open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fred Zinnemann

Fred Zinemmann (fonetski: Fred Zineman'29. aprila 1907, Beč, Austrougarska — 14. mart 1997, London, Velika Britanija) je američki reditelj austrijsko-jevrejskog porekla. Njegov verovatno najpoznatiji film je klasični vestern Tačno u podne (1952), sa Garijem Kuperom u glavnoj ulozi, građen na osnovama evropske tradicije klasične tragedije. Ostali važniji filmovi Freda Zinemana su: Odavde do večnosti (po romanu Džejmsa Džounsa), Sedmi krst (njegov prvi veliki uspeh) i Čovek za sva vremena (biografija Tomasa Mora).

Osvojio je četiri Oskara: za režiju filmova Odavde do večnosti i Čovek za sva vremena (takođe i Oskar za najbolji film), te za kratkometražni dokumentarac Benjy (1951).

Po mišljenju teoretičara filma, Fred Zineman se svojim najboljim delima svrstao među vrhunske američke reditelje poratnog perioda (uz Džona Hjustona, Džordža Stivensa, Bilija Vajldera i Vilijama Vajlera).

## Reference

## Vanjske veze

* 
* Biografija i filmografija  
* Biografija i filmografija na Allmovie
Anđela Bešlić

**Anđela Bešlić** (1985. - Sinj, 3. ožujak 2002.) bila je srednjoškolska učenica iz Sinja, čiji su nestanak i ubojstvo izazvali veliko zanimanje hrvatske javnosti. Njen nestanak je prijavljen nakon što se nije vratila sa koncerta *[[Zabranjeno pušenje|Zabranjenog pušenja]]* u sinjskom Domu mladih. Pokušaji pronalaska nisu urodili plodom, sve dok 6. travnja nije pronađeno njeno truplo, sakriveno u grmlju nekih 600–700 m od obiteljske kuće. 10. travnja se u lokalnu policijsku postaju prijavio **Ivan Bulj**, lokalni demokršćanski političar i vlasnik radio-postaje, te priznao zločin; prema navodima hrvatskih medija, Bulja je na to potakla paralelna istraga koju je, nezadovoljan radom policije, uz pomoć nekoliko prijatelja pokrenuo otac ubijene djevojke. Uz Bulja je uhićen i njegov rođak Pavle Bulj, koji je na suđenju oslobođen optužbe, dok je Ivan Bulj pravomoćno osuđen na 27 godina zatvora, a što je nakon žalbe smanjeno na 22 godine zatvora. Nakon odsluženja kazne, 10. travnja 2024. je pušten na slobodu.

## Povezano
*Antonia Bilić
*Tijana Jurić

## Vanjske veze
*

## Reference
Henri-Georges Clouzot

**Henri-Georges Clouzot**, Anri Žorž Kluzo (Niort, 20. novembar 1904. - 12. januar 1977.) bio je francuski filmski režiser i scenarista, najpoznatiji kao autor hvaljenih filmova 1950-ih kao što su Nadnica za strah i *[[Les Diaboliques (film, 1955)|Les Diaboliques]]*, te dokumentarnog filma *[[Le Mystère Picasso]]*.

Za Nadnicu za strah je osvojio tri najprestižnije evropske filmske nagrade - Zlatnu palmu, Zlatni medvjed i Zlatni lav, a što je poslije njega uspjelo još jedino Michelangelu Antonioniju i Robertu Altmanu.

## Filmografija

* *[[The Murderer Lives at Number 21]]* (1942)
* *[[Le Corbeau]]* (1943)
* *[[Quai des Orfèvres (film)|Quai des Orfèvres]]* (1947)
* *[[Manon (film)|Manon]]* (1949)
* *[[Return to Life|Retour à la Vie]]* (1949)
* *[[Miquette (1950 film)|Miquette et Sa Mère]]* (1950)
* *[[The Wages of Fear]]* (1953)
* *[[Les Diaboliques (film)|Les Diaboliques]]* (1954)
* *[[The Mystery of Picasso]]* (1956)
* *[[Les Espions]]* (1957)
* *[[The Truth (1960 film)|La Vérité]]* (1960)
* *La Prisonnière* (1968)

## Vanjske veze
* 
* 
* Henri-Georges Clouzot at Rotten Tomatoes
Robert Rossen

**Robert Rossen** (16. mart 1908 - 18. februar 1966) bio je američki filmski scenarist, režiser i producent, najpoznatiji po nagrađivanim filmovima *[[All the King's Men (film, 1949)|All the King's Men]]* i *[[The Hustler (film, 1961)|The Hustler]]*. 

Odrastao je u jevrejskoj porodici u New York, a prije početka filmske karijere je 1930-ih stvorio reputaciju kao uspješan dramski pisac na Broadwayu. Na rad u Hollywoodu mu je značajno uticalo članstvo u Komunističkoj partiji SAD, kojoj se priključio 1937. godine i čije je komunističke stavove nastojao "prokrijumčariti" u sadržaj svojih filmova. Godine 1945. je, pak, zbog organiziranja štrajka i druge sindikalne aktivnosti došao u sukob sa mogulom Jackom Warnerom, koji ga je javno prokazao kao komunista na samom početku makartističkih progona. Rossen je, zbog formalnog isključenja iz KP SAD 1947. godine, neko vrijeme izbjegao crnu listu te mogao dovršiti *[[All the King's Men (film, 1949)|All the King's Men]]*, ali ne i nakon što je 1951. godine pred Kongresnim odborom odbio imenovati svoje bivše drugove. Dvije godine kasnije se predomislio i imenovao 57 osoba, nakon čega je skinut sa liste. Usprkos toga, najveći dio ostatka karijere je proveo u Evropi. Umro je nedugo nakon razočaranja koje je prouzročio neuspjeh njegovog posljednjeg filma ''Lilith'' iz 1964. godine. 

## Vanjske veze
* 
* Robert Rossen at the Internet Broadway Database
*
Edward Dmytryk

**Edward Dmytryk** (4. septembar 1908 - 1. jul 1999) bio je američki filmski režiser ukrajinsko-kanadskog porijekla, najpoznatiji kao autor hvaljenih film noira 1940-ih, ali i kao žrtva makartističkih progona zbog kojih je kraće vrijeme završio u zatvoru. Dmytryk je 1951. godine bio zatvoren zato što je kao član Hollywoodske desetorice odbio svjedočiti pred kongresnim odborom o svojim i tuđim komunističkim uvjerenjima. Nakon što se predomislio i prokazao svoje kolege kao komunist, pušten je iz zatvora i izbrisan je sa crne liste, te je mogao nastaviti rad u Hollywood. Posljednje godine života je proveo predajući filmsku režiju na američkim univerzitetima.

