open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kurt Waldheim

**Kurt Valdhajm** (; Sankt Andre-Verdern, blizu Beča, Austrija, 21. decembar 1918 – Beč 14. jun 2007) je bio austrijski političar i diplomata. Njegov izbor za predsednika Austrije 1986. godine bio je zasenjen otkrićima da je pripadao jedinici Hitlerovog Vermahta koja je u tadašnjoj Jugoslaviji počinila ratne zločine nad civilima tokom Drugog svetskog rata. Državna komisija za ratne zločine FNRJ ga je 17. decembra 1947. imenovala odgovornim za ratne zločine. Jedan je od 25 njemačkih oficira koje je poglavnik Nezavisne Države Hrvatske Ante Pavelić odlikovao za učešće na Kozari 1942.

## Biografija
U Beču je završio Diplomatsko konzularnu akademiju. Bio je doktor pravnih nauka. U diplomatskoj službi u Ministarstvu spoljnih poslova od 1945. Član je austrijskih delegacija na međunarodnim pregovorima u Parizu, Londonu i Moskvi. Posle je poslanik u parlamentu, a zatim ambasador Austrije u Kanadi. Ministar spoljnjih poslova Austrije je od 1968–1972.

Bio je četvrti generalni sekretar Ujedinjenih nacija od 1972. do 1981. godine i deveti predsednik Austrije od 1986. do 1992. godine. Tokom predizborne kampanje za predsednika Austrije 1986, u javnost je izbila njegova nacistička prošlost. Valdhajm je, naime, za vreme Drugog svetskog rata bio oficir Vermahta na različitim frontovima. Jugoslovenska državna komisija ga je proglasila za ratnog zločinca. Na osnovu jugoslovenskog dosijea F-25572 od 17. novembra 1947. godine. Valdhajm je uvršćen na listu ratnih zločinca UN. Prema ovom dosijeu, Valdhajm je kao obaveštajni oficir bio član štaba generala Aleksandra Lera, komandanta Hitlerove armije koja je pokrivala jugoistok Evrope. Valdhajm je učestvovao u borbama na Kozari u leto 1942. godine, kada je oko 68 hiljada muškaraca, žena i dece srpske nacionalnosti oterano u ustaški koncentracioni logor Jasenovac. Valdahjma je zbog zasluga u bici na Kozari odlikovao hrvatski poglavnik Ante Pavelić. Tek posle izbijanja afere o njegovoj mračnoj nacističkoj prošlosti, koje su prve objavile u svet beogradske novine (*[[Večernje novosti|V. Novosti]]*), Valdhajm je na sve načine pokušavao da dokaže da je bio samo vojnik i da nije odgovoran za ratne zločine nad civilima. Vašington i London su ga, međutim, stavili na listu osoba kojima je zabranjen ulazak u SAD i Ujedinjeno Kraljevstvo. Ta odluka nikada nije promenjena. Slučaj Valdhajm je jedna od najvećih enigmi 20. veka. Iako je njegovo ime bilo na listi ratnih zločinaca UN, i mada su za njegovu ratnu prošlost znali i SSSR, i Amerika i Britanija i Jugoslavija, osnivači Ujedinjenih nacija, on je ipak u dva mandata bio *cenjeni* generalni sekretar svetske organizacije. Umro je u Beču 14. juna 2007. nakon što mu je otkazalo srce.

Objavio je knjige: *Austrijski put, Jedinstveni poziv na svetu*.

## Reference u popularnoj kulturi
Skandal vezan uz aferu Valdhajm je godine 1990. poslužio kao inspiracija za scenario holivudskog filma *[[Loose Cannons (1990 film)|Loose Cannons]]*.

## Vanjske veze

* Kurt Valdhajm - četvrti generalni sekretar Ujedinjenih nacija
* Kontroverza Valdhajm
* Kurt Valdhajm agent KGB , Danko R. Vasović, *Večernje novosti*, feljton, 9 nastavaka, 9 - 17 septembar 2004.
Pong

**Pong** je naziv za računalnu igru koju je razvila tvrtka Atari 1972. Ova igra je pokrenula razvoj industrije računalskih igara. Ovu igru je razvio Nolan Bushnell.
Svetlana Stipčević

**Svetlana Stipčević** (15. decembar 1940 – 2. decembar 2008) bila je književni istoričar, specijalist za dubrovačku književnost i italijanistiku, univerzitetski nastavnik. Član i saradnik Srpske književne zadruge. Supruga akademika Nikše Stipčevića i mati univerzitetskog nastavnika Balše Stipčevića.

## Život i rad

Saradnik Instituta za književnost i umetnost u Beogradu, član i saradnik Srpske književne zadruge. Od novembra 1999. do smrti bila je upravnik Katedre za serbokroatistiku Univerziteta u Bariju (Italija).

## Bibliografija
Knjige
* «Vladislav Menčetić, dubrovački pesnik XVII veka», 1974
* «Italijanski izvori dubrovačke melodrame», 1994
* «Dubrovačke studije», 2004.
* «Zadruga i njeni pisci», s Nikšom Stipčevićem
Sporazum iz Simle

**Sporazum iz Simle** je mirovni sporazum koji su 2. jula 1971. formalno sklopili Indija s jedne, i Pakistan s druge strane, te kojim su, nakon višemjesečnog primirja, okončana neprijateljstva poznata kao Treći indijsko-pakistanski rat. Predstavljao je dotada najozbiljniji pokušaj da se okončaju dotadašnji i spriječe budući sukobi između dvije zemlje. Njime se Pakistan obavezao priznati nezavisnost svojih tokom rata otcijepljenih istočnih područja, koje su postale Narodna Republika Bangladeš. Obje strane su se također obavezale da će međusobni spor oko Kašmira nastojati riješiti mirnim putem i bez vanjskih posrednika, kao i da će liniju razgraničenja u Kašmiru uspostavljenu tokom primirja 1971. poštovati kao međunarodnu granicu.

Sporazum je ime dobio po mjestu Simla u indijskoj državi Himachal Pradesh, gdje su ga potpisali pakistanski predsjednik Zulfikar Ali Bhutto i indijska premijerka Indira Gandhi. Tokom sljedećih godina Sporazum se uglavnom poštivao, ali nije uspio spriječiti manje granične čarke i Siachenski sukob, odnosno njihovu eskalaciju u Kargilski rat 1999. godine.

Za Sporazum iz Simle je karakteristično da nije regulirao repatrijaciju ratnih zarobljenika. To je pitanje riješio posebni Delhijski sporazum potpisan u aprilu 1974.

## Vanjske veze
* Official Document of Shimla Agreement
Brandon Lee

**Brendon Brus Li** (; Oukland, 1. februar 1965 — Vilmington, Severna Karolina, 31. mart 1993) je bio američki glumac. Bio je sin Brusa Lija i Linde Li Emeri. Brendon Li je greškom rekvizitera poginuo na snimanju filma Vrana.

## Vanjske veze
* Brandon Lee Movement tribute site
* 
* 
*
Roe vs. Wade

**Sudski proces Roe protiv Wade** je sudski proces iz 1973. godine pred američkim Vrhovnim sudom, nakon kojeg je u SAD-u legaliziran pobačaj na zahtjev iz bilo kojeg razloga do vremena trudnoće kada fetus može preživjeti bez majke (obično do 7. mjeseca). Nakon 7. mjeseca pobačaj se dozvoljava, ako je ugrožen život majke. Ovaj sudski proces jedan je od najkontroverznijih u povijesti američkog Vrhovnog suda. I danas se vodi debata o njemu.

