open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Terase rižinih polja Filipinskih Kordiljera

**Terase rižinih polja filipinskih Kordiljera** su pet lokaliteta koji su upisani 1995. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao krajolici iznimne ljepote koji svjedoče o jedinstvenom skladu između ljudi i prirode. Zaštićeni lokaliteti su: Terase rižinih polja u Banaue (u koji spadaju dva lokaliteta: Batad, na slici desno, i Bangaan), te Mayoyao, Hungduan i Nagacadan (Kaiangan). 

Posljednjih 2000 godina polja riže filipinske pokrajine Ifugao (administrativno područje Filipinski Kordiljeri) su pratila konfiguraciju planina u duhu svete tradicije koja se prenosila s koljena na koljeno, i krhke društvene ravnoteže. Terase su stoljećima postajale sve više i više i građene su na sve strmijim obroncima (od 700 do 1.500 metara). Ovi kompleksi su građeni kamenim ili blatnim zidovima pažljivo prateći obrise terena kako bi se napravili terasasti bazeni koje su opskrbljivali vodom raskošnim kompleksom sustava navodnjavanja (kanala, brana, istoka i cijevi od bambusa) iz okolnih šumskih (*muyong*) i planinskih potoka. Ovaj jedinstven sustav poljoprivrede je primjer velike kulturne tradicije, kontinuiteta i opstojnosti.

Održavanje ovih terasa je oduvijek bio zajednički zadatak cijelih seoskih zajednica koje su morale imati velika znanja o biološkom bogatstvu njihovog ekosustava, lunarnim ciklusima, zonskom planiranju i konzervaciji tla, ali i velikom majstorstvu građevinarstva; sve uokvireno karakterističnim vjerskim ritualima. Jedan od njih je i Hudhud napjev koji je upisan na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2008. godine.

No, zbog nedostatka sustavnog nadgledanja ili opsežnog plana uprave, ovi lokaliteti su upisani na popis ugroženih mjesta svjetske baštine 2001., ali su zbog poboljšanja u upravi ispisani s ovog popisa 2012. godine. 

Sjeverni Luzon na Filipinima je teško pogodio tajfun Pedrin (*[[Nesat]]*) u utorak 27. rujna 2011. godine. Svojom putanjom je prošao preko pokrajine Ifugao i, prema preliminarnim izvješćima, izazvao je velika klizišta blata na području svjetske baštine terasa rižinih polja filipinskih Kordiljera. Drugi tajfun prešao je preko ovog područja početkom listopada iste godine. Iako pune mjere štete i mogući gubitak života još uvijek nisu poznati, zna se da će očuvanje terasae zahtijevati znatne i usklađene napore i Filipinska vlada s komitetom svjetske baštine istražuje sva moguća sredstva da odgovore na ovu situaciju što je brže moguće.


Datoteka:Rice terraces.png|Terase rižinih polja u Banaue
Datoteka:Nagacadan_Rice_Terraces.jpg|Rižine terase Nagacadan
Datoteka:Batad.jpg|Terase Batad
Datoteka:Sagada rice terraces.jpg|Terase Sagada
Datoteka:Bum-bagRiceTerraces80420acg.jpg|Bum-bag


## Izvori

## Vanjske veze
* Preserving the Ifugao heritage  inquirer, 23. 3. 2009.  pristupljeno 30. 3. 2011.
;Ostali projekti
Pafos

**Pafos** ili **Paf** (grč. *Πάφος*, *Páfos*, tur. *Baf*) je grad na zapadnoj obali Cipra i administrativni centar Distriktoa Pafos. Smješten je 50&nbsp;km zapadno od najveće ciparske luke Limasola, a njegov aerodrom e drugi po veličini.

On je bio glavni grad Cipra u helenističkom i rimskom razdoblju, o čemu svjedoče brojni spomenici zbog kojih je Pafos upisan na popis svjetske kulturne baštine UNESCO-a.

Osnovna gospodarska djelatnost je turizam koji se posebno razvija nakon 1974. godine; prije je Pafos bio malen i nepoznat grad. Turiste posebno privlači legenda o Afroditinom rođenju. 

## Historija

Stari Pafos (Πάφος παλαιά, *Paleopaphos*) smatra se mitološkim mjestom rođenja grčke božice ljubavi i ljepote Afrodite koja je rođena iz morske pjene na obali Cipra. Zbog toga je u antici Afroditin kult postao najvažniji na otoku, a grad Pafos je snažno vezan za njega. Samo ime je grad dobio po sinu Pigmaliona, mitskog kipara čiju je skulpturu Afrodite od slonovače (Galatea) oživjela božica, i s kojom je Pigmalion naposlijetku imao sina Pafosa.

Stari Pafos s Afroditinim hramom su sagradili Mikenjani oko 1200. pr. Kr., kasnije kolonizirali Feničani i Grci), a Novi Pafos (današnji grad) s velikom lukom izgradio je Nikokles, posljednji kralj Pafosa iz vremena Aleksandra Velikog.

Grad je na svojim putovanjima u 1. stoljeću posjetio i sveti Pavao. Djela apostolska (xiii. 6.) navode kako je sv. Pavao pokrstio rimskog upravitelja Sergija Pavla.

U srednjem vijeku Pafos je gubio svoju važnost, osobito nakon što su Bizantinci osnovali Nikoziju.

Grad se nakon razvitka turizma 1974. godine oporavlja i naposlijetku se čak gradi i Zračna luka, a grad postaje drugi po veličini na otoku. Danas velika Avenija sv. Pavla povezuje dvije najrazvijenije četvrti Pafmosa, stambenu četvrt Ktima s četvrti luksuznih hotela oko srednjovjekovne luke, Kato.

## Znamenitosti

U gradu se, osim mikenskog Afroditinog hrama u Starom Pafosu, nalaze i Grobnice kraljeva (nekropola iz 4. stoljeća pr. Kr.) sjeverozapadno od grada, gdje su pokapani starogrčki aristokrati. Iz helenističkog i rimskog razdoblja sačuvani su ostaci kazališta (4. stoljeće pr. Kr.), vila od 3.-5. st. (Dionizova, Orfejeva i Aionova), i rimske guvernerove palače čiji su raskošni mozaici velika turistička atrakcija. Tu su i katakombe iz starokršćanskog razdoblja, a znamenita je i bizantska tvrđava koju su dogradili Mlečani 1570. godine. 
Manastir *Chrysorrogiatissa* posvećen Gospi od zlatnog nara je osnovan u 12. stoljeću. U njegovoj blizini je manastir *Agios Neofytos* u kojem se nalaze jedni od najljepših primjera bizantskih fresaka i ikona, a danas i zanimljiv bizantski muzej.


file:Ancient ruins in Cyprus.jpg|Helenističko grčko kazalište
file:Tomb of the Kings Paphos Cyrpus 3-2004.JPG|Grobnice kraljeva
file:Chrysopolitissa - Frühchristliche Kirche 2.jpg|Bizantska crkva na ostacima ranokršćanske bazilike
file:Paulspillar.jpg|"Stup sv. Pavla" za koji je bio vezan i bičevan, ispred crkve *Panagia Chrysopolitissa*
file:Fort pafos.jpg|Bizantska utvrda u luci


## Reference
Ishak-beg Kraljević

**Sigismund Tomašević Kotromanić** ili **Ishak-beg Kraljević** (rođen između 1450. i 1456. godine) bio je bosanski princ iz 15. vijeka. 

