open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Caduveo

**Caduveo** (Kadiwéu) /iskvareni naziv nastao od njhovog vlastitog naziva za sebe, Cadiguegodi,/ pleme američkih Indijanaca porodice Guaycuruan, naseljeno danas u tri sela blizini planine Serra da Bodoquena i rijeka Nabileque i Aquidavão, u brazilskoj državi Mato Grosso do Sul. Caduvei su pordijeklom od starih Mbaya, jednog od glavnih Guaycuru plemena. Poznati su po tetoviranju (vidi). Populacija: 1,200 (1995 SIL) .

Cauveo, kao i njihovi preci Mbaya imali su klasno društvo, a prema izvještajima koje Claude Lévi-Strauss navodi u svojoj knjizi *Tristes Tropiques*, u selu Nalike još je 1935. godine bilo starijih Chamacoco-robova, na koje su Caduvejci * 'gledali s visine' * . Plemstvo se kod Caduvejaca tetoviralo samo po licu, dok su robovi i običan puk tetovirali cijelo tijelo, a sa lica su, poput Abipóna i nesrodnih Mundea, čupali sve dlake, uključujući i obrve.

## Literatura
* Lévi-Strauss, Tristes Tropiques, 1955.

## Izvori
Eyibogodegí

**Eyibogodegí** (Edjéo, Ejibegodegui, Ejibedogui, Ejueo, Epjibegodegí, Echigueguo, Tchiguebo, Edjého, Ejueo, Enacagá) /‘os escondidos’,/ jedno od starih plemena guaycuruan Indijanaca koji su u 18. stoljeću živjeli na području današnje brazilske države Mato Grosso do Sul u zoni Rio Branca. 

Eyibogodegí pripadaju užoj skupini poznatoj kao Mbaya koji će zajedno sa ostacima ostalih Mbaya skupina Cadiguegodi, Gotocogegodegí, Guetiadegodi i Bentuebeo postati u 19. i 20. stoljeću poznati kao Caduveo . 

## Reference
Gotocogegodegí

**Gotocogegodegí** (Ocoteguebo, Cotogudeo, Cotogeho, Cutugueo, Venteguebo, Guocotegodí, Ocotegueguo). /*‘gente del país de las flechas’*; *Os Habitantes do Bambuzal*/- Pleme Guaycuruan Indijanaca iz grupe istočnih Mbaya, nastanjeni nekada u brazilskoj državi Mato Grosso do Sul. Ime im znači * 'stanovnici zemlje strijela' *. 

## Izvori
Guachí

**Guachí** (Guatxi, Guaxarapo, Guasarapo), izumrlo pleme Guaycuruan Indijanaca iz brazilske države Mato Grosso do Sul, naseljeni u močvarnim predjelima Pantanal Matogrossense. Guachi sa plemenima Mbayaú i Guaycurú pripadaju široj grupi plemena Mbaya-Guaycurú. Nestali su do sredine 19. stoljeća. U literaturama su nazivani pod nizom sličnih naziva: Guachié, Guajie, Guajnie, Guachicas, Guarapayó, Guasarapó, Bascheropos, Guaxarapos, Bascherepo, Guajarapo, Guacharapo, Guaichaje. 

## Literatura
* Kersten, L. “Las tribus indígenas del Gran Chaco hasta fines del siglo XVIII. Una contribución a la Etnografía histórica de sudamérica” UN del Nordeste, Resistencia, 1968.pág 79. Pericot y García, ob. cit. pág 1059.
Guaycurú

**Guaycurú** (Guaicuru), naziv za grupu plemena porodice Guaycuruan koji zajedno s Mbayama čine jednu od dva ogranka Mbaya-Guaycurú Indijanaca. Ove dvije grupe plemena često se poistovjećuju, no u stvari sastoje se od različitih plemenskih skupina nastanjenih na jugu Brazila. Grupa Guaycurú obuhvaća plemena Guaycurú u pravom smislu, Comocaya, Guaicurutí, Guatatas, Naperus, Yapirues, i Tapayaes.

## Vanjske veze
* Aldo Gastón Green, Los indios Guaycurúes. Un aporte para su estudio
Guetiadegodi

**Guetiadegodi** (Watadéo, Guetiadebo, Guatiadeo, Uatadeo, Ouaitiadeho) /prema Métraux (1946), označava planinski narod.= *Os Habitantes das Montanhas*; *gente del monte*&quot;. /.- Jedno od plemena Guaycuruan Indijanaca iz grupe zapadnih Mbaya, srodni plemenu Cadiguegodí ili Caduveo. Živjeli su istočno od isusovačke misije *Sagrado Corazón de Chiquitos* u brazilskoj državi *Mato Grosso do Sul*, a bilo ih je i u Paragvaju. 

## Izvori
Gulgaissen

**Gulgaissen** (Quiloazas, Kilvasa), pleme Guaycuruan Indijanaca naseljeno sredinom 16. stoljeća na na lijevoj obali Parane u Argentini, točnije na río de los Quiloazas (danas Río San Javier). Ulrico Schmidl za njih kaže da su govorili isti jezik kao i plemena Timbú i Corondá, što bi isključivalo njihovu pripadnost porodici Guaycuruan. Prema ranim izvještajima imali su oko 40,000 ratnika. Godine 1573. General Juan de Garay osnovao je uz obalu te rijeke na njihovom teritoriju grad Santa Fe.

## Vanjske veze
* San Javier. Historia 
* Juan de Garay y Santa Fe de Luyando
Estoyubec

**Estoyubec**, jedno od plemena porodice Guaycuruan koji se uz Chaguahazagues Indijance, spominju kao jedna od Abipónima srodna skupina iz 17. stoljeća . Ni jedno ni drugo pleme kasnije se više ne spominju, a identitet su vjerojatno izgubili među Abiponima.

## Izvori
Lichagotegodi

**Lichagotegodi** /=“gente de la tierra roja”,/ ili * 'narod crvene zemlje' *, isto i Icachodeguo, Ikatxodéguo, ponegdje se spominju i kao Xagueteo, Chagoteo. Jedno od plemena Guaycuruan Indijanaca koje je u 18. stoljeću živjelo u južnobrazilskoj državi Mato Grosso do Sul. 

Jezično su bili srodni plemenima koja su govorila jezicima Mbaya, i jedna su od starih podgrupa Caduveo Indijanaca u koju spadaju zajedno sa Apacachodegodeguíma i Cadiguegodima .

## Izvori
Apinayé

**Apinayé** (Apinajé, Apinagé), pleme zapadne grane Timbira naseljeno u brazilskoj državi Tocantins (rezervat Terra Indígena Apinajé), 800 (1994 SIL), na aldejama kod Tocantinópolisa, São José, Mariazinha, Butica, Riachinho, Cocalinho i Bonito u općinama Tocantinópolis, Maurilândia i São Bento. Najbliži su srodnici Kayapo Indijancima, koji su nastali odvajanjem od Apinayéa. Jezik pripada široj skupini apinayé-kayapo, porodica gé.

## Život Apinayéa

Apinaye su matrilinearnog i matrilokalnog uređenja. Lovci, sakupljači i obrađivači tla. Sakupljanje se dovodi u vezu tijekom perioda nomadskog života u savani i traje sve dok žetva u poljima ne sazrije. Za sve to vrijeme tek bi povremeno navraćali u selo, a rast bilja nadgledali bi izabrani svećenici, i ljubomorno čuvali nasade. Nijedna žena dok su muškarci u lovu nije smjela ništa ubrati sa svoga polja, jer bi bila strogo kažnjena. Tek nakon što bi svećenici pozvali seljane koji su lutali okolo, priredio bi se posljednji lov, nakon čega bi se svi vraćali u selo.

