open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksandar Brdarić

**Aleksandar Brdarić** (?, 1813./14. - Zagreb, 18. siječnja 1872.), zagrebački graditelj.

Istaknuti je domaći graditelj prve polovice 19. stoljeća. Zidarski zanat izučio je u Lavovu (Galicija), a u Zagreb je došao 1836. godine.
Od važnijih Brdarićevih radova ističe se palača Paravić u Opatičkoj 10 iz 1839. godine (pregrađena 1892.), dvorac Jaškovo kraj Ozlja, palača u Opatičkoj 27 (1840.) s kvalitetnim klasicističkim interijerom, te palača Zagrebačke županije, na mjestu današnje zgrade Hrvatskog sabora. Njegova djela rađena su u duhu klasicizma.

## Literatura
* Lelja Dobronić: *Bartol Felbinger i zagrebački graditelji njegova doba*, Zagreb, 1971.
Ivana Bakarić

**Ivana Bakarić** (Zagreb, 20. srpnja 1970.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Bitange i princeze" kao profesorica (2008.)

### Filmske uloge
* "Čudnovate zgode šegrta Hlapića" kao Markova majka *(glas)* (1997.)
* "Večer u đačkom domu" (1993.)
* "Hod u tami" (1992.)
* "Zona sudbine" (1992.)

### Sinkronizacija
* "Vrlo zapetljana priča" kao majka Gothel (2010.)
* "Ljepotica i zvijer" kao Peruška

## Vanjske veze
*
*Stranica na Kazalište Trešnja.hr
Štef Bartolić

**Stjepan Štef Bartolić** (Zagreb, 1967.), hrvatski strip crtač i ilustrator.

## Biografija

Rođen je 1967. u Zagrebu, gdje 1986. završava Školu za primjenjenu umjetnost, odjel grafike. Član je Hrvatskog društva filmskih djelatnika i Hrvatske zajednice samostalnih umjetnika.

Animacijom se profesionalno bavi od 1988. godine. Kao animator radio je na dugometražnim filmovima “Čarobnjakov šešir” i “Šegrt Hlapić” (Croatia film), te “Malim letećim medvjedićima” (Zagreb film). U sklopu projekta “1991” režirao je i animirao 4 jednominutna filma, “Žohari”, “Slobodna Hrvatska”, “Pero” i “Ne ljuti se čovječe” (Zagreb film).

Režirao je i animirao niz kratkometražnih animiranih filmova, špice za dječji program HTV-a, a 1994. autor je špice za Svjetski festival animiranog filma u Zagrebu.

Ilustrirao je dvadesetak romana za djecu i mlade (Petar Pan J. M. Barriea, Vlak u snijegu Mate Lovraka, Šegrt Hlapić Ivane Brlić-Mažuranić, Knjige lažu! i Žuta minuta Darka Macana, Zaljubljen do ušiju Mire Gavrana, te nekoliko knjiga Hrvoja Kovačevića, Silvije Šesto, Sanje Polak…), Nagrade za ilustraciju dobio je 1996. godine na vinkovačkom Salonu stripa, te 2003. nagradu  SFERE.

Stripom se bavi od 1986. godine. Objavljivao je u Poletu, “Studentskom listu”, “Maxi strip magazinu”, “Patku”, “Plavom zabavniku”, “Večernjem listu”, “Playboyu”, te u dječjim časopisima u kojima niz godina objavljuje serijale stripa za djecu. U časopisu “Zvrk” serijal “Komarac” (scenarist Darko Macan) izlazio je devet godina, a u “Modroj lasti” strip “Gluhe laste” kontinuirano izlazi četrnaest godina.

S Darkom Macanom suautor je dva strip albuma, “Komarac: Prop’o plan” i “Dick Long: Slučajevi”.

## Izvori
* http://www.stripovi.com/index.asp?page=author-view&AuthorID=636 (pristupljeno 10. studenog 2010.)
Dijana Bolanča

**Dijana Bolanča** (Zagreb, 30. listopada 1974.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Odmori se, zaslužio si" kao Biba Kosmički #1 (2006.-2007.)
* "Kad zvoni?" kao prodavačica (2005.)
* "Naši i vaši" kao Iva Rašelić (2000.-2002.)

### Filmske uloge
* "Ne pitaj kako!" kao policajka (2006.)
* "Generalov carski osmijeh" (2002.)
* "Reci Saša, što je?" (2002.)
* "Crna kronika ili dan žena" (2000.)
* "Četverored" kao Volođina tajnica (1999.)
* "Puna kuća" (1998.)
* "Dobrodošli u Sarajevo" kao Ninina suradnica (1997.)
* "Rusko meso" kao Mimi (1997.)
* "Letač Joe i Marija smjela" kao djevojka (1996.)

### Sinkronizacija
* "Kralj lavova" kao Nala (2003.)

## Vanjske veze
*
Nikola Batušić

**Nikola Batušić** (Zagreb, 18. veljače 1938. - Zagreb, 22. siječnja 2010.) hrvatski akademik i teatrolog.

Napisao mnoge knjige o kazalištima i povijesti kazališta, među utemeljiteljima je Hrvatskog društva kazališnih kritičara i teatrologa.

## Biografija
Rođen je u Zagrebu i bio je unuk redatelja Branka Gavelle, i nećak teatrologa Slavka Batušića. Djetinjstvo je proveo u Zlataru.  Studirao francuski, njemački i komparativnu književnost u Zagrebu, Münsteru i Parizu. 1965. godine doktorirao iz književnosti u Zagrebu. Od 1963. do 2004.bio je profesor (dekan i prodekan) na Akademiji dramske umjetnosti Sveučilišta u Zagrebu.

## Nagrade
• 2005 Nagrada "Vladimir Nazor" za životno djelo
Mirjana Bohanec-Vidović

**Mirjana Bohanec-Vidović** (Zagreb, 2. listopada 1939.), hrvatska sopranistica, glumica, diplomat. Najpoznatija je po ulozi **Ane Šafranek** u filmu "Tko pjeva zlo ne misli".

## Biografija
### Rani život
Rođena je u Zagrebu 2. listopada 1939. Diplomirala je na Muzičkoj akademiji u Zagrebu i postala operna pjevačica. Još kao studentica prošla je audiciju i nastupala u HNK-u u Zagrebu zajedno s Ružom Pospiš Baldani, Dunjom Vejzović i drugima.

### Karijera
Prvi put je nastupila u HNK-u u "Carmini burani" Carla Orffa, a režiser je bio Vladimir Ruždjak. U 28 godina pjevačke karijere, najviše je nastupala u zagrebačkom HNK-u, a pjevala je i ansamblu Collegium musicum, riječkom HNK-u. U posljednjem nastupu pjevala je u operi "Nikola Šubić Zrinski" Ivana Zajca, u kojoj je najčešće i nastupala. Objavila je CD "Od opere do filma" na kojem pjeva 18 starih hrvatskih pjesama kao što su: "Hvala ti srce", "Marijana", "Kak taubeka dva", "Kad bi ove ruže male" i dr.

Proslavila se ulogom Ane Šafranek u filmu "Tko pjeva zlo ne misli" Kreše Golika, 1970. godine. U filmu je pjevala nekoliko melodija kao što: "Hvala ti srce" i "Fala". Glumila je u još nekoliko filmova i televizijskih serija.

Bila je generalna konzulica Republike Hrvatske u Hamburgu u Njemačkoj, 1999. i 2000. godine te pomoćnica ministra vanjskih poslova i europskih integracija u Upravi za hrvatske manjine, iseljeništvo i useljeništvo od 2006. do 2008. godine  Organizirala je predstavljanja knjiga hrvatskih književnika, izložbe hrvatskih slikara te nastupe ansambala HNK-a, Zagrebačkih solista, Zagrebačke filharmonije, ansambla LADO i dr. u Njemačkoj i Austriji.