## Mladost

Sigismund Tomašević je bio najstariji sin kralja Stjepana Tomaša i kraljice Katarine Kosače-Kotromanić. Imao je starijeg polubrata, Stjepana Tomaševića, sina njegovog oca i krstjanke Vojače, te mlađu sestru Katarinu.Pored navedenog brata i sestre Sigismund je imao i :
* polubrata , nepoznatog imena , koji je umro na Mljetu 1462. godine.
* polubrata , nepoznatog imena
* polusestru po imenu Stefania Eleonora Kotromanićka , koja se početkom 1451. godine udala za ugarskog vojovodu Ištvana .
* nepoznatu polusetru , koja se udala također početkom 1451. godine
* nepoznatog brata ili sestru , ta osoba je bila prvorođeno djete Tomaša i Katarine i rodilo se krajem 1446 . godine i umro/la 1460. godine

Historičari se ne slažu oko godine njegovog rođenja. Jedni kažu da je Sigismund u trenutku pada Bosne imao između 12 i 14 godina (što bi značilo da je rođen oko 1450. godine), a drugi da je imao sedam (što bi značilo da je rođen oko 1456. godine).

Sigismundov otac je umro početkom jula 1461. godine,tačnije 10. jula , te bosanska krunu naslijeđuje Sigismundov stariji polubrat. Šimun je sa majkom i sestrom nastavio živjeti na dvoru svoga brata i njegove supruge, Mara (bosanska kraljica)kraljice Mare.

## Tursko osvajanje Bosne

Osmanske osvajačke sile su nadirale s istoka i kralj Stjepan Tomašević je okončao svoj život braneći svoje prijestolje. Bježeći pred Osmanlijama, Sigismundova majka Katarina je u Dubrovniku pohranila mač svog muža. Taj mač je pohranila "*pod zavjetom, da se on dadne njenom sinu Sigismundu, kad se oslobodi turskog ropstva*", kako bi se borio za oslobođenje svoje zemlje. Kraljica Katarina je morala otići iz Dubrovnika i došla je u Rim, gdje je boravila sve do svoje smrti 1478. godine.

Kraljica Katarina je u svojoj oporuci napisala kako svoju zemlju Bosnu ostavlja svojoj djeci u nasljedstvo pod uslovom da se vrate katoličkoj vjeri. Ukoliko se ne vrate katoličkoj vjeri, prema oporuci zemlja bi pripala Vatikanu, koji može njom upravljati po svojoj mudrosti.

## Karijera u Osmanskom Carstvu

Sigismunda su Osmanlije odveli na dvor u Istanbul, gdje je primio islam. Sigismund je u Osmanlijskom carstvu napravio veliku karijeru i dobio je titulu sandžak-bega od Karesija. Prelaskom na islam uzeo je ime Ishak, ali je i nakon toga po ocu nazivan "*Kraloglu*", što na turskom jeziku znači "Kraljević". Nikada se nije vratio kršćanstvu. Sultanu Mehmedu II je bio iznimno drag, te je, zbog svog humora i sirovih šala, često bio pozivan na druženja sa sultanom.

*Europäische Stammtafeln* navodi da Ishak-beg Kraljević ima potomke, ali ne daje nikakve informacije o njima.

Vrlo je vjerovatno da je umro u provinciji Karesi kojom je i upravljao.

## Preci

## Reference
Matija Radivojević

**Matija Radivojević Kotromanić** poznat kao Matija Šabančić (poslije 1450 - poslije 1490 ) je bio prvi od dva osmanska kralja Bosne i jedan od posljednjenih poznatih Kotromanića.

## Biografija
Bio je sin Radivoja Ostojića, vanbračnog sina kralja Stjepana Ostoje, i Margarite od Velike, kćerke Nikole od Velike, koji su se vjenčali 2. juna 1449. godine. Njegov otac se neuspješno borio za bosansku krunu između 1432. i 1435. godine. Matija je imao dva brata,Tvrtka Radivojević Kotromanića i Đurđa Radivojevića Kotromanića.

Godine 1463. Bosansko kraljevstvo je palo, a Bosna postala dio Osmanskog carstva. Matijin otac, brat Tvrtko i rođak, kralj Stjepan Tomašević, pogubljeni su po naredbi sultana Mehmeda II. Krajem 1465.Matija je nakon pada Bosne bio poslan u Carigrad. Mehmed je Matiju proglasio kraljem Bosne. Međutim, Matija nije dobio mnogo više od titule, budući da pravo kraljevstvo više nije postojalo. Njegova teritorija se najvjerovatnije nalazila u dolini rijeke Lašve. Cilj proglašavanja Matije kraljem Bosne bilo je osiguravanje lojalnosti Bosanaca u vrijeme kad su Mađari pokušavali sebi pripojiti ostatke kraljevstva. Jedini izvori koji ga spominju su dubrovački i vezani su za izdavanje darova. Bio je oženjen izvjesnom Turkinjom.Također bosansko stanovništvo u to doba nije voljelo Matiju , a i nije se puno zanimao za vladanje u državi .

Matija se posljednji put spominje 1471. godine. Već sljedeće godine kao osmanski kralj Bosne se spominje Matija Vojsalić, dok je ugarski kralj Matija Korvin za ugarskog kralja Bosne imenovao Nikolu Iločkog.Umro je nakon 1490. godine.

## Reference
Isao Takahata

- 5/4/2018 japanski je anime redatelj, scenarist i producent. Jedan je suosnivača studija Ghibli zajedno sa svojim prijateljom i suradnikom Hayaom Miyazakijem. Njih dvoje su zajedno režirali 26-dijelnu anime seriju *[[Future Boy Conan]]* 1978. Među njegovim slavnijim anime filmovima su ratna drama *[[Grave of the Fireflies]]*, romantična humorna drama *[[Only Yesterday (anime)|Only Yesterday]]*, ekološka parabola *[[Pom Poko]]*, komedija *[[My Neighbors the Yamadas]]* i dječji film *[[Panda! Go, Panda!]]*. Prvi anime film koji je režirao bio je ** iz 1968., a njegov posljednji *[[The Tale of the Princess Kaguya]]* iz 2013. Uz to, producirao je i puno anime filmova za studio Ghibli, kao što je *[[Nausicaä of the Valley of the Wind]]* i *[[Kiki's Delivery Service]]*. Roger Ebert smatra njegov film *Grave of the Fireflies* jednim od najboljih ratnih filmova ikada snimljenih te ih je uključio na svoj popis velikih filmova. Ipak, za razliku od drugih anime redatelja, Takahata ne crta i nikada nije radio kao animator prije nego što je postao redatelj na tom mediju.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Isao Takahata'' na Anime News Network
Aleksejev protiv Rusije

**Aleksejev protiv Rusije** je naziv sudskog predmeta koji je vođen pred Evropskim sudom za ljudska prava u Strazburu, a koji se ticao zabrana gej parada i okupljanja u Moskvi 2006, 2007, i 2008. godine. Tužbu je podnio ruski LGBT aktivista Nikolaj Aleksejev, organizator zabranjenih okupljanja. U tužbi je tvrdio da je zabranom gej parada i okupljanja prekršen član 11 Evropske konvencije o ljudskim pravima (koji garantuje slobodu okupljanja), zatim član 13 Konvencije (pravo na djelotvoran pravni lijek), kao i član 14 Konvencije (koji zabranjuje diskriminaciju).

