open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mouchette (film)

***Mouchette*** je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Roberta Bressona. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Georgesa Bernanosa. Radnja se događa u gradiću u francuskoj provinciji u kojoj gotovo da i nema tragova modernog svijeta. Protagonistica, čiji lik tumači Nadine Nortier, je 14-godišnja djevojčica iz siromašne porodice kojoj je majka na samrti, a o piću ovisan otac sklon fizičkom zlostavljanju, a zbog čega odlazi u šumu gdje se počne družiti s lovokradicama koje će je na kraju izložiti novim, ovaj put seksualnim, iskušenjima. Kao i većina Bressonovih filmova, i *Mouchette* je snimana bez profesionalnih glumaca, odnosno sa naturščicima. Godine 1972. je u prestižnoj anketi časopisa *[[Sight & Sound]]* proglašena jednim od najboljih filmova svih vremena, odnosno često se navodi kao najboljhe ostvarenje Bressonovog opusa.

## Uloge

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Mouchette'' in ''Cine y Revolución''
Gänserndorf (okrug)

**Okrug Gänserndorf ** je jedan od 190 austrijskih okruga (bezirka) od 98,645 stanovnika.

## Geografija

Okrug Gänserndorf  leži na kajnjem istoku Donje Austrije, administrativni centar okruga je grad Gänserndorf.

Gänserndorf sa sjevera i zapada graniči sa Okrugom Mistelbach i manjim dijelom sa Okrugom Wien-Umgebung i statutarnim gradom Bečom. 
Sa juga graniči sa okruzima Wien-Umgebung i
Bruck an der Leitha i sa istoka sa Slovačkom.

## Administrativna podjela okruga

Okrug Gänserndorf  je administrativno podjeljen na 44 općina od kojih 5 ima status grada, 26 ima status trgovišta, a njih 13 su obične općine;

### Gradovi
* Deutsch-Wagram
* Gänserndorf
* Groß-Enzersdorf
* Marchegg
* Zistersdorf

### Trgovišta

* Angern an der March
* Auersthal
* Bad Pirawarth
* Drösing
* Dürnkrut
* Ebenthal
* Eckartsau
* Engelhartstetten
* Groß-Schweinbarth
* Hohenau an der March
* Hohenruppersdorf
* Jedenspeigen
* Lassee
* Leopoldsdorf im Marchfelde
* Matzen-Raggendorf
* Neusiedl an der Zaya
* Obersiebenbrunn
* Orth an der Donau
* Palterndorf-Dobermannsdorf
* Prottes
* Ringelsdorf-Niederabsdorf
* Schönkirchen-Reyersdorf
* Spannberg
* Strasshof an der Nordbahn
* Sulz im Weinviertel
* Weikendorf

### Općine

* Aderklaa
* Andlersdorf
* Glinzendorf
* Großhofen
* Haringsee
* Hauskirchen
* Mannsdorf an der Donau
* Markgrafneusiedl
* Parbasdorf
* Raasdorf
* Untersiebenbrunn
* Velm-Götzendorf
* Weiden an der March

## Reference

## Vanjske veze
* ''Službene stranice Okruga Gänserndorf ''
Melvin Purvis

**Melvin Horace Purvis II.** (24. oktobar 1903 – 29. fabruar 1960) bio je američki policajac, poznat po službi u FBI gdje je vodio grupu agenata sa zadatkom da uhvati neke od najzloglasnijih gangstera i pljačkaša banaka na Srednjem Zapadu 1930-ih. Najpoznatiji od njih je John Dillinger koga je lično ubio 1934. godine u Chicagu. Ubrzo nakon toga je napustio FBI, navodno zbog toga što je njegov pretpostavljeni, direktor FBI J. Edgar Hoover, bio ljubomoran na slavu koju je Purvis zbog toga stekao u medijima. Ostatak života je proveo kao advokat, sa izuzetkom Drugog svjetskog rata kada je služio kao obavještajni oficir u američkoj vojsci i stekao čin pukovnika, te, između ostalog, sudjelovao u pripremama za Nirnberški proces. Poginuo je od metka ispaljenog iz vlastitog pištolja, ali istraga nikada nije utvrdila da je riječ o samoubistvu ili nesretnom slučaju.

Purvis se često pojavljuje kao lik u biografskim i historijskim filmovima posvećenim Hooveru ili Dillingeru tako da su ga, između ostalih, tumačili Ben Johnson, Will Patton i Christian Bale.

## Vanjske veze
*
*
Le Vent des Aurès

***Vjetar Auresa*** (, translit.&nbsp;Rih al awras, ) je alžirski crno-bijeli ratni film snimljen 1966. u režiji Mohammeda Lakhdar-Hamine, kome je to predstavljao cjelovečernji debi. Radnja se događa u Auresu, zabačenoj planinskoj oblasti na istoku Alžira gdje se tamošnji stanovnici za vrijeme rata za nezavisnost suočavaju sa sve većom bezobzirnošću francuskih vlasti. Protagonistica, čiji lik tumači Keltoum, je majka čiji je sin završio u francuskom logoru. Film je prikazan na Kanskom festivalu gdje je Lakhdar-Kamina osvojio nagradu za najbolji debitantski rad.

## Uloge
* Keltoum ... Mother
* Mohamed Chouikh ... Lakhdar
* Hassan Hassani (kaoHassan El-Hassani)
* Thania Timgad
* Mustapha Kateb
* Omar Tayare

## Reference

## Vanjske veze
*
Den røde kappe

***Crveni plašt*** (; ; ) je dansko-švedsko-islandski igrani film snimljen u režiji Gabriela Axela i premijerno prikazan početkom 1967. godine. Predstavlja adaptaciju drevne nordijske legende o Hagbardu i Signy, koja je prvi put zapisana u srednjovjekovnoj zbirci *[[Gesta Danorum]]* danskog pisca Saxa Grammaticusa. Radnja se događa u Vikinško doba u Norveškoj i prikazuje sukob dva klana. Naslovni protagonisti su Hagbard (čiji lik tumači ruski glumac Oleg Vidov) i Signy (čiji lik tumači Gitte Hænning, mladić i djevojka koji će se zaljubiti jedno u drugo iako pripadaju suparničkim klanovima.

## Uloge
* Oleg Vidov - Hagbard
* Gitte Hænning - Signe
* Eva Dahlbeck - Kraljica
* Birgitte Federspiel - Udovica kralja Hamunda
* Lisbeth Movin - Bengerd
* Johannes Meyer - Bilvis
* Håkan Jahnberg - Bolvis
* Manfred Reddemann - Hildegisl
* Henning Palner - Hake
* Gisli Alfredsson - Sigvald
* Folmer Rubæk - Helvin
* Borgar Garðarsson - Alf (kao Borgar Gardarsson)
* Jörgen Lantz - Kralj Hammond (kao Jørgen Lantz)
* Frederik Tharaldsen - Alger
* Sisse Reingaard - Rigmor
* Gunnar Björnstrand - Kralj Sigvor
* Niels Hinrichsen - (van špice)
* Else Højgaard - (van špice)
* Jakob Nielsen - (van špice)
* Poul Reichhardt - (van špice)

## Reference

## Vanjske veze
*
*
**[http://www.dfi.dk/faktaomfilm/film/en/15790.aspx?id=15790 The Red Mantle]* na Danskoj nacionalnoj filmografiji
Jeu de massacre

***Jeu de massacre*** () je francuski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Alaina Jessue. Po žanru je mješavina drame, pustolovnog filma i crne komedije. Protagonisti, čije uloge tumače Jean-Pierre Cassel i Claudine Auger su bračni par autora stripova koje bogati plejboj (čiji lik tumači Michel Duchaussoy), fanatični ljubitelj stripa, poziva kod sebe kako bi napravili strip s likom nalik na njega. Radnja prikazuje kako njihov klijent sa vremenom počne gubiti dodir sa stvarnošću, te fantastične pustolovine iz stripa nastoji rekonstruirati u stvarnom životu. *Jeu de massacre* je prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio Nagradu za originalni scenario.

