open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nefermaat (razvrstavanje)

**Nefermaat** je bilo muško ime u drevnom Egiptu, a znači "lijepa Maat" ili "lijepi red". Maat je božica reda i istine. 

Poznata su dvojica muškaraca s ovim imenom:
* Nefermaat A, sin faraona Snofrua,
* Nefermaat B, unuk faraona Snofrua.
Itet

**Itet** je bila egipatska princeza 4. dinastije. Znana je i kao **Atet**.
## Biografija
Itetini roditelji su nepoznati, ali se zna da je živjela na kraljevskom dvoru. Njezin naslov - "znana kralju" - označava ju kao osobu koja je bila bliska s kraljevskom obitelji.

Itet je na dvoru upoznala Nefermaata, krunskog princa, najstarijeg sina faraona Snofrua. Ona i Nefermaat su se vjenčali, pa je Itet postala princeza supruga, te je par dobio dvanaest sinova i tri kćeri. Itet je prva drevna Egipćanka za koju se zna da je rodila toliki broj djece, te je zasigurno bila vrlo snažna žena.
## Grobnica
Itet je pokopana sa suprugom u mastabi 16 u Meidumu. On je umro prije svog oca, a da nije, bio bi kralj, a Itet njegova kraljica. Najpoznatiji prikaz iz Nefermaatove i Itetine mastabe se zove *meidumske [[guske]]*.

U mastabi je Itet prikazana u jednostavnoj bijeloj haljini, kako sjedi na stolcu, dok je s njezine desne strane gleda mali goli dječak, njezin sin. 

## Izvori
Heteferes

Htp:t*p-Hr:r-s

**Heteferes** je bilo žensko ime u drevnom Egiptu. Znači "zadovoljno je njezino lice". Varijante pisanja imena su *Hetepheres*, *Hetep-heres*, *Hotepheres* i *Hotep-heres*. 

Poznate žene koje su nosile ovo ime bile su:
* Heteferes I., kraljica, sestra i žena Snofrua,
* Heteferes A, princeza, kćer Heteferes I.,
* Heteferes II., kraljica, unuka Heteferes I.,
* Heteferes B, princeza, nećakinja Heteferes I.,
* Heteferes C, princeza, kćer Džedefre,
* Heteferes D, kćer princa Nikaure.
Meritites I

**Meritites I.** je bila egipatska kraljica 4. dinastije.
## Etimologija
Merititesino ime znači "voljena od svog oca".
## Biografija
Meritites je bila rođena kao princeza, kćer faraona Snofrua. Njezina majka je bila Snofruova treća supruga, čije je ime nepoznato. Meritites je bila najdraža kćer svom ocu.

Zajedno s ostalim članovima svoje obitelji, Meritites je odrastala na dvoru. Udala se za svog starijeg polubrata Kufua, koji je naslijedio Snofrua i dao podići Veliku piramidu. Meritites je Kufuu rodila nekoliko djece, te je bila moćna politička figura, blisko vezana uz svog muža. Henutsen, Merititesina sestra, također se udala za Kufua, a moguće je da je to učinila i najstarija Merititesina sestra, Nefertkau. 

Meritites je bila čašćena i u vrijeme vladavine svog nećaka Kafre, koji je bio sin Kufua i Henutsen. Kafra ju je osobito poštovao, jer je bila sestra njegove majke.

Kraljica Meritites je nadživjela svog muža, svog najstarijeg sina Kauaba, svog polunećaka Džedefru koji je vladao nakon Kufua, te je umrla tijekom Kafrine vladavine. Pokopana je u Gizi.

## Obitelj

Meritites I. je bila potomkinja faraona:

 

Djeca Kufua i Meritites I.:

Za primijetiti je da je jedna Merititesina kćer nazvana po njoj.

## Naslovi
Ovo su naslovi koje je nosila kraljica Meritites I.:
* "Velika od hetes-žezla Snofrua",
* "Velika od hetes-žezla Kufua",
* "Kraljeva žena, njegova voljena",
* "Službenica Horusa",
* "Supruga onoga od Dviju dama".
U jednom natpisu, Kafra ovako uzdiže svoju tetu:
"Kraljeva žena, njegova voljena, posvećena Horusu, Meritites.
Kraljeva žena, njegova voljena, Meritites; voljena od MiljenikaDviju božica; ona koja kaže bilo što i to joj budeučinjeno. Velika u naklonosti Snofrua; velika u naklonostiKufua, posvećena Horusu, čašćena pod Kafrom. Meritites." 
## Piramida
Mnogo se godina vjerovalo da je Meritites pokopana u piramidi G 1a u Gizi. Ipak, novija istraživanja pokazuju da je pokopana u piramidi G 1b, koja se nalazi pokraj piramide G 1c, u kojoj je pokopana Henutsen. George Andrew Reisner je smatrao da je u ovoj piramidi pokopana neka libijska kraljica, koja je prema njegovoj teoriji bila majka faraona Džedefre. Njegova se teorija danas uglavnom smatra pogrešnom, te se pretpostavlja da je Meritites doista pokopana u piramidi G 1b, pokraj svoje sestre. Tu teoriju podržava dr. Mark Lehner.
## Vanjske veze

## Reference
Henutsen

**Henutsen** je bila kraljica drevnog Egipta, a živjela je tijekom 4. dinastije.
## Etimologija

Henutsino ime znači "naša gospodarica". Ime joj je savršeno pristajalo, budući da je bila kraljica.
## Biografija
Henutsen je rođena kao princeza. Njezin je otac bio faraon Snofru, a majka joj je bila Snofruova treća supruga, čije je ime nepoznato. Henutsenin je naslov bio "kraljeva kćer".

Henutsen se udala za svog starijeg polubrata Kufua, nakon svoje sestre Meritites I. Rodila je Kufuu tri sina. Kufu je imao još dvije žene uz svoje polusestre Meritites i Henutsen, ali nije poznato tko su one bile. Moguće je da je jedna od njih bila Nefertkau, najstarija Henutsenina sestra. 
Na jednoj steli se spominje kako je Kufu "sagradio piramidu za kraljevu kćer Henutsen". 
## Obitelj
Henutsen je bila potomkinja i pretkinja faraona, kako to pokazuje njezino pojednostavljeno obiteljsko stablo:

 

Šepseskaf je bio zadnji faraon 4. dinastije.

Kufuova i Henutsenina djeca:

## Piramida

Kraljica Henutsen je pokopana u piramidi G 1c u Gizi. Sama piramida nije originalno bila dio Kufuovog pogrebnog kompleksa. Ulaz u piramidu je sa sjeverne strane, ali je nekada bio sa istočne. U piramidi se u jednom zidu nalazi niša, ali u njoj nije postavljen Henutsenin kip.

## Prikaz
U mastabi Kufukafa se nalazi jedini poznati prikaz njegove majke Henutsen. Ona je prikazana u zanimljivoj haljini, s perikom i lijevom rukom na prsima. Natpis kraj Henutsen je: "Njegova majka koja ga je rodila, ona koja gleda Horusa i Seta, velika od ljubavi". Haljinu sličnu Henutseninoj nosila je njezina polunećakinja, kraljica Heteferes II.

