open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vraca (Bugarska)

**Vraca** (bugarski: Враца) je grad u sjeverozapadnoj Bugarskoj, na obroncima planine Balkan. Sjedište je upravne Oblasti Vraca.

Današnja Vraca je trgovačko i obrtničko središte i značajno Bugarsko željezničko čvorište. Vraca ima pogone tekstilne, metalne, kemijske i keramičarske industrije. Vraca je bila značajano upravno središte i velik vojnički garnizon i za Otomanskog carstva (15.-19. st.)

## Geografija

Vraca je jedan od najslikovitijih bugarskih gradova. Smešten je na obroncima planine "Vračanski Balkan", na obalama rijeke Leva koja tiho prolazi kroz grad. Velike kamene stijene okružuju grad. Vraca je udaljena 116&nbsp;km od glavnog grada Sofije. 
Nekoliko zaštićenih prirodnih i historijskih spomenika nalaze se na području "Državne šume Vraca".

## Historija

Vraca je kao naselje osnovana još u antici od strane Tračana. Vracu su Rimljni zvali *Valve* ("vrata utvrde") zbog prirodnog prolaza koji je vodio do glavnih gradskih vrata. I danas je ovaj prolaz simbol grada, nalazi se na grbu grada.

Nakon podjele rimskog carstva, Vraca je postala dio Istočnog rimskog carstva.

U 6. st. na teritorij Vrace se naseljavaju južnoslavenska plemena. 
U 7. st. Bugari i Slaveni, osnivaju Prvo Bugarsko Carstvo, u njega je uključena i Vraca. Grad je izrastao u značajnu stratešku utvrdu, zbog svoje iznimne granične pozicije. Ime grada je izmjenjeno iz *Valve* u slavenski prijevod *Vratica*, iz kojeg je izvedeno današnje ime. Vraca je u Bugarskoj bila poznata po proizvodima svojih zlatara i po svom vojničkom značenju.

U 8. st. bugarske vojske zauzele su Sofiju, koja je bila na boljoj poziciji od Vrace, tako da je otad snaga i utjecaj Vrace počela opadati.

Vraca je ponovno postala značajna utvrda kada je u srednjem vijeku ugrožen opstanak Bugarske države od strane napada Bizanta, Srbije i Mađarske.

## Gradovi prijatelji

* , Bor
* , Суми

## Vanjske veze

* Gradski portal 
* Grad Vraca 
* Oblast Vraca; karte, stanovništvo itd
Velingrad

**Velingrad** (bugarski: Велинград) je grad u Bugarskoj jedan od najpopularnijih termalnih kupališta u Bugarskoj. Grad se smjestio na zapadnom dijelu Doline Čepino, dijelu Rodopskog masiva u južnoj Bugarskoj.

## Historija
Po legendama i bog Orfej živio je u području grada Velingrada. Takođe kola priča i da je trački gladijator Spartak iz ovoga kraja, koji mu je dao njegovu enormnu snagu.
Kasnije u ovaj kraj dolaze Slaveni, po istraživanjima Bugarske Akademije znanosti, slavensko pleme Dragovići naselilo je taj kraj. Dragovići su prihvatili mnoge tračke običaje, davši im pritom svoja tipična slavenska obilježja. Ubrzo nakon Bugarske invazije Balkana, cijeli kraj je uključen u Prvo Bugarsko carstvo za cara Malamira.

Za vrijeme otomanske uprave mnogi slaveni iz ove regije preobraćeni su na Islam, po istraživanju Vasila Kančova, ovaj pritisak na preobraćenje vršen je uz znanje i pomoć grčkog (pravoslavnog) episkopa Gavrila.

## Geografija

Velingrad se nalazi na nadmorskoj visini od 750–850 m. Ljeta su vruća a zime blage. Prosječna godišnja temperatura mjesta je 10&nbsp;°C, a prosječna srpanjska temperatura je 19&nbsp;°C. Prosječna količina sunčanih sati je 2 000 sati.

U gradu i okolici nalaze se 70 izvora mineralnih voda, najpoznatiji su; Ladžene, Kamenica, Čepino, Rakitovo i Kostandovo. Zbog toga Kamenica ima brojne posjetioce koji se liječe u termalnim kupalištima Kamenice.