## Uloge
* Jean-Pierre Cassel ...Pierre Meyrand
* Claudine Auger ...Jacqueline Meyrand
* Michel Duchaussoy ...Bob Neuman
* Eléonore Hirt ...Geneviève Neuman
* Guy Saint-Jean ...Ado
* Anna Gaylor ...Lisbeth
* Nancy Holloway ...Brigitte

## Reference

## Vanjske veze
*
Endemija

**Endemija** ili **endemska bolest** je patologija koja je trajno prisutna na određenom području ili u određenoj populaciji. Endemije mogu biti prisutne u manjem, ali postojanom broju slučajeva na istom teritoriju ili se mogu javljati u obliku manjih epidemija koje uvijek pogađaju isto područje i ponavljaju se u vremenu.

Neki od primjera endemije su AIDS u središnjoj Africi, hepatitis A na Tajlandu ili guba u srednjovjekovnoj Europi. Neke se bolesti mogu definirati endemijama iako nisu zarazne, kao npr. talasemija u južnoj Italiji ili anemija srpastih stanica u subsaharskoj Africi.

Slično kao i s rječju "epidemija", ponekad se termin "endemija" koristi za negativne društvene pojave karakteristične za određeno područje (endemska glad, endemsko siromaštvo, endemska neobrazovanost, endemski kriminal).

Endemije se izučavaju u sklopu epidemiologije.

## Povezano
* epidemija
* pandemija
A ciascuno il suo (roman)

***A ciascuno il suo*** () je roman italijanskog književnika Leonarda Sciascije objavljen 1966. godine. Inspiraciju su za roman su pružili stvarni događaji u sicilijanskom gradu Agrigentu 1960. godine, odnosno ubistvo lokalnog šefa policije Catalda Tandoa. Radnja je smještena u sicilijanski gradić gdje lokalni apotekar počne primati prijeteća pisma prije nego što će za vrijeme lova biti ubijen zajedno sa svojim prijateljem, lokalnim ljekarom. Protagonist je profesor Maurana iz Palerma koji je frustiran neotkrivanjem ubica, ali i time da lokalna zajednica misli da su žrtve zaslužile svoju sudbinu; znog toga započinje vlastitu istragu koja će nakon nekog vremena otkriti spregu mafije, korumpiranih političara i Crkve, a zbog koje i sam Maurana postaje metom.

Godine 1967. je snimljen istoimena filmska adaptacija u režiji Elija Petrija.
Jap

**Jap** (japski: *Waqab*) ostrvska jedržava, jedna od četiri Savezne Države Mikronezije, smeštene u zapadnom delu Tihog okeana. Najveći i glavni grad ostrva je Kolonija sa 3.126 stanovnika po procenama iz 2010. 
Na ostrvu je i aerodrom koji posluje u okviru Junajted erlajnsa. .

## Povezano
* Savezne države Mikronezije
* Mikronezija
* Okeanija

## Reference
Republika Kuba (1902–1959)

**Republika Kuba** (španjolski: *República de Cuba*) u periodu od 1902. do 1959. godine referira se na povijesni period u razvoju državnosti Kube, od trenutka sticanja potpune nezavisnosti nakon prve američke okupacije 1902. godine pa do Castrove komunističke revolucije 1959. godine. Republika Kuba je gotovo kontinuirano egzistirala tokom 57 godina, uz izuzetak druge američke okupacije, koja je trajala od 1906. do 1909. godine. Nakon Castrove revolucije, Kuba nije raskinula državnopravnu tradiciju s inicijalnom republikom, ali je uveden socijalistički sustav pa se u historiografskoj literaturi ta dva perioda, iako nije došlo do raskida u pravnom smislu, promatraju odvojeno.

Kubansku nezavisnost garantirali su Tellerov i Plattov amandman, a formalno je realizirana 20. svibnja 1902. usvajanjem Ustava. Iako formalno nezavisna, Kuba je u ovom periodu bila klijentska država Sjedinjenih Država. Izvorno je bila predstavnička demokracija, međutim vrlo brzo je počela potpadati pod kontrolu različitih vojnih hunti. Dotad najsnažniju diktaturu provodio je predsjednik Gerardo Machado, koji je svrgnut tokom 1933. godine, a njegov nasljednik, Carlos Manuel de Céspedes y Quesada, uklonjen je u Pukovničkom puču, kojeg je predvodio Fulgencio Batista. Na vlast je došla Pentarhija, koja je za svog nasljednika odredila svog člana, Ramóna Graua.

Nakon Grauove ostavke 1934. godine, Batista je preuzeo kontrolu nad Kubom preko serije marionetskih predsjednika, a što je dovelo do perioda konstantnog nemira na otoku. Godine 1940., usvojen je novi, progresivni ustav, a Batista je izabran za predsjednika. Nakon isteka četverogodišnjeg mandata, na čelo države ponovo je došao Grau, ali isti nije uspio stabilizirati situaciju u državi. Nakon što je svoj mandat odradio Grauov štićenik, Carlos Prío Socarrás, Batista se ponovo kandidirao na izborima 1952. godine. Nakon izbornog poraza, Batista je povao puč i ponovo preuzeo vlast, zabranivši iste godine djelovanje Komunističke partije Kube. Batistina Kuba je istovremeno bila i prilično napredna zemlja za latinoameričke standarde, međutim otprilike trećina stanovnika se smatrala siromašnima i nije uživjela u preraspodjeli materijalnih dobara. Krajem 50-ih dolazi do jačanja zabranjenih komunista što prerasta u revoliciju koja je dovela do Batistina svrgavanja i bijega iz zemlje 1959. godine te uspostave socijalističkog sistema na Kubi. Tim je činom formalno dokinuta Republika Kuba iz 1902. godine, a država je, pod istim nazivom, nastavila egzistirati kao socijalistička država.
A ciascuno il suo (film)

***A ciascuno il suo*** () je italijanski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Elija Petrija. Po žanru je mješavina kriminalističkog filma i politički angažirane drame, a temelji se na istoimenom romanu Leonarda Sciascije, koji je, pak, bio inspiriran stvarnim događajima koji su se zbili na Siciliji nekoliko godina ranije. Protagonist, koga tumaći Gian Maria Volonte, je ljevičarski profesor koji u malom sicilijanskom gradiću nastoji istražiti ubistvo lokalnog apotekara i ljekara, a koje lokalne vlasti i uglednici nastoje pripisati "zločinu iz časti". Radnja prikazuje kako tokom istrage otkriva spregu korumpiranih političara, mafije i Crkve zbog koje će i njegov vlastiti život doći u pitanje. Film je prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio nagradu za najbolji scenario.

