Ljubomir Simović

**Ljubomir Simović** (Užice, 2. decembar 1935 - Beograd, 17. april 2025) je dramski pisac, pesnik, romansijer, prevodilac, redovni član Srpske akademije nauka i umetnosti.

## Biografija

Rođen je **2. decembra 1935.** godine u Užicu, od oca Dragiše, obućara i majke Radojke, iz sarajevske porodice Cvijić. Osnovnu školu, niže razrede gimanzije i učiteljsku školu završio je u Užicu. Godine 1962. diplomirao je na Filološkom fakultetu u Beogradu, na grupi za istoriju jugoslovenske književnosti i srpskohrvatski jezik. Kao student bio je član redakcije i odgovorni urednik studentskog književnog lista “Vidici”. 
Piše pesme, drame, romane, eseje, književne kritike. Prevodi sa italijanskog i ruskog jezika. Prvu pesmu pod nazivom „Jutro” objavio je, kao učenik Učiteljske škole, u “Učiteljskoj iskri” (1951). Nastavio je da objavljuje u “Vestima”, “Mladoj kulturi”, “Omladini”, “Studentu”, “Letopisu Matice srpske”, “Međaju”, “Politici”, “Ninu” i drugim listovima i časopisima. Krajem pedesetih godina prošlog veka, radio je honorarno u Omladinskom programu Radio Beograda. Ceo radni vek proveo je kao urednik Umetničke redakcije Prvog programa Radio Beograda. 
Inspiraciju za prve pesničke radove nalazio je u Užicu i okolini, mentalitetu Užičana i njihovom razvijenom smislu za humor i osećanje jezika. Drame su, kao i pesme, tematski vezane za zavičajno Užice, istorijsku prošlost i tradiciju. Njegove pesme i drame nalaze se u svim antologijama srpskog pesništva i drame. Dela su mu prevedena na gotovo sve evropske jezike a drame izvođene u pozorištima širom Srbije ali i na mnogim svetskim scenama: Francuskoj, Mađarskoj, Bugarskoj, Meksiku, Češkoj, Nemačkoj, Rusiji. Švajcarskoj, Poljskoj, Belgiji, Kanadi, Maroku idr.

## Pesme
Balada o Stojkovićima
### Pesničke knjige
* *Slovenske elegije* (1958), 
* *Veseli grobovi* (1961), 
* *Poslednja zemlja* (1964), 
* *Šlemovi* (1967), 
* *Uoči trećih petlova* (1972), 
* *Subota* (1976), 
* *Vidik na dve vode* (1980), 
* *Um za morem* (1982), 
* *Deset obraćanja Bogorodici Trojeručici hilandarskoj* (1983), 
* *Istočnice* (sa crtežima Marija Maskarelija, 1983), 
* *Gornji grad* (1990, dva izdanja), 
* *Igla i konac* (1992) 
* *Ljuska od jajeta* (1998).
*Odlazak Rastka Nemanjića na Svetu goru

Izbor iz Simovićevog pesništva objavljen je u knjigama:

*Izabrane pesme* (1980), *Hleb i so* (1985, 1987), *Istočnice i druge pesme* (1994) i *Učenje u mraku* (1995).
U zajedničkom izdanju Grada teatra Budve i podgoričkog „Oktoiha“, u ediciji „Nagrađeni pisci“, u kojoj se štampaju dela dobitnika nagrade „Stefan Mitrov Ljubisa“, objavljeno je 1998, Simovićevo troknjižje, koje bi se moglo nazvati užičkom pesničkom trilogijom: *Vidik na dve vode*, *Istočnice* i *Igla i konac*.

Pesma *Deset obraćanja Bogorodici Trojeručici hilandarskoj* štampana je kao bibliofilsko izdanje Jovice Veljovića, u Hamburgu, 1997. godine.

Sabrane pesme Ljubomira Simovića objavljene su u izdanju „Stubova kulture“ 1999. godine.

## Drame
Simović je napisao četiri drame: *Hasanaginica*, *Čudo u Šarganu*, *[[Putujuće pozorište Šopalović]]* i *Boj na Kosovu*. Drame su mu izvođene na mnogim našim scenama, kao i u inostranstvu. Najviše uspeha postiglo je *Putujuće pozorište Šopalović*, koje je postavljeno na scenama Poljske, Češke, Slovačke, Francuske, Švajcarske, Kanade i Belgije, kao i u jednom francuskom pozorištu u Maroku, u Kazablanki. Simovićeve drame su izvođene i u pozorištima Slovenije, Hrvatske, Bosne i Hercegovine i Makedonije.

Po drami *Boj na Kosovu* snimljen je istoimeni film.