Norma L. McCorvey (pseudonim "Jane Roe") ostala je trudna 1969. godine. Prijatelji su je savjetovali, da izjavi da je silovana, jer bi u tom slučaju mogla pobaciti. To je otpalo, jer nije bilo policijskog očevida. Obratila se odvjetnicama Sarah Weddington i Lindi Coffee , koje su malo prije toga diplomirale pravo na sveučilištu "University of Texas Law School". Zahtijevale su, da sud dopusti Normi McCorvey da pobaci. U to vrijeme pobačaj je bio zabranjen, osim u posebnim okolnostima. Slučaj je došao sve do američkog Vrhovnog suda, koji je dozvolio Normi McCorvey da pobaci donijevši odluku 22. siječnja 1973 zajedno sa sudskim procesom Doe protiv Boltona. Suci su glasovali 7:2.

Vrhovni sud je u svojoj presudi podijelio period trajanja trudnoće na tri dijela, i u zavisnosti od toga propisao šta države mogu regulisati u različitim periodima trudnoće:
* Tokom prva tri mjeseca savezne države ne mogu zabraniti abortus, već odluku o abortusu moraju ostaviti trudnoj ženi.
* Tokom druga tri mjeseca države mogu zabraniti ili regulisati abortus, ukoliko je to potrebno radi očuvanja života trudnice.
* U poslednjem tromjesečju trudnoće države mogu regulisati ili čak zabraniti abortus u interesu očuvanja prenatalnog života, osim ako je abortus neophodan radi očuvanja života majke.

Norma McCorvey ipak nije pobacila, nego je rodila živo dijete, ali je zakon ostao na snazi. Izjavila je, da u vrijeme sudskog procesa nije bila dovoljno informirana o pojedinostima postupka od strane odvjetnika i da nije bila upućena što stvarno pobačaj jest, te da ne bi sudjelovala u tome, da je znala punu istinu. Protivnici pobačaja decenijama su tražili ukidanje ove sudske presude. Na godišnjicu 22. siječnja svake godine ispred zgrade Vrhovnog suda u Washingtonu održavaju prosvjed na kojem se okupi oko 200.000 ljudi. 24. lipnja 2022. Vrhovni sud je ovu presudu poništio i odredio da pobačaj nije ustavno pravo, čime je 13 od 50 saveznih država odmah zabranilo pobačaj.

## Izvori

## Vanjske veze
* Puni tekst presude
Doe v. Bolton

**Sudski proces Doe protiv Boltona** je sudski proces iz 1973. godine kojim je američki Vrhovni sud ukinuo dotadašnji zakon o pobačaju u američkoj saveznoj državi Georgiji. To je bila prijelomna sudska odluka, nakon koje je došlo do puno blažih zakona o pobačaju i u ostalim dijelovima SAD-a.

Sandra Cano (pseudonim Mary Doe) angažirala je odvjetnicu Margie Pitts Hames, da joj pomogne u teškoj situaciji. Kao majka troje djece ostala je trudna po četvrti put. Razvodila se s mužem, koji je bio u zatvoru, zbog zlostavljanja djece. Socijalni radnici oduzeli su im djecu. Sandra Cano angažirala je odvjetnicu, da joj sudskim putem pomogne vratiti djecu i da pokrene brakorazvodnu parnicu. Odvjetnica joj je predložila, da pobaci dijete koje je nosila, jer bi tako lakše dobili slučaj. Sandra Cano je to odbila. Odvjetnica nije odustala od svoje ideje. U to vrijeme u njihovoj saveznoj državi Georgiji bio je dopušten pobačaj samo u slučajevima silovanja, deformacije ploda i kada je bio ugrožen život majke. Stoga je odvjetnica podnijela sudsku tužbu protiv toga zakona s ciljem, da se ukine. Zakon je branio Arthur K. Bolton po službenoj dužnosti.

Na nižim američkim sudovima, tužba je odbijena. Slučaj je došao pred Vrhovni sud, koji je udovoljio zahtjevu, da se poništi dotadašnji zakon. Donijeli su propis, da se prije pobačaja okupi liječnička komisija, koja odobrava pobačaj, ako je pobačaj nužan da se očuva zdravlje žene uzevši u obzir tjelesno, emocionalno i duševno stanje te obiteljsku situaciju. Odluka je donesena 22. siječnja 1973. zajedno s odlukom o sudskom procesu Roe protiv Wadea, koji se također odnosio na pobačaj. Nakon te dvije odluke Vrhovnog suda, postepeno su ukinuti strogi zakoni o pobačaju i u ostalim dijelovima SAD-a.

Sandra Cano je ipak rodila. Godine 2003. podnijela je zahtjev, da se sudski proces ponovno otvori i preispita. Tvrdila je, da nije imala potpun uvid u cijeli sudski postupak i da ne bi pristala sudjelovati, da je znala sve pojedinosti. Izjavila je, da nije željela da njezin slučaj dovede do legalizacije pobačaja, jer je protiv pobačaja. Njezin zahtjev je odbačen.
Agenor (razvrstavanje)

**Agenor** je u grčkoj mitologiji bilo ime više ličnosti. 

## Mitologija
* Agenor, mitski feničanski kralj.
* Prema Apolodoru, bio je jedan od Niobida.
* Takođe prema Apolodoru, Agenor je bio Argivac, Ekbasov sin i otac "svevidećeg" Arga. 
* Apolodor je naveo i jednog od Penelopinih prosilaca sa ovim imenom, koji je došao iz Dulihijuma.
* Još jedan Penelopin prosilac iz Zakintosa.
* Agenor (Fegejev sin), psofidski princ.
* Agenor (Pleuronov sin), Etolov unuk.
* Kao jednog od Egiptida, navode ga i Apolodor i Higin. Prema Apolodoru, njegova majka je bila žena iz Arabije, a supruga Danaida Kleopatra. Prema Higinu, njegova supruga je bila druga Danaida, Evipa.
* Agenor (Antenorov sin), lik iz Homerove "Ilijade".
* Agenor (Triopov sin), argivski plemić.
* Agenor je bio sin Areja, ali ne boga rata, već Ampiksovog sina. Prema Pausaniji, imao je sina Preugena.
* Bio je Andromedin verenik. Njegovo ime je bilo i Finej.
* Agenor je bio i jedan od vojnika u pohodu sedmorice protiv Tebe, koji je pokušao da spase svog brata Tageta koji je bio ranjen kraj reke, ali se sam udavio.

## Reference
Posavsko hribovje

**Posavsko hribovje** prevedeno sa slovenskog **Posavska brda** je brdoviti predalpski pojas zemlje velik 1909 km², pa je površinom i najveća regija Slovenije 
## Geografija
Taj pojas zemlje prostire se s obje strane Save, od Ljubljanske kotline na zapadu, sve do hrvatske granice i rijeke Sutle na istoku, od alpskih visova na sjeveru do dinarskog krasa na jugu.
Najviši vrh Posavskog hribovja je Kum sa svojih 1220 metara koji leži južno od Save.

Preko 63,3 % Posavskog hribovja je pod šumom, a prosječna nadmorska visina regije je 483,7 metara.