Nakon završetka incijacije koja predstavlja uvod u brak (Curt Nimuendajú), svi mladići su se ženili istog dana. Djevojke (ib.) koje bi se prije inicijacije upustile u seksualne odnose, nemilosrdno bi bile silovane kolektivno od svih zrelih muškaraca, i ubuduće su smatrane prostitutkama.

## Literatura
* NIMUENDAJÚ, CURT The Apinaye'. preveo na en. Robert H. Lowie. Edited by Robert H. Lowie & John M. Cooper.

## Vanjske veze
* A CORRIDA DE TORAS DOS TIMBIRA
Nakaigetergehè

**Nakaigetergehè** (Naquetagué, Nacaiguetergehé, Kakaikétergehe, Nakaiketergehe i Nakikergěhe), u 18. i 19. stoljeću jedna od glavnih skupina Abipóna sa Gran Chaca. Ime im znači 'šumski narod' ili "gente del bosque". Jezično su im bili najslićniji Riikahè.

## Vanjske veze
* "Entre los Abipones del Chaco"
Payagua

**Payagua** (Payaguá, Lengua, Evueví, Paiaguá, Cadigué, Kadigué, Kadigé) /Gente do Rio; Gente da Água/.- Indijansko pleme iz brazilske države Mato Grosso do Sul, Paragvaja i Bolivije u području rijeke Paragvaj. Payagua se dijele na sjeverne Sarigué (Cadigué) i južne Magach, poznatih na raznim lokalitetima pod raznim imenima: Agacés; sing. Agaz, podgrupa Magacha; Siacuás, Tacumbú. Jezično pripadaju porodici Guaycuruan. Pleme Lengua ili Payagua, ne smije se pobrkati sa grupom Lengua (Enlhet).

Payague su kanu-Indijanci u području rijeke Paraguaya, koja po jednoj verziji dobiva ime po plemenu Payagua i riječi &quot;*i*&quot;, Guarani naziv za &quot;*vodu*&quot; ili &quot;*rijeku*&quot;, pa bi naziv payagua značio &quot;*river of the Payaguas*&quot;, ili * 'rijeka Payagua' *. 
Godine 1538 Payague su pobili cijelu pratnju Juan de Ayolasa.

## Izvori
Riikahè

**Riikahè** (Rukahes, Rucahes), 'narod iz ravnice' ili “*gente de campo abierto*” jedna od tri skupine koje su prema Martinu Dobrizhofferu u 18. i 19. stoljeću činile pleme Abipón, porodica Guaycuruan, nastanjeno na području Gran Chaca u sjevernoj Argentini. Nestali su kao i Nakaigetergehè u ranom 19. stoljeću nakon ratova sa Španjolcima.

## Vanjske veze
* S. J. Martín Dobrizhoffer, HISTORIA DE LOS ABIPONES Vol. III
Pilagá

**Pilagá**, pleme Guaycuruan Indijanaca u dolinama rijeka Bermejo i Pilcomayo u središnjim i zapadnim područjima sjeverno-argentinskih provincija Formosa, Chaco i Salta. Pilage su lovci i sakupljači divljih plodova Gran Chaca, kao što su algarroba i chañar. Ovo pleme, kao i njihovi rođaci Tobe prakticirali su skidanje skalpova ubijenih neprijatelja, koje bi po povratku iz boja predavali svojim ženama. 
Danas oko 2,000 Pilagá govori još svojim jezikom u dolinama rijeka Bermejo i Pilcomayo, a ima dva dijalekta toba-pilagá (sombrero negro) i chaco pilagá.

## Vanjske veze
* Los Pilaga
Sarigué

**Sarigué** (Cadigue, Payagua vlastiti), vodeća skupina Payagua Indijanaca koja je živjela sjeverno od Asuncióna na ušću rio Ipané u Paraguay u Paragvaju . Jezično su pripadali porodici Guaycuruan. Njihovi južni srodnici Magach ili Agaz (drugi ogranak payagua) živjeli su u Argentini.

## Izvori
Toba

**Toba**.- Pleme Indijanaca porodice Guaycuruan nastanjeno u području Chaca u Argentini, Boliviji i Paragvaju, jezično i etnički srodni Abipónima i Mocovíma. Zemlja Toba prostirala se u zoni donjeg Pilcomaya i Vermeja. Fizički su skladno građeni i visoki. U prijašnje vrijeme hodali su gotovo goli (osim pred bijelim strancima), i uvijek bosi. Svoja lica i gornje dijelove tijela su tetovirali biljnim bojama. Živjeli su od lova, ribolova i sakupljanja divljih plodova iz Chaca. Slično susjednim plemenima posjedovali su velika stada konja i bili vješti jahači, a što je tipično Sjevernoj Americi, oni i Pilaga uzimali su i skalpove (Eva Lips) svojih neprijatelja. Toba-muškarci vješti su i u izradi kanua (James Mooney) i ribarskih zamki ,dok su se žene specijalizirale u lončarstvu i pletenju mreža. Kuće Toba su jednostavne strukture, od vrbovih grana i prekrivene travom. Od oružja služe se lukom i strijelom, kopljem, drvenom kijačom, a od Španjolaca kasnije nabavljaju i vatreno oružje. Kod Toba je bio običaj (kaže Mooney) da kada majka umre, sa njom pokopaju i bebu, a ovo se vjerojatno odnosi na smrt porodilje. Kod Guaycuru plemena bio je običaj ubijanja djece, sve do onoga za koje se uzme da će biti posljednje, to dijete Guaycuruani su odgajali po običajima atalik, odnosno išlo je na odgoj u druge kuće, a posječivalo ga se rijetko kada.

Tobe imaju samo jednu ženu. Poglavica nemaju, a government se sastoji od staraca.

Godine 1882 Tobe su u Boliviji masakrirali istraživačku ekspediciju sastavljenu od petnaest muškaraca pod vodstvom francuskog geografa Crévaux (Jules Crévaux (1847-1882).

U vremenima rane kolonizacije u 18. stoljeću Toba, Abipón i Mocoví, bili su najozloglašeniji neprijatelji argentinskih i paragvajskih naseljenika, njihovih naselja i misija ,a sudjelovali su i u napadu na Dobrizhofferovu misiju. Godine 1756. dijelovi Toba i Mataca okupili su se na misiji *San Ignacio de Ledesma*, na rijeci Rio Grande, pritoci Vermeja, gdje ih je u vrijeme izgona jezuita, 1776, bilo oko 600. Nešto kasnije franjevci su restaurirali neke misije u Chacu, ali svršetkom španjolske vladavine, Indijanci su se vratili u divljinu.

Tobe su danas najbrojniji u Argentini, 15.000 do 20.000 (SIL, 1981); 700 u Paragvaju (SIL, 1991) i 100 u Boliviji.

## Plemena i plemenske skupine
Među Tobama 16 i 17 stoljeća po imenu su poznata plemena ili njihove skupine:
* Komekec,
* Nogogaye,
* Naticas,
* Mogosma,
* Chiroquina,
* Tapicosique,
* Dapicosique.

U 19. i 20. stojeću dijele se na:
* Taroolec (tobas bolivianos),
* Tobas occidentales,
* Ñachilamólnec (Tobas de Sombrero Negro),
* Tobas orientales, s:
** Takischec,
** Laagañasik,
** Shiwlik,
** Tagñilek,
** Dapigenlek (Dapicosiques),
** Olegegánal,
** Iolopí.

## Vanjske veze
* Toba Indians
Lulean

**Lulean**, malena etno-lingvistička porodica američkih Indijanaca iz argentinskog Chaca (río Salado). Porodica dobiva ime po plemenu Lule, a uz njih obuhvaća još nekoliko plemena i jezika, to su: Isistiné (Esistiné), Oristiné, Tonocoté i Toquistiné, a dodaju se i plemena Axostiné, Tamboriné, Guaxastiné i Casutiné. 

