open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Robert III od Škotske

**Robert III** rođen kao **John Stewart** (?, oko 1337.  - Rothesay, 4. april 1406.), bio je 
škotski kralj od 1390. do 1406.

Robert je vladao umjesto svog oca od 1384. do 1388., ali kako je ostao invalid nakon što ga je ranio konj, 
u razdoblju svoje vladavine, praktički nije ni vladao, već je stvarna vlast bila u rukama njegova brata.
## Biografija
John je rođen kao najstariji sin Roberta Stewarda (budućeg kralja Roberta II) i Elizabeth Mure, koji su 
svoju vezu ozakonili vjenčanjem tek nekoliko godina kasnije. Mladi John se pridružio svom ocu u neuspjeloj buni protiv 
kralja Davida II koja je trajala od 1362. do 1363. 
Kralj ih je obadvoje zatvorio, ali nakon što ih je oslobodio Johnu je 1367. dodjelio titulu earla od Atholla a zatim 
1368. i titulu earla od Carricka.
Kad mu je otac 1371. postao kralj, on je već 1384. zbog svojih poodmaklih godina, predao vlast Johnu. Ali nakon što je 
njega teško ozljedio konj - 1388., na toj funkciji počeo ga je mjenjati kao regent mlađi brat Robert, earl od Fifea.

Nakon svoje krunidbe, koja se vjerojatno zbila 19. aprila 1390. promijenio je ime John u Robert (III), kako bi se 
izbjeglo da ga brkaju sa Johnom Balliolom, koji Škotima nije ostao u dobroj uspomeni. Njegov brat Robert koji je 
1398.proglašen je vojvodom od Albanyja, preuzeo je sve konce na dvoru, i stvarno vladao Škotskom, osim u 
periodu od tri godine od 1399. do 1402. kad je Robert uspio instalirati na tron svog najstarijeg sina Davida 
vojvodu od Rothesaya. Ali je on nakon što je zbačen s trona, zatvoren u starom zamku u  
Falklandu, gdje je i umro u martu 1402.

Robert III je navjerojatnije u želji da spasi svog jedinog preostalog sina Jamesa (kasniji kralj James I), od 
šapa svog podmuklog brata Roberta, njega dao otpremiti u Francusku. Na nesreću su Jamesa na putu zarobili 
engleskih mornari i utpremili kao zatvorenika na londonski kraljevski dvor.

Taj događaj toliko je potresao Roberta III, da je od njega ubrzo umro. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Robert III'' na portalu Encyclopædia Britannica
Rothesay, Bute

**Rothesay** čita se  **Rotsej** (škotsko-gelski: *Baile Bhòid*) je najveći grad i luka na otoku 
Bute na zapadu Škotske od 4,637 stanovnika

Rothesay administrativno podpada pod Područno vijeće (council area)  -
Argyll i Bute, a nekad je bio dio historijskog countyja Buteshire.

## Geografija
Otok Bute leži duboko uvučen u zaljev - Firth of Clyde na jugozapadu Škotske, a sam grad Rothesay
leži na istočnoj obali otoka, pored ulaza u Firth of Clyde.
## Historija
Grad je dobio status kraljevskog grada, za vladavine kralja Roberta III, koji je 1398. proglasio svog 
najstarijeg sina, Davida, vojvodom od Rothesayja, ta titula je postala najviši plemićki naslov 
Škotskog kraljevstva. U centru grada nalaze se ruševine dvorca iz 11. vijeka, koji podsjeća na ta vremena.

Rothesay je bio prvi škotski grad u kom je otvorena prva predionica pamuka takvog tipa, koja je za pogon koristila 
vode iz obližnjeg jezera (Loch) Fad. Grad i danas ima 
predionicu tvida, nekoliko telekomunikacijskih objekata i tvornicu mliječnih proizvoda.
Ipak je za ekonomiju današnjeg Rothesaya najvažniji turizam jer iz njegove 
dobro zaklonjene luke kreću brojne jahte na krstarenje škotskim otocima. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Rothesay'' na portalu Encyclopædia Britannica
Bute (otok)

**Bute** čita se **Bjut** (škotsko-gelski: *Eilean Bhòid* ili *Eilean Bhòdach*) je mali otok u zaljevu - 
Firth of Clyde.

Otok administrativno podpada pod Područno vijeće (council area)  -
Argyll i Bute.
## Geografija
Otok Bute leži na zapadu Škotske unutar zaljeva Firth of Clyde koji je dio Atlantika. Od kopna je odvojen 
uskom zavojitim tjesnacem Kyles of Bute. Od susjednog puno većeg otoka Arran koji leži južno od njega razdvaja ga kanal Bute.

Otok je dug oko 24 km i ima površinu od 122 km², na kojoj živi 7,228 stanovnika. 
Sjeverni dio otoka je brdovit, tu se nalazi najviši vrh Windy Hill visok 278 metara, južni dio je ravniji i plodniji. Po unutrašnjosti ima
nekoliko manjih jezera (Loch). Otok je bogat arheološkim nalazištima iz prahistorije i 
ranokršćanskim kapelicama. Većina otoka je dobro obrađena, a sadi se zob, repa i krumpir.

U novije vrijeme gradi se puno vikendica i apartmana, zbog blizine Glasgowa.

Najveći otočki grad i luka je Rothesay, koji leži na istočnoj obali.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Bute'' na portalu Encyclopædia Britannica
Falkland, Fife

**Falkland** (škotsko-gelski: *Fàclann*) je gradić na istok]]u Škotske od 1,096 stanovnika

Falkland administrativno podpada pod Područno vijeće (council area)  -
Fife.
## Geografija
Gradić leži duž obronaka niskog masiva Lomond, koji u tom dijelu visok 448 metara.
## Historija
Falkland  je kraljevskom poveljom dobio status grada još 1160. , ona mu je potvrđena 1595. Od 1458. ima status 
kraljevskog grada.

Falkland je od 12. vijeka poznat po svom zamku (*Falkland Castle*), na čijem je mjestu tokom 16. vijeka 
podignuta nova renesansna Palača Falkland koja je u tom vremenu bila omiljena 
rezidencija škotskih kraljeva. 
## Privreda
Za ekonomiju tog malog gradića najvažnija je tvornica papira.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Falkland'' na portalu Encyclopædia Britannica
Savanski ljuskavac

**Savanski ljuskavac** (lat. *Manis temminckii*) jedna je od četiri vrste ljuskavaca, koji žive u Africi i jedini u južnoj i istočnoj Africi. Iako je prisutan na dosta velikom području, vrlo ga je teško uočiti. Stradava u požarima i od ljudi.

Prije je bio uvršten u ugrožene vrste. Pokriven je ljuskama, osim s donje strane. U opasnosti se sklupča u loptu, kako bi zaštitio osjetljivi trbuh. Repom se koristi kao oštricom protiv neprijatelja.

Narastu do oko 1 metar dužine, a rep je dugačak između 30 i 50 cm. Ima nesrazmjerno malu glavu, snažne zadnje i male prednje noge. 

Poput drugih ljuskavaca, uglavnom je noćna životinja. Kreće se isključivo po tlu, obično u savanama ili otvorenim šumama. Uglavnom se hrani termitima i mravima. Ima jako dug (do 50 cm) ljepljiv jezik. Iako je sposoban kopati nastambe, obično zautme tuđe nekorištene nastambe.

