriptivizam, predstavljajući ih kao znanost o jeziku, iako se radi o pojmovima koji su suprotstavljeni lingvistici.*“

## Izvori

## Vanjske veze
* http://www.ihjj.hr/~mmihaljevic.html Milica Mihaljević, Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje
Lav Mazzura

**Lav Mazzura** (Zagreb, 7. siječnja 1876. – Zagreb, 28. ožujka 1930.) je bio hrvatski odvjetnik i političar. Sin je hrvatskog političara, tiskara i publicista Šime Mazzure.

## Biografija
Studirao je pravo u Zagrebu i Pragu. Nakon studija bio je jednim od čelnih osoba Hrvatske napredne omladine. Pisao je za Obzor, Riečki novi list i Hrvatski sokol.

1902. osnovao je i uređivao list Hrvatsku misao, smotru za narodno gospodarstvo, književnost i politiku. Također je bio osnovao i uređivao list Hrvatski pokret.

Nakon 1905. Lorković i Mazzura su kao Hrvati, a Pribićević i Jovan Banjanin isticali su se kao čelnici mladeških organizacija, a poslije kao vodeći ljudi Hrvatsko-srpske koalicije.

Uredio je izdanje *Prvi hrvatski svesokolski slet u Zagrebu : dana 1., 2., 3. i 4. rujna god. 1906.*

Kao član Hrvatsko-srpske koalicije ušao je u Hrvatski sabor i u zajednički Hrvatsko-ugarski sabor gdje je bio zastupnik od 1910. do 1913. godine.

Radi oslobađanja Međumurja 1918., u Zagrebu je odvjetnik dr. Lav Mazzura organizirao *"Dobrovoljačku sokolsku legiju"* pod zapovjedništvom poručnika fregate Roberta Antića. Nju su činili hrvatski mornari bivše austro-ugarske ratne mornarice.

Na dužnosti državnog odvjetnika za grad Zagreb bio je od 1919. godine.

## Izvori
*Lav Mazzura, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950,  Bd. 6 (Lfg. 27, 1974), S. 177f.
*Lav Mazzura, Hrvatska enciklopedija
Marta Vidaković Mukić

**Marta Vidaković Mukić** (Subotica, 1953.) je hrvatska pravnica i leksikografkinja iz Zagreba, najpoznatija kao autorica *Općeg pravnog rječnika* iz 2009. godine. Tokom karijere je obavljala poslove u Hrvatskom saboru, Državnom izbornom povjerenstvu te kao pomoćnica pučkog pravobranitelja. Neko je vrijeme obavljala dužnost potpredsjednice Hrvatskoga helsinškog odbora za ljudska prava, a potom u travnju 2011. godine podnijela ostavku, izrazivši neslaganje službenim priopćenjem HHO da zločini hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga nakon Oluje nisu bili procesuirani.

## Vanjske veze
*«Opći pravni rječnik» predstavljen i u Subotici Siniša Jurić, 18.12.2009
*Dnevno.hr  Autor: Orhidea Gaura 15. veljače 2013. 
*Potpredsjednica HHO-a dala ostavku zbog kriminalnog klevetanja Željka Sačića: "Sačić može tužiti HHO" , 29. travnja 2011., hrsvijet.net
Nenad Moačanin

**Nenad Moačanin** (Zagreb, 1. ožujka 1949.), hrvatski je povjesničar (specijalist za područje hrvatske povijesti za osmanske vladavine) i prevoditelj.

## Biografija
Nenad Moačanin rodio se u Zagrebu 1949. godine. 1968. godine završio je Klasičnu gimnaziju, 1973. godine na Filozofskom fakultetu u Zagrebu diplomirao je jednopredmetnu povijest a na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, 1979. godine, orijentalistiku. Magistrirao je 1983. godine na Filozofskom fakultetu u Zagrebu s temom *Upravna podjela i stanovništvo Požeškog sandžaka* te doktorirao, 1990. godine, s temom *Gradovi u turskoj Slavoniji i Srijemu*.
 
Od 1978. do 1992. zaposlen je u Zavodu za povijesne znanosti JAZU/HAZU, potom kao znanstveni suradnik u Zavodu za hrvatsku povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu, od 1993. do 1998. godine radi kao docent, od 1998. kao izvanredni profesor, a danas je redoviti profesor na Odsjeku za povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu (katedra za hrvatsku povijest, predmet Hrvatska povijest u ranom novom vijeku).

Također drži dio nastave na studiju turkologije pri Odsjeku za Orijentalistiku i hungarologiju (Islamska civilizacija I-II, osmanska paleografija i diplomatika). Sudjelovao je i na više znanstvenih skupova u tuzemstvu. U razdoblju veljača-ožujak 2002. održao je niz predavanja na Oddelku za zgodovino Sveučilišta u Ljubljani.

Od 10. svibnja 2012. godine član je suradnik Razreda za društvene znanosti HAZU.