Lingvisti ovu porodicu povezuju dalje sa porodicom Vilelan u Veliku porodicu Lule-Vilelan. Kultura Lule Indijanaca je tipična za Chaco, dijelom je nizinska, dijelom planinska. Neki od njih došli su na misiju San Esteban de Miraflores. 

## Vanjske veze
* Lule-Vilela
* Lule - Vilelas
Isistiné

**Isistiné** (Esistiné, Ysistiné), jedno od plemena Lulean Indijanaca iz Chaca na krajnjem sjeveru Argentine. Godine 1751. smješteni su sa srodnim plemenom Toquistiné na misiju San Juan Bautista de Balbuena, blizu današnje Balbuene na rijeci Salado. Oba plemena brojala su (1751) 740 duša .

## Izvori
Lule

**Lule** (Lulé, Pelé), pleme porodice Lulean sa gornjeg toka rijeke Salado u argentinskim provincijama Catamarca i na zapadu Tucumána. Naziv Lule, u značenju "stanovnici; inhabitants", nema etničkog značenja nego je dan od Mataco Indijanaca sa istoka, plemenima koja su živjela na Lulean teritoriju. U ranijim vremenima od Quechua su nazivani Cacana, "planinci; mountaineers", prema gorovitom području uz gornji Salado, vjerojatno se odnosi na Diaguite. Jezuitski misionar Alonso Bárcena (ili Barzana) okupio je 1589. Lule na misijskom naselju na Saladu blizu španjolskog grada Salavera ili Esteco. U isto vrijeme pokrštena su i plemena Tonocoté ili Toconoté. Godine 1692. dolazi do razornog potresa koji je sravnio gradove Esteco i Concepción, kao i misijska naselja, a neofiti se razbježaše u divljine Chaca sjeverno od Salada.

U kasnijim vremenima Lulé i srodna plemena su poznati kao miroljubiv narod, koji živi dijelom od poljodjelstva, dijelom od lova. Sami sebe nazivaju Pelé. Srednjega su stasa i u suprotniosti sa atletskim jahačima Abipóna i Mataca iz istočnog Chaca. Guverner Urizar oko 1710. protiv ovih ratoborniih plemena povede iz Tucumana jaku ekspediciju, a miroljubivi Lule su smješteni na novu misiju San Estéban u Mirafloresu na Saladu, gdje ih je okupio jezuitski otac Antonio Machoni. Machoni priprema gramatiku i rječnik (Madrid, 1732) lule jezika nazvanog "Lule de Machoni", kako bi ga razlikovali od cacana lule iz ranijeg perioda. Dva Lulean plemena Isistiné i Touquistiné 1751. smješteni su na novu misiju San Juan Bautista. Nakon ove misije podigoše i misiju Nuestra Señora del Buen Consejo ili Ortega, za pleme Omoampa i njihova pod-plemena i Nuestra Señora la Columna ili Macapillo za pleme Pasain što pripada Vilelama, obje na rijeci Salado. Godine 1767, upravo prije protjerivanja jezuita populacija srodnih Lulean plemena iznosila je 2,346. Svi su bili kršćani, a među njima je bio i otac José Iolis, autor povijesti Chaca.

## Vanjske veze
* Lulé Indians
Oristiné

**Oristiné**, jedno od ranih plemena porodice lulean iz argentinskog Gran Chaca . Govoril isu istoimenim jezikom ili dijalektom.

## Izvori
Tonocoté

**Tonocoté** /=hombre colorado, / jedno od plemena Lulean Indijanaca nekoć nastanjeno u današnjoj provinciji Santiago del Estero u Argentini. Na sjeveru bili su im susjedi Lule, na jugu Sanaviron, na zapadu Diaguita i na istoku rijeka Salado. Prvi put spominju se u dokumentima iz 1574. godine. Ovo sjedičačko pleme bavilo se agrikulturom, lovom, ribolovom i sakupljanjem. Svoja polja quinoe i kukuruza su navodnjavali, i bili su pod jakim utjecajem andskih kultura. Slično Chaco-plemenima sakupljali su divlje plodove algarrobu, chañara i tunas, neko kaktusovo voće nazivano i *prickly pear* i drugo. Današnji Tonocoté (njih oko 6,000) poznati su pod imenom Suritas, porijekom su od Tonocota i mestika, a govore dijalektom jezika quichua santiagueño. Žive u 19 sela u departmanima San Martín, Figueroa i Avellaneda.

## Vansjske poveznice
* pueblo Tonocoté
Toquistiné

**Toquistiné** (Touquistiné, Tokistiné), jedno pd plemena Lulean Indijanaca koje je u rano kolonijalno doba obitavalo u području Chaca u Argentini. Godine 1751. zajedno sa srodnim plemenom Isistiné smješteni su na misiju San Juan Bautista blizu Balbuene na rijeci Salado, današnja provincija Salta., gdje ih je preostalo 740 (1751) 

## Izvori
Yaaukanigá

**Yaaukanigá** (Yaaucanigá, Yaukaniga, Jaaukanigá, Jaaúcaniga, Mapenuss), jedno od tri plemena ili ogranaka Abipón Indijanaca iz sjeverne Argentine, jezična porodice Guaycuruan. Yaaukanige čije ime označava 'vodeni narod' (gente del agua), upućivalo bi da su nekad imali kulturu kanu-Indijanaca, i ostaci su starih Mepene Indijanaca. 

Jezično su se razlikovali od ostalih Abipona od kojih su po svoj prilici asimilirali i zajedno sa njima nestali. Naziv Mapenuss, pod kojim je opisano pleme sa rijeke Parane u kronikama Ulrica Schmidela iz 16., po svoj su im prilici identični.

## Izvori
Ñachilamólnec

**Ñachilamólnec** (Ñachilamóle’ec, Tobas de Sombrero Negro), jedna od mnogih plemenskih skupina Toba Indijanaca čije ime označava 'ljude sa rijeke' “gente del río”. Obitavaju duž rijeka Bermejo i Pilcomayo na području departmana Ramón Lista u argentinskoj provinciji Formosa i provincijama Chaco i Salta. Populacija im iznosi 1.600. Njihov jezik dijalekt je pilaga a zove se i toba-pilagá (toba del oeste, sombrero negro) . Imaju 3 veća sela i sedam manjih naselja  550 Km zapadno od grada Formosa. Bave se lovom, ribolovom, sakupljanjem i obradom tla .

## Izvori
Mascoian

**Mascoian**, (privatni kod: masc; izvorno Maskóian, Mascoyana), porodica indijanskih jezika i plemena iz Paragvajskog Chaca koja dobiva ime po Mascoi (sa Machicui; Tujetge) Indijancima. Ostali predstavnici su: Angaité sa Enenslet; Caiotugui; Casquiha (Guaná, Enlhet, Kaskiha); Lengua (Gekoinlahaak, Gecoinlahaac), sa Enlhet i Enxet; Sanapaná (Nenlhet); Sapuqui (Sapuki); Toba-Maskoy

## Jezici
Porodica obuhvaća 5 jezika
* Emok [emo] (Paragvaj) 
* Guana [gva] (Paragvaj) 
* Lengua [leg] (Paragvaj) 
* Sanapaná [sap] (Paragvaj) 
* Toba-Maskoy [tmf] (Paragvaj)

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Los enlhet-enenlhet del Chaco Paraguayo
Angaité

**Angaité** (Enlhit, Chenanesmá, Enenlhet), pleme američkih Indijanaca iz paragvajskog Chaca srodni Sanapanáma, porodica Mascoian. Populacija im iznosi oko 4,000 (1991. SIL). poglavito u naseljima Puerto Casado, Guajó, Cerrito, San Pedro Tuparandá, San Carlos, Colonia 3 (Gnadenheim;osnovali ga menoniti) i Juan de Salazar. U prošlosti oni su imali kulturu tipičnu za Chaco-plemena: sakupljanje divljeg voća i bilja i kopanje jestivog korijenja. Organizirali su i skupne lovove nakon što su usvojili konje koje su donesi Španjolci. Glavna lovina bili su nandu i pekari. Danas mnogi rade kao nadničari na farmama, a guarani se nameće kao prvi jezik, osobito mlađoj populaciji.

