open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grofovi i vojvode od Angoulêmea

Angoulême (*Angoumois*) u današnjoj zapadnoj Francuskoj je nastala kao oblast Karolinškog Carstva, koje je administrativno pripadala kraljevstvu Akvitanija. Pod nasljednicima Karla Velikog lokalni grofovi od Angoulêmea su stekli nezavisnost i nisu bili vezani uz francusku krunu sve do 1307. Temeljem odredbi Sporazuma u Bretignyjuj (1360) Angoumois, kojima su tada vladali grofovi od Angoulêmea, je predan kao engleska teritorija kralju Edwardu III. Godine 1371. je postao leno vojvoda od Berryja, bočnog ogranka francuske kraljevske porodice. Kada je François I, bivši grof od Angoulêmea, postao kralj 1515. godine, Angoumois je konačno postao dio francuskih kraljevskih zemalja, stekavši status vojvodstva.

## Grofovi od Angoulêmea
* Turpio (838–863)
* Emeno (863–866)

### Kuća Taillefer

* Wulgrin I (866–886)
* Alduin I (886–916)
* Guillaume II (Taillefer I) (916–945)
* Bernard (945–950)
* Guillaume III (950-962)
* Ranulf "Bompar" (962-975)
* Richard (975-975)
* Arnold "Mancer" (975–988)
* Guillaume IV (Taillefer II) (988–1028)
* Alduin (II) (1028–1032)
* Geoffrey (1032–1048)
* Fulk (1048–1087)
* Guillaume V (Taillefer III) (1087–1120)
* Wulgrin II (Taillefer I) (1120–1140)
* Guillaume VI (Taillefer IV) (1140–1178)
* Wulgrin III (Taillefer II) (1178–1181)
* Guillaume VII (Taillefer V) (1181–1186)
* Aymer (1186–1202)
* Isabella (1202–1246)
** John od Engleske (1202-1216)
** Hugues X od Lusignana (1220–1249)

### House of Lusignan

* Hugues I (1220–1249)
* Hugues II (1249–1260)
* Hugues III (1260–1282)
* Hugues IV (1282–1303)
* Guy (1303–1308)
* *dio Akvitanije* (1308–1317)
* *[[Krunske zemlje Francuske|kraljevska domena]]* (1317–1328)

### Lena od kralja
* Jeanne (1328–1349) *sa suprugom*
** Philip (1328–1343)
* Charles de La Cerda (1350–1354)
* Jean I (1356–1374)
* Louis I (1404–1407), vojvoda od Orléansa
* Jean II (1407–1467)
* Charles (1467–1496)
* François I (1496–1515)

## Vojvode od Angoulême

* Louise (1515–1531)
* *[[Krunske zemlje Francuske|Kraljevska domena]]*
* Charles (1540–1545)
* *Kraljevska domena*
* Henry (1551–1574)
* Henry (1574–1582)
* Diane (1582–1619)
* Charles (1619–1650)
* Louis Emmanuel (1650–1653)
* Frances Marie (1653–1696)
** Louis II (1653–1654)
* *Kraljevska domena*
* Élisabeth Marguerite d'Orléans (1675–1696)
* *Kraljevska domena*
* Charles de France (1710–1714)
* *Kraljevska domena*
* Charles Philippe de France (1773–1836)
* Louis Antoine d'Artois (1836–1844)
* *Kraljevska domena*

## Reference

## Literatura
* L'art de Verifier des Faits historiques, des Chartes, des Chroniques, et Autres Anciens Monuments, Depuis la Naissance de Notre-Seigner *by Moreau et Yalade*, 1818.
* The coinage of the European continent, *by Swan Sonnenschein*, 1893.
* Annuaire Historique Pour L'annee 1854, *by Société de l'histoire de France*.
* Nouvelle Encyclopedie Theologique, *by acques-Paul Migne*, 1854.
Adalbert, vojvoda od Toskane

**Adalbert, vojvoda od Toskane** se može odnositi na:
* Adalbert I od Toskane, franački/njemački markgrof Toskane, vl. 847 - 886
* Adalbert II od Toskane, poznat i kao Adalbert Bogati, njegov sin i nasljednik, vl. 886 - 915
Maksimilijan Erenrajh Ostojić

**Maksimilijan Erenrajh** (Karlo Ostojić), je srpski  i jevrejski književnik i novinar rođen u Travniku 15. 3. 1921, a umro je u Beogradu 22. decembra 2003. godine, od oca Jozefa Erenrajha (iz Beča) i majke Ljubice Ostojić (iz Mostara). Tokom ratnih godina radio je u pivari „Vajfert“, a potom u „Navipu“ i „Jugometalu“. Završio je pravni fakultet. Radio je kao novinar u „Dugi“, a od 1955. godine do penzionisanja u NIN-u. Stalni je saradnik Kulturnog dodatka „Politike“.

Njegove najpoznatije knjige su: 
* *Između stvari i ništavila*
* *Prevazilaženje apsurda kod Iva Andrića* 
* *U traženju smisla* 
* *Poslednji šabat* i
* *Karakteristika*

## Vanjske veze
* http://www.public.asu.edu/~dsipka/ctaq2t.html
Vojislav Lubarda

**Vojislav Lubarda** (Rogatica, 17. 6. 1930. &mdash; Beograd, 16. 10. 2013) srpski je književnik, romansijer, član Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske i član Senata Republike Srpske.

Rodio se u Rogatici (današnja Republika Srpska/BiH). U Sarajevu je završio Srednju šumarsku školu i Filozofski fakulttet, odsjek književnost. Tamo je radio kao novinar, profesor, urednik lista za kulturu, i kao urednik redakcije za umjetnost i kulturu na Televiziji Sarajevo. Njegova književna djela, u kojima se bavio stradanjima Srba u Podrinju za vrijeme drugog svjetskog rata, su ga dovela u nemilost vlasti tadašnje SR BiH i donijela mu reputaciju srpskog nacionalista. Njegov roman *Ljuljaška* iz 1963. je zabranjen, a nakon što je u časopisu Student objavio tekst "Poslanica Maku Dizdaru" u kojoj napada Maka Dizdara, ostao je bez posla urednika kulture na TVSA. Godine 1975. se iz Sarajeva preselio u Beograd. Godine 1989. je za roman *Vaznesenje* dobio NIN-ovu nagradu.

Član je Senata Republike Srpske od 1996. godine. Dopisni član Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske je postao 27. juna 1997, a redovni 21. juna 2004. Umro je u Beogradu 16. oktobra 2013.

## Bibliografija
* Bližnji svoj, (1962)
* Ljuljaška, (1963)
* Gordo posrtanje, (1970)
* Preobraženje, (1979) (1980) (1982) (1990)
* Pokajanje, (1987)
* Vaznesenje, (1989)
* Svileni gajtan, 
* Anatema (+ 5 naslova), 
* Tamni vilajet, (1994)
* Srpska bespuća: Književnopolitički ogledi

## Reference

## Reference
* Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske: Akademik Vojislav Lubarda
Vladimir Pištalo

**Vladimir Pištalo** je srpski književnik rođen u Sarajevu 1960. godine. Završio je Pravni fakultet u Beogradu, a doktorirao na Univerzitetu Nju Hempšir u SAD na temi višestrukog identiteta srpskih iseljenika - srpskom, američkom i jugoslovenskom. Radi na Beker koledžu, u Vusteru, Masačusets, gde predaje svetsku i američku istoriju.