Govori engleski, njemački, francuski i turski jezik.

## Djela
**Požega i Požeština u sklopu Osmanlijskog Carstva (1537.-1691.) *, Jastrebarsko, 1997.
**Turska Hrvatska: Hrvati pod vlašću Osmanskoga Carstva do 1791.: preispitivanja*, Zagreb, 1999.
**Slavonija i Srijem u razdoblju osmanske vladavine*, Slavonski Brod, 2001.
**Town and Country on the Middle Danube*, Leiden-Boston, 2006.
**Hrvatsko-slavonska Vojna Krajina i Hrvati pod vlašću Osmanskoga Carstva u ranome novom vijeku*, Zagreb 2007. (suautor Željko Holjevac)

i oko četrdeset studija.

## Izvori

## Vanjske veze
* Nenad Moačanin, *Osmansko-turski porezni popisi i historijska geografija* // Radovi Zavoda za hrvatsku povijest, br. 1. (1998.), str. 294.-299. 
* HAZU: Popis objavljenih radova
* Borislav Grgin, ''Putokaz prema sintezi. Nenad Moačanin, Turska Hrvatska, Matica hrvatska, Zagreb, 1999.'' , *[[Vijenac (časopis)|Vijenac]]*, broj 160, 20. travnja 2000.
Nikola Pavić

**Nikola Pavić** (Zagreb, 22. srpnja 1898. - Zagreb, 16. prosinca 1976.), hrvatski pjesnik, prosvjetar i sudionik NOB-a.

Najpoznatija zbirka pjesama nosi naslov "**Prsten zvenknul**" u kojoj je tiskana i pjesma "Međimurska" koja se često citira u raznim knjigama vezanim uz Međimurje.

Tiskan je u nekim domaćim i stranim antologijama i izborima, nešto mu je pjesama prevedeno na mađarski, ruski, talijanski i njemački, a on sam je preveo desetak pjesama mađarskih pjesnika.
Vesna Milutin

**Vesna Milutin** (Zagreb, 1973.), hrvatska arhitektica.

Vesna Milutin. Rođena je 1971. u Zagrebu. 1997. godine diplomirala je na Arhitektonskom fakultetu sveučilišta u Zagrebu. 
Od 1995.  sudjeluje na natječajima, izložbama, arhitektonskim radionicama samostalno i u suradnji s arhitektima: Anom Šverko, Ivanom Ergić, Vanjom Ilić, Zorislavom Petrićem i Tomislavom Rukavinom.
	
2000. godine osniva CAPSULA studio u Zagrebu u kome djeluje s Ivanom Ergić i Vanjom Ilić.

## Začajnije realizacije  - CAPSULA studio

2000.

*Interijer poslovnog prostora EAN Croatia u Zagrebu, Trg kralja Tomislava, Samobor (Ergić, Ilić, Petrić i Milutin – koautor)

2001.

*Oblikovanje korporativnog namještaja i standarda uređenja interijera prodajnih mjesta HT-a   ( Ergić, Ilić, Milutin).
*Interijer poslovnog prostora Plavi film, Buzin (Ergić, Ilić, Milutin).

2002.

*Interijer dvorane A Fakulteta političkih znanosti, Zagreb   (Ergić, Ilić, Milutin).
*Interijer poslovnog prostora Infokod, Zagreb (Ergić, Ilić, Milutin).

2003.

*Scenografija modne revije L’Oreal, Gliptoteka, Zagreb   (Ergić, Milutin).

2004.

*Stambeno poslovna zgrada iz programa POS-a u Cresu  (Ergić, Ilić, Milutin).
*Interijer restorana i recepcije Makronova centra, Zagreb  (Ergić, Milutin).
*Interijer stambenog prostora u Bosanskoj ulici u Zagrebu (Ergić, Milutin).
*Oblikovanje i uredništvo Kataloga natječaja za poslovnu zgradu Erstebank u Zagrebu. (Ergić, Milutin).

2005.

*Stambena zgrada u Rematama, Zagreb, realizacija u tijeku (Ergić, Milutin).
*Rekonstrukcija i dogradnja obiteljske kuće na Markuševcu, Zagreb, (Ergić, Milutin).
*Stambena zgrada na Trešnjevci, Zagreb  (Ergić, Milutin).
Martin Pilar

**Martin Pilar** (Brod na Savi, 16. studenog 1861. - Zagreb, 22. travnja 1942.), hrvatski arhitekt.

Završio je Akademiju u Beču. U Zagrebu je radio kod Hermanna Bolléa, u Gradskoj općini i tvrtki "Pilar, Mally, Bauda".

Izveo je niz stambenih i poslovnih zgrada, škola i crkava, u neorenesansnom ili secesijskom stilu. Proučavao je narodnu graditeljsku baštinu i s J. Holjcem objavio knjigu ***"Hrvatski građevni oblici"***.