## Izvori
Xenarthra

**Xenarthra** su nadred viših sisavaca koji obuhvaća red krezubica (*Pilosa*) i pasance (*Cingulata*). Osobitost im je nastavak koji imaju na kralježnici. Ranije su bili vođeni kao zaseban red, no danas su, kao jedan od četiri grupe unutar podrazreda viših sisavaca, svrstani u samostalni nadred. Za razliku od druge tri grupe, bliska međusobna srodnost porodica unutar ovog podrazreda je vrlo sporna.

Nakon odvajanja grupe *[[Afrotheria]]* prije oko 105 milijuna godina, ova se grupa prije oko 90 do 102 milijuna godina na području ili Južne Amerike ili, možda, Antarktike koja u to vrijeme nije bila zaleđena, odvojila od preostala dva nadreda viših sisavaca, *[[Laurasiatheria]]* i *[[Euarchontoglires]]* . Ako *Xenarthra* ne potječu iz Južne Amerike, onda su se na prijelazu od krede u razdoblje tercijara u nju doselili s Antarktike. Iz tog razdoblja potječu i prvi fosili ovih životinja.

Životinje iz ove grupe su ekološki najmanje uspješne. Ova grupa čini samo oko 1,2% raznovrsnosti viših sisavaca i imaju vrlo malu rasprostranjenost. Ako se zanemare pasanci koji žive i na jugu Sjeverne Amerike, njihov je životni prostor ograničen isključivo na Južnu Ameriku. 

U usporedbi s drugim nadredovima viših sisavaca, uočljivi su zanimljivi primjeri konvergentne evolucije. Tako su, na primjer, ješci (*Tachyglossidae*) iz grupe prasisavaca, ljuskavci (*Pholidota*) iz grupe *[[Laurasiatheria]]* isto kao i pasanci (*Cingulata*) iz ove grupe kao prilagodbu prehrani insektima i crvima izgubili zube i umjesto toga razvili dugačak jezik.

## Sistematizacija
Ovaj se nadred dijeli na dva reda:
* krezubice (*Pilosa*), koji obuhvaćaju ljenjivce (*Folivora*), mravojede (*Vermilingua*) i
* pasanci (*Cingulata*)
Teodulova ekloga

***Teodulova ekloga*** () naslov je srednjovekovnog latinskog dijaloga u stihovima, koji je u srednjem veku postao jedan od standardnih tekstova u školskoj nastavi. Obično se smatra da je ovo delo nastalo u 10. veku, premda ima i naučnika koji misle da je napisano ranije. 

*Teodulova ekloga* često se pripusuje Gotšalku iz Orbaisa, jer se smatra da je ime "Teodul" zapravo grčki prevod germanskog imena "Gottschalk" (= "božji rob"); no mnogi naučnici smatraju da je to pripisivanje "neopravdano". U pesmi se nadmeću grčka pastirica *Alitija* (Istina) i grčki pastir *Pseustis* (Laž), a *Phronesis* (Razum) nastupa kao sudija.

U ovoj pesmi, čiji puni naslov u rukopisima glasi: *Ekloga u kojoj se [[Stari zavet|starozavetna]] čuda porede s lažima starih pesnika* *(Ecloga, qua comparantur miracula veteris testamenti cum veterum poetarum commentis)*, na alegorijski se način suprotstavljaju hrišćanstvo (koje zastupa Alitija ili Istina) i paganstvo (koje predstavlja Pseustis) i podvrgavaju kritici razuma (Phronesis). Pri tome Pseustis iznosi priče iz grčke mitologije, a Alitija odgovara paralelnom pričom iz *Starog zaveta*; sve do renesanse ova se pesma koristila kao mitološki udžbenik i sačuvana je u mnogobrojnim rukopisima.

## Reference

## Literatura
*
*

## Vanjske veze
* Latinski tekst ''Teodulove ekloge''
* Engleski prevod 
* Bibkiografija i ''collatio'' španskih rukopisa 
* Izdanje u Migneovoj ''Patrologia Latina'' (PDF), Documenta Catholica Omnia.
Krezubice

**Krezubice** (*Pilosa*) su red podrazreda viših sisavaca koji žive u Srednjoj i Južnoj Americi.

Krezubice su ranije bile razvrstavane kao *Edentata* (grč. *bezubi*), ali kako to ime navodi na krivi zaključak, promijenjeno je, jer samo mravojedi doista nemaju zube. Tipavci (ili  "ljenivci") suprotno ovom nazivu imaju kutnjake, koji rastu neprekidno za vrijeme čitavog života životinje.
Svileni mravojed

**Svileni mravojed** ili **dvoprsti mravojed** (lat. *Cyclopes didactylus*) je sisavac iz reda krezubica|. Jedina je vrsta iz porodice *Cyclopedidae*.

Svileni mravojed najmanji je živući mravojed. Ima proporcionalno kraće lice i veću lubanju od drugih vrsta mravojeda. Odrasli imaju ukupnu dužinu u rasponu od 360 do 450 mm, uključujući i rep dug 17 do 24 cm. Težina je 175 do 400 g. Krzno je gusto i meko, koje varira od sive do žućkaste boje, sa srebrnim sjajem. Mnoge podvrste imaju tamnije, često mrke pruge i svjetlije udove. Oči su crne, a stopala crvena.

Ovoj vrsti ne prijeti opasnost od izumiranja, jer ima široko rasprostranjenje i česta je vrsta. 

Areal svilenoga mravojeda obuhvaća veći broj država. Vrsta je prisutna u državama kao što su: Brazil, Meksiko, Venezuela, Kolumbija, Bolivija, Salvador, Gvajana, Surinam, Francuska Gvajana, Peru, Ekvador, Panama, Nikaragva, Kostarika, Gvatemala, Honduras, Belize te Trinidad i Tobago. 

Staništa svilenoga mravojeda su šume i savane. Po visini rasprostranjenosti obitava na prostorima od razine mora do 1500 metara nadmorske visine.

Ženka obično okoti po jedno mladunče.

## Izvori
Goveda

Skupina **Bovinae** su potporodica šupljorožaca. Obilježava ih krupno, bačvasto tijelo. Oba spola imaju rogove.

U skupinu spadaju sljedeći rodovi:
* Rod Pseudoryx
:* vijetnamsko šumsko govedo (*Pseudoryx nghetinhensis*)
* Rod bivoli (Bubalus)
:* azijski vodeni bivol (*Bubalus bubalis*)
:* tamarau (*Bubalus mindorensis*)
:* močvarni bivol (*Bubalus depressicornis*)
:* planinski bivol (*Bubalus quarlesi*)
* Rod Syncerus
:* afrički bivol (*Syncerus caffer*)
* Rod **goveda** (Bos)
:* divlje govedo (*Bos taurus*), od kojeg potječu domaće govedo (*B. t. taurus*) i zebu (*B. t. indicus*)
:* kambodžansko šumsko govedo (*Bos sauveli*)
:* banteng (*Bos javanicus*) (javansko govedo)
:* gaur (*Bos gaurus*)
:* jak (*Bos grunniens*)
* Rod bizoni (Bison)
:* američki bizon (*Bison bison*)
:* europski bizon (*Bison bonasus*)

Razgraničenja su sporna. Tako je jedna potporodica afričko-azijskih antilopa (Tragelaphinae) vrlo blisko srodna s ovom skupinom Bovinae, da ih se često smješta zajedno u istu potporodicu. Četveroroga antilopa se ponekad (kao ovdje) svrstava u goveda, a ponekad u antilope. Vijetnamsko šumsko govedo, otkriveno tek 1990-ih neki zoolozi su svrstavali u potporodicu Caprinae, zajedno s kozama.