Mnogi Angaite stradali su u vrijeme Chaco-rata koji se od 1932. do 1935. vodio između Paragvaja i Bolivije.

## Vanjske veze
* Angaité
* Lengua Angaité
Enxet

**Enxet** / u izgovoru enklet; Južni Lengua/, indijansko pleme porodice Mascoian nastanjeno u unutrašnjosti Paragvaja, na Chacu. Južni Lengua su polunomadi koji se bave lovom i sakupljanjem. Napose se love kapibare (najveći glodavac na svijetu), jelen, iguana i sakupljanjem divljeg meda i raznog bilja. Zemlja Enkleta uglavnom je danas zaposjednuta paragvajskim rančerima koji su je učinili nepogodnom za lov i rast divljeg bilja.

Južnih Lengua ima oko 10.000 i razlikuju se od svojih sjevernih susjeda Enlhet (koji govore sjevernim jezikom; lengua norte). Danas se zbog uništenja svog plemenskog teritorija mnogi nalaze na eksploatatorskom radu kod bijelih rančera.

## Vanjske veze
* Enxet 
* El Paraguay Multiétnico y Pluricultural
Sanapaná

**Sanapaná** (Quiativis, Quilyacmoc, Lanapsua, Saapa, Sanam, Nenlhet), indijansko pleme porodice Mascoian naseljeno u paragvajskom Chacu uz rijeku Galbán u departmanima Presidente Hayes i Boquerón. Najveća koncentracija iznosi na Salazar Ranchu i naseljima La Patria i Esperanza.

Sanapane sami sebe i svoj jezik nazivaju sa'pan ili enenlhit (nenlhet). Služe se sa dva dijalekta lanapsua i enenlhi, a populacija iznosi oko 3.000 (2.900, 1991; SIL). Sanapane se danas dosta žene sa pripadnicima plemena Lengua i Angaité. Djeca u školama uče španjolski jezik a mnogi govore i jezikom guarani. Danas su sjedilački narod koji živi od agrikulture ili kao radnici na plantažama i tvornicama.

## Vanjske veze
* Indigenous Communities from Paraguay: Sanapana
Mataco-Macan

**Mataco-Macan**.- jezična porodica američkih Indijanaca iz sjevernoargentinskog Chaca koja se sastoji od dvije glavne skupine, to su, viz.:

**1)** **Mataco**
* *Mataco-Mataguayo*
** Mataco (Matako, Wichí): Güisnay, Noctén.
** Mataguayo: Abucheta, Hueshuo (ili Huexuo), Pesatupe, Véjoz.
* *Chorotí-Ashluslay* 
** Chorotí (Yofuaha).
** Ashluslay (Axluslay): Chulupí (Ashluslay vlastiti), Suhin, Sotiagay (Sotirai), Tapiété.

**2)** **Macá** (Enimagá, Enimaca)
** Enimagá: Maccá (Enimagá-Cochaboth)
** Guentusé
** Lengua-Juidgés (Juiadgés, Juidgés, Juaidgés)
## Jezici
* Iyojwa’ja Chorote, [crt], Argentina, 800 (1982 N. Drayson).
* Iyo’wujwa Chorote, [crq], Argentina, 1.500; 8 u Boliviji (1982); 530 u Paragvaju (2007 Perik). 
* Maka [mca] Paragvaj, 1.500 (2000 A. Chemhey).
* Nivaclé [cag] Paraguay, 13.700 (1991 SIL); 200 u Argentini.
* Wichí Lhamtés Güisnay [mzh], Argentina, 15.000 (1999).
* Wichí Lhamtés Nocten [mtp], Bolivija, 1.810 in Bolivia (1994). 
* Wichí Lhamtés Vejoz [wlv], Argentina (100)

## Reference

## Vanjske veze
* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
Chorotí

**Chorotí** (Chorote, Yofuaha), indijansko pleme naseljeno u Argentini, Boliviji i Paragvaju, poglavito uz rijeku Pilcomayo. Sami sebe nazivaju Yofuaha. Pod imenom Chorote poznati su u Argentini, dok ih u Paragvaju nazivaju Choroti. Jezično pripadaju porodici Mataco-Macan. Choroti se služe jezicima iyo'wujwa (choroti, manjuy ili manjui), oko 1,500 u Argentini i 500 u Paragvaju , i iyojwa'ja (choroti, yofuaha ili eklenjuy) oko 800 u Argentini u provinciji Salta .

Temelj Choroti-ekonomije je ribolov, sakupljanje i lov, a ostale potrebe nadopunjuju hortikulturom. 
## Izvori

## Literatura
*Hunt, R. J., El choroti o yófuaha
Güisnay

**Güisnay** (pl. Guisnayes), pleme američkih Indijanaca porodice Mataco-Macan, naseljeno u Argentini uz rijeku Pilcomayo. Sami sebe nazivaju Wichí, a svoj jezik wichí lhamtés . Populacija im iznosi 15.000 (1999). Güisnay i Noctén kolektivno se nazivaju Mataco i sa Mataguayo plemenima pripadaju široj skupini Mataco-Mataguayo. 

## Izvori
Maccá

**Maccá** (Maca; pl. Maccáes).- Pleme američkih Indijanaca porodice Mataco-Macan nastanjeno između rijeka Rio Negro i Rio Confuso na Gran Chacu. U novije vrijeme njih oko 1,000 živi od sakupljanja divlje hrane, hortikulture, lova i ribolova.
Maccá 18. stoljeća poznati su kao opasni ratnici koji su ratovali protiv plemena kao što su Mbayá i Guaná. Sredinom 20. stoljeća znatan dio ih je već nestao pred pritiskom bijelaca. Oni preostalijoš žive starim načinom života u komunalnim nastambama oblika košnice, prekrivenim palminim lišćem. Organizirani su po malenim bandama, koje se sezonski za vrijeme ribolova i sakupljanja algarrobe okupljaju u veće zajednice.

## Vanjske veze
* Foto galerija
* The Maka Indians of Paraguay
Mataco

**Mataco** (Matako, Wichí; Često nazivani imenom srodne grupe Mataguayo koja danas obuhvaća Vejoz Indijance).- Grupa plemena američkih Indijanaca porodice Mataco-Macan, skupine Mataco-Mataguayo, iz područja Chaca u Argentini, u koje se ubrajaju plemena Noctén i Guisnay. -Mataco Indijance ne bi trebalo poistovjećivati sa Mataguayo plemenima u koje se ubrajaju Abucheta, Hueshuo, Pesatupe, i Vejoz.

## Historija
–Izvorno je u misijska vremena bilo oko 60,000 pripadnika Mataco-Mataguayo Indijanaca, no broj im kasnije opada. Godine 1690, otac Arcé sa jezuitskog koledža u Tariji, počinje utemeljivati misije za Mataguayo i Chiriguano (strano pleme), no rezultati su slabi. Indijanci ostadoše vjerniji selilačkom životu. Na kraju su umorni od stalnih prigovora misionara zapalili misiju i ubili nekoliko svećenika, otjeravši ostale iz svoje zemlje. U kasnijem periodu (1756.), jezuitska misija San Ignacio de Ledesma, na rijeci Rio Grande, pritoci Bermeja, utemeljena je za Toba i Mataguayo Indijance, održala se do 1767. –Misionari su uporni i ponovno počinju sa radom u području Chaca. U Selenasu se nastaniše plemena Mataguayo i Chiriguano, a u Centa-i (danas Oran u Salti) Mataguayo i Véjoz. Ove dvije misije 1799. nastanjivalo je blizu 900 Indijanaca i 7,300 grla stoke. Za neko vrijeme i one će biti raseljene, a Indijanci će se vratiti svom uobičajenom životu.