## Filmografija

**[[The Hawk (1935 film)|The Hawk]]* (1935)
**[[Million Dollar Legs (1939 film)|Million Dollar Legs]]* (uncredited; 1939)
**[[Television Spy]]* (1939)
**[[Emergency Squad (film)|Emergency Squad]]* (1940)
**[[Golden Gloves (1940 film)|Golden Gloves]]* (1940)
**[[Mystery Sea Raider]]* (1940)
**[[Her First Romance]]* (1940)
**[[The Devil Commands]]* (1941)
**[[Under Age (1941 film)|Under Age]]* (1941)
**[[Sweetheart of the Campus]]* (1941)
**[[The Blonde from Singapore]]* (1941)
**[[Secrets of the Lone Wolf]]* (1941)
**[[Confessions of Boston Blackie]]* (1941)
**[[Counter-Espionage]]* (1942)
**[[Seven Miles from Alcatraz]]* (1942)
**[[Hitler's Children (1943 film)|Hitler's Children]]* (1943)
**[[The Falcon Strikes Back]]* (1943)
**[[Captive Wild Woman]]* (1943)
**[[Behind the Rising Sun (film)|Behind the Rising Sun]]* (1943)
**[[Tender Comrade]]* (1943)
**[[Murder, My Sweet]]* (1944)
**[[Back to Bataan]]* (1945)
**[[Cornered (1945 film)|Cornered]]* (1945)
**[[Till the End of Time (film)|Till the End of Time]]* (1946)
**[[So Well Remembered]]* (1947)
**[[Crossfire (film)|Crossfire]]* (1947)
**[[Obsession (1949 film)|Obsession]]* (1949)
**[[Give Us This Day]]* (1949)
**[[The Sniper (1952 film)|The Sniper]]* (1952)
**[[Mutiny (film)|Mutiny]]* (1952)
**[[Eight Iron Men]]* (1952)
**[[The Juggler (film)|The Juggler]]* (1953)
**[[The Caine Mutiny (film)|The Caine Mutiny]]* (1954)
**[[Broken Lance]]* (1954)
**[[The End of the Affair (1955 film)|The End of the Affair]]* (1954)
**[[Soldier of Fortune (1955 film)|Soldier of Fortune]]* (1955)
**[[The Left Hand of God]]* (1955)
**[[The Mountain (1956 film)|The Mountain]]* (1956)
**[[Raintree County (film)|Raintree County]]* (1957)
**[[The Young Lions (film)|The Young Lions]]* (1958)
**[[The Blue Angel (1959 film)|The Blue Angel]]* (1959)
**[[Warlock (1959 film)|Warlock]]* (1959)
**[[Walk on the Wild Side (film)|Walk on the Wild Side]]* (1962)
**[[The Reluctant Saint]]* (1962)
**[[The Carpetbaggers]]* (1964)
**[[Where Love Has Gone (film)|Where Love Has Gone]]* (1964)
**[[Mirage (1965 film)|Mirage]]* (1965)
**[[Alvarez Kelly]]* (1966)
**[[Anzio (film)|Anzio]]* (1968)
**[[Shalako (film)|Shalako]]* (1968)
**[[Bluebeard (1972 film)|Bluebeard]]* (1972)
**[[The 'Human' Factor]]* (1975)
**[[He Is My Brother]]* (1976)

 
## Vanjske veze
*
Pol-e Dohtar (Mordak)

**Pol-e Dohtar** (, , dosl. Kćerin most) je most u pokrajini Istočni Azarbajdžan na sjeverozapadu Irana. Smješten je oko 5,0 km sjeveroistočno od grada Malekana odnosno pola kilometra južno od naselja Koli-Kandi i premošćuje rijeku Mordak-Čaj. Građevina se datira u 1544. godinu (951. AH) odnosno safavidski period i historijski je bila dijelom prometnice koja je spajala Maragu na sjeveru s Mijandoabom na jugu. Konstrukcija mosta sastoji se od tri šiljasta luka od opeke s dva rasteretna otvora iznad kamenih pilona. Kroz 20. vijek most je izgubio na važnosti i danas služi isključivo kao seoska pješačka veza između Koli-Kandija i Kale-Džuga, s obzirom da su novi cestovni mostovi izgrađeni 1,5 km nizvodno odnosno 1,0&nbsp;km uzvodno. U martu 2008. Pol-e Dohtar je uvršten u registar iranske kulturne baštine (br. 22718.).

## Povezano
* Popis iranskih mostova

## Vanjske veze
*  
;Ostali projekti
Plav (razvrstavanje)

**Плав** може да буде:

*Plav, u Crnoj Gori
*Opština Plav, u Crnoj Gori
*Plav (jezero), u Belorusiji
*Plav (župa), srpska srednjovekovna župa
Slanište

**Slanište** je ravna površina sastavljena od gline, blata ili peska obavijenog korom soli. U severnoameričkim pustinjama postoji više od stotinu slaništa. Mnoga su ostaci velikih jezera koja su postojala tokom poslednjeg ledenog doba pre oko 12.000 godina. Jedan od primera je i jezero Bonevil u SAD-u.

Ravni tereni hardpana i slaništa čine savršene staze za trke i prirodna uzletišta za avione i svemirske letelice. Spejs šatlovi se prizemljuju na slaništu jezera Rodžers u bazi Edvards u Kaliforniji.
Bjelouška

**Bjelouška** (ijek.) ili **belouška** (ek.), odn. **barska zmija** () je vrsta zmije koja pripada familiji Colubridae i potfamiliji Aglypha.

## Opis životinje
Iza glave, sa svake strane ima po jednu svetlu mrlju, polumesečastog oblika. Glava je inače trouglasta sa zaobljenom njuškom. Boja tela jako varira, uglavnom je gornja strana siva sa manjim crnim mrljama, dok je donja bela, takođe sa crnim mrljama. Postoji i potpuno crni varijetet. Najveća maksimalna dužina iznosi od 2 do 3 metra, ali je najčešće duga 1-1,5 m.

## Ishrana
Hrani se žabama i sitnim ribama koje guta žive, dok miševe i manje ptice najpre zadavi. Hrani se i daždevnjacima i punoglavcima koje lovi u potoku. Lovi tako što se prikrada ili juri svoj plen.

## Razmnožavanje
Ženka u leto snese jaja na nekom toplom i vlažnom mestu. U tu svrhu može poslužiti đubrište i biljna trulež, jer truljenje oslobađa toplotu potrebnu za razvoj mladunaca. Jaja su obmotana mekanom opnom i često međusobno slepljena. Postoji verovanje da ova jaja imaju čudotvorne osobine, a nazivaju se „petlova jaja“.

## Stanište
Živi u mirnim, sporotekućim vodama. Može se naći i po ljudskim naseljima, naročito oko staja. Od čoveka se brani siktanjem i ujedanjem ili izmetom, poput blavora. Nije otrovna i bezopasna je za ljude.

## Areal
Jedna je od najčešćih neotrovnih zmija u Evropi. Ima je i u zapadnoj Aziji i severnoj Africi.

## Reference

 
## Vanjske veze

* Vodozemci i gmizavci Evrope
* Gmizavci i vodozemci Velike Britanije
* „BBC Nature“
Senat (Francuska)

**Senat** (francuski: *Sénat*) je gornji dom Francuskog parlamenta. Članovi Senata biraju se posredno, a predstavljaju zastupnike teritorijalnih jedinica Republike i građana Francuske koji žive u prekomorskim posjedima. Senatom predsjeda predsjednik, kojeg među sobom biraju članovi senata. Aktualni predsjednik je Gérard Larcher. Predsjednik Senata prvi je u nasljednom redu za Predsjednika Republike. U slučaju da predsjednik umre, da ostavku ili bude smijenjen zbog zdravstvenih razloga, po Ustavu iz 1958. godine, predsjednik Senata postaje vršitelj dužnosti predsjednika. To se dosad dogodilo u dva navrata - jednom kada je ostavku podnio Charles de Gaulle i jednom kada je umro Georges Pompidou. U oba navrata, v.d. predsjednika bio je Alain Poher.