## U literaturi
U Herodotovom dijelu *Povijest*, Henutsen je opisana kao Kufuova kćer koja je spavala sa svojim ocem. Henutsen nije bila Kufuova, već Snofruova kćer. 
## Vanjske veze

## Reference
Meresank II

::*Pogledajte također "[[Meresank]]".*

**Meresank II.** ("ona voli život") je bila kraljica drevnoga Egipta rođena kao princeza, kćer faraona Kufua. Živjela je tijekom 4. dinastije. Imala je dva supruga i troje djece.
## Biografija
Meresank je bila kćer faraona Kufua i njegove polusestre, kraljice Meritites I. Nazvana je po svojoj prabaki Meresank I., majci faraona Snofrua. Kufu i Meritites I. su imali još djece osim Meresank - Kauaba, Džedefhora, Heteferes II., Meritites i Baufru. Oni su bili braća i sestre Meresank II.

Kauab je oženio svoju sestru Heteferes. Svoju jedinu kćer nazvao je Meresank prema svojoj sestri.

Meresank II. se udala za princa Horbaefa, svog polubrata. Imali su dvije kćeri. Nakon Horbaefove smrti, Meresank se udala za jednog faraona, svog drugog polubrata, ali se ne zna sa sigurnošću je li to bio Džedefra ili Kafra. Ako je bila Kafrina supruga, onda je to vrlo zanimljivo jer je Meresank III., Kauabova kćer i nećakinja Meresank II., bila udata za Kafru.

Faraonu za kojeg se udala Meresank II. je rodila jednog sina.

Nakon smrti, Meresank je pokopana u mastabi G 7410-7420 gdje je već prije bio pokopan Horbaef.

## Obitelj
Ovdje je prikazano obiteljsko stablo Meresank II. Ona je i preko majke i preko oca bila unuka faraona Snofrua. 

Djeca Meresank II:

Postoji prikaz Meresank i jednog dječaka na barci. Moguće je da je taj dječak njezin sin Džati. Također, moguće je da je prikazani dječak zapravo bio njezin sluga. 
## Naslovi
Ovo su naslovi Meresank II:
* "Velika od hetes-žezla",
* "Ona koja gleda Horusa i Seta",
* "Kraljeva žena",
* "Kraljeva kćer od njegova tijela".
## Sarkofag
Meresankin je sarkofag pronađen 1927. Izložen je u Bostonu. Načinjen je od crvena granita te se na njemu nalazi natpis "Kraljeva kćer od njegova tijela, Meresank". Sarkofag je ukrašen prikazom Anubisa, boga koji vodi mrtve pred Strašni sud.
## Vanjske veze

----
Kauab, krunski princ

::*Pogledajte također "[[Kauab]]".*

**Kauab** je bio princ drevnog Egipta, najstariji sin faraona Kufua, stariji polubrat faraona Džedefre i Kafre. Živio je tijekom 4. dinastije. Premda je bio krunski princ, nikada nije postao faraon. Imao je istoimenog bratića.
## Etimologija
D28-wab
Kauabovo ime znači "čiste duše", u smislu, "on je čiste duše".
## Biografija
Kauab je bio najstariji sin faraona Kufua. Kauabova je majka bila Meritites I., Kufuova mlađa polusestra. Kauab je rođen tijekom vladavine svog djeda Snofrua, dok je Kufu još bio princ.

Budući da je bio najstariji Kufuov sin, Kauab je bio nasljednik prijestolja. Bio je miljenik svoje majke. Oženio je svoju sestru, princezu Heteferes (koja će kasnije postati kraljica znana kao Heteferes II.). Imali su nekoliko djece. 

Iz njegovih naslova se zna da je Kauab služio kao svećenik bogu Anubisu i božici Selkis, te je bio vezir.

Kauab nikada nije postao faraon, jer je umro prije svog oca. Njegova ga je supruga nadživjela. 
## Djeca
Djeca Kauaba i Heteferes II.:

Kauab je svoju kćer Meresank nazvao po svojoj sestri. 

## Naslovi
Kauabovi naslovi:
* "Anubisov svećenik",
* "Selkisin svećenik",
* "Kraljev sin",
* "Kraljev sin od njegova tijela",
* "Kraljev najstariji sin od njegova tijela",
* "Njegov najstariji sin",
* "Nasljedni princ",
* "Vezir".
## Grobnica
Princ Kauab je pokopan u mastabi G 7110-7120 u Gizi, istočno od Velike piramide u kojoj je sahranjen njegov otac. U mastabi se nalazi i pogrebna odaja izgrađena za Kaubovu suprugu, ali ona je poživjela još mnogo godina te si je izabrala drugu grobnicu.
## Posthumna počast
Princ Kaemuaset, sin faraona Ramzesa II., vladara 19. dinastije, obnovio je Kauabov kip u hramu u Memfisu.

## Vanjske veze

## Reference
Heteferes II

**Heteferes II** je bila kraljica Egipta iz vremena Četvrte dinastije.

## Biografija

Pretpostavlja se kako je kraljica Heteferes II mogla biti jedan od najdugovječnijih članova Četvrte dinastije, koja je Egiptom vladala od cca. 2723. do 2563. pne. Bila je kćer faraona Khufua te je rođena ili za vrijeme vladavine svog djeda Sneferua ili u ranim godinama vladavine svog oca. Ime je dobila po baki Heteferes I a imala je i tetku po imenu Hetegeres A. Fragmenti titule pronađeni u grobnici Meritites I sugeriraju da je ona mogla biti majka Heteferes II.

Za vrijeme vladavine Khufua Heteferes II se udala za svog brata, krunskog princa Kauaba, sa kojim je imala jedno dijete, kćer po imenu Meresankh III. Nakon smrti prvog supruga, udala se za još jednog brata po imenu Djedefra, koji je kasnije naslijedio Khufua kao kralj Egipta.

Ponovno je postala udovicom kada je Djedefre umro. Brak kćeri Meresankh III za muževog nasljednika Khafru je Heteferes II učinilo punicom nnenog kralja. Nadživjela je svoju kćer Meresank III. Smatra se kako je prilično voljela Meresank III te je dala vlastitu mastabu u istočnom groblju Gize pretvoriti u grobnicu vlastite kćeri. Heteferes II je najvjerojatnije sahranjena u grobnici G7350 iako je posjedovala zajedničku grobnicu sa prvim mužem Kawabom (G7110 i 7120).

Dok su brakovi unutar vladarske porodice bile uobičajeni, višestruki brakovi u ovolikom broju nisu. Dio historičara vjeruje kako su novi brakovi sklapani isključivo kako bi očuvala svoj položaj na dvoru, odnosno da su bili počasne prirode. Sama nikada nije imala nasljednika i nikada nije dobila titulu *Kraljeve majke*.

Heteferes je konačno umrla u doba faraona Shepseskafa, sina i nasljednika Menkaure, te je tako bila svjedokom vladavine najmanje pet, odnosno šest (ako se računa da je rođena u doba Sneferua) faraona Četvrte dinastije.

## Izvori
Kentetenka

**Kentetenka** (skraćeno **Kentetka**) je bila kraljica drevnog Egipta kao supruga faraona Džedefre (4. dinastija). Bila je i svećenica božice Neit. Porijeklo joj je nepoznato.

Naslovi koje je ova kraljica imala bili su "kraljeva žena" i "ona koja gleda Horusa i Seta".

Kentetenka je bila majka četvorice sinova. Prikazana je kraj nogu svog muža na jednom kipu. Nepoznato je gdje je pokopana, ali je moguće da je mjesto njezina pokopa Abu Rawash.