Razvojno gledano, goveda su vrlo mlada skupina. Najraniji fosilni nalazi goveda dokazani su u pliocenu. Širili su se vjerojatno iz Azije u Europu, Sjevernu Ameriku i Afriku. U pleistocenu bili su zastupljeni velikim brojem vrsta.

U svakodnevnom govoru često se sasvim proizvoljno koriste razni nazivi rodova za životinje iz drugih rodova, što može dovesti do zabuna, iako nema nikakvo značenje za sistematiku.

## Vanjske veze
### Ostali projekti
Zec

**Zec** () je rod sitnih sisara iz istoimene familije (Leporidae), u okviru reda paglodara (Lagomorpha). Rod zečeva se od kunića razlikuje načinom života (zečevi ne kopaju jazbine) i na svet donose mlade skoro potpuno sposobne za samostalni život (prekocijalni mladunci).

## Sistematika roda
Rod *Lepus* obuhvata devet podrodova, sa oko 30 vrsta.

;podrod *Macrotolagus*
: *Lepus alleni*
;podrod *Poecilolagus*
: *Lepus americanus*
;podrod *Lepus*
: *Lepus arcticus*
: *Lepus othus*
: *Lepus timidus*
;podrod *Proeulagus*
: *Lepus californicus*
: *Lepus callotis*
: *Lepus capensis*
: *Lepus flavigularis*
: *Lepus insularis*
: *Lepus saxatilis*
: *Lepus tibetanus*
: *Lepus tolai*
;podrod *Eulagos*
: *Lepus castroviejoi*
: *Lepus comus*
: *Lepus coreanus*
: *Lepus corsicanus*
: *Lepus europaeus*
: *Lepus granatensis*
: *Lepus mandschuricus*
: *Lepus oiostolus*
: *Lepus starcki*
: *Lepus townsendii*
;podrod *Sabanalagus*
: *Lepus fagani*
: *Lepus microtis*
;podrod *Indolagus*
: *Lepus hainanus*
: *Lepus nigricollis*
: *Lepus peguensis*
;podrod *Sinolagus*
: *Lepus sinensis*
;podrod *Tarimolagus*
: *Lepus yarkandensis*
;podrod *[[incertae sedis]]*
: *Lepus brachyurus*
: *Lepus habessinicus*

## Literatura
* Biologija 6, LOGOS, Dragana Milić i Imre Krizmanić. .

## Vanjske veze
Devetopasni pasanac

**Devetopasni pasanac** (lat. *Dasypus novemcinctus*) je sisavac iz reda *[[Cingulata]]*.

Ima široko rasprostranjenje i česta je vrsta.

## Rasprostranjenost
Areal vrste obuhvaća veći broj država. Devetopojasni armadil ima stanište u: Panami, Argentini, Trinidadu i Tobagu, Grenadi, Sjedinjenim Američkim Državama, Brazilu, Meksiku, Venezueli, Kolumbiji, Peruu, Ekvadoru, Boliviji, Paragvaju, Nikaragvi, Kostarici, Gvatemali, Hondurasu, Salvadoru, Belizeu, Gvajani, Surinamu, Francuskoj Gvajani i Urugvaju.

Devetopasni pasanac je najrašireniji od svih armadila. Njegov preci nastali su u Južnoj Americi, gdje su ostali tisućama godina, sve dok nije nastala prevlaka Panama preko, koje su došli u Sjevernu Ameriku kao dio Velike američke razmjene životinja.

Općenito teži 2,5 do 6,5 kg, iako najveći primjerci mogu težiti do 10 kg. To je jedan od najvećih vrsta pasanaca. Glava i tijelo dugi su 38-58 cm, a zajedno s 26-53 cm dugim repom, ukupno je dug 64-107 cm dug. Ima devet okomitih pojasa (kolutova) na sredini tijela.

Devetopasni pasanac je usamljena, uglavnom noćna životinja, koja se nalazi u mnogim vrstama staništa, od zrelih i sekundarnih prašuma do travnjaka i pustinja i vegetacija sušnih područja. Kukcojed je, hrani se uglavnom mravima, termitima i drugim malim beskralježnjacima. Može skočiti 91-120 cm ravno u zrak, ako je uplašen, što je posebno opasno na cestama.

Proglašen je jednim od simbola Teksasa.

## Izvori
Robert II od Škotske

**Robert II** rođen kao **Robert Steward** (?, 2. mart 1316.  - zamak Dundonald (Ayrshire), 19. april 1390.), bio je 
škotski kralj od 1371. do 1390.

Robert je bio prvi monarh iz Dinastije Stuart, ali kad se nakon punih pedeset godina provedenih kao 
prijestolonasljednik konačno kao starac uspeo na tron, gotovo da nije ni vladao već su to umjesto njega radili njegovi sinovi kao 
regenti.
## Biografija
Nakon smrti svog oca - Waltera 1326. koji je bio majordom (steward) (zbog tog porodica nosi prezime Steward) na škotskom 
dvoru, i Robert je sa samo deset godina, postao sedmi nasljedni majordom. Od 1318 slovio je kao prijestolonasljednik 
jer je djed njegove majke bio kralj Robert Bruce (umro  1329). Položaj majordoma (stewarda) izgubio je 1324., kad je 
Bruce dobio sina Davida (kasniji kralj David II) ali dvije godine kasnije Škotski parlament potvrdio Robertovo nasljedno pravo na položaj majordoma (stewarda) bez obzira na  Davida.

Od 1334. - 1335. za vrijeme kad je David II bio engleski zatvorenik, Robert je upravljao Škotskom kao regent zajedno sa Johnom Randolphom, 3. earlom od Moraya, a u periodu 1338. - 1341.,  i ponovno od 1346.  do 1357. kao jedini regent. Kad su Škoti napokon (djelomično) platili otkupninu za Davida II i oslobodili ga iz zarobljeništa, Robert se pobunio protiv njega i vodio neuspješnu bunu od 1362. - 1363. Ali je u sporu sa njim ipak uspio obraniti svoje 
prijestolonasljedničko pravo, kad je David II predložio da se ostatak njegove otkupnine Englezima 
namiri tako da sin engleskog kralja Edwarda III postane škotski prijestolonasljednik.

Robert se konačno uspeo na tron - 22. februara 1371., kad je 22. februara 1371. umro David II, ali kako je već 
bio onemoćao period njegove vladavine, bio je silazna faza njegovog života. Nije aktivno sudjelovao u obnovljenom ratu s 
Kraljevinom Engleskom koji se vodio od 1378. do 1388. A već od 1384. Škotskom  je upravljao njegov prvorođeni sin 
John earl od Carricka (kasniji kralj Robert III ), a od 1388. mlađi sin Robert, earl od Fifea (kasnije 1.vojvoda
od Albanya ).

Robert II napravio je pravu - pravničku zavrzlamu, jer se oženio sa prvom ženom - Elizabeth Mure, tek negdje oko 1348. kad su već izrodili 
četvoro sinova i pet kćeri, pa ih se u skladu s tadašnjim moralom, nije smatralo zakonitom djecom i nasljednicima koji imaju pravo na tron. 
Legitimit dvaju sinova i dvije kćeri koje je dobio u braku sa drugom ženom Euphemiom Ross, s kojom se oženio 1355. nitko nije dovodio u 
pitanje. Upravo zbog toga je Walter earl od Atholla njegov sin iz braka sa Euphemiom, organizirao urotu 1437., koja je dovela do ubojstva njegovog 
polubratića Jamesa I, unuka Robeta II i Elizabeth Mure.