## Etnografija

Prema opisima oca Alejandro Corrado-a, iz Tarije, njihove kuće su štitnici od grmlja, rasipane po šumi, visoke jedva toliko da se može uspraviti u njima. I muškarci i žene glave su brijali, a jedina nošnja bijahu pregače. Muškarci su čupali dlake sa brade a lica i tijelo bojali. Življaše uglavnom od ribe i divljeg voća algarrobe, a po istom izvoru, jeli su sve što nije bilo otrovno. Od Algarrobe su pripremali i opojni liker kojega bi uzimali u velikim količinama (vjerojatno misli na svečanosti) i njime se opijali do besvjesti. Ove svečanosti pripremane su u čast dozrijevanja plodova algarrobe, i bijahu za njih najvažnija stvar. Druga važna svečanost bila je ulazak djevojaka u pubertet. Muškarac se bavio jedino lovom i ribolovom, sav ostali posao obavljala je žena. Ženidba je bila slobodna po izboru mladih, a stanište patrilokalno, što bi rekli, žena je odlazila muževim srodnicima. Poligamija i preljub bili su učestali, ali rastava ipak rijetka. Žene nisu pridavale mnogo pažnje svojoj trudnoći, no otac se morao pokoravati običajima kuvade. Imena su djeca dobivala tek u drugoj ili trećoj godini starosti. Abortusi su također bili česti, ali bi do infanticida bi rijetko dolazilo, zakapali bi ga živog na majčinim prsima ako bi umrla na porodu.

## Vanjske veze
* Mataco Indians
* Aborígenes Matacos
Mataguayo

**Mataguayo**, skupina plemena američkih Indijanaca porodice Mataco-Macan, uže grupe Mataco-Mataguayo koja su obitavala u Argentini. Mataguayo Indijance zastupaju plemena Abucheta, Hueshuo, Pesatupe, i jedina preživjela grupa Véjoz, koja su srodna sa Mataco plemenima Guisnay i Noctén. Mataco-Mataguayo se jezično povezuju plemenima Chorotí-Ashluslay i Enimagá ili Maccá. Jedini preživjeli Véjoz, njih 25,000, nastanjeni su duž gornjih tokova rijeka Bermejo i Pilcomayo u argentinskim provincijama Chaco, Formosa, Salta i Jujuy. Ima ih nešto i u Boliviji.

Mataguayosi su kulturno pripadala plemenima Chaca, poznatim po sakupljanju plodova algarrobe.

## Vanjske veze
* Mataguayo
* Mataco Indians
Noctén

**Noctén** (Oktenay), pleme Mataco Indijanaca, jezične porodice Mataco-Macan, nastanjeno na sjevernom Chacu, u bolivijskom departmanu Tarija i susjednoj Argentini, na jug do Tartagala. Najsrodniji su sa Güisnay Indijancima. Prema UN podacima za 2005. u Boliviji ih ima 2,300, a u Argentini svega 100. Kultura pripada području Chaca.

## Izvori
Ashluslay

**Ashluslay** (Axluslay, Chulupi, Chulupie, Chulupe, Nivaclé). -Pleme američkih Indijanaca nastanjeno u paragvajskom i susjednom dijelu argentinskog Chaca u Južnoj Americi. Pleme jezično pripada grupi Matacan (porodica Mataco-Macan) i služe se šumskim (forest chulupi) i riječnim (river chulupi) dijalektima.

Ashluslayi kulturno pripadaju krugu Chaco plemena čije je glavno zanimanje bilo sakupljanje plodova algarrobe (http://www.karlosnet.com/Arzak/algarroba.php ) od kojega Chaco-Indijanci dobivaju hranu i pivo. Sazrijevanjem plodova algarrobe pokreću se sva Cahco-plemena. Plodovi se se sakupljaju privlačenjem grana rašljastim štapovima, kasnije se peku u posebnim pećima, i od njih se onda priređuju nepokvarljivo brašno, pahuljice i 'kolači'. Ovako konzervirana hrana Indijancima je mogla dugo potrajati, a danas se njezinom eksploatacijom bave i bijeli stanovnici država u području Chaca. –Med je bio još jedan važan prirodni proizvod koji su Ashluslayi sakupljali. Nordenskiöld koji je dugo živio na Chacu navodi, kako su Ashluslayi da bi imali više sreće u sakupljanju ove poslastice, raskrvarili sebe iznad očiju.

Ashluslayi su i jedno od plemena u Južnoj Americi koje je poput svojih sjevernoameričkih rođaka, skidalo skalpove, ovaj običaj poznavali su i stari Skiti. Ratnici Ashluslaya skinute skalpove neprijatelja razapinjali su na posebne okvire i sušili na dimu. Ove skalpove, kao znak časti nisu nosili, nego su ga pokazivali nošenjem određenog broja crvenog ptičjeg perja. U Sjevernoj Americi bio je običaj da se crvenom točkom na orlovom perju označi da je nosilac nekog ubio. 
Danas Ashluslaya živi 19,000 u Paragvaju i oko 200 na području Argentine.

## Vanjske veze
* Foto galerija
Abucheta

**Abucheta**. pleme američkih Indijanaca porodice Mataco-Macan, koji se do pred kraj 18. stoljeća spominju na području Chaca u sjevernoj Argentini. Abucheta zajedno sa grupama Hueshuo i Pesatupe pripadaju široj grupi poznatoj kao Mataguayo, iz koje su preživjeli tek pripadnici plemena Vejoz. Nestali istoimeni jezik abucheta, član porodice Mataco-Macan.

## Reference
Pesatupe

**Pesatupe**, jedno od indijanskih plemena porodice Mataco-Macan koje je u 18. stoljeću  živjelo na području Gran Chaca u sjevernoj Argentini. Prema Masonu Pesatupe, Hueshuo i Abucheta čine sjevernu granu Matagayo Indijanaca.

## Izvori
Véjoz

**Véjoz** (Vejos, Véjoz, Vejoces), jedno od glavnih plemena Mataco Indijanaca, porodica Mataco-Macan, u krajevima duž gorneg toka rijeke Bermejo i duž Pilcomaya na argentinskom Chacu, te susjednom području Bolivije. Vejoz Indijanci pripadaju užoj skupini južnih Mataguayosa i srodni su svojim sjevernim rođacima Hueshuo, Pesatupe i Abucheta i Mataco Indijncima Güisnay i Noctenes ili Oktenai, ali se jezično po dijalektima razlikuju. Oko 25.000 (1991) živi ih u provincijama Chaco, Formosa, Salta i Jujuy.

Jezik im se zove wichí lhamtés vejoz.

## Vanjske veze
* I. Pueblos Originarios Del Chaco
Mosetenan

**Mosetenan**, etnolingvistička porodica južnoameričkih Indijanaca koja obuhvaća plemena Indijanaca Mosetene i Chimane ili Tsimane iz Bolivije. Neki lingvisti naziv mosetene tretiraju kao alternativni naziv za jezik chimane. Prema Adelaaru (1991) ova dva plemena govore srodnim ali različitim jezicima , a i etnički se međusobno razlikuju. Broj Mosetenan govornika iznosi 5,316 (2000 Adelaar).

## Reference

## Vanjske veze
* A Grammar of Mosetén
* Mosetenan: Dryer 2005
* The Mosetenan Subgroup
Chimané

**Chimané** (Tsimané), indijanski narod porodice Mosetenan sa jugozapada Bolivijskog departmana Beni, duž rijeke Maniqui i u gradovima San Miguel de Huachi i Santa Ana de Alto Beni.

Chimané su jezično srodni plemenu Moserene, po kojem je porodice dobila ime. Populacija oba plemena iznosi blizu 6,000.