Pored brojnih mineralnih izvora, Velingrad ima i jedan drugi prirodnu atrakciju, najveći kraški izvor u Bugarskoj - *Kleptuzu*, sa prosječnim istjekom od 1200 litara ledeno hladne vode u sekundi.

## Vanjske veze
* Virtualni Velingrad 
* Velingrad Photo Gallery 

## Reference
Svištov

**Svištov** (bugarski: Свищов), za Otomanskog Carstva znan kao **Ziştovi**, grad je na sjeveru Bugarske, u Oblasti Veliko Trnovo. Grad leži na desnoj obali rijeke Dunava. Svištov je treći po veličini grad u Oblasti Veliko Trnovo iza gradova Veliko Trnovo i Gorna Orjahovica. Svištov je upravno središte Općine Svištov.

## Geografija

Svištov se nalazi u sjevernom dijelu, na sredini Bugarske na obalama Dunava. Svištov je najužnija bugarska dunavska luka. Udaljenost između Svištova i Sofije iznosi 237 kilometera, do Plevena ima 80&nbsp;km, a do grada Rusea 90&nbsp;km.

## Historija

Svištov kao naselje prvi put spominje Ptolemej kao rimsku koloniju pod imenom *Novae*. Ona je rimljanima služila kao polazišna točka za vojne operacije protiv barbarskih plemena, posljedna takva operacija bila je Mauricijeva Balkanska kampanja.
 
Jedno kratko vrijeme to je bio glavni grad Ostrogota. To je bio nakon Teodorikovog zauzimanja Singidunuma (Beograda) 471 godine i pljačkanja Makedonije i Grčke. Teodorik se smjestio u tadašnji - Novae na donjem Dunavu 483 godine, u njemu je stolovao svega desetak godina. On je nakon toga preselio svoju aktivnost na Apeninski poluotok.
Grad Novae je razoren nakon 613 godine, to znamo po pronađenom novčiću. Novae je izgleda bio pored naselja Staklen, a to je zapadnije od današnjeg grada, Svištov je pomaknut više lijevo i gotovo uništen u 16 st. za tadašnjih stalnih turskih ratova.

U Svištovu je potpisan svištovski mir 1790 godine, kojim je određena austro-turska granica. Grad su zapalili 1810 godine Rusi. Nakon 1820 godine grad se počeo obnavljati i rasti. Nakon uvođenja u promet parnih brodova u donjem Dunavu 1835 Svištov je doživio nagli procvat kao značajna riječna luka. Rumunjski grad Alexandria osnovan je od izbjeglica iz Svištova nakon Rusko-turskog rata 1828.-1829..

Svištov je prvi oslobođeni grad za vrijeme Rusko-turskog rata 1877.-1878., tada je najveći dio ruske vojske prešao Dunav pored Svištova.

## Porijeklo imena

Današnje ime grada Svištov ima čudnu historiju. Ime za grad *Sistova* prvi put je upotrijebljeno nakon Austro-turskog rata 1787-1791 i to 1791 godine. Ime Sistova počelo se upotrebljavati umjesto turskog naziva za grad *Zigit*. Za većeg dijela vladavine Otomanskog carstva grad se zvao Ziştovi ( a na rumunjskom: Şiştova). Postoji jedna teorija da ime grada dolazi od bugarske riječi Svešnij (a koja dolazi od bugarske riječi *svešt* koja znači *svijeća, lampa*) jer se je na taj način brodovima označavao put po noći.

## Privreda
Za Svištov su značajni luka, i pogoni; elektronske i kemijske industrije. Okolica grada ima razvijenu poljoprivredu.

## Vanjske veze
* Službene stranice 
* Vodič kroz općinu Svištov
Trojan

**Trojan** ( Bugarski: Троян) je grad u središnjoj Bugarskoj sa oko 30 000 stanovnika, koji se prostire na površini od 888 850 m². Trojan je daljen oko 160&nbsp;km od glavnog grada Sofije.

Najbliža međunarodna zračna luka nalazi se u Gornoj Orjahovici, udaljena oko 105&nbsp;km. Rijeka Beli Osam teče kroz samo središte grada.