Vijeće od sedam sudija je 21. oktobra 2010. donijelo jednoglasnu presudu da postoji kršenje članova 11, 13 i 14 Konvencije. Ruska vlada je uložila žalbu, i tražila da se o presudi izjasni veliko vijeće. Sud je 11. aprila 2011. jednoglasno odbio žalbu Rusije, istog dana je presuda postala konačna i pravosnažna.

Rusija je nastavila da zabranjuje LGBT okupljanja u Moskvi i nakon ove presude.

## Reference

## Povezano
* Nikolaj Aleksejev
* Položaj LGBT osoba u Rusiji

## Vanjske veze
* Tekst presude  
* Saopštenje za javnost Suda od 21. oktobra. 2010.
Sidney Paget

**Sidney Edward Paget** (London, 4. listopada 1860. - 28. siječnja 1908.) bio je engleski ilustrator iz viktorijanskog razdoblja, najpoznatiji kao prvi i danas najpopularniji ilustrator priča o Sherlocku Holmesu. Radeći kao ilustrator za časopis *[[Strand]]* (mada su njegove ilustracije tiskane i u drugim časopisima), Paget je ilustrirao Doyleove priče koje su periodično objavljivane u tom magazinu. Njegove su ilustracije pomogle u populaziraciji Sherlocka Holmesa i dr. Watsona i uvelike su utjecale na kasnije interpretacije lika. Zanimljivo je spomenuti kako je Paget prvi koji je Holmesa prikazao s *[[deerstalker]]om* i Inverness plaštom, davši tako detektivu njegov ikonski izgled.

## Galerija


File:Holmes playing violin.jpg|Sherlock Holmes svira violinu
File:PortraitOfACD.JPG|Portret Arthura Conana Doylea
File:Sidney Paget00.jpg|Spašavanje oružja kod Colensa (1900.)
File:Houn-01.jpg|"Pregledao ga je opet s konveksnom lećom" (1901.)
File:Houn-05 - Hound of Baskervilles, page 24.jpg|"Tu na sredini ležala je nesretna sluškinja gdje je pala" (1901.)
File:Soli-02.jpg|Ilustracija za priču "The Adventure of the Solitary Cyclist" (1903.)
File:Empt-06.jpg|Ilustracija za priču "The Adventure of the Empty House" (1903.)
File:Chas-02.jpg|Ilustracija za priču "The Adventure of Charles Augustus Milverton" (1904.)
File:The Adventure of the Final Problem 03.jpg|"Ispred mene je stajao profesor Moriarty" (1893.)
File:Sidney Paget - Original illustration of The Death of Sherlock Holmes, 1893.png|"Smrt Sherlocka Holmesa" (1893.)
File:Twis-10.jpg|"Ispustio je krik" (1891.)
File:Strand2-073-GoodnightMrSherlockHolmes.jpg|"Laku noć, gospodine Holmes" (1891.)
File:Redh-07.jpg|"Odmah je otvorio vrata" (1891.)
File:Gree-02.jpg|"Mycroft Holmes" (1893.)
File:Paget holmes.png|"Holmes je izvukao svoj sat" (1893.)
File:Copp-08.jpg|"'Vi ste zlikovac', rekao je. 'Gdje vam je kći?'" (1892.)
File:1 Am here Abe Slaney.png|"Am here Abe Slaney" (1903.)


## Vanjske veze
* 
* Sidney Paget: A Trifling Monograph with pictures
Un chien andalou

***Un chien andalou*** () je francuski nijemi nadrealistički film Luisa Buñuela i Salvadora Dalíja. Filmom su ušli u grupu pariških nadrealista. Film je financirala Buñuelova majka. Scenarij je nadahnut njihovim snovima. Tako je primjerice Buñuelovim snovima nadahnuta scena isprekidanog oblaka koji prolazi pored mjeseca ili glasovita scena ženinog oka koje je razrezano britvom. Dalí je sanjao ruku koja je vrvjela mravima i magarca koji se truleći raspadao i kakvog je nedavno naslikao. Cijeli film je preplavljen apsurdnim i nadrealnim scenama.

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Un Chien Andalou''  reviewed by Roger Ebert
* ''Un Chien Andalou''  analyzed by Michael Koller
The Manxman (roman)

***The Manxman*** () je roman britanskog književnika Halla Cainea objavljen 1894. godine. Radnja je smještena na Otok Man i prikazuje ljubavni trokut nastao kada se za naklonost gostioničareve kćeri Kate Creegen počnu boriti siromašni ali dobrodušni Peter Quilliam i politički ambiciozni Philip Christian; iako Kate voli Philipa, po nalogu oca se udaje za Petera nakon što se on vrati iz Afrike s novostečenim bogatstvom. Roman je postigao izuzetan uspjeh i bio među prvim britanskim književnim djelima prodanim u više od milion primjeraka. Dva puta je ekraniziran kao nijemi film - godine 1916. te godine 1929. u režiji Alfreda Hitchcocka.

## Izvori


## Literatura
* Allen, Vivien. *Hall Caine: portrait of a Victorian romancer*. Sheffield Academic Press, 1997.
* Stark, Susanne. *The novel in Anglo-German context: Cultural Cross-Currents and Affinities*.
* Yacowar, Maurice & Grant, Barry Keith. *Hitchcock's British Films*. Wayne State University Press, 2010.

## Vanjske veze
* The full text of the novel, from www.isle-of-man.com
The Manxman (film, 1916)

***The Manxman*** () je britanski crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. godine u režiji Georgea Loanea Tuckera. Po žanru je melodrama i predstavlja adaptaciju popularnog istoimenog romana Halla Cainea. Radnja se događa na Otoku Man i prikazuje ljubavni trokut nastao kada se gostioničareva kći uda za priprostog mladića koji se obogatio, ali koja zapravo voli njegovog politički ambicioznog prijatelja. Film je sniman na autentičnim lokacijama na Otoku Man, pri čemu se ekipa morala žuriti, jer je glavni glumac Henry Ainley bio regrutiran u britansku vojsku kako bi se borio u prvom svjetskom ratu. Isti je roman godine 1929. adaptiran u mnogo poznatijoj istoimenoj verziji koju je režirao Alfred Hitchcock.