U regiji Posavsko hribovje živi 136 773 stanovnika, a najveći centri su Trbovlje, Hrastnik, Zagorje ob Savi, Litija, Laško, Radeče i Moravče. Od prve polovice 19. vijeka bila je poznata po brojnim rudnicima uglja, koji su se tad otvarali. Danas je poznata po brojnim termoelektranama i poljoprivredi.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Posavsko hribovje''  }
Šmartno pri Litiji

**Šmartno pri Litiji** (njemački: *Sankt. Martin bei Littai*) je gradić u Sloveniji od 1.411 stanovnika, on je i administrativni centar Občine Šmartno pri Litiji.
## Geografija
Šmartno pri Litiji leži u brdima Posavskog hribovja udaljen oko 3 km juogozapadno od Litije, i oko 40&nbsp;km istočno od Ljubljane.
## Historija
Šmartno pri Litiji se prvi put spominje 1135. kad se navodi njegov prvi župnik. Kao i u slučaju susjedne Litije i Šmartno je bilo bogato rudama koje se kopaju od 15. vijeka, naročito olova, koja se u rudniku Sitarjevec iskapalo do 1951. Zbog tog je *Šmartno* (od sv. Martin) odavno izraslo u gradić, po popisu iz 1830. u mjestu je živjelo 641 stanovnika u 146 domaćinstava.

Tada je oblikovan i historijski centar, koji je izrađen oko neogotičke crkve sv. Martina, koja je podignuta od 1899. do 1901. po nacrtima kipara i arhitekta Adolfa Wagnera.
## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice Općine Šmartno pri Litiji
Šmartno pri Litiji (općina)

**Općina Šmartno pri Litiji** (slovenski: *Občina Šmartno pri Litiji*) je jedna od **212** slovenskih općina od 5.522 stanovnika., administrativni centar općine je gradić Šmartno pri Litiji.
## Geografija
Općina Šmartno pri Litiji prostire se istočno od Ljubljane, po brdima Posavskog hribovja. Na površini od nekih 94.9 km², na kojoj leži pedesetak naselja. Sve do 2002. *Šmartno* i njegova naselja bili su u sastavu puno veće Općine Litija.
## Naselja Općine Šmartno pri Litiji
Bogenšperk, Bukovica pri Litiji, Cerovica, Črni Potok, Dolnji Vrh, Dragovšek, Dvor, Gornji Vrh, Gozd-Reka, Gradišče pri Litiji, Gradišče, Gradiške Laze, Jablaniške Laze, Jablaniški Potok, Jastrebnik, Javorje, Jelša, Ježce, Ježni Vrh, Kamni Vrh pri Primskovem, Koške Poljane, Leskovica pri Šmartnem, Liberga, Lupinica, Mala Kostrevnica, Mala Štanga, Mihelca, Mišji Dol, Mulhe, Obla Gorica, Podroje, Poljane pri Primskovem, Preska nad Kostrevnico, Primskovo, Račica, Razbore, Riharjevec, Selšek, Sevno, Spodnja Jablanica, Stara Gora pri Velikem Gabru, Ščit, **[[Šmartno pri Litiji]]**, Štangarske Poljane, Velika Kostrevnica, Velika Štanga, Vinji Vrh, Vintarjevec, Višnji Grm, Volčja Jama, Vrata, Zagrič, Zavrstnik, Zgornja Jablanica
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Šmartno pri Litiji
Beat the Clock

***'Beat the Clock***' () je američka TV-igra, originalno stvorena od Marka Goodsona, koja se, s prekidima i na različitim mrežama i kanalima, emitirala od 1950. do 2003. godine. Koncept se sastojao u tome da sudionici - odabrani iz publike u studiju, najčešće bračni parovi - pokušaju obaviti nekakav "šaljivi" zadatak - koji je najčešće zahtijevao brzinu i spretnost - u roku od 30 sekundi do 1 minute, nakon čega su obično dobijali nagradu od 100 dolara. Iznosi nagrada su sa vremenom rasli. U svom originalnom obliku se na programu zadržala od 1950. do 1961. godine. Druga inkarnacija se distribuirala izvan mreže (direktno TV-stanicama) od 1969. do 1974. Od godine 1979. do 1980. se nakratko emitirala na CBS-u, a od 2002. do 2003. na mreži Pax Network.

## Vanjske veze
* Canadian Communications Foundation: ''Beat the Clock'' (background of Canadian involvement, 1970–1974)
*
Hawkins Falls, Population 6200

***Hawkins Falls, Population 6200*** () je američka televizijska serija koja se emitirala na programu mreže NBC od 1950. do 1955. godine, i koja se smatra prvom uspješnom sapunicom u historiji američke televizije.

Radnja je bila smještena u fiktivni gradić Hawkins Falls, a kome je kao model poslužio stvarni grad Woodstock u državi Illinois. . Protagonisti su bili bračni par Lona i Knap Dewey. Za seriju je bilo karakteristično da je započeta kao redovna dramska serija sa tjednim epizodama od po 1 sat, emitiranim u udarnom terminom. Godine 1951. je, pak, preimenovana u ***Hawkins Falls: A Television Novel*** () te se počela prikazivati u dnevnom terminu svakog radnog dana u trajanju od po 15 minuta. Sponzor joj je bio Surf, proizvođač deterdženta u vlasništvu kompanije Unilever.
 
## Uloge
* Jim Bannon ... Mitch Fredericks (1954&ndash;1955)
* Doug Chandler ... Šeriff Boylan (1954)
* Maurice Copeland ... Dr. Floyd Corey (1953&ndash;1955)
* Brigid Daly Bazlen ... Nellie Corey
* Bruce Dane ... Roy Bettert Corey
* Frank Dane ... Knap Drewer (1951&ndash;1953)
* Bernardine Flynn ... Lona Drewer Corey
* Michael Golda ... Dr. Floyd Corey (1950&ndash;1953)
* Lee Henry ... Dr. Glen Bowden (1954)
* Philip Lord ... Judge Sharp
* Tom Poston ... Toby Winfield (1953)
* Russ Reed ... Spec Bassett (1953)
* Elmira Roessler ... Elmira Cleebe (1953)
* Win Stracke ... Laif Flagle (1951&ndash;1952)
* Hope Summers ... Belinda Catherwood (1951&ndash;1952)
* Ros Twohey ... Millie Flagle (1953&ndash;1954)
* Art Van Harvey ... Calvin Sperry (1954&ndash;1955)

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Hawkins Falls'' memoir at the "The Chicago School of Television" history
* October 21, 1953, episode at the Internet Archive
* Three consecutive episodes (March 31-April 4, 1955) at the Internet Archive
Cisco Kid

**Cisco Kid** (u originalu **The Cisco Kid**) je izmišljeni lik odmetnika na meksičko-teksaškoj granici, a koji je u SAD tokom 20. vijeka stekao popularnost kao protagonist vestern filmova, stripova i TV serije. Stvorio ga je književnik O. Henry godine 1907. kao lik u pripovjetci *[[The Caballero's Way]]*, u kojoj je opisan kao krvoločni psihopat koji smišlja okrutnu osvetu djevojci koja ga namjerava izdati Teksaškim rendžerima. Godine 1928. je Cisco Kid poslužio kao lik u *[[In Old Arizona]]*, prvom zvučnom vesternu odnosno prvom zvučnom filmu snimanom na lokaciji; i u tom filmu, gdje ga je tumačio Warren Baxter, je prikazan kao negativac. U svim kasnijim inkarnacijama je, međutim, prikazan kao pozitivac, odnosno kao odmetnik koji se, najčešće uz dosta humora, bori za pravdu i kažnjava druge zlikovce. Takvim ga je glumio Duncan Renaldo u seriji B-filmova krajem 1940-ih, a istu ulogu 1950-ih ponovio i u istoimenoj TV-seriji, jednoj od prvoj koja se emitirala u boji.