Objavio je knjige poetske proze:
* *Slikovnica* (1981) 
* *Noći* (1986) 
* *Manifesti* (1986),
* *Kraj veka* (1990)
* novelu *Korto Malteze* (1987),

Zbirke priča:
* *Vitraž u sećanju* (1994) 
* *Priče iz celog sveta* (1997),
* biografiju Aleksandra Makedonskog Aleksandrida (1999),

Romane: 
* *Milenijum u Beogradu* (2000) i 
* *O čudu* (2002)

Francuski prevod romana *Milenijum u Beogradu* bio je u najužem izboru za prestižnu godišnju nagradu „Femina“ za najbolji prevedeni roman na francuski jezik.

Za roman *Tesla, portret među maskama* je u Beogradu dobio značajnu srpsku književnu nagradu: NIN-ovu nagradu za najbolji roman godine u 2008. godini.

## Vanjske veze

* Pisci govore: Vladimir Pištalo
Gordana Ćirjanić

**Gordana Ćirjanić** je književnica iz Beograda rođena 1957. godine.

Prevodila sa španskog i engleskog dela Luisa Sernude,Huana Oktavija Prensa, Huana Rulfa i Oskara Vajlda.

Za roman *Pretposlednje putovanje* dobila je nagradu Žensko pero za 2000. godinu.

Za roman *Poljubac* dobila je nagradu Žensko pero za 2007. godinu.

Za roman „Ono što oduvek želiš“ dobila je NIN-ovu nagradu za 2010. godinu.

## Zbirke pesama
* *Mesečeva trava* (1980)
* *Gospa od sedam grehova* (1983)
* *Pred vratima vodenijem* (1988)
* *Gorka voda* (1994)

## Knjige zapisa
* *Pisma iz Španije* (1995)
* *Nova pisma iz Španije* (2002)

## Romani
* *Pretposlednje putovanje* (2000)
* *Kuća u Puertu* (2003)
* *Poljubac* (2007)
* *Ono što oduvek želiš* (2010)

## Zbirke priča
* *Večnost je, kažu, dugačka* (2005) 
* *Velaskezovom ulicom do kraja* (1996)
* *Kaprici i duže priče* (2009)

## Reference
Heongang od Sille

**Heongang of Silla** (? -886) bio je 49. po redu vladar korejske države Silla, koji je vladao od 875. do smrti. Bio je sin prethodnog kralja Gyeongmuna i kraljice Munui. Prema Samguk Sagiju je bio sposoban vladar, posebno u civilnim poslovima. Godine 879. je ugušio ustanak na čelu sa Sin Hongom. Nije imao zakonite djece te ga je nakon smrti naslijedio brat Jenoggang. Deceniju kasnije je na prijestolje došao njegov nezakoniti sin Hyogong.
Adalbert I od Toskane

**Adalbert I od Toskane** (; cca. 820 - 886) bio je franački (njemački) markgrof Toskane od 847. do smrti. Bio je sin prethodnog markgrofa Bonifacija II i nasljednik svog brata Aganusa. Vladavina mu je bila duga i uspješna. Kada je među Karolinzima došlo do borbe za vlast nad Italijom, Adalbert je stao na stranu Karlomana Bavarskog, a protiv zapadnofranačkog kralja Karla Ćelavog. U tome ga nije spriječilo ni stavljanje pape Ivana VIII na Karlovu stranu; Adalbert je na to reagirao slanjem trupa na Rim, prisilivši papu da se skloni Baziliku sv. Petra. Kasnija papina ekskomunikacija na njega nije imala nikakvog efekta. Umro je 884. ili 886. godine, a naslijedio ga je sin Adalbert II.
Ibn Mukla

**Ibn Mukla** ili punim imenom **Abu 'ali Muhamed Ibn 'ali Ibn Mukla [[Širaz]]i** (; Bagdad, 866. - Bagdad, 20. 7. 940.) bio je perzijski kaligraf, jedan od najpoznatijih iz abasidskog doba. Iako nijedan od njegovih radova nije sačuvan, vjeruje se da je upravo on pronašao tuluth, odnosno prvi kurzivni oblik arapskog pisma. Godine 936. je zbog javne kritike abasidske vlasti bačen u tamnicu, gdje je i umro četiri godine kasnije.

## Literatura
* 
*
Stefan I Carigradski

**Stefan I** (novembar 867 - oko 18. maja 893) je bio carigradski patrijarh. Na patrijaršijski presto je došao posle Fotija a crkvom je upravljao od 889-893. godine. Otac mu je bio Vasilije I Makedonac, a brat car Lav VI Mudri.

Pretpostavlja se ali da je bio nezakoniti sin cara Mihaila III i njegove ljubavnice Evdokije, koju je kasnije oženio car Vasilije. Vasilije ga je u detinjstvu dao kastrirati, otkada se posvetio obrazovanju za crkvenu službu. Kad je od Vasilija postavljen za carigradskog patrijarha, Stefan je bio svega 19 godina star.

Srpska pravoslavna crkva ga slavi 17. maja po crkvenom, a 30. maja po gregorijanskom kalendaru.

## Literatura
* Ohridski prolog, Vladika Nikolaj Velimirović

## Vanjske veze
* Ohridski prolog za 17. maj (30. maj)
Half penny

**Halfpenny**, **half penny** ili **ha'penny** je izraz koji na engleskom doslovno znači "polu-penny", odnosno označava polovicu pennyja, kovanice ili monetarne jedinice karakteristične za mnoge zemlje engleskog govornog područja. Pod njom se može označavati:

**Kovanice:**
* Half penny (britanska decimalna kovanica) 
* Halfpenny (britanska pred-decimalna kovanica)
* Halfpenny (irska pred-decimalna kovanica)
* Halfpenny (irska decimalna kovanica)
* Halfpenny (australijski) (predd-decimalni)
* novozelandski halfpenny (pred-decimalni)
* Halfpenny sv. Patricka, 17. vijek
* škotski halfpenny, prije Unije s Engleskom
* Half cent (američka kovanica)

**Ličnosti:**
* Jill Halfpenny, engleska glumica
* Leigh Halfpenny, velški ragbijaš
* William Halfpenny, engleski arhitekt iz 18. vijeka

**Ostalo:**
* ''Ha'penny'' (roman), autor: Jo Walton
* Most Ha'penny iznad Liffeya u Dublin
* Most Halfpenny, iznad Temze u Lechladeu, Engleska
* Halfpenny Gate, selo u Grofoviji Down, Sjeverna Irska
* Halfpenny Rose Red, poštanska marka iz doba kraljice Viktorije.

## Povezano
* Shove ha'penny, igra u britanskim pubovima
* "Half-Penny, Two-Penny", pjesma grupe Styx iz 1981.
Preslavska književna škola

**Preslavska književna škola** () je naziv za prvu obrazovnu instituciju u historiji Bugarske, odnosno učilište koje je godine 885. ili 886. osnovao tadašnji bugarski kan Boris I. Ona je ispočetka osnovana u Pliski, sjedištu Borisove države, a ime je dobila nakon što ju je 893. car Simeon preselio iz Pliske u novu prijestolnicu Preslav. Preslavska škola je dugo vremena bilo najvažnije obrazovno i kulturno središte ne samo u Bugarskoj, nego i među svim slavenskim narodima. U njemu su radili i djelovali Naum Ohridski, Konstantin Preslavski, Joan Egzarh, Crnorizac Hrabar i dr. Aktivnost se, osim prevođenja bizantskih tekstova, odvijala i na planu razvoja novog slavenskog pisma, pa se navodi da je upravo u toj školi stvorena ćirilica. Škola je sa radom prestala kada je 973. Preslav zauzeo i spalio bizantski car Jovan I Cimiskije.