## Vanjske veze
Princ Rahotep

**Rahotep** je bio staroegipatski princ 3. i 4. dinastije. 
## Etimologija

Rahotepovo ime znači "Ra je zadovoljan". Ra je bog Sunca, koji je u 4. dinastiji postao vrlo važan za faraone te se njegovo ime često upotrebljava u imenima kraljevske obitelji te dinastije.
## Biografija
Rahotep je bio sin faraona Snofrua, osnivača 4. dinastije i njegove prve žene. Snofru se prvi put oženio još kao krunski princ te je s prvom ženom imao četiri sina: Nefermaata, Rahotepa, Ranefera i jednog kojem je ime nepoznato. Rahotep je rođen na kraju 3. dinastije. Rahotepova teta, glavna Snofruova žena, bila je Heteferes I., majka Snofruovog nasljednika Kufua, Rahotepovog mlađeg polubrata.

Rahotep je živio na dvoru, ali je obavljao i neke poslove. Bio je Raov svećenik u Heliopolu, general, gospodar Pea, jednog od svetih gradova. Rahotepov naslov bio je "fizički kraljev sin", kako bi se naglasila njegova povezanost sa Snofruom.

Dama Nofret je bila Rahotepova žena. Njezini roditelji nisu poznati, ali je živjela na dvoru kao plemkinja. Udajom za Rahotepa postala je princeza supruga. Par je imao šestero djece: sinove Džedija, Neferkaua i Itua te kćeri Mereret, Nedžemib i Settet.

Svi sinovi koje je Snofru imao s prvom ženom su umrli prije njega, pa tako dakle i Rahotep. Prijestolje je na kraju predano Kufuu.

## Grobnica
Rahotep i Nofret su pokopani u mastabi 6 u Meidumu, blizu piramide za koju se prije smatralo da pripada Rahotepovom djedu Huniju. Rahotep je pokopan u sobi A, a njegova žena u sobi B. 
## Kipovi
U mastabi su 1871. nađena dva prelijepa kipa koja prikazuju Rahotepa i Nofret. Rahotep je prikazan na prijestolju, odjeven u bijelu tkaninu oko bokova, s desnom rukom na prsima. Njegovo je tijelo mišićavo, a kosa mu je kratka i crna. Najzanimljiviji detalji kipa su brkovi, koji su bili vrlo neuobičajeni za muškarca u drevnom Egiptu.

U kipove su kao oči umetnuti kristali koji ih čine vrlo realističnima. Kad su radnici prvi put otvorili grobnicu, pobjegli su u strahu jer su pomislili da gledaju žive ljude, zbog zrcaljenja svjetlosti baklji u kristalima koji čine oči.

Kipovi se sada nalaze u Egipatskom muzeju u Kairu. 
## Vanjske veze

## Izvori
Džedefhor

**Džedefhor** (ili **Hordžedef**) je bio princ drevnog Egipta, sin faraona Kufua (Keopsa). Živio je tijekom 4. dinastije. Egipćani su ga se sjećali još dugo nakon smrti te se pojavljuje u nekim pričama. Napisao je tekst u kojem iznosi pravila za dobar život.

Prije se vjerovalo da je ovaj princ bio otac kraljice Kentkaues I., ali je poslije dokazano da je to nemoguće.

Princ je bio nazvan po bogu-sokolu Horusu.

## Biografija
Džedefhor je bio sin faraona Kufua i njegove polusestre, kraljice Meritites I., brat krunskog princa Kauaba, kraljice Heteferes II., princeze Meritites, kraljice Meresank II. te princa Baufre. Živio je na dvoru zajedno sa svojom obitelji. Njegovi djed i baka su bili Snofru i Heteferes I.

Džedefhorov je naslov bio "kraljev sin od njegova tijela". Ime Džedefhorove supruge nije poznato. Imali su sina po imenu Auibra. Džedefhor je napisao djelo mudrosti za njega. 

Džedefhor je nadživio faraone Džedefru i Kafru, svoju polubraću. Pokopan je sa svojom ženom u mastabi G 7210-7220 u Gizi. Džedefhorov granitni sarkofag danas se nalazi u Egipatskom muzeju u Kairu.

## Kult
Egipćani su smatrali Džedefhora božanstvom nakon njegove smrti. Štovali su ga u Sakari. Vjerovalo se kako je upravo on pronašao neke čarolije u Totovu hramu u Hermopolu tijekom Menkaurine vladavine. Te su čarolije zapisane u *[[knjiga mrtvih|Knjizi mrtvih]]*.

U doba Ramzesa, Džedefhora se sjećalo kao jednog od velikih književnika.

## U literaturi
Džedefhor se pojavljuje u priči *Kufu i čarobnjaci*. U priči, faraona Kufua (Keopsa) zabavljaju njegovi sinovi pričajući mu priče. Nepoznati princ te Kafra i Baufra ispričaju svoje priče, te tada dođe red na Džedefhora, koji reče svom ocu da postoji veliki čarobnjak koji ima moć uskrsnuća. Taj čarobnjak, imenom Džedi, zna broj tajnih odaja Totovog hrama.

Kufu je zatim naredio sinu da dovede čarobnjaka na dvor. Džedefhor je otišao na dug put te je doveo Džedija. Džedi je izveo nekoliko čuda na dvoru i zadivio faraona. Sprijateljio se s Džedefhorom.

## Teorija
Jedan natpis ovako popisuje vladare 4. dinastije – Kufu, Džedefra, Kafra, Džedefhor i Baufra. Prema tome, moguće je da je Džedefhor kratko vladao. Druga je mogućnost da je on naveden kao faraon zbog počasti.
## Vanjske veze

## Izvori
Kamerernebti II

::*Pogledajte također "[[Kamerernebti I.]]" i "[[Princeza Kamerernebti]]".*

**Kamerernebti II.** je bila kraljica drevnoga Egipta kao supruga svog brata, faraona Menkaure. Bila je kćer faraona Kafre i kraljice Kamerernebti I., po kojoj je dobila ime. Bila je unuka faraona Kufua. S Menkaurom je bila majka princa Kuenre i princa Sekemre, a možda i faraona Šepseskafa. Osim što je bila kraljica, bila je Totova svećenica.