### Privatni život
Udana je za dr. Ivu Vidovića, dugogodišnjeg ravnatelja Doma zdravlja u Runjaninovoj ulici u Zagrebu.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Putovanje u Vučjak" kao Šolcova (1986.)

### Filmske uloge
* "Živi bili pa vidjeli" kao gospođa Klarić (1979.)
* "Skakavac" (1975.)
* "Živjeti od ljubavi" kao Vanda (1973.)
* "Tko pjeva zlo ne misli" kao Ana Šafranek (1970.)
* "Tri sata za ljubav" (1968.)

## Izvori
Jakov Bratanić

**Jakov Bratanić** (Vrbanj, 26. ožujka 1912. - Zagreb 16. listopada 2001.) je bio hrvatski slikar i povjesničar umjetnosti. 

U Splitu je pohađao klasičnu gimnaziju. 

Studirao je u Zagrebu na dvama fakultetima, Pravnom i Filozofskom. 

Zaposlio se u Zagrebu. Radio je kao kustos u Grafičkoj zbirci Nacionalne i sveučilišne knjižnice. Radio je i kao profesor na Školi primijenjenih umjetnosti te na Akademiji dramskih umjetnosti u Zagrebu. 

Slika od 1948. crteže, slike i tapiserije. 1950. je imao svoju prvu izložbu, od 22 samostalne i brojne skupne koliko ih je ostvario za života. Crkve su mu česta tema u njegovim radovima.

Bio je dijelom skupine eminentnih hrvatskih umjetnika koji su 2000. darovali neka svoja umjetnička djela da bi se dražbovanjem istih prikupio novac potreban za ostvarenje kulturnih projekata koje je započela Družba "Braća Hrvatskoga Zmaja".

Hrvatski akademik Tonko Maroević je 2005. napisao dvojezičnu hrvatsko-englesku monografiju o Jakovu Brataniću.

## Izvori
* M. Crnčević: Crkvice - znaci poput stećaka, Slobodna Dalmacija, 17. kolovoza 2005., str. 50
Ivo Bilošević

**Ivo Bilošević** (Mostar, 17. lipnja 1883. – Zagreb, 19. travnja 1951.), hrvatski novčarski stručnjak.

Bilošević je bio zamjenikom ravnatelja Prve hrvatske štedionice te voditeljem njezina odjela u Sjedinjenim Američkim Državama. Autorom je više članaka i knjiga o bankarstvu i novčarstvu.

## Djela
* *Glavno djelo:* *[[akreditiv|Dokumentarni akreditiv]]*, (1923.).

## Izvori
Jerko Bezić

**Jerko Bezić** (Kranj, 10. lipnja 1929. - Zagreb, 9. siječnja 2010.) bio je hrvatski etnomuzikolog i akademik.

## Biografija
Jerko Bezić, prvak hrvatske etnomuzikologije, rodom je iz hrvatsko-slovenske obitelji. Škole je završio u Zagrebu i Zadru. Potom odlazi u Ljubljanu studirati etnologiju i muzikologiju. Diplomirao je na temi glazbenog kazališta u Zadru u 19. stoljeću. Bavio se istraživanjem glagoljaškog pjevanja te je 1970. i doktorirao na Sveučilištu u Ljubljani disertacijom *Razvoj i oblici glagoljaškog pjevanja u sjevernoj Dalmaciji*.

Naslijedio je 1964. prof. Vinka Žganca na odsjeku za folklornu glazbu na Institutu za narodnu umjetnost (Institut za etnologiju i folkloristiku).

Na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji je uveo kolegij etnomuzikologije. Bio je višegodišnji član Društva folklorista Hrvatske i važni sudionik Zagrebačke smotre folklora. Godine 1981. ga je HAZU (ondašnja JAZU) izabrala za člana suradnika, 1988. za izvanrednog člana, a 1991. ga je primila u redovno članstvo. Osim što je bio članom, u HAZU je obnašao nekoliko dužnosti.

Utemeljio je 1992. Hrvatsko muzikološko društvo, zajedno sa Stanislavom Tuksarom, Emilom Čićem i inim muzikolozima.

## Nagrade i priznanja
* 1999. svečani zbornik Hrvatskog muzikološkog društva *Glazba, folklor i kultura* posvećen je njemu
* 2008. nagrada Dragan Plamenac za životno djelo

## Izvori

## Vanjske veze
*Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti: akademik Jerko Bezić (životopis)
*Institut za etnologiju i folkloristiku: Dr. sc. Jerko Bezić (životopis) 
*Hrvatsko društvo skladatelja: Jerko Bezić (životopis) 
*Virtualni muzej tradicijske glazbe Međimurja: Jerko Bezić (životopis) 
*Emil Čić: »Akademik Jerko Bezić i njegovo djelo« , Vijenac br.418/2010. 
*Igor Brešan: www.slobodnadalmacija.hr »IN MEMORIAM Jerko Bezić: Adio brižnome etnorizničaru«, Slobodna Dalmacija
Milena Benini

**Milena Benini** (Zagreb, 24. studeni 1966. - 4. lipnja 2020), hrvatska književnica, prevoditeljica.

Obrazovala se u Klasičnoj gimnaziji u Zagrebu, slušala je francuski i komparativnu književnost te novinarstvo na Zagrebačkom sveučilištu, a diplomirala komparativnu književnost na sveučilištu St. George u Oxfordu. Piše romane, novele i kratke priče.

## Biografija

Pisati je počela još u osnovnoj školi, a prvu priču objavila je u Siriusu kad joj je bilo 14 godina. Nastavila je objavljivati kratke priče i članke u časopisima Siriusu, Vijencu, Op.A., Zarezu, Ubiqu i dr. Također je objavljivala radove i na engleskom, u časopisima Neverworlds, Eternity, 69 Flavor of Paranoia itd. Godine 1999. bila je među finalistima izbora za najbolju priču objavljenu na internetu (Best of the Rest) s pričom Without the Middle (Priča bez sredine, kasnije objavljena na hrvatskom u zbirci Jednorog i djevica).

Koautorica je knjiga The Complete Guide to Writing Fantasy vol. 1 (ur. Darin Park i Tom Dullemond, Dragon Moon Press, Calgary, 2003), sad već u drugom izdanju, gdje je napisala poglavlje Fantasy Without Clichés-Writing Effectively, te The Complete Guide to Writing Science Fiction vol. 1: First Contact (ur. Dave E. Law, Dragon Moon Press, Calgary, 2007), s poglavljima Attack of the Monster Plot: Ideas, Settings and Plots te I Don’t Know That Bug-Eyed Monster from Adam: Clichés in SF. Ova je knjiga inače dobila i nagradu Eppie kao najbolja elektronska knjiga godine.

Dobitnica je i više domaćih nagrada, uključujući i najukusniju hrvatsku nagradu, pršut, za pripovjetku Prva koluna Margulje Krsnice na Istrakonu 2009., te SFERU za roman Kaos, objavljen u nastavcima u Futuri 1998. godine. Tradiciju objavljivanja romana u nastavcima nastavila je i na svom blogu, gdje je besplatno objavila (zasad samo prvi tom) fantastičnog romana Svećenica Mjeseca. Na blogu također objavljuje i svoja razmišljanja o žanru, ženama i žolitici, a piše i za portale NOSF i Cunterview.

Kad ne piše, najčešće prevodi, (kad god može, također na području spekulativne fikcije, te je tako prevela Vodič kroz galaksiju Douglasa Adamsa kao i mnoge druge ZF-autore i autorice, a radi i na mnogim stripovima. Za relaksaciju, održava i web-stranice Centra za ženske studije u Zagrebu i prelama bilten Hrvatskog jazz kluba.