Istovremeno sa Preslavskom osnovana je i Ohridska književna škola, koja je prema naredbi kana Borisa djelovala na području današnje Makedonije, Južne Albanije i sjeverne Grčke.
Hugo Opat

**Hugo Opat** (; ; ? - Orleans, 12. maj 886) bio je franački redovnik porijeklom iz plemićke porodice Starijih Welfa. Otac mu je bio grof Conrad I od Auxerrea, a majka Adelaide. Nakon očeve smrti se majka, po svemu sudeći, preudala za neustrijskog markgrofa Roberta Silnog.

Hugo se zaredio i postao opat samostana Saint-Germain d'Auxerre. Usprkos svećeničkih zavjeta, pokazao je sklonost ne samo prema aktivnom sudjelovanju u politici, nego i ratovanju. Kada je 858. istočnofranački kralj Ludvig Njemački napao Zapadnu Franačku, Hugo je pružio utočište i podršku zapadnofranačkom kralju Karlu Ćelavom. Vjernost kralju je bila razlogom razlaza sa poočimom Robertom. Kada je Robert nešto kasnije ponovno stekao Karlovu naklonost, Hugo je protjeran u Lotaringiju gdje je 864. postao nadbiskup Kölna. Samo dvije godine kasnije, Robert je umro, a Hugo se vratio na zapad i naslijedio najveći broj Robertovih zemalja. Usprkos toga, postao je skrbnik Robertovoj djeci. Sljedećih je godina služio Karlovim nasljednicima Louisu III i Karlomanu, boreći se protiv pobunjenih grofova. Poslije je postao pristaša Karla Debelog i podržao njegov uspon na zapadnofranačko prijestolje, čime je posljednji put vlast nad bivšom Franačkom objedinjena u jednoj osobi. Motiv za to je bila borba protiv Vikinga koji su u to vrijeme pustošili današnju Francusku, odnosno potreba za snažnom centralnom vlašću. Hugo, međutim, nije imao uspjeha konsolidirati Karlovu vlast; umro je a da mu nije stigao pomoći u oslobađanju Pariza od vikinške opsade.

## Sources
* MacLean, Simon. *Kingship and Politics in the Late Ninth Century: Charles the Fat and the end of the Carolingian Empire*. Cambridge University Press: 2003.
Ohridska književna škola

**Ohridska književna škola** (; ; ) je bila najstarija obrazovna institucija na području (slavenske) Makedonije. Osnovao ju je godine 886. Kliment Ohridski na poticaj bugarskog kana Borisa I, istovremeno sa Preslavskom školom. Predstavlja je važno središte pismenosti i kulture među Slavenima uopće. U njoj su se na staroslavenski prevodile crkvene knjige. Od početka se u njoj koristila glagoljica da bi se od 13. vijeka počela koristiti ćirilica.
Earl Aethelred od Mercije

Earldorman **Aethlred od Mercije** (? - 911) bio je vladar anglosaksonske države Mercija od 883. do smrti. Historijski izvori šute o njegovom porijeklu i načinu na koji je došao na vlast; historičari pretpostavljaju da se nametnuo u kaosu nastalom nakon što su Merciju 870-ih napali i zauzeli Vikinzi iz Velike vojske, prije nego što ih je nekoliko godina uspio potisnuti zapadnosaksonski kralj Alfred Veliki. Između 882. i 887. se oženio za Alfredovu kćer Æthelflæd, te ga je tast proglasio "gospodarom Mercijanaca". Kao svom vazalu mu je Alfred 886. dao na upravu područje današnjeg Londona; za vrijeme njegove uprave je na mjestu stare rimske tvrđave podignuta tvrđava *[[Lundenburh]]* od koje će nastati City, jezgra današnje metropole. Aethlred je vodio borbe sa Vikinzima i Velšanima, sve dok 900-ih zbog lošeg zdravlja nije prepustio stvarnu vlast suprugi. Godine 911. je umro, a Aethelflaed ga je naslijedila. Sa njom je imao kćer Ælfwynn koja je 918. nakratko vladala prije nego što ju je svrgnuo Edward Stariji.

## U popularnoj kulturi
Roman *Sword Song* (2007 ), četvrti iz serije knjiga *[[The Saxon Stories]]* čiji je autor Bernard Cornwell, za jednog likova ima upravo Aethlreda.
Adalbert II od Toskane

**Adalbert II**, poznat i kao **Adalbert Bogati** (; cca. 875 - 915) bio je markgrof Toskane i vojvoda od Lucce. Titule je naslijedio od svog oca Adalberta I. Kao i otac, koristio je kaos nastao dinastijskim sukobima porodice Karolinga i kolapsom centralne vlasti u nekadašnjoj franačkoj državi i Svetom Rimskom Carstvu kako bi osigurao vlastiti položaj u Italiju. U tu se svrhu između 895. i 898. oženio za Berthu, kćer kralja Lotara i udovicu grofa Theobalda od Arlesa. Sa njom je imao troje djece - kćer Ermengard (buduću suprugu Adalberta I od Ivree; te sinove Guida i Lamberta. Nakon smrti je Bertha neko vrijeme vladala kao regent, prije nego što je vlast preuzeo Guido. Nešto kasnije je i Lambert naslijedio vlast.

## Reference
887.

__NOTOC__
Godina **887.** (**[[rimske brojke|DCCCXLXXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* Karlo Debeli svrgnut s prijestolja, postavši tako posljednji zajednički vladar Karolinškog Carstva; umjesto njega na prijestolje Zapadne Franačke (današnja Francuska) dolazi Odo; na prijestolje Italije dolazi Berengar od Furlanije; a na prijestolje Istočne Franačke dolazi Arnulf Karantanski.
* Car Uda dolazi na prijestolje Japana.
* 18. 9. – Pomorska bitka kod Makarske u kojoj Neretljani nanose poraz venecijanskoj floti pod duždem Pietrom I Candianom koji pri tome gine.
* U gradu Toledo izbija još jedan ustanak protiv omejadske vlasti.


## Rođenja

## Smrti

* 19. 2. &ndash; Ibn Maja, perzijski sakupljač hadisa
* 18. 9. &ndash; Pietro I Candiano, venecijanski dužd (u bici)
* Jeonggang, kralj države Silla (u današnjoj Koreji) 
* Car Kōkō od Japana

## Reference
Jeonggang od Sille

**Jeonggang od Sille** (? - 887) bio je 50. po redu vladar korejske države Silla, koji je vladao od 886. do smrti. Bio je sin kralja kralja Gyeongmuna, a na prijestolju je naslijedio brata Heonganga koji je 886. umro bez zakonite djece. Tokom kratke vladavine je ugušio jedan ustanak. Umro je nakon godinu dana, a naslijedio ga je sestra Jinseong.
Pietro I Candiano

**Pietro I Candiano** (cca. 842 - 18. septembar 887) bio je kratkotrajni dužd Venecije godine 887. Na mjesto dužda je izabran aklamacijom 17. aprila 887. nakon što je njegov prethodnik Giovanni II Partecipazio bio prisiljen dati ostavku zbog lošeg zdravlja. Candianov prvi zadatak je bio suzbiti slavensku pirateriju u Jadranu, koja je ugrožavala trgovačke interese Venecije. Zbog toga je pokrenuo pohode protiv Neretljana, odnosno Paganije. Prvi pohod je završio bez rezultata, a u drugom je na čelu flote od dvanaest galija napao neretljansko uporište Makarsku. Ispočetka je u tome imao uspjeha, te je uništeno pet neretljanskih brodova. Candiano se potom iskrcao na kopno kako bi gonio Neretljane; međutim, Neretljani su se pregrupirali i 18. septembra 887. porazili Venecijance u bitci kod Makarske. U okršaju je poginuo i sam Candiano. Kasnije se sahranjen u Bazilici Grado. Na mjestu dužda ga je, poslije neuspjelog Partecipaziovog pokušaja da preuzme vlast, naslijedio Pietro Tribuno. Usprkos kratke i neuspješne vladavine, Pietro I Candiano je označio početak uspona njegove porodice u političkom životu Venecije.