Senat je u francusku političku strukturu prvi put uveden Ustavom iz 1799. godine te je imao važnu ulogu u periodu Napoleonove vladavine. Ukinut je 1814. godine te je, kao gornji dom, zamijenjen Domom perova, što je bila posljedica obnove monarhije i vraćanja staleškog sustava. Senat je kao gornji dom vraćen 1852. godine, nakon što je ukinuta jednodomna struktura s Narodnom skupštinom. Od 1871. do 1875. ponovo je bila jednodomna strukrua, no ustavni zakoni iz 1875. vratili su Senat kao gornji dom. Senat je opstao sve do 1940. godine, kada je ukinut za vrijeme Drugog svjetskog rata. Vraćen je 1958. godine, zamijenivši tako *[[Conseil de la République]]* kao gornji dom.

Senat je danas općenito manje važan od Narodne skupštine, a debate u Senatu su često mirnije i znatno manje popraćene od onih u donjem domu.

## Vanjske veze

* Službena stranica
Harold J. Greene

**Harold J. "Harry" Greene** (11. februar 19595. august 2014) bio je američki visoki vojni oficir, poznat po tome što je stradao kao žrtva atentata u Kabulu gdje je u činu general-majora komandirao logističkim sektorom savezničkih trupa koje se ratuju u Afganistanu.

Prije nego što se priključio američkoj vojsci, Greene je pohađao Politehnički institut Rensselaer gdje je sudjelovao u programu za obuku rezervnih oficira (ROTC). Nakon diplome je 1980. stupio u redove Vojske i odmah dobio oficirski čin. U decembru 2009. je postao brigadni general i imenovan je za zamjenika Komande za istraživanje, razvoj i inženjerstvo. Godine 2012. je unaprijeđen u čin general majora i poslan u Afganistan gdje je postao zamjenik komandanta Kombinirane komande za tranziciju bezbjednosti.

5. augusta 2014. je prilikom rutinske pobjede centru za obuku afganistanske vojske postao napada automatskom puškom koga je izveo afganistanski vojnik. Prilikom napada je Greene poginuo, a zajedno sa njime je ranjeno 14 afganistanskih i NATO-vih vojnika, uključujući njemačkog generala Michaela Bartschera. Greene je postao prvi američki oficir generalskog ranga ubijen u oružanom sukobu nakon vijetnamskog rata, odnosno prvi ubijen u terorističkom činu nakon napada 11. septembra.

## Napomene

## Reference
Joseph Losey

**Joseph Walton Losey** (14. januar 1909. - 22. jun 1984) bio je američki filmski režiser, poznat po tome što su njegovu hollywoodsku karijeru prekinuli makartistički progoni, te što ju je morao nastaviti u Evropi. Loseyev opus se odlikovao izuzetnom žanrovskom raznovrsnošću - od film noira, preko horora do politički angažiranih biografskih i historijskih filmova.

## Filmografija kao režiser

* *[[Petre Oleum and His Cousins]]* (1939, kratki, muzika: Hanns Eisler)
* *[[Youth Gets a Break]]* (1941, kratki)
* *A Child Went Forth* (1941, kratki, muzika: Hanns Eisler)
* *[[A Gun in His Hand]]* (1945, kratki)
* *[[Leben des Galilei]]* (1947, kratki)
* *[[The Boy with Green Hair]]* (1948)
* *[[The Lawless]]* (1950)
* *[[The Prowler (1951 film)|The Prowler]]* (1951)
* *[[M (1951 film)|M]]* (1951)
* *[[The Big Night]]* (1951)
* *[[Imbarco a mezzanotte]]* (1951)
* *[[The Sleeping Tiger]]* (1954)
* *[[A Man on the Beach]]* (1955)
* *[[The Intimate Stranger]]* (1956)
* *[[Time Without Pity]]* (1957)
* *[[The Gypsy and the Gentleman]]* (1958)
* *[[Blind Date (1959 film)|Blind Date]]* (1959)
* *[[First on the Road]]* (1959, short)
* *[[The Criminal]]* (1960)
* * [[Eva (1962 film)|Eva]]* (1962)
* *[[The Damned (1963 film)|The Damned]]* (1963)
* *[[The Servant (1963 film)|The Servant]]* (1963)
* *[[King & Country]]* (1964)
* *[[Modesty Blaise (1966 film)|Modesty Blaise]]* (1966)
* *[[Accident (1967 film)|Accident]]* (1967)
* *[[Secret Ceremony]]* (1968)
* *[[Boom! (1968 film)|Boom!]]* (1968)
* *[[Figures in a Landscape (film)|Figures in a Landscape]]* (1970)
* *[[The Go-Between (film)|The Go-Between]]* (1971)
* *[[The Assassination of Trotsky]]* (1972)
* *[[A Doll's House (1973 Losey film)|A Doll's House]]* (1973)
* *[[The Romantic Englishwoman]]* (1975)
* *[[Galileo (1975 film)|Galileo]]* (1975)
* *[[Monsieur Klein]]* (1976)
* *[[Les Routes du sud]]* (1978)
* *[[Don Giovanni (1979 film)|Don Giovanni]]* (1979)
* *[[The Trout (film)|La Truite]]* (1982)
* *[[Steaming (movie)|Steaming]]* (1985)

## Vanjske veze

*Filmography  at BFI Film & TV Database
*
*
*
*A Child Went Forth at Archive.org
*Robert Maras, "Dissecting class relations: The film collaborations of Joseph Losey and Harold Pinter", May 28, 2012
Jacques Tati

**Jacques Tati** (rođen kao **Jacques Tatischeff**) (Le Pecq, 9. listopada 1907. – Paris, 8. studenog 1982.) – francuski redatelj i glumac

Otac mu je bio Rus, a majka Nizozemka. Djed je bio ruski general i vojni ataše. Jacques Tati imao je karijeru profesionalnog igrača ragbija. Zatim je bio uspješni pantomimičar u glazbenim dvoranama. Okušao se kao redatelj. Snimio je 6 igranih filmova i više kratkih filmova. U anketi časopisa "Entertaiment Weekly" izabran je na 46. mjesto na popisu 50. najznačajnijih redatelja svih vremena.

U svoja 4 filma, ujedno je i glavni glumac koji se zove gospodin Hulot. Glumio je i u filmovima drugih redatelja. Ima karakterističan baloner, lulu i kišobran. Tim likom utjecao je na druge filmske likove poput inspektora Clouseaua i Mr. Beana. U njegovim filmova ima malo dijaloga. U prvom planu su mimika i gegovi te zvučni efekti. Teme filmova su: pretjerani materijalizam zapadnog društva, stresnost modernog života, hladnoća moderne tehnologije i odnosi između društvenih klasa.

Njegov prvi film "Veliki dan" (fra. "Jour de fête") osvojio je nagradu na Venecijanskom filmskom festivalu. Trebao je biti prvi francuski film u boji, ali tehnika još nije bila dovoljno dobra pa je ipak bio crno-bijeli. Njegov slijedeći film "Ljetovanje gospodina Hulota" (fra. "Monsieur Hulot's Holiday") bio je nominiran za Oscara u kategoriji najboljeg originalnog scenarija, 1955. godine. Jedan je od najpopularnijih francuskih filmova iz tog razdoblja. Po uzoru na taj film nastao je film "Mr. Bean na praznicima" 2007. godine . Njegov slijedeći film "Moj ujak" (fra. "Mon Oncle") smatra se njegovim najboljim filmom. Dobio je Oscara za najbolji strani film, Grad Prix nagradu na festivalu u Cannesu i druge nagrade. Slijedeći film "Vrijeme igre" (eng. "Play Time") komercijalni je skupi film, kritika hladnog, robotiziranog svijeta. Snimio je još dva ambiciozna filma "Promet" (eng. "Traffic" i "Parada" (eng. "Parade").

