open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Militant

**Militantnost** je izraz kojim se opisuje spremnost člana ili simpatizera neke organizacije, pokreta ili ideologije da njene ciljeve pokuša ostvariti nasiljem, direktnom akcijom ili na neki drugi "ekstremni" način. Osobe koje provode militantne akcije se nazivaju **militanti**. U rijetkim slučajevima se izraz koristi i za sve aktivne sudionike oružanih sukoba koji ne pripadaju koji ne pripadaju nečijim "redovnim" oružanim snagama, odnosno koji pripadaju "neredovnim" milicijama.

## Povezano
* Jastreb (politika)
Džingoizam

**Džingoizam** ili **jingoizam** () je, u pravilu pežorativni, naziv za ekstremne oblike nacionalističkog šovinizma, odnosno iskazivanje uvjerenja kako je vlastita nacionalna država toliko superiorna svim ostalima da iz svakog sukoba, uključujući oružane, može izaći kao pobjednik, te da se ne smije ustručavati koristiti oružanu silu čak i kada je u pitanju najtrivijalnija provokacija ili puko nastojanje da se očuva vlastiti prestiž. Izraz se prvi put koristio u Velikoj Britaniji krajem 19. vijeka, da bi se nekoliko decenija kasnije počeo koristiti u SAD i opisivati njenu imperijalističku politiku, odnosno općenito fenomen tadašnjih velesila koje su iskazivale spremnost da započnu svjetski rat oko zabačenih, siromašnih i naizgled bezvrijednih dijelova Afrike, Azije ili pacifičkih otoka.

## Etimologija
Izraz potiče iz pjesme koja se pjevala u britanskim pubovima i music hallovima za vrijeme Rusko-turskog rata (1877.-1878), i u kome se izražavao neprijateljski stav prema Ruskom Carstvu čije je napredovanje prema sjedištu Osmanskog Carstva ugrožavalo tadašnje britanske interese na Mediteranu i Bliskom Istoku.

Riječ "jingo" se smatra pokušajem da se izbjegne bogohulno zazivanje Isusa. Druga interpretacija podrazumjeva "jinga", kao parodiju na baskijsku riječ *jainko*, što znači nešto poput Boga.

## Povezano
* Jastreb (politika)
* Militarizam

## Vanjske veze
* MacDermott song lyrics
* The song, Stanley Kirkby - We Didn't Want To Fight
Planinska ševa

**Planinska ševa** (*Eremophila alpestris*) je vrsta vrapčarke iz roda *[[Eremophila]]*. Postoji oko 40 priznatih geografskih rasa ili podvrsta, od kojih su mnoge izolirane ili selice. 

## Rasprostranjenost
Nastanjuje većinu Sjeverne Amerike od Arktika do juga Meksika, daleki sjever Europe i Azije i planine jugoistočne Europe. Postoji i izolirana populacija na platou u Kolumbiji. Uglavnom je stanarica na jugu svog areala, ali sjeverne populacije su selice i sele se na jug zimi.

Ovo je ptica otvorenih prostora. U Euroaziji nastanjuje planine iznad linije gdje drveće može opstati (oko 5200 metara) i daleki sjever. U većini Europe se često vidi na morskim obalama zimi. U Americi, gdje nema konkurentnih vrsta ševa, također živi na farmama, u prerijama, pustinjama, golf terenima, aerodromima i sličim mjestima. 

## Opis
Za razliku od drugih ševa, ova upadljiva vrsta je uglavnom smeđesiva odozgo i bijela odozdo, sa upadljivim crno-žutim licem. Duga je oko 16 cm. Mužjak ljeti ima crne "rogove" na glavi, koji ovoj ptici daju američki naziv "Horned Lark" (rogata ševa). 
U Americi postoji velik broj podvrsta sa drugačijom šarom na licu i drugačijom bojom leđa. Planinska podvrsta iz Južne Europe *Eremophila alpestris penicillata* je sivlja odozgo, a žutu boju na licu zamjenjuje bijela. 

Hrane se sjemenjem, pupoljcima, kukcima, larvama, malenim beskralježnjacima i školjkama.

Glasaju se sa pištavim "ćiip-ćiip".

## Razmnožavanje

Grade gnijezdo oblika šalice u rupi u tlu, od biljnih materijala. Ženka nese obično četiri jajeta i uglavnom ih ona inkubira oko 12 dana. 

Na otvorenim prostorima Sjeverne Amerike planinske ševe najčešće stradaju od vjetroelektrana.

## Drugi projekti
Kukuvije

**Kukuvije** (lat. Tytonidae) su porodica ptica iz reda sovovki. Razlikuju se od ostalih sova po tome što imaju oblik lica poput srca, za razliku od okruglog oblika lica tipičnih sova.

## Rasprostranjenost
Nastanjuju sve kontinente osim Antarktika. U Aziji se mogu naći samo na jugu, jugoistoku i jugozapadu. U Africi ne žive samo u središnjim dijelovima pustinje Sahare. U Europi i Sjevernoj Americi ne nastanjuju hladna sjeverna područja.

## Opis
Duge su od 23 do 53 cm i teške od 180 do 1 280 grama, ovisno o vrsti. Ženke su obično neznatno veće od mužjaka. Perje je narančasto do crnkastomrko na gornjem dijelu tijela. Donji dio tijela je bijel, mrkocrven ili crnkastomrk. Hrane se uglavnom malenim sisavcima (do veličine zečeva), pticama, žabama, ribama, gušterima i velikim kukcima koje love noću, više uz pomoć sluha nego vida. 

Oglašavaju se siktanjem, kreštanjem ili zviždanjem. Također mogu glasno "cvokotati" kljunom.

## Razmnožavanje
Gnijezde su u ambarima i drugim objektima koji se rijetko koriste, vještačkim gnijezdima, dupljama u odsjecima, stijenama ili drveću. Neke se gnijezde na tlu. Ženka nese 2-9, ponekada 11, bijelih jaja. Inkubira ih 27-34 dana. Ptići ostaju u gnijezdu 50-64 dana.

## Ponašanje i odnos sa čovjekom
Kukuvije su zbog svog običaja da se gnijezde u ruševinama, crkvama i sličnim mjestima dobile posebno mjesto u folkloru. Ipak, ljudi je uglavnom povezuju sa zemljoradnjom. Budući da se ove ptice hrane raznim štakorima i miševima koji uništavaju usjeve, ove su ptice tu bile dobrodošle. Nažalost, ta ih je bliska veza sa zemljoradnjom gotovo uništila u Zapadnoj Europi, jer su mnogo više od ostalih vrsta stradale od pesticida i herbicida. U Maleziji se kukuvije i kemikalije koriste zajedno da bi se kontrolisala populacija štakora. Takve su se mjere pokazale uspješnima, jer jedna porodica sova godišnje pojede oko 1 300 štakora. Međutim, ovo nije uvijek bilo uspješno: kada su ih ljudi uvezli na sejšelske otoke, sove su radije ubijale lokalne ptice nego glodare. Tako su za 12 godina u potpunosti istrijebile bijele čigre sa tih otoka.

## Drugi projekti
Šumski pupavci

**Šumski pupavci** (lat. Phoeniculidae) su porodica ptica iz reda modrivrana. Sastoji se od osam vrsta svrstanih u dva roda. Ta dva roda, *[[Phoeniculus]]* i *[[Rhinopomastus]]*, su se odvojila prije 10 milijuna godina i po nekim taksonomima bi se trebali svrstati u zasebne potporodice ili čak porodice.