## Uloge
* Gian Maria Volontè - Prof. Paolo Laurana
* Irene Papas - Luisa Roscio
* Gabriele Ferzetti - Avvocato Rosello
* Salvo Randone - Prof. Roscio
* Luigi Pistilli - Arturo Manno
* Laura Nucci - Roscio's mother
* Mario Scaccia - Curato di Sant'Amo
* Luciana Scalise - Rosina
* Leopoldo Trieste - Il deputato comunista
* Giovanni Pallavicino - Ragana
* Franco Tranchina - Dr. Antonio Roscio
* Ana Rivero - Arturova žena
* Orio Cannarozzo - Ispettore di polizia La Marca
* Carmelo Oliviero - Arciprete Rosello
* Carlo Ferro
* Tanina Zappala
* Valentino Macchi
* Michele Vannucci
* Aldo Cascino - Policijski komesar

## Vanjske veze
*
Pacifikacija Kube

**Pacifikacija Kube**, znana i kao **Druga okupacija Kube**, bila je velika američka vojna operacija koja je formalno započela u rujnu 1906. godine, a smatra se dijelom Banana ratova. Nakon što je režim Tomása Estrade Palme bio pred kolapsom, ovaj je zatražio pomoć Sjedinjenih Država, koje su bile spremne intervenirati kako bi zaštitile svoje interese. 

Predsjednik Theodore Roosevelt, zaprimivši Palminu molbu, šalje svogtajnika za rat, Williama Howarda Tafta, i zamjenika državnog tajnika, Roberta Bacona, na Kubu kako bi dogovorili diplomatsko rješenje. Međutim, Taft se na Kubi pozvao na odredbe Kubansko-američkog sporazuma iz 1903. te je uspostavio privremenu vladu na čijem je čelu kratko bio on, a nakon njega Charles Edward Magoon. Amerikanci su intervenirali na Kubi s ciljem sprječavanja građanskih nemira i održavanja slobodnih izbora, ali primarno kako bi zaštitili vlastite ekonomske interese na Kubi. 

Nakon gotovo četiri godine okupacije, američke trupe su konačno napustile Kubu nakon procjene da je izbor Joséa Miguela Gómeza za predsjednika znak dovoljne političke stabilnosti. Povlačenje trupa zaključeno je u veljači 1909. godine.
Deset hiljada dana

***Deset hiljada dana*** () je mađarski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Ferenca Kose. Po žanru je drama, a radnja je smještena u jedno mađarsko selo tokom trideset godina - od vremena Horthyjeve diktature, preko Drugog svjetskog rata, poratne kolektivizacije i antisovjetskog ustanka 1956. godine - gdje se dramatični događaji prikazuju iz perspektive konzervativnog i apolitičnog seljaka. Film, koji su neki kritičari po stilu uspoređivali sa djelima Dovženka je prikazan na Kanskom festivalu gdje je dobio Nagradu za najbolju režiju.

## Uloge
* Tibor Molnár - Széles István
* Gyöngyi Bürös - Juli
* János Koltai - Fülöp Bánó
* János Rajz - Balogh
* János Görbe - Bócza József
* Sándor Siménfalvy - Sándor bácsi (kao Siménfalvi Sándor)
* Anna Nagy - Mihály felesége
* László Nyers - Csere Mihály
* Péter Haumann - Rendõr
* Ida Siménfalvy - Széles mama (as Siménfalvi Ida)
* István Széles
* András Kozák - Ifj.Széles István
* Nóra Káldi - A rendõr felesége
* Mihály Papp

## Reference

## Vanjske veze
*
Tri dana i dijete

***Tri dana i dijete*** (, translit.&nbsp;*Shlosha Yamim Veyeled*) je izraelski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Urija Zohara. Protagonist, čiji lik tumači Oded Kotler je Eli, mladić koji živi u Jeruzalemu te koji pristaje tokom tri dana čuvati Zvija (čiji lik tumači Illi Gorlitzky), sina svoje bivše i nikad prežaljene djevojke Noa (koju glumi Judith Solé). Radnja prikazuje kako ga to iskustvo podsjeća na nekadašnji život u kibucu sa Noom, i kako ga traume potiču da sa dječakom počne igrati sve opasnije igre. *Tri dana i dijete* se isticao stilom koji je odavao snažan uticaj francuskog Novog vala, a jedan od važnih motiva filma je bio kontrast između otuđenog, usamljenog života u velikom gradu i naizgled idilične prošlosti u kibucu. Usprkos svog "umjetničkog" stila, *Tri dana i dijete* je postigao veliki uspjeh u izraelskim kino-dvoranama. Prikazan je na Kanskom festivalu gdje je Kotler dobio ulogu za najboljeg glumca.

## Uloge
* Oded Kotler - Eli
* Shai Oshorov - Shuy
* Judith Solé - Noa
* Misha Asherov - Shuyev otac
* Illi Gorlitzky - Zvi
* Germaine Unikovsky - Yael (kao Jermain Unikovsky)
* Stella Ivni - Susjeda
* Baruch David - Susjedin suprug
* Shoshana Doar - Yaelova majka
* Nissan Yatir - Yaelov otac

## Reference

## Vanjske veze
*
Oded Kotler

**Oded Kotler** (5. maj 1937 - ) je izraelski filmski glumac i režiser. Za nastup u filmu *[[Tri dana i dijete]]* je na Kanskom festivalu 1967. godine osvojio Nagradu za najboljeg glumca.

## Izabrana filmografija
* *[[Three Days and a Child]]* (1967)
* *[[Every Bastard a King]]* (1968)
* *[[My Michael]]* (1976)

## Reference

## Vanjske veze
*
Accident (film, 1967)

***Accident*** () je britanski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Josepha Loseya. Predatavlja adaptaciju istoimenog romana Nicholasa Mosleya, a scenario je napisao Harold Pinter. Protagonist, koga tumači Dirk Bogarde, je sredovječni profesor filozofije na Oxfordu koga počne privlačiti jedna od njegovih omiljenih studentica (čiji lik tumači Jacqueline Sassard). Radnja prikazuje kako će mu priliku da ostvari svoje namjere dati tek bizarni i tragični splet okolnosti. *Accident* je od sebe odbio publiku prilično zbunjujućom radnjom i Loseyevim stilom režije, ali je dobio pohvale kritike i Nagradu žirija na Kanskom festivalu (podijelivši je sa jugoslavenskim *[[Skupljači perja|Skupljačima perja]]*). Losey i Pinter su kasnije surađivali na filmu *[[The Go-Between (film)|The Go-Between]]* nekoliko godina kasnije*.*

## Uloge
*Dirk Bogarde - Stephen
*Stanley Baker - Charley
*Jacqueline Sassard - Anna
*Michael York - William
*Vivien Merchant - Rosalind, Stephenova supruga
*Alexander Knox - Načelnik univerziteta
*Delphine Seyrig - Francesca, načelnikova kćer 
*Ann Firbank - Laura
*Brian Phelan - Policijski narednik
*Terence Rigby - Policajac u civilu
*Freddie Jones - Čovjek u Bellovom uredu
*Maxwell Findlater - Ted
*Carole Caplin - Clarissa
*Harold Pinter - Bell
*Nicholas Mosley - Hedges

## Izvori

## Vanjske veze
*.
*"Films by Harold Pinter: Accident 1966" – At *HaroldPinter.org*: *The Official Website of the International Playwright Harold Pinter*.
*"Harold Pinter & Joseph Losey" , by Jamie Andrews, *Harold Pinter Archive Blog*, British Library, 15 June 2009.
*''Accident'' at BFI Screenonline
Pentarhija iz 1933.