Robert je pored zakonite imao još najmanje osam nezakonitih sinova. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Robert II'' na portalu Encyclopædia Britannica
Golemi pasanac

**Golemi pasanac** ili **golemi armadil** (*Priodontes maximus*) je najveća živuća vrsta pasanaca. (iako je izumrli *[[Glyptodon]]* bio mnogo veći). Obitava na širokom području, većinom u prašumi od Venezuele na sjeveru do sjeverne Argentine na jugu.  
Golemi pasanac hrani se termitima i mravima te često konzumira cijelu populaciju termitskog humka. Također je poznato da jede crve, ličinke te paukove, zmije i biljke.

Ima od 11 do 13 redova preklopa na oklopu, te još tri ili četiri na vratu. Tijelo mu je tamno smeđe boje, svjetlije žućkaste na pojasu za trčanje bočno, te blijedo žuto bijele glave. Ima u prosjeku od 80 do 100 zubi, što je više od bilo koje druge vste sisavaca na zemlji. Oni također imaju iznimno duge prednje šape, treća pandža im je u obliku srpa.
Golemi pasanac obično zna težiti oko 28–32&nbsp;kg kada je potpuno odrastao, ali poznati su i uzorci teški 54&nbsp;kg u divljini dok u zatočeništvu primjerci mogu težiti i 80&nbsp;kg. Tipična duljina vrste je od 75 do 100&nbsp;cm bez repa koji je dugačak oko 50&nbsp;cm.

Iako ova vrsta obitava na širokom području smatra se vrlo ugroženom te joj prijeti izumiranje. Golemi pasanac zakonom je zaštićen u Kolumbiji , Gvajani , Brazilu, Argentini , Paragvaju , Surinamu i Peruu. Lov za hranu i prodaja na crnom tržištu i dalje se su prisutni na cijelom rasponu obitavanja. Zaštićena područja poput Parque das Emasa u Brazilu i Rezervata prirode središnjeg Surinama pomažu u određenoj mjeri ublažiti opasnost od gubitka staništa, ali akcije ciljanog očuvanja populacije su potrebne kako bi se spriječilo daljnje propadanje ove vrste.

## Vanjske veze

* 
* 
* 

## Izvor
Planinski pećinar

**Planinski pećinar** (*Procavia capensis*) je sisavac iz reda pećinara (*Hyracoidea*) i jedina je vrsta roda *Procavia*. Nalik je glodavcima, a najbliži srodnici su mu slonovi i sirene. Dug je od 30 do 53 cm, rasprostranjen po stjenovitim terenima Afrike i jugozapadne Azije.

Planinski pećinar ima kratke uši, kratke noge i kratak rep i šiljastu glavu. Čaporci su mu dugi i zakrivljeni nalik kopitima. Ima četiri prsta na prednjim i 3 na stražnjim nogama. Gornji zubi su mu triangularni, srašteni. Planinski pećinar živi u kolonijama od oko 50 životinja, travojed je, a vode pije vrlo malo. 

Planinski pećinar se odlično prilagodio stjenovitom terenu. Neprijatelj mu je leopard, zmije, ptice, i maleni predatori (grabežljivci), kao što su mungosi. Glavna obrana mu je bijeg u stjenovitim pukotinama. Oštrim krikovima upozorava ostale pripadnike vrste da je neprijatelj u blizini, slično kao što to rade prerijski psi u Americi.
Adaks antilopa

**Adaks antilopa** ili **adaks** (lat. *Addax nasomaculatus*) je afrička vrsta antilope. Ova vrsta je krajnje ugrožena i u velikoj opasnosti od izumiranja. Ova vrsta je prisutan u sljedećim državama: Mauritanija, Čad i Niger. Adaks se smatra izumrlim u Libiji, Alžiru, Egiptu, Sudanu, Maroku i Zapadnoj Sahari. Vrsta je reintroducirana u Maroko i Tunis. Staništa ove vrste su planine, ekosustavi niskih trava, šumski ekosustavi i pustinje.

## Izgled

Adaks antilopa je zdepasta izgleda s kratkim nogama i zavijenim rogovima. Može narasti do visine od 115&nbsp;cm i težiti oko 95–105&nbsp;kg. Za vrijeme ljeta krzno joj je bijele boje, a za vrijeme zime tamnije sive boje. Na nogama ima široke papke koji sprječavaju propadanje u pijesak i olakšavaju duga putovanja. Spavajući danju i zadržavanjem u sjeni lakše podnosi pustinjske vrućine. Vrsta je poznata po dugom preživljavanju bez da pije vodu jer jako dobro iskorištava vlagu iz biljaka. Živi u krdima od oko 20 jedinki i prelazi velike udaljenosti u potrazi za hranom ili zaklonom. Na čelu je uvijek dominantan mužjak.

## Ugroženost

U svijetu postoji svega oko 500 adaks antilopa u divljini i nekoliko desetina zoološkim vrtovima. Adaks je najviše uništen od strane ljudi, a postali su lovina zbog mesa i skupe kože. Najviše su stradale u Drugom svjetskom ratu kada su bile osnovna hrana za vojsku.

## Reference
Malcolm IV od Škotske

**Malcolm IV** zvan **Maiden** - djevac (?, oko 1141.  - ?, 9. decembar 1165.), bio je škotski kralj od 1153. do 1165.
## Biografija
Malcolm je stupio na škotski prijestolje kao dječak od 11 godina. On je bio najstariji sin Henrya, earla od Huntingdona i 
Northumberlanda (umro 1152.), a naslijedio je svog djeda kralja Davida I. 
Malcolmovi prethodnici, proširili su teritorij Kraljevine Škotske na današnje engleske contyje Northumberland i Cumbria.

Engleski kralj Henry II nakon uspješne vojne kampanje, prisilio je mladog Malcolma -  1157. da potpiše ugovor u Chesteru, kojim se odriče tih contya u zamjenu za Malcolmovo feudalno pravo da zadrži vlasništvo nad engleskom grofofijom Huntingdon.

Malcolm je umro mlad, ne stigavši se oženiti (odatle njegov nadimak - Maiden / Djevac) tako da nije imao nasljednika, pa ga je naslijedio njegov 
brat William I Lav. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Malcolm IV'' na portalu Encyclopædia Britannica
Malajski ljuskavac

**Malajski** ili **javanski ljuskavac** (lat. *Manis javanica*) je životinjska vrsta iz porodice *Manidae*.

Nastanjuje područje jugoistočne Azije, uključujući i države: Tajland, Indoneziju, Vijetnam, Laos, Kambodžu, Maleziju i Singapur. Živi u šumama i provodi većinu vremena u hranjenju ili spavanju na stablima.

Dužina tijela malajskog ljuskavca je do 65 cm, od toga do 56 cm može biti dužina repa, dok mu težina može doseći do 10 kilograma. Koža je gusta i prekrivena ljuskama. Iz kože rastu male dlačice. Pandže su jake i imaju sjajne nokte, kojima kopa u potrazi za mravima ili termitima. U ustima nema zube. Jezik je dug i ljepljiv, tako da njime hvata mrave i termite.

Prirodni neprijatelji malajskoga ljuskavca su: javanski tigar i oblačasti leopard.

Obično ima jedno ili dva mladunca godišnje. Prva tri mjeseca života, roditelji se brinu za mladunce. Odrasle jedinke obično žive osamljene te su aktivni noću.

Kada je u opasnosti, ljuskavac se sklupča u lopticu.