## Opis
Ove ptice su duge 23-46 cm, ovisno o vrsti. Perje je crno sa jakim zelenim ili ljubičastim odsjajem. Na krilima i graduiranom repu nalaze se upadljive bijele šare. Kod nekih vrsta je glava svijetle mrkožute ili narančastosmeđe boje. Kljun i noge su svijetlocrveni ili crni, a kljun je pomalo ili veoma zakrivljen. 

Hrane se uglavnom termitima, gusjenicama, noćnim leptirima i jajašcima kukaca ili pauka, dakle mekšom hranom. Ponekada jedu stonoge i malene guštere.

Oglašavaju se zvucima poput svirke frule, ali u jatu kokodaću jedni na druge i tako održavaju poziciju i sklad u grupi.

## Razmnožavanje
Gnijezde se u dupljama drveća, koje ne oblažu nikakvim materijalima. Ženka nese dva do četiri plava, siva ili maslinasta jaja sa tamnim pjegama kod jedne vrste. Inkubacija traje oko 17 dana. Mladi ostaju u gnijezdu oko 30 dana, a roditelji ih hrane gusjenicama. Prošlogodišnji mladunci pomažu roditeljima oko novih mladunaca, a sljedeće godine se i sami gnijezde, uz pomoć mladunaca o kojima su se brinuli sa roditeljima.

## Rasprostranjenost
Nastanjuju podsaharsku Afriku, šume i šumovite savane. Ne nastanjuju Madagaskar. Nijedna vrsta nije u opasnosti.

## Drugi projekti
Kostoberina

**Kostoberina** ili **žutoglava kostoberina** (*Gypaetus barbatus*) je vrsta strvinara starog svijeta i jedini pripadnik roda *Gypaetus*. Živi na visokim planinama južne Europe, Afrike, Indije i Tibeta. Uspješno je ponovno uveden u Alpe, ali je još uvijek jedna od najrjeđih ptica grabljivica Europe.

Kao i drugi lešinari, on je strvinar i hrani se uglavnom strvinama mrtvih životinja. Međutim, često ne pojede meso, jer mu koštana srž čini 90% ishrane. Velike kosti baca sa visine da bi ih slomio u manje dijelove. Ponekada baca i žive kornjače da bi razbio oklop.

## Opis
Za razliku od drugih lešinara, glava kostoberine nije bez perja. Ova ogromna ptica je duga 95-125 cm sa rasponom krila od skoro 3 metra. U letu se dosta razlikuje od ostalih lešinara zbog svojih velikih, uskih krila i dugog klinastog repa. Težak je 4,5-7,5 kg. 

Odrasli imaju žućkasto tijelo i glavu i crne "brkove". Ponekad se posipa blatom po tijelu i dobije crvenkastu boju. Rep i krila su sivi. Mladunci su u potpunosti tamni i treba im nekoliko godina da u potpunosti odrastu. Kostoberina se ne glasa, osim prodornih zvižduka koje ispuštaju na liticama na kojima se razmnožavaju. Mogu doživjeti 40 godina u zatočeništvu.

## Stanište
Stanište kostoberine su isključivo planinski predjeli (500–4 000 m nadmorske visine). Jedna je ptica viđena na
7 300 m. Razmnožava se od sredine prosinca do sredine veljače. Ženka nese 1 do 2 jajeta koja se izlegu nakon 53-58 dana. Nakon izleganja mladi provedu 106 do 130 dana u gnijezdu dok ne dobiju perje.

File:Gypaète barbu MHNT.jpg|Gypaetus barbatus aureus
File:Gypaetus barbatus hemachalanus MHNT.jpg|Gypaetus barbatus hemachalanus


## Očuvanje
Iako je kostoberina osjetljiva vrsta u Europi, zbog svog velikog areala u Aziji i Africi smatra se najmanje ugroženom vrstom (lc) po IUCN-u.

## Legende
Po jednoj legendi grčki dramatičar Eshil je umro kada je jedan orao, zamijenivši njegovu ćelavu glavu za kamen, bacio kornjaču na njega. Ako je ova priča istinita onda je "orao" vrlo lako mogao biti kostoberina. 

1945. godine, Shimon Peres, koji se tada zvao Shimon Persky, i David Ben-Gurion su našli gnijezdo kostoberina u pustinji Negev. Hebrejski naziv te ptice, "peres", se Shimonu Perskyju toliko svidio da ga je uzeo kao svoje prezime. 

Kostoberina se smatra osjetljivom vrstom u Iranu. U iranskoj mitologiji ta ptica je simbol sreće. Vjeruje se da kada sjena 
"hume" padne na nekoga, taj će postati moćan.

## Drugi projekti
Pilari

**Pilari** (lat. Momotidae) su porodica ptica iz reda modrivrana. Daleki su srodnici vodomara i, kao i oni, imaju samo jedan prst usmjeren prema natrag. 

## Opis
Pilari su srednje velike ptice koje se hrane kukcima i uglavnom žive u paru. Većina vrsta je duga 28-45 cm (zajedno sa repom), ali najmanja je duga samo 17 cm. Imaju relativno težak kljun. Sve vrste imaju jarkozelen gornji dio tijela, a neki imaju zelenu ili smeđu kapu. Mješavina zelenih i smeđih nijansi na donjem dijelu tijela zavisi od vrste. Većina ima crnu šaru preko oka, a neki imaju crnu pjegu na prsima. Mužjaci i ženke slično izgledaju. 

Hrane se uglavnom kukcima, ponekad gušterima, zmijama, žabama i bobicama. Oglašavaju se ispuštanjem raznih zvižduka i kreštanja, koji se čuju daleko.

## Ponašanje
Kao i većina modrivrana, pilari se gnijezde u tunelima na obalama rijeka i sl. Nesu oko četiri bijela jajeta. Neke vrste se gnijezde u velikim kolonijama od do 40 jedinki. Ptići se izlegu nakon oko 20 dana, a napuste gnijezdo nakon sljedećih 30 dana. Oba roditelja se brinu za mlade. 

Pilari pokreću svoj rep naprijed i nazad kada uoče grabežljivce, kako bi im rekli da su ih spazili i da nema smisla da taj grabežljivac krene u lov. Takvo ponašanje donosi korist i ptici i grabežljicu, jer ptica neće potrošiti energiju kako bi pobjegla, a grabežljivac je neće potrošiti na neuspješan lov. 

Također postoje dokazi da rep kod mužjaka, neznatno duži od ženkinog, služi za udvaranje kod jedne vrste.

Kod nekoliko vrsta pilara, isperci pri kraju dva najduža repna pera otpadaju, bilo mitarenjem, bilo slučajnim trljanjem o kamenje, granje i sl., i zato se na kraju pera formiraju "reketi". Prije je, netočno, smatrano da su ptice namjerno kljunom kidale ispreke. Kasnije je dokazano da su isperci slabo pričvrćeni za stručak pera i lako otpadnu prirodnim putem. A opet, rep je kod dosta vrsta normalan. 

## Rodovi i vrste
**Porodica Momotidae**
* Rod *Hylomanes* 
** *[[Hylomanes momotula]]* 
* Rod *Aspatha* 
** *[[Aspatha gularis]]* 
* Rod *[[Momotus]]* 
** *[[Momotus mexicanus]]* 
** *[[Momotus momota]]* 
* Rod *[[Baryphthengus]]* 
** *[[Baryphthengus martii]]* 
** *[[Baryphthengus ruficapillus]]* 
* Rod *[[Electron]]* 
** *[[Electron carinatum]]* 
** *[[Electron platyrhynchum]]* 
* Rod *Eumomota* 
** *[[Eumomota superciliosa]]*

## Galerija

Datoteka:Hylomanes-momotula-001.jpg|*Hylomanes momotula*
Datoteka:Baryphthengus_martii_-Panama-8.jpg|*Baryphthengus martii*
Datoteka:Motmot1.jpg|*Eumomota superciliosa*
Datoteka:Keel-billed Motmot 2496248190.jpg|*Electron carinatum*


## Drugi projekti
Žako

**Žako** ili **afrička siva papiga** (*Psittacus erithacus*) je vrsta ptice koja pripada porodici papiga, Psittacidae. Postoje dvije podvrste. 