**Pentarhija iz 1933.** godine, formalno znana kao **Izvršna komisija Privremene vlade Kube**, je bila peteročlana koalicija koja je vladala Kubom od 5. do 10. rujna 1933. godine, nakon što je ranije svrgnut predsjednik Gerardo Machado. Prije formalnog formiranja pentarhije, general Alberto Herrera y Franchi i Carlos Manuel de Céspedes y Quesada su obnašali dužnost predsjednika Kube.

Članovi pentarhije bili su:

* Sergio Carbó y Morera (1891. – 1971.), novinar
* Porfirio Franca y Álvarez de la Campa (1878. – 1950.), odvjetnik, bankar i ekonomist
* Ramón Grau (1887. – 1969.), profesor pri Medicinskom fakultetu Univerziteta u Havani
* José Miguel Irisarri y Gamio (1895. – 1968.), odvjetnik
* Guillermo Portela y Möller (1886. – 1958.), profesor pri Pravnom fakultetu Univerziteta u Havani

Prvi akt pentarhije bio je proglas kojega je napisao Sergio Carbó, a kojeg je potpisalo 18 civila i jedan vojni časnik, Fulgencio Batista. Taj je proglas obavljen u svim kubanskim novinama sljedećega dana. Carbó je kasnije unaprijedio Batistu bez znanja ostale četvorice, što je dovelo do prvih problema unutar koalicije. Istu su na koncu svrgnuli studenti, a nakon žustre debate, predsjednikom je imenovan Ramón Grau.
Baracoa

**Baracoa** je grad i općina na Kubi, smješten u provinciji Guantánamo, nedaleko od najistočnije toške na otoku. Grad je osnovan 15. kolovoza 1511., a osnovao ga je Diego Velázquez de Cuéllar, prvi kolonijalni upravitelj na Kubi u ime španjolske krune. Sukladno tomu, Baracoa je najstarije španjolsko naselje na Kubi te ujedno i njezin prvi glavni grad, što je ujedno i osnova za njegov nadimak ***Ciudad Primada*** (srpskohrvatski: *Prvi Grad*).

## Historija

Područje današnjeg grada nekoć su nastanjivali Indijanci iz plemena Taíno. Iako su oni s vremenom istrebljeni s ostatka otoka, Baracoa je jedino mjesto gdje još uvijek ima njihovih potomaka. Kada je Kristofor Kolumbo doplovio na Kubu, došao je do mjesta koje je nazvao Porto Santo, a za koje se danas vjeruje da je upravo Baracoa.

Grad je službeno osnovan 15. kolovoza 1511. godine pod nazivom **Nuestra Señora de la Asunción de Baracoa**. Osnovao ga je kolonijalni upravitelj Diego Velázquez de Cuéllar, a grad je tako postao središte tadašnjeg Guvernorata Kube. Njegov izolirani položaj je omogućio cvjetanje ilegalne trgovine s Englezima i Francuzima tokom XVI. i XVII. vijeka., a dio Francuza je u XIX. vijeku pobjegao upravo u Baracou od revolucije na Haitiju.

Do Kubanske revolucije, u Baracou se moglo doći samo s mora, međutim nova cesta je izgrađena tokom 60-ih godina te slavljena kao jedno od velikih postignuća revolucije. Već je Batistin režim planirao izgraditi spomenutu cestu, no radovi nikada nisu niti započeli.

## Stanovništvo

Prema podacima iz 2004. godine, općina Baracoa je imala 81,794 stanovnika na površini od 977&nbsp;km. Gustoća stanovništva iznosi 83.7/km. Sam grad, prema podacima iz 2012., ima 43,062 stanovnika.

## Promet

Baracoa se nalazi na istočnom kraju autoceste *[[Carretera Central]]*, koja spaja zapad i istok otoka, a završava u selu La Fe na zapadu otoka. Grad koristi i regionalni aerodrom Gustavo Rizo, koji se nalazi sjevernozapadno od samog mjesta. Letovi su neredoviti, ali državne linije postoje i relativno su povoljne.

## Gospodarstvo

Baracoa je jedno od značajnijih gospodarskih središta na Kubi te ujedno i centar proizvodnje čokolde na Kubi. Glavni proizvodi su banane, kokosi i kakao. Iako ima prilično netaknutu prirodu i lijepe lokacije, Baracoa zbog svog smještaja nije među popularnijim turističkim destinacijama, mada turizam igra značajnu ulogu u lokalnom gospodarstvu.

Baracoa je poznata i po gastronomiji, posebice jelima cucurucho i bacán.

## Značajne osobe
*Pablo Borges Delgado, umjetnik

## Vanjske veze
*
* Official '''Baracoa''' website
*
Mistelbach, Austrija

**Mistelbach** je grad na sjeveroistoku Austrije od 11,140 stanovnika.

Mistelbach je administrativni centar Okrug Mistelbach.

## Geografija

Mistelbach leži na sjeveroistoku Donja Austrija u Weinviertelu, na ušću potoka Mistelbach u riječicu Zayu, udaljen nekih 55 km sjeverno od Beča.

## Historija

Naselje je prvi put dokumentirano između 1025. - 1030.. Negdje oko 1372. Mistelbach je dobio pravo da održava sajmove, a status grada.dobio je 1874.

## Znamenitosti

Znamenitost Mistelbacha je kasnogotička parohijska crkva, sa bedemima i grobljem koja je kasnije barokizirana.

## Privreda

Oko 81 % zaposlenih od njih 4,475 (1991.) radilo je u administraciji i uslužnom sektoru (najviše u bolnici koja je najveći poslodavac), a ostali rade u drvnoj industriji i tvornici koja proizvodi poljoprivredne alatke.

## Pobratimski gradovi

* , Neumarkt in der Oberpfalz
* , Pécel

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Mistelbacha''
Weinviertel

**Weinviertel** (slobodno prevedeno *Vinski okug*) je brdovita regija na sjeveroistoku Donje Austrije.

## Geografija

Weinviertel je geološki složen od laporaskog sloja zemlje preko tercijarnih naslaga. Weinviertel je omeđen na zapadu masivom Manhartsberg, na jugu Wagramom, rijekom Dunav i Ravnicom Marchfeld, na istoku rijekom Moravom i na sjeveru češkom granicom.

Istočni dio Weinviertela formira dio sjeverne Bečke kotline.
Regija Weinviertel je fizički podijeljena na dva dijela klifovima masiva Falkenstein i Leiser Berge, i brdom Bisamberg, oni formiraju geološku granicu između zone molase na zapadu i Bečke kotline na istoku.

Najveće rijeke Weinviertela su Pulkau, Schmida, Göllersbach, Russbach i Zaya. 
Dijelovi dunavske močvare su proglašeni 1996. nacionalnim parkom. 
U Weinviertelu je 1991. živjelo 282.000 ljudi, odnosno 19%  stanovništva Donje Austrije; svi okruzi te regije
osim Hollabrunna imali su značajan rast populacije od 1981. do 1991.