## Reference
Bitka kod Makarske

**Bitka kod Makarske** se odigrala 18. rujna 887. godine u blizini Makarske u današnjoj Hrvatskoj između mletačkih snaga pod duždom Pietrom I Candianom na jednoj, i Neretljana na drugoj strani. Do nje je došlo tokom pohoda u kome su Mlečani nastojali iskorijeniti slavensku pirateriju u Jadranu, odnosno pokoriti piratska uporišta, među kojima su najznačajnija bila upravo ona u neretljanskom području, poznatom kao Paganija. Pietro I Candiano je duždem postao u travnju, te je pokrenuo jedan pohod protiv Slavena koji nije imao rezultata. U drugom, u kome je vodio dvanaest galija, ispočetka je imao više uspjeha - uspio je dći do makarske luke i potopiti pet neretljanskih brodova. Potom se iskrcao na kopno i počeo goniti Neretljane, ali je potom došlo do borbe u kojoj je mletačka ekspedicija razbijena, a Pietro Candiano poginuo.

Bitka - prva u kojoj je poginuo jedan mletački dužd - imala je značajan utjecaj na povijest Hrvatske, s obzirom da su Mlečani na duže vrijeme odustali od planova da zagospodare istočnom obalom Jadrana. Umjesto toga su Neretljanima, ali i hrvatskom knezu Branimiru, bili prisiljeni plaćati danak za nesmetanu trgovinu i pomorski promet.

Bitka se u današnjoj Hrvatskoj obilježava tako što je njen datum - 18. rujan - odabran za Dan Hrvatske ratne mornarice.
Neretljani

**Neretljani** ili **Neretvani** su bili južno slavensko pleme, odnosno narod koji je u ranom srednjem vijeku živio na području današnje Južne Dalmacije (između rijeka Neretve i Cetine i obližnjim jadranskim otocima) i bio poznat po bavljenju piratstvom i pomorskim vještinama. U pisanim izvorima suvremenika su bili poznati pod imenom *Narentani* ili *Narentini* (; ), ali i *Pagani*, čime se označavalo njihovo paganstvo, odnosno odbijanje da se, za razliku od većine njihovih južnoslavenskih srodnika u to vrijeme, podvrgnu pokrštavanju. Zbog toga se područje u kome su živjeli u srednjovjekovnim izvorima označava kao Paganija. 

Neretljani se u historijskim izvorima prvi put javljaju u 9. vijeku, i to prvenstveno u kontekstu problema koji su svojim piratskim aktivnostima u Jadranu stvarali interesima Venecije. Tako je 830. mletački dužd Giovanni I Partecipazio sklopio s Neretljanima mirovni sporazum, ali je on 835. prekršen te zaplijenjeno nekoliko mletačkih brodova. 840. je mletački dužd Pietro Tradonico poražen u sukobima s Neretljanima koji su, s druge strane, u isto vrijeme nanijeli poraz i saracenskim piratima. Godine 887. je pokušaj dužda Pietra I Candiana da pokori Neretljane doveo do bitke kod Makarske koja je završila mletačkim porazom i Candianovom smrću. Mlečani su se otada Neretljane od piratstva pokušavali odvratiti plaćanjem danka. 948. je pokušaj Candianovog unuka Pietra III da porazi Neretljane također završio neuspjehom, i novim plaćanjem danka. Tek je dužd Petar II Orseolo uspio slomiti neretljanski otpor te preuzeti dio njihovih otoka. Nakon toga je moć Neretljana slomljena, i oni postepeno iščezavaju iz historijskih zapisa, odnosno utapaju se u hrvatski etnički i politički korpus.
 
Danas se sjećanje na Neretljane na ušću Neretve, između ostalog, evocira lokalnom manifestacijom Maraton lađa, odnosno utrkom čamaca za koje se vjeruje da svojom izradom odgovaraju onima koji su koristili Neretljani.
888.

__NOTOC__
Godina **888.** (**[[rimske brojke|DCCCXLXXXVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* 13. 1. &ndash; Smrću Karla Debelog, nekadašnje franačko kraljevstvo postaje trajno podijeljeno, pri čemu Odo od Pariza postaje kralj Zapadnih Franaka.
* 'Abdullah ibn Muhammad nasljeđuje al-Mundhira kao emir Kordobe.
* U današnjoj engleskoj grofoviji Dorset osnovana Opatija Shaftesbury.


## Rođenja

* Vratislav I, knez Češke 915&ndash;921

## Smrti

* 13. 1. &ndash; Karlo Debeli, kralj Francuske
* Abu Da'ud, sakupljač hadisa
* Cerball mac Dúnlainge, kralj Osraigea
* Car Xizong od Tanga

## Reference
Shaftesbury

**Shaftesbury** je gradić u engleskoj grofoviji Dorset, smješten na putu A30 kraj granice sa Wiltshireom, odnosno 30&nbsp;km zapadno od Salisburyja. Nalazi se na nadmorskoj visini od 219 metara, odnosno na jednoj strani visoravni Cranborne Chase, zbog čega predstavlja jedan od najviših gradova u Britaniji.

Nastao je oko 880. kada je zapadnosaksonski kralj Alfred Veliki, u svrhu obrane od Vikinga, naredio da se sagradi burgh, odnosno tvrđava u koju bi se moglo skloniti lokalno stanovništvo. Godine 888. je njegova kćer Ethelgilva dala sagraditi samostan, od koga se kasnije razvio grad. U samom gradu je 1035. umro kralj Knut Veliki.

## Izvori

## Vanjske veze
* Shaftesbury Town Web Site 
* Shaftesbury, Dorset Community Website 
*
Karolinško Carstvo

**Karolinško Carstvo** (; ; ) je historiografski naziv za franačku državu i njene države-nasljednice pod vlašću dinastije Karolinga u periodu od 800. do 888. godine. Kao početak perioda se navodi godina 800. kada se tadašnji franački kralj Karlo Veliki u Rimu okrunio za cara, označivši time početak Svetog Rimskog Carstva, odnosno postavši prvi zapadni vladar koji je nakon propasti Zapadnog Carstva preuzeo carsku titulu, okončavši time nominalni monopol Bizanta (Istočnog Carstva) na prisizanje državnopravnog kontinuiteta s nekadašnjom rimskom državom. Kao kraj perioda se navodi godina 888. kada je umro Karlov praunuk Karlo III Debeli, posljednji karolinški vladar koji je istovremeno upravljao sa svim dijelovima Karlove države. 

Dio historičara, pak, smatra kako bi pravi završetak Karolinškog Carstva trebalo smjestiti u godinu 843. kada je temeljem Sporazuma u Verdunu Franačka podijeljena na tri dijela - Zapadnu (današnja Francuska), Srednju i Istočnu (današnja Njemačka), odnosno da je obnova državnog jedinstva, do koje je došlo 884. godine posljedica slučajnog sticaja okolnosti - smrti vladara zemalja koje je naslijedio - a ne nastojanja da se ponovno stvori centralizirana država iz doba Karla Velikog. Dio historičara izraz "Karolinško Carstvo" smatra pogrešnim, te smatra da je u pitanju entitet koji posjeduje državnopravni kontinuitet sa franačkom državom iz doba dinastije Merovinga; umjesto toga se preferira izraz "Franačko Kraljevstvo" ili "Franačko Carstvo"; za periode iza 843. ili 888. se preferiraju izrazi Sveto Rimsko Carstvo, "Njemačka" ili "Francuska".
Vratislav I od Češke

**Vratislav I** (; cca. 888 – 13. februar 921) bio je knez Češke iz dinastije Pšemislovića koji je vladao od 915. do 921.