Snimao je i dokumentarni film o nogometnom klubu Bastia s Korzike, ali nije ga dovršio prije smrti. Dovršila ga je njegova kćer, koja se također bavila filmom.

U Anicheu, u Nord-Pas de Calaisu nalazi se L'Idéal Cinéma - Jacques Tati, jedna od najstarijih kinodvorana u svijetu koja je još u funkciji.
 
## Reference

## Vanjske veze
* 
* Tativille , site officiel de Jacques Tati et des *Films de Mon Oncle*
* Accueil critique des films de Tati archive du site de la Cinémathèque française
* Ressources Jacques Tati  sur Cinémathèque.fr
* Jacques Tati sur CinéRessources.net
* Site de La Maison de ''Jour de fête'' à Sainte-Sévère
* Jacques Tati - vidéos sur ina.fr
Joseph L. Mankiewicz

**Joseph Leo Mankiewicz** (11. veljače 1909. - 5. veljače 1993.) bio je američki scenarist, redatelj i producent.

## Biografija

Rođen je u Wilkes-Barreu, Pennsylvania, u obitelji Franka Mankiewicza i Johanne Blumenau, židovskih imigranata iz Njemačke. Mankiewicz se s obitelji preselio u New York gdje je maturirao u srednjoj školi Stuyvesant. 1928. je diplomirao na sveučilištu Columbia. Prije nego što se počeo baviti filmom, radio je u Berlinu kao strani dopisnik za *Chicago Tribune*.

Tijekom svoje duge karijere u Hollywoodu, Maknkiewicz je napisao 48 scenarija, uključujući onaj za film *[[Sve o Evi]]*, za kojeg je dobio Oscara. Ulogu Margo Channing u *Sve o Evi* je napisao za Claudette Colbert. Divio se njenoj "dosjetljivosti i otmjenosti" te je mislio kako će ona odigrati ulogu "elegantne pijanice" koju će publika vrlo brzo prihvatiti. Prije nego što je snimanje počelo, Colbert je ozbiljno ozlijedila leđa, i iako je 20th Century Fox odgodio produkciju filma za dva mjeseca dok se ne oporavi, ona ipak nije bila spremna pa je ulogu preuzela Bette Davis. Godinama poslije Mankiewicz je komentirao kako je još zamišljao kako bi Colbert efektno utjelovila glavnu junakinju. Producirao je još više od dvadeset filmova, među ostalima i *[[Priča iz Philadelphije|Priču iz Philadelphije]]* koja je 1941. bila nominirana za Oscara za najbolji film. Međutim, najpoznatiji je po filmovima koje je režirao, a dva puta je osvojio Oscara za režiju.

## Filmografija

**Backfire* (1946.)
**Dragonwyck* (1946.)
**[[Negdje u noći]]* (1946.)
**Pokojni George Apley* (1947.)
**[[Duh i gđa. Muir]]* (1947.)
**[[Bijeg (1948)|Bijeg]]* (1948.)
**[[Pismo trima ženama]]* (1949.)
**[[Kuća stranaca]]* (1949.)
**[[Bez izlaza]]* (1950.)
**[[Sve o Evi]]* (1950.)
**People Will Talk* (1951.)
**[[5 prstiju]]* (1952.)
**[[Julije Cezar (1953)|Julije Cezar]]* (1953.)
**[[Bosonoga kontesa]]* (1954.)
**Guys and Dolls* (1955.)
**[[Mirni Amerikanac (1958)|Mirni Amerikanac]]* (1958.)
**[[Iznenada, prošlog ljeta]]* (1959.)
**[[Kleopatra (1963)|Kleopatra]]* (1963.)
**Carol for Another Christmas* (1964.) (TV)
**The Honey Pot* (1967.)
**There Was a Crooked Man...* (1970.)
**[[Njuškalo]]* (1972.)

## Vanjske veze
* 
* Senses of Cinema: Great Directors Critical Database
Riccardo Freda

**Riccardo Freda** (24. februar 1909 - 20. decembar 1999) je bio italijanski filmski režiser, najpoznatiji po pustolovnim, historijskim i horor filmovima. Iako je uživao komercijalni uspjeh, dugo vremena je bio zanemarivan od kritike. Danas se smatra jednim od najzaslužnijih za razvoj nekih od specifično italijanskih filmskih žanrova kao što su *[[peplum]]* i *[[giallo]]*. Jedan od njegovih bliskih suradnika i učenika je bio Mario Bava, koji će postati jedno od najznačajnijih imena horor-žanra.

## Filmografija

**[[Il barone di Corbò]]*, rež. Gennaro Righelli (1939), scenario
**[[Piccoli naufraghi]]*, rež. Flavio Calzavara (glumac)
**[[Cento lettere d'amore]]*, rež. Max Neufeld (1940), scenario
* *[[La granduchessa si diverte]]*, rež. Giacomo Gentilomo (1940), scenario
**[[Don Cesare di Bazan]]* (1942)
**[[Non canto più]]* (1943)
**[[Tutta la città canta]]* (1943-45) (također prikazan i pod naslovom *Sei per otto, quarantotto*)
**[[Aquila nera (film 1946)|Aquila nera]]* (1946)
**[[I miserabili (film 1948)|I miserabili]]* (1948)*
**Il cavaliere misterioso* ([[1948]])
**Guarany* (1948)
**O Caçulha do Barulho* ([[1949]]),
**Il conte Ugolino* (1949)
**Il figlio di D'Artagnan* (1949)
**Il tradimento* ([[1951]])
**La vendetta di Aquila Nera* (1951)
**Vedi Napoli e poi muori* (1951)
**La leggenda del Piave* ([[1952]])
**Spartaco* (1953)
**Teodora, imperatrice di Bisanzio* ([[1953]])
**Da qui all'eredità* ([[1955]])
**Beatrice Cenci* ([[1956]])
**I vampiri* (1956) (dovršio [[Mario Bava]])
**Agguato a Tangeri* ([[1957]])
**Nel segno di Roma* ([[1958]]) (scene bitke)
**Agi Murad, il diavolo bianco* ([[1959]])
**Caltiki, il mostro immortale* (1959) (dovršio [[Mario Bava]])
**I giganti della Tessaglia* ([[1960]])
**I mongoli*, rež. [[André De Toth]] (italijanska verzija: [[Leopoldo Savona]], dio scena režirao Freda, 1960)
**Caccia all'uomo* ([[1961]])
**Maciste alla corte del Gran Khan* (1961)
**Marco Polo*, rež. [[Hugo Fregonese]] (scene bitke režirao Freda, 1961)
**L'orribile segreto del dr. Hichcock* ([[1962]])
**Maciste all'inferno* (1962)
**Le sette spade del vendicatore* (1962)
**Oro per i Cesari*, rež. Riccardo Freda i [[André De Toth]] (1962, na špici za italijansku verziju naveden Sabatino Ciuffini)
**Lo spettro* ([[1963]])
**Il magnifico avventuriero* ([[1963]])
**Giulietta e Romeo* ([[1964]])
**Genoveffa di Brabante* (1964)
**Le due orfanelle* ([[1965]])
**Agente 777 missione Summergame* ([[1966]])
**Roger-La-Honte* ([[1967]], također pod naslovom *Trappola per l'assassino*)
**Coplan ouvre le feu à Mexico* (1967, također pod naslovom *Moresque: obiettivo allucinante*)
**La morte non conta i dollari* (1967)
**A doppia faccia* ([[1969]])
**L'iguana dalla lingua di fuoco* ([[1970]])
**La salamandra del deserto* ([[1971]])
**Estratto dagli archivi segreti della polizia di una capitale europea* (film koji je Freda započeo ali nije dovršio; najvjerojatnije dovršio [[Filippo Walter Ratti]], [[1972]])
* *Follia omicida* (*Murder obsession (Follia omicida)*) ([[1981]], također pod naslovom *L'ossessione che uccide'')