## Uloge
* Henry Ainley - Philip Christian
* Adeline Hayden Coffin - Guvernerova žena
* Will Corrie - Fisherman
* John Marlborough East - Casar Cregeen
* Kenelm Foss - Ross Christian
* Lewis Gilbert - Black Tom
* Minna Grey - Mona
* Fred Groves - Pete Quillian
* Gwynne Herbert - Tetka Nan
* Philip Hewland - Guverner
* Mary Merrall - Tomova djevojka
* John Milton - Quiggan
* Guy Newall - Sekretar
* Edward O'Neill - Iron Christian
* Elisabeth Risdon - Kate Gregeen
* Frank Stanmore - Kelley
* Hubert Willis - Službenik
* Bert Wynne - Peter Christian

## Izvori


## Vanjske veze
*
The Manxman

***The Manxman*** () je britanski crno-bijeli nijemi film snimljen 1929. u režiji Alfreda Hitchcocka, najpoznatiji kao posljednje nijemo ostvarenje u njegovoj filmografiji. Po žanru je melodrama i temelji se na istoimenom romanu Halla Cainea. Radnja je smještena na Otok Man i prikazuje ljubavni trokut koji nastane nakon što se gostioničareva kćer (čiji lik tumači Anny Ondra) pod očevim pritiskom uda za prostodušnog odnedavno bogatog mladića, iako zapravo voli njegovog politički ambicioznog prijatelja. Za razliku od ranije verzije, snimljene na autentičnim lokacijama, *The Manxman* je bio snimljen u selu Polperro na obali Cornwalla, nedugo nakon rođenja Hitchcockove kćeri Patricije. Češka glumica Anny Ondra je odmah potom nastupila u Hitchcockovom prvom zvučnom ostvarenju ''Blackmail''.

## Uloge
* Carl Brisson - Pete Quilliam
* Malcolm Keen - Philip Christian
* Anny Ondra - Kate Cregeen
* Randle Ayrton - Caesar Cregeen
* Clare Greet - Majka (kao Claire Greet)
* Kim Peacock - Ross Christian (van špice)
* Nellie Richards - Upravnica zatvora (van špice)
* Wilfred Shine - Ljekar (van špice)
* Harry Terry - Čovjek (van špice)

## Vanjske veze
* 
* 
*
Blackmail (film, 1929)

***Blackmail*** () je britanski crno-bijeli film snimljen 1929. godine u režiji Alfreda Hitchcocka, poznat kao prvo zvučno ostvarenje u njegovoj filmografiji i jedan od prvih britanskih zvučnih filmova uopće.

Po žanru je triler, a temelji se na kazališnoj predstavi Charlesa Bennetta. Protagonistica filma, čiji lik tumači češka glumica Anny Ondra, je djevojka koja nakon svađe s momkom, policijskim detektivom, odlazi u atelje sa slikarom koji je pokuša silovati pri čemu ga ona u samoobrani ubije nožem. Radnja prikazuje kako ona, a kasnije i njen momak, pokušavaju prikriti zločin, ali potom postaju žrtvom ucjene profesionalnog kriminalca koji je svjedočio ubistvu.

*Blackmail* je originalno bio zamišljen kao nijemi film, kao takav se počeo snimati, a Hitchcock je na kraju i napravio posebnu nijemu verziju, namijenjenu tadašnjim britanskih kino-dvoranama koje nisu imale zvučnu opremu. Usred snimanja je producent John Maxwell, potaknut popularnošću američkih zvučnih filmova, odobrio Hitchcocku da snimi i potpuno zvučnu, odnosno "govornu" verziju. Hitchcock je spremno prihvatio izazov, uključujući primjetan češki naglasak Anny Ondra koji nije predstavljao problem u nijemoj eri, ali koji je publiku zvučnog filma mogao razuvjeriti da na ekranu gleda lik Engleskinje. Hitchcock je taj problem riješio tako što je angažirao britansku glumicu Joan Barry da van kamere izgovara njene replike, dok ih je Ondra "govorila" na "playback".

Hitchcock je u filmu također pokazao spremnost na inovacije, odnosno eksperimentiranje sa novom tehnologijom, sa kojom se mnogi njegovi tada daleko ugledniji kolege još nisu bili spremni suočiti. To je uključivalo korištenje riječi "nož" i drugih zvučnih efekata kako bi se na izuzetno efektan način prikazalo duševno stanje protagonistice. Zahvaljujući završnoj sceni snimljenoj u Britanskom muzeju *Blackmail* je predstavljao prvo ostvarenje u kome je Hitchock koristio znamenitosti kao lokacije, odnosno prvo ostvarenje u kome je koristio svoj česti motiv plavuše u nevolji. *Blackmail* se zbog toga smatra jednim od najvažnijih ostvarenja u Hitchcockovoj karijeri.

## Uloge

* Anny Ondra ... Alice White
* Sara Allgood ... Mrs. White
* Charles Paton ... Mr. White
* John Longden ... Detektiv Frank Webber
* Donald Calthrop ... Tracy
* Cyril Ritchard ... Mr. Crewe, umjetnik
* Hannah Jones ... stanodavka
* Harvey Braban ... Glavni inspektor  

* Johnny Ashby ... dječak 
* Joan Barry ... Alice White 
* Johnny Butt ... Narednik 
* Alfred Hitchcock ... čovjek u podzemnoj željeznici 
* Phyllis Konstam ... susjeda koja ogovara 
* Sam Livesey ... Glavni inspektor 
* Phyllis Monkman ... žena koja ogovara 
* Percy Parsons ... kriminalac+ 

## Izvori
**Napomene**

**Literatura**
* Ryall, Tom, *Blackmail* (London: British Film Institute, 1993)

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* ''Blackmail'' at SilentEra
* ''Blackmail'' at BFI Database 
* 
* ''Blackmail'' at Eyegate Gallery 
* ''Blackmail'' Sound Test at YouTube
* Copyright Catalog at Library of Congress; select "Document number" and type "**V8003P432**"
Planinski orao

**Planinski orao** (*Aquila fasciata*) je manji do srednje veliki orao iz porodice jastrebova (Accipitridae) koji se gnijezdi na širokom području u južnoj Europi, Africi, Indiji i Indoneziji. 

## Opis

Planinski orao dostiže dužinu od 55 do 65&nbsp;cm, a krila su mu relativno kratka i zaobljena (142 –175&nbsp;cm). Ženske su nešto veće od mužjaka. Gornji dijelovi su mu tamno smeđe, a donji bijele boje s tamnim prugama. Dugi rep je siv s bijelom donjom stranom i širokom tamnom prugom na gornjem nastavku. Noge i oči su mu žute. Obično se ne glasa, osim u blizini gnijezda gdje je opet nešto tiši od svojih najbližih srodnika. Zahvaljujući genetičkom istraživanju ova je vrsta premještena u rod *[[Aquila]]* )pravi orlovi) iz roda *[[Hieraaetus]]*.

## Stanište, razmnožavanje i ishrana

Planinski orao je prica sjedilica koja se gnijezdi na šumovitom, često brdovitom području s nekim otvorenim prostorima. Afrički preferiraju savane, rubove šuma, kultivirana i raščišćena područja, pod uvjetom da tu postoje neka velika stabla. No, ova vrsta ne voli ni vrlo otvorena i niti gusto šumovita staništa.

Ženka polaže najčešće dva jaja, maksimalno do tri.

Planinski orao ima širok spektar plijena, kojega obavezno hvata živog. Obično lovi iz skrovišta, iz krošnji drveta, ali također hvata plijen obrušavanjem na tlo iz zraka poput drugih orlova. Uglavnom se hrani malim sisavcima, pticama i gmazovima.