Smatra se da je pokopana u jednoj grobnici u Gizi jer je tamo spomenuta na kipu i natpisima. Ta je grobnica isprva bila namijenjena njenoj majci. S druge strane, moguće je da je pokopana u jednoj piramidi.
## Naslovi
Kamerernebtini naslovi:
* "Kraljeva najstarija kći od njegova tijela"
* "Kraljeva supruga"
* "Velika od hetes-žezla"
## Kip
Jedan kip prikazuje Menkauru i Kamerernebti zajedno. Menkaura stoji u iskoraku, a Kamerernebti je ovila svoju desnu ruku oko njega. Svojom lijevom dotiče njegovu lijevu ruku. Nazire im se smiješak dok ponosno stoje i gledaju naprijed.
## Vanjske veze

Menkaura
Neferhotepes

**Neferhotepes** (**Neferhetepes**) je bila kraljica drevnoga Egipta, supruga faraona Userkafa, 1. vladara 5. dinastije, te majka faraona Sahure. Umrla je tijekom vladavine svog sina. Pokopana je kraj svoga muža. Njezin je naslov bio "kraljeva majka" (egipatski *mut nesut*), a ime joj znači "Lijepo je njezino zadovoljstvo" (egipatski *nfr htp-s*).
## Identitet
Neki znanstvenici smatraju da je kraljica Neferhotepes identična istoimenoj princezi, kćeri faraona Džedefre, premda je čak i George Reisner, arheolog poznat po izmišljanju romantičnih priča o Egiptu, napisao kako je nemoguće da su te dvije žene jedna te ista osoba. Razlog je jednostavan - Džedefrina bi kćer prestara da bi rodila dijete; štoviše, udala bi se za Userkafa kao starica. Prije se sumnjalo u Neferhotepesinu vezu s Userkafom te se mislilo da mu je majka, premda dokumenti pokazuju vrlo jasno da je bila majka Sahure, a ne Userkafa.
George Reisner

**George Andrew Reisner (II)** (Indianapolis, 5. 12. 1867. — Giza, 6. 6. 1942) je bio američki arheolog.

## Biografija
Reisner je smatran jednim od začetnika egiptologije. Njegova supruga je bila Mary Bronson, s kojom je imao istoimenu kćer. U Nubiji je pronašao kraljeve koji nisu bili pokopani u piramidama već izvan njih. Jedna ženska lubanja koju je pronašao danas se nalazi na Harvardu, a sam je Reisner vjerovao da lubanja pripada muškarcu. Neke Reisnerove teorije se danas pobijaju, premda se prije vjerovalo u točnost njegovih zamisli. U posljednjim godinama svog života, Reisner je bio gotovo slijep, ali je ipak nastavio raditi. Pokopan je u Kairu.
Bunefer

**Bunefer** je bila kraljica drevnoga Egipta. Ona je najvjerojatnije bila supruga faraona Šepseskafa (4. dinastija); na to upućuju njezini naslovi te činjenica da je bila Šepseskafova svećenica. Moguće je da mu je zapravo bila kći ili da je bila žena Tamftisa (ako je taj kralj uopće postojao). Pokopana je u grobnici G 8408 u Gizi. U grobnici je spomenut njezin sin te je pronađena njezina lubanja. Pregled pokazuje da je Bunefer umrla u tridesetim godinama života. 
## Naslovi
* "Kraljeva kćer od njegova tijela"
* "Kraljeva žena"
* "Velika od hetes-žezla od Dviju dama"
* "Svećenica [božice] Hator"
* "Svećenica Horusa Šepsesketa"
Kentkaus I

**Kentkaus I** je bila kraljica Egipta iz 4. dinastija. Postoje spekulacije da je bila kćer faraona Menkaurea, supruga Shepseskafa i majka Userkafa, ali one nisu u potpunosti potvrđene. Njena mastaba u Gizi - grob LG100 - se nalazi prilično blizu Menkaureovom kompleksu piramnida. Ova bliskost može ukazivati na porodične veze, iako prava priroda odnosa nije u potpunosti poznata.

Identitet i priroda odnosa Kentkaus sa faraonima Četvrte dinastije je jedno od najpoznatijih neriješenih pitanja egiptologije.

## Reference
Čestereg

**Čestereg** (ćirilično: *Честерег*, mađarski: *Csősztelek*, njemački: *Tschesterek, Neuhatzfeld*) je naselje u Banatu u Vojvodini u sastavu općine Žitište.

## Stanovništvo
Do Drugoga svjetskoga rata u Česteregu većinu stanovništva su činili Nijemci, koji su poslje rata iseljeni, a u njihove kuće kolonizirani Srbi.

U naselju Čestereg živi 1.391 stanovnika, od toga 1.128 punoljetna stanovnika, prosječna starost stanovništva iznosi 41,8 godina (40,0 kod muškaraca i 43,4 kod žena). U naselju ima 511 domaćinstava, a prosječan broj članova po domaćinstvu je 2,72. Sve više i više stanovnika Česterega odlazi ili u grad ili u drugu državu. Broj stanovnika se uveliko smanjuje.

 

## Reference

## Vanjske veze

* Karte, položaj, zemljopisni podaci o naselju
* Prezentacija sela
* Čestereg nekad
Kamerernebti I

::*Pogledajte također "[[Kamerernebti II.]]" i "[[Princeza Kamerernebti]]".*

**Kamerernebti I.** je bila kraljica drevnoga Egipta kao supruga faraona Kafre. Imala je naslov "Božja kćer". To možda znači da je bila kćer Kufua te tako polusestra svog muža. Bila je i Totova svećenica. S Kafrom je bila majka faraona Menkaure i kraljice Kamerernebti II. Bila je baka faraona Šepseskafa. 

Jedna je mastaba u Gizi bila pripremana za Kamerernebti I., ali je dovršena za njezinu istoimenu kćer. Na ulazu u grobnicu piše:
::"Majka kralja Gornjeg i Donjeg Egipta, kćer božja, ona koja gleda Horusa i Seta... kraljeva kći od njegova tijela... Kamerernebti (I.). Njezina najstarija kćer... kraljeva kćer od njegova tijela... Kamerernebti (II.)."
Meresank III

::*Za ostale egipatske kraljice i princeze po imenu Meresank, v. [[Meresank (razvrstavanje)|Meresank]].*

**Kraljica Meresank III** bila je kćer egipatske princeze Heteferes II i princa Kauaba, odnosno unuka faraona Khufua iz Četvrte dinastije. Bila je supruga faraona Kafre.

Njeni roditelji su bili brat i sestra. Udala se za faraona Kafru i rodila mu četiri sina - Nebemakhet, Niuserre, Khenterka i Duaenre te kćer po imenu Shepsetkau. Imala je titule *Kraljeva kćer* i *Kraljeva supruga, Velikog žezla*.

Umrla je nedugo nakon završetka Kafrine vladavine, te sahranjena u raskošno ukrašenoj mastabi u Gizi zajedno sa u stijeni isklesanoj kapelici (G7530-5440). Natpisi na grobu ukazuju na datum smrti i pogreba, koji je održan 272 dana nakon smrti. Po svemu sudeći je umrla u prvoj vladarskoj godini neimenovanog vladara, vjerojatno faraona Menkaurea.

Grobnica je prvotno bila namijenjena za njenu majku Heteferes II, ali ju je umjesto toga poklonila svojoj kćeri —što sugerira da je Meresank umrla naglo i iznenadno. Heteferes je za pogreb kćeri dala crne granitne sarkofage sa ukrasima iz palače.

Grbonicu je otkrio arheolog George Reisner 23. aprila 1927, a dodatna iskopavanja njegovog tima su izveli Harvardski univerzitet i bostonski Muzej lijepih umjetnosti.

Njen sarkofag i kostur se danas čuvaju u Kairskom muzeju; kostur otkriva da je bila visoka 154&nbsp;cm i između 50–55 godina starosti u vrijeme smrti.