Bio je sin kneza Borživoja I i njegove supruge Ljudmile. Na prijestolje je došao godine 915. naslijedivši svog starijeg brata kneza Spytihneva I. Bio je oženjen za haveljansku princezu po imenu Drahomíra, s kojom je imao dva sina - Vjenceslava i Boleslava - od kojih će obojica postati češki knezovi.

U njegovo doba je Češka sticala nezavisnost od Velike Moravske te se okretala Istočnim Francima, posebno Bavarcima. S druge strane, godine 915. je Vratislav pomogao Mađarima u napadu na saksonskog vojvodu Heinricha Ptičara.

Pripisuje mu se da je za vrijeme vladavine podigao Bazilika sv. Jurja u Praškom zamku, kao i grad Vratislavia od koga je nastao današnji Wroclaw.

Poginuo je 919. ili 921. u borbi s Mađarima. Naslijedio ga je sin Vjenceslav.

## Izvori
* Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700 by Frederick Lewis Weis; Line 244-7
* The Plantagenet Ancestry by William Henry Turton, Page 85
* Royal Highness, Ancestry of the Royal Child by Sir Iain Moncreiffe, Pages 64–65
Haveljani

**Haveljani** (njemački: Heveller) su bili slavensko pleme koje je živilo duž toka rijeke Havele u Braniboru u današnjoj istočnoj Njemačkoj od 8. stoljeća, a poslije su bili potisnuti i/ili ponijemčeni.
Mamoudzou

**Mamoudzou** (fonetski *Mamudzu*) na lokalnom maore jeziku **Momoju** je glavni grad Francuskog prekomorskog departmana - Mayotte od 6 186 stanovnika. (po popisu iz 2007.), općina *Mamoudzou* ima 53 022 stanovnika u 8 naselja; Kawéni, Mamoudzou, Mtsapéré, Kavani, Passamainty, Tsoundzou 1, Tsoundzou 2 i Vahibé.

## Geografija
*Mamoudzou* leži na istočnoj obali najvećeg otoka Grande-Terre (ili Mahoré), preko puta grada Dzaoudzi na otočiću Pamanzi (Petite-Terre) udaljenog svega 2.5&nbsp;km od grada.

Mamoudzou je raštrkana općina koja se sastoji od slijedećih naselja; Mamoudzou, Mtsapéré, Passamainty, Vahibé, Kaweni, Tsoundzou 1, Tsoundzou 2 i Kavani. Neka od tih naselja leže na samoj obali na 1 m nadmorske visine kao Mamoudzou, a neka u unutrašnjosti na prosječnih 200 m, kao Vahibé
Grad je administrativno podijeljen u tri kantona: *Mamoudzou I* (Mamoudzou i Kawéni), *Mamoudzou II* (Mtsapéré i Kavani) i *Mamoudzou III* (Passamainti, Tsoundzou 1, Tsoundzou 2 i Vahibéni). 
## Stanovništvo

## Historija
Historija *Mamoudzoua* počela je 1830. kad je do otoka otoka Grande-Terre doplovila jedna grupa iz plemena Sakalava sa Madagaskara, na čelu sa svojim vođom *Andriantsoulijem* (koji je kasnije postao sultan Mayotta) i iskrcala se na rtu Mahabou, gdje su se naselili. Andriantsouli je 1841., nakon brojnih napada sa susjednih Komora i Madagaskara na naselje, pristao da u zamjenu za francusku zaštitu prepusti otok Francuzima, ugovor je sklopljen u francuskoj utvrdi Dzaoudzi 29. aprila 1841. između njega i komandanta utvrde *Passota*. Vremenom se *Mamoudzou* počeo spajati sa obližim naseljima, i širiti po otoku, dok je za Dzaoudzi to postalo nemoguće zbog suviše malog terena na otoku, tako da je 1986. Mamoudzou postao glavni grad Departmana Mayotte, zamijenivši Dzaoudzi koji je u kolonijalnom razdoblju bio glavni grad cijelog Komorskog arhipelaga (uključivo i Mayotte).
## Znamenitosti
Znamenitosti Mamoudzou su spomenik *Zaïni Mdéré*, aktivistici koja se na referendumima 1974. i 1976. borila za to da Mayotte ostane u Francuskoj, grob posljednjeg otočkog sultana Andrianantsoulyja na rtu Mahabou, bijela džamija Balamanga u naselju Mtsapéré i stara rezidencija guvernera Mayotta u naselju Kawéni.
## Privreda, transport i školstvo
Turizam, ribolov (2378 tona u 2005.) i poljoprivreda; uzgoj vanilije, ilang-ilanga i kave su glavne privredne grane Mayotta. Većina te robe se skladišti, pakira i eksportira iz luke u Mamoudzou u Industrijskoj zoni Kaweni.

U gradu djeluje više osnovnih škola, dvije gimnazije i 6 stručnih srednjih i viših škola.

*Mamoudzou* nema vlastiti aerodrom, već se služi sa onim kod grada Dzaoudzi (IATA kod: DZA, ICAO kod: FMCZ)) na otoku Pamanzi.
## Klima
*Mamoudzou* ima Tropsku monsunsku klimu po Köppenovoj klasifikaciji klime sa dugom sezonom kiša od devet mjeseci i kratkom sušnom sezonom koja traje od juna do augusta, kad ukupno padne samo 34&nbsp;mm kiše (godišnje padne 2509&nbsp;mm). Prosječna temperatura od oko 30&nbsp;°C je relativno konstantna tokom cijele godine.
 
## Reference

## Vanjske veze

* ''Ville de Mamoudzou'' 
* ''La ville de Mamoudzou'' 
* ''Conseil Général de Mayotte - Mamoudzou''
Bres

:*Za legendarnog velikog kralja Irske v. [[Bres Rí]]; za strip-lik Marvel Comicsa v. [[Bres (strip)]]*

U irskoj mitologiji **Bres** (također poznat i kao **Eochaid Bres** ili **Eochu Bres**; moderni ispis: **Breas** ili **Eochaidh Breas**) bio je kralj Tuatha Dé Dananna. 

Roditelji su mu bili princ Elatha od Fomorijanaca i Eri, kćer Delbaitha. Prema predaji je narastao tako brzo da je u dobi od sedam godina imao tijelo 14-godišnjaka.

Na prijestolje je došao poslije prve bitke kod Magh Tuiredha, u kojoj je kralj Nuada od Tuatha Dé Dananna izgubio ruku; pošto više nije bio savršen, nije mogao biti kralja. U nastojanju da se Fomorijance pomiri saTuatha Dé Danannima, Bres je imenovan za kralja, a Brigid od Tuatha de Dananna se za njega udala.

Bres se pokazao kao nepopularan kralj. Tjerao je Tuatha Dé Danann da plaćaju danak Fomorijancima i rade kao robovi: Ogma je prisiljen nositi drva za ogrijev, a Dagda kopati jarke oko tvrđava. Sam Bres je zanemario svoje dužnosti gostomprimstva: Tuatha Dé koji su posjetili njegovu kuću su se žalili da im noževi nisu bili podmazani, te da nisu pili pivo. Cairbre, pjesnik Tuatha Déa, napisao je pjesmu u kojoj se narugao Bresu, a što se smatra prvom satirom u historiji Irske. Nakon toga se sve okrenulo protiv Bresa.