## Vanjske veze

*Jerry Haendiges Vintage Radio Logs: ''The Cisco Kid''
*Radio Archive Free Stream: ''The Cisco Kid''
*O. Henry's "The Caballero's Way" (full text)
*
*''The Cisco Kid'' TV Episode Guide
*''The Cisco Kid'' TV series (1950–1956) at IMDb
*Zoot Radio, free old time radio show downloads of ''The Cisco Kid'' 
*[ ''Everybody's Magazine'' v17, July 1907
The Cisco Kid (TV serija)

***The Cisco Kid*** je američka vestern televizijska serija koja se originalno emitirala od 1950. do 1955. godine. Temeljila se na pripovjetci *The Caballero's Way* O. Henryja iz 1907. godine, odnosno na njima temeljenima radio-serijama i niskobudžetnim hollywoodskim filmovima 1940-ih, koji su u potpunosti promijenili karakter i moralno određenje protagonista. Naslovni lik, koga je, kao i u filmovima, tumačio Duncan Renaldo, bio je odmetnik na Divljem zapadu koji se, iako s druge zakona, poput Robina Hooda borio protiv nepravde i pomagao ljudima. Serija je sadržavala veliku količinu humora, najčešće zahvaljujući liku Ciscovog pomoćnika Pancha, koga je tumačio Leo Carrillo i koji je pogrešno izgovarao engleske riječi. Serija je snimana na lokacijama, i to na filmu od 16&nbsp;mm, što je omogućavalo relativno brzu i široku distribuciju izvan mreže. Posljednje epizode su, pak, bile snimane u boji, što se ispočetka, s obzirom da je tada samo 0,05 % američkih domaćinstava posjedovalo televizore u boji, predstavljalo riskantan poslovni potez; kasnije su, s porastom televizora u boji, TV-stanice često reprizirale te epizode sve do početka 1970-ih.

## Vanjske veze
* 
* The Cisco Kid was a Friend of Mine
Burns i Allen

**Burns i Allen** () je naziv za komičarski tandem koga je činio američki zabavljač George Burns i njegova supruga Gracie Allen, te koji je tokom četiri decenije ostvario uspješnu karijeru u vodviljima, na filmu, radiju i televiziji.

Burns i Allen su se prvi put sreli u Newarku 1922. godine, gdje su zajedno nastupili u tamošnjem teatru. 7. januara 1926. su se vjenčali u Clevelandu, a godine 1927. počeli nastupati kao tandem. Burns je za potrebe humorističkih točaka stvorio karakter "ozbiljnog čovjeka", a Allen "šašave" žene koja ga je dovodila u probleme. Vrhunac popularnosti su imali 1950-ih, odnosno od 1950. do 1958. kada se na TV-mreži CBS emitirala humoristička serija *Burns and Allen Show*. Allen je, međutim, morala postepeno prestati nastupati zbog problema sa srcem, zbog kojih je umrla 1964. godine.

## Vanjske veze
* Jerry Haendiges Vintage Radio Logs: ''The Burns and Allen Show''
* Museum of Broadcast Communications: ''The Burns and Allen Show'' 
* "Burns And Allen on Way Back When"
Actors Studio (TV serija)

:*Za kablovsku TV-seriju koja se emitira od 1994. godine, v. [[Inside the Actors Studio]].*

***Actors Studio*** () bila je američka televizijska antologija koja se emitirala od 1948. do 1949. na programu mreže ABC te od 1949. do 1950. na progframu mreže CBS. Poznata je kao jedna od prvih redovnih TV-emisija čije je emitiranje prekinuto na jednoj, a nastavljeno na drugoj televizijskoj mreži . Voditelj je bio Marc Connelly, a sastojala se od kratkih i uživo izvođenih TV drama koje su predstavljale adaptacije klasičnih ili modernih autora kao što su William Saroyan, James Thurber, Ring Lardner, Edgar Allan Poe, Irwin Shaw i Budd Schulberg. Kao stalni članovi glumačke postave su nastupili neke od budućih uglednih filmskih glumaca kao što su Martin Balsam, Richard Boone, Marlon Brando, Hume Cronyn, Julie Harris, Jean Muir i Jessica Tandy. Povremeno su u njoj nastupali Jocelyn Brando, Tom Ewell, Steven Hill, Kim Hunter i Cloris Leachman.

## Reference

## Vanjske veze
*
Agenor (Pleuronov sin)

**Agenor** () bio je, u grčkoj mitologiji, sin Pleurona i Ksantipe, te unuk Etolov. Sa Epikastom, ćerkom Kalidonovom, imao je sina Portaona i ćerku Demonika. Prema Pausanija, njegov je sin bio i Testije, otac Ledin.

## Reference
You Bet Your Life

***You Bet Your Life*** () je američka kviz-emisija, poznata po tome što se 1950-ih istovremeno emitirala na radiju i televiziji, kao i po tome što ju je vodio popularni komičar Groucho Marx. U svom originalnom obliku je nastala u 1947. godine kada je Marx, isto kao i natjecatelji, tokom postavljanja pitanja i davanja odgovora improvizirao šale; potreba da se spriječe "masne" i druge problematične šale je dovela da se unaprijed snimao ispred publike u studiju umjesto da se emitira uživo. Ta je praksa nastavljena i kada je 1950. počelo emitiranje na televizijskoj mreži NBC, koje je nastavljeno do 1961.

TV-seriju se dva puta pokušalo oživjeti s novim voditeljima - 1980. sa Ronom Husmannom i 1992. sa Billom Cosbyjem. Oba puta se emisija na programu nije zadržala duže od jedne sezone.

## Vanjske veze
* Clips of ''You Bet Your Life'' (Marx era)
* ''You Bet Your Life'' radio shows on archive.org
* Episodes from the TV show (Public Domain)
* 
* 
* Snopes.com page about the "I love my cigar..." urban legend
* The Day My Grandfather Groucho and I Saved 'You Bet Your Life'
Agenor iz Arga

**Agenor** () bio je, u grčkoj mitologiji, pripadnik vladarske kuće u drevnom Argu. Bio je član Foronejeve porodice i otac Krotopa. Njegov tačan položaj u genealogiju razlikuje se zavisno od izvora. Neki antički autori navode da je Agenor bio sin Jasa, a u nekim varijantama mita Agenor je otac svevidećeg diva Arga.

Drugi autori kažu da je Agenor bio sin i naslednik Triopa na položaju kralja Arga, te da je, prema tome, bio brat Jasa, Ksanta i Pelazga. S druge strane, Helanik sa Lezbosa kaže da je Agenor bio sin Foronej i (takođe) brat Jasov i Pelazgov, te da su nakon očeve smrti dvojica starije braće podelil među sobom njegovu zemlju tako da je Pelazg dobio oblasti oko reke Erazma i tamo podigao grad Larisu, a Jas je dobio oblasti kod Elide. Kad su i njih dvojica umrli, Agenor je, kao najmlađi brat, zauzeo njihove posede i postao kralj Arga.