Lovci, ribari, ratari (manioka, banana) i sakupljači .

## Izvori
Mosetene

**Mosetene**, pleme američkih Indijanaca porodice Mosetenan u sjevernoj Boliviji nastanjeno duž rijeke Beni i istočno od nje. Porodica Mosetenan dobila je ime po plemenu Mosetene. Oni su narod svijetle puti, sjedilačko stanovništvo koje se bavi obradom zemlje. Žive po kolibama od trske. Na sebi nose briljantno obojene bezrukavne duge tunike. Kanua nemaju nego se služe splavima. Luk i strijela glavno su im oružje.

-Porodica Mosetenan sastoji se od dva plemena, to su Chimane i Mosetén ili Mosetene koji sebe zovu Mintyi’in 'ljudi', svoj jezik nazivaju tsinsi’ mik, 'naš jezik' ili khäei’si’ mik. Od drugih plemena i naroda (prema Metrauxu) Mosetene su nazivani raznim imenima: Rache, Amo, Chumpa, Cunana, Aparoño i Magdaleno. Prema svojoj lokaciji, odnosno rijekama na kojoj žive, jedni Moseteni se nazivaju Muchanes a drugi Tucupi. Chimané, drugo pleme, i Moseteni, jedni druge nazivaju imenom Chhaetidye’, u slobodnom prijevodu 'oni koji nam sliče' ili 'slična osoba' . 

Indijanci Chimane nazivani su i imenima Chimanisa, Chumano, Chimani i Nawazi-moñtji (prema Metrauxu, 1942.) 

Jezik moseten ima dva dijalekta: Santa Ana Moseten: govori se u selima Santa Ana, Inicua, Muchanes,i drugim manjim okolnim naseljima. Covendo Moseten govori se u Covendu i okolnim selima. Chimane se govori u velikom području bazena Amazone, oko grada San Borja. Moseteni su inače svi bilingualni, govore moseten i španjolski. Prema lingvistu Swadeshu (1963.) Moseteni su srodni grupama Chon (Ona i Tehuelche) iz južne Argentine i Čilea. Suarez (1969. i 1973.) širi ovu teoriju i na Yuracare, jedno drugo bolivijsko pleme. Ide se i dalje, pa se sve ove grupe povezuje s govornicima Pano i Tacana jezika. Područje ove mega-'nat-porodice' prostire se u zapadnom Brazilu, susjednom Peruu i Boliviji i na jugu preko Argentine do Ognjene Zemlje (Tierra del Fuego). 

Brojno stanje Mosetena iz Covenda, što se tiće govornika je 600, a onih iz Santa Ane 150-200. Chimane su kao 'govornici' daleko brojniji, oko 4,000. Prema neslužbenim pokazateljima, brojno stanje govornika ovih domorodačkih jezika daleko je brojnije. Brojnim stanjem 'govornika' domorodačkih jezika često se spekulira kod grupa koje su bilingualne, naročito u španjolskom ili portugalskom. Bilingualnost uglavnom znači početak hispanizacije. 'Joshua Project' u svom popisu stanovništva uopće ne spominje Mosetene, oni svi govore španjolski pa su ih izgleda uvrstili u Bolivijce. Prema istom izvoru Chimana ima preko 7,000.

## Izvori
Vilelan

**Vilelan**, porodica indijanskih jezika i plemena iz argentinskog Chaca, koja se često smatra dio porodice lule-vilela. I jedna i druga skupina slabo su poznate, i mnogi su nestali. 

Skupina ili porodica Vilelan obuhvaća jezike Indijanaca Atalalá, Chunupí, Guamalca, Ocolé, Omoampa, Pasain, Sinipé, Taquete, Vacaa, Vilela (Uacambabelté), Yecoanita, Yoconoampa, Yooc, Ypa, i vjerojatno još neke skupine. 

Plemena Lule Indijanaca (Isistiné, Lule, Oristiné, Tonocoté i Toquistiné), ne treba dovoditi u vezu sa sumnjivo srodnim Vilelanskim plemenima. Velikoj porodici lule-vilela klasificiraju se i argentinski Indijanci Malbalaes.

## Vanjske veze
* Lule-Vilela
* Chaco &gt; Vilela
Omoampa

**Omoampa** (Umuapa), jedno od lokalnih plemena Vilela Indijanaca, porodica Vilelan, koji se sastoje ob bandi Ypa (Ipà) i Yeconoampa. Omoampa (njih 230) sa svojim pod-plemenima 1763. su smješteni na misiju *Nuestra Señora del Buen Consejo*, ili *Ortega* u provinciji Salta u Argentini blizu Mirafloresa.

## Vanjske veze
* Lule-Vilela
Atalalá

**Atalalá**, jedna od lokalnih skupina Vilela Indijanaca koje je nekada (u 17. i 18. stoljeću) živjeli u argentinskoj provinciji Chaco. Govorili su istoimenim dijalektom ili jezikom.

Poznati polimat Constantine Samuel Rafinesque (1783-1840) u svojoem drugom svesku *The American Nations* (1836) na stranici 36, u imenu ovog plemena vidi moguću vezu sa imenom drevnih stanovnika Atlantide.

## Izvori
Chunupí

**Chunupí**, jedna od skupina Vilela Indijanaca koji su u 18. stoljeću živjeli na obje strane rijeke Bermejo u argentinskom Chacu. Lozano ih je opisao kao miroljubive noga-Indijance. Godine 1757. sa plemenima Sinipé i Malbalá, ujedinili su se u jedno pleme sa oko 400 ljudi, koje pred kraj 18. stoljeća jedna španjolska ekspedicija nalazi na donjem toku Bermeja.

Skupine Yooc i Ocolé sa srednjeg toka Bermeja, navode se kao njihove dvije bande
## Izvori
Vilela

**Vilela** (Uakambalelté), pleme ili skupina plemena i bandi porodice Vilelan naseljenih na području provincije Chaco na Gran Chaca u sjevernoj Argentini. O Vilelama kao i o Lule Indijancima, malo je poznato, tek ponešto iz zapisa jezuitskih misionara. Mnogi su nestali ili su asimilirani u mestičku populaciju Chaca ili među Toba Indijance sa kojima su bili u permanentnim kontaktima. Naziv označava '' 'one koji govore /jezikom/ waqha; &quot;los que hablan waqha.&quot; Porijeklom su od starih Vacaa.

## Literatura
* Lozano, Elena 1963-64. Estudios sobre el vilela. BFM 10/61-62-63: 15-157. Montevideo.
* Llamas, A. de 1910. Uakambabelté o Vilela.Lenguas indígenas aborígenes. Mi contribución primera al estudio de la historia antigua. Corrientes: Tipo y Enc. Teodoro Heinecke.
Yecoanita

**Yecoanita** (Yecomita), jedna od lokalnih skupina Vilela Indijanaca koji su (prema karti Metrauxa) nekada živjeli na argentinskom Chacu u susjedstvu plemena Atalalá i Yooc, blizu rijeke Bermejo. Godine 1767. nije ih bilo više od 30.

Prema Metrauxu njihovo ime znači 'strijelci' (the archers).
## Izvori
Ypa

**Ypa** (Ipa) jedna od skupina Vilela Indijanaca koji su u 18. stoljeću živjeli u močvarnim krajevima kod rijeke Rio del Valle, pritoci rijeke Bermejo na argentinskom Chacu. Srodni su skupinama Pasain, Omoampa, Yoconoampa i Atalalá.