## Nagrade

* Kaos, nagrada SFERA za najbolji roman, 1999.
* McGuffin Link, nagrada SFERA za najbolju novelu, 2005.
* Prva koluna Margulje Krsnice, istarska nagrada za priču prijavljenu na istrakonov natječaj, 2009.
* Plesati zajedno pod polariziranim nebom, nagrada SFERA za najbolju za kratku priču, 2009.

## Bibliografija

* Kaos (1998.), roman
* Jednorog i djevica (2005.), zbirka priča
* Svećenica mjeseca (2008.), roman
* brojne priče koje su izašle u časopisima Sirius, Homo Volans, NOSF magazinu, Parseku, Monolithu, Ubiqu te u više godišnjih zbirki, Istrakonovih i SFeraKonskih

## Izvor
* http://sferakon.org/sferakon-2010/pocasni-gost/milena-benini/ 

## Vanjske veze
* Milerama
Ivan Benigar

**Ivan Benigar** (; Zagreb, 23. prosinca 1883. - Poi Pucon, Neuquen, 14. siječnja 1950.), bio je hrvatsko-slovenski civilni inženjer, čovjek znanosti, poliglot (poznavao je 15 jezika), antropolog, filolog, jezikoslovac, etnolog, leksikograf, povjesničar, filozof, istraživač i humanist.

## Biografija
Rodio se je u Zagrebu 23. prosinca 1883. Roditelji su mu bili Slovenci. Studirao je u Grazu i Pragu te završio studije kao civilni inženjer. 1904. u Zagrebu objavio je gramatiku *Bugarsku slovnica sa čitankom*. Godine 1908. dolazi u Buenos Aires te odlazi na jug Patagonije gdje do konca života živi među Indijancima Mapuche odnosno *Araucanos*. Bio je izvanredni poznavatelj Indijanaca ovog dijela južnoameričkog kontinenta, njihove kulture, običaja i jezika. Godine 1910. oženio se unukom indijanskog poglavice **Catriel**, Eufemiom Scheypuquin, s kojom je imao jedanaestero djece.

Šest godina nakon smrti prve supruge ponovno se ženi s Rosariom Pena, koja je također bila Indijanka Mapuche. S njom je imao četvero djece. Umro je u mjestu Poi Pucon u pokrajini Neuquenu 14. siječnja 1950. Benigar je bio čovjek znanosti, antropolog, filolog, povjesničar, filozof, istraživač i humanist. Govorio je 15 jezika. Napisao je rječnik jezika Mapuche Indijanaca i nekoliko knjiga. Svojim radovima i istraživanjima zadužio je znanost Latinske Amerike. Od 1924. bio je član *Vijeća američke povijesti i numizmatike*. Danas je to Povijesna akademija u Buenos Airesu. Nije stoga čudo da je Ivan Benigar nazvan "bijelim poglavicom Mapuche Indijanaca". Borio se za prava tog naroda, čiji je jezik i kulturu istraživao i proučavao.

U Argentini napisao je dvije knjige: *El problema del hombre americano* (Problem američkog čovjeka) i *La Patagonia peinsa* (Patagonija misli; o raščlamba gospodarsko-društvenog položaja Indijanaca i sitnog seljaštva).

## Povezano
*Aleksa Benigar, katolički svećenik, Hrvat i Zagrepčanin po rođenju, franjevac, misionar u Kini, profesor teologije, pisac, Stepinčev životopisac, slovenskog podrijetla
*Ivan Benigar, hrvatski prof. matematike slovenskog podrijetla

## Reference

## Literatura

*Hrvatski informativni centar  Hrvati izvan domovine
* BENIGAR, Juan Ivan, Slovenski biografski leksikon

## Vanjske veze
*Cobiss Izabrana djela (slovenski)
* Dokumentarni film RTV slovenija
Adolf Bele

**Adolf Bele** (Zagreb, 8. svibnja 1941.) hrvatski je povjesničar umjetnosti, novinar, ufolog i pisac.

## Biografija
Adolf Bele je 1967. diplomirao na Filozofskom fakultetu u Zagrebu u grupi Povijest umjetnosti – Psihologija. Paralelno je odslušao dvije godine Filozofije i Indologije. Na Fakultetu političkih znanosti u Zagrebu diplomirao je 1974. studij novinarstva.
Još za vrijeme studija, a i kasnije, profesionalno se bavio motocrossom. Osvojio je prvenstvo Hrvatske i 1966. prvenstvo Slovenije u klasi od 250&nbsp;cm³. Kao natjecatelj - profesionalac, reprezentativac Jugoslavije i novinar, proputovao je gotovo čitavu Europu.
Nakon studija i odsluženja vojnog roka, 1969. godine odlazi na privremeni rad u SR Njemačku. Radi u brodogradilištu u Hamburgu, a potom u raznim građevinskim tvrtkama diljem Njemačke kao prevoditelj i tumač za njemački jezik.

Po povratku u Jugoslaviju, zapošljava se 1974. godine kao novinar u *[[Borba (novine)|Borbi]]*. Od 1974. godine radi u NIGRO "Zadružna štampa" kao direktor OOUR-a "Poljoprivredni vjesnik".

Interes za ufologiju pokazivao je još za vrijeme studentskih dana, potaknut bliskim susretima kojim obiluje indijska mitologija. Unatrag nekoliko godina piše o bliskim susretima u tjedniku "Vikend".

## Bibiliografija
* Bele, Adolf: *Misterij letećih tanjura*, Zagreb: IROS, 1987.
* Bele, Adolf: *Singularitet Svetog Trojstva ili Povratak Bogu / Juda Probuđeni – Peccator*, Zagreb: Prometej, 2001. 
* Bele, Adolf: *Izbavi nas iz pakla droge, Gospodine!*, Zagreb: Glas Koncila, 2008. 
* Bele, Adolf: *AAMK Sveučilište Zagreb : 60 godina : 1950-2010*, Zagreb : AAMK Sveučilište, 2010. 

## Povezano
* Ufologija
* Izvanzemaljci

## Reference

## Vanjske veze
* Katalog Knjižnica grada zagreba: Adolf Bele (bibliografija)
* IKA: »18 portreta pape Wojtyle Jasne Dapas«
* magicus.info – Leteći tanjuri nad Hrvatskom
Franjo Bayros

**Frnjo Bayros** (njem. *Franz Wilhelm von Bayros*; Zagreb, 28. svibnja 1866. - Beč, 3. travnja 1924.), austrijski i hrvatski erotski i pornografski ilustrator i slikar. Poznat je po svojoj seriji crteža u knjizi *Priče sa stola za oblačenje*. Pripadao je dekadentnom pokretu u umjetnosti.

## Biografija

Franz von Bayros rođen je u Zagrebu. Njegov otac bio je markiz Otto, čija je obitelj došla iz Španjolske u vrijeme vladavine Karla V.. Franzov otac radio je kao činovnik Južnih željeznica u Zagrebu, Bosni i Beču. Majka mu je iz obitelji Rengelrod, a djelomično je i hrvatskog porijekla.

Von Bayros je gimnaziju i studij slikarstva pohađao u Beču, počevši studirati 1882. na *Akademie der bildenden Künste*. Nakon očeve smrti 1888. zaposlio se u atelijeru Gottfrieda Seelosa s kojim je obišao dalmatinsku obalu. Uskoro je upao u visoko društvo te ulazi u krug prijatelja Johanna Straussa mlađeg, čiju je pokćerku oženio 1896.