Nakon sedam godina Bresove vladavine, Nuada je srebrni nadomjestak svoje ruke - napravljen od Dian Cechta i Creidhnea - zamijenio rukom od krvi i mesa koju su napravili Dian Cechtova djeca Miach i Airmed; nakon toga je Nuada ponovno preuzeo kraljevstvo, a Bres je prognan. Bres se obratio ocu za pomoć da povrati prijestolje, ali Elatha mu je rekao da mu neće pomoći da nezakontim sredstvima povrati ono što nije mogao sačuvati zakonitim sredstvima. Umjesto toga ga je uputio da se obrati Baloru, još jednom vođi Fomorijanaca.

Sakupivši fomorijansku vojsku, Bres ju je vodio u drugoj bitci kod Magh Tuireadha. Nju je izgubio, te se našao nezaštićen na bojnom polju, kada ga je pronašao Lugh. Molio je za život, i Lugh ga je poštedio poslije obećanja da će Tuatha Dé naučiti poljoprivredi.
Nuada

U irskoj mitologiji **Nuada** ili **Nuadu** (moderni ispis: **Nuadha**), poznat po nadimku **Airgetlám** (moderni ispis: **Airgeatlámh**, doslovno "srebrnoruki"), bio je prvi kralj Tuatha Dé Dananna. U komparativnoj mitologiji odgovara galskom i rimsko-britanskom bogu Nodensu. Njegov velški ekvivalent je Nudd ili Lludd Llaw Eraint.

Nuada je bio kralj Tuatha Dé Dananna sedam godina prije dolaska u Irsku. Kada su se Tuatha De iskrcali, od Fir Bolga, tadašnjih stanovnika, zatražili su polovicu otoka. Fir Bolg i njihov kralj Eochaid mac Eirc su to odbili i odlučili su vlast nad otokom riješiti oružjem. Prije bitke su se obje strane, kako bi ishod bio što pošteniji, složile pregledati tuđe oružje. Kada je došlo do bitke - poznate kao prva bitka kod Mag Tuireda - prvak Fir Bolga po imenu Sreng je uspio Nuadi odsjeći ruku. Prije nego što ga je Sreng mogao dokrajčiti, Nuadin saveznik Angaba od Norveške se ispriječio i umjesto njega primio udarac, a Dagda je pred kralja postavio štit. Kralj je spašen, a njegova je vojska pobijedila u bitci. I Sreng je preživio, te izazvao Nuadu na dvoboj. Nuada je pristao, ali pod uvjetom da se Sreng bori sa jednom vezanom rukom. Sreng je nakon toga odustao od izazova ali mu je Nuada, impresioniran hrabrošću i vještinom, ponudio dio Irske koji predstavlja današnji Connacht.

Iako je pobijedio, Nuada je zbog gubitka ruke prestao biti fizički besprijekoran, te tako izgubio pravo da bude kralj. Prijestolje je prepustio polu-fomorijanskom princu po imenu Bres, koji je odmah počeo ugnjetavati Tuatha De Dannane. Nuada je u međuvremenu umjesto odrezane ruke dobio srebrni nadomjestak koji su izradili Dian Cecht and the wright Creidhne. Poslije je od Miachove krvi Nuadi izrasla nova ruka od krvi i mesa, te je nakon sedam godina smijenio Bresa.

Nuada je vladao dvadeset godina, prije nego što se Bres, uz pomoć fomorijanskog velmože po imenu Balor, pokušao vratiti na prijestolje. Došlo je do druge bitke Mag Tuireda u kojoj je Nuada poginuo, ali je pobjedu nad Bresom odnio mladi Lug i postao novi kralj.
 
## Reference
Al-Mundir od Kordobe

**Al-Mundir** (; *Al-Mundhir*; cca. 842 - 888) bio je šesti po redu omejadski emir Kordobe koji je vladao al-Andalusom (muslimanska Iberija) od 886. do smrti. Bio je sin prethodnog emira Muhamada bin Abd al-Rahmana. Za vrijeme njegove vladavine je komandirao vojskom i sudjelovao u nizu pohoda protiv kršćanskih država na sjeveru, kao i pobunjenih muladi klanova unutar samog Emirata. Godine 865. je sa promjenljivim uspjehom vodio borbe protiv asturijskog kralja Ordonja u području rijeke Duero, ali je pri povratku kod Burgosa uspio poraziti grofa Rodriga od Kastilje. Pokušaj da osvoji Leon je 878. spriječio Alfonso III od Leona. Godine 883. je poražen i od pobunjeničkog klana Banu Kasi.

Na prijestolje je došao godine 886. Kratku vladavinu mu je obilježila borba protiv Umar ibn Hafsuna. Umro je 888. a naslijedio ga je brat Abdullah ibn Muhammad al-Umawi.

## Izvori
*
Al-Mundhir

**Al-Mundhir** (), heleniziran kao **Alamoundaros** i latiniziran kao **Alamundarus**, je arapsko ime koje se može odnositi na:
* al-Mundhir I ibn al-Nu'man, kralj Lahmida (vl. 418–462)
* al-Mundhir II ibn al-Nu'man, kralj Gasanida (vl. 453–472)
* al-Mundhir II ibn al-Mundhir, kralj Lahmida (vl. 490–497)
* al-Mundhir III ibn al-Nu'man, kralj Lahmida (vl. 503/5–554)
* al-Mundhir III ibn al-Harith, kralj Gasanida (vl. 569–581)
* al-Mundhir IV ibn al-Mundhir, kralj Lahmida (vl. 574–580)
* al-Mundhir od Córdobe (cca. 842 – 888), Umayyad emir Kordobe (vl. 886–888)
* al-Mundhir bin Sawa (fl. rani 7. vijek), vladar današnjeg Bahreina u doba Muhameda
* al-Mundhir ibn Said (886–966), andaluzijski teolog i pravnik

]
Lug (mitologija)

**Lug** (Lugos, Lugus) je keltsko božanstvo, a možda čak i vrhovni bog svih Kelta.

## Mitologija
U irskim i britanskim legendama opisivan je kao mlad, snažan i lep bog koji poseduje oružje kojim uništava neprijatelje ljudi i bogova; čarobno koplje i ogromnu praćku. Najpoznatiji mit je o njegovom dolasku među narod boginje Dane. Na čelu tog naroda se nalazio Nuada, koji ga je primio na svoj dvor tek kada se uverio da je Lug upućen u sve veštine zanata. Zajedno sa narodom boginje Dane, učestvovao je u pripremama za borbu sa Fomorijanima, a pred samu odlučujuću bitku Nuada mu je čak ustupio svoj presto.

## Kult i uticaj
U keltskoj mitologiji Lug je zaštitnik trgovine i zanatstva, prvenstveno metalurgije. U Irskoj je smatran pronalazačem svih veština, mudracem i pesnikom. Zaštitnik je i puteva i putnika. Po njemu je nazvan Lion (Lugdunum), a i mnogi utvrđeni keltski gradovi nazivaju se tvrđava Luga. U Galiji je imao svetilišta u svim utvrđenim gradovima, dok su ga u Irskoj slavili na vrhovima brda. U njegovu čast svetkovan je praznik Lugnasad. U rimsko doba je na spomenicama prikazivan sa kaducejem i kesom novca u rukama, često u društvu sa boginjom Majom ili Rozmertom. Kasnije je izjednačen sa Merkurom. U velškom predanju Lug se naziva Leu Lau Gives.