## Reference
Pougarje

**Pougarje** je podugo, ali relativno usko područje uz rijeku Ugar (do 1878. Brzica), između planina Vlašić i Ranča, sa 20-ak sela i zaselaka[][]. Prostire se od Vitovlja, ispod Ugârskih stijena, do utoka Ugra u duboki kanjon ispod Skender Vakufa i pritoke Ugrića. Nisko Pougarje je uz samu rijeku, a okolne padine u lokalnim okvirima se označavaju kao Visoko Pougarje. 

Pougarje (osobito obronci Ranče) je bogato crnogoričnom i mješovitom listopadno-crnogoričnom šumom. Gornji i srednji dio sliva Ugra još uvijek ima karakter salmonidnih voda, sada su tu samo (potočna pastrmka) i prorijeđena mladica, a lipljan je (u nedavnoj prošlosti) iščezao. Nakon izgradnje HE Bočac, uzvodno sve dalje prodiru i ciprinide; u nekim sezonama sve do Vitovlja. U okolnim šumama obitava krupna divljač (lisica, vuk, medvjedhttp://www.youtube.com/watch?v=zOUfivBaP6E), a u gustišu pri ušću Ilomske, u zaštićenom lovačkom reviru, formirano je i hranilište za mesoždere (uključujući i jata gavranova). Krajolik ušća Ilomske je posebno atraktivan, sa dva vodopada, oko tri kilometra uzvodnohttp://www.go2bosnia.com/upoznaj-bih/75-rijeka-ilomska-i-njeni-vodopadi . Veći je visok čak 40 m, a (zbog konfiguracije terena) sasvim je neupadljiv sa okolnog platoa. Eksponirane prema Ranči, Ugârske i Imljanske stijene (uz Ilomsku, ispod sela Đênići i Màrići) predstavljaju golu (pretežno krečnjačku) matičnu stijenu[][]http://www.rhmzrs.com/https://maps.google.com/http://www.gosur.com/map/?gclid=COWkrtjjpL4CFSEcwwod9BcArQ 

Glavnina Pougarja je u općini Dobretići. Ušće Ilomske je nizvodno od Vitovljahttp://www.rhmzrs.com/https://maps.google.com/http://www.gosur.com/map/?gclid=COWkrtjjpL4CFSEcwwod9BcArQ http://www.maplandia.com/bosnia-and-herzegovina/federacija-bosne-i-hercegovine/vlasic/.
Uzvodno uz Ilomsku je selo Korićani i kanjon između Korićanskih stijenahttp://bs.wikipedia.org/wiki/Masakr_na_Kori%C4%87anskim_stijenama i Imljamske visoravni.
## Reference
Agenor (Fegejev sin)

**Agenor** () bio je, u grčkoj mitologiji, sin Fegeja, kralja Psofide u Arkadiji.

Agenor je bio prat Pronoja i Arsinoje (ili, u drugim verzijama mita, Alfesibeje), koja je bila udata za Alkmeona i kasnije od njega napuštena.

Kad je Alkmeon poželeo da znamenitu Harmonijinu ogrlicu i peplos, koji su prethodno pripadali Arsinoji, pokloni svojoj drugoj supruzi Kaliroji, kćeri Ahelojevoj, ubili su ga Agenor i Pronoj na Fegejev podstrek. No kad su dvojica braće stigla u Delfi, gde su nameravali kao zavetne darove ostaviti ogrlicu i peplos, njih same ubili su Amfoter i Akarnan, sinovi Alkmeona i Kaliroje.

Pausanija, koji kazuje istu tu priču, piše da su se Fegejeva deca zvala Temen, Aksion i Alfesibeja.

## Reference
Amfoter

**Amphoter** () ime je nekoliko ličnosti iz starogrčke mitologije i istorije:

* Amfoter, sin Alkmeona i Kaliroje, te brat Akarnana.
* Amfoter, Trojanac čije se ime spominje u Homerovoj *[[Ilijada|Ilijadi]]*.
* Amfoter (vojni zapovednik) u vojsci Aleksandra Velikog.

## Reference
Amfoter (vojni zapovednik)

**Amfoter** (), brat Kraterov, bio je zapovednik flote Aleksandra Velikog u Helespontu. Na tu je dužnost postavljen 333. pne. Amfoter je pokorio ostrva koja su ležala između Grčke i Azije, očistio Krit od Persijanaca i pirata i 331. pne. otplovio ka Peloponezu, kako bi ugušio pobunu koja se tamo digla protiv makedonske vlasti.

## Reference
Narodni Univerzitet Vranje

**Narodni univerzitet** u Vranju formiran je 1955. godine kao Radnički univerzitet "Moša Pijade". Osnovan je radi obavljanja kulturno-obrazovne delatnosti i zadovoljavanja potreba i prava građana u oblasti kulture i obrazovanja odraslih. U oblasti obrazovanja radi škola za osnovno obrazovanje odraslih i kursna nastava. U oblasti kulture, ustanova se bavi likovnom delatnošću, priređujue izložbe desetak puta godišnje, a ima i i izdavačku delatnost. 

## Aktivnosti institucije
* Radionica za strane jezike (engleski jezik)
* Škola stranog jezika
* Izložba crteža Dušana Krtolice
* Prekvalifikacija
* Provera osposobljenosti
* Likovna radionica
* Kursevi računara
* Kursevi jezika

## Zaposleni
Ukupan broj zaposlenih u Narodnom univerzitetom je 11, od kojih je šestoro muškaraca, a pet ženskog pola. Sedmoro zaposlenih ima višu i visoku stručnu spremu, dvoje srednju i dvoje je sa osnovnom školom.

## Radna mesta
 
* Voditelj likovne radionice
 
* Upravnik galerije
 
* Stručni saradnik za kulturu
 
* Rukovodilac centra za osposobljavanje i strane jezike

## Programi i projekti
Od svog osnivanja, ustanova je sa uspehom obavljala programske zadatke predstavljajući značajan kulturni centar u opštini Vranje i Pčinjskom okrugu. Narodni univerzitet je dobitnik "Sedmoseptembarske nagrade", najvećeg priznanja grada Vranja, 1979, 1981. i 1998. godine, za postignute rezultate na opismenjavanju i obrazovanju odraslih. 
Obrazovna delatnost Narodnog univerziteta ogleda se u okviru održavanja kurseva stranih jezika - engleski, nemački, italijanski, španski jezik, zatim zanatskih kurseva, kao i kurseva informatike.

## Literatura
* http://www.narodniuniverzitetvranje.edu.rs/
* http://www.vranje.org.rs/ogradu.php?id=92&oblast=justanove
* http://www.zaprokul.org.rs/lkp/vranje/narodni_univerzitet.html
Mestra

**Mestra** (, *Mēstra*) bila je, u grčkoj mitologiji, kći Erisihtona iz Tesalije. Mestra je imala sposobnost da po volji menja svoje obličje, koju joj je, prema Ovidiju, podario njen ljubavnik Posejdon. 