Bayros je 1897. otišao na daljnje obrazovanje u München, gdje pohađa poznatu školu *Knirr*. Prvu izložbu imao je 1904. u Münchenu. Ilustracijom knjiga bavio se do 1907., kada je protiv njega pokrenut postupak zbog ilustracija u knjizi Maxa Semmerausa *Priče sa stola za oblačenje*. Tada je napustio München i nastanio se u Beč. Između 1904. i 1908. išao je na studije u Pariz i Italiju. Izložbe je također održao 1912. u Berlinu i 1913. u Budimpešti. Iste godine je sudjelovao na izložbi Hrvatskog društva umjetnosti u Zagrebu sa stotinu radova (ex librisa i ilustracija knjiga).

Pokušao se vratiti u München 1923., ali je zbog gospodarske krize ostao živjeti u Beču. U Münchenu se bavio crtanjem vinjeta i ilustriranjem knjiga. Radio je crno-bijele ilustracije u maniri rokokoa secesije. Njegov je crtež najviše odgovarao galantnim romanima, objavljenim primjerice u djelima Henrya Murgera i Rudolfa Hansa Bartscha. Poslije Prvog svjetskog rata ilustrirao je priče iz *[[Tisuću i jedna noć|Tisuću i jedne noći]]*, *Aretinove pjesme*, Casanovine memoare, Prévostovu *Manon Lescaut*, Aristofanovu *Lizistratu* i dr. Pored toga, Bayros je radio i mape (10 akvarela *Aus meinen Schlössern* i dr.) mnogobrojne ex librise (najviše s mondenim ljepoticama) te ilustracije knjiga za Almathea-Verlag. Za Danteovu ''Božanstvenu komediju napravio je oko 2000 manje uspješnih ilustracija. Kao slikar, najviše se bavio ženskim portretom. Potpuni popis njegovih ilustracija knjiga, mapa i ex librisa objavio je Rudolph Weigel u Lepzigu 1926.

Von Bayros je tijekom života napravio preko 2000 crteža. Njegova djela se izlažu na svjetskim izložbama erotike, a imaju ih i brojni svjetski kolekcionari, erotomani.

## Galerija


Datoteka:Franz von Bayros Ex-libris of Sweet Snail.jpg
Datoteka:Franz von Bayros 020.jpg
Datoteka:Franz von Bayros Le jardin d'Aphrodite.jpg


## Izvori
Juraj Denzler

**Juraj Denzler** (Zagreb, 12. travnja 1896. - Zagreb, 27. rujna 1981.), hrvatski arhitekt.

U početku je pod utjecajem V. Kovačića i bečke škole, a kasnije postaje jedan od nositelja hrvatske moderne arhitekture. Izvodi javne (zgrada Gradske vijećnice na Sušaku), stambene, poslovne i sakralne (crkva Sv. Antuna na Sv. Duhu i kapelica Majke Božje Sljemenske) objekte, a poslije 1945. više konzervatorskih radova i adaptacija.
U suradnji s arhitektom Mladenom Kauzlarićem radi Školu narodnog zdravlja ˝Andrija Štampar˝(Zagreb, 1925.-1928) i Upravnu zgradu gradskih poduzeća (Zagreb 1933.)
Blanka Dovjak-Matković

**Blanka Dovjak–Matković** (Zagreb, 7. prosinca 1920. - Zagreb, 6. ožujka 1993.), hrvatska književnica.

Pisala je pjesme za djecu i odrasle (standardnim jezikom i kajkavštinom), kratke priče, tekstove za slikovnice, a najcjenjeniji je njezin posljednji književni uradak, roman “Zagrebačka priča”.

U rodnom Zagrebu je stekla osnovno i srednjoškolsko obrazovanje. Još kao gimnazijalka objavljuje pjesme i prozu u podlistku tadašnjeg dnevnika “Jutarnjeg lista”, a sa samo osamnaest godina izdaje zbirku kajkavskih pjesama “Od protuletja do zime” (1938.). Nakon te zbirke pjesama slijedi tridesetogodišnja stvaralačka pauza uzrokovana autoričinom zaokupljenošću obiteljskim životom.

1970. godine izlaze priče za djecu pod naslovom “Neobična ulica”, 1973. g. “Priče iz Dubrave”, 1974. g. zbirka kajkavskih pjesama “Lamentacija na lanci”, 1980. izlaze priče za djecu pod naslovom “Neke male važnosti”, zatim 1986. g. izlazi zbirka pjesama “Striptease”, 1987. g. izlazi njezin najbolje djelo – roman “Zagrebačka priča”.

Osim toga objavila je i dvanaest slikovnica s naslovom Tajana posvećenih njezinoj unuci Tajani umrloj u petoj godini života u prometnoj nesreći. Slikovnice su prevedene na njemački i ruski jezik, a lik djevojčice Tajane pojavljuje se i u drugim njezinim djelima. U zbirci priča “Neobična ulica” Tajana je glavni lik, a u zbirci “Priče iz Dubrave” povezuje sve priče zbirke.

Iako se afirmirala i svojim pjesmama, posebice onima na kajkavskom dijalektu, još više je stekla književno ime kratkim pričama. Vješta je i duhovita pripovjedačica, koja i o naoko sitnim i beznačajnim stvarima zna saplesti zanimljive i neobične zgode. Polazi uvijek od nečeg zbiljskog, ali ne ostaje na tome nego pušta krila svojoj mašti i plovi u carstvo bajki. No nema onih grubih skokova karakterističnih za narodnu bajku, nego se pričanje gotovo neprimjetno pretapa iz realnog u irealno. Sve su to maštarije koje bi se i djeci, u trenucima maštovite razigranosti, u sličnom obliku mogle javiti.

## Djela
* "Od protuletja do zime" (1938.),
* "Neobična ulica" (1970.),
* "Priče iz Dubrave" (1973.),
* "Lamentacija na lanci" (1974.), 
* "Neke male važnosti" (1980.), 
* "Striptease" (1986.),
* "Zagrebačka priča" (1987.).
Neda Bajsić

**Neda Bajsić** (Zagreb, 15. ožujka 1942. - Zagreb, 23. lipnja 2012.) je bila hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Biografija
Neda Bajsić djetinjstvo provodi u Splitu, a mladost u Dubrovniku gdje je u vrijeme školovanja nastupala na Dubrovačkim ljetnim igrama. Dolaskom u Zagreb, upisuje studij glume na Akademiji za kazališnu i filmsku umjetnost. Od 1967. do 1969. bila je članica Zagrebačkog kazališta mladih, a od 1969. članica HNK u Zagrebu.

Za glavnu ulogu u predstavi "Grbavica" 1971. godine prima nagradu "Sedam sekretara SKOJ-a" za scenske umjetnosti. Od zapaženijih kazališnih uloga valja izdvojiti **Idu** u "Na taraci", **Anicu** u "Maškarate ispod kuplja", **Veru** u "Vožnji", **Gogu** u "Događaj u gradu Gogi", te **gospođicu Burstner** u "Procesu".

U vrhuncu karijere, prekida aktivno kazališno djelovanje zbog teške bolesti. Usprkos tome, nastavlja raditi na radio dramama i sinkroniziranju animiranih filmova.

Umrla je 23. lipnja 2012.

## Filmografija
### Filmske uloge
* "Breza" kao Janičin glas (1967.)
* "Intima" (1965.)

### Sinkronizacija
* "Legenda o medvjedu" kao Tanana (2003.)

## Vanjske veze
* 
* Stranica na Teatar.hr 

## Izvori
Jasna Balažević

**Jasna Balažević** - **Beba** (Subotica, 14. listopada 1944. - Zagreb, 17. siječnja 2012.) je poznata konzervatorica i arheolog rodom iz zajednice bačkih Hrvata. Bila je viša savjetnica u Upravi za zaštitu kulturnih dobara Ministarstva kulture Republike Hrvatske. Bila je osoba od izuzetna značaja u svojoj struci. Zadnjih 30 godina u Hrvatskoj se bili su nezamislivi brojni operativni poslovi zaštite spomenika kulture, ako ona nije bila prisutna.