## Izvori

* *Splitting headaches? Recent taxonomic changes affecting the British and Western Palaearctic lists* - Martin Collinson, British Birds vol 99 (June 2006), 306-323
* Lerner, H. R. L. and D. P. Mindell (2005). Phylogeny of eagles, Old World vultures, and other Accipitridae based on nuclear and mitochondrial DNA. Molecular Phylogenetics and Evolution 37: 327-346. PDF 

## Drugi projekti
How Watson Learned the Trick

**"How Watson Learned the Trick"** je kratka priča Arthura Conana Doylea iz 1922. godine. Priča se bavi pokušajem doktora Watsona da Holmesu demonstrira kako je otkrio njegov "površni trik" logičke dedukcije tako što mu daje krati pregled njegovih dnevnih aktivnosti, što Holmes sluša sa zanimanjem, samo da bi na kraju otkrio kako je svaki njegov zaključak potpuno pogrešan.

Doyle je bio jedan od pisaca koji su dobili narudžbu da napišu priču za Kuću lutaka kraljice Mary; ostali pisci bili su J. M. Barrie, Thomas Hardy, Rudyard Kipling i W. Somerset Maugham. Prihvativši zadatak, Doyle je dobio knjigu dimenzija 3.75&nbsp;cm x 3.15&nbsp;cm, u koju je napisao priču od 503 riječi naslovljenu "How Watson Learned the Trick". Priča je zauzela ukupno 34 stranice. Doyleov originalni rukopis je i danas dio Kuće lutaka.

## Adaptacija

Scena veoma slična ovoj prikazana je u adaptaciji priče "The Adventure of the Resident Patient" u sklopu Granadine serije *[[The Adventures of Sherlock Holmes (televizijska serija)|The Adventures of Sherlock Holmes]]* s Jeremyjem Brettom u glavnoj ulozi. U ovoj epizodi, Watson pokušava Holmesu demonstrirati kako je prokužio njegove metode u čemu, u principu, griješi, mada Holmes priznaje kako "ima element istine u onome što je rečeno."

## Vanjske veze
* How Watson Learned the Trick
Die Büchse der Pandora (film)

***Die Büchse der Pandora*** () je njemački crno-bijeli nijemi film snimljen 1929. u režiji Georga Wilhelma Pabsta. Radnja se temelji na motivima drama *[[Earth Spirit (drama)|Erdgeist]]* i *[[Die Büchse der Pandora (drama)|Die Büchse der Pandora]]* Franka Wedekinda. Protagonistica filma, čiji lik tumači Louise Brooks, je Lulu, lijepa plesačica čija konvencionalnim moralom nesputana seksualnost razara sve ljude koji s njom dolaze u dodir, tjerajući ih u siromaštvo, ludilo i zločin. *Die Büchse der Pandora* je bio jedan od posljednjih velikih nijemih hitova njemačke kinematografije, a od američke glumice Louise Brooks je učinio zvijezdu. Tadašnja kritika ga nije dobro prihvatila, ali je 1950-ih ponovno otkriven i proglašen najboljim filmom u Pabstovoj karijeri. Kasnijim generacijama je postao poznat i zbog lezbijskog lika Luluine obožavateljice koji je, prema svjedočenjima, prilično nevoljko tumačila Alice Roberts.

## Uloge
* Louise Brooks ... Lulu
* Fritz Körtner ... Dr. Ludwig Schön
* Francis Lederer ... Alwa Schön
* Carl Goetz ... Schigolch
* Krafft-Raschig ... Rodrigo Quast
* Alice Roberts ... Grofica Augusta Geschwitz
* Daisy D'ora ... Charlotte Marie Adelaide von Zarnikow
* Gustav Diessl ... Jack Trbosjek
* Michael von Newlinsky ... Markiz Casti-Piani
* Sigfried Arno ... Scenski direktor

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* ''Pandora's Box'' at SilentEra
* 
* Hoberman, J. "Opening Pandora's Box", Criterion Collection essay
* Full plot summary and cast & crew biographies.
Disraeli (film, 1929)

***Disraeli*** je američki crno-bijeli biografski film snimljen 1929. u režiji Alfreda E. Greena. Predstavlja treću po redu adaptaciju istoimene drame američkog književnika Louisa Napoleona Parkera. Naslovni lik, koga tumači George Arliss, je britanski premijer Benjamin Disraeli koji godine 1874. nastoji osigurati britansku kontrolu nad Sueskim kanalom i pri tome se mora suočiti sa spletkama ruskih špijuna koji to nastoje osujetiti. Sama predstava je bila originalno zamišljena za Georgea Arlissa, i on je s njome postigao veliki uspjeh na kazališnim pozornicama, a godine 1921. i u nijemom, ali sada izgubljenom, filmu. Arliss je nedugo prije ove verzije *Disraelija* snimio svoj prvi zvučni film pod naslovom *[[The Green Goddess (film, 1930)|The Green Goddess]]*, ali je potom od studija Warner Bros. zatražio da odgodi njegovu distribuciju, smatrajući *Disraeli* primjerenijim za svoj "govorni" debi. Studio je prijedlog prihvatio, i on se pokazao ispravnim, s obzirom da je *Disraeli* Arlissu donio Oscar za najboljeg glumca, a danas se smatra najpoznatijim i jednim od najuspješnijih ostvarenja njegove karijere.

## Uloge
* George Arliss ... Benjamin Disraeli
* Doris Lloyd ... Mrs. Travers
* David Torrence ... Lord Michael Probert
* Joan Bennett ... Lady Clarissa Pevensey
* Florence Arliss ... Lady Mary Beaconsfield (u stvarnosti je Disraelijeva supruga umrla 1872. godine)
* Anthony Bushell ... Lord Charles Deeford
* Michael Visaroff ... Grof Borsinov
* Margaret Mann ... Kraljica Viktorija (van špice)
* Ivan F. Simpson ... Sir Hugh Myers (van špice)

## References

## Vanjske veze

* 
* 
* ''Disraeli''; allmovie.com
* ''Disraeli'' at Virtual History
Daždevnjaci

**Repaši** (Urodela ili Caudata) su red vodozemaca koji se od ostalih vodozemaca razlikuju po prisustvu repa i dva para nogu približno jednake veličine. Postoji ih oko 500 vrsta.

## Opis
Većinom su to relativno mali kralježnjaci čija dužina tijela varira od jedinki iz roda *[[Thorius]]* s ukupnom duljinom od 2,7 centimetara, pa sve do divovskog kineskog vodenjaka (lat. *Andreias*), koji dostiže dužinu od 1,8 m težinu do 65 kilograma. Gotovo svi, osim malog broja vrsta koje žive u vodi, imaju dva para funkcionalnih ekstremiteta. Noge su kratke i postavljene su sa strane trupa pa kretanjem po čvrstoj podlozi potiskuju tijelo prema naprijed.

Koža im je glatka, vlažna ili sa sitnim, bradavičastim ispupčenjima. Kod velikog broja vrsta prisutna je neotenija. Oči su dobro razvijene i osim kod malog broja vrsta imaju očne kapke, dok slušne kanale i bubnjić nemaju. Prsna kost je ili slabo razvijena ili ne postoji, a rebra su kratka pa ne dopiru do prsne kosti. Nečisnicase nalazi na sredini završnog dijela trupa.

## Disanje
Opća podijela da vodene vrste dišu na škrge, a kopnene plućima nije sveobuhvatna. Postoje primjeri da neke kopnene vrste iz porodice besplućnjaka nemaju pluća, kao i da neke vodene, kao npr. vrste iz porodice Amphiumidae nemaju škrge već dišu na pluća.