Mestrin otac bio je poznat kao bogat, ali bezbožan čovek i jednom prilikom je posekao drveće sa svetog mesta i tako pobio nimfe drijade. Zato su preživele nimfe pozvale boginju Demetru da osveti njihove sestre. Ona ga je kaznila tako što ga je inficirala neutaživom glađu. Mogao je da jede neograničeno mnogo, ali je opet ostajao gladan. Pošto je pojeo sve što je imao, da bi obezbedio sredstva za zadovoljenje svoje gladi, Erisihton je počeo prodavati svoju kćer za ženu onome ko plati ugovorenu cenu. Međutim, zahvaljujući svojoj sposobnosti da menja oblik, Mestra bi se uvek, kad bi bila prodata nekome, vratila kući u nekom drugom obličju. Najznamenitija žrtva ove podvale bio je Sizif, koji, usprkos svoj svojoj lukavosti, nikako nije mogao zadržati svoju nesuđenu snahu (hteo je Mestru udati za svoga sina Glauka). 

Prema nekim izvorima, njen otac se zvao Eton. O njoj je pisao Ovidije u *[[Metamorfoze|Metamorfozama]]*, a Antonin Liberal ju je nazvao **Hipermestra**. Prema predanju, njen otac je na kraju pojeo samog sebe. Kasnije, Mestra se, prema Ovidiju, udala za Autolika i rodila kćerku Antikleju, premda drugi izvori navode da se Autolikova žena drugačije zvala.

## Napomene


## Reference

## Literatura
* .
* .
* .
* .
* .
Megatrend univerzitet

**Megatrend univerzitet** (pun naziv: *Megatrend univerzitet primenjenih nauka*) je sistem akademskih institucija posvećen prenošenju obrazovanja kroz primenu najsavremenijih nastavnih tehnika prihvaćenih u svetu.

Na fakultetima *Megatrend univerziteta* organizovane su specijalističke i magistarske studije iz više akademskih i naučnih disciplina.

Univerzitet je u prvih 20 godina rada, od 1989. do 2009. godine, obrazovao više od 12.000 diplomiranih stručnjaka, preko 120 magistara, oko 20 mastera i 60 doktora nauka.

Megatrend univerzitet sarađuje sa *Seconda Universita Degli Studi di Napoli*, *Berlinskim univerzitetom primenjenih nauka*, *-{Yanbian University of Science and Technology}-* iz Kine, *Bournemouth univezitetom* iz Velike Britanije, sa *École de Management* i *L'École Supérieure de Commerce* iz Grenobla, Francuska, sa *European School of Business* u Rimu, *Ekonomskim fakultetom Nacionalnog univerziteta* u Donjecku (Ukrajina) i *Akademijom "Elit"* iz Moskve.

Megatrend univerzitet ima poseban ugovor o saradnji sa *L'École Supérieure de Commerce* iz Grenobla, koji omogućava direktno prebacivanje studenata sa Megatrend univerziteta na škole u Francuskoj, razmenu studenata tokom studiranja, nastavak studija na magistarskom i na doktorskom nivou.

Svoje programe Megatrend univerzitet, kako tvrdi rektor ovog univerziteta, prilagođava novim tokovima i razvija nastavu kroz koju se studenti optimalno pripremaju za buduće poslovne i životne poduhvate.

## Kontroverze
1. juna 2014. grupa srpskih profesora iz Ujedinjenog Kraljevstva objavila je članak u kojemu tvrdi da je doktorat ministra unutarnjih poslova Nebojše Stefanovića plagijat.

## Povezano

* Lista univerziteta u Srbiji

## Reference
Agenor (Antenorov sin)

**Agenor** (), sin Antenora i Teane, bio je jedan od trojanskih ratnika u Homerovoj *[[Ilijada|Ilijadi]]*. Bio je jedan od predvodnika trojanskog napada na grčka utvrđenja i prvi Trojanac koji je usmrtio nekog grčkog borca, jer je ubio Elefenora, jednog od vođa Eubejaca. Kasnije, kad su Trojanci napali ahejske brodove, Agenor je pomogao da Helenu da izleči jednu ozledu iz bitke.

Kad je Ahilej gonio u bekstvo celu trojansku vojsku, Agenor se prvi od Trojanaca pribrao i prestao da beži od razgnevljenog Ahileja. Agenor je osećao stid zbog toga što je bežao od čoveka koji je navodno jednako smrtan kao i drugi, te se okrenuo da se suoči s Ahilejem. Dok se grčki junak približavao, Agenor je u njegovom pravcu bacio koplje, ali je ono pogodilo tek Ahilejeve nazuvke. Ahilej se odmah zaleteo na Agenora, ali u tom je trenutku Apolon obavio Trojanca oblakom magle i odneo ga s poprišta sukoba, a sam je Apolon na sebe uzeo lik Agenora i tako odveo Ahileja podalje od Trojanaca. To je svim Trojancima (osim Hektora) dalo dovoljno vremena da se sklone iza zidina Troja.

Agenor je u trojanskom ratu ubio dvoje ljudi.

Prema Pausaniji, Agenora je ubio Ahilejev sin Neoptolem kad su Ahejci napali Troju uz pomoć trojanskog konja.

Agenorov lik nalazio se na Polignotovoj slici u riznici Kniđana u Delfima.

## Reference
Hollywoodska desetorica (razvrstavanje)

**Hollywoodska desetorica** () može označavati:
* Hollywoodska desetorica, prvih deset ličnosti koje su se 1947. našle na Hollywoodskoj crnoj listi
* ''Hollywoodska desetorica'' (film), kratki dokumentarni film iz 1950. godine
Arnold Pressburger

**Arnold Pressburger** (27. august 1885 &ndash; 17. februar 1951) bio je austrijski filmski producent jevrejskog  porijekla. Rodio se u Bratislavi, a godine 1910. kao mladić došao u Beč, prijestolnicu tadašnje Austro-Ugarske Monarhije. Tamo je sljedeće godine osnovao poduzeće za distribuciju i prikazivanje filmova koje je brzo postalo najveće u Monarhiji. Kada je izbio Prvi svjetski rat i zato mnogi strani filmovi postali nedostupni, Pressburger je počeo producirati vlastite filmove. Početkom 1920-ih je surađivao sa braćom Zoltanom i Alexanderom Kordom, a 1926. se preslio u Berlin gdje je radio za UFA-u. Zbog nacističkih antisemitskih progona je bio prisiljen emigrirati u Francusku, a potom u Hollywood. Umro je od moždanog udara.

Njegov sin Fred Pressburger (1915 - 1998) je također bio filmski producent.

## Djelomična filmografija
* *[[Masters of the Sea (film)|Masters of the Sea]]* (1922)
* *[[Young Medardus]]* (1923)
* *[[Avalanche (1923 film)|Avalanche]]* (1923)
* *[[Nameless (film)|Nameless]]* (1923)
* *[[Moon of Israel]]* (1924)
* *[[One Does Not Play with Love]]* (1926)
* *[[The Famous Woman]]* (1927)
* *[[Ghost Train (1927 film)|Ghost Train]]* (1927)
* *[[The Wrecker (1929 film)|The Wrecker]]* (1929)
* *[[Land Without Women]]* (1929)
* *[[Three Days Confined to Barracks]]* (1930)
* *[[The Virtuous Sinner]]* (1931)
* *[[No Money Needed]]* (1932)
* *[[Mon coeur t'appelle]]* (1934)
* *[[Conquest of the Air]]* (1936)
* *[[Conflit]]* (1938)
* *[[The Shanghai Gesture]]* (1941)
* *[[Hangmen Also Die!]]* (1943)
* *[[It Happened Tomorrow]]* (1944)
* *[[A Scandal in Paris]]* (1946)

## Izvori

## Vanjske veze
*
Ernst Pittschau

**Ernst Pittschau** (Hamburg-Altona, 5. oktobar 1883 - Zapadni Berlin, 2. jun 1951) bio je njemački glumac. Rodio se kao sin teatarskog glumca Ernsta Pitta, ali je studirao stomatologiju prije nego što se konačno odlučio za glumačku profesiju, debitiravši 1905. u teatru u Koblenzu. Nekoliko godina kasnije je počeo glumiti na filmu, gdje mu je partnerica, između ostalih, bila i Henny Porten. 1920-ih su njegovi angažmani bili sve manji i manji, a 1940-e je proveo u krajnjem siromaštvu. Jedna od njegovih posljednjih uloga, je, međutim, bila i jedna od najpoznatijih. Godine 1948. ga je Roberto Rosselini angažirao za ulogu oca u svom znamenitom ostvarenju *[[Germania anno zero]]*.

