Povelja Tvrtka I Vukcu Hrvatiniću

**Povelja Tvrtka II Vukcu Hrvatiniću** izdana je 11. 8. 1366. god. pod gradom Prozorom u srednjovjekovnoj Bosni. Ovom poveljom bosanski ban Tvrtko I Kotromanić (1353-1377) je poklonio Vukcu Hrvatiniću “za njegovu vjernu službu” i uspješno ratovanje protiv vlasti ugarskog kralja Ludovika I. Velikog (1342-1382) cijelu župu Plivu sa Soko Gradom. Tada je Soko sa župom Plivom, izuzet iz vladarskog domena porodice Kotromanića i dat u vječnu baštinu knezu Vukcu Hrvatiniću i njegovom potomstvu sa potpunim financijskim imunitetom.

Original povelje čuva se u arhivu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u Zagrebu. 

## Opis
Povelju je napisa dijak Dražeslav, kojeg je ban Tvrtko preuzeo iz kancelarije svoga prethodnika strica bana Stjepana II. Kotromanića (1314-1353).

Pisana je majuskularnom bosančicom na veoma kvalitetnom pergamentu njemačke proizvodnje, koji je s obje strane ujednačene bijele boje. Dimenzije povelje su 27,3 cm gore, 26,8 cm dolje, 21,8 cm lijevo i 21,6 cm desno. Povelja je presavijana na 8 polja.

Prije pisanja teksta pisar je povukao crte, na lijevoj strani tri okomite od vrha do dna i po cijelom pergamentu vodoravne linije. I danas se vide ispupčenja od tih linija. Tekst povelje započinje na drugoj vodoravnoj crti. Prvo slovo teksta (V) veoma je istaknuto. Transliteracija u latinična slova početka teksta izgleda ovako: 

:*V’ ime otca i sina i svetoga d(u)ha amin’ az’ rab’ b(o)ži i sv(e)toga gr’gura a zovom’ g(ospo)d(i)n’ ban’ tvr’tko sin’ g(ospo)d(i)na kneza vladislava a sinovc’ velikoga i slavnoga g(ospo)d(i)na bana stipana milostiju b(o)žiom’ g(ospo)d(i)n’ mnogim’ zemlam’ bosni i soli i usori i dol’nim’ kraem’ i podriniju i hl’m’ski g(ospo)d(i)n’.*

## Tekst
:Vь ime: ôt(ь)ca: i sina: i sv(e)toga d(u)ha aminь azь rabь b(o)ži i sv(e)toga grьgura az ovomь g(ospo)d(i)nь banь tvrьtko sinь g(ospo)d(i)na kneza vladislava a sinov(a)cь ­velikoga i slavnoga g(ospo)d(i)na bana stêpana milostiju b(o)žiômь g(ospo)d(i)nь mnogimь zemlamь bosnê i soli i usorê i dolьnimь kraemь i podriniju i hlьmьski g(ospo)d(i)nь stvorihь milostь svoju gospodьsku svoemu vêrьnu sluzê u ime voevodê vlьkcu hrьvatiniću za negovu vêrьnu službu u ôno vrême kьda se podviže na me ugrьski kralь u ime ludovikь i prihodi u plêvu podь sokolь i ônьdazi mi voevoda vlьkcь vêrьno posluži i za negovu vêrьnu službu dah mu gradь u plêvê u ime sokolь sь vьsom plêvomь ôt(ь) mee do mee ôt(ь) uskopla p[o] krьtovu elu a ôt(ь) dlamoča po vitoraju a ôt(ь) lužcь dorьčeve a ôt(ь) luke po zlamenie tozi dasmo gradь sokolь s vьsom plêvomь voevodê vlьkcu za plemenito nemu i negovu poslêdnemu u vêke aminь bezь vsakoga gospodьskoga dohotka a tomu svêdoci dobri bošnane knezь vlai dobrovoevićь i sь bratiômь kazncь sьnьko i sь bratiômь župan crьnugь i sь bratiômь županь branko pribinićь i sь bratiômь tepьčija vlьčihna i s bratiômь knezь vlatko ôbrinovićь i sь bratiômь tepьčiê milatь i s bratiômь a ôt(ь) usore svêdoci voevoda tvrьtko i sь bratiômь kaznьcь stêpoe čelьničićь i sь bratiômь tepčiê sladoe divoševićь i sь bratiômь a ôt(ь) lužьcь svêdoci županь stêpko vlьkovićь i sь bratiômь županь milьtênь hrьvatinićь i sь bratiômь a tomu pristavь knezь bogdanь bêlьhanićь ôt(ь) dvora a ôt(ь) vladaniê pristavь: dragošь šanьtićь a tko [ć]e sie poreći ili prêtvoriti ot(ь) nasь ili ôt(ь) našihь poslêdnihь surodnikovь […] inoplemenьnikь da e prokletь ôt(ь)cemь i sinomь i svetêmь d(u)homь i materiju b(o)žiômь i d [=4]mi ev(a)nđel(i)sti i .vï: [=12]ma: ap(os)t(o)loma i :o: [=70]mi i :z: [=7]mi i zь banimi b(o)žimi i vьsêmi : b(o)gu: ugodivьši mi u si vêkь i u priduĉi aminь i da e pričestnikь ijudê skariôtskomu koji prêda sina b(o)žiê na raspetie za .l [=30] srebrьnêhь pênezi i koi izliha u[prêš]e propni propni krьvь na nemь i na čedêhь ego a se pisa dražeslav diêkь […] poroeniê b(o)žiê lêtь č.t.ks з [=1366] lêto i našemu gospodьstvu :gï: [=13] lêto mêseca avьgusta po knizê .aï. (=11) d(a)nь podь prozoromь u ramê.
 
## Izvori