## Životni ciklus
Oplodnja može biti vanjska i unutarnja. Kod unutarnje oplodnje nema fizičkog kontakta između ženki i mužjaka, već mužjak polaže spermatofor u kome su spermatozoidi, a ženka ga uvlači u nečisnicu. U dijelovima nečisnice, koji se nazivaju spermateke, spermatozoidi se održavaju pa svaka jajna stanica koja prođe kroz nečisnicu biva oplođena.

Razvitak zametka u ličinku odvija se na dva načina:
* oviparija, kada se razvitak događa izvana
* ovoviviparija, kada se razvitak odvija u jajovodu ženke, a često se i preobrazba ličinke u mladu jedinku događa u jajovodu.

Mnogi repaši prolaze kroz dva razdoblja u životnom ciklusu:
* ličinku koja živi u vodi i ima vanjske škrge
* odraslu jedinku koja nastaje preobrazbom ličinke, živi na kopnu i diše na pluća i/ili preko vlažne kože.

U svim fazama života su mesožderi, a plijen su im sitni člankonošci.

Neke vrste se ne preobražuju, već zadržavaju izgled ličinke tijekom cijelog života (neotenija), dok druge nemaju stadij ličinki, već se mladi izlegu iz jaja kao minijaturni odrasli.

## Regeneracija
Repaši imaju najveću sposobnost regeneracije među svim kralježnjacima, pa su zbog toga dosta eksperimentalno proučavani. Ako se daždevnjaku odsječe stopalo ono će se potpuno nadoknaditi. Također, noga koja je odsječena pri osnovi, cijela se obnavlja, a i dijelovi usana, očiju i repa, se jako dobro obnavljaju. To svojstvo od unutrašnjih organa imaju dijelovi pluća.

## Vanjske veze
* www.bionet-skola.com 
* jstor.org
The Valley of Fear (film, 1916)

***The Valley of Fear*** (srpskohrvatski: *Dolina straha*) je nijemi britanski pustolovni film kog je režirao Alexander Butler, a u kojem glavne uloge tumače Harry Arthur Saintsbury, Daisy Burrell i Booth Conway. Film je ekranizacija istoimenog romana Arthura Conana Doylea iz 1915. godine, sa Sherlockom Holmesom u glavnoj ulozi. Film se danas smatra izgubljenim.

## Glumačka postava

* Harry Arthur Saintsbury - Sherlock Holmes 
* Daisy Burrell - Ettie Shafter 
* Booth Conway - Profesor Moriarty 
* Jack McCauley - McGinty 
* Cecil Mannering - John McMurdo 
* Arthur M. Cullin - Doktor Watson 
* Lionel d'Aragon - satnik Marvin 
* Bernard Vaughan - Shafter 
* Jack Clare - Ted Baldwin

## Reference

## Vanjske veze
*
A Study in Scarlet (film, 1914)

***A Study in Scarlet*** (srpskohrvatski: *Skica u grimizu*) je britanska nijema drama iz 1914. godine koju je režirao George Pearson. Film je temeljen na istoimenom romanu Arthura Conana Doylea. Film se danas smatra izgubljenim.

Zanimljivo je spomenuti kako je istoimeni film izdan u Sjedinjenim Državama sljedećega dana (29. prosinca 1914.). Film je režirao i naslovnu ulogu tumačio Francis Ford, dok je njegov mlađi brat, John Ford, tumačio dr. Watsona.

## Glumačka postava
* James Bragington kao Sherlock Holmes
* Fred Paul kao Jefferson Hope
* Agnes Glynne kao Lucy Ferrier
* Henry Paulo kao John Ferrier
* James Le Fre kao otac
* Winifred Pearson kao djevojčica Lucy

## Reference

## Vanjske veze
*
Coquette (film)

***Coquette*** () je američki igrani film snimljen 1929. u režiji Sama Taylora, najpoznatiji kao prvo zvučno ostvarenje u filmografiji Mary Pickford.

Radnja se temelji na istoimenoj kazališnoj predstavi Georgea Abbotta i Ann Preston Bridgers. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Pickford, je lijepa i flertu sklona kćer južnjačkog ljekara koju otac želi udati za "dobru partiju", ali se ona umjesto toga zaljubi u siromašnog mladića. Radnja prikazuje kako će njihov odnos rezultirati nasiljem i Pickford dovesti pred tragičnu dilemu.

Pickford, koja se u nijemoj eri smatrala najvećom zvijezdom Hollywooda, u *Coquette* je uložila dosta novaca ali i ambicija, nastojeći dokazati skepticima ne samo da se, za razliku od mnogih svojih kolega, može nositi sa novim glumačkim zahtjevima koje su donijeli zvuk i govor, ali je također htjela da konačno odbaci imidž "vječne djevojčice" koji joj je bio donio popularnost i konačno glumila lik seksualno i na drugi način "oslobođene" *[[flapper]]* žene. Iako je Pickford glumački dio posla dobro obavila i uvjerljivo savladala južnjački naglasak, snimanje je bilo prilično naporno, uglavnom zbog tehničkih problema.

Usprkos svega, Coquette je sa zaradom od 1,4 miliona US$ postala veliki hit te razuvjerila skeptike koji su sumnjali da Pickford i u zvučnoj eri može zadržati status zvijezde. Sljedeće godine je na 2. dodjeli Oscara svoj trijumf zaokružila osvajanjem Oscara za najbolju žensku ulogu; usprkos toga su, s obzirom da je bila jedan od osnivača losanđeleske Akademije neki kritičari smatrali da je ta nagrada nezaslužena.

## Uloge
* Mary Pickford ... Norma Besant
* Johnny Mack Brown ... Michael Jeffery (naveden kao John Mack Brown)
* Matt Moore ... Stanley 'Stan' Wentworth
* John St. Polis ... Dr. John M. Besant
* William Janney ... James 'Jimmy' Besant
* Henry Kolker ... Okr. tuž. Jasper Carter
* George Irving ... Robert 'Bob' Wentworth

## Izvori
;Literatura
* 

;Napomene

## Vanjske veze

* 
* ''Coquette'' at Virtual History
Sebastian Moran

Pukovnik **Sebastian Moran** je fiktivni lik iz priča Arthura Conana Doylea. Moran se prvi put pojavljuje u priči "The Adventure of the Empty House" kao jedan od protivnika Sherlocka Holmesa. Holmes ga je jednom prilikom opisao kao "drugog najopasnijeg čovjeka u Londonu", odmah iza zloglasnog profesora Moriartyja, koji je Moranov poslodavac.

Prema Holmesovom indeksu kriminalnih biografija, Sebastian Moran je rođen 1840. godine u Londonu kao sin Sir Augustusa Morana, bivšeg veleposlanika u Perziji. Nakon školovanja na Etonu i Oxfordu, Moran se odlučio za vojnu karijeru, boraveći u Aziji. Moran je predani sportaš i izvrstan strijelac, autor knjiga *Heavy Game of the Western Himalayas* (1881.) i *Three Months in the Jungle* (1884.), a jednom je, navodno, puzao kroz cijevi kako bi spasio ozlijeđenog tigra.