## Vanjske veze
429.

__NOTOC__
Godina **429.** (**[[rimske brojke|CDXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Feliksa i Taura** (ili, rjeđe, **godina 1182. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 429. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Vandali pod kraljem Gajzerihom sa Iberijskog poluotoka prelaze u rimsku Sjevernu Afriku.
* 26.3. - Istočnorimski car Teodozije II objavljuje početak rada na velikoj reformi rimskog prava kasnije poznatoj kao Codex Theodosianus.
* Papa Celestin I šalje biskupe Germanusa od Auxerrea i Lupusa od Troyesa u Britaniju kako bi pokušali suzbiti pelagijansku herezu.
* Domno II, budući patrijarh Antiohije, proglašen đakonom.
* Teodozije II naređuje da se sva sredstva koja su Jevreji prikupili za svoje vjerske škole zaplijene i prebace u carsku blagajnu.
* Sv. Hilarij postaje biskup Arlesa.


## Rođenja
* Zu Chongzhi, kineski matematičar
* Liu Jun, kineski princ iz dinastije Liu Song

## Smrti

## Reference
Jean de La Fontaine

**Jean de La Fontaine** (Château-Thierry, 8. srpnja 1621. - Pariz, 13. travnja 1695.), francuski književnik iz XVII. stoljeća

Ogledao se u svim književnim rodovima, a glavna su mu djela "Basne i bajke", "Pripovijesti u stihu". Od antičkih pisaca preuzeo je okosnicu, a basnu osvježuje elementima drame, satire i poezije. Životinje njegovih basni kriju pod svojom kožom sve ljudske slabosti. Njegove basne vrlo su poznate i smatraju se remek djelima svjetske književnosti. Inspirirane su Ezopom, Horacijem i staroindijskom književnosti kao Pančantantra.

Prvo djelo od 124 basne izašlo je 31. ožujka 1668. godine pod nazivom "Ezopove basne", a bile su posvećene Luju, Velikom Dauphinu, sinu Luja XIV.. Basne su bile jako dobar izbor za čitanje: imale su ritam, pisane su u rimi, prirodne i lake za čitanje, tipično francuske. Njegove basne nisu samo štivo za djecu već i za odrasle. U njegovim basnama često stradaju dobri (jer nisu dovoljno lukavi), a pobjeđuju pametni i spretni (makar bili i zli). Obrazovaniji ljudi su uspjeli i citirati stotine La Fontaineovih rečenica. Poštanske marke s njegovom slikom i njegovim basnama izdane su 1995. godine u Francuskoj.

U intervalima tijekom života izašle su ostale edicije njegovih basni. Posljednja je izašla 1693. godine. Član *[[Académie française]]* (Francuske akademije) postao je 1683. godine.
Srpski Itebej

**Srpski Itebej** (ćirilično: *Српски Итебеј*, mađarski: *Felsőittabé*) je naselje u Banatu u Vojvodini u sastavu općine Žitište.

## Stanovništvo
U naselju Srpski Itebej živi 2.405 stanovnika, od toga 1.919 punoljetna stanovnika, prosječna starost stanovništva iznosi 41,6 godina (39,1 kod muškaraca i 44,0 kod žena). U naselju ima 907 domaćinstava, a prosječan broj članova po domaćinstvu je 2,64.

 

## Reference

## Vanjske veze
* Karte, položaj, zemljopisni podaci o naselju
Kaniža (Bebrina)

**Kaniža** () je naselje u Brodsko-posavskoj županiji.

## Položaj
Kaniža je posavsko selo smjesteno 15-ak km od Slavonskoga Broda i dva kilometra od rijeke Save u posavskoj ravnici. Susjedna sela su Slobodnica, Bebrina, Zbjeg.

## Stanovništvo
U Kaniži po zadnjem popisu stanovništva živi 824 stanovnika. Te je od zadnjeg popisa broj povećan sa 779 na 824 stanovnika.

## Ukrajinci u Kaniži
Ukrajinci su se u Kanižu doselili oko 1900. godine. Po popisu stanovništva 1910. živjelo ih je 400 od ukupno 1206 stanovnika. Organizirani su u udrugu te imaju svoj UKPD "Taras Ševčenko".
U selu također ima i Grkokatolička crkva u kojoj se okupljaju stanovnici ukrajinskoga podrijetla.

## Udruge
U naselju djeluje dva kulturno-umjetnička društva, UKPD "Taras Ševčenko" i KUD "Posavac". Te nogometni klub "Posavac" koji se natječe u 2.ŽL BPŽ, stolno teniski klub i dobrovoljno vatrogasno društvo.

## Galerija

Datoteka:Katolicka crkva (Kaniza).JPG|Rimokatolička crkva
Datoteka:Grkokatolicka crkva (Kaniza).JPG|Grkokatolička crkva
Troyes

**Troa** () je grad u Francuskoj na reci Seni u departmanu Ob i regiji Šampanja-Ardeni.
Grad ima 60.958 stanovnika po popisu iz 1999, a sa širom okolinom ima 130.000 stanovnika.

## Historija
Troa postoji još od rimskog doba. Vekovima je postajao sve značajniji kao srednjovekovni trgovački centar. U okolini grada odigrala se 451. bitka na Katalaunskim poljima u kojoj su Rimljani i Vizigoti pobedili Hune pod komandom Atile. U Troji je 878. Luj Mucavac primio carsku krunu od pape Jovana XVIII. Pri kraju 9. veka grofovi Šampanje su odabrali Troa kao njihov glavni grad. Kada je kralj Filip IV Lepi 1285. stavio Šampanju pod otkrilje krune, grad je zadržao brojne privilegije. Vojvoda Burgundije Žan Neustrašivi bio je 1417. saveznik Engleza za vreme Stogodišnjeg rata i nameravao je da Troa učini francuskom prestolnicom. Složio se sa suprugom Šarla VI Ludog da dvor, savet i parlament Francuske trebaju tu biti.

Troa je bio u posedu Burgundije i tu je 21. maja 1420. potpisan sporazum iz Troa po kojem se Henri V oženio Katarinom, ćerkom kralja Šarla VI Ludog. Po tom sporazumu potomstvo Henrija V bi nakon smeri Šarla VI predstavljalo naslednike. Međutim pravi prestolonaslednik, tj. dofen je bio Šarl VII koji je uz pomoć Jovanke Orleanke vratio Troj 1429. u posed Francuske.

## Ekonomija
Troa je glavno sedište kompanije Lakosta, jednog od najpopularnijih brendova zapadnog sveta.
## Znamenitosti
* **Katedrala svetog Petra i Pavla u Troju** () je izgrađena od 13. do 17. veka. Ima izuzene vitraže iz 13. veka. Dugačaka je 114 metara, široka 50 metara, a toranj je visok 62 metra. 
* **Bazilika svetog Urbana**, gotička bazilika iz 13. veka
* **Gradska većnica** iz 17. veka
* **Hotel di Lion noar** (hotel crnog lava) iz 16. veka. dekaoracija fasade je tipična za drugu renesansu.

## Vanjske veze
* Troyes city council website 
* Lacoste Official Website 
* Pictures of Troyes 
* Pictures of Troyes Cathedral: http://www.ville-troyes.fr/DECOUVRIR/liblocal/images/240/cathedrale-240x362.jpg , http://www.carnets-voyage.com/routes-gourmandes-aube-troyes066-cathedrale-pf.jpg, http://alb.thomas.free.fr/orgue/icono/Orgue/Cartes%20postales/troyes.jpg
430-e

**430-e** su decenija koja je počela 1. januara 430. i završila 31. decembra 439.

## Događaji i trendovi
* Sveti Patrik počinje pokrštavati Irsku.
* jun 431 - Prvi efeški sabor na kome je odbačeno nestorijanstvo.
* 15.8. 438 - Objavljen Codex Theodosianus, prva velika kodifikacija rimskog prava.
* 439 - Trupe države Sjeverni Wei osvajaju državu Sjeverni Liang čime je ujedinjena sjeverna Kina i okončan period Šesnaest Kraljevstava koje zamjenjuju Sjeverne dinastije.