## Izvori
Tirez sur le pianiste

***Tirez sur le pianiste*** () je francuski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1960. u režiji Françoisa Truffauta. Predstavlja adaptaciju romana *Down There* američkog pisca Davida Goodisa. Protagonist, koga tumači Charles Aznavour, je nekoć slavni pijanist koji se nakon samoubistva supruge odlučio povući iz svijeta te pod novim imenom kao pijanist zarađuje za život u baru u "problematičnom" dijelu Pariza. Radnja prikazuje kako se u njega zaljubi konobarica (koju tumači Marie Dubois), ali kako ni ona nije ono za što se pretpostavlja, a što će protagonista dovesti u sukob sa gangsterima. *Tirez sur le pianiste* je Truffaut snimio nedugo nakon svog trijumfalnog prvijenca *[[400 udaraca]]*, te je njime htio odati svojevrsni hommage hollywoodkim film noirima; sa druge strane ga je karakterizirala nekonvencionalna struktura, odnosno često korištenje montažnih skokova, voiceover naracije i drugi "eksperimentalnih" tehnika karakterističnih za Novi val. Publici se nije dopao, te je doživio komercijalni neuspjeh; kritika i kasniji filmski historičari su prema njemu bili daleko blagonakloniji. Usprkos toga, Truffaut se tokom nastavka karijere ustručavao inzistirati na tehnikama Novog vala u onakvoj mjeri kakvu je pokazao u *Tirez sur le pianiste*.

## Uloge
* Charles Aznavour ... Charlie Kohler / Edouard Saroyan
* Marie Dubois ... Léna
* Nicole Berger ... Thérèse Saroyan
* Michèle Mercier ... Clarisse
* Serge Davri ... Plyne
* Claude Mansard ... Momo
* Richard Kanayan ... Fido Saroyan
* Albert Rémy ... Chico Saroyan
* Jean-Jacques Aslanian ... Richard Saroyan
* Daniel Boulanger ... Ernest
* Claude Heymann ... Lars Schmeel
* Alex Joffé ... Prolaznik
* Boby Lapointe ... Pjevač
* Catherine Lutz ... Mammy

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''Shoot the Piano Player'' essay by Kent Jones at The Criterion Collection
Galagiji

**Galagiji** (*Galagidae* ili *Galagonidae*) su porodica iz reda primata. Blisko su srodni s lorisima i ranije ih se smatralo njihovom podporodicom. Imaju pet rodova i ukupno 25 vrsta.

## Rasprostranjenost
Galagosi žive u Africi, južno od Sahare, ali ih nema na Madagaskaru. U nekim su područjima vrlo česti.

## Opis
Uši i njuškice im završavalju šiljasto, pa im izgled glave malo potsjeća na mačju. Ekstremiteti su puno više prilagođeni penjanju i hvatanju nego brzom trčanju. Krzno im je meko i gusto, a boja se, ovisno o vrsti, kreće između srebrno sive i naranđasto smeđe. Imaju velike oči koje su tipične za životinje koje su aktivne noću. Često čupavi rep je obično duži od polovine dužine tijela. 

Dužina tijela im se kreće od oko 11 cm kod patuljastih galagija do gotovo 50 cm koliko dosižu veliki galagiji uz težinu od 50 grama do oko 2 kilograma, pri čemu su mužjaci oko 10% teži od ženki. 

## Način života
Galagiji su brzi i mogu skatati na udaljenosti do 12 m (za razliku od lorisa koji su spori i gotovo uopće ne skaču). Vrlo su aktivni noću, ali ne isključivo. Veći dio dana provode mirujući u gustoj vegetaciji ili u dupljama u stablima.

Socijalno ponašanje im je različito. Ponekad se okupljaju na spavanje u velike grupe da bi se, nakon buđenja, razišli u pojedinačnu potragu za hranom. Ponekad se sreću grupe od sedam do devet životinja koje žive zajedno, a porodične grupe su česte. Galagosi su teritorijalne životinje i brane svoje područje (odnosno, zajednički brane područje na kojem živi grupa) od uljeza, a ponekad samo od istospolnih pripadnika svoje vrste. Mnoge vrste trljaju ekstremitete urinom i tako obilježavaju svojim mirisom područje kojim se kreću a smatraju ga svojim. Glasanjem koje podsjeća na plač malih beba obilježavaju svoje područje, dok drugačijim glasovima upozoravaju jedinke svoje vrste na opasnost.

## Hrana
Galagosi se od vrste do vrste značajno razlikuju. Neke su vrste pretežno kukcojedi, dok u prehrani drugih preteže biljna prehrana (lišće, voće ili sokovi drveća).

## Razmnožavanje
Nakon skotnosti od četiri mjeseca, ženke dva puta godišnje donose na svijet dvoje (rjeđe jedno ili troje) mladunaca. Ponekad se majka radi koćenja povlači iz grupe, kako mužjak ne bi ubio novorođenčad. U dobi od 4 tjedna mladunci počinju jesti i čvrstu hranu, a sa šest do jedanaest tjedana prestaju sisati. Spolnu zrelost dosižu u dobi od godinu dana. Životinje u zatočeništvu mogu doživjeti do 16 godina, ali u prirodi rijetko dožive više od osam godina. 

## Ugroženost
Za razliku od drugih primata galagosi su u prirodi još prilično česti. 

## Rodovi
* *[[Euoticus]]* imaju nokte oblikovane na poseban način.
* *Galago* odnosno obični galagiji za razliku od drugih rodova ne žive samo u šumama, nego ih se može sresti i u savanama.
* *[[Sciurocherius]]* su obilježeni kretanjem koje podsjeća na žabe.
* *Galagoides*, ili patuljasti galagiji su najmanji pripadnici ove porodice.
* *Otolemur*, za velike galagije su tipični čupavi repovi. To su najveći galagiji.
Poto

**Poto** (*Perodicticus potto*) je izrazito noćna životinja, nastanjena u džunglama zapadne Afrike. Poto pripada grupi takozvanih polumajmuna. 

## Opis
Dugačak je 32 - 39 cm i može dostići težinu od 1 - 1.5 kilograma. Poto je oprezna životinja, sporih pokreta, a na opasnost reagira tako što se savije u klupko, pokušavajući uplašiti neprijatelja nekom vrstom bodlji na vratu. Ipak, najčešće se brani od napadača skrivajući se u lišću. 

## Način života i ishrana
Poto provodi dan sklupčan, s glavom među šapama, čvrsto se uhvativši za granu. Čim se spusti noć napušta svoje dnevno sklonište i polazi u potragu za hranom. Mada se obično hrani kukcima, plodovima, lišćem i ptičjim mladuncima, ponekad hvata i ptice koje sjede u gnijezdu. Pritom primjenjuje posebnu taktiku iznenada skočivši na plijen, koja je kod njega rijetka jer je veoma oprezan. Poto obično pruži prvo jednu prednju šapu. Tek kad njome čvrsto stane na granu pruža jednu zadnju šapu ponavljajući ovu operaciju tako da su mu tri šape uvijek u čvrstoj podlozi. Zbog toga prelazi s drveta na drvo samo kad su grane dva drveta međusobno isprepletene. Kao svi primati poto se ne pari samo jedanput godišnje, a ženka nosi mladunce 40 dana. Rađa samo jedno mladunče koje svuda nosi sa sobom mada ga ponekad ostavlja obješenog za granu.
Saturday Night and Sunday Morning (film)