## Rasprostranjenost
U prirodi se nalazi od zapadne do srednje Afrike. Većinom naseljava kišne šume i njihova rubna područja, te plantaže i obrađene površine. Unatoč ilegalnom lovu zbog trgovine ljubimcima, još uvijek je čest u svom arealu.

## Opis
Ova zdepasta, kratkorepa papiga naraste do otprilike 33 cm dužine. Dok većina papiga ima perje upečatljive boje, žako je skoro potpuno siv, samo sa žarkocrvenim ili kestenjasto-smeđim repom. Oči kod odraslih su žute, kljun je crn, a noge su sive. Mužjaci i ženke su slični. 

U prirodi živi u velikim jatima i hrani se sjemenkama i voćem. Veoma je loš letač.

## U zatočeništvu
Žako je zbog svoje mirne naravi i izuzetne sposobnosti imitiranja govora omiljeni kućni ljubimac. Uči vrlo brzo i s lakoćom, pa se zato smatra najboljim "govornikom" u svijetu papiga. Može izgovoriti čak i rečenice i to u pravom trenutku (npr., pozdraviti vlasnika kada uđe u kuću). Osim toga, ima sposobnost izvoditi razne trikove. 

Njegova prednost kao kućnog ljubimca je njegova dugovječnost: uz pravilnu njegu i držanje može doživjeti i 100 godina.

## Drugi projekti
Gusjenicojedi

**Gusjenicojedi** (lat. Campephagidae) su porodica ptica iz reda vrapčarki.

Ove ptice nisu srodne ni svračcima (iako većina njih ima kljun sličan onome kod svračaka) a ni kukavicama (iako im sliče po veličini, boji perja i šarama). Ovu porodicu čini pet grupa različitih ptica. 

## Opis
Gusjenicojedi imaju duga zašiljena krila i rep srednje dužine (graduiran ili zaobljen) i dobro razvijene dlake na kljunu. Dugi su od 12 do 34 cm, a teški od 20 do 110 grama. Većina vrsta ima perje u nekoj nijansi sive, često sa dijelovima crne ili bijele boje. Ženke su često svjetlije ili imaju pruge na donjem dijelu tijela. Kod nekih afričkih vrsta mužjaci su većinom crni, a ženke žute. Kod azijskih vrsta su mužjaci uglavnom crveno-crni, a ženke žuto-crne boje. 

Oglašavaju se glasnim, piskutavim, glazbenim zvižducima ili promuklim tonovima. 

Hrane se uglavnom člankonošcima, posebno gusjenicama. Neke vrste jedu voće, a neke druge jedu guštere ili žabe.

## Razmnožavanje
Gnijezdo je uredan pehar od grančica, paučine i korjenčića, na račvanju grana drveta ili na horizontalnoj grani. Često je krhko, ali dobro prekriveno mahovinom i paprati.

Ženke nesu 2 do 5 bijelih ili svijetlozelenih jaja sa smeđim, ljubičastim ili sivim mrljama. Inkubacija može trajati od 14 dana do 20-23 dana. Ptići ostaju u gnijezdu 12-25 dana, ovisno o vrsti. 

## Rasprostranjenost i stanište
Nastanjuju subsaharsku Afriku i Madagaskar sve do jugoistočne Azije, južne Kine, Japana, preko Indonezije do Australije i nekih Tihooceanskih otoka. 

Staništa su im guste primarne i sekundarne šume. Neke vrste žive na rubovima šuma, listopadnim šumama ili priobalnom šipražju.

## Status zaštite
*[[Coracina newtoni]]* je ugrožena, a još tri vrste osjetljive. Devet vrsta ima status nižeg rizika.

## Drugi projekti
Zlatovrane

**Zlatovrane** (lat. Coraciidae) su porodica ptica iz reda modrivrana. Po izgledu podsjećaju na vrane, ali po boji i ponašanju su slične ostalim pripadnicima reda mordrivrana. Ova porodica se sastoji od dva roda, *Coracias* i *Eurystomus*.

## Rasprostranjenost
Zlatovrane žive u toplijim krajevima Starog svijeta. U Africi živi najviše vrsta, a vjeruje se da ova porodica odatle i potiče. Zlatovrana je selica, razmnožava se u Europi i zimuje u Africi, a *Eurystomus orientalis* se također seli s većine svog areala zimi. Druge vrste su stanarice ili se sele samo djelomično.

Ovo su ptice otvorenih staništa s drvećem ili drugim mjestima odakle se mogu bacati na plijen.

## Opis
Zlatovrane podsjećaju na vrane po veličini i građi, budući da su duge 25 do 27 cm. Šarene su poput vodomara i pčelarica, s plavom, ružičastom i smeđom dominantnom bojom. Po morfologiji su slične ostalim pripadnicima reda modrivrana: imaju veliku glavu na kratkom vratu, šareno perje i nejake i kratke noge. Dva unutrašnja prsta stopala su povezana, ali vanjski nije. Slabe noge i stopala imaju odraza na njihovo ponašanje. Ne skaču i ne hodaju po granama i rijetko koriste stopala za nešto drugo osim za odbacivanje za plijenom. Kljun je glomazan. Kraći je i širi kod pripadnika roda *Eurystomus*. Oni imaju šarene kljunove, dok pripadnici roda *Coracias* imaju crn kljun. Druge razlike između ta dva roda se ogledaju u dužini krila; zlatovrane roda *Eurystomus* imaju duža krila od onih iz roda *Coracias*.

## Ponašanje
### Razmnožavanje
Zlatovrane su bučne i agresivne kada brane svoj teritorij za gniježđenje. Uljeze napadaju tako što se obrušavaju na njih. Monogamne su i gnijezde se u neobloženoj rupi u drvetu i nesu 2-4 jaja u tropima, a 3-6 u višim predjelima. Ptići se izlegu iz bijelih jaja nakon 17-20 dana, a mladi ostaju u gnijezdu još otprilike 30 dana. Ženka snese jaja u intervalima od jednog dana, tako da ako ne bude dovoljno hrane, preživjet će samo stariji ptić. Ptići su, kao svi čučavci, goluždravi, slijepi i bespomoćni kada se izlegu.

### Ishrana
Zlatovrane roda *Coracias* sjede i čekaju plijen da prođe. Kada ga uhvate, odnesu ga u kljunu do grane i tu ga pojedu. Jedu razne kopnene kukce, malene kralježnjake poput žaba, guštera, štakora i mladih ptica. Hrane se mnogim životinjama koje drugi grabežljivci izbjegavaju, poput gusjenica, kukaca jarkih boja i zmija.

Zlatovrane roda *Eurystomus* love u letu. Gutaju bube, zrikavce i druge kukce i drobe ih velikim kljunom i pojedu ih u zraku.