Rodila se 1944. godine. Otac joj je iz Tavankuta, mati iz Šenkovca kod Zaprešića. Djetinjstvo je provela u Tavankutu u tradicijskom okruženju na imanju očeve obitelji. Srednju je školu završila u Zagrebu. Pohađala je gimnaziju "Bogdana Ogrizovića" - poznatoj  "V.  muškoj"  u Zagrebu - u prvom djevojačkom razredu. 1963. je upisala arheološku skupinu predmeta na Odsjeku za arheologiju Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Diplomirala je 1969. godine.

Počela je raditi kao studentica 1964. godine. Prvo je radno mjesto bio ondašnji Zavod za zaštitu spomenika kulture grada Zagreba gdje je radila na poslovima sređivanja i obrade dokumentacije o spomenicima kulture. Kad je diplomirala, radila je kao konzervatorica pripravnica, potom kao konzervatorica-arheolog na poslovima operativne zaštite i dokumentacije spomenika kulture.

1973. je otišla u ondašnji Republički sekretarijat za prosvjetu, kulturu i fizičku kulturu, gdje je radila kao stručna suradnica za zaštitu spomenika kulture u Republičkom fondu za unapređivanje kulturnih djelatnosti. Iste poslove radi na novom mjestu u Stručnoj službi Republičke samoupravne interesne zajednice u oblasti kulture na kojem radi od 1975. godine.

1990-ih je nakon promjena zakona raspoređena u Zavod za zaštitu spomenika kulture. Ondje je i dalje radila na pripremi i izradi prijedloga programa zaštitnih radova. Kad je postavljena na mjesto više savjetnice u Odjelu za istraživanje i informacijsko-dokumentacijske poslove, radi na uspostavi baze podataka registriranih spomenika kulture te poslije na reviziji Registra kulturnih dobara Republike Hrvatske. Obnašala je dužnost tajnice povjerenstva za registraciju kulturnih dobara i na toj je dužnosti otišla u mirovinu. Sudjelovala je od 1994. do 1997. godine u poslovima popisa i procjene ratne štete na spomenicima kulture. S komisijama je popisivala na terenu, posebice obradivši Baranju i Podunavlje. Obavila je mnoge zadaće neformalne tajnice Posebne republičke komisije za popis i procjenu ratne štete na spomenicima kulture.

Oporukom je obiteljsko imanje ostavila Hrvatskom kulturno-prosvjetnom društvu "Matija Gubec" u Tavankutu.

Umrla je 2012. godine u Zagrebu. Pokopana je na Mirogoju.

## Izvori
*Hrvatsko kulturno prosvjetno društvo Matija Gubec Tavankut 

## Vanjske veze
*Ministarstvo kulture Republike Hrvatske Načelnica Odjela za arheološku baštinu
Ervina Dragman

**Ervina Dragman** (Zagreb, 8. prosinca 1908. - Zagreb, 1. kolovoza 1990.), hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija

|- style="background: Lavender; text-align:center; "
| colspan="4" |1950.-te
|-
| 1959. || Ujkin san TV film || /
|- style="background: Lavender; text-align:center; "
| colspan="4" |1960.-te
|-
| 1960. || Deveti krug  || Ivina majka
|-
| 1961. || Pustolov pred vratima  || Liza, kućna pomoćnica
|-
| 1963. || Bezimena TV film || /
|-
| 1963. || Crne i bijele košulje TV film || /
|-
| 1964. || Dva bijela kruha TV film || /
|-
| 1967. || Četvrti suputnik  || /
|-
| 1968. || Djeca iz susjedstva TV film || /
|-
| 1969. || Dnevnik Očenašeka TV mini serija || Krojačica
|-
| 1969. || A u pozadini more TV film || /
|- style="background: Lavender; text-align:center; "
| colspan="4" |1970.-te
|-
| 1970. || Zlostavljanje TV film || /
|-
| 1970. || Ljubav na bračni način TV serija || /
|-
| 1970. || Zlatni mladić TV serija || /
|-
| 1976. || Slučaj maturanta Vagnera TV film || /
|-
| 1976. || Klara Dombrovska TV film || Paula
|-
| 1977. || Bijeli jorgovan TV film || /
|- style="background: Lavender; text-align:center; "
| colspan="4" |1980.-te
|-
| 1980. || Dekreti TV film || /
|-
| 1981. || Visoki napon  || Majka inženjera Jurčeca
|-
| 1984. || U pozadini TV film || Barunica Ledinski
|-
| 1988. || Glembajevi  || Stara Barbočzyjeva
|}

## Vanjske veze
*
Angelo Chicco

**Angelo Chicco**, zagrebački graditelj.
Djelovao je u prvoj polovici 19. stoljeća. Bio je podrijetlom Talijan, a u Zagreb je došao iz Brežica. Radio je u službi Zagrebačkog kaptola, za koji je izvodio radove na zgradi Velikog kaptola u Sisku (1830.). Vodio je obnovu župne crkve u Petrovini (1833.) prema vlastitu projektu, kao i župnog dvora u Marija Gorici (1837.),  izvedbu dvorca Januševec, te, prema Felbingerovu nacrtu, izvedbu gradske vijećnice u Samoboru, za koju je napravio projekt altane i niz detalja.
Chicco nije bio član zagrebačkog graditeljskog ceha kao većina graditelja u to doba, što je izazivalo prosvjede njegovih konkurenata. Njegova arhitektura nosi obilježja klasicizma.

## Literatura
* Lelja Dobronić, *Bartol Felbinger i zagrebački graditelji njegova doba*, Zagreb, 1971.
* Đurđica Cvitanović: Zagrebački graditelji grade u Marija Gorici, *Iz starog i novog Zagreba*, VI, Zagreb, 1984.
Davor Butković

**Davor Butković** (rođen je 1965. u Zagrebu) je kontroverzni hrvatski novinar.

Srednju školu završio je u Centru za kulturu i umjetnost, smjer "suradnik u sredstvima javnog informiranja" u Zagrebu. Novinarstvom se počeo baviti od lipnja 1981. god. Tijekom osamdesetih pisao je u Džuboksu, Poletu, Startu, Danasu, Studentskom listu i Mladini.

Od 1990., piše kolumne u Globusu. Godine 1992. imenovan je zamjenikom glavnog urednika.

Tu funkciju je obnašao od 1995. do  1997., te od 2000. do 2002. godine. Zajedno s Tomislavom Wrussom i Zdravkom Milinovićem osniva Jutarnji list, 1998. godine. Tu je sve do 2014. bio zamjenik glavnog urednika i politički kolumnist.