## Literatura
Dagda

**Dagda** (, staroirski: *Dag Dia*, moderni irski: *Daghdha*; ) je važan bog u irskoj mitologiji. Dagda je očinski lik (također poznat i kao **Eochaid(h) Ollathair** ili "Sveotac") te zaštitnik plemena. U nekim tekstovima mu je otac Elatha, a u drugim mu je majka Ethniu. Drugi tekstovi navode da mu je majka boginja Danu; drugi pak navode da je bio Danuin otac, možda zbog povezanosti sa Brigit. Dagda je za braću imao bogove po imenu Ogma i Lir.

Legende opisuju Dagdu kao lik izuzetne moći, naoružan čarobnom toljagom koja je mogla ubiti devet ljudi s jednim udarcem, ali čija je drška ubijene mogla vratiti u život. Sa sobom je također nosio kotao po imenu Undry koji nije imao dna, i iz koga se svaki čovjek mogao potpuno zadovoljiti. Sa sobom je nosio i Uaithne, također poznat kao "Četverokutna muzika", raskošnu harfu od hrastovine koja je, kada bi Dagda na njoj svirao, godišnja doba stavljala u njihov prirodni redoslijed; druge legende govore da je sobom uvijek vodio dvije svinje od koja je jedna uvijek rasla, a druga se uvijek pekla, kao i voćke na kojima su uvijek rasli plodovi.

Dagda je postao veliki kralj Tuatha Dé Dananna - drevnih stanovnika Irske pred dolazaj Milezijanaca nakon što je njegov prethodnik Nuada ozlijeđen u bitci. Ljubavnica mu je bila Boann a kćer Breg. Priije bitke sa Fomorijancima je na Samhain općio sa boginjom rata Mórrígan u zamjenu za ratni plan neprijatelja.

Usprkos moći i prestiža, Dagda se ponekad prikazuje kao neotesano, sirovo, pak čak i komično božanstvo, sa kratkom tunikom koja ga jedva pokriva te se penisom koji se vuče po zemlji.

Dagda je imao ljubavnu vezu sa Bóand, suprugom Elcmara. Kako bi je sakrio, Dagda je natjerao sunce da stoji na nebu devet mjeseci; tako se njihov sin Óengus začeo i rodio u jednom danu. Zajedno sa Bóand, pomogao je Óengusu da traži svoju ljubav.

Dagda je bio otac Bodb Dearga, Cermait, Midir, Ainea i Brigit. Bio je brat ili otac Oghme, ličnosti vjerojatno vezane uz galskog boga Ogmiosa; Ogmios, prikazan kao starac sa toljagom, je najbliži galski ekvivalent Dagdi. Drugi galski bog vezan uz Dagdu je Sucellus, udarač sa čekićem i peharom.

Vladao je nad Tuatha Dé Danannom sedamdeset ili osamdeset godina, prije nego što je u *Brú na Bóinneu*, podlegao rani koju mu je nanio Cethlenn u drugoj bitci kod Magh Tuiredha.

## Povezano
* Indra
* Thor
* Odin
* Prijap
* Svarog
* Perun

## Reference

## Literatura
* 
*
Indra

**Indra** (Sanskrit: इन्द्र ili इंद्र *Indra*) je mitološki bog rata i vremena (vrijeme u meteorološkom smislu). Također je i Kralj Bogova (Deva) i Gospodar Nebesa u hinduizmu. Prvobitno se spominje u Rgvedi kao vrhovno božanstvo i pripisuje mu se herojski karakter ali i da je arogantne i zaljubljive prirode. U indijskoj mitologiji još iz vedskog perioda uvijek zauzima veoma značajno mjesto iako je u kasnijem periodu izgubio nešto od svoje božanske veličine sa novom klasifikacijom bogova i uspostavljanjem svetog hinduističkog trojstva - trimurti. Njegov je status niži od onog kojeg imaju Brahma, Višnu i Šiva. Zato se kaže da je Indra kralj nižih bogova. 

## Opis
Indra se još definira i kao bog groma/munja što mu je i jedno od oružja - Vajra. Pored munje, Indra koristi i luk i strijelu, mrežu i kuku. Njegov slon je golema životinja sa četiri kljove po imenu Airvata. Indra je ratnički bog, zaštitnik drevnih Arijaca. Njegova je veličina ogromna, boja mu je crvenkasta, kosa i brada su mu kovrdžavi. U najranijim opisima Indra u bitkama je jurišao u bornim kolima koje vuku konji. Prije bitke Indra ispija i velike količine some, ritualni vedski napitak od istoimene biljke i raznih dodataka. Iako mu je snaga koju je davala soma uglavnom bila potrebna u borbi, često je pio samo da bi se napio.

Naravno, mnoge legende govore o Indrinim poduhvatima. On je predvodnik Deva (bogova u nebeskom dijelu hinduističke podjele) i elemenata: Agnija (vatra), Varune (voda) i Surje (sunce) u stalnom ratu protiv demonskih Asura iz podzemnog svijeta i protiv Patala, onih koji su suprotstavljeni moralu i principima uzvišenosti (dharma). 

Idra u svakom slučaju nije savršeno biće, njemu se pripisuje veliki broj ljudskih osobina, više nego ijednom drugom božanstvu. Možda mu je iz tog razloga posvećen i najveći broj himni iz drevnih svetih tekstova (Vede). 

Indra živi u području oblaka oko najviših vrhova Planine Meru. Ratnici nakon smrti dolaze na njegov dvor Svarga i tu obitavaju u stanju u kojem nema tuge, bola ni straha a zabavljaju se gledajući ples duhova i igrajući igre. Osim njih, Indrin dvor uveličavaju i bogovi elemenata, nebeski mudraci i veliki kraljevi. 

U hinduističkoj mitologiji postoji veoma mnogo božanstava, njihovih inkarnacija, mitova o njima i brojnim događajima iz njihovog mitološkog života. Sva ova božanstva imaju i mnogo imena, koja uglavnom dodatno opisuju njihove osobine i moći. Mnogi bogovi iz hinduističkog panteona preneseni su i u budizam i druge istočnjačke religije. 

## Izvori i vanjski linkovi

* Encyclopaedia Britannica, Indra
* Indra
Prijap

U grčkoj mitologiji, **Prijap** je seljački bog plodnosti, zaštitnik stoke, plodova biljka, vrtova i muških spolnih organa. Njegov rimski pandan je Mutinus Mutunus. Prijap je najpoznatiji po svojem falusu, u medicini poznato kao prijapizam.

## Odnos sa drugim božanstvima
Prijap je sin Afrodite i Dioniza, ili Hermesa, ili Zeusa ili Pana, ovisno o izvoru. Hera ga je proklela impotencijom i ludilom, dok je još bio u Afroditinoj utrobi, jer je Paris rekao da je Afrodita ljepša od Here. Bogovi mu, zbog falusa, nisu dopustili da živi na brdu Olimpu pa su ga bacili na Zemlju, gdje su ga primili pastiri. Prijap se pridružio Panu i satirima kao bog plodnosti i rasta, iako je bio neplodan. Pokušao je silovati nimfu lotosa – Lotidu. U novijoj je verziji Lotida zamijenjena Hestijom, djevičanskom božicom.