## Historija

Kao naselje Trojan se počeo spominjati od 15. st kao usputna postaja na gorskom prijevoju Trojan na rimskoj antičkoj cesti Via Traiana koja se zvala i Via Militaris, i povezivala je Egejsko more sa Dunavskim krajem (po toj cesti je i grad dobio ime).

Trojan je dobio status grada tek 1868 godine, nakon što se razvio u obrtnički centar svoga kraja. Naročito je bio razvijena izrada keramičkog posuđa. 
U vrijeme rusko-turskog rata (1877-1878) grad je bio spaljen po povlačenju turske vojske 1877 godine.
Nakon oslobođenja zemlje i osnutka Kneževine Bugarske, grad se razvijao vrlo sporo. 
Prva električna sijalica zasjala je u Trojanu 1911 godine. Po tome je Trojan bio treći bugarski grad, odmah nakon Sofije i Plovdiva koji je elektrificiran.

Brži razvoj otpočeo je nakon izgradnje male hidrocentrale i tekstilne tvornice. Vrlo kasno, tek 1948 godine grad je povezan željezničkom prugom Loveč - Levski - Svištov s ostalim bugarskim gradovima i svijetom. Nakon toga izgrađene su tvornice elektromotora, električnih proizvoda, građevinskih strojeva, namještaja i vunenih tkanina.

## Kultura i znamenitosti grada

Trojan je unutar Bugarske poznat po svom *Trojanskom [[Manastir|manastiru*]], na dan manastira Veliku Gospu 15. august okupe se brojni vjernici da vide slavnu svetačku ikonu Blažene Marije (koja je slavna po tome što ima tri srebrne ruke)

Dan grada je 14. oktobar, to je i dan zaštitnice grada *Svete Petke Paraskeve*.

## Prirodne znamenitosti

Regija Trojan ima čak tri Nacionalna parka: *Kozja Stena*, *Steneto* i *Severen Jendem*, koji je samo dio većeg Središnjeg balkanskog nacionalnog parka. U ovim parkovima ima neobičnih geoloških formacija kamenih stijena, vodopada kao i rijetkih i neobičnih primjeraka životinjskog svijeta.

## Privreda

Današnji Trojan je sjedište velikog pogona za proizvodnju generičkih lijekova, farmaceutske kompanije Actavis http://www.actavis.bg/ kao i tvornice za proizvodnju rasvjetnih tijela *Elma* i *Mašstroj* http://www.mashstroy.bg . U Trojanu djeluje poznata destilerija 
*Vinprom-Trojan* poznata po svojoj šljivovici.

## Vanjske veze

* Službene stranice grada Trojana
* Turizam u Trojanu
* Novosti iz Trojana
Gabrovo

**Gabrovo** (bugarski: Габрово) je grad u središnjoj sjevernoj Bugarskoj. Gabrovo je upravno središte Oblasti Gabrovo.
 
Grad se smjestio na centralnim padinama Planine Balkan, u kotlini rijeke Jantra. Unutar Bugarske, grad je poznat po svom osebujnom tipu humora, kao i po svojoj arhitekturi iz doba bugarskog nacionalnog preporoda (20. st.) Gabrovo je poznato i kao izuzetno izduljen grad, najdulji u Bugarskoj, rasprostire se 25&nbsp;km uzduž rijeke Jantre, ali jedva dosiže 1&nbsp;km u širinu. Pored Gabrova nalazi se geografsko središte Bugarske - *Uzana*.

## Historija
Kraj oko Gabrova, naseljen je još od neolita. Gabrovo je postalo ekonomski značajno nakon što je grad Veliko Trnovo postao glavni grad Drugog Bugarskog carstva u 12 st. Obrtništvo i trgovina cvjetali su zbog blizine važnih gorskih prijevoja preko planine Balkan. U srednjem vijeku Gabrovo je bilo malo selo na planinskom prijevoju sa svega 100 kuća.

Nakon otomanske invazije Balkana u 14 st., slika naseljenosti kraja značajno se izmjenila, Gabrovo je ostalo jedino značajnije naselje u gotovo potpuno opustjelom kraju, dapače u njega su se slili brojni izbjeglice iz netom osvojenog glavnog grada i okolnih utvrda. Nakon toga se Gabrovo iz sela premetnulo u mali grad (*palanka*) i ponovno počelo značajnije razvijati. Bogatiji gradski trgovci početkom 19. st. počeli su tražiti načine za poboljšanje općih prilika u Gabrovu i zemlji.