Poljoprivreda u selima pored Beča obuhvaća uzgoj žitarica (pšenica, ječam, raž, kukuruz, krumpir, šećerna repa), vino i voće), kao i alternativne kulture (uljana repica, suncokret, soja).
Ravnica Marchfeld je glavna austrijska žitnica i kraj u kom se uzgaja najviše povrća.

Vinogradarski centri Weinviertela, su veliki vinogradi; Retzer Weinberge, Falkensteiner Weinberge, Matzner Huegel, Wolkersdorfer Hochleiten i Kirchberg Wagrama. Glavne sorte su Zeleni Veltliner (60%), bijeli burgundac, rizling (graševina), zweigelt i portugizac. S površinom od oko 18.000 hektara - Weinviertel je najveći vinogradarski kraj Austrije.

Šume u Weinviertelu se prostiru na oko 16% teritorija, uključujući
Ravnicu Marchfeld.

Najvažnije industrijske grane su metalurška, prehrambena, grafička, 
kemijska i građevinska industrija.

Nalazišta nafte i plina nalaze se istočno od Weinviertela. 
Turizam u Weinviertelu je uglavnom sveden na jednevne izlete, građana Beča. Dobar dio Weinviertela je danas iskorišten za vikendice Bečlija.

Najveći urbani centri Weinviertela su Korneuburg, Stockerau, Hollabrunn, Retz, Laa an der Thaya, Poysdorf, Hohenau an der March, 
Mistelbach, Wolkersdorf, Gänserndorf i Marchegg.

## Izvori

## Vanjske veze

*''Weinviertel''
Marchfeld

**Marchfeld** ili **Moravsko polje** (češki i slovački: *Moravské pole*) je ravnica u Centralnoj Evropi, koja se prostire duž rijeke Morave (od tud joj i ime 
jer je Morava na njemačkom - **March**) od južne Moravske, preko Donje Austrije do slovačke Bratislave gdje ima ušće u Dunav.

To je površina od nekih 900 km².

## Geografija

Marchfeld je najveća ravnica u Donjoj Austriji, geološki i ona je dio Bečke kotline.
U Austriji Marchfeld ima površinu od 190 km², i proteže se u dužinu od nekih 45 km, i širinu do 30 km.

Njegova južna granica je rijeka Dunav, istočna rijeka Morava, sjeverna brda regije Weinviertel, a zapadna brdo Bisamberg (385 m).

Dolina Marchfeld prekivena vlažnim livadama proglašena je 1996. nacionalnim parkom, kao stanište izuzetno raznolikog biljnog i životinjskog svijeta.

Plato visok 10 metara između gradova Deutsch-Wagram i  Marchegg, dijeli ravnicu na Gornji (Obere) i Donji (Untere) Marchfeld.

Najveće centralnoevropsko nalazište nafte i plina, koje se proteže preko 120 km² ispod površine) nalazi se u sjevernom dijelu Marchfelda pored trgovišta Matzen i Auersthal. Jugozapadni dijelovi Marchfelda pripadaju Okrugu grada Beča, još od 1904. kad su integrirani u njegov 21 bezirk, 1938. prebačeni su u 22 bezirk, i nakon kraće posljeratne pauze ponovno 1954. postali dio 22 
bečkog bezirka.

Do prije nekog vremena Ravnica Marchfeld (koja se također zvala i *Žitnicom Austrije*) bila je u opasnosti da postane pusta i neplodna. Iako je i danas je kvaliteta voda vrlo niska (4 stupanj), a pad razine podzemnih voda i intenzivna poljoprivredna
proizvodnja u posljednjih nekoliko godina, prouzročili su povećanje neplodnog tla i gubitak oko 80% močvarnog tla. Kako pitanje vode ozbiljno koči ukupni privredni rast, ulažu se napori kako bi se popravilo stanje prokopavanjem kanala Marchfeld.

Brojne lijepe palače leže porazbacane po Marchfeldu, naročito po jugu od kojih je najpoznatija ona kod Groß-Enzersdorfa - *Sachsengang*.
Najveći urbani centri Marchfelda su gradovi Groß-Enzersdorf, Marchegg, Deutsch-Wagram i trgovište Strasshof an der Nordbahn.

Marchfeld je vrlo važan za naftnu i plinsku industriju, jer se tu nalaze veliki pogoni nacionalne kompanije OMV, pogon za odsumporavanje plina u selu Aderklaa, glavni kontrolni i logistički centar kod trgovišta Auersthal,
pogoni u Gänserndorfu i logistički centar Baumgarten an der March, kog zovu evropskim centrom za plin, jer opskrbljuje Austriju, kao i druge dijelove Evrope plinom iz Rusije.

Pored toga tu je i šećerana u selu Leopoldsdorf. Ravnica je i važan transportni koridor prema Češkoj, a od 1962. nakon izgradnje željezničke pruge i prema Slovačkoj.

Tokom historije u Marchfeldu su se vodile brojne bitke, između 165. - 180. to je bio granični kraj, u kom su se Rimljani borili protiv Kvada i Markomana, tu je češki kralj Otakar II - 1260., pobjedio ugarskog kralja Belu IV kod Groissenbrunna, ali je isti taj Otakar II poražen 1278. od Rudolfa Habsburškog u odlučujućoj bitci kod Dürnkruta i Jedenspeigena 1278.
Ravnica je bila poprište bitaka i za napoleonskih ratova 1809., Bitke kod Asperna i Deutsch-Wagrama.

## Izvori

## Vanjske veze
*''Marchfeld''
Morava (rijeka)

**Morava** (njemački: *March*) je rijeka duga 365 km. Ona je najveća rijeka Moravske, koja jednim dijelom svog toka protiče kroz Donju Austriju i utječe u Dunav, kao njegova lijeva pritoka, kod Bratislave u Slovačkoj.

## Karakteristike

Morava izvire na južnoj padini Planine Králický Sněžník u Moravskoj, od tamo teče prema jugu. U svom donjem toku, formira granicu između Češke i Slovačke, zatim utiče u Donju Austriju i tu jednim dijelom svog toka formira granicu između Slovačke i Austrije.

Njene zapadne pritoke slivaju se sa Češkomoravske visočine, a istočne pritoke, od kojih je Bečva najveća, sa najzapadnijih obronaka Karpata.

Kotlina rijeke je tokom historije bila jedan od najvažnih evropskih prirodnih koridora između sjevera i juga. .
Niski prijevoj na sjeveru između rijeka Bečve i Odre - Moravska vrata, povezuje 
podunavske zemlje sa Šlezijskom nizinom i centralnom Poljskom.

Njeno ime je indoevropskih korjena od riječi **Mori** što je značilo voda.
Po rijeci je dobila ime Moravska, drevni kraj po kojem se prostire veći dio sliva rijeke, velik 38.900 km².

Sve do 1918. rijeka je označavala granicu između ugarskog i austrijskog dijela carstva.

Donji dio sliva rijeke u Austriji neposredno prije njena ušća u Slovačkoj proglašen je Ramsarskim 
rezervatom prirode.