***Saturday Night and Sunday Morning*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1960. u režiji Karela Reisza, kome je predstavljao režijski debi. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Alana Sillitoea. Protagonist, čiji lik tumači Albert Finney, je Arthur Seaton, mladi mehaničar u nottinghamskoj tvornici koji sve slobodno vrijeme i zarađeni novac troši na piće i, često destruktivne, veze sa ženama, među kojima je i Brenda (čiji lik tumači Rachel Roberts), supruga starijeg kolege koju je učinio trudnom. Radnja prikazuje kako njegovo ponašanje dovede do niza problema, pogotovo nakon što započne ljubavnu vezu s mnogo mlađom i primjerenijom djevojkom Doreen (čiji lik tumači Shirley Anne Field), koja bi trebala "smiriti" i privesti "normalnom" životu. *Saturday Night* se zbog svoje teme - života mladih i buntovnih ljudi u tadašnjoj Britaniji - ali i pristupa smatrao ostvarenjem pokreta realizma kuhinjskog slivnika, karakterističnog za britanski film i televiziju krajem 1950-ih i početkom 1960-ih. Kritičarima je, pak, posebno u oko upala Reiszova vještina stvaranja napetosti u sceni nakon što Brendin muž otkrije za aferu, pa nagovori prijatelje da premlate Arthura, koji prije toga "zaglavi" na vrtuljku u luna-parku. Cenzorima je, međutim, daleko više pažnje izazvalo korištenje motiva abortusa, tada još uvijek ilegalnog u Britaniji; zbog toga je BBFC filmu dao X rejting. Usprkos toga, doživio je veliki komercijalni uspjeh, a godine 1961. osvojio nagradu BAFTA za najbolji britanski film.

## Glavne uloge

* Albert Finney ... Arthur Seaton 
* Shirley Anne Field ... Doreen 
* Rachel Roberts ... Brenda 
* Hylda Baker ... Aunt Ada 
* Norman Rossington ... Bert 
* Bryan Pringle ... Jack 
* Robert Cawdron ... Robboe 
* Edna Morris ... Mrs Bull 
* Elsie Wagstaff ... Mrs Seaton 
* Frank Pettitt ... Mr Seaton 
* Avis Bunnage ... Žena u blizi 
* Colin Blakely ... Loudmouth 
* Irene Richmond ... Doreenina majka 
* Louise Dunn ... Betty 
* Anne Blake ... Oficir civilne zaštite
* Peter Madden ... Pijanica
* Cameron Hall ... Mr Bull 
* Alister Williamson ... Policajac
* Peter Sallis ... Čovjek u odijelu (van špice)

## Izvori

## Vanjske veze
*  
*  
* 
* 
*
*British New Wave Essay on Saturday Night and Sunday Morning, at BrokenProjector.com. Archived at Webcite from this original URL 2008-05-08.
*  Photographs of The White Horse Public House, Nottingham as featured in the film
William I Lav

**William I** zvan **William The Leon** - William Lav (?, 1143.  - Stirling, 4. decembar 1214.), bio je škotski kralj 
od 1165. do 1214. iako je od tog punih petnaest godina od 1174. do 1189. bio vazal engleskog 
monarha, na kraju se ipak izborio za nezavisnost svog kraljevstva.

## Biografija

William je bio drugi sin Henrya, earla od Huntingdona, čiju je titulu i feud naslijedio - 1152. Ali je 1157. bio prisiljen da ga se
odrekne u korist engleskog kralja Henrya II (vladao od 1154. do 1189.) 
Kad je 1165. naslijedio prijestolje od svog starijeg brata Malcolma IV, pridružio se pobuni koju su u 
Engleskoj podigli sinovi Henrya II - 1173. želivši tako povratiti Northumberland. U tom pokušaju 
je 1174. zarobljen pored Alnwicka u Northumberlandu. Pušten je 
nakon što je pristao da prizna suverenitet engleskog monarha i supremaciju Engleske crkve nad 
Škotskom crkvom.

Nakon smrti Henrya II - 1189., William je od novog engleskog kralja 
Richarda I (vladao 1189. - 1199.)
uspio ishoditi oslobođenje od svoje feudalne podložnosti i plaćanja velike svote novaca Engleskoj. Ali se zbog tog 
i teško posvadio sa Svetom stolicom i papom Celestinom III (vladao 1192.) koji je inzistirao na tome da je 
Škotska crkva podložna samo Rimu, a ne i Engleskoj crkvi. Za vrijeme vladavine engleskog kralja 
Ivana Bez Zemlje, odnosi između Kraljevine Engleske i Kraljevine Škotske ponovo su se pogoršali zbog 
pitanja Northumberlanda sve dok konačno - 1209., Ivana Bez Zemlje nije prisilio Williama da se odrekne svojih zahtjeva 
na taj teritorij.

U svom nastojanju da se konsolidira svoju vlast nad cijelom Škotskom, William je razvio malu, ali efikasnu centralnu dvorsku 
administraciju. Za svoje vladavine dodjelio je status grada, brojnim današnjim škotskim gradovima, a 1178. osnovao je 
Opatiju Arbroath koja je u vrijeme njegove smrti izrasla u vjerojatno najbogatiji škotski
samostan. Naslijedio ga je njegov sin Alexander II. 
## Reference

## Vanjske veze

* ''William I'' na portalu Encyclopædia Britannica
La maschera del demonio

***La maschera del demonio*** () je italijanski crno-bijeli horor film snimljen 1960. godine u režiji Marija Bave, poznat kao nominalno debitantsko ostvarenje Bavine filmogfrafije, ali i kao jedan od najznačajnijih ostvarenja žanra u italijanskoj kinematografiji 1960-ih. Predstavlja slobodnu adaptaciju novele *[[Vij]]* ruskog književnika Nikolaja Gogolja. Protagonistica, čiji lik tumači Barbara Steele, je moldavijska vještica koju u 17. vijeku pogubi vlastiti, ali koja se nakon dvije stotine godina diže iz mrtvih kako bi se osvetila njegovim potomcima. Iako je Bavi ovo formalno bio prvi film, prije toga je već stekao bogato režisersko iskustvo, najčešće tako što je dovršavao projekte koji su drugi bili napustili, uključujući opus svog mentora Riccarda Frede, sa kojim je dijelio sklonost prema horor žanru. Snimanje filma je bilo obilježeno poteškoćama, ali *La maschera del demonio* je doživjela veliki uspjeh. Iako su scene nasilja bile šokantne za tadašnje prilike, uglavnom su izbjegnuti problemi sa cenzurom. U SAD je prava za prikazivanje otkupila tvrtka American International Pictures i napravila vlastitu verziju pod naslovom ***Black Sunday***, kojoj je  nadosnimljena nova muzika. Mladoj britanskoj glumici Barbari Steele je nastup u *La maschera del demonio* omogućio da tokom sljedećih godina nastupi u niz uspješnih horor-filmova gotičkog podžanra s obje strane Atlantika, postavši njegovim svojevrsnim "zaštitnim znakom".