## Reference
430.

__NOTOC__
Godina **430.** (**[[rimske brojke|CDXXX]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Teodozija i Valentijana** (ili, rjeđe, **godina 1183. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 430. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Feng Ba abdicira sa carskog prijestolja države Sjeverni Yan te ga nasljeđuje Feng Hong. 
* Petar Iberijac osniva gruzijski manastir kraj Betlehema.
* Sveti Patrik na svom misionarskom putovanju dopire do obala Irske (približni datum).


## Rođenja
* Anastazije I, istočnorimski car
* Julije Nepot, zapadnorimski car (u. 480)
* Car Xiaowu od Liu Songa

## Smrti
* 28.8. &ndash; Sveti Augustin Hiponski, teolog (r. 354)
* Sveti Abdas, biskup Suse
* Feng Ba, car države Sjeverni Yan

## Reference
Kasniji Yan

**Kasniji Yan** (; 383-407 ili 409) bila je Xianbei država iz doba Šesnaest Kraljevstava čiji su vladari pripadali klanu/plemenu Murong, a koje je postojalo području današnje sjeveroistočne Kine. Njena preteča je bila velika država Raniji Yan, koju je, dijelom zahvaljujući izdaji princa Murong Chuija 370. godine pokorila država Raniji Qin i njen car Fu Jiān. Međutim, kada je država Raniji Qin naglo oslabila poslije bitke na rijeci Fei, godine 384. se Murong Chui odmetnuo od svog bivšeg gospodara i proglasio carem nove države Yan. Njegova nastojanja da obnovi nekadašnju državu Yan su uglavnom bila uspješna sve dok 398. nije teško poražen u sukobu sa suparničkom Xianbei državom Sjeverni Wei. Murong Chuijev brat Murong De je na to reagirao samoinicijativnim egzodusom svojih pristaša na jug gdje su osnovali još jednu državu pod nazivom Južni Yan. Kasniji Yan se uspjela održati neko vrijeme, iako su je mučili stalni dinastijski sukobi. O datumu njenog prestanka ne postoji konsenzus među historičarima - prema jednima to predstavlja godina 407. kada je ubijen posljednji legitimni vladar Murong Xi, a prema drugima 409. kada je ubijen Gao Yun, usvojeni sin cara Murong Baoa. U svakom slučaju, Gao Yunov nasljednik Feng Ba se smatra vladarom nove države koju su historičari nazvali Sjeverni Yan.

## Reference
Feng Ba

**Feng Ba** () (? - 430), kurtoazno ime **Wenqi** (文起), nadimak **Qizhifa** (乞直伐), formalno **Car Wencheng od (Sjevernog) Yana** ((北)燕文成帝), bio je car (sa titulom "Nebeski princ" (*[[Tian Wang]]*)) kineske države Sjeverni Yan, koju neki historičari smatraju njenim osnivačem. Bio je rodom Han Kinez u službi države Kasniji Yan te se sprijateljio sa Murong Yunom, usvojenim sinom cara Murong Baoa. Godine 407. je sudjelovao u ustanku protiv tiranskog cara Murong Xija, nakon čijeg svrgavanja je njegov prijatelj Murong Yun proglašen carem. Godine 409. je Murong (Gao) Yun ubijen, nakon čega je popularni Feng Ba proglašen novim vladarom - a s obzirom da nije imao dinastijske veze s kućom Murong, nova država se naziva Sjeverni Yan. Njegovu vladavinu su obilježili uglavnom uspješni napori da se očuva teritorija države od napada suparničke države Sjeverni Wei. Feng Ba je godine 430. postao žrtva dvorskih spletki i umro od šoka čuvši za puč koji je pokrenuo njegov brat i premijer Feng Hong. Feng Ba je imao preko 100 sinova, ali ih je Feng Hong, proglasivši se carem, sve dao pobiti.

## Reference
Feng Hong

**Feng Hong** () (? -438), kurtoazno ime **Wentong** (文通), formalno **Car Zhaocheng od (Sjevernog) Yana** ((北)燕昭成帝), bio je posljednji car kineske države Sjeverni Yan. Prijestolje je preuzeo godine 430. u puču od svog bolesnog brata Feng Baa (car Wencheng) te, kao i on, koristio titulu "Nebeski princ" (*[[Tian Wang]]*). Za razliku od brata, nije bio u stanju zaustaviti napade suparničke države Sjeverni Yan, čak ni uz pokušaje da ponudom vazalskog odnosa ishodi pomoć od južne kineske dinastije Liu Song. Zbog svega toga se teritorija Sjevernog Yana toliko smanjila da ju je 436. Feng Hong napustio i sa svitom otišao u izgnanstvo u državu Goguryeo, okončavši tako postojanje države. Međutim, tamo je počeo vrijeđati kralja Jiangsua smatrajući sebe njegovim sizerenom; kralj Jiangsu ga je zbog toga pogubio, iako mu je posthumno priznao carsku titulu.

## Reference
Sjeverni Yan

**Sjeverni Yan** (; 407 ili 409-436) bila je kineska država iz doba Šesnaest Kraljevstava čija se teritorija prostirala u današnjoj sjeveroistočnoj Kini. Njena je preteča bila država Kasniji Yan koju je osnovao Xianbei klan Murong. Njen posljednji član Murong Xi je ubijen u ustanku 407. a vlast je preuzeo Gao Yun, usvojeni sin cara Murong Baoa, koga dio historičara smatra prvim vladarom Sjevernog Yana. Dio historičara, pak, smatra da je prvi car njegov prijatelj Feng Ba, koji je preuezo prijetsolje poslije Gao Yunovog ubistva 409. Država Sjeverni Yan je pod njim uspjela očuvati svoje teritorije, ali je naglo oslabila pod Feng Baovim bratom i nasljednikom Feng Hongom. Pod udarima države Sjeverni Wei je Feng Hong odlučio 436. evakuirati prijestolnicu i sa svitom otići u izgnanstvo na teritoriju susjedne države Goguryeo, čime je Sjeverni Yan *de facto* prestao postojati. Kada je 438. Feng Hong pogubljen od strane Jiangsua, država je nestala i *de iure*.

