Voyages et Aventures du capitaine Hatteras

***Pustolovine kapetana Hatterasa*** (fr. ***Voyages et Aventures du capitaine Hatteras***) su pustolovni roman Julesa Vernea iz 1866. godine, koji se sastoji od dva dijela: *Englezi na Sjevernom polu* (*Les Anglais au pôle Nord*) i *Ledena pustinja* (*Le Désert de glace*).

Roman je prvi put objavljen 1864. godine kao serijal u francuskom časopisu pod nazivom *Magasin d'éducation et de récréation*. Konačna verzija iz 1866. godine uvrštena je u seriju *[[Voyages extraordinaires]]* ("Izvanredna putovanja"). Iako je bila prva knjiga u seriji, označena je kao druga. Tri Verneove knjige iz 1863–65 (*[[Pet sedmica u balonu]]*, *[[Putovanje u središte Zemlje]]* i *[[De la Terre à la Lune, trajet direct en 97 heures 20 minutes|Od Zemlje do Mjeseca]]*) dodane su u seriju retroaktivno. Lik kapetana Hatterasa pokazuje mnogo sličnosti s engleskim pomorskim istraživačem Sir Johnom Franklinom.

## Radnja
Roman, smješten u 1861. godinu, opisuje avanture britanske ekspedicije koju je predvodio kapetan John Hatteras na Sjevernom polu. Hatteras je uvjeren da more oko pola nije zaleđeno i njegova opsesija je da stigne do tog mjesta bez obzira na sve. Pobuna posade rezultira uništenjem njihovog broda, ali Hatteras, s nekoliko ljudi, nastavlja ekspediciju. Na obali ostrva "Nova Amerika (zapravo Newfoundland)" otkriva ostatke broda kojeg je koristila prethodna ekspedicija iz Sjedinjenih Država. Doktor Clawbonny se prisjeća plana prave ledene palače, izgrađene u potpunosti od leda u Rusiji 1740. godine za izgradnju snježne kuće, gdje bi trebali provesti zimu. Putnici zimuju na ostrvu i preživljavaju uglavnom zahvaljujući domišljatosti doktora Clawbonnyja (koji je u stanju da napravi vatru ledenom lećom, napravi metke od smrznute žive i odbije napade polarnih medvjeda daljinski kontroliranim eksplozijama crnog baruta).

Završetkom zime, led na moru se otopi i putnici od olupine broda grade čamac i kreću prema polu. Tu otkrivaju ostrvo, aktivni vulkan, i nazivaju ga po Hatterasu. S mukom pronalaze fjord i grupa se iskrcava na obalu. Nakon tri sata penjanja stižu do usta vulkana. Tačna lokacija pola je u krateru i Hatteras skače u njega. U prvobitnoj verziji te sekvence, Hatteras gine u krateru; Verneov urednik, Jules Hetzel, predložio je ili, bolje rečeno, zahtijevao je da Verne prepravi priču tako da Hatteras preživi, ​​ali da bude izluđen intenzitetom tog iskustva, te nakon povratka u Englesku biva smješten u azil za duševne bolesnike. Gubeći svoju "dušu" u pećini Sjevernog pola, Hatteras više nikada ne progovara. Ostatak dana provodi šetajući ulicama oko azila sa svojim vjernim psom Dukeom. Iako nijem i gluh za svijet, Hatterasove šetnje nisu bez smjera. Kao što je naznačeno u posljednjem stihu, "Kapetan Hatteras zauvijek maršira prema sjeveru".

## Nova Amerika

Nova Amerika je naziv za veliko arktičko ostrvo, sjeverni produžetak ostrva Ellesmere, koje su otkrili kapetan John Hatteras i njegova posada. Njegove karakteristike uključuju, na zapadnoj obali, zaljev Victoria, rt Washington, ostrvo Johnson, planinu Bell i Fort Providence, a na sjevernoj tački (87°5′N 118°35′W), luku Altamont.

Kao i kod mnogih Verneovih kreativnih djela, njegov opis arktičke geografije zasnivao se na naučnim saznanjima u vrijeme pisanja romana (1866.), ali je nagovijestio buduća otkrića. Ostrvo Ellesmere ponovo je otkrio i imenovao Edward Inglefield 1852. godine, a dalje ga je istraživao Isaac Israel Hayes 1860-61. Četrdeset godina nakon objavljivanja romana, 1906. godine, Robert Peary je tvrdio da je vidio Crockerovu zemlju oko 83° sjeverne geografske širine, a 1909. godine Frederick Cook je vidio Bradleyjevu zemlju na 85° sjeverne geografske širine, oba na lokacijama koje zauzima Verneova Nova Amerika. Cookov izbor rute je možda zapravo bio inspirisan njegovim čitanjem Vernea.

Zemlju je ime dao kapetan Altamont, američki istraživač, koji je prvi kročio na tu zemlju. U romanu, kako je objavljen, nije jasno da li je Nova Amerika zamišljena kao teritorijalni zahtjev za Sjedinjene Države. Kao što William Butcher ističe, to ne bi bilo iznenađujuće, budući da je Verne pisao o američkoj kupnji Aljaske u *[[Le Pays des fourrures|Zemlji krzna]]*, a ostrvo Lincoln je predloženo kao američki posjed u *[[L'Île mystérieuse|Tajanstvenom ostrvu]]*. U stvari, izbrisano poglavlje, "John Bull i Jonathan", prikazalo je Hatterasa i Altamonta u dvoboju za privilegiju da polažu pravo na zemlju za svoje zemlje.

## Adaptacija
Georges Méliès je 1912. snimio film zasnovan na toj priči pod nazivom *[[À la conquête du pôle|Osvajanje pola]]* (*Conquête du pôle*).

## Prijevodi na engleski
U devetnaestom stoljeću objavljen je niz prijevoda djela *Pustolovine kapetana Hatterasa* na engleski jezik. Općenito se smatra da su izvan autorskih prava, a kopije se mogu dobiti iz besplatnih izvora:

* London: George Routledge and Sons. (1874)
* London, New York: Ward, Lock. (1876)
* Boston: James R. Osgood Company. (1876)
* London: Goubaud & Son (1877).

Ti prijevodi komprimiraju i skraćuju Verneov tekst u različitim stupnjevima; Osgoodov prijevod se smatra "relativno dobrog kvaliteta". Izdanja drugih izdavača uglavnom se zasnivaju na jednom od ta četiri prijevoda.

Moderni prijevod Williama Butchera objavio je Oxford University Press 2005. godine.

## Reference

## Vanjske poveznice

* Hetzel (French) edition: Dio I skenirana kopija iz Bibliothèque nationale de France.
* Routledge translation: , tekstualni fajl na Project Gutenberg.
* Ward Lock translation: Dio I, Dio II, skenirana kopija na archive.org.
* Ward Lock translation: , tekstualni fajl na Project Gutenberg.
* Osgoodov prijevod, skenirana kopija na archive.org; sa izvornim ilustracijama.