## Kontroverza i kritika
* Tjednik Nacional je 2004 objavio vijest o navodnim sumnjivim poslovima Butkovića u Češkoj. Po njima je Butković financirao gurua koji je otimao djecu imućnih obitelji.
*Davor Butković je kao kolumnist u  Jutarnjem listu i Globusu, objavio u potpunosti izmišljen dezinformacijski intervju s premijerom Ivom Sanaderom. Navodno nije unaprijed znao da je intervju izmišljen, dobio ga je preko e-maila preko adrese linija04@gmail.com. 
*index.hr objavio je u ožujku 2012. da Davor Butković ima porezna dugovanja državi od najmanje 754.869,04 kuna  Na listi srama ministarstva finacija objavljenoj u ožujku  razvidno je da za razna davanje državi Butković dugouje ukupno 1.024.609,52 kuna 
* *Jutarnji list*, u analizi Davora Butkovića, objavio je u dva različita izdanja 17. ožujka 2013. dva različita rezultata ankete. U istarskom izdanju Jutarnjeg lista Butković je napisao analizu pozivajući se na anketu koju je proveo Ipsos puls, prema kojoj Kajin vodi ispred IDS-ovca Valtera Flege za 12 posto glasova u utrci za istarskog župana. Butković je napisao da je IDS-ovac Flego osvojio 29 posto glasova u anketi, a Damir Kajin 41 posto glasova, i na temelju te informacije donio zaključak o "golemoj Kajinovoj prednosti". U zagrebačkom izdanju objavljeno je da Kajin ima 37,3 % glasova u anketi, a Flego 32,6 %. Tako je istarsko izdanje objavilo naslov "Kajin vodi ispred IDS-ovca Flege za 12 posto glasova", a u zagrebačkom izdanju "SDP-ova koalicija i IDS izjednačeni na izborima u Istri". "Izvor informacije nije Ipsos Puls. *Jutarnji list* objavio je neke netočne podatke", rekao je Dragan Bagić iz Ipsos Pulsa. Sljedeći se dan na portalu *Jutarnjeg lista* pojavila rečnica s isprikom u zaglavlju "*Jutarnji list* je u prva dva izdanja od nedjelje objavio netočne podatke iz ankete Ipsos Pulsa. Ispričavamo se Ipsos Pulsu i kandidatima."

## Izvori

## Vanjske veze
*Totalportal
*dnevnik
*Nacional
Max Emanuel Cenčić

**Max Emanuel Cenčić ** (Zagreb, 21. rujna 1976.) hrvatski je operni pjevač, kontratenor i, ranije, muški sopran.

## Biografija
Pjeva od šeste godine. U Beogradu je prvi put nastupio 13. oktobra 1986. a ranije je pjevao u Grazu i Španjolskoj.

Od 1986. do 1987. pjevao je kao solo pjevač sopran u zboru “Bečkih dječaka  “(Wiener Sängerknaben)” u Beču.

Od 1992. do 1997. napravio je svoju prvu karijeru kao sopran solist nakon promjene glasa. Posebnom tehnikom pjevanja razvio svoj glas tako da mu je moguće nastaviti pjevati sopranom.

## Nagrade i priznanja
* 2010. - nagrada Orlando za najbolje umjetničko ostvarenje u Glazbenom programu 61. Dubrovačkih ljetnih igara

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica Maxa Emanuela Cenčića
* Diskografia
* Javno.com
Antun Cragnolini

**Antun Cragnolini** (Gemona, Italija, oko 1810. - Celovec, Austrija, 1837.), zagrebački graditelj.

Polazio je Akademiju u Veneciji, a u Ljubljani je položio majstorski ispit za zidara i graditelja. Najveće djelo ostavio je u Zagrebu, a to je izgradnja kazališne zgrade za trgovca Kristofora Stankovića (Ćirilometodska 5). Reprezentativna klasicistička zgrada imala je, osim pozornice i gledališta (s tri kata loža), i plesnu dvoranu s galerijom. Oko 1833. nadogradio je na susjednoj palači Oršić drugi kat, da bi dvije zgrade konačno bile spojene u jednu 1897. godine za potrebe gradske vijećnice.

## Povezano
* Stara gradska vijećnica u Zagrebu

## Literatura
*Lelja Dobronić: *Bartol Felbinger i zagrebački graditelji njegova doba*, Zagreb, 1971.
Branimir Budetić

**Branimir Budetić** (Zagreb, 20. travnja 1990.) hrvatski je paraolimpijac.

U bacanju koplja za slabovidne osobe, u Pekingu 2008., osvojio je srebrnu medalju s rezultatom 57.11 m. Četiri godine kasnije na Olimpijadi u Londonu osvojio je brončanu medalju s rezultatom 56.78. 	
Bio je član AK Moslavina iz Kutine, sada je natjecatelj AKOI " AGRAM" Zagreb. Natječe se u kategoriji - B12.

Dobitnik je godišnje Državne nagrade za šport "Franjo Bučar" za 2008. godinu.

## Izvor
Ines Cokarić

**Ines Cokarić** (Zagreb, 31. siječnja 1980.), hrvatska je kazališna, televizijska i filmska glumica.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Loza" kao Sanja (2011.)
* "Pod sretnom zvijezdom" kao Branka (2011.)
* "Tužni bogataš" kao Nikolina (2008.)
* "Zauvijek susjedi" kao Silvija (2008.)
* "Hitna 94" kao Jana (2008.)
* "Zakon ljubavi" kao Vesna (2008.)
* "Dobre namjere" kao Lola (2007.-2008.)
* "Odmori se, zaslužio si" kao žena s prezentacije (2007.)
* "Bitange i princeze" kao medicinska sestra (2007.)
* "Obični ljudi" kao novinarka (2006.)
* "Ljubav u zaleđu" kao frizerka (2005.-2006.)
* "Zabranjena ljubav" kao sobarica (2005.)

### Filmske uloge
* "Snivaj, zlato moje" kao Veronika (2005.)

## Vanjske veze
*
*Stranica na StudioKubus.hr
Branka Cvitković

**Branka Cvitković** (Zagreb, 29. svibnja 1948.) je hrvatska kazališna, televizijska i filmska glumica.

**Nagrade**

*Nagrada Hrvatskog društva kazališnih kritičara i teatrologa za ulogu Katarine u predstavi Majka Courage i njena djeca Bertolta Brechta, u izvedbi HNK u Zagrebu, 1980.;
*Prvomajska nagrada Hrvatskog društva dramskih umjetnika za ulogu Sophije u Kavani Torso Škrabea-Mujićića-Senkera-Dedića u izvedbi Glumačke družine Histrion, 1989.; 
*Nagrada Zlatni smijeh na Danima satire u Zagrebu za ulogu Sophije u Kavani Torzo Škrabea-Mujićića-Senkera-Dedića, u izvedbi Glumačke družine Histrion, 1989.;
*Najhistrionka 1996. – godišnja nagrada glumačke družine Histrion; Nagrada Mila Dimitrijević za ulogu Gospođe Ignazije u Večeras se improvizira Luigija Pirandella u izvedbi HNK u Zagrebu, 2002.
*Nagrada Mila Dimitrijević za tumačenje uloge Barbare Petrovne Stavrogine u predstavi Bjesovi Fjodora Mihajloviča Dostojevskog u izvedbi Drame HNK u Zagrebu, 2010.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Provodi i sprovodi" kao sudska tajnica (2012.)
* "Dome slatki dome" kao Rahela Wiesenthaller (2010.)
* "Bitange i princeze" kao Glavna (2009.)
* "Na terapiji" kao Vera (2009.)
* "Stipe u gostima" kao Ursulina rođakinja (2009.)
* "Kad zvoni?" kao profesorica fizike (2005.)
* "Ljubavi Georgea Washingtona" kao Martha Washington (2001.)
* "Tražim srodnu dušu" (1990.)
* "Inspektor Vinko" kao madam Angelique (1984.)
* "Lažeš, Melita" kao mama Mira (1984.)
* "Đavolje sjeme" (1979.)
* "Punom parom" kao supruga partijskog sekretara Ilije (1978., 1980.)

### Filmske uloge
* "Duh babe Ilonke" kao Vjera (2011.)
* "Bella Biondina" kao Mande (2011.)
* "Ne zaboravi me" (1996.)
* "Rastreseno gledanje kroz prozor" (1993.)
* "Nitko se neće smijati" kao prodavačica (1985.)
* "U raljama života" kao Sonja (1984.)

### Sinkronizacija
* "Avanture gospodina Peabodya i Shermana" kao Gđa. Grunion (2014.)
* "Čudovišta sa sveučilišta" kao Dekanica Teškogreba (2013.)
* "Obitelj Kremenko" kao Vilma Kremenko (druga inačica, "kasnija Vilma")
* "Tom i Jerry" kao Mammy Two Shoes (crnkinja domaćica)
U sinkronizacijama je posuđivala brojnim likovima zločestih kraljica.