## Izabrana filmografija
* *[[Vengeance Is Mine (1916 film)|Vengeance Is Mine]]* (1916)
* *[[The Picture of Dorian Gray (1917 film)|The Picture of Dorian Gray]]* (1917)
* *[[The Story of Dida Ibsen]]* (1918)
* *[[The Woman in the Dolphin]]* (1920)
* *[[Cocain (film)|Cocain]]* (1921)
* *[[Lola Montez, the King's Dancer]]* (1922)
* *[[Lucrezia Borgia (1922 film)|Lucrezia Borgia]]* (1922)
* *[[Die fünf Frankfurter]]* (1922)
* *[[Die Heimatlosen]]* (1923)
* *[[Victoria and Her Hussar (1931 film)|Victoria and Her Hussar]]* (1931)
* *[[Johann Strauss (film)|Johann Strauss]]* (1931)
* *[[Germany, Year Zero]]* (1948)

## Vanjske veze
*
Living in Oblivion

***Život u zaboravu*** (engleski *Living in Oblivion*) je filmska komedija iz 1995. koju je napisao i režirao Tom DiCillo. Glavne uloge tumače Steve Buscemi, Catherine Keener, Dermot Mulroney, James LeGros i Peter Dinklage. Radnja se odvija oko redatelja koji ima velikih problema tijekom snimanja svojeg nezavisnog filma zbog toga što sve krene naopako tijekom tog procesa. Nezgode u filmu se labavo zasnivaju na DiCillovim vlastitom iskustvom dok je snimao svoj prvi film, *[[Johnny Suede]]*, uz velike poteškoće.

## Radnja

Redatelj Nick Reve snima nezavisni film sa malo novca u New Yorku. Pokušava snimiti jako zahtjevnu scenu: mlada žena, Ellen, suoči sa sa majkom zbog toga što ona nije intervenirala kada je otac tukao Ellen dok je bila dijete. Međutim, sve što može poći zlu, doista tako i krene: kadrovi su upropašteni zbog toga jer tonac slučajno stavi mikrofon u scenu; snimatelj ne drži kadar izoštrenim; Cora, glumica koja tumači majku, zaboravlja svoj tekst; Nicole, koja tumači Ellen, iskazuje sve manje entuzijazma kako se gomilaju problemi. Čak i kada se Cora i Nicole saberu i odigraju izvrsno tu scenu, Nick se zaprepasti kada sazna da nije snimljena jer je snimatelj Wolf dobio mučninu zbog pokvarenog mlijeka u kavi. Tada se čuje nepoznat pištavi zvuk alarma, što ponovno ometa set. Nick se potom budi u svojem krevetu - sve je samo sanjao, a zvuk alarma je na njegovoj budilici.

Prilikom snimanja scene, glavni glumac Chad stalno se nećka oko toga gdje da stoji te odlazi prema slabije osvijetljenom prostoru. Nicole frustrira njegova egomanija. Chad kaže Nicku da je spavao sa Nicole te da je ona htjela nastaviti vezu. Očajan da se dodvori Chadu, Nick se složi s njim da Nicole nije dobra. Ona je međutim to čula te javno objavi da, iako je spavala sa Chadom, se ne zanima za njega. Chad se toliko naljuti da napušta snimanje filma. Nick i Chad se posvađaju i potuku. Ipak, Chad prizna Nicole da ju voli te se poljube. Nicole se potom probudi - sve je bio samo san.

Prilikom pravog snimanja, jedne sekvence sna, u kojoj Nicole stoji mirno dok patuljak hoda oko nje sa jabukom, javljaju se novi problemi, ali Nick, poučen iskustvom iz sna, odluči ipak nastaviti snimati i priviknuti se na situacije: stroj za pravljenje dima ne radi, a potom se zapali; glumac patuljak Tito se tuži da je sekvenca sna klišej te napušta set. Nickovo raspoloženje propada te objavljuje da je s filmom gotovo. Ipak, u tom trenutku, njegova majka Cora zgrabi jabuku, uđe na set te kaže da je spremna za snimanje. Njen neočekivan, improvizirani nastup stvori dovoljno entuzijazma da filmska ekipa nastavi snimanje.

## Glavne uloge
* **[[Steve Buscemi]]** - **Nick Reve**
* **[[Catherine Keener]]** - **Nicole**
* **[[Dermot Mulroney]]** - **Wolf**
* **[[James LeGros]]** - **Chad Palomino**
* **[[Peter Dinklage]]** - **Tito**

## Kritike

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Living in Oblivion at All Movie
* ''Život u zaboravu'' na Rotten Tomatoes
Konstantin Märska

**Konstantin Märska** (28. maj 1896 - 30. august 1951) bio je estonski filmski režiser i direktor fotografije, poznat kao jedan od pionira estonske kinematografije. Karijeru je započeo sa 15 godina kao mehaničar u kino-dvorani u rodnom mjestu Kuressaarena otoku Saarema. Kasnije je zajedno sa svojim bratom Theodorom osnovao kompaniju za proizvodnju filmova. Poznat je po radu na *[[Kuldämblik]]u*, eksperimentalnom zvučnom filmu iz 1930. godine. 1930-ih je uglavnom snimao dokumentarne i obrazovne filmove za državni studio Eesti Kultuurfilm. Tokom Drugog svjetskog rata je boravio u Finskoj, da bi se po završetku vratio u domovinu, tada pod sovjetskom vlašću.

## Filmografija

### kao direktor fotografije
* "Mineviku varjud" (1924)
* "Dollarid" (1929)
* "Vigased pruudid" (1929)
* "Jüri Rumm" (1929)
* "Kuldämblik" (1930)
* "Pühad Petseris" (1936)
* "Vaated Osmussaarelt" (1937)
* "Nobedate näppude linn" (1937)
* "Isoviha" (1939) (Finska)
* "Simo Hurtta" (1940) (Finska)
* "Eesti põlevkivi" (1948)
* "Hülgepüük" (1949)
* "Nõukogude Eesti kalurid" (1950)
* "Rünnak soodele" (1951)

## Vanjske veze
* 
* Lauri Kärk "Filmimehe elu Eesti Vabariigis: Konstantin Märska 100"  – postimees.ee, Kultuur, 31. mai 1996 
* Arthur Ruusmaa "Märska, Konstantin – filmioperaator"  – virumaa.ee, 19. mai 2002
* "Fotonäitused. Konstantin Märska "115". Eesti Filmiarhiiv
Mayo Methot