## Reference

## Vanjske veze

*  ''Morava River'' 
* ''Morava''
Zaya

**Zaya** je riječica u Donjoj Austriji u istočnom Weinviertelu duga 58 km, zapadna pritoka 
rijeke Morave.

## Karakteristike

Zaya izvire na obroncima planine Leiser Berge u Okrugu Korneuburg, od tamo rijeka teče prema istoku i protječe kroz sela i gradove Gnadendorf (272 m), Asparn an der Zaya (222 m), Mistelbach (205 m), Prinzendorf an der Zaya (183 m), Neusiedl an der Zaya (175 m) i Dobermannsdorf (164 m) do ušća u Moravu kod sela Drösing u Okrugu Gänserndorf.

Najveće pritoke Zaye su potoci; Schletzerbach, Taschlbach, Mistelbach i Poybach.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Zaya''
Gänserndorf

**Gänserndorf** je grad na sjeveru Austrije od 10,828 stanovnika.

Gänserndorf je administrativni centar istoimenog Okruga Gänserndorf i ekonomski centar sjevernog Marchfelda .

## Geografija

Gänserndorf leži udaljen dvadesetak km sjeveroistočno od Beča, kako je izvrsno prometno povezan, danas je stambeno predgrađe Beča.

## Historija

Gänserndorf je pvi put dokumentian 1115. ali je još za Marije Terezije zvao Großgänserndorf, odnosno bio je selo, tek od 1904. se zove Gänserndorf

## Znamenitosti

Znamenitost Gänserndorfa su izvorno romanička parohijska crkva, sa gotičkim korom, rekonstrirana 1695 u baroknom stilu (dograđena i proširena 1960. -61., i gradska vijećnica iz 16. vijeka.

Jedna od najvećih atrakcija Gänserndorfa je Safari i pustolovni park otvoren 1972.

## Privreda

Gänserndorf je 1991. imao 4,071 zaposlenih, od kojih je najveći broj radio u naftnoj industriji (OMV) i uslužnom sektoru.

Industrija Gänserndorfa proizvodi prozore, konzervanse i beton.

## Pobratimski gradovi

* , Malacky

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Gänserndorfa''
Copa del Rey

**Kup Španije u fudbalu** ili **Kup Kralja** (*Copa del Rey*) je fudbalsko takmičenje za kup u Španiji.

Kup je osnovan 1902. na predlog Karlosa Padrosa Carlosa Padrósa, budućeg predsednika *FK Madrida* (Real Madrid). Na prvom turniru učestvovali su još FK Barselona, *Club Espanyol de Foot-Ball * (FK Espanjol), * Club Vizcaya * (FK Atletik Bilbao) i * New Foot-Ball de Madrid * (kasnije Real Madrid).

Kup je imao četiri perioda:
* 1902 — 1930/31 — Kup Kralja
* 1931/32 — 1935/36 — Trofej Predsednika II Republike
* 1936/37 — 1938/39 — Kup Generalisimusa
* 1976/77 — Kup Kralja

Najuspešniji klub ovog takmičenja je Barselona sa 27 titula koja je i aktuelni pobednik.

### Osvajači kupa

Klub Vizcaya je bila ekipa sstavljena od igrača Atletik kluba i FK Bilbao. Godine 1903, ta dva kluba su se spojila u FK Atletik Bilbao. Iako Atletik osvanje prvog Kupa 1902. vodi kao uspeh svoga kluba, a Fudbalski savez Španije ga ne priznaje.

## Finalne utakmice

### Kup Kralja

### Trofej Predsednika II Republike

### Kup Generalisimusa

### Kup Kralja

## Vanjske veze

* Rezultati Španskog kupa 
* Službena stranica
Željko Glasnović

**Željko Glasnović** (Zagreb, 24. veljače 1954.) je hrvatski general i ekstremno desni političar.

## Biografija

Željko Glasnović, zajedno s bratom blizancem Davorom, rođen je 24. veljače 1954. u Zagrebu u janjevačkoj obitelji. Njegova obitelj emigrirala je u Kanadu, gdje je Glasnović bio pripadnik kanadske vojske pet godina. Potom je godinu i pol proveo u francuskoj Legiji stranaca. U Hrvatsku se vratio po izbijanju Domovinskog rata 1991., te se priključio ZNG-u.

Bio je vojni zapovjednik u Lici, te na Južnom bojištu. Poslije pada Vukovara u studenome 1991., prešao je u Tomislavgrad u BiH, gdje je trebao obučavati nove postrojbe. Krajem godine priključio se bojnoj Zrinski. Sudjelovao je u bitci na Kupresu u travnju 1992., gdje je bio teško ranjen pored srca. Vojnici su ga uspjeli izvući preko planina preko Bugojna do franjevačkog samostana na Šćitu u Rami. Iz Rame je konačno prebačen u Split. Dva mjeseca nije bio u borbama, no pobjegao je iz splitske bolnice i vratio se na kupreško ratište. U listopadu 1992. preuzeo je zapovjedništvo nad brigadom Kralj Tomislav. Njegov brat Davor bio je zarobljen u Kupresu i mučen od srpskih snaga. Glasnović je bio poznat po teškom karakteru i zahtijevanju striktne discipline u svojim postrojbama.

Brigada Kralj Tomislav imala je i oko 500 muslimanskih boraca. Izbijanjem bošnjačko-hrvatskog sukoba 1993., ti borci su bili razoružani. Nakon potpisivanja Washingtonskog sporazuma u ožujku 1994., kojim je okončan taj sukob, Glasnović je preuzeo zapovjedništvo nad 1. gardijskom brigadom HVO-a. Prva brigada HVO-a sudjelovala je u operaciji Cincar u kojoj je oslobođen Kupres od Vojske Republike Srpske (VRS). Iste je godine dao i intervju *[[Globus (tjednik)|Globus]]* u kome je izjavio da Hrvatskoj "demokracija nije potrebna" i da umjesto toga treba uvesti vojnu upravu i davati "čizmu u zube". U svibnju 1994. je smijenjen s te dužnosti i imenovan zapovjednikom Zbornog područja Tomislavgrad. Bio je zapovjednik HVO-a u sklopu združenih snaga HZ Herceg-Bosne i Republike Hrvatske kojima je zapovijedao general Ante Gotovina, a koje su sudjelovale u oslobađanju dijelova BiH poslije operacije Oluja.

Nakon potpisivanja Daytonskog sporazuma u prosincu 1995., Glasnović je imenovan programskim menadžerom za program vojne stabilizacije u Sarajevu. Nakon toga, bio je godinu dana zapovjednik Hrvatskog gardijskog zbora. Predsjednik Stjepan Mesić umirovio ga je 2000. nakon pisma dvanaestorice generala u kojem su tražili prestanak *blaćenja* Domovinskog rata.

Glasnović se nije politički angažirao do parlamentarnih izbora u Hrvatskoj održanih u studenome 2015., kada se našao na listi HDZ-a na listi za dijasporu (XI. izborna jedinica), međutim nije postao član stranke. Nakon što je izabran, istakao se zahtjevima za "lustraciju medija" u Hrvatskoj.

Kao saborski zastupnik je 2018. bio počasni gost ekstremno desne njemačke stranke NPD, koja okuplja i neonaciste. Tad je izjavio da su se u njegovoj brigadi borili i članovi NPD, a Muslimane u Bosni i Hercegovini koje su napadali je nazvao ISIL-om.

## Izvori
17. berlinski filmski festival

**Berlinski međunarodni filmski festival 1967.** () je bilo sedamnaesto po redu izdanje Berlinskog filmskog festivala (Berlinale), održano od 23. juna do 4. jula 1967. godine u tadašnjem Zapadnom Berlinu.