Prva Bugarska svjetovna škola -*Gimnazija Aprilov*, osnovana je u Gabrovu, 1835 godine uz pomoć trgovaca Vasila Aprilova i Nikolaja Palauzova. Gabrovo je dobilo status grada još za otomanske vlasti u maju 1860 godine.
Ubrzo po oslobađanju Bugarske 1878 godine, Gabrovo se počelo razvijati kao industrijsko središte, tako da je dobilo nadimak *bugarski [[Manchester]]*.

### Porijeklo imena
Po najpopularnijoj legendi, naselje Gabrovo je osnovao kovač po imenu Račo, pored njegovog ognjišta bili su grabovi (bugarski: габър, *gabr*) po njima je naselje dobilo ime.

## Kultura i sport u gradu
Gabrovo ima dva kazališta; *Dramsko kazalište - Račo Stojanov* i *Kazalište lutaka*. Grad je poznat po svojoj *Kući humora i satire*, koji služi kao kulturni centar, muzej i galerija za popularizaciju tog vida umjetnosti. Gabrovo ima i široko poznati - *Arhitektonsko etnografski kompleks Etar*, kao i *Muzej obrazovanja* u Gimnaziji Aprilov.
* Najuspješniji sporski klub u Gabrovu je nogometni klub *Jantra Gabrovo*, osnovan 1919 godine.
* Na oko 25&nbsp;km od grada nalazi se obnovljeno skijalište - *Uzana*, u planini Balkan.

## Poznati sugrađani
* Hristo Javašev poznati bugarski i svjetski avangardni likovni umjetnik rođen je i odrastao u Gabrovu.

## Gradovi prijatelji
*  Thun
*  Mitiši
*  Mahiljov
*  Shaki
*  Aalst
*  Panevėžys
*  Mittweida
*  Sisak
*  Nowy Sącz
*  Preshov

## Reference

## Vanjske veze
* Astronomski Observatorij i Planetarij Gabrovo 
* informacije Gabrovo
* Stranice Općine Gabrovo 
* Slike iz Gabrova
* Podatci, karte i korisne informacije o Gabrovskom kraju 
* Virtualno Gabrovo
Goce Delčev (grad)

**Goce Delčev** (), je grad u Bugarskoj , upravno je središte Oblasti Blagoevgrad sa svojih 23 573 stanovnika.

## Historija
1951 godine grad je prezvan iz svog starijeg imena **Nevrokop** u Goce Delčev po slavnom revolucionaru i borcu za nacionalno oslobođenje Makedonije, Gocetu Delčevu. Nevrokop je bio sjedište kaze u "Sandžaku Seres" u *Solunskom Vilajetu * prije Balkanskih ratova.

Pored grada Delčeva nalaze se ostatci utvrđenog rimskog grada iz 2. st. kojeg su podigli u znak proslave pobjede nad Dačanima. Grad se zvao "Nikopolis ad Nestrum ". Danas se vrše intenzivna iskapanja na tom nalazištu, grad je pronađen 1986.

U Delčevu je otvorena suvremena endrokrinološka bolnica *Симбол на надеждата* (prevedeno *znak nade*), osnovana uz pomoć Unije slobodnih evangeličkih crkava iz Njemačke.

## Reference

## Vanjske veze

* Općina Goce Delčev- gradovi i sela
* Slike iz Goce Delčeva
Trgovište (Bugarska)

**Trgovište** (bugarski: *Търговище*) je grad u istočnoj Bugarskoj. Prema podacima iz 2008. godine, imao je 42.468 stanovnika. Do 1934. godine grad se zvao **Eski Džumaja**.

## Geografija
Grad se nalazi u sjeveroistočnom dijelu Bugarske. Od glavnoga grada Sofije Trgovište je udaljeno 339&nbsp;km, a od najbližeg većeg grada, Šumena udaljen je 41&nbsp;km.