**Mayo June Methot** (3. mart 1904 – 9. jun 1951), kasnije poznata kao **Mayo Methot Bogart**, bila je američka teatarska i filmska glumica, najpoznatija kao treća supruga Humphreya Bogarta. Karijeru je započela kao dijete, a 1920-ih stekla veliki ugled nastupajući na Broadwayu, gdje je i upoznala i Bogarta. Za njega se, međutim, udala tek 1938. godine, nakon prethodna dva braka i uglavnom ne baš previše uspješne karijere u Hollywoodu. Nju je na kraju i napustila zbog muža. Brak s Bogartom, međutim, nije bio skladan; iako su oboje supružnika dijelile sklonost piću, kod Methot se to odražavalo kroz sklonost nasilju i s vremenom preraslo u alkoholizam. Fizički obračuni i javni incidenti između dvoje supružnika su se nastavili sve do 1944. godine kada je Bogart na snimanju filma *[[To Have and Not to Have (film)|Imati i nemati]]* upoznao Lauren Bacall, te se radi nje sljedeće godine razveo od Methot. Ona je, pak, posljednje godine života provela mučena depresijom i zdravstvenim problemima vezanim uz alkoholizam, od čijih je posljedica na kraju i umrla.

## Filmografija

## Vanjske veze
* 
* 
* Biographical sketch at the University of Oregon
* still of Methot as a child actress 
*
Robert Walker (glumac)

**Robert Hudson Walker** (13. oktobar 1918&nbsp;– 28. august 1951) je bio američki glumac, najpoznatiji po ulozi psihopatskog ubice Bruna Anthonyja u znamenitom Hitchcockovom trileru *[[Strangers on a Train (film)|Strangers on a Train]]*. Kratku karijeru mu je, pak, najviše obilježio brak sa mladom glumicom Phylis Isley, koja mu je rodila dva sina (od kojih će Robert Walker, Jr. i sam postati glumac), a nedugo privukla pažnju hollywoodskog producenta Davida O. Selznicka, koji je od nje napravio zvijezdu pod pseudonimom Jennifer Jones. Ona i Selznick su brzo postali ljubavnici i tako prouzročili jedan od najvećih skandala u tadašnjem Hollywoodu. Walker se od nje razveo, a posljednje godine života proveo boreći se sa alkoholizmom i duševnim poremećajima. Tokom snimanja svog posljednjeg filma *[[My Son John]]* je umro, a službena istraga je to pripisala alergijskoj reakciji na lijekove koje mu je pripisao psihijatar.

## Filmografija
}*
| Kaplar Joe Allen
| alternativni naslov: *Under the Clock*
|-
| 1945
| *Her Highness and the Bellboy*
| Jimmy Dobson
|
|-
| 1945
| *What Next, Corporal Hargrove?*
| Kaplar Marion Hargrove
|
|-
| 1945
| **
| John Hill
|
|-
| 1946
| *Till the Clouds Roll By*
| [[Jerome Kern]]
|
|-
| 1947
| **
| Pukovnik Jeff Nixon
|
|-
| 1947
| **
| Brock Brewton
|
|-
| 1947
| *Song of Love*
| Johannes Brahms
|
|-
| 1948
| *One Touch of Venus*
| Eddie Hatch
|
|-
| 1950
| *Please Believe Me*
| Terence Keath
|
|-
| 1950
| **
| Komandant William J. Lattimer
|
|-
| 1951
| *Vengeance Valley*
| Lee Strobie
|
|-
| 1951
| *Strangers on a Train*
| Bruno Anthony
|
|-
| 1952
| *My Son John*
| John Jefferson
|
|-
| 1987
| *Throw Momma from the Train*
| Bruno Anthony
| arhivske snimke
|-
|}

== Literatura ==
* Beverly Linet, *Star Crossed: The Story of Robert Walker and Jennifer Jones'' (New York: G. P. Putnam's Sons, 1985) 

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Kuldämblik

**"Kuldämblik"** () je estonski crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1930. u režiji Borisa Jaanikosa, poznat kao prvi cjelovečernji estonski zvučni film. Nastao je u produkciji Konstantina Märske, estonskog filmskog pionira koji je na projektu sudjelovao kao direktor fotografije. Kuldämblik nije bio zvučni film u uobičajenom smislu riječi, odnosno slika i zvuk su snimljeni odvojeno - na film i na gramofonske ploče. Film zbog niza tehničkih problema nije doživio komercijalni uspjeh, a poslije nisu sačuvane nijedne kopije, te se danas smatra izgubljenim.

## Uloge
* Olga Torokoff-Tiedeberg – Lillemüüja Olli
* Aleksander Arder – Kapten Parm
* Ly Schönberg – 
* Georg Leies – 
* E. Pessin – 
* Karl Laas – pillimees
* Hendrik Saar – pillimees
* Priit Veebel – pillimees
* Aino Uiga – 
* Evi Konsa – 
* Paul Kuusik – 
* Rene Banorinjev – 
* Karin Banorinjev –

## Vanjske veze
* Esimesed eesti kaadrid 1896–1939
* Eesti film 90
Jenő Illés

**Jenő Illés** (Debrecen, 28. januar 1877 - Budimpešta, 17. oktobar 1951), poznat i kao **Eugen Illés**, bio je mađarski filmski režiser i direktor fotografije, koji je radio na nijemim filmovima u Njemačkoj 1910-ih i 1920-ih. 

## Filmografija

## Vanjske veze
*
Lažna ćirilica

**Lažna ćirilica** ili **pseudoćirilica** je tipografski stil koji se često koristi u grafičkom dizajnu kako bi pojedina ćirilična slova u latiničnom tekstu evocirala na istočnoeuropsku, rusku ili sovjetsku estetiku. Zamjenska ćirilična slova koriste se bez obzira jesu li ili nisu fonetske istoznačnice s latiničnim slovima koja mijenjaju.

Najčešća i najpopularnija uporaba lažne ćirilice je sa slovima **R** i **N**, koja se zamjenjuju s **Я** i **И**. Drugi primjeri bi bili:
* **Ш** (š) za **W**,
* **Ц** (c) za **U**,
* **Ф** (f) za **O**,
* **Д** (d) za **A**,
* **3** (z) ili **Э** (e) za **E**,
pa čak i simbol srpa i čekića **☭** za **G** .

Takva tipografija većinom se koristi kad se piše velikim štampanim slovima jer mala ćirilična slova ne podsjećaju toliko na latinična.

## Primjeri
* Omot videoigrice Tetris s okrenutim srpom i čekićem ☭, u originalnoj igrici se koristi prikaz s lažnom ćirilicom: **TЄTЯIS** 
* Poster s natpisom **VДTRЄИI** brazilskog dizajnera Cristiana Sigueire za ESPN. Američka TV-postaja je predstavila postere reprezentacija koje sudjeluju na Svjetskom nogometnom prvenstvu 2014. pa je tako poster Hrvatske nogometne reprezentacije dobio natpis s lažnom ćirilicom na kojem je pisalo VДTRЄИI.
* Filmski poster za film 
* Kremlin II Pro, jedan u nizu fontova za pisanje lažnom ćirilicom 
* "Pravda", Manhattan - koktel-bar koji pokušava dočarati atmosferu istočnog bloka ima logo napisan lažnom ćirilicom - **PЯДVdД**

## Izvori
* Okrenuto R, TV Tropes
* Generator lažne ćirilice  – Automatski konverter latiničnog teksta u lažnu ćirilicu