## Eseji
Simovićevi eseji o srpskim pesnicima skupljeni su u tri izdanja knjige *Duplo dno* (1983, 1991, 2001), dok su njegovi eseji, besede, razgovori, pisma i ostali tekstovi na druge teme, uključujući i političke, štampani u knjigama *Kovačnica na Čakovini* (1990), *Galop na puževima* (1994; drugo, dopunjeno, izdanje 1997), *Novi galop na puževima* (1999), *Žabe u redu pred potkivačnicom* (2016).

## Knjige
Dnevnik snova objavljen je, pod naslovom *Snevnik*, u časopisu „Delo“, 1-2, 1987. Posebno izdanje *Snevnika*, uz to i znatno dopunjeno, objavljeno je 1998. godine.

Dva izdanja knjige *Užice sa vranama* (hronika, koja je povremeno roman, ili roman, koji je povremeno hronika), štampana su tokom 1996. godine.

Simovićeva *Dela u pet knjiga* objavljena su 1991. godine.

Prevodi Simovićevih pesama i drama štampani su u mnogim stranim antologijama i zbornicima, u književnim i pozorišnim časopisima, kao i u posebnim knjigama.

Izdavačka kuća „Tanesi” objavila je njegovu knjigu putopisa „Do Oba i Huangpua” 2016. godine.

## Akademik
Petnaestog decembra 1988. godine Simović je izabran za dopisnog, a 27. oktobra 1994. godine za redovnog člana Srpske akademije nauka i umetnosti.

## Nagrade i priznanja

Kao predstave u celini, Simovićeve drame su dva puta pobedile na Sterijinom pozorju: *Putujuće pozorište Šopalović*, u izvođenju „Jugoslovenskog dramskog pozorišta“, u režiji Dejana Mijača, 1986, i *Čudo u Šarganu*, u izvođenju „Srpskog narodnog pozorišta“ iz Novog Sada, u režiji Egona Savina, 1993. godine.

Simović je dobitnik više književnih i pozorišnih nagrada:

* Sterijina nagrada za najbolji dramski tekst dodeljena mu je tri puta: za *Hasanaginicu* (1975), za *Putujuće pozorište Šopalović* (1986) i za *Čudo u Šarganu* (1993).
* Ljubomiru Simoviću je 28. aprila 2013. Univerzitet u Kragujevcu na predlog Filološko-umetničkog fakulteta dodelio titulu počasnog doktora.
* „Đorđe Jovanović“ i „Isidora Sekulić“ (1968), 
* „Zmajeva nagrada“ (1973), 
* „Branko Miljković“ (1980), 
* „Milan Rakić“ (1982), 
* „Oktobarska nagrada“ (1989), 
* „Sedmojulska nagrada“ (1990), 
* „BIGZ-ova“ (1990), 
* „Zlatni krst kneza Lazara“ (1992), 
* „Desanka Maksimović“ (1994), 
* „Žička hrisovulja“ (1995), 
* nagrada Grada teatra Budve „Stefan Mitrov Ljubiša“ (1997), 
* „Isidorijana“ (1997), 
* „Račanska povelja“ (1999), 
* „Velika bazjaska povelja“ (1999), 
* „Vasko Popa“ (1999), 
* „Kozara“ (1999), 
* „Odzivi Filipu Višnjiću“,
* „Zaplanjski Orfej“ (2001),
* Nagrada „Mića Popović“ (2005),
* Zlatni ključ Smedereva (2012)
* Nagrada za životno delo Srpske književne zadruge (2013)
* Nagrada „Ljubomir P. Nenadović”, za najbolju putopisnu knjigu na srpskom jeziku, 2016.
* Nagrada "Dositej Obradović" za životno delo, 2016.

## Literatura
# BIOGRAFSKI leksikon Zlatiborskog okruga/ urednik Milija J. Knežević.- Beograd: Udruženje Užičana, 2006
# Ljubomir Simović: pamtivek/ urednik Predrag Marković.- Beograd: Stubovi kulture, 2010
# Pregled književnosti užičkog kraja/ Milutin Pašić. – Užice: Kadinjača, 1996
# Četiri večeri sa Ljubomirom Simovićem/ Miloš Jevtić. – Užice: Art, 1999
# Književno delo Ljubomira Simovića. - Međaj: časopis za književnost, umetnost i kulturu, 1987, god. VIII, br. 13-14

## Reference

## Vanjske veze
* Biografija na sajtu SANU 
* Sabrana dela Ljubomira Simovića u elektronskom obliku - iBiblioteka 
* 
* Ljubomir Simović, „Užice sa vranama“
* Poezija je nešto drugo, u odnosu na sve („Politika“, 1. januar 2010)
* U strahu od crnog biramo sivo („Večernje novosti“, 22. april 2011)
* Propevalo je naše jezičko i kulturno pamćenje („Politika“, 12. jun 2011)
* Učio sam od svakog koga sam čitao („Politika“, 14. oktobar 2012)
* Mnogo je žaba pred potkivačnicom („Politika“, 15. februar 2015)
* Biblija kao bedeker („Politika”, 26. februar 2017)