## Historija
Trgovište je za bugarske prilike mlad grad, ali je područje grada bilo naseljeno još u vrijema Tračana. Zatim su sljedila razdoblja vladavine više civilizacija: Rimsko Carstvo, Bizant, Srednjovijekovna Bugarska, Osmansko Carstvo.

Grad je osnovan i prvi put javlja u pisanim zapisima Otomanskog carstva iz 1573 godine, ali se naselje veoma brzo razvilo u trgovački centar i postalo značajan grad. Godine 1878 Trgovište je pripojeno nonoosnovanoj državi Bugarskoj.

## Stanovništvo
Prema procijeni stanovništva iz 2008 godine u gradu živi 42.468 stanovnika.
Većina gradskog stanovništva su Bugari kojih ima 55%, puno ima i Turaka koji čine 35% stanovništva i Roma kojih ima 6%. Posljednjih 20-ak godina grad gubi stanovništvo zbog udaljenosti od glavnih tokova razvoja u zemlji.

Većina vjernika u gradu su pravoslavci, njih 60%, a manjina su muslimani - 40%.

## Gradovi prijatelji
*  Cottbus
*  Târgovişte
*  Smolensk
*  Santa Maria da Feira
*  Waterloo, Iowa
*  Kozani
*  Suresnes

## Povezano
* Oblast Trgovište

## Vanjske veze
* Službena stranica grada Trgovišta 

## Reference
Šumen

**Šumen** (bugarski: *Шумен*, turski: *Şumnu*) je grad na sjeveroistoku Bugarske, administativno je sjedište *Šumenske oblasti*, ima 103 016 stanovnika (po popisu iz 2006 g.).
U periodu 1950-1965 grad se zvao *Kolarovgrad*, po *Vasilu Kolarovu* (1877.-1950., bugarski političar i komunistički lider).

## Geografija

Grad se nalazi 80&nbsp;km zapadno od Varne i oko 400&nbsp;km sjeveroistočno od Sofije. 
Grad se smjestio na *Šumenskom platou* (200 m nadmorske visine), koji razdvaja Vlašku nizinu i crnomorsko primorje. Kraj oko grada je valovit i brežuljkast, a južnije on prelazi u brda i planininski masiv Balkan.
Klima u gradu je kontinentalna.

Grad i utvrda *Šumen* je imao izuzetno značajnu ulogu za Otomanskog carstva, jer su od njega putevi vodili za sjeverne podunavske gradove Ruse, Silistru i Dobrudžu, a na jug do planinskih prijevoja na planini Balkan. Istočno od *Šumena* bili su gradovi Varna i Balčik. *Šumen* je dakle bio jedna od najvažnijih vojnih utvrda za obranu Balkanskog poluotoka.

## Historija

*Šumen* se prvi put spominje 811 kad ga je spalio bizantski car Nikefor I., zatim 1087 kad ga je opsjedao car Aleksije I.

Tokom zlatnog doba rane bugarske države pod Simeon Veliki (866.-927.), *Šumen* je bio središte kulturne i vjerske aktivnosti, i vjerojatno se zvao *Simeonis*. U njegovoj neposrednoj blizini nalaze se *Pliska* i *Preslav*, prva središta bugarske države.

1388 sultan Murat I zauzeo je *Šumen*, nakon toga grad je bio pod otomanskim carstvom sve do 22. juna 1878, kad su ga zauzeli Rusi. Nakon neuspjelog križarskog pohoda na grad pod vodstvom Vladislava III (poljskog kralja) 1444, utvrdu i grad razorili su turci i premjestili grad i utvrdu na današnju lokaciju.
U 18. st. naselje je prošireno i utvrđeno. *Šumen* su Rusi tri puta pokušali zauzeti 1774, 1810, i 1828 Zbog toga su Turci utvrdi dali ime *Gazi* ("Pobjednički"). Od 1854 godine Šumen je bio glavni štab *Omer Paše* i mjesto odakle je otomanska vojska išla u ratne pohode za Krimskih ratova.

Tokom 19. st. *Šumen* je bio važno sjedište bugarskog nacionalnog preporoda. U njemu se prvi put obilježila obljetnica Ćirila i Metoda u Bugarskim zemljama, 11. maja 1813 u njemu je održana i prva kazališna predstava. U njemu je djelovala vjerska djevojačka škola - *čitalište*(1828. - 1856