## Taksonomija
Postoji jedanaest vrsta:

* Rod *[[Coracias]]*: 
** Zlatovrana, *Coracias garrulus*
** *[[Coracias abyssinica]]*
** *[[Coracias caudatus]]*
** *[[Coracias spatulata]]*
** *[[Coracias naevia]]*
** *[[Coracias benghalensis]]*
** *[[Coracias temminckii]]*
** *[[Coracias cyanogaster]]*
* Rod *[[Eurystomus]]*: 
** *[[Eurystomus glaucurus]]*
** *[[Eurystomus gularis]]*
** *[[Eurystomus azureus]]*
** *[[Eurystomus orientalis]]*

Zlatovrane su dobile svoj znanstveni naziv od latinske riječi *coracium*, što znači "sličan gavranu".

## Drugi projekti

## Reference
Šarenoglava patka

**Šarenoglava patka** (*Anas formosa*) je pripadnik potporodice Anatinae. Razmnožava se u šumskoj zoni istočnog Sibira od ušća rijeke Jenisej istočno do Kamčatke. To je ptica selica koja zimuje u Japanu, Južnoj Koreji, Taiwanu, sjevernoj i istočnoj Kini, od Pekinga obalom mora do granice sa Vijetnamom i zapadno do Yunnana i zatim sjeverno do Chongqinga i Henana. Molekularna istraživanja i istraživanja o ponašanju ukazuju na to da ona nema bliskih srodnika među živućimpatkama i da bi se trebala svrstati u vlastiti rod; najvjerojatnije je najsrodnija vrstama poput patke pupčanice i patke žličarke.

## Opis
Duga između 39 i 43&nbsp;cm, ova patka je neznatno duža i sa dužim repom od kržulje. Teška je oko 500 grama. Mužjak tijekom razmnožavanja ima upadljivu šarenu glavu, sa zelenom, žutom, bijelom i crnom bojom. Preko oka prolazi crna linija. Kruna je tamna, a prsa su mu svijetlosmeđa sa tamnim pjegama. Ima duga pera na leđima, crvenkastosmeđe, krem i crne boje, koja padaju na ostatak tijela. Sa strane tijela ima mjesta sa sivom bojom, koja su na kraju i početku ograničena bijelom prugom.

Ženka sliči ženci vrste *[[Anas carolinensis]]*, ali sa dužim repom i prepoznatljivom bijelom pjegom pri bazi kljuna i sa bijelim grlom i prugama do vrata. Ona također ima prepoznatljive svijetle obrve oivičene tamnijom krunom. Neke "ženke" imaju "uzde" na licu, ali su vjerojatno neke, ako ne i sve te "ženke", zapravo mladi mužjaci. Mladunci imaju perje slično ženkinom i mogu se razlikovati od patke kržulje po blijedoj točki na kljunu.

Izvan sezone parenja, mužjak sliči ženci, ali je perje mnogo više crvenkastosmeđe boje nego kod ženke.

Razmnožava se u jezercima na rubu tundre i u močvarnim šumama. Zimi se može naći na slatkovodnim jezerima i tokovima u dolinama.

Ova vrsta je svrstana kao osjetljiva zbog lova i uništenja njezinih zimskih močvarnih staništa. Međutim, u nekim knjigama je navedeno da se dobro oporavila.

U svijetu ima oko 300 000 šarenoglavih patki.

## Reference

## Drugi projekti
Obični ćuk

**Obični** ili **sivi ćuk** (lat. *Athene noctua*) je vrsta malene, kratkorepe sove iz porodice sova (Strigidae). Areal ove vrste prostire se od sjeverne Afrike do Euroazije.

Obični ćuk je u antičkoj Grčkoj smatran pticom mudrosti i bio je simbol božice Atene. Odatle potiče i znanstveni naziv, koji znači *"noćna Atena"*. U srednjoj Europi se već godinama smanjuje broj običnih ćukova. Glavni razlog ovog pada je uništavanje staništa sa odgovarajućim uvjetima za život.

## Rasprostranjenost
Areal ove vrste prostire se od sjeverne Afrike do Euroazije. U srednjoj Europi se već godinama smanjuje broj običnih ćukova. Glavni razlog ovog pada je uništavanje staništa sa odgovarajućim uvjetima za život. On je uobičajen stanovnik ravnica sa oskudnom ili nikakvom vegetacijom i najdraže lovi na tlu. Jednom izabranu teritoriju uglavnom drži nekoliko godina, a nekada čak i cijeli život.

## Opis i ponašanje
Gnijezdi se u rupama u drveću, kamenju ili zgradama. Ima zdepasto tijelo, široku glavu s ravnim tjemenom i duge noge. Držanje mu obično nije tako uspravno kao kod drugih sova. Pravi naklone i čučnjeve kad je uzbuđen. Rado koristi stupove, električne žice i sl. kao osmatračnice. Leti valovito kao djetlić. Može treptati. Lovi veliki broj životinjskih vrsta: glodavce, ptice, kukce, crve itd. Aktivan i po danu i po noći. Teritorijalni zov se lako razlikuje od zova ušatog ćuka, izvučeniji je i raste na kraju, "gooo(e)k". Ženka ima *falsetto* verziju. Često se čuje glasno, prodorno mjaukanje "kEEoo". Znak za opasnost je vrištavo, eksplozivno, slično čigrama "kyitt, kyitt". Mladi mole hranu izvučenim šištanjem.

## Reference

## Vanjske veze

* Glasanje, snimci, fotografije  na Internet Bird Collection
* Opis
* Stranica za zaštitu običnih ćukova
* Očuvanje
Dolinske modrivrane

**Dolinske modrivrane** ili **pozemne modrivrane** (lat. Brachypteraciidae) su malena porodica ptica stanarica ograničenih na Madagaskar. U srodstvu su s vodomarima, pčelaricama i zlatovranama. Najviše podsjećaju na ove zadnje i neki autori ih smatraju potporodicom zlatovrana.

## Opis
Dolinske ili pozemne modrivrane su velike kao vrane i građene kao zlatovrane, duge 25–49&nbsp;cm. Love i gmazove i velike kukce. Više su vezane za kopno od vrsta porodice zlatovrana, a to se ogleda na njihovim dužim nogama i kraćim i oblijim krilima.

Nisu veoma šarene kao zlatovrane i bljeđe izgledaju i imaju pruge ili točke po tijelu. Mnogo su povučenije i plašljivije od svojih srodnika i teško ih je zamjetiti u šumama. Obično je njihovo glasanje jedino što odaje njihovu prisutnost.

Ove ptice se gnijezde u parovima u rupama u tlu koje iskopaju same, za razliku od zlatovrana koje se vrlo rijetko gnijezde u rupama, pa čak i tada ih uopće ne kopaju same.

## Sistematika
Analize mitohondrijske DNK su potvrdile sistematiku ove grupe, ali su naglasile da odvajanje roda *Geobiastes* u *Brachypteracidae*, kako je to rađeno od 1960-ih, treba povratiti na staro barem dok se ne nađu neki dokazi da zaista pripadaju ovdje (npr. fosilni ostaci). Trenutno ne postoje nikakvi fosili dolinskih modrivrana; fosili iz Europe koji potiču iz razdoblja eocena, isprva smatrani da su srodnici ove porodice, su se kasnije pokazali dosta različitim od njih. Do dan danas nema dokaza da su dolinske modrivrane ikada napustile Madagaskar.