## Povezano
* Xianbei
* Wu Hu

## Napomene i reference
Domno II od Antiohije

**Domno II od Antiohije** je bio patrijarh Antiohije od 442. do 449. Bio je blizak prijatelj teologa Teodorita Kirskog i nećak prethodnog antiohijskog patrijarha Jovana, a jedan od ključnih osoba za njegovo religijsko obrazovanje bio je znameniti pustinjak Jevtimije Veliki. Jeruzalemski patrijarh Juvenal ga je postavio za đakona u Antiohiji, a nakon Jovanove smrti 441. je proglašen novim patrijarhom. Na tom je mjestu - jednom od najprestižnijih u tadašnjem kršćanskom svijetu - imao važnu ulogu u teološkim sporovima koji su u to vrijeme sve više dijelili kršćane u istočnom dijelu Rimskog Carstva. Godine 447. je postavio Irineja za tirskog biskupa, ali je njegovu odluku poništio istočnorimski car Teodozije II koji je Irineja smatrao pristašom nestorijanstva. Kada je Ibas, episkop Edese, bio optužen za nestorijanstvo, Domno je 448. sazvao sinod u Antiohiji koji ga je oslobodio optužbi i smijenio njegove tužitelje. Zbog toga je doveden na Drugi efeški sabor 449. gdje je smijenen. Bio je jedini od tamo smijenjenih episkopa koji nije vraćen na dužnost na Halkedonskom saboru.
Liu Jun, princ Shixing

**Liu Jun** (劉濬) (429–453), kurtoazno ime **Xiuming** (休明), nadimak **Hutou** (虎頭), bio je kineski carski princ iz južne dinastije Liu Song. Bio je drugi sin cara Wena, a majka mu je bila careva omiljena konkubina Supruga Pan. Kada je nakon smrti carice Yuan Qigui ona postala najmoćnija žena na dvoru, stekla je neprijateljstvo krunskog princa i caričinog sina Liu Shaoa. Liu Jun se, međutim, istovremeno zbližio sa starijim polubratom te su njih dvojica počeli zajedno kovati zavjere sa ciljem da svrgnu ocu. To im je 453. uspjelo kada je Liu Shao organizirao puč u kome su ubijeni ne samo car Wen nego i Liu Junova majka. Liu Jun je ostao vjeran bratu čak i kada su su protiv njega, ogorčeni mučkim ubistvom, digli ustanak vodeći generali istaknuvši Liu Juna, princa od Wulinga i Liu Junovog imenjaka, za budućeg cara. Nakon Liu Shaovog poraza i pada prijestolnice, Liu Jun je pokušao pobjeći, ali je uhvaćen i pogubljen sa cijelom svojom porodicom.

## Izvori
* *[[Knjiga Songa]]*, vol. 99.
* *[[Historija Južnih dinastija]]*, vol. 14.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 123, 126, 127.
Car Xiaowu od Liu Songa

**Car Xiaowu od Liu Songa** ((劉)宋孝武帝) (430–464), osobno ime**Liu Jun** (劉駿), kurtoazno ime **Xiulong** (休龍), nadimak **Daomin** (道民), bio je car Kine iz dinastije Liu Song. Bio je sin cara Wena i njegove konkubine Supruge Lu Huinan,. Otac ga, kao ni majku, nije favorizirao. Na prijestolje je došao nakon što je njegov stariji brat 453. Liu Shao uz pomoć svog mlađeg brata i Liu Junovog imenjaka, ubio oca, izazvavši ogorčenje među generalima i guvernerima koji su smjesta digli ustanak, istaknuvši Liu Juna za cara. Liu Jun je porazio Liu Shaoa i postao novi car. Iskazao se kao općenito sposoban vladar, ali mu je te vrline zasjenio seksualni nemoral i sklonost incestuoznim vezama, te okrutnost prema podanicima, pogotovo u kasnijim periodima vladavine. Umro je 464. i naslijedio ga je sin Liu Ziye, budući car Qianfei.
Ernst Theodor Amadeus Hoffmann

**Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann** (Kalinjingrad, 24. siječnja 1776. - Berlin, 25. lipnja 1822.) poznatiji pod pseudonimom **E. T. A. Hoffmann (Ernst Theodor Amadeus Hoffmann)** je najpoznatiji predstavnik njemačke romantičarske novelistike.

Svestrano nadaren bavio se raznim granama umjetnosti (bio je slikar, redatelj, dirigent i skladatelj), te se njegove slikarke i glazbene sklonosti osjećaju i u književnom radu, kojemu se posvećuje tek potkraj života. Napisao je tri zbirke pripovijesti (*[[Fantazije u Collotovoj maniri]] - Fantasiestüke in Callots manier*,1813-15; *[[Noćne zgode]] - Nachtststücke*, 1817 i *[[Serpinova braća]] - Die Serpionsbrüde*, 1819-21) i dva romana (*[[Đavolji eliksiri]] - Die Elixiere des Teufels*, 1816 i *[[Životna naziranja mačka Murra]] - Die ebensansichten des Katers Murr*, 1821), u kojima spaja elementa "romana strave i užaša" s fantastičnim svijetom narodnih bajki i vjernim realističkim opisima građanskog života i tako nas uvodi u jedan poseban svijet u kojem se neraskidivo isprepleću san i jav, mašta i realnost. Hoffmannovo je stvaralaštvo izvršiloznatan utjecaj i na mnoge europske pripovjedače XIX. stoljeća (Scott, Balzac, Gogolj, Poe, Baudelaire, Kafka i dr.)
Ferenc Molnár

**Ferenc Molnár**, rođen kao **Ferenc Neumann**, u SAD poznat kao **Franz Molnar**, mađ. **Molnár Ferenc** (Budimpešta, 12. siječnja 1878. - New York, 1. travnja 1952.) je bio jedan od najvećih mađarskih dramatičara i pisaca XX. stoljeća. Emigrirao je u SAD u bijegu od nacista koji su ubijali židove u Mađarskoj za vrijeme II. svjetskog rata.

Kao romanopisac, zapamćen je po djelu *[[Junaci Pavlove ulice]]*, koji govori o rivalstvu dvije skupine dječaka u Budimpešti.To je jedan od najljepših dječjih romana o prijateljstvu,hrabrosti i živonoj okrutnosti. Roman koji razgolićuje tragiku djetinjstva u velegradu, gdje nema dovoljno prostora za igru,pa komadić zemljišta između visokih velegradskih zgrada postaje smisao dječjeg života. Borba dječaka Pavlove ulice i ˝Crvenih košulja˝ za taj komadić zemlje poprima sve prizvuke domoljubnog zanosa. Taj roman je u piščevoj rodnoj zemlji jako cijenjen. U anketi jednog časopisa u Mađarskoj završio je na drugom mjestu među najboljim romanima u 2005. Nekoliko puta je ekraniziran.

Molnárove najistaknutije drame su *[[Liliom]]*, *[[Čuvar (drama)|Čuvar]]* i *[[Labud (drama)|Labud]]*.
Istinski logos

**Istinski logos** () je delo grčkog platonističkog filozofa Kelsa koje predstavlja kritiku lažnog hrišćanskog logosa. Ovo Kelsovo delo se smatra prvom sveobuhvatnom filozofskom kritikom hrišanstva.

Delo je napisao je 178. godine. Pretpostavlja se da je pisano u Aleksandriji. Naslov dela *Alethes logos* Kelsos je verovatno odabrao prema Platonovu citatu, koji govori ο imenu, govoru, slici i spoznaji bića. Naslov se može prevesti kao »Istinita riječ«, ali je pravilnije u duhu Celza prevesti »Istinski Logos«. Celzo je nastojao da se o kršćanstvu dobro informira: čitao je Evanđelja, starozavjetne knjige, druge kršćanske spise, a tražio je i osobni dodir s kršćanima. Istraživanja pokazuju da je Celzo svoj spis pisao poznavajući Justinove spise, možda upravo kao odgovor Justinu i njegovu učenju o Logosu.