## Reference

## Vanjske veze
*
*Stranica na HNK.hr
Amar Bukvić

**Amar Bukvić** (Zagreb, 10. lipnja 1981.) je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

## Filmografija
### Televizijske uloge
* "Prava žena" kao Aljoša Marić (2016.)
* "Božićni ustanak" kao Charles (2016.)
* "Vatre ivanjske" kao Leon (2015.)
* "Zora dubrovačka" kao Boris Pavela (2013.-2014.)
* "Stella" kao Martin (2013.)
* "Počivali u miru" kao posjetitelj (2013.)
* "Najbolje godine" kao Tomo Hajduk (2009.-2011.)
* "Stipe u gostima" kao snimatelj (2010.)
* "Bibin svijet" kao Milivoj Babić (2006.-2011.)
* "Moja 3 zida" kao Amar (2009.)
* "Sve će biti dobro" kao Bruno Peleški (2008.-2009.)
* "Zakon ljubavi" kao Vojin (2008.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Vilko Orešković (2007.-2008.)
* "Operacija Kajman" kao zlikovac #1 (2007.)
* "Bitange i princeze" kao Vjeran (2007.)
* "Bumerang" kao mafijaš (2005.)
* "Zabranjena ljubav" kao Roni (2005.)

### Filmske uloge
* "Fleke" kao taksist Žac (2011.)
* "The Show Must Go On" kao Albin (2010.)
* "Pjevajte nešto ljubavno" kao Draško (2007.)
* "Svjedoci" kao zarobljenik (2003.)

### Kazališne uloge
*William Shakespeare: Othello, 2015.
*Miroslav Krleža: Hrvatski bog Mars, 2014.
*Autorski projekt A. Tomić i J. Kovačić: My Little Corner of the World, 2014.
*Roland Schimmelpfennig: Push Up 1-3, 2013.
*Jean Anouilh: Antigona, 2012.
*Dubravko Mihanović: Prolazi sve, 2012.
*Marin Držić: Dundo Maroje, 2011.
*Elvis Bošnjak: Nosi nas rijeka, 2011.

### Sinkronizacija
* "Pčelica Maja: Film" kao Hank (2014.)
* "Gnomeo i Julija" kao Gnomeo (2011.)
* "Pepeljuga" (2005.)
* "Johnny Test" kao Hugh Test

## Nagrade
**Za predstavu Kako misliš mene nema?**

* Amar Bukvić i Filip Juričić - dobitnici ravnopravnih glumačkih nagrada Zlatni smijeh na 31. Danima satire, Zagreb 2007.
* Amar Bukvić i Filip Juričić - nagrada za najbolje glumce 8. međunarodnog festivala komornog teatra Zlatni lav, Umag 2007.
* Amar Bukvić i Filip Juričić - Velika mostarska liska za najboljeg glumca
* Amar Bukvić i Filip Juričić - jednoglasna specijalna nagrada žirija za inventivnost i maštovitost u razradi likova i odličan primjer angažiranog teatra - Banja Luka 2009.

**Nagrada hrvatskog glumišta**

* Nagrada hrvatskog glumišta 2007. za izuzetno ostvarenje mladih umjetnika do 28 godina
* Nagrada Marul za najbolju mušku ulogu na festivalu Marulićevi dani
* Nagrada Fabijan Šovagović za najbolju mušku ulogu na Festivalu glumca
* Nagrada Najhistrion

## Vanjske veze
*
Ivo Dekanović

**Ivo Dekanović** (Zagreb, 12. ožujka 1931.), esejist, književni kritičar i prevoditelj.

## Biografija
Pučku školu pohađa u Valpovu i Vukovaru, nižu gimnaziju u Vukovaru, a višu u Osijeku. Godine 1956. diplomira na Pravnom fakultetu u Zagrebu.

Uz pjesme objavljuje rasprave, kritičke prikaze, eseje i komparatističke studije. Prevodi s francuskog i engleskog jezika.

## Djela
* I poslije toliko stoljeća
* Zatorno očitovanje
* Iz nužde i nedužnosti
* Otkrivanje postojbine

## Vanjske veze
* http://www.matica.hr/www/wwwizd2.nsf/AllWebDocs/dekanovic
Marijo Budja

**Marijo Budja** (Zagreb, 27. ožujka 1981.) je bivši hrvatski reprezentativac hokeja na ledu i današnji trener Hrvatske ženske reprezentacije hokeja na ledu. Danas je i glavni trener hrvatskog ženskog kluba Griča koji je nastupao u EWHL Ligi i DEBL Ligi.
  
## Trenerska karijera

## Privatno
Marijo Budja diplomirao je nakineziološkom fakultetu u Zagrebu. Govori hrvatski i engleski.

## Izvori

## Vanjske veze
*Hrsport Ana Legradi: U Maribor po bolji plasman
*Hrsport  Ana Legradi: KHL Grič gostuje u Ljubljani
*Hrsport Ana Legradi: KHL Grič prizemljio Triglav
*Hrsport Ana Legradi: Krušelj Posavec - cilj nam je pobjeđivati
Stjepan Brolich

**Stjepan Brolich** (Zagreb, 9. veljače 1943.), hrvatski političar i gospodarstvenik

Od 1993. do 2001. je zastupnik u Županijskom domu Sabora (do 1997. HDZ-ov, a potom neovisni). Bio je i član Gradske skupštine Zagreba (1993. – 2000.) i njezin predsjednik od 1995. do 1996. (koja je u to vrijeme ujedno bila i dio Skupštine Zagrebačke županije te je bio i njezin predsjednik), kada postaje povjerenik Vlade RH za Grad Zagreb i Zagrebačku županiju, u vrijeme zagrebačke krize, koju dužnost obnaša do 1997.

Vršio je i brojne druge dužnosti, uglavnom politički postavljene sinekure:

– ravnatelj Državnog ravnateljstva za robne zalihe (1996.),

– pomoćnik ministra gospodarstva (1996. – 1997.),

– član nadzornog odbora Gradskog podruma d. d. Zagreb (1995. – 2008.),

– član uprave NK-a "Dinamo" športskog d . d. (1995. – 2004.),
 
– direktor hotela "Holliday" d. d. Zagreb (1997. – 2008.),

– zamjenik predsjednika nadzornog odbora Večernjeg lista d. d. (1996. – 1999.),

– predsjednik nadzornog odbora Robnih terminala Zagreb d. o. o. (1997. – 2007.).

Po zanimanju je inženjer prometa. Oženjen je i ima jedno dijete.

## Izvor

* http://politopedia.net/index.php?title=Stjepan_Brolich
Gordan Ciprić

**Gordan Ciprić** (Zagreb, 30. ožujka 1965.) bivši je hrvatski nogometaš, a sada nogometni trener. Trenutno je asistent Roberta Prosinečkog u turskom Kayserisporu.

## Biografija
Rođen je 30. ožujka 1965. godine u Zagrebu. Završio je Kineziološki fakultet u Zagrebu. Jedan je od četvorice profesora nogometa u Hrvata (uz Vatroslava Mihačića, Branka Ivankovića i Milivoja Bračuna).

### Igračka karijera
Tijekom  svoje karijere igrao je u Hrvatskoj, Njemačkoj i Belgiji. Igrao je u HNK Šibeniku, NK Inter-Zaprešiću, NK Zagrebu, Metalcu, Sondershausenu, Augsburgu, Borussiji, te  belgijskom Namuru. Bio je također velika nada omladinskog pogona Dinama,ali je bio i član Hajduka iz kojeg je poslan kao mladić na posudbu u Šibenik,a ozljeda ga je spriječila da se vrati u seniorsku momčad Hajduka. Igrao je na poziciji veznog igrača. Nastupao je za juniorsku reprezentaciju Hrvatske unutar bivše Jugoslavije . Aktivno je igrao nogomet od 1983. do 1998. .