Ipak, ubrzo se otkrilo kako je zao (što je Holmes pripisao genima) te je, iako nije bilo nikakvog otvorenog skandala, bio prisiljen povuči se iz vojske i vratiti u London. Iako je živio u uglednom dijelu grada i bio član nekoliko cijenjenih klubova, Moran je nastavio s lošim navikama. Nedugo nakon toga ga je unajmio profesor Moriarty, a Moran je ubrzo postao profesorova desna ruka. S vremenom ga je, zbog izvanrednih sposobnosti s puškom, Moriarty počeo koristiti isključivo za ubojstva, primjerice ono gospođe Stewart iz Laudera 1887. godine. Nakon što je, u priči "The Final Problem", Holmes razbio Moriartyjev kriminalni lanac, Moran je pobjegao, izbjegao hapšenje i pratio profesora u Švicarsku. Posvjedočivši smrti svog šefa, Moran je pokušao ubiti Holmesa tako što je na njega gurnuo nekoliko stijena, ali u tome nije uspio. Sada bez posla, vratio se u Englesku gdje je za život zarađivao kartanjem.

Ipak, kada je jedan od igrača, Ronald Adair, otkrio da Moran vara na kartama te mu je zaprijetio da će to otkriti, pukovnik ga je, 30. ožujka 1894. godine, ubio pomoću zračne puške s prigušivačem koja je ispaljivala revolverske metke. Kada su dr. Watson i Holmes preuzeli slučaj, a Moran saznao da je Holmes ponovo u Londonu, planirao ga je ubiti. Holmes je to predvidio te je u svoj stan postavio voštanu repliku samoga sebe kako bi prevario Morana. Kada se pukovnik pojavio, dočekao ga je inspektor Lestrade s policajcima, koji su ga uhapsili.

Moran se više nije pojavljivao, ali je spomenut u nekoliko kasnijih priča. Tako u priči "The Adventure of the Illustrious Client", koja se odvija 1902. godine, saznajemo kako je pukovnik još uvijek živ, a u priči "His Last Bow" ga Holmes spominje kao jednog od svojih brojnih protivnika koji su se zakleli na osvetu protiv njega.
Vltava

**Vltava** je najduža češka rijeka (dugačka 440&nbsp;km). Izvire u gorju Šumava (Češka šuma). Postoje tri izvorišna kraka nazvana Topla Vltava (Teplá Vltava), Hladna Vltava (Studená Vltava) i Travnata Vltava (Travnatá Vltava). Kod mjesta Mělník se ulijeva u Labu. Česi ju smatraju svojom nacionalnom rijekom. Prolazi kroz češki glavni grad Prag. Na rijeci postoji nekoliko brana (najveća je brana Lipno). Poznata je simfonijska pjesma Vltava iz ciklusa Moja domovina (Má vlast) češkog kompozitora Bedřicha Smetane.

## Vanjske veze
* Vltava na Encylopedia Britannica
Hallelujah! (film)

***Hallelujah!*** je američki crno-bijeli film snimljen 1929. u režiji Kinga Vidora, poznat kao prvo cjelovečernje ostvarenje jednog velikog hollywoodskog studija u kome su cjelokupnu glumačku postavu činili crnci. Po žanru je kombinacija melodrame i muzičkog filma, a radnja prikazuje kako siromašni napoličar Zeke Johnson (čiji lik tumači Daniel L. Haynes) pokušava živjeti ispravnim životom, ali ga u tome ometa strast prema pohotnoj djevojci Chick (čiji lik tumači Nina Mae McKinney).

*Hallelujah!* je, s obzirom na tadašnji instituticionalni rasizam i segregaciju, za tadašnje standarde bio izuzetno kontroverzan i rizičan projekt. MGM ga je odobrio tek nakon što se King Vidor, koji je inzistirao na njemu, obavezao da neće tražiti honorar. Vidoru je to bio prvi zvučni film, te ga je snimio kombinirajući snimanje zvučnom tehnikom u studiju i "nijemo" snimanje scena na terenu, kojima je tek naknadno sinkroniziran zvuk. Usprkos kontroverzi, kao i odbijanja nekih lanaca na Jugu da prikažu film, *Hallelujah!* je postigao relativni uspjeh, te je Vidor dobio nominaciju za Oscara za najboljeg režisera.

## Vanjske veze
* 
* A review  on barnesandnoble.com
* Classic Black Films Stand as History, Art from NPR's "All Things Considered", first broadcast January 13, 2006.
* "Spotlight: ''Hallelujah!''" at Turner Classic Movies
* "King Vidor's ''Hallelujah''" at the Museum of Modern Art
On with the Show

**On with the Show** () se može odnositi na:

* ''On with the Show'' (film, 1929), američki filmski mjuzikl, poznat kao prvi cjelovečernji zvučni fil u boji
* ''On with the Show'' (film, 1921), kratki nijemi film
* ''On with the Show'' (album), album grupe Sherbet iz 1973. godine
* On with the Show (pjesma), pjesma grupe Rolling Stones
On with the Show (Rolling Stones)

"**On with the Show**" je pjesma koju su napisali Mick Jagger i Keith Richards, a koja je godine 1967. objavljena na albumu *[[Their Satanic Majesties Request]]* grupe *[[Rolling Stones]]*. Karakteristična je po tome što se u njoj "šašava" melodija u stilu nekadašnjih engleskih music hallova pokušava kombinirati sa suvremenim zvučnim efektima kako bi se stvorila atmosfera noćnog kluba.

## Izvođači
* Mick Jagger: vokali, udaraljke, zvučni efekti
* Keith Richards: električne gitare, zvučni efekti
* Brian Jones: Mellotron (limeni), harfa, elektronske orgulje, udaraljke, zvučni efekti
* Charlie Watts: bubnjevi, zvučni efekti
* Bill Wyman: bas gitara, zvučni efekti
* Nicky Hopkins: klavir, zvučni efekti
On with the Show!

***On with the Show*** () je američki filmski mjuzikl snimljen 1929. u režiji Alana Croslanda, poznat kao prvi cjelovečernji zvučni film u boji. Radnja, temeljena na kazališnoj predstavi Humphreya Pearsona, je smještena u kazalište opterećeno financijskim problemima i prikazuje kako izvođači i osoblje, usprkos toga, kao i međusobnih sukoba, uspijevaju održati predstavu. Film je producirao studio Warner Bros., koji je samo dvije godine ranije sa *[[The Jazz Singer|Pjevačem jazza]]* započeo zvučnu eru u Hollywoodu; u ovom filmu je, pak, iskorišten sistem Technicolor. Iako su mu kritičari bili neskloni, film u boji je predstavljao takvu senzaciju za publiku da je *On with the Show* bez problema zaradio preko 2 miliona dolara. Danas, međutim, postoji samo crno-bijela kopija koja je nekoliko decenija kasnije bila napravljena za emitiranje na tada još uvijek crno-bijeloj televiziji; originalna verzija u boji, sa izuzetkom inserta od 20 sekundi, se smatra izgubljenom.