## Vanjske veze
*
* http://www.santoandfriends.com  (Mexican horror film site)
Kanski filmski festival 1954.

Sedmi po redu **[[Kanski filmski festival|Kanski festival]]** () je bio održan od 25. marta do 9. aprila 1954. godine u Cannesu. 

Na njemu je Veliku nagradu festivala (preteču Zlatne palme) dobio japanski film *[[Vrata pakla (film)|Vrata pakla]]*. 

Na festivalu je tadašnju Jugoslaviju službeno predstavljao ratni film *[[Posljednji most]]*, snimljen u austrijskoj koprodukciji. Na festivalu je nagrađen Međunarodnom nagradom i Nagradom OCIC. 

U javnosti je, pak, od svih festivalskih događaja najviše pažnje izazvao skandal koga je 6. aprila izazvala francuska glumica Simone Silva, od strane organizatora u promotivne svrhe proglašena "Miss festivala". Tokom javne foto-seanse na obali mora sa američkim glumcem Robertom Mitchumom je skinula gornji dio kupaćeg kostima i pola sata pozirala u toplesu; u nastaloj gužvi je jedan od fotografa slomio ruku, jedan nogu, a tri završila u moru zajedno sa kamerama. Silva je nakon toga "zamoljena" od organizatora da napusti Cannes; usprkos toga, njen primjer su kasnije slijedile brojne druge starlete uspostavivši festivalsku tradiciju koja traje do današnjih dana.

## Nagrade
### [[Palme d'Or|Velika nagrada festivala]]
*[[Gate of Hell (film)|Gate of Hell]]*, rež.  Teinosuke Kinugasa
### [[Jury Prize (Cannes)|Specijalna nagrada žirija]]
*[[Knave of Hearts (film)|Knave of Hearts]]*, rež. René Clément
### Međunarodna nagrada
* *[[Before the Deluge|Avant le déluge]]*, rež. André Cayatte
* *[[Neapolitan Carousel|Carosello napoletano]]*, rež. Ettore Giannini
* *[[Chronicle of Poor Lovers|Cronache di poveri amanti]]*, rež. Carlo Lizzani
* *[[Two Acres of Land|Do Bigha Zamin]]*, rež. Bimal Roy
* *[[Five Boys from Barska Street|Piatka z ulicy Barskiej]]*, rež. Aleksander Ford
* *[[The Last Bridge|Die Letzte Brücke]]*, rež. Helmut Käutner
* *[[The Living Desert]]*, rež. James Algar
* *[[The Great Adventure (1953 film)|Det Stora Ädventyret]]*, rež. Arne Sucksdorff
* *[[The Great Warrior Skanderbeg]]*, rež. Sergej Jutkevič

### Posaban spomen
* André Cayatte i Charles Spaak ua *[[Before the Deluge|Avant le déluge]]*
* Maria Schell za glumu u filmu  *[[The Last Bridge|Die Letzte Brücke]]*
* Kamermani u filmu *[[The Living Desert]]*
* Aleksander Ford za režiju filma *[[Five Boys from Barska Street]]*
* Arne Sucksdorff za režiju filma *[[The Great Adventure (1953 film)|Det Stora Ädventyret]]*
* Sergej Jutkevič za režiju *[[The Great Warrior Skanderbeg|Skenderbega]]*

### Specijalna nagrada
*[[From Here to Eternity]]*, rež. Fred Zinnemann
### [[Palme d'Or za kratki film|Najbolji kratki lutkarski film]]
*[[O Sklenicku Vic]]*, rež. Břetislav Pojar
### Najbolji fantastično-poetski film
*[[The Pleasure Garden (1953 film)|The Pleasure Garden]]*, rež. James Broughton
### Nagrada OCIC
*[[Die Letzte Brücke]]*, rež. Helmut Käutner

## Vanjske veze
*1954 Cannes Film Festival 
*Cannes Film Festival 1954
*Cannes Film Festival:1954  at Internet Movie Database
*7ème Festival International du Film - Cannes
The Pleasure Garden (kratki film)

***The Pleasure Garden*** () je britanski kratki crno-bijeli igrani film snimljen 1953. u režiji Jamesa Broughtona. Radnja se događa među ruševinama londonske Kristalne palače i prikazuje kako se nekoliko slučajnih namjernika zaljube jedni u druge, te kako njihovu ljubavnu sreću nastoji različitim zabranama spriječiti puritanski pukovnik. The Pleasure Garden, u kome jednu od uloga igra poznati britanski režiser Lindsay Anderson, prikazan je sljedeće godine na Kanskom festivalu gdje je dobio nagradu za "najbolji fantastično-poetski film".

## Vanjske veze
*
Monsieur Ripois

***Monsiuer Ripois***, u Britaniji prikazivan pod naslovom ***Knave of Hearts*** () je francusko-britanski crno-bijeli film snimljen 1954. u režiji Renéa Clémenta. Po žanru je kombinacija drame i komedije, a predstavlja adaptaciju romana *M. Ripois et la Nemesis* francuskog pisca Louisa Hemona. Naslovni protagonist, koga tumači Gérard Philipe, je notorni ženskar koji ne bira sredstva kako bi što zaveo što veći broj žena, ali čiji posljednji pokušaj dovede do tragičnih posljedica. Monsieur Ripois je prikazan na Kanskom festivalu gdje je osvojio Nagradu žirija. Britanskoj glumici Valerie Hobson, koja je tumačila protagonistovu suprugu, ovo je bio posljednji film; karijeru je napustila kako bi se posvetila svom mužu, političaru Johnu Profumu.

## Uloge
* Gérard Philipe - Andre Ripois
* Natasha Parry - Patricia
* Valerie Hobson - Catherine Ripois
* Joan Greenwood - Norah
* Margaret Johnston - Anne
* Germaine Montero - Marcelle
* Percy Marmont - Catherinin otac
* Diana Decker - Diana
* Bill Shine - Barmen u pabu
* Eric Pohlmann - Vlasnik prenoćišta
* Mae Bacon - Mrs. Rose (kao Mai Bacon)
* Margo Field - Doris Braddock
* Julie Anslow - Maisie Smith
* Harry Towb - Stewart
* Gerald Campion - Harry (kao Gerald Campaign)

## Reference

## Vanjske veze
*
Avant le déluge

***Avant le déluge*** () je francuski crno-bijeli film snimljen 1954. u režiji Andréa Cayattea. Protagonisti su četiri dječaka i djevojčica koji tokom korejskog rata postanu uvjereni da će on eskalirati u treći svjetski rat, te kako jedino utočište od nuklearnog uništenja predstavlja udaljeni tropski otok. Radnja prikazuje kako se, nemajući novaca za putovanje, odlučuju na pljačku skladišta koja će završiti slučajnim ubistvom. Film je nakon premijere izazvao velike kontroverze u francuskoj javnosti, odnosno zgražanje zbog toga što se u njemu djeca i adolescenti prikazuju sposobnim za ubistvo. Usprkos njih je dobio Međunarodnu nagradu na Kanskom filmskom festivalu.