## Opis
Prijap je itifaličan, a upio je kult nekih prijašnjih bogova. Opisan je kao patuljak s falusom, a izrađivane su i figure gdje Prijapova glava skriva velik falus. Kipovi Prijapa su bili uobičajeni u Grčkoj i Rimu, a putnici su znali dobiti moždanu udar kad bi vidjeli Prijapov kip u mraku. Atenjani su često poistovjećivali Prijapa i Hermesa, a radili su i herme, stupove s Hermesovom glavom i muškim genitalijama na dnu. U tekstu *Priapea* piše mnogo o položaju Prijapa i njegovom seksulnom zlostavljanju. Ovidije prenosi da su se magarci žrtvovali Prijapovu ocu Hermesu na Helespontu, u grdu Lampsacusu. Prijap je bog požude, a ne ljubavi.

## Moderna kultura
Neki morski crvi su nazvani *[[Priapulidea]]*, što znači "crv penis", jer su takvog oblika. *[[Mutinus caninus]]* je gljiva faličnog oblika, nazvana po Prijapovom rimskom pandanu.

## Literatura

* Higin: *[[Fabulae]]*
* Ovidije: *[[Fasti]]*
* Pauzanije: *[[Opis Grčke]]*
* *[[Priapeja]]*

## Vanjske veze
* Prijap u klasičnoj mitologiji i umetnosti
* Prijap u grčkoj mitologiji
Svarog

**Svarog** je slovenski bog Sunca koje daje životnu toplotu kao i kućnog ognjišta (koje je zamena za Sunce). Pominje samo u jednom izvoru - u "Hronika" vizantijskog istoričara Jovan Malala.

## Etimologija
Naziv Svarog verovatno vuče poreklo još iz sanskrita/indo-evropskog jezika od reči:

* *svar* - sanskr. sunce
* *svarga* - sanskr. nebo (*svar-ga* - sunčev put)
* *svarga* - nisko, mutno, oblačno nebo

Ako bi se Svarog tumačio kroz svarga to bi značilo da je on bog niskog neba, ali tim prostorom već upravlja Perun sa mnogo jačim dokazima za to, stoga se moramo okrenuti tumačenju njegovog imena kroz koren svar.

Takođe naziv Svarog može predstavljati mitsko biće koje je rogato (sav u rogovima). Što bi značilo da je vrhovni bog starih Slovena bilo nadbiće sa rogovima na glavi. Isto kao u Grčkoj mitologiji gde se verovalo u Pana (biće sa rogovima).

### Svarog - Svarožić
Među Slovenima je na više mesta zabeleženo ime Svarožić kao ime jednog od bogova što je unosilo veliku zabunu u istraživanje slovenska mitologije, što zbog sličnosti sa imenom Svarog, što zbog različitih uloga koje su mu davane.

Ime Svarožić je verovatno označavalo sina ili nekoga ko vodi poreklo ili je stvoren od samog Svaroga, kao što su Nemanjići dobili ime po Nemanji.

## Osobine
### Bog Sunca

Osim etimoloških dokaza, ne raspolažemo nikakvim drugim dokazima za ovu tezu niti u starim izvorima niti u istraživanjima nekih naučnika, jer su svi istraživači mnogobožačke vere Slovena smatrali te dokaze jasnim i očiglednim, tako da se ova teza već, praktično, prihvatila kao postulat.

### Bog ognjišta

Ognjište(i same verige koje su sa ognjištem usko povezane) je imalo vrlo značajnu ulogu u životu ljudi. Ono je činilo centar kuće i porodice, zbog toga je ono veoma poštovano kod Slovena, a sama vatra u ognjištu se tumačila kao malo kućno Sunce(Svarog).

Brikner je u Rusiji zabeležio da su Svarožiću žrtvovali žito u ognjištu i da su se klanjali vatri kao bogu.

### Tvorac bogova i sveta

Ne postoje ni direktni ni indirektni dokazi koji nas upućuju na to da je Svarog bio taj koji je, prema Slovenima, stvorio svet, ali prema nekim tezama koje su o njemu postavljene možemo reći da je on najbliži ulozi bog stvoritelja koga su stari Sloveni sigurno imali.

Kao što je već navedeno ime Svarožić treba tumačiti kao odrednicu za nekog ko je nastao ili bio stvoren od strane Svaroga. Ovaj naziv se koristio Radgosta i Daboga zbog čega bi se moglo pretpostaviti da su i ostali bogovi starih Slovena bili Svarožići tj. nastali od Svaroga.

## Problemi osvetljavanja uloge Svaroga

Najveći problem istraživanjima vezanim za Svaroga predstavlja nedostatak podataka o njemu u starim spisima i hronikama u kojima se on, skoro, i ne pominje ili se samo navodi njegovo ime. Zbog toga se osim etimoloških razmatranja u istraživanjima o Svarogu mora osloniti na narodnu priče i pesme, koje su ne retko dvosmislene i krajnje nejasne.

## Napomene
Mac Cuill

U irskoj mitologiji **Mac Cuill** od Tuatha Dé Dananna je bio sin Cermaita, sina Dagde. Mac Cuillovo lično ime je bilo **Éthur** a ime Mac Cuill je dobio po svom božanstvu Coll, kestenu. Supruga mu je bila Banba.

On i braća Mac Cecht i Mac Gréine su ubila Luga sveteći svog oca. Tri brata su postala veliki kraljevi Irske, rotirajući se na prijestolju svakih godinu dana, u periodu od 29 ili 30 godina. Bili su posljednji kraljevi Tuatha Dé Dananna prije dolaska Milezijanaca.
Eber Finn

**Éber Finn** (moderni izgovor: **Éibhear Fionn**), sin Míl Espáinea, bio je, prema srednjovjekovnim irskim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske i jedan od osnivača milezijske loze, do koje su srednjovjekovni genealozi dovukli sve važne gelske kraljevske loze.

Prema *[[Lebor Gabála Érenn]]u* preci Milezijanaca, odnosno Milovi sinovi, su živjeli na Iberijskom poluotoku. Kada je Eberov stric doplovio do Irske, ubili su ga kraljevi Mac Cuill, Mac Cécht i Mac Gréine iz naroda Tuatha Dé Danann. Sedam Milovih sinova je zato organiziralo pohod da ga osvete i došli su do Irske u trideset šest brodova. Iskrcali su se u današnjoj Grofoviji Kerry i došli do Tare. Tamo su se sa domaćim kraljevima dogovorili da će sudbinu otoka riješiti božanski sud; Milezijanci će se ukrcati na brodove i otploviti na razdaljinu od devet valova; ako se uspiju ponovno iskrcati, otok će biti njihov. Tuatha Dé su, međutim, uz pomoć magije izigrali dogovor, te poslali oluju koja je potopila milezijske brodove. Od sedmero braće, preživjeli su Eber Finn i Érimón. Oni su se sa pjesnikom Amerginom iskrcali i porazili Tuatha De u bitci kod Tailtiua.

Nakon pobjede je Amergin podijelio osvojenu Irsku na sjeverni dio, kojim je vladao Erimon, i južni dio kojim je vladao Eber Finn. Kada je Eber Finn postao nezadovoljan, braća su vodila bitku u kojoj je Eber poginuo, a Erimon zavladao otokom sam. Prijestolje Velikog kralja će nakon toga prelaziti iz ruku Eberovih i Erimonovih potomaka. Éberovi sinovi su bili Conmáel i Ér, Orba, Ferón and Fergna.

## Reference
Clifford Simak

**Clifford Simak** ili punim imenom **Clifford Donald Simak** (3.8. 1904. - 25.4. 1988.) je bio američki pisac naučne fantastike i dobitnik 3 nagrade Hugo koji je poznat pre svega po svom serijalu Grad u kojemu su ljudi napustili Zemlju na kojoj su ostale samo životinje kako bi živjeli na Jupiteru.