### Trenerska karijera

Nakon igračke karijere odlazi u trenerske vode, vodi omladinski pogon Dinama od 1998. do 2000., zatim  odlazi  kao  individualni  trener Roberta Prosinečkog u  FC Portsmouth i Standard Liège te tamo ostaje do 2002. godine. Godine 2003. postaje pomoćnik Nikoli Jurčeviću u GNK Dinamo Zagrebu. 2005. postaje  pomoćnik Nikoli Jurčeviću u Slaven Belupu. Nakon toga samostalno vodi HAŠK i NK Hrvatski dragovoljac. Zatim odlazi kao pomoćnik Ivi Šušku u armensku FC MIKU. 2010. godine  sjeda na klupu NK Zagreba kao pomoćnik, da bi 2011. postao trener NK Zagreba. Također je  obavljao funkciju pomoćnika mlade hrvatske reprezentacije (U21), te ima funkciju glavnog  skauta A reprezentacije na EURU 2008., te EURU 2012. 27. ožujka 2012. nakon dvije godine u NK Zagrebu (2010.-2012.) napušta funkciju glavnog trenera, te odlazi iz kluba. U sezoni 2011./2012. uveo je klub u polufinale Kupa pobjedom protiv Hajduka, koji je tada vodio Krasimir Balakov. 15.listopada 2012. imenovan je pomoćnim trenerom Roberta Prosinečkog u turskom Kayserisporu. Od 2014. do 2017. obnašao je funkciju pomoćnog trenera Robertu Prosinečkom u Azerbajdžanskoj nogometnoj reprezentaciji.

Početkom 2018. imenovan je pomoćnim trenerom u reprezentaciji Bosne i Hercegovine, kao član stožera Roberta Prosinečkog.

U prosincu 2019. postaje pomoćni trener Robertu Prosinečkom u turskom Kayserisporu.

Kao skaut Hrvatske i suradnik Slavena Bilića pratio je reprezentaciju Irske,Engleske,Grčke,Poljske i Turske.

## Izvori

## Vanjske veze
* Gordan Ciprić na transfermarkt.co.uk
* http://sportske.jutarnji.hr/cipric---irci-stvaraju-zid-koji-je-tesko-probiti-/1030848/ 
* http://www.novilist.hr/Sport/Nogomet/Bijeli-nisu-izasli-iz-tunela
* http://www.index.hr/sport/clanak/ivo-susak-imenovao-strucni-stozer/536479.aspx
* http://prvaliga.tportal.hr/150659/Pavlovic-odstupio-s-klupe-NK-Zagreba.html#.UGX-940geE0 
* http://www.hrsport.net/vijesti/425522/nogomet-1-hnl/gordan-cipric/ 
* http://www.dalmacijanews.com/Nogomet/View/tabid/89/ID/101899/Prosinecki-novi-trener-turskog-Kayserispora.aspx 
* http://www.kayserispor.org.tr/tur/ateknik.asp
Slobodan Budak

**Slobodan Budak** (1931. - Zagreb, 5. svibnja 2012.) - hrvatski pravnik i aktivist za ljudska prava

Bio je sin narodnog heroja Divka Budaka, ubijenog u Kerestincu za vrijeme Drugog svjetskog rata. U vrijeme Hrvatskog proljeća, u prosincu 1971. godine podnio je ostavku na mjesto javnog tužitelja, kako ne bi sudjelovao u progonu proljećara, zagovornika demokracije. Odbio je i zabraniti jedan broj Hrvatskog tjednika. Nakon toga, godinama nije mogao otvoriti odvjetničku kancelariju.

Nakon uspostave samostalne Hrvatske, nije želio sudjelovati u izvršnoj vlasti, već je bio jedan od osnivača Hrvatskog helsinškog odbora i jedan od njegovih najuvaženijih članova. Imao je svoj odvjetnički ured u Zagrebu. Bio je odvjetnik obitelji nekolicine Srba, koji su početkom Domovinskog rata bez traga nestali u Karlobagu. Zbog toga mu je minirana obiteljska kuća u Karlobagu te je pretučen u predvorju zagrebačkog hotela Intercontinental (današnji Westin).

Prilikom protesta zbog radova u Varšavskoj ulici u Zagrebu 2008. godine, s grupom mladih ljudi odveden je u policijsku postaju na 10 sati dugo saslušanje.

Umro je 5. svibnja 2012. godine. Predsjednik Hrvatskog sabora Boris Šprem uputio je izraze sućuti njegovoj obitelji.

## Izvori
Jura Dodig

**Jura Dodig** (4. prosinca 1939. - 3. veljače 1996.), rođeni Zagrepčanin, završio Fakultet fizičke kulture) bio je od 1965. godine stalno zaposlen u športskom uredništvu ondašnjeg Radio Zagreba, kasnije HR, sve do umirovljenja 1992. godine. Tijekom tog vremena u dva je navrata obnašao dužnost urednika športskog programa; 1971.-1975. te 1989.-1991. godine, bio je autor abecedarija športa u Općoj enciklopediji ondašnjeg JLZ, suautor je knjige NK Dinamo 1945-1985, radio je na uređivanju mnogih športskih almanaha, a 1988. dobio je godišnju nagradu Društva novinara Hrvatske za poslove glavnog rukovoditelja, odnosno, šefa radijskog poola na Univerzijadi 1987.g. u Zagrebu. 

Jura Dodig imao je čast 6. rujna 1967.g. prenositi sa stadiona Elland Road u Leedsu uzvrtnu finalnu utakmicu Kupa velesajamskih gradova između Leeds Uniteda i zagrebačkog Dinama, kada je Dinamo i osvojio taj Kup (1971. preimenovan u Kup UEFA), što je bio prvi međunarodni naslov pobjednika, nekog nogometnog kluba u ondašnjoj državi, a u Hrvatskoj ta je čast još nedostignuta jer je Dinamo i dalje jedini hrvatski pobjednik nekog europskog kupa. Osim toga Jura Dodig je zajedno s, također pokojnim, Ivanom Tomićem prenosio događanja s maksimirskog stadiona i nikad odigrane utakmice Dinamo-Crvena zvezda, 13. svibnja 1990. 

Prenosio je i oba finala (Atena, Budimpešta) u kojima su košarkaši Cibone osvojili naslov europskog klupskog prvaka, bio je izvjestitelj s ukupno 5 (4 ljetnih i 1 zimskih) Olimpijskih igara: 1972. u Muenchenu, 1976. u Montrealu, 1984. u Los Angelesu i  ZOI 1984. u Sarajevu te 88. u Seoulu - za što je dobio priznanje Korean Broadcasting Systema koje je odobrio i potpisao i Juan Antonio Samaranch, tadašnji predsjednik MOO. 

Izvještavao je i s Univerzijade u japanskom Kobeu, s nekoliko MI te s brojnih Svjetskih i Europskih prvenstava u nogometu, košarci, rukometu, vaterpolu, plivanju, veslanju, naravno prenoseći i mnoga klupska; ligaška i kup natjecanja u ondašnjoj državi. 

Nakon odlaska u mirovinu, temeljem profesionalnog iskustva, od 1992. pa do smrti bio je angažiran kao mentor na športskom radiju Cibona.

Za svoj rad, Jura Dodig posmrtno je nagrađen 1996. godine Nagradom za životno djelo HZSN (Hrvatskog zbora sportskih novinara) čiji je, jedno vrijeme, bio izvršni tajnik.