## Vrste
Postoji pet vrsta u četiri roda:

**Porodica Brachypteraciidae**
* Rod *Brachypteracias* 
** *[[Brachypteracias leptosomus]]*
* Rod *Geobiastes* 
** *[[Geobiastes squamiger]]*
* Rod *Uratelornis* 
** *[[Uratelornis chimaera]]*
* Rod *[[Atelornis]]*
** *[[Atelornis pittoides]]*
** *[[Atelornis crossleyi]]*

## Drugi projekti

## Reference
Crveno-modra ara

**Crveno-modra ara** (*Ara macao*) je velika vrsta papige porodice Psittacidae.

Nastanjuje suhe tropske šume u Srednjoj i Južnoj Americi. Sa površinom od oko 6 700 000 km² rasprostranjenosti, ovo je najrasprostranjenija vrsta roda *Ara*. Nije ugrožena.

## Opis
Otprilike je 81 do 96 cm duga, ali više od polovine dužine je zapravo dug, zašiljen rep, uobičajen kod svih ara. Prosječna težina je oko jednog kilograma. Perje je uglavnom crveno, ali je perje na trtici i repno perje svijetlo plavo, sa žutim gornjim pokrovnim perjem na krilima.

Gornji dio letnih pera na krilima je tamnoplave boje sa metalno-zlatnim odsjajem. Neke jedinke ponekada imaju zelene boje na kilima. Postoje tri podvrste koje se razlikuju po širini žute trake na krilima. Oko oka do kljuna je gola koža, sa sitnim perjem. Gornja vilica je uglavnom boje bjelokosti, a donja je crna. Crveno-modre are ne pokazuju seksualni dimofizam; jedina razlika je što mlađe ptice imaju tamne, a odrasle svijetložute oči.

Crveno-modre are se oglašavaju glasnim, grlatim kreštanjem i vrištanjem koje se čuje kilometrima dalje.

## Ponašanje
### Ishrana
Ove ptice jedu uglavnom voće i sjemenje, uključujući i veliko, tvrdo sjemenje. Obično lete same ili u paru, iako se na nekim mjestima mogu vidjeti u jatima. Često se okupljaju na mjestima gdje mogu lizati sol sa stijena. Vole jabuke, orahe, banane i drugo voće. Također se hrane nektarom i pupoljcima.

### Razmnožavanje

Crveno-modre are nesu dva ili tri bijela jajeta u rupi u drvetu. Ženka ih inkubira oko 28 dana, a ptići dobijaju perje nakon oko 90 dana nakon što su se izlegli. Napuštaju roditelje oko godinu dana kasnije.

Ova vrsta može živjeti do 75 godina. Međutim, obično žive 30 do 50 godina.

## U zatočeništvu
Crveno-modre are su popularni, ali zahtjevni kućni ljubimci; imaju visoku cijenu kupnje, održavanja i vrlo su bučne ptice. Uzgajivači ih cijene zbog perja prelijepih boja i jer su vrlo privržene vlasnicima. Smatra se inteligentnom vrstom.

## Drugi projekti
Vodeni vodomari

**Vodeni vodomari** (lat. Cerylidae) su jedna od tri porodice vodomara u redu modrivrana. U ovoj porodici postoji šest američkih vrsta.

## Evolucija
Sve su specijalizirane za hranjenje ribom, za razliku od predstavnika druge dvije porodice, i vjerojatno je da su potomci vodomara koji su se hranili ribom i koji su osnovali populacije u Novom svijetu. Vjerovalo se da je čitava porodica evoluirala u Amerikama, ali izgleda da to nije točno. Pravi predak izgleda da je evoluirao u Africi, a vrste roda *[[Chloroceryle]]* su evolucijski najmlađe.

Prije manje od 5 milijuna godina - moguće čak i prije 2,9 milijuna godina - jedan vodomar iz Starog svijeta je postao predak *[[Megaceryle alcyon]]* i *[[Megaceryle torquata]]*, a kasnije jedna vrsta srodna *[[Ceryle rudis]]* postala je predak vodomara roda *[[Chloroceryle]]* nakon koloniziranja Amerika. Dok je evolucijska povijest vodenih vodomara, što se tiče međusobne srodnosti, dobro istražena, nije u potpunosti jasno jesu li evoluirali od riječnih vodomara ili od vodomara dupljaša, i jesu li imigrirali preko Atlantskog ili Tihog oceana (iako je ono prvo vjerojatnije).

## Vrste
Postoji devet vrsta vodenih vodomara u tri roda:

Četiri velika vodomara sa ćubom, *[[Megaceryle]]*, su veoma rasprostranjeni u Africi, Aziji i Americi. *[[Megaceryle alcyon]]* je jedini vodomar koji je rasprostranjen u Sjevernoj Americi, iako je *[[Megaceryle torquata|M. torquata]]* nađen i u Texasu i Arizoni.

* *[[Megaceryle maxima]]*
* *[[Megaceryle lugubris]]*
* *[[Megaceryle alcyon]]*
* *[[Megaceryle torquata]]*
* *[[Ceryle rudis]]*, jedini pripadnik roda *Ceryle*, rasprostranjen je u tropskim regijama Starog svijeta.
* *[[Chloroceryle amazona]]*
* *[[Chloroceryle americana]]*
* *[[Chloroceryle inda]]*
* *[[Chloroceryle aenea]]*

## Galerija

Datoteka:Megaceryle maxima -Zimbabwe-8-2c.jpg|*Megaceryle maxima*
Datoteka:Belted Kingfisher.jpg|*Megaceryle alcyon* - mužjak
Datoteka:Megaceryle alcyon femelle.jpg|*Megaceryle alcyon* - ženka
Datoteka:Ceryle torquatus.jpg|*Megaceryle torquata*
Datoteka:Chloroceryle amazona - male.jpg|*Chloroceryle amazona* - mužjak
Datoteka:Amazon Kingfisher - female.jpg|*Chloroceryle amazona* - ženka
Datoteka:Green Kingfisher, Costa Rica.JPG|*Chloroceryle americana*
Datoteka:Chloroceryle inda -Madidi National Park -Bolivia-8a-4c.jpg|*Chloroceryle inda* - mužjak
Datoteka:Chloroceryle-aenea-001.jpg|*Chloroceryle aenea* - mužjak


## Drugi projekti

## Izvori
* Fry, K & Fry, H. C. (1999): *Kingfishers, Bee-eaters and Rollers* (Vodomari, pčelarice i zlatovrane), novo izdanje. Christopher Helm Publishers. 
* Moyle, Robert G. (2006): A Molecular Phylogeny of Kingfishers (Alcedinidae) With Insights into Early Biogeographic History. Auk 123(2): 487–499. HTML puni tekst (bez slika)
Šljuke sjemenjarke

**Šljuke sjemenjarke** (lat. Thinocoridae) je porodica ptica iz reda močvarica. Ove ptice žive na području Anda i Patagonije.

## Sistematika
Nije jasno da li su srodstvu sa drugim močvaricama, a smatra se da su im najbliži srodnici vrsta *[[Pedionomus torquatus]]*, jakane i vrste porodice Rostratulidae. *Pedionomus torquatus* se hrani na sličan način, ali njegovo ponašanje u razmnožavanju je mnogo drugačije. Naziv šljuke sjemenjarke ne pristaje ovoj porodici, jer izgledom ne predstavljaju prave šljuke (imaju malene glave i kratke kljunove), a sjemenje ne čini glavninu njihove ishrane.

## Opis
Šljuke sjemenjarke su porodica malenih i društvenih močvarica koje su se prilagodile ishrani biljkama. Izgledom podsjećaju na tetrijebe i prepelice, s tim što imaju duga krila. Vrste roda *Thinocorus* su manje, u veličini varirajući od veličine vrapca do veličine šljuke. Vrste roda *Attagis* su veće, veličine ptarmigana. Imaju kratke noge (ali duge nožne prste) i repove. Perje im je uglavnom prugasto išarano. Spolni dimorfizam postoji u rodu *Thinocorus*, gdje mužjaci imaju sivo lice, vrat i bradu.