Njihovo ime znači (Hipo, &quot;Those Who Live in a Hole&quot;)

## Izvori
Amahuaca

**Amahuaca** (Amawáka, Amahuaka, Amawaca), pleme američkih Indijanaca porodice Panoan nastanjeno u džunglama brazilske države Amazonas ( 220; 1995, SIL) i 500 u Peruu na rijekama Sepahua, Curiuja, gornji Ucayali, Inuya, Mapuya i Purus. Jezično su najsrodniji grupi Cashinahua. Bave se lovom, ribolovom i sakupljanjem. Sami sebe nazivaju imenom *Yora*. Jezik amahuaca ima dijalekte inuvaken i viwivakeu. Najveće naselje im je Puerto Varadero na brazilsko-peruanskoj granici.
## Jezik
Prema Masonu (1950) skupina amawaca obuhvaća jezike Indijanaca Pichobo, Soboibo (uključujući (Ruanawa) i Mochobo (uključujući Comobo); i Amahuaca (s dijalektima inuvakeu i iwivakeu) i Cashinawa (uključujući Sheminawa).
## Podgrupe
Kotinawa (gornja Inuya), Indowó (gornji Purús i gornji Piedras), Isawó, Kapiixichi (rijeke Mapuya i Yuruá), Nashishmawó (gornja Inuya), Rondowó [rijeke Curiuja i Sepahua), Shimanawa (gornja Yuruá) i Xaawó (río Inuya i donji Pariamanu) (d'Ans 1982; Verswijver 1988); 198 Amahuaca (INEI 1993);
## Vanjske veze
* The Amahuaca - Amazon Tribe of Peru
* Amahuaca
## Literatura
* Carneiro, Robert L. 1962. The Amahuaca Indians of Eastern Perú. Explorers Journal 40/6: 26-37.
rema
Apolima-Arara

**Apolima-Arara** (Apolima Arara), maleno indijansko pleme porodice panoan, naseljeno na obalama rijeke Amônia u brazilskoj državi Acre, danas na području rezervata Terra Indígena Arara do Alto Juruá u općini Marechal Taumaturgo. Populacija im iznosi oko 130 .

## Izvori

## Venjskew poveznice
* Apolima-Arara
Busquipani

**Busquipani** (Buskipani), pleme američih Indijanaca porodice panoan koji su živjeli na jugoistoku peruanskog departmana Loreto . Pripadali su užoj skupini Capanahua ili Kapanawa. 

## Izvori
Arara do Acre

**Arara do Acre** (Arara, Shawanauá, Shawanawa), pleme ili skupina indijanskih plemena naseljenih na području zapadnobrazilske države Acre.  Pleme Arara ili Shawanáwa, Xawanaúa, Xawaná-wa ili Chauã-nau sebe naziva Sahwãdawa. Danas oni žive na rezervatu koji se prostire na 86.700 hektara u općini Porto Valter na tri aldeje (sela), to su: Raimundo do Vale, Foz do Nilo i Boa Vista . Ostale dvije Arara skupine koje govore panoanskim jezicima su Apolima-Arara i Jaminawa Arara, i čine posebna plemena. Prema SIL-u, njihov jezik možda je dijalekt jezika Katukína kojim govore Indijanci Katukina do Juruá , Pidá-Djapá i  pripadaju im vjerojatno skupine Ararapina, Ararawa (Ararauá) i Tachinauá.

## Izvori
Atsahuaca

**Atsahuaca** (Atsawaca), pleme američkih Indijanaca iz Perua nekad nastanjeno duž rijeke Carama, pritoke Tambopate i uz rijeku Chaspa, pritoke Inambarija. Godine 1904. popisano je tek dvadeset ljudi koji su se služili jezikom atsahuaca, članom porodice Panoan. Mason 1950. Atsahuace i Arasaire ili Arazaire klasificira u jugozapadnu grupu Panoanaca. Jezik atsahuaca najsrodniji je sa yamiaca. Loos (1999: 229) Panoance dijeli na 3 glave grupacije (Chacobo, Yaminawa i Capanawa) a Atsahuace zajedno sa jezicima plemena Chacobo, Arazaire, Yamiaca ili Yamiaka, Pacaguara i Katukina ili Waninnawa pripisuje podskupini Chacobo.

## Izvori
Kapanawa

**Kapanawa** (Capanawa, Capanahua), pleme ili skupina plemena američkih Indijanaca nastanjenih u Peruu uz rijeke Tapiche i Buncuya. Jezično se klasificiraju (Mason 1950) u središnju skupinu panoanskih govornika zajedno sa plemenima Puyamanahua (Puyamanawa), Niaragua (Niarawa), Nukuini ili Nucuini (ujključujući Kuyanawa), Maspo (s Epetineri ili Epitineri), Remo (s Sacuya) i Capanawa vlastiti s Buskipanima (Busquipani). Loos (1999: 229), podskupini (subgrupo) pripisuje jezike Indijanaca Capanawa i srodnih Pahenbakebo, Xipibo ili Shipibo i srodne Conibo i Setebo, nestale (†) Indijance Remo, Marubo, †Wariapano (s Panobo i Pano), Isconahua ili Isconawa i nestale (†) Canamari (s Taverí i Matoinahã). 

Kapanawa vlastiti sami sebe nazivaju Nukenkaibo  ili Nuquencaibo.

## Izvori
Cashibo

**Cashibo** (Caxibo, Cachibo, Cacibo, Cahivo, Casibo, Hagueti, Kashibo, Managua, Uni), pleme Panoan Indijanaca nastanjeno u džunglama peruanskih regijama Huánuco i Ucayali uz rijeke Aguaytía, San Alejandro, Shamboyacu i Sungaroyacu. Kašibosi su podijeljkeni na tri lokalne skupine poznate kao Cacataibo ili Kakataibo, Cashiñon i Ruño, svih skupa 1,661 (1993).

## Historija
Kašibosi su bili u neprijateljskim odnosima sa svojim susjedima, pa i prema misionarima koji su ih 1757. namjeravali pokrstiti. U 19. stoljeću, negdje 1870., Kašibi padaju u zarobljeništvo Setebo i Conibo Indijanaca. Do 1930. njihov broj porastao je na oko 4,000, ali će ubrzo opasti zbog boleština koje su ime uvezli bijeli Peruanci. Od 1930. do 1940. Kašibi stradavaju od nekog Simón Bolívar Odicioa, Kašibo Indijanca kojeg su kao dijete oteli Xipibo Indijanci, i koji je odrastao i odgojen kao Xipibo. Ovaj čovjek organizira pohode na gornju Aguaytía, zarobivši mnoge Kašibe, i odvodeći ih među Xipibe, gdje dolaze u kontakt sa mestičkom kulturom. Po njegovim uputama počinje se graditi cesta od rijeke Aguaytía za Pucallpu što će za posljedicu imati ubrzanu akulturaciju a mnogi Indijanci pomrijet će od kulturnog šoka i epidemija. 
Godine 1990. tek se šačica Kašiba održala izolirano u džungli, dok većina živi u 5 sela, od kojih svako ima bilingualnu školu koju vodi SIL (Summer Institute of Linguistics). Većina muškaraca govori španjolski. Neke Kašibo-žene počele su se udavati za mestike, što je za posljedicu izazvalo da su se Kašibo muškarci počeli ženiti za Xipibo-žene.

## Etnografija
Tradicionalna subsistencija temelji se na lovu, ribolovu i hortikulturi, uzgoju tropskih kultura. Kašibi danas uzgajaju kukuruz i slatku (neotrovnu) manioku, kikiriki, papaju i slatki krumpir, a uveden je i uzgoj šećerne trske, ananasa, kave i riže. 
Ribu lovu lukom i strijelom, harpunima i otrovom. Od velikih životinja hvataju kapibare, majmune, pake, agutije, tapire, pekarije, kao i ptice, i sve to im služi za hranu. Ovdje je važno napomenuti da za razliku od mnogih plemena kišne šume, Kašibi nisu imali puhaljku, ali su kao i ostali Panoanci poznati po košaraštvu, izradi lončarije, hasura i pamučnih mreža. 
Tradicionalna Kašibo-zajednica sastoji se od jedne ili više srodnih obitelji koje stanuju pod jednim krovom, i one su politički nezavisne, trgovina sa ostalim skupinama je rijetka. Obitelj je matrilokalna i proširena.