## Uloge
* Barbara Steele ... Katia Vajda/Princeza Asa Vajda
* John Richardson ... Dr. Andre Gorobec
* Andrea Checchi ... Dr. Thomas Kruvajan
* Ivo Garrani ... Prince Vajda
* Arturo Dominici ... Igor Javuto
* Enrico Olivieri ... Princ Constantine Vajda
* Antonio Pierfederici ... Svećenik
* Tino Bianchi ... Ivan
* Clara Bindi ... Gostioničar
* Mario Passante ... Kočijaš
* Renato Terra ... Boris
* Germana Dominici ... Sonya (gostioničareva kćer)

## Vanjske veze
*
Que te perdone Dios

***Que te perdone Dios*** je meksička telenovela, produkcijske kuće Televisa, snimana 2015.

## Likovi
* Zuria Vega - *Abigaíl Ríos / Abigaíl Ramos Flores*
* Mark Tacher - *Mateo López-Guerra Fuentes*
* Sergio Goyri - *Fausto López-Guerra* 
* Rebecca Jones - *Renata Flores del Ángel de López-Guerra
* [[Sabine Moussier]] - *Macaria Ríos*
* [[Altair Jarabo]] - *Diana Montero*
* [[María Sorté]] - *Helena Fuentes Vda. de López-Guerra*
* [[René Strickler]] - *Patricio Duarte*
* [[Ana Bertha Espín]] - *Constanza del Ángel Vda. de Flores*
* [[Ferdinando Valencia]] - *Diego Muñoz*  †
* [[Alejandro Ávila]] - *Lucio Ramírez* 
* [[Manuel Ojeda]] - *Melitón*
* [[Laisha Wilkins]] - *Ximena Negrete de Zarazua/ Daniela Negrete*
* [[Dacia González]] - *Vicenta Muñoz*
* [[Zaide Silvia Gutiérrez]] - *Simona Sánchez*
* [[Ana Patricia Rojo]] - *Efigenia de la Cruz y Ferreira*
* [[Fabián Robles]] - *Julio Acosta Montero / Julián Montero* 
* [[Eric del Castillo]] - *Bruno Flores Riquelme* †
* [[Antonio Medellín]] - *Padre Francisco Ojeda Bernal* †
* [[Alejandra Ávalos]] - *Mía Montero Vda. de Acosta* † 
* [[Moisés Arizmendi]] - *Porfirio Zarazua*
* [[Héctor Sáez]] - *Comandante Efraín Barragán*
* [[Alejandra Procuna]] - *Eduviges de la Cruz y Ferreira*
* [[Raúl Olivo]] - *Jaime Díaz "Motor"*
* [[Óscar Bonfiglio (actor)|Óscar Bonfiglio]] - *Marcelino Escalante*
* [[Julio Mannino]] - *Benito*
* [[Myrrha Saavedra]] - *Amanda Ríos*
* [[Carlos Athié]] - *Maximiliano "Max" Zarazúa* 
* [[Adriano Zendejas|Adriano]] - *Antonio "Toño" Sánchez*
* [[Santiago Hernández]] - *Alfredo "Fredy" Sánchez* †
* [[José María Galeano]] - *Padre Tomás Ojeda Bernal*
* [[Iván Caraza]] - *Mano Negra* 
* [[Rafael Amador (actor)|Rafael Amador]] - *Rafa, el cantinero*
* [[Alejandra Robles Gil]] - *Teodora*
* [[Daniela Basso]] - *Juanita*
* [[Lakshmi Picazo]] - *Nieves Barragán*
* [[Silvia Valdéz]] - *Violeta Escalante*
* [[Jessús Di Alberti]] - *Estebán*
* [[Irán Castillo]] - *Renata Flores del Ángel (joven)*
* [[Ale García (actriz)|Ale García]] - *Macaria Ríos (joven)*
* [[Brandon Peniche]] - *Pablo Ramos* †
* [[Erik Díaz (actor)|Erik Díaz]] - *Fausto López-Guerra (joven)*
* [[Christian Vega]] - *Lucio Ramírez (joven)*
* [[Ricardo Franco (actor)|Ricardo Franco]] - *Gerardo López-Guerra*  †

== Vanjske veze ==
* Televisa: [http://www.televisa.com/telenovelas/que-te-perdone-dios *Que te perdone Dios'']
Japanski makaki

**Japanski makaki** (*Macaca fuscata*), prizemna je vrsta iz porodice zamoraca koja nastanjuje Japan. Katkad je poznat pod imenom **snježni majmun** jer živi u područjima gdje snijeg svake godine tijekom nekoliko mjeseca prekriva tlo; nijedan drugi nečovječji primat ne živi sjevernije niti u hladnijoj klimi u odnosu na nj. Jedinke imaju smeđosivo krzno, crvena lica i kratke repove. Postoje dvije podvrste.

U Japanu je vrsta znana kao ***Nihonzaru*** (jap. ニホン, *Nihon*: Japan + ザル, *saru*: majmun) da bi je se razlikovalo od ostalih primata, no budući da je japanski makaki veoma poznat u Japanu, kad Japanci kažu samo ***saru***, obično na umu imaju japanskog makakija.

## Izvori

## Vanjske veze
* "Macaca fuscata". Integrirani taksonomski informacijski sustav.
* Jigokudani Yaen-Koen, informativna stranica
* engleski vodič po parku snježnih majmuna
* AcaPixusove slike japanskog makakija
* Primate Info Net ''Macaca fuscata'' Factsheet
;Ostali projekti
Crno-bijeli gvereza

**Crno-bijeli gvereza** (lat. *Colobus guereza*) je crno-bijeli majmun Starog svijeta. Pripada u crno-bijele sakate majmune.

On je porijeklom iz zapadne, srednje i istočne Afrike, iz država kao što su: Kamerun, Nigerija, Ekvatorijalna Gvineja, Etiopija, Eritreja, Kenija, Tanzanija, Uganda i Čad. Vrsta se sastoji od nekoliko podvrsta koje se razlikuju u izgledu. Ima prepoznatljiv izgled, dugu bijelu dlaku preko obje strane leđa poznate kao plašt. Ima veliki bijeli rep čuperak.

Crno-bijeli gvereza je dnevna životinja šuma, živi i u listopadnim i zimzelenim šumama. To je prilagodljiva vrsta, koja se može nositi s poremećajem staništa i preferira srednju šumu u blizini rijeke ili jezera. Jede lišće, sjemenke, voće i člankonošce. U stanju je probaviti biljni materijal s visokim sadržajem vlakana sa svojim specijaliziranim želudcem i može jesti samo nekoliko biljnih vrsta odjednom. Love ga ptice grabljivice i neki sisavci, kao što su čimpanze i leopard.

Živi u društvenim skupinama od tri do petnaest jedinki. Te skupine obično uključuju dominantnog mužjaka, nekoliko ženki i mladunčadi. Nakon trudnoće od tek nešto više od pet mjeseci, mladunčad se rodi s ružičastom kožom i bijelim krznom, koje potamni u odrasloj boje za tri do četiri mjeseca.
Prstenorepi lemur

**Prstenastorepi lemur** (*Lemur catta*) je veliki polumajmun koji pripada porodici *[[Lemuri]]dae*. Živi samo na Madagaskaru. Zbog stalnog gubitka staništa, ovi lemuri su ugrožena vrsta, iako su najbrojniji od svih lemura u zoološkim vrtovima gdje se uspješno razmnožavaju.

U Hrvatskoj ovi lemuri žive u Zoološkom vrtu grada Zagreba.

## Izgled
 
Većinom su sive boje sa bijelim krznom sa unutrašnje strane. Imaju usko lice bijele boje sa crnim šarama oko očiju i crnu njušku nalik lisičjoj. Njihova glavna odlika jest dugačak, kitnjast, crno-bijeli rep. Kao i ostali lemuri i prstenastorepi imaju duže i veće stražnje udove od prednjih. Dlanovi i tabani su obloženi mekom kožom. Imaju tanke prste na kojim se nalaze ravni, oštri nokti. Ovi lemuri imaju pandže na drugom nožnom prstu koje imaju ulogu u čišćenju krzna. Mlade jedinke imaju plave oči, dok su oči odraslih upadljivo žute boje. Odrasli dostižu dužinu tijela do 46 centimetara i težinu do 2.7 kg. Repovi su im duži od tijela i mjere do 56 cm.

## Prehrana i stanište

Prvenstveno se hrane voćem (70%), ali mogu jesti i lišće, biljni sok, koru drveta i cvijeće.