Na festivalu je  glavnu nagradu dobila belgijska komedija *[[Le Départ (film)|Le Départ]]* u režiji Jerzyja Skolimowskog.

Tadašnju Jugoslaviju je predstavljala drama *[[Buđenje pacova]]* Živojina Pavlovića koji je osvojio nagradu za najbolju režiju.

## Nagrade
Sljedeće nagrade su osvojene na temelju odluke žirija:
* Zlatni medvjed: *[[The Departure (film)|Le départ]]*, rež. Jerzy Skolimowski
* Srebrni medvjed za najboljeg režisera: Živojin Pavlović za *[[The Rats Woke Up|Buđenje pacova]]*
* Srebrni medvjed za najbolju glumicu: Edith Evans u *[[The Whisperers]]*
* Srebrni medvjed za najboljeg glumca: Michel Simon u *[[The Two of Us (1967 film)|Le vieil homme et l'enfant]]*
* Izvanredni Srebrni medvjed - nagrada žirija: 
** Michael Lentz za  *[[Alle Jahre wieder (film)|Alle Jahre wieder]]*
** Éric Rohmer za *[[La Collectionneuse]]*
* Omladinska filmska nagrada
**Najbolji cjelovečernji film za omladinu: *[[La Collectionneuse]]*, rež. Éric Rohmer
* Nagrada FIPRESCI
***[[Alle Jahre wieder (film)|Alle Jahre wieder]]*, rež. Ulrich Schamoni
*Nagrada Interfilm
***[[Here's Your Life]]*, rež. Jan Troell i *[[The Two of Us (1967 film)|The Two of Us]]*, rež. Claude Berri
*Nagrada Interfilm - poseban spomen
***[[The Whisperers]]*, rež. Bryan Forbes
* Nagrada OCIC
***[[The Whisperers]]*, rež. Bryan Forbes
*Nagrada C.I.C.A.E. 
***[[Here's Your Life]]*, rež. Jan Troell
*Nagrada C.I.D.A.L.C.
***[[Here's Your Life]]*, rež. Jan Troell
*Nagrada C.I.D.A.L.C. Gandhi
***[[The Two of Us (1967 film)|The Two of Us]]*, rež. Claude Berri
*Nagrada UNCRIT
***[[The Departure (film)|Le départ]]*, rež.Jerzy Skolimowski

## Reference

## Vanjske veze
Le Départ (film)

***Le Départ*** () je belgijski crno-bijela filmska komedija snimljena 1967. godine u režiji Jerzyja Skolimowskog. Protagonist, čiji lik tumači Jean-Pierre Léaud je mladi frizerski šegrt koji krade skupocjeni Porsche i sa njime pokušava sudjelovati na automobilskoj utrci. Skolimowskom je to bio prvi film nakon što je iz tadašnje komunističke Poljske emigrirao na Zapad. Kritičari su u njemu pronašli snažne stilske uticaje francuskog Novog vala (a čemu je pomogao i nastup Leauda, koji se smatrao glumačkom ikonom tog pokreta), kao i brojne elemente kritike tadašnjeg konzumerizma, a zapažena je bila i free jazz muzika Krzysztofa Komede. Film je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Zlatni medvjed.

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Le Départ'' sur l*'Internet Movie Cars Database*
Angelique Kerber

**Andželik Kerber** (, r. 18. januara 1988. u Bremenu) je profesionalna njemačka teniserka poljskog porijekla. Počela je da igra tenis kada je imala tri godine. Njen najbolji plasman na VTA listi je 1. mjesto, na kome se prvi put našla 12. septembra 2016. Iako je profesionalac od 2003. i osvojila je 11 ITF titula, svoju prvu VTA titulu je osvojila tek 2012, na Otvorenom prvenstvu Pariza. Trijumfovala je 2016 na Otvorenom prvenstvu Australije i Otvorenom prvenstvu SAD.

## Privatni život
Kerber igra tenis od kada je imala tri godine. Kao tinejdžerka se bavila plivanjem, a tek nakon što je maturirala odlučila je da će se profesionalno baviti tenisom. Njena majka Beta joj je menadžer, a otac Slavek joj je trener. Posljednji put je u Fed kupu igrala za Njemačku protiv Argentine 2008. Kerber je porijeklom iz Poljske, zbog čega svojim drugim domom smatra Puščikovo u Poljskoj. Teniski savet Poljske je željela da Kerber igra za Poljsku, ali je ona odlučila da igra za zemlju u kojoj je rođena. Zbog toga ju je poljska štampa oštro kritikovala. Govori njemački, poljski i engleski jezik.

## Grend slem finala
### Pojedinačno (1)
#### Pobede (1)

## Finala VTA turnira
### Pojedinačno: 3 (2–1)

#### Pobjede

#### Porazi

### Parovi: 1 (0–1)

#### Porazi

## Odnos pobjeda i poraza s drugim teniserkama
Odnos pobeda i poraza protiv teniserki koje su bile među prvih 10 na VTA listi (9. juna 2012):
*Imena teniserki koje su bile prvoplasirane su podebljane*.
*  Andrea Petković 6–3
*  **[[Karolina Voznjacki]]** 2–2
*  Agnješka Radvanjska 2–2
*  Flavija Peneta 2–2
*  Marion Bartoli 2–3
*  **[[Jelena Janković]]** 1–0
*  Kimiko Date Krum 1–0
*  **[[Vinus Vilijams]]** 1–1
*  Petra Kvitova 1–1
*  Sara Erani 1–1
*  **[[Marija Šarapova]]** 1–2
*  Danijela Hantuhova 1–2
*  Ana Čakvetadze 1–3
*  Li Na 1–4
*  **[[Serena Vilijams]]** 0–1
*  **[[Ana Ivanović]]** 0–1
*  **[[Viktorija Azarenka]]** 0–1
*  **[[Lindsi Davenport]]** 0–1
*  Nikol Vajdišova 0–1
*  Jelena Dokić 0–1
*  Svetlana Kuznjecova 0–1
*  **[[Žistin Enen]]** 0–2
*  Jelena Dementjeva 0–2
*  Samanta Stosur 0–2
*  Frančeska Skjavone 0–2

## Reference

## Vanjske veze

* Profil na prezentaciji VTA 
* Profil  na prezentaciji ITF 
* Zvanična prezentacija
NYPD Blue (sezona 3)

Treća sezona serije ***NJPO-vi plavci*** se emitovala od 1995. do 1996. godine.

## Opis
Justine Miceli i Kim Delaney su unapređene u glavnu postavu. Gail O'Grady je napustila glavnu postavu na kraju 20. epizode, a Justine Miceli na kraju sezone.

## Uloge

## Epizode
Michel Simon

**Michel Simon** (rođen kao François Joseph Simon; 9. april 1895 - 30. maj 1975) bio je švicarski glumac koji je ostvario dugu, plodnu i uspješnu karijeru u Francuskoj, i koji je najpoznatiji po nastupima u nekim od najznačajnijih filmova predratne francuske kinematografije, a među kojima se posebno ističe naslovni lik filma *[[Boudu spašen iz vode]]*.