## Uloge
* Antoine Balpêtré - Monsieur Albert Dutoit (kao Balpetre)
* Paul Bisciglia - Jean-Jacques Noblet
* Bernard Blier - Monsieur Marcel Noblet
* Jacques Castelot - Serge de Montesson
* Jacques Chabassol - Jean Arnaud
* Clément Thierry - Philippe Boussard (kao Clement-Thierry)
* Roger Coggio - Daniel Epstein
* Léonce Corne - Commissaire Auvain (kao  Leonce Corne)
* Jacques Fayet - Richard Dutoit
* Paul Frankeur - Monsieur Boussard
* Isa Miranda - Madame Françoise Boussard
* Carlo Ninchi -  predsjednik suda
* Line Noro - Madame Arnaud (kao Line Noro de la Comédie Française)
* Marcel Pérès - Inspektor Mallingré (kao Marcel Peres)
* Albert Rémy - konobar u kavani (kao Albert Remy)
* Delia Scala - Josette
* André Valmy - drugi policijski inspektor  (kao Andre Valmy)
* Julien Verdier - noćni čuvar
* Marina Vlady - Liliane Noblet
* Maria Zanoli - Madame Dutoit (kao Maria Emma Zanolli)

## Vanjske veze
*
Valerie Hobson

**Valerie Hobson** (14. april 1917 – 13. novembar 1998) bila je britanska glumica, poznata po nastupima u nekim od najpoznatijih britanskih filmova 1940-ih, ali i kao druga supruga britanskog političara Johna Profuma.

Hobson je prije toga 1935. imala zapaženu ulogu kao barunica Frankenstein u klasičnom hollywoodskom horor-filmu *[[Bride of Frankenstein]]*, zamijenivši Mae Clarke iz originalnog *[[Frankenstein (film, 1931)|Frankensteina]]*. Od 1939. do 1952. bila u braku sa producentom Anthonyjem Havelock-Allanom sa kojim je imala dva sina. Od njega se razvela kako bi se 1954. udala za Profuma, i zbog koga je na kraju prekinula karijeru,

Profumu je rodila sina Davida. Kada je 1963. muževa afera sa mladom plesačicom Christine Keeler dovela do velikog skandala i muževe ostavke, Valerie Hobson je odlučila ostati uz muža, i sa njim je bila do svoje smrti.

## Filmografija
* *[[His Lordship]]* (1932)
* *[[For Love of You]]* (1933)
* *[[Eyes of Fate]]* (1933)
* *[[The Path of Glory]]* (1934)
* *[[Two Hearts in Waltz Time (1934 film)|Two Hearts in Waltz Time]]* (1934)
* *[[Badger's Green (1934 film)|Badger's Green]]* (1934)
* *[[Strange Wives]]* (1934)
* *[[The Man Who Reclaimed His Head]]* (1934)
* *[[Life Returns]]* (1935)
* *[[Rendezvous at Midnight]]* (1935)
* *[[Oh, What a Night (1935 film)|Oh, What a Night]]* (1935)
* *[[The Mystery of Edwin Drood (1935 film)|The Mystery of Edwin Drood]]* (1935)
* *[[Bride of Frankenstein]]* (1935)
* *[[Werewolf of London]]* (1935)
* *[[Chinatown Squad]]* (1935)
* *[[The Great Impersonation (1935 film)|The Great Impersonation]]* (1935)
* *[[Secret of Stamboul]]* (1936)
* *[[August Weekend]]* (1936)
* *[[Tugboat Princess]]* (1936)
* *[[No Escape (1936 film)|No Escape]]* (1936)
* *[[Jump for Glory]]* (1937)
* *[[The Drum (1938 film)|The Drum]]* (1938)
* *[[This Man Is News]]* (1938)
* *[[Q Planes]]* (1939)
* *[[The Silent Battle]]* (1939)
* *[[The Spy in Black]]* (1939)
* *[[This Man in Paris]]* (1939)
* *[[Contraband (1940 film)|Contraband]]* (1940)
* *[[Atlantic Ferry]]* (1941)
* *[[Unpublished Story]]* (1942)
* *[[The Adventures of Tartu]]* (1943)
* *[[The Years Between (film)|The Years Between]]* (1946)
* *[[Great Expectations (1946 film)|Great Expectations]]* (1946) 
* *[[The Small Voice]]* (1947)
* *[[Blanche Fury]]* (1948)
* *[[Kind Hearts and Coronets]]* (1949)
* *[[Train of Events]]* (1949)
* *[[The Interrupted Journey]]* (1949)
* *[[The Rocking Horse Winner (film)|The Rocking Horse Winner]]* (1950)
* *[[The Card (1952 film)|The Card]]* (1952)
* *[[Who Goes There!]]* (1952)
* *[[Meet Me Tonight]]* (1952)
* *[[The Voice of Merrill]]* (1952)
* *[[Background (1953 film)|Background]]* (1953)
* *[[Knave of Hearts (film)|Knave of Hearts]]* (1954)

## Reference

## Vanjske veze

* 
* 
* 
* Photographs of Valerie Hobson
Plužine (razvrstavanje)

**Plužine** mogu da budu:

* Plužine, gradsko naselje u opštini Plužine, Republika Crna Gora
* Opština Plužine, opština u Republici Crnoj Gori
* Plužine (Nevesinje), naselje u opštini Nevesinje, Republika Srpska, BiH
11. dodjela Zlatnog globusa

**11. dodjela "Zlatnog globusa"**

održana 22. januara 1954.


Najbolji film: Drama 
 *The Robe*

Najbolji film: Komedija ili mjuzikl 
*Nagrada nije dodijeljena* 


**11. dodjela "Zlatnog globusa"**, za filmska ostvarenja u 1953. godini, održana je 22. januara 1954. godine u organizaciji Udruženja holivudskih stranih novinara u Los Angelesu. Dodijeljen je ukupno 27 Zlatnih globusa u sedamnaest kategorija:

## Dobitnici

## Reference

## Vanjske veze
* Službena stranica HFPA 
* Zlatni globus 1954.
Zdenko Radulj

**Zdenko Radulj** (Bjelovar, 6. 1. 1953), vojni pilot, brigadir Hrvatske vojske i pukovnik Jugoslavenske narodne armije.

## Biografija
Stožerni brigadir Zdenko Radulj je rođen 6. 1. 1953 u porodici Vida Radulja. U Jugoslavenskom ratnom zrakoplovstvu (JRZ) služio je od 1973 do 1991 godine. 1991 priključio se Hrvatskom ratnom zrakoplovstvu gdje je sudjelovao u vojnim zadaćama tijekom Rata u Hrvatskoj. 2. 5. 1995 godine, drugi dan Operacije Bljesak, brigadir Radulj je sa svojim MiG-om-21 izvršavao borbenu zadaću kod Stare Gradiške i Bosanske Gradiške. U borbenom zadatku su sudjelovala još tri MiG-a-21 HRZ-a tj. brigadir Ivan Selak kao vođa eskadrile, brigadir Rudolf Perešin i pukovnik Ivica Ivandić. Tog dana je poginuo brigadir Perešin, dok je istovremeno MiG-21 brigadira Radulja bio teže oštećen pogocima srpske protuzračne odbrane, te je bio prisiljen vratiti se nazad u bazu. Brigadir Radulj je do 2001 godine bio zapovjednik 91. zrakoplovne baze Pleso u Zagrebu.