## Izvori
;Napomene

## Vanjske veze
*
The Desert Song (film, 1929)

***The Desert Song*** () je američki filmski mjuzikl snimljen 1929. u režiji Roya Del Rutha. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog mjuzikla za koji je muziku napisao Sidney Romberg, dijaloge Oscar Hammerstein II, a tekstove pjesama Otto Harbach. Radnja je smještena u Maroko, a protagonistica je zaručnica francuskog oficira poslanog da se obračuna sa arapskim pobunjenicima u Rifu čiji je tajanstveni vođa, zapravo, sin francuskog generala. *The Desert Song* je predstavljao prvi cjelovečernji film studija Warner Bros. u kojem je, preko sistema Technicolor, korištena boja; u njoj su snimljeni samo dijelovi filma, dok je ostatak u crno-bijeloj tehnici. Warner Bros. je, koristeći iskustva stečena na ovom projektu, ubrzo snimio *[[On with the Show!]]*, koji je u potpunosti bio u boji.

*The Desert Song* je zbog određenih "problematičnih" sadržaja skraćen nakon uvođenja cenzorskog Produkcijskog kodeksa 1934. godine. Danas je očuvana krnja kopija kojoj nedostaje jedna muzička točka.

## Reference

## Vanjske veze
*
Inspektor Lestrade

Inspektor **G. Lestrade**, poznatiji kao **inspektor Lestrade** je fiktivni lik iz priča Arthura Conana Doylea. Lestrade je detektiv-inspektor (DI) u Scotland Yardu, u medijima prikazan kao jedan od Yardovih najsposobnijih inspektora. Ipak, njegova slava uvelike potječe od Sherlocka Holmesa, koji uglavnom riješi slučajeve, ali Lestradeu i policiji prepusti sve zasluge. Lestrade se prvi put pojavljuje u romanu *[[A Study in Scarlet]]*, gdje je opisan kao "nizak, bljedunjav i tamnooki tip, lica kao u štakora". U priči "The Adventure of the Cardboard Box" saznajemo kako je početno slovo njegova imena G, a samo prezime Lestrade, Doyle je preuzeo od studijskog kolege po imenu Joseph Alexandre Lestrade. Iako se Holmes i on često prikazuju kao rivali, Holmes cijeni Lestradeovu upornost, mada često kritizira njegovu konvencionalnost, dok se Lestrade otvoreno divi Holmesovim sposobnostima, mada ih redovito pokušava nadvladati. Još jedna bitna Lestradeova odlika je upornost, kojom često nadoknađuje nedostatak detektivskih sposobnosti. 

Lestrade se pojavio u ukupno 13 priča iz Doyleovog kanona:
The Love Parade

***The Love Parade*** () je američki filmski mjuzikl snimljen 1929. u režiji Ernsta Lubitscha. Radnja se temelji na kazališnoj komediji *Le Prince Consort* francuskih autora Julesa Chancela i Leona Xanrofa. Protagonist je Alfred Renard (čiji lik tumači Maurice Chevalier), vojni ataše fiktivne države Silvanije u Parizu, koji je zbog sklonosti ženama upadao u niz nevolja. Radnja prikazuje kako ga kraljica Louise (čiji lik tumači Jeanette MacDonald) povlači natrag u Silvaniju ne znajući da će se u njega zaljubiti. *The Love Parade* je poznat kao prvi zvučni film u karijeri Ernsta Lubitscha, koji je tokom snimanja na domišljati način rješavao niz problema vezanih uz novu tehnologiju. Film je u kina pušten nedugo nakon sloma njujorške burze 1929. godine, te je svojim laganim sadržajem pomogao publici da zaboravi na loše vijesti. Studiju Paramount Pictures je, pak, donio dovoljno novaca da preživi ozbiljnu financijsku krizu. Istovremeno sa hollywoodskom verziju je snimljena i verzija na francuskom pod naslovom *Parade d'amour*.

## Uloge
* Maurice Chevalier ... Grof Alfred Renard
* Jeanette MacDonald ... Kraljica Louise
* Lupino Lane ... Jacques
* Lillian Roth ... Lulu
* Eugene Pallette ... Ministar rata
* E. H. Calvert ... Silvanijski ambasador
* Edgar Norton ... Ceremonijal-majstor
* Lionel Belmore ... Premijer

## Izvori
**Napomene**

## Vanjske veze
* 
* 
* Criterion Collection essay by Michael Koresky
* The Love Parade  at Jeanette MacDonald and Nelson Eddy: A Tribute
* ''The Love Parade'' at Virtual History
The Cocoanuts (mjuzikl)

***The Cocoanuts*** () je komični mjuzikl za koga je muziku i libreto napisao Irving Berlin, i koji je premijerno prikazan u Bostonu 1925. godine. Radnja mu je smještena na Floridu za vrijeme tada aktualnog buma nekretnina, a protagonist je vlasnik hotela koji nastoji zavesti bogatu udovicu i tako riješiti svoje financijske probleme. Predstava je bila napisana za braću Marx, koji su se već tada bili nametnuli kao popularni broadwayski zabavljači. Predstava je doživjela priličan uspjeh, a godine 1929. poslužila predložak za prvi zvučni film braće Marx.

## Literatura
* *The Cocoanuts : a musical comedy in two acts* - original script in the Princeton University library; photocopy  in the Billy Rose Theatre Collection of The New York Public Library for the Performing Arts.
* Krasker, Tommy. *Catalog of the American musical : musicals of Irving Berlin, George & Ira Gershwin, Cole Porter, Richard Rodgers & Lorenz Hart*. ([Washington, D.C.] : National Institute for Opera and Musical Theater, 1988. 
* Stubblebine, Donald J. *Broadway Sheet Music: A Comprehensive Listing of Published Music From Broadway and Other Stage Shows, 1918-1993*. Jefferson, NC: McFarland & Co., 1996. 
* Background of the show and film 

## Vanjske veze
* IBDB listing for the original Broadway production
* IBDB listing for the 1927 Broadway revival
* Lyric Theatre program and information about the show
* Reviews of the show
The Cocoanuts

***The Cocoanuts*** () je američki humoristički filmski mjuzikl snimljen 1929. u režiji Roberta Floreya i Josepha Santleya, poznat kao prvo zvučno ostvarenje u filmografiji braće Marx. Predstavlja adaptaciju istoimenog broadwayskog mjuzikla Irvinga Berlina, u kome su također bili nastupili braća Marx. Radnja je smještena u jedan hotel na Floridi za vrijeme buma nekretnina 1920-ih. U filmu se prvi put pojavljuje Margaret Dumont kao partnerica Groucha Marxa. Snimanje je, s obzirom na relativno novu i neiskušanu tehnologiju, bilo obilježeno nizom problema, prvenstveno vezanih uz probleme sa iznenadnim zvukovima. Usprkos toga što nije imao zaplet, odnosno on je služio tek kao izgovor za gegove braće Marx i muzičke brojeve, doživio je veliki uspjeh i učinio braću Marx jednim od najvećih filmskih zvijezda svog doba.

## Uloge
* Groucho Marx ... Mr. Hammer
* Harpo Marx ... Harpo
* Chico Marx ... Chico
* Zeppo Marx ... Jamison
* Margaret Dumont ... Mrs. Potter
* Mary Eaton ... Polly Potter
* Oscar Shaw ... Robert 'Bob' Adams
* Kay Francis ... Penelope
* Cyril Ring ... Harvey Yates
* Basil Ruysdael ... Detektiv Hennessey

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*