Prstenastorepi lemuri žive u jugozapadnom dijelu Madagaskara. Nastanjuju listopadne šume, te šume koje rastu duž obala rijeka. Neki naseljavaju i mokra šipražja gdje nema puno drveća. Ovi lemuri zahtjevaju život u netaknutim šumama, tj. u onim šumama gdje nema ljudskih aktivnosti.

## Ponašanje i razmnožavanje
 
Prstenastorepi lemuri su dnevne životinje i žive podjednako i na kopnu i na drveću. Formiraju grupu od po 25 jedinki. Društvena hijerarhija je određena spolom. Ženke su dominantne nad mužjacima i nastoje da mužjaci budu udaljeniji od grupnih aktivnosti. Mužjaci se smjenjivaju među grupama na otprilike svakih 3 i pol godine. Teritorij im se obično preklapa sa teritorijima drugih grupa lemura. Vrijeme provode na kopnu najviše od svih ostalih vrsta lemura.

Sezona parenja traje od travnja do lipnja, kada je ženka „u tjeranju" otprilike 24-28 sati. Trudnoća traje oko 146 dana, kada se rađa jedno ili dva mlada. Mladunčad počinje jesti čvrstu hranu poslije dva mjeseca života, a poslije pet mjeseci su potpuno odgojeni.

Mužjaci dostižu spolnu zrelost sa 2 i pol godine, dok ženke već sa 19 i pol mjeseci.

## Izvori
Vij

**Vij** () je fantastična (horor) priča ruskog književnika Nikolaja Gogolja originalno objavljena u njegovoj zbirci *[[Mirgorod (zbirka)|Mirgorod]]*. Protagonist je kijevski pravoslavni sjemeništarac koji jedne noći završi na imanju stare žene za koju se ispostavi, da je, zapravo, mlada i lijepa žena koja se uz pomoć Vraga bavi čarolijama. Radnja prikazuje kako ga, nakon njene smrti, njen otac prisiljava da tri noći čita psalme i pri čemu ga okružuju demoni kojima se nastoji oduprijeti.

*Vij* je nekoliko puta bila ekranizirana, kako u Rusiji i SSSR-u, tako i u drugim zemljama, pri čemu se posebno ističe *[[La maschera del demonio]]*, znameniti italijanski horor-film iz 1960. godine. Godine 1990. je u tadašnjoj Jugoslaviji po motivima Gogoljeve priče snimljen TV-film *[[Sveto mesto (TV film)|Sveto mesto]]*.
Gelada

**Gelada** (lat. *Theropithecus gelada*) - je vrsta majmuna starog svijeta , jedina članica roda *Theropithecus*.

Obitava na visoravnima i planinama sjeverozapadne Etiopije i Eritreje. Najviše obitava u nacionalnom parku Planina Semien u Etiopiji. Uglavnom se nalaze na 2000-5000 m nadmorske visine. 

Prednja duga dlaka čini neku vrstu kabanice. Koža na prsima i grlu je bez dlaka, crvene boje i izgleda ovisno o spolnom ciklusu. U muškaraca, tu je bujna griva.

Gelada se hrani travom, a u nedostatku i voćem i cvijećem. Žive u obiteljskim skupinama, koje mogu imati do 70 članova. Obiteljska skupina sastavljena je od jednog mužjaka i nekoliko ženki s mladima. Trudnoća traje 5-6 mjeseci. Očekivani životni vijek u divljini nije poznat. U zatočeništvu žive više od 30 godina.

Dosad opisane dvije podvrste gelade su: *Theropithecus gelada gelada* i *Theropithecus gelada obscurus*.
Grivasti pavijan

**Grivasti pavijan** (*Papio hamadryas*) je pavijan iz porodice majmuna Starog svijeta. To je najsjevernija vrsta od svih vrsta pavijana. Područje na kojem živi se prostire od Crvenog mora u Egiptu do Eritreje, Etiopije i Somalije. Također živi na Arabijskom poluotoku (Saudijska Arabija i Jemen).

## Opis

Mužjaci su visoki oko 75 cm s repom koji je dug oko 50 cm, i teški oko 20 kilograma. Boja lica im je obično crvenkasta, a starije jedinke imaju dosta tamniju boju lica. Mladunci obično imaju krzno tamne boje koje posvijetli tek nakon godinu dana starosti.

Prosječan životni vijek grivastih pavijana iznosi oko 35 godina (u divljini).

## Ponašanje

Grivasti pavijani žive u polupustinjskim područjima, savanama i kamenitim područjima. Spavaju na liticama stijena te zahtijevaju pitku vodu u blizini. Većina „druženja“ obavlja se u malim grupama od jednog mužjaka i do deset ženki (haremima). Mužjak je i predvodnik i zaštitnik ovakve grupe. U haremu obično bude i jedan mlađi mužjak koji se neće pokušati pariti sa ženkama dok ne uspije pobijediti vođu harema i ukloniti ga iz grupe.

Grivasti pavijani su dnevne životinje sa najdužim aktivnim dijelom dana od svih primata.

## Prehrana

Grivasti pavijani su svejedi, prilagođeni svom prilično suhom prirodnom staništu. Jedu ono na što naiđu, od trave i korijenja do kukaca i malih kralježnjaka. Ako nemaju vode i žedni su, grivasti pavijani kopaju po presušenim potocima u potrazi za vodom.

## Mitologija

Grivasti pavijani su se u egipatskoj mitologiji obično prikazivali kao sveti čuvari boga Thotha. Katkad se i sam Thot prikazivao kao grivasti pavijan. Hapi, jedan od četiri sina boga Horusa koji su čuvali organe preminulih, ima glavu grivastog pavijana koja se koristila i kao motiv na poklopcima posuda sa organima mumija.

## Opasnosti

Osnovne prijetnje za grivaste pavijane su izmjene zemljišta na kojem žive od strane ljudi i prirodni neprijatelji (leopardi i lavovi).

## Izvori
Hominini

***Hominini*** su tribus potporodice *[[Homininae]]* koji obuhvaća samo vrste čovjek (*Homo*), čimpanza (*Pan*) i njihove izumrle pretke. Članovi tog tribusa zovu se ***hominini*** (usp. *[[Hominidae]]* – hominidi).

Stvaranje ovoga taksona posljedica je nove ideje po kojoj najmanje sličnu vrstu nekog trojstva valja odvojiti od ostale dvije. Uspoređujući DNK, znanstvenici misle da se odvajanje *Pan/Homo* moglo dogoditi prije oko 5 do 7 milijuna godina. Zanimljivo je primijetiti da nije pronađena niti jedna fosilna vrsta koja bi pripadala *Panu*; svi desno navedeni rodovi su preci roda *Homo*, ili su njegovi ogranci. Međutim, *[[Orrorin]]* i *[[Sahelanthropus tchadensis]]* postojali su približno u vrijeme odvajanja, pa bi mogli biti preci i ljudi i čimpanza.

Po prijedlogu Manna i Weissa (1996), u tribus *Hominini* spadaju *Pan* i *Homo* kao odvojeni podtribusi. *Homo* (i po istoj logici, svi dvonožni čovjekoliki majmuni) spadaju u podtribus Hominina, dok *Pan* spada u podtribus Panina.

## Vidjeti
*Evolucija čovjeka

## Izvori

#  *[http://www.physorg.com/news9211.html Scientists narrow time limits for human, chimp split] at http://www.physorg.com
#  Mann, Alan and Mark Weiss 1996: "Hominoid Phylogeny and Taxonomy: a consideration of the molecular and Fossil Evidence in an Historical Perspective." *Molecular Phylogenetics and Evolution'' 5(1): 169-181.