## Reference
Vidovdanski atentat

**Vidovdanski atentat** može značiti:
* Sarajevski atentat
* Atentat na regenta Aleksandra Karađorđevića (1921)
Enrique Simonet

**Enrique Simonet Lombardo** (2. februar 1866 &ndash; 20. april 1927) bio je španski slikar.

Simonet se rodio u Valenciji. U djetinjstvu je namjeravao postati svećenik, ali je od toga odustao kako bi se posvetio slikanju. Usprkos valencijanskog porijekla i toga što je studiroa na Kraljevskoj akademiji lijepih umjetnosti Svetog Karla u Valenciji, priključio se umjetničkom kružoku u Malagi. Također je pohađao radionicu Bernarda Ferrandiza Badenesa, postavši tako dio malaške škole slikanja.

Godine 1887. je dobio stipedniju temeljem koje je studiroa na Umjetničkoj akademiji u Rimu; tamo je godine 1890. naslikao "Anatomiju srca", sliku koja mu je donijela međunarodnu slavu i nuz nagrada. Simonet je iskoristio studije u Rimu kako bi putovao Italijom, nekoliko puta posjetio Pariz 1890. godine te napravio turneju po Mediteranu. To je uključilo i posjet Svetoj ze,lji gdje je naslikao monumentalno djelo *[[Flevit super illam]]*; a za koje je nagrađen u Madridu 1892, Chicagu 1893, Barceloni 1896. te Parizu 1900. Godine 1893. i 1894. Simonet je putovao u Maroko kao ratni dopisnik za novine *La Ilustración Española y Americana*.

Godine 1901. je postao profesor na katedri za studije i oblike prirode i umjetnosti pri Umjetničkoj školi u Barceloni. Godine 1911. je postao član Kraljevske akademije umjetnosti San Fernando u Madridu.  

Simonet je umro 20. aprila 1927. Njegova slika *Odbrubljivanje glave [[Sveti Pavle|Svetom Pavlu]]* je izložena u Malaškoj katedrali. Među njegovim stalno izloženim slikama su *Alegorije zakona* u Palači pravde u Barceloni i *Alegorije osam provincija* u Palači pravde u Madridu.

## Vanjske veze
* 
* [Biography at [Museo del Prado]] 
* About Anatomy of the heart
* About Flevit super illam  
* About Judgement of Paris
The Living Desert

***The Living Desert*** () je američki dokumentarni film snimljen 1953. u režiji Jamesa Algara i produkciji Walta Disneya. U njemu je prikazana flora i fauna na Jugozapadu SAD, odnosno u okolici Tucsona u Arizoni. *The Living Desert* predstavlja prvo cjelovečernje ostvarenje u ciklusu prirodoslovnih dokumentaraca *[[True-Life Adventures]]*, ali i prvi film koga je distribuirao kroz vlastitu kompaniju Buena Vista Distribution, potaknut nedostatkom razumijevanja hollywoodskog studija RKO Pictures za njegov projekt. The Living Desert je doživio veliki uspjeh, te je sljedeće godine nagrađen Oscarom za najbolji dokumentarni film, kao i na Kanskom i Berlinskom festivalu.

## Reference

## Vanjske veze
* 
*''The Living Desert'' at the Internet Movie Database
Povratak Vasilija Bortnjikova

***Povratak Vasilija Bortnjikova*** () je sovjetski igrani film snimljen 1953. u režiji Vsevoloda Pudovkina. Predstavlja adaptaciju romana *Žetva* Galine Nikolajeve, koja je također sudjelovala u pisanju scenarija. Naslovni protagonist, koga tumači Sergej Lukjanov, je nekadašnji predsjednik kolhoza koji je uslijed nesreće nekoliko godina proveo na oporavku u bolnici. Radnja prikazuje kako se vraća natrag na kolhoz i nastoji prilagoditi novim okolnostima, uključujući to da mu je supruga (čiji lik tumači Natalija Medvjedeva), počela živjeti s drugim muškarcem. *Povratak Vasilija Bortnjikova* je bio posljednji Pudovkinov film; umro je nedugo nakon premijere.

## Vanjske veze
* 
* http://mega.km.ru/cinema/Encyclop.asp?Topic=lvn_flm_766 
* «Возвращение Василия Бортникова»  в онлайн-кинотеатре «Мосфильма»
The Boy with Green Hair

***The Boy with the Green Hair*** () je američki igrani film snimljen 1948. u režiji Josepha Loseya. Po žanru predstavlja kombinaciju drame i komedije. Naslovni lik, koga tumači Dean Stockwell, je  dječak kome su roditelji poginuli u Drugom svjetskom ratu i kome, nakon što dozna da je siroče, kosa odjednom dobije zelenu boju. Radnja prikazuje napore njegovih skrbnika i vlasti da taj problem riješe šišanjem, ali kako dječak postaje uvjeren da će njegova kosa poslužiti kao upozorenje protiv novog rata koji bi drugu djecu mogao učiniti siročadima.

Film, čiji se scenario isticao svojim eksplicitnim pacifizmom, je sniman upravo u trenutku kada je studio RKO Pictures preuzeo tajkun Howard Hughes, poznat po svom žestokom antikomunizmu i nastojanju da Hollywood očisti od komunista i ljevičara. Losey, koji je u vrijeme snimanja bio član KP SAD i kome je to bio prvi cjelovečernji film, je zbog toga morao uložiti izuzetan napor da film snimi tako kako bi spriječio Hughesa da intervencijama u scenario iumijeni pacifistički ton film. I on i scenarist Ben Barzman su kasnije završili na Hollywoodskoj crnoj listi.

Usprkos svih poteškoća, *The Boy with Green Hair* je postigao određen uspjeh, dijelom i zbog muzičke teme koja je koristila motive pjesme *[[Nature Boy]]*, iste godine popularizirane u izvedbi Nat King Colea. *The Boy with the Green Hair* je kasnije dobio kult status, pogotovo 1960-ih kada su ga prigrlili hipici i drugi predstavnici kontrakulture, prepoznavši sebe u antiestablishmentskom protagonistu.