Nastanjuju razna nepogodna staništa, uključujući stepe, polusuhe pustinje i planinska staništa. *Attagis gayi* živi i na visini od 5500 m nadmorske visine.

Ženka nese 2-3 jajeta u plitku udubinu u tlu.

## Rodovi i vrste
Porodica obuhvaća četiri vrste šljuka sjemenjarki u 2 roda.

* rod *[[Attagis]]*
** *[[Attagis gayi]]* .
** *[[Attagis malouinus]]*
* rod *[[Thinocorus]]* (šljuke sjemenjarke)
** *[[Thinocorus orbignyianus]]*
** *[[Thinocorus rumicivorus]]*

## Izvori

## Vanjske veze
Dromah

**Dromah** (*Dromas ardeola*) je ptica koja je u bliskom srodstvu sa kulicima, ali je dovoljno različita da se odvoji u zasebnu porodicu. Njegovo srodstvo sa ostalim močvaricama je nejasno, a neki su predložili da je srodniji ćukavicama, a drugi galebovima i njorkama. Jedini je pripadnik roda *Dromas* i jedinstven među močvaricama jer koristi toplinu tla za inkubiranje jaja.

## Opis

Ova ptica ima veoma duge sive noge i snažan i težak crni kljun sličan onom kod čigri. Njegovo crno-bijelo perje, dug i uspravljen vrat zajedno sa teškim kljunom čini ga nezamjenjivim za neku drugu vrstu. Kljun mu je jedinstven među močvaricama, specijalizovan za ishranu rakovima. Ima nožne prste djelomično povezane plivaćom kožicom. Perje mu je bijelo osim crnih leđa i primarnih pera na krilima. Oni su bučne ptice koje se često dozivaju na gnijezdilištima i zimovalištima. Glasaju se sa ponavljanim "ka".

Mužjake i ženke se teško razlikuje, ali mužjaci imaju teži i duži kljun. Jata lete u formaciji slova "V".

## Rasprostranjenost
Stanarica je na obalama i otocima u Indijskom oceanu, gdje se hrani rakovima i drugim malenim životinjama. Društveni su i hrane se u velikim grupama, noću i u zoru kao i danju; ovakvo noćno ponašanje je češće tijekom sezone parenja. Razmnožavaju se oko Arapskog mora na obalama Pakistana, u Omanskom i Perzijskom zaljevu, kao i u Crvenom moru i u Somaliji od travnja do srpnja. Onda se u kolovozu raziđu po Indijskom oceanu sve do Šri Lanke, Tanzanije i Madagaskara.

## Ponašanje
Dromah je neobičan među močvaricama jer se gnijezdi u jazbinama u pijesku. U regiji Crvenog mora, sezona parenja počinje sredinom svibnja. Razmnožava se u kolonijama i sa više od 1500 parova. Nese jedno bijelo jaje, ponekad dva, koja su velika u odnosu na veličinu roditelja. Temperatura jazbine je optimalna zahvaljujući toploti sunca, pa roditelji mogu ostaviti gnijezdo bez nadgledanja čak i 58 sati. Ptići su također jedinstveni među potrkušcima ostalih močvarica: nisu u stanju hodati nakon izleganja pa im se hrana mora donositi. Čak i kada operjaju, roditelji se još moraju za njih brinuti. I mužjak i ženka se brinu o mladima.

## Drugi projekti

## Reference
Riječni vodomari

**Riječni vodomari** (lat. Alcedinidae) su porodica ptica. Sadrži tri roda: *Alcedo*, *Ceyx* i *Ispidina*.

## Rasprostranjenost
Ova porodica nastanjuje Afriku, istočnu i južnu Aziju do Australije, a jedna vrsta, vodomar (*Alcedo atthis*), se također viđa u Europi i sjevernoj Aziji. Smatra se da porodica potječe iz Azije.

Vrste rodova *[[Ceyx]]* i *[[Ispidina]]* su uglavnom ptice vlažnih prašuma ili drugih šuma, i ne moraju biti povezane s vodom. Vodomari roda *[[Alcedo]]* su uglavnom povezaniji sa slatkom vodom i često se nalaze u otvorenim staništima, ali su neke ipak šumske ptice. 

## Opis
Vodomari su ptice malene do srednje veličine. Njihova najzanimljivija osobina je sindaktilno stopalo (treći i četvrti prst su djelomično srasli). Žive kako u šumama tako i blizu vode. Oni koji žive u šumi se hrane gmazovima, dok se oni u blizini vode hrane malenim ribama, žabama i kukcima. Dugi su 10 do 45 centimetara, a teški 8 do 500 grama; kod mnogih vrsta su ženke neznatno veće od mužjaka.

## Ponašanje
### Razmnožavanje
Riječni vodomari su monogamni i teritorijalni. Par kopa tunel u zemlji i ženka nese dva ili više bijelih jaja. Oba roditelja inkubiraju jaja i hrane ptiće. Ženka nese jaja u intervalima od jednog dana, pa će tako samo najstariji ptić preživjeti ako ne bude dovoljno hrane. Ptići su goluždravi, slijepi i bespomoćni kada se izlegu i stoje na petama, za razliku od bilo koje odrasle ptice.

### Ishrana
Malene vrste rodova *Ceyx* i *Ispidina* se hrane uglavnom kukcima i paucima, ali također uzimaju punoglavce, žabe i vodencvjetove iz lokvi. Njihovi crveni kljunovi su ravni i to pomaže u hvatanju kukaca. Vodomari roda *Alcedo* se hrane ribom i imaju obično crne kljunove, ali također uzimaju i vodene beskralješnjake, pauke i guštere. Nekoliko uglavnom kukcojedih vrsta ima crven kljun. Ribu uglavnom love tako što zarone u vodu s neke grane, ali mogu i lebditi u zraku nakratko.

## Sistematika
Taksonomija porodice nije sigurna: uključuje 22-24 vrste u 2 do 4 roda.

Rod *Alcedo*:
* *[[Alcedo hercules]]* 
* *[[Alcedo atthis]]* 
* *[[Alcedo semitorquata]]* 
* *[[Alcedo quadribrachys]]* 
* *[[Alcedo meninting]]* 
* *[[Alcedo azurea]]* 
* *[[Alcedo websteri]]* 
* *[[Alcedo euryzona]]* 
* *[[Alcedo cyanopecta]]* 
* *[[Alcedo argentata]]* 
* *[[Alcedo cristata]]* 
* *[[Alcedo vintsioides]]* 
* *[[Alcedo leucogaster]]* 
* *[[Alcedo coerulescens]]* 
* *[[Alcedo pusilla]]* 
* *[[Alcedo nais]]* 
* *[[Alcedo thomensis]]* 

Rod *Ceyx*: 
* *[[Ceyx erithacus]]* 
* *[[Ceyx melanurus]]* 
* *[[Ceyx fallax]]*
* *[[Ceyx rufidorsa]]* 
* *[[Ceyx lepidus]]* 

Rod *Ispidina*: 
* *[[Ispidina madagascariensis]]* 
* *[[Ispidina picta]]* 
* *[[Ispidina lecontei]]*

## Drugi projekti
 

Vodomar
Australski bukavac

**Australski bukavac**, (*Botaurus poiciloptilus*), također poznat kao **smeđi bukavac**, nastanjuje jugozapadnu i jugoistočnu Australiju, Tasmaniju, Novi Zeland, Novu Kaledoniju i Ouveu. Australske populacije se smanjuju još od 20. stoljeća. Povremeno se mogu pojaviti u velikim brojevima nakon jakih kiša, ali uglavnom su stanarice.