Osnovno polazište Celzove koncepcije jest: »Ima jedan drevni Logos (Palaios Logos), koji dolazi odozgo, oko kojega su se uvijek trudili najmudriji narodi i države i mudri muževi« (fr. I 14c). »Istinski Logos« može se naći samo u tom »drevnom Logosu«. Pozivajući se na Platonova Timeja, Celzo uči da je put istine neprohodan za sve ljude. Samo su neki od Boga nadahnuti ljudi, pjesnici, mudraci i filozofi, tim putem kročili, i njih treba slijediti. 

Izvorno Kelsovo delo je izgubljeno ali je rekonstruisano iz potpuno sačuvane Origenove kontra-kritike pod nazivom *[[Protiv Kelsa]]* (gr. *Kata Kelson* odnosno lat. *Kontra Celsum*) iz 248. godine. Otprilike devet desetina sadržaja u tih 8 knjiga *Protiv Celsa* je sačuvano. Origen prati Celsa reč po reč, tako da se osnova i kritika jasno prepoznaju.

## Povezano
* Kritika hrišćanstva
* Kritika religije
* Kelsos

## Izvori
Metempsihoza

**Metempsihoza** je izraz grčkog porekla sa značenjem "prenošenja duše" (psihe) iz jednog tela u drugo.

Slični koncepti su seoba duša, preporađanje i reinkarnacija, s jedinom razlikom što se u metempsihozi duša može useliti i u različite životinje i biljke, radi očišćenja od grehova iz pređašnjeg života.

U seobu duša verovali su npr. pitagorejci i Platon, a takođe sačinjava bitan element hinduizma, budistizma i nekih drugih religija.

## Reference
Repatrijacija

**Repatrijacija** je akt dobrovoljnog povratka u zemlju rođenja iz zemlje izbeglištva. To je očekivani i željeni rezultat pruženih usluga u slučaju mnogih izbeglica, ratnih zatvorenika i raseljenih lica jer se osoba vraća u blisku kulturu i poznatu mrežu socijalnih odnosa.

Repatrijacija je termin koji se koristi i za povratak ratnih zarobljenika u domovinu, lica koja se deportuju zbog ilegalne imigracije ili su iz nekog drugog razloga bila držana u stranoj zemlji.

## Vanjske veze
* Vlada Srbije: izbeglice u Srbiji 
* Srpski savet za izbeglice
* Engleska Vikipedija o repatrijaciji i rasi
Katedrala sv. Terezije Avilske u Subotici

**Katedrala sv. Terezije Avilske u Subotici** (u narodu poznata i kao **Velika crkva**) je stolna crkva u kasnom baroknom stilu posvećena zaštitnici Subotice, sv. Tereziji Avilskoj. Građena je u periodu 1773-1798. Radovi na njoj započeti su 1773. po projektu peštanskog zidara Franza Kaufmanna, da bi se završili po projektu Adama Heislera iz 1783. Glavni oltar je završen 1804., a sat u tornju postavljen je 1840. godine.

## Vanjske veze
* Subotička biskupija: ''Subotička stolna crkva (katedrala) svete Terezije'' 
* Subotica.rs: ''O Subotici: Subotica od A do Ž: Katedrala Sv. Terezije Avilske''
Šmuel Josef Agnon

**Shmuel Yosef Agnon** (hebrejski ***שמואל יוסף עגנון***, Bučač, 17. srpnja 1888. - Jeruzalem, 17. veljače 1970.) je bio prvi hebrejski pisac koji je dobio Nobelovu nagradu za književnost (1966.). Nagradu je dobio zajedno s pjesnikinjom Nelly Sachs. Na engleskom su njegova djela izdavana pod imenom **S. Y. Agnon** (hebrejski: ***ש"י עגנון***).

Jedna od centralnih figura moderne hebrejske književnosti, Agnon je rođen u ukrajinskom mjestu Bučač, kasnije je emigrirao u Palestinu, a umro je u Jeruzalemu. Njegova djela se bave konfliktom između tradicionalnog židovskog života i jezika s modernim svijetom. Ona također pokušavaju obnoviti blijedeću tradiciju europskih *[[shtetl]]a*.
Carl Gustaf Verner von Heidenstam

**Carl Gustaf Verner von Heidenstam** (Olshammar, 6. 7. 1859. - Övralid, 20. 5. 1940.) je bio švedski pjesnik i romanopisac, dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1916. Od 1912. pa do svoje smrti bio je član Švedske akademije. Većina njegovih djela su strastvene predodžbe švedskog karaktera, života i tradicije, često iz patriotskog gledišta.
Roger Martin du Gard

**Roger Martin du Gard** (Neuilly-sur-Seine, 23. 3. 1881. - Sérigny, 22. 8. 1958.), francuski književnik i dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1937.

Njegov prvi uspješni roman je *[[Jean Barois]]* (1913.). No, Du Gardovo najambicioznije djelo je serija od 8 knjiga naslovljena *[[Thibaultovi]]* (1922. - 1940.). Du Gard je bio doživotni prijatelj s Andréom Gideom. Tijekom Drugog svjetskog rata boravio je u Nici gdje je pripremao roman koji je ostao nedovršen.

Roger Martin du Gard umro je 22. 8. 1958. i pokopan je na gradskom groblju u predgrađu Nice.

## Vanjske veze

* Roger Martin du Gard, 1937 Nobel Laureate for Literature
* About Roger Martin du Gard
Edgar Wallace

**Richard Horatio Edgar Wallace** (London, 1. travnja 1875. - Hollywood, 10. veljače 1932.) je britanski pisac krimi knjiga.

Wallace je najvjerojatnije rođen u Londonu. Rođen je kao sin glumaca Mary Jane Richards i T. H. Wallacea. Pošto je kao dijete dat nekom ribaru i njegovoj ženi na skrb, Wallace je imao teško djetinjstvo. Radio je kao dubokomorksi ribar i pomoćnik radnicima, a sa 18 godine primljen je u vojsku. nakon što je posla u Južnu Afriku 1896., počeo je pisati pjesme, poeme i članke za mnoge časopise. Ekskluzivni izvještaj koji je *[[Daily Mail]]u* omogućio da prije službenih informacija vijeti objavi kraj Burkog rata (1889.-1902.) zaslužio je Wallaceu posao kao novinar.

Njegova prva knjiga bila je zbirka stihova *[[Proglas u baraci]]* (1900), inspirirana *[[Balade iz barake|Baladama iz barake]]* Rudyarda Kiplinga. Godine 1905. Wallace je objavio nedovršeni roman *[[Četiri potpuna čovjeka]]* i ponudio je £500 onome tko riješi slučaj. Pu priču o afričkim pustolovinama napisao je 1911., az zvala se *Sanders of the River*, koja je napisana pomoću iskustva koje je dobio radeći kao specijalni izvjestitelj za *Daily Mail*. Njen uspjeh doveo je do drugih, sličnih priča . Nakon Prvog svjetskog rata Wallace je nastavio pisati u duhu *[[Četiri potpuna čovjeka]]* i diktirao je knjigu za knjigom u nevjerojatnim brzinama. To mu je i uspjelo i njegov uspjeh u svijetu bio je izvanredan.

Wallace je svoje priče pretvorio u drame, a prva je bila *The Ringer* (1926.) u kojem je miješao napetost i izneneđenje tako da zainteresira gledatelje. Edgar Wallace je umro u Hollywoodu 10. veljače 1932. dok je radio na scenarjiu za *[[King Kong (film, 1933)|King Konga]]*.