## Vanjske veze
* 
* 
* Michel Simon at Hollywood.com
* Michel Simon at Find A Grave
* Michel Simon at Films de France
* Musée Michel-Simon
* ''Vidéo :'' Michel Simon , dossier des archives de la Télévision suisse romande.
Här har du ditt liv

***Här har du ditt liv*** () je švedski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Jana Troella, kome je to predstavljao cjelovečernji debi. Predstavlja adaptaciju istoimenog poluautobiografskog romana nobelovca Eyvinda Johnsona. Radnja započinje 1914. godine na ruralnom sjeveru Švedske i prikazuje kako siromašni mladić (čiji lik tumači Eddie Axberg) nastoji preživjeti radeći slabo plaćene poslove pri čemu nauči niz životnih lekcija i počne prihvaćati ideje socijalizma. *Här har du ditt liv* se često tumačio odraz ideoloških previranja u tadašnjoj Švedskoj, odnosno sve veće popularnosti ljevičarskih ideja među mladim generacijama kojima je pripadao Troell. Film je dobio niz prestižnih nagrada u inozemstvu, ali i Švedskoj, gdje je Troell dobio Nagradu Guldbagge za najbolju režiju.

## Djelomična glumačka postava
* Eddie Axberg - Olof Persson
* Gudrun Brost - Olofova maćeha
* Ulla Akselson - Olofova majka
* Bo Wahlström - Stariji brat
* Rick Axberg - Drugi brat
* Holger Löwenadler - Kristiansson
* Göran Lindberg - Olsson
* Tage Sjögren - Lund
* Tage Jonsson - Linus
* Allan Edwall - August
* Anna Maria Blind - Žena u priči
* Birger Lensander - Nadzornik ciglane
* Max von Sydow - Smålands-Pelle
* Ulf Palme - Larsson
* Jan Erik Lindqvist - Johansson
* Börje Nyberg - Nadzornik
* Gunnar Björnstrand - Lundgren
* Signe Stade - Maria
* Stig Törnblom - Fredrik
* Åke Fridell - Nicke Larsson
* Ulla Sjöblom - Olivia
* Catti Edfeldt - Maja
* Per Oscarsson - Niklas
* Bengt Ekerot - Byberg

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*
Eyvind Johnson

**Ejvin Jonson** () švedski je književnik i dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1974. godine. Najznačajnija dela su mu „Čas njegove milosti“, „Olof se smeši životu“ i „Snovi o ružama i ognju“.

## Vanjske veze

* Eyvind Johnson Society
The Whisperers

***The Whisperers*** () je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Bryana Forbesa. Po žanru je drama i predstavlja adpataciju romana Roberta Nicolsona. Protagonistica, čiji lik tumači Edith Evans, je ostarjela i siromašna eskcentrična žena koja živi u sumornom industrijskom gradu na sjeveru Engleske. Radnja prikazuje kako njen sin, muž i rodbina iskorištavaju njenu senilnost dovodeći je na rub egzistencije. Film je premijerno prikazan na Berlinskom festivalu gdje je Evans dobila Srebrni medvjed za najbolju glumicu. Evans, kojoj je to postala najpoznatija uloga u karijeri, je sljedeće godine za nju nagrađena Zlatnim globusom za najbolju glumicu u drami.

## Uloge
* Edith Evans – Mrs. Ross
* Eric Portman - Archie Ross
* Nanette Newman – Djevojka na katu
* Harry Baird – Čovjek na katu
* Jack Austin – Policijski narednik
* Gerald Sim – Mr. Conrad
* Lionel Gamlin – Mr. Conradov kolega
* Glen Farmer – Prvi otkupljivač
* Oliver MacGreevy – Drugi otkupljivač
* Ronald Fraser – Charlie Ross
* Kenneth Griffith – Mr. Weaver
* Avis Bunnage – Mrs. Noonan
* John Orchard – Grogan
* Peter Thompson – Vlasnik paba
* Sarah Forbes – Mrs. Ross u mladosti
* Kaplan Kaye – Jimmie Noonan
* Penny Spencer – Mavis Noonan
* Robin Bailey - Psychiatrist
* Leonard Rossiter - Službenik Ureda za pomoć
* Margaret Tyzack - Sakupljač priloga u bolnici
* Frank Singuineau - Crni ljekar

## Reference

## Vanjske veze
*''The Whisperers'' (1967) at IMDB
Le Vieil Homme et l'Enfant

***Le Vieil Homme et l'Enfant*** () je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Claudea Berrija. Radnja je djelomično inspirirana autorovim iskustvima za vrijeme Drugog svjetskog rata u okupiranoj Francuskoj, te počinje kada jevrejski roditelji 10-godišnjeg dječaka po imenu Claude (a čiji lik tumači Alain Cohen) u strahu od progona šalju na selo kod ostarjelog bračnog para kome su zatajili njegovo porijeklo. Za starca (čiji lik tumači Michel Simon) se ispostavi kako je desničar, antisemit i pristaša pro-osovinskog višijskog režima, ali usprkos toga on zavoli dječaka. Simonu, koji se smatrao jednom od ikona predratne francuske kinematografije, ovo je bio prvi značajniji nastup nakon dugotrajne pauze izazvane bolešću. Njime je trijumfirao na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Srebrni medvjed za najboljeg glumca.

## Uloge
* Michel Simon - Pépé
* Alain Cohen - Claude
* Charles Denner - Claudeov otac
* Luce Fabiole - Mémé
* Roger Carel - Victor
* Paul Préboist - Maxime
* Jacqueline Rouillard - Učitelj
* Aline Bertrand - Raymonde
* Sylvine Delannoy - Suzanne
* Zorica Lozic - Claudeova majka
* Marco Perrin - Svećenik
* Elisabeth Rey - Dinou, Maximeova kćer
* Didier Perret - Dinouv brat

## Vanjske veze
* 
* Criterion Collection essay by David Sterritt
Alle Jahre wieder (film)

***Alle Jahre wieder*** () je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Ulricha Schamonija. Po žanru je drama, a protagonist, koga tumači Hans Dieter Schwarze je reklamni agent koji se  iz Frankfurta vraća u rodni Münster kako bi za Božić posjetio majku, stare prijatelje, ali i bivšu suprugu (čiji lik tumači Ulla Jacobsson). Radnja prikazuje kako ga ona pokušava vratiti, ne znajući da je on sa sobom doveo i novu djevojku (koju tumači Sabine Sinjen). Scenarist Michael Lentz je na Berlinskom filmskom festivalu osvojio Srebrni medvjed za najbolji scenario.

## Uloge
* Ulla Jacobsson ... Lore Lücke
* Sabine Sinjen ... Inge Deitert
* Hans Dieter Schwarze ... Hannes Lücke
* Johannes Schaaf ... Spezie
* Hans Posegga ... Dr. Meneke
* Hertha Burmeister ... Hannesova majka
* Werner Schwier ... Werner
* Lutz Arenz ... Lutz
* Helmut Ludwig ... Gerd
* Peter Sabinski ... Peter
* Harald Zimmer ... Harald
* Helmut Müller ... Helmut
* Andreas Lentz ... Andreas
* Marina Lappe ... Monika
* Herman-Jos. Küpper ... Rudolf
* Maria Mommartz ... Elisabeth
* Rosemarie Fendel ... Gerti
* August Deuter ... Schwinarsky

## Vanjske veze
* 
* ''Alle Jahre wieder'' bei Filmportal.de