## Opis
To je velik bukavac, oko 70 cm dug, sa smeđim i crnim pjegama i prugama, i blijeđim grlom. Prosječna težina je 1100 grama. Djelomično je noćna vrsta koja nastanjuje močvare sa gustom vegetacijom. Hrani se vodenim životinjama poput žaba, jegulja i slatkovodnih ljuskara. Kao i ostale čaplje, ove ptice koriste nekoliko načina lova: stajanje i čekanje, vrebanje i aktivno gonjenje. Pomiču krilima i nogama kako bi zbunili ili privukli plijen.

Pojedinačno se gnijezde na tlu u gustoj močvarnoj vegetaciji na ugaženoj trsci i drugim biljkama. Sezona parenja traje od rujna do prosinca. Nekoliko ženki se gnijezdi unutar teritorije jednog mužjaka. Ženka nese četiri do šest jaja. Ima karakterističan zov koji nalikuje na bubnjanje. Glasa se najčešće noću.

Glavni uzrok prošlog i sadašnjeg nestajanja australskog bukavca je isušivanje i degradacija močvara.

## Galerija

Datoteka:Bitterngould.jpg|Ilustracija (John Gould).
Datoteka:Australasian Bittern (Botaurus poiciloptilus) in the grass.jpg|U travi, Leeton, NSW, Australija.


## Drugi projekti
Phaethontidae

**Phaethontidae** su morske ptice iz razreda ptica. Sastoji se od tri vrste:

* *[[Phaethon aethereus]]*
* *[[Phaethon rubricauda]]*
* *[[Phaethon lepturus]]*

## Opis
Phaethontidae su srednje veličine, 80-110 cm duge, sa rasponom krila od 90-110 cm. Robusne su, ali aerodinamičnog oblika. Imaju dva duga centralna repna pera koja su fleksibilna. Rep je klinastog oblika. Imaju malene noge, karlicu i stopala, i veoma loše hodaju po zemlji. Za razliku od toga, grudni pojas je snažan, a mišići za letenje su krupni i grudna kost je duboko postavljena. Kljun je crvene ili žute boje, ravan, zašiljen, nazubljen i sa nosnicama nalik na proreze. Imaju krupne i tamne oči. Perje je srebrnobijelo, sa tragovima crne boje na leđima i krilima, a neke ptice imaju primjese ružičaste ili zlatne boje. Vodonepropusno je. Ne postoji razlika između mužjaka i ženki, osim što je kod mužjaka unutrašnje repno perje duže.

Ove ptice se hrane ribama i lignjama same ili u malim jatima, nikada u velikim jatima kao galebovi.

Oglašavaju se piskavim kricima.

## Razmnožavanje
Phaethontidae se pare kada napune 2-5 godina, ali uglavnom između treće i četvrte. Izvode kompleksno udvaranje i do 100 metara iznad tla. Ženka nese jedno jaje crvenkastosmeđe boje na golo tlo ili u rupama u liticama i drveću. Jaje inkubiraju oba spola 40-46 dana. Nemaju ogoljeni dio kože na trbuhu za ležanje na jajima, pa toplota dolazi do jaja kroz perje na stomaku. Mladnuci su bijeli sa crnim prugama, bez dugih repnih pera. Kada ptići napuste gnijezdo, potpuno su samostalni i roditelji ih više ne hrane.

## Rasprostranjenost
Staništa ovih ptica su oceani, i većinu svog života provode tamo. Na kopno dolaze samo da bi se gnijezdile. Nastanjuju sva tri oceana (Atlantski, Indijski i Tihi) i tropska i suptropska područja. Nijedna vrsta nije ugrožena, ali ih na nekim mjestima ljudi još uvijek love zbog prelijepog perja.

## Drugi projekti
Ptica sekretar

**Ptica sekretar** (lat. *Sagittarius serpentarius*) je jedini pripadnik porodice **Sagittaridae**. 

Iako je jedina preživjela vrsta, fosilni ostaci najmanje dvije vrste koje liče na pticu sekretara nađeni su u Francuskoj i potječu iz razdoblja oligocena i miocena, prije najmanje 20 milijuna godina. Nastanjuje savane, stepe i ostala otvorena staništa subsaharske Afrike. Zbog izgleda mješanca rode i ptice grabljivice, kao i zbog svoje neobičnosti svrstan je u zasebnu porodicu. 

## Opis

Ova ptica dostiže visinu i do 1,2 m i ima duge ružičaste noge slične rodinim, a raspon krila je 2,1 m. Težina 3,4-4,2 kg. Dugo i pri vrhu crno ukrasno perje na njenom potiljku liči na pera za pisanje koja su koristili činovnici u XIX stoljeću - otuda njen naziv.

Opisan je kao "orao pješak" jer kukce, zmije i male glodavce lovi na tlu. Neprobavljene ostatke povrati u vidu loptica i izbacuje ih ispod mjesta gdje spava i gnijezdi se.

Iako najveći dio vremena provodi na zemlji, ova ptica je dobar letač, i često lebdi ispruženih nogu i vrata. Čak može praviti spektakularne manevre u zraku kao i orlovi. Drugi oblik ponašanja, koji možda služi za odbranu teritorija ili kao igra dva ptića, je kada jedna ptica trči za drugom dignutih krila, udarajući i skačući na nju. Mlade jedinke su vrlo slične odraslima, osim što je njihovo perje sa smeđim šarama i što im je bijeli dio ispod krila i repa prošaran sivom bojom. 

Ptice sekretari su monogamni i teritorijalni. Jedan par može zauzeti teritorij veličine 20-200 kvadratnih kilometara. Gnijezdo je na drveću ravne krošnje; obično nisko na bodljikavim akacijama. Ptica nese 1-3 zelenkasto-bijela jaja. Inkubacija traje 42-46 dana.

## Drugi projekti
Sekretar

**Sekretar** ili **tajnik** je osoba koja vrši upravne, odnosno administracijske poslove za pojedinca ili organizaciju. Pod time se obično podrazumijeva vođenje službene korespodencije, primanje stranaka u uredu, organizacija službenih sastanaka, a može uključivati i vođenje knjiga, održavanje web-stranica ili organiziranje putovanja. 

Sekretar može označavati i javnu, odnosno političku funkciju. U mnogim državama se pod izrazom "sekretar" podrazumijeva funkcija analogna funkciji ministra, a što je, na primjer, bio slučaj u SFRJ.

## Etimologija
Izraz dolazi od latinske riječi *secernere*, "istaknuti" ili "razdvojiti", pod čime se podrazumijevalo konotacija privatnih ili povjerljivih poslova. *Secretarius* je, stoga, bila osoba koja je u tajnosti nadzirala neke poslove, najčešće za račun neke važne ličnosti (cara, pape ili sl.).
Sagittarius

**Sagittarius** (mn. **Sagittarii**) je latinska riječ za "strijelca" i može označavati:

* Strijelac (sazvježde);
* Strijelac (znak), astrološki znak u horoskopu;
* Ptica sekretar;
* Sibynophis sagittarius, vrsta zmije u Indiji i Nepalu
* *[[SuperStar Sagittarius]]*, putnički brod - kruzer 
* USS ''Sagittarius'' constellation 456.87 (AKN-2), teretni brod američke RM u drugom svjetskom ratu
* Sagittarius (bend), muzički bend Garyja Ushera s kraja 1960-ih
* Sagittarii, strijelci u rimskoj vojsci
Američki bukavac

**Američki bukavac** (*Botaurus lentiginosus*) je ptica močvarica iz porodice čaplji.

## Opis

Ovo je velika, zdepasta ptica smeđe boje slična bukavcu nebogledu iz Europe. Duga je 59-70 cm, sa rasponom krila od 95-155 cm.

Iako brojan u većini svog regiona, amreički bukavac je često dobro skriven u močvarama i vlažnim travnjacima. Ako osjeti da primijećen, nepokretno stoji sa kljunom uperenim prema nebu, zabog čega se stopi sa trskom. Najaktivniji je u sumrak. Zov zvuči kao duboko bubnjanje.

Kao i svi pripadnici porodice čaplji, američki bukavac se hrani beskralježnjacima, ribom, kukcima i malenim gmazovima.

Zimuje na jugu SAD-a i Srednje Amerike. Kako se sele daleko, u rijetkim slučajevima zalutaju do Europe, do Velike Britanije i Irske. Gnijezdi se na izoliranim mjestima. Ženka gradi gnijezdo, a mužjak ga štiti. Ženka inkubira dva ili tri jajeta 34 dana, a ptići napuštaju gnijezdo nakon 6-7 tjedana.

Ne postoje podvrste američkog bukavca, ali je u kasnom Pleistocenu živjela manja podvrsta, nazvana *B. l. columbianus*.

Brojnost ove vrste se smanjuje zbog gubitka staništa.

## Izvori
Sekretar (razvrstavanje)

**Sekretar** ili **tajnik** može označavati:

* sekretar, administrativni radnik;
** razne titule vezane uz administrativne poslove u organizacijama i državama, uključujući ministarske;
* automatska sekretarica, uređaj za automatsko odgovaranje na telefonske pozive
* Ptica sekretar
* Tajnik (otok)
* Secretary (film), američki igrani film iz 2002. godine, distribuiran kao *Tajnica* ili *Sekretarica*.
Tajnik (otok)

**Tajnik** je nenaseljeni otočić u hrvatskom dijelu Jadranskog mora kod Mljeta.

Njegova površina iznosi 0,094&nbsp;km². Dužina obalne crte iznosi 1,34&nbsp;km.

## Izvori
Uhta

**Uhta** (ruski: *Ухта*) je važni grad u Republici Komi u sjeverozapadnoj Rusiji. Nalazi se na rijeci Uhti, na 63° 33' sjever i 53° 38' istok, 325&nbsp;km od Syktyvkara.

Naselje je osnovano kao "logorno mjesto" (ruski: "лагерный пункт") Čibju (ruski: *Чибью*) 1929. (prema nevelikoj rječici, koja se ulijeva u rijeku Uhtu). 1939. je preimenovano u selo Uhtu. Dobilo je gradski status 20. studenog 1943. kada je povezano sa Pečorskom prugom.

Broj stanovnika: 96.000 (2001.)

Uhta se nalazi u porječju rijeke Pečore, inače vrlo važnog naftno/plino- nosnog područja. Nešto od Uhtine nafte se lokalno rafinira; veći dio se odvodi cjevovodima u naftne rafinerije u Petrograd i u Moskvu.

Grad se proširio 40-ih i 50-ih godina 20. stolječa uporabom prisilne radne snage, koju su činili politički zatvorenici Staljinova režima.

11. srpnja 2005. eksplozija plina je ubila 16 ljudi u prodavaonici. Prema policijskim izvorima, izvor eksplozije je bio plinska boca.

## Vanjske veze
* Službena Uhta 
* Uhta - gradske stranice 
* Info o gradu 
* Biser ruskog sjevera - Uhta
Uhta (razvrstavanje)

**Uhta** može značiti:

* Uhta, grad u republici Komi u sjeverozapadnoj Rusiji
* Uhta (rijeka), rijeka u Rusiji
Uccle

**Uccle** (fr.) ili **Ukkel** (niz.) je jedna od 19 dvojezičnih općina u Regiji glavnoga grada Bruxellesa u Belgiji.

Graniči s briselskim općinama Forest, Ixelles, Grad Bruxelles i Watermael-Boitsfort, te s flandrijskim općinama Sint-Genesius-Rode, Linkebeek i Drogenbos.

## Historija

Prema legendi, crkvu sv. Petra u Uccleu posvetio je papa Lav III. uz prisustvo Karla Velikog. Tijekom povijest ovo je bilo većinom poljoprivredno mjesto. Krajem 18. stoljeća ovo je mjesto, zajedno s okolnim područjima, postalo samostalna općina. Filantrop Georges Brugmann puno je pridonio urbanizaciji ovog mjesta krajem 19. stoljeća. Unatoč urbanizaciji, Uccle je do danas uspio sačuvati brojne zelene područje, zbog čega je ova četvrt danas stambena zona bogatijeg sloja stanovništva.

## Vanjske veze

*   Službena stranica općine
Lista općina u Regiji glavnoga grada Bruxellesa

Službeno se **[[Regija glavnoga grada Bruxellesa]]** dijeli se na 19 **općina** Uprava svake od ovih općina zadužena je za upravljanje lokalnim poslovima, kao što su provođenje zakona ili održavanja škola i cesta. Općinska uprava sastoji se od načelnika, vijeća i izvršnog tijela.

Godine 1831., Belgija je bila podijeljena na 2.739 općina uključujući i ovih 19 općina u današnjoj Briselskoj regiji. Za razliku od ostalih općina u Belgiji, one koje su se nalazile u Briselskoj regiji nisu spojene s drugim općinama, kao što je to bio slučaj u ostatku Belgije u spajanjima 1964., 1970., i 1975. godine. Ipak, nekoliko općina izvan Briselske regije spojene su s gradom Bruxellesom, kao što je to bio slučaj s općinama Laken, Haren i Neder-Over-Heembeek koje su pripojene gradu Bruxellesu 1921. godine.

Najveća i najnapučenija općina u Regiji glavnoga grada Bruxellesa je grad Bruxelles koji se prostire na 32,6 km² i u kojem živi 145.917 stanovnika. općina s najmanje stanovnika je Koekelberg s 18.541 stanovnika, dok je površinski najmanja općina Saint-Josse-ten-Noode sa samo 1,1 km². Unatoč tome što je najmanja općina, Saint-Josse-ten-Noode ima najveću gustoću naseljenosti od svih 19 općina s 20.822 stan./km².

## Popis

Imena općina navedena su na francuskom i nizozemskom jeziku koji imaju status službenih jezika u Regiji glavnoga grada Bruxellesa. Brojčana oznaka u tablici ("#") odnosi se na gornju sliku.

## Izvori
Sint-Agatha-Berchem

**Berchem-Sainte-Agathe** (fr.) ili **Sint-Agatha-Berchem** (niz.) je jedna od 19 dvojezičnih općina u Regiji glavnoga grada Bruxellesa u Belgiji.

Graniči s briselskim općinama Ganshoren, Koekelberg i Molenbeek-Saint-Jean (Sint-Jans-Molenbeek), te s flamanskim općinama Asse i Dilbeek.

Ova općina poznata je po svom mirnom i ugodnom karakteru, te se smatra selom u gradu. U Berchemu se nalazi željeznička stanica na pruzi prema Gentu. Ovdje je u 1920-ima građen stambeni projekt *Cité Moderne*, belgijskog arhitekta Victora Bourgeoisa.

U ovoj općini se rodio i odrastao slavni belgijski glumac Jean-Claude Van Damme.

## Vanjske veze
* Službena stranica općine