## Uloge

*Pat O'Brien ...  Gramp Fry
*Robert Ryan ...  Dr. Evans
*Barbara Hale ...  Miss Brand
*Dean Stockwell ...  Peter Fry
*Richard Lyon ...  Michael
*Walter Catlett ...  Kralj
*Samuel S. Hinds ...  Dr. Knudson

*Charles Meredith ...  Mr. Piper
*David Clarke ...  Brijač
*Billy Sheffield...  Red
*Johnny Calkins ...  Danny (kao John Calkins)
*Teddy Infuhr ...  Timmy
*Dwayne Hickman ...  Joey
*Eilene Janssen ...  Peggy
*Aren ... Aren 

## Izvori

## Vanjske veze
*
*
Giarabub (film)

***Giarabub*** je italijanski crno-bijeli ratni film snimljen 1942. u režiji Goffreda Alessandrinija. Radnja prikazuje događaje iz tada aktualnog Drugog svjetskog rata, odnosno opsadu Giarabuba, italijanskog uporište na libijsko-egipatskoj granici, koje se nakon velike britanske ofenzive krajem 1940. našlo odsječeno od ostatka italijanskih snaga i čiji je garnizon nekoliko mjeseci pružao žestoki otpor nadmoćnom neprijatelju. *Giarabub* je snimljen u propagandne svrhe, odnosno kao dio nastojanja fašističkog režima da podsjećanjem na herojski otpor branitelja Giarabuba izbriše negativne efekte velikih italijanskih poraza na početku Sjevernoafričke kampanje.

## Uloge
* Carlo Ninchi ... Il maggiore Castagna  
* Mario Ferrari ... Il capitano Del Grande  
* Doris Duranti ... Dolores 
* Carlo Romano ... Il maresciallo Romano  
* Annibale Betrone ... Il dottor Alberti  
* Elio Steiner ... Il tenente Negri  
* Erminio Spalla ... Il meccanico "Mago Bakù" Brambilla 
* Corrado De Cenzo ... Il capitano De Cenzo  
* Guido Notari ... Il maggiore Squillace 
* Mario Liberati ... Il telegrafista Liberati  
* Nico Pepe ... Il tenente Corsi 
* Emilio Cigoli ... Il maggiore John Williams

## Povezano
**[[Opsada Alcazara (film)|Opsada Alcazara]]*
**[[Bengasi (film)|Bengasi]]*

## Izvori


## Literatura
* Gundle, Stephen. *Mussolini's Dream Factory: Film Stardom in Fascist Italy*. Berghahn Books, 2013.

## Vanjske veze
*
Carosello napoletano

***Carosello napoletano*** () je italijanski filmski mjuzikl snimljen 1954. u režiji Ettorea Gianninija. Predstavlja adaptaciju istoimene kazališne predstave. Protagonisti su pripadnici porodice napuljskog pjevača (koga tumači Paolo Stoppa) izbačenih iz kuće, koji zajedno sa kolima lutaju gradskim ulicama i pjesmama podsjećaju na važne trenutke iz historije grada. *Carosello napoletano* je premijerno prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio Međunarodnu nagradu.

## Uloge
* Léonide Massine - Antonio 'Pulcinella' Petito
* Achille Millo - Pulcinellin sin
* Agostino Salvietti - Najavljivač
* Clelia Matania - Donna Concetta
* Paolo Stoppa - Salvatore Esposito
* Maria Fiore - Donna Brigida
* Tina Pica - Capera
* Maria-Pia Casilio - Nannina
* Giacomo Rondinella - Luigino
* Sophia Loren - Sisina
* Dolores Palumbo - Sisinina majka
* Loris Gizzi - Erik Gustaffson
* Alberto Bonucci - Tekstopisac #1
* Vittorio Caprioli - Tekstopisac #2
* Carlo Mazzarella - Baron

## Vanjske veze
*
Narodna skupština (Francuska)

**Narodna skupština** (francuski: *Assemblée nationale*) je, u političkoj strukturi Pete Republike, donji dom Francuskog parlamenta. Gornji dom parlamenta je Senat.

Narodna skupština broji ukupno 577 zastupnika (francuski: *députés*) koji se biraju neposredno preko dvokružnog sustava glasovanja. Za većinu u Narodnoj skupštini tako je potrebno 289 zastupnika. Narodnom skupštinom predsjeda predsjednik koji je uglavnom iz redova stranke s najviše zastupnika, a asistiraju mu dva potpredsjednika koji su birani iz redova ostalih skupštinskih stranaka. Redovni mandat zastupnika u Narodnoj skupštini traje pet godina, s tim da Predsjednik Republike ima ovlast rasputsiti Narodnu skupštinu i sazvati nove izbore, ali samo ako to već nije učinio u posljednjih 12 mjeseci. Ta se praksa postepeno rezrijedila nakon referenduma 2000. godine na kojemu je predsjednički mandat skraćen sa sedam na pet godina; kako su izbori za Narodnu skupštinu dva mjeseca nakon predsjedničkih, a na njima uglavnom pobijedi ista ona stranka čiji je predsjednik član, bilo bi nelogično da predsjednik raspušta skupštinu u kojoj njegova stranka ima većinu.

Poštujući tradiciju prve, revolucionarne Narodne skupštine, stranke ljevice zauzimaju mjesta lijevod od mjesta predsjednika skupštine, dok stranke desnice zauzimaju ona desno od predsjednika, čime se automatski oslikava situacija u parlamentu, a ujedno i poštuje tradicionalna politička podjela na lijeve i desne stranke. Sjedište Narodne skupštine je *[[Palais Bourbon]]* u Parizu, mada zastupnici koriste i druge zgrade u određene svrhe. Narodnu skupštinu čuva Francuska republikanska garda.

## Vanjske veze
*Službena stranica
Cronache di poveri amanti

***Cronache di poveri amanti*** ) je roman italijanskog pisca Vasca Pratolinija objavljen 1947. godine. Radnja se događa tokom 1925. i 1926. godine u sirotinjskoj četvrti Firence, a protagonisti su njeni proleterski i lumpenproleterski stanovnici koj je tadašnji fašistički režim podijelio na pristaše i protivnike. Pratolini je roman originalno napisao 1936. godine, ali ga nije mogao objaviti sve do Drugog svjetskog rata i sloma fašističkog režima. *Cronache di poveri amanti* je poslužila kao predložak za istoimeni film iz 1954. godine.

## Vanjske veze
*Recensione romanzo e approfondimento trama
Cronache di poveri amanti (film)

***Cronache di poveri amanti*** () je italijanski crno-bijeli film snimljen 1954. u režiji Carla Lizzanija. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Vasca Pratolinija. Radnja se događa 1925. godine u sirotinjskog četvrti Firence i pokazuje kako su njeni žitelji podijeljeni na pristaše i protivnike tada vladajućeg fašističkog režima. Iako je *Cronache di poveri amanti* dobio Međunarodnu nagradu na Kanskom festivalu, tadašnja italijanska demokršćanska vlada mu je odbila dati izvoznu dozvolu, a što se tumači komunističkom afilijacijom njegovih tvoraca.

## Uloge
* Anna-Maria Ferrero - Gesuina (kao Anna Maria Ferrero)
* Cosetta Greco - Elisa
* Antonella Lualdi - Milena Campolmi
* Marcello Mastroianni - Ugo
* Bruno Berellini - Carlino Bencini
* Irene Cefaro - Clara
* Adolfo Consolini - Maciste
* Giuliano Montaldo - Alfredo Campolmi
* Gabriele Tinti - Mario Parigi
* Eva Vanicek - Bianca Quagliotti
* Wanda Capodaglio - La Signora
* Mimmo Maggio
* Andrea Petricca
* Garibaldo Lucii - Staderini
* Mario Piloni - Osvaldo
* Ada Colangeli - Miss Fidalma
* Giuseppe Angelini
* Graziella De Roc
* Rolando Sborcchi
* Aldo Collalti
* Maria Mannelli (as Mary Mannelli)
* Francesca Uberti
* Pasquale Martino
* Fosco Cecchi - Pisano
* Paola Maggiorani

## Vanjske veze

*