Do dolazaka misionara Kašibi su hodali goli a prakticirali su i deformaciju lubanje, četverodnevni proces koji je počinjao ubrzo nakon rođenja djeteta.

Rituali vezani za pubertet su minimalni, pubescentne djevojke su subincizirane od starijih žena. Sororalna poliginija je uobičajena a do rastave lako dolazi. 
Kašibi su na zlu glasu zbog ljudožderstva, no kod njih se izgleda radi o endokanibalizmu. starije i nemoćne osobe bile bi ubijene i pojedeni od svoje djece. Ponekad se ovaj endokanibalizam dovodi u vezu sa kremacijom, tijelo bi se spalilo a pepeo bi se pomiješao sa maniokovim pivom za vrijeme bdijenja. Slične običaje endokanibalizma imali su i neki Yanomami i Indijanci Maxubi.

## Vanjske veze
* Cashibo-Cacataibo
Chama del Ucayali

**Chama del Ucayali**, ime za skupinu indijanskih plemena porosdice Panoan naseljenih u području rijeke Ucayali u istočnom Peruu. Chama sa rijeke Ucayali ne smiju pobrkati sa istoimeim plemenom porodice Tacanan.
Chame se sastoje od dva glavna ogranka, to su: 
:a) Conibo sa plemenima Conibo, Shipibo i Setebo; 
:b) Cashibo (Caxibo) sa Cacataibo, Cashiño, Ruño, Buninawa, Carapacho, Puchanawa i Shirinó . Drugi ogranak su izgleda činili Nocamán Indijanci, zvani i Nocomán (Nokamán), čiji je jezik izumro, a živjeli su uz rijeke Inuya, Amueya i Tamaya.

## Izvori
Conibo

**Conibo**, pleme ili skupina plemena američkih Indijanaca koja žive u području rijeke Ucayali u Peruu i govore jezicima i dijalektima porodice Panoan. Conibo Indijance Mason (1950) jezično klasificira kao jednu od dviju glavnih skupina na koju se dijele Chama del Ucayali (druga je Cashibo ili Caxibo), i dalje ih dijeli na tri ogranka: a) Conibo vlastiti; b. Shipibo (sa Sinabo i Manamabobo); c. Setebo {sa Sensi; Panobo (s pano, pelado, manoa i cashiboyano)}. Jezik Shipibo-Conibo ima nekoliko dijalekata, viz.: shipibo (alto ucayali), conibo (coniba), pisquibo, shetebo (setebo, setibo, xitibo, manoita), shipibo del madre de dios. Lovci i ribari.

## Vanjske veze
* Pucallpa and Iparia Peru
Jaminahua

**Jaminahua** (Yaminawa, Jaminawa, Jaminaua, Yaminahua, Iamináua), pleme američkih Indijanaca porodice panoan raspršeni po državama Peru, Brazil i Bolivija. 

Jaminahue se sastoje od brojnih podskupina koje žive u dolinama gornjeg Purúsa (Chandinahua i Coronahua), gornji tok rijeke Yurúa (Mastanawa /?/, Maxonawa, Nehanawa, Nixinawa ili Nishinahua i Xaonawa ili Shaonahua), gornja Embira (Boronawa i Chitonawa ili Chitonahua) i río Cujar (podgrupa Masronawa ili Masronahua). Ostali žive u departmanu Madre de Dios u provincijama Tambopata, Tahuamanu i Manu, nadalje u Brazilu na donjem toku rijeke Yaco (podgrupa Chandinawa) i gornjem toku Acre (podgrupa Maxonawa) i u Boliviji u departmanu Pando. 

Brazilski Jaminahue danas imaju 5 rezervata, viz.: Cabeceira do Rio Acre, Jaminawa do Igarapé Preto, Jaminawa/Arara, Rio Gregorio i Mamoadate . Populacija im iznosi 357 u Brazil (1986 SIL); 150 u Boliviji; 700 do 1,100 u Peru; ukupno 1,200 do 1,600 u svim zemljama .

## Izvori
Katukina do Juruá

**Katukina do Juruá** (Katukína, Catuquina, Catukina, Katukina do Juruá, Katukina do Acre), pleme ili grupa plemena američkih Indijanaca porodice Panoan u tropskim šumama doline rijeke rio Juruá brazilskih države Acre i Amazonas. Catuquine se ne smiju pobrkati sa plemenom Katukina porodice Arawakan i Katukinama porodice Catuquinean i pleme Catuquinarú (porodica Tupian). Danas su smješteni na dva rezervata Terra Indígena do rio Gregório i Terra Indígena do rio Campinas.

## Ime
Ime Katukina prema Paul Rivetu (1920) označava pet različitih plemena koja pripadaju u nekoliko različitih porodica. Dva plemena koja pripadaju porodici Panoan ovim imenom sebe ne nazivaju, već su im ga dale brazilske vlasti. Njihoih 6 lokalnih skupina (često nazivanim klanovima) sebe nazivaju Wanináwa, Varinawa, Satanawa, Kamanawa, Numanawa i Nainawa i žive na rio Grégório . Ostale srodne skupine Yawanaua, Iskunaua, Rununaua, Vanunaua, Eskinaua, Viunawa žive na gornjoj Juruá, na rio Catuquina pritoci rijeke Tarauacá i na gornjoj Envira”.

## Jezik
Jezik katukina-pano član je porodice panoan a ima nekoliko dijalekata kojima se služe, ili su se služili, to su: Arara (s Shawanawa), Ararapina, Araráwa (Araraua), Saninawa (Saninaua), Saninauaca. Po jeziku se razlikuju Katukína od Shanenawa (Katukina de Feijó), sa rijeke rio Envira u općini Feijó na aldeji Morada Nova.

## Klan
* Varinawa (povo do Sol, ili narod sunca), 
* Kamanawa (povo da Onça, ili jaguarov narod), ili Katukína do Acre;
* Satanawa (povo da Lontra, ili vidrin narod), 
* Wanináwa (povo da Pupunha; narod palme Bactris gasipaes. Španjolci je nazivaju chonta), 
* Nainawa (povo do Céu, ili nebeski narod) 
* Numanawa (povo da Juriti, narod-/ptice/juriti. jedna je vrsta goluba (porodica Columbinae) latinskog naziva Leptotila verreauxi, u engleskom poznata kao white-tipped Dove, a u španjolskom paloma arroyera).

## Literatura
* CUNHA, Manuela Carneiro da; ALMEIDA, Mauro Barbosa de (Orgs.). Enciclopédia da floresta - o Alto Juruá : práticas e conhecimentos das populações. São Paulo : Companhia das Letras, 2002. 736 p.
* LIMA, Edilene Coffaci de. Katukina : história e organização social de um grupo pano do Alto Juruá. São Paulo : USP, 1994. (Dissertação de Mestrado)
* RIVET, Paul. Les Katukina, étude linguistique. Journal de la Société des Américanistes, Paris : Société des Américanistes, v. 18, p.&nbsp;55-63, 1920.

## Izvori

## Vanjske veze
* Katukina
Kaxararí

**Kaxararí** (Caxarari), pleme Panoan Indijanaca u graničnim područjima brazilskih država Acre, Amazonas i Rondônia, osobito u kraju uz rijeku Rio Azul. Danas su smješteni na rezervat Área Indígena Kaxararí (220; 1989), neki žive i u obližnjim gradovima Porto Velho, Rio Branco i Guajará-Mirim.

## Vanjske veze
* Vocabulário Kaxariri 
* Vocabulário caxarar (Kaxarari/Kaxararí) 
* Kaxarari 
* Povo Kaxarari
* Índios kaxararis querem o direito de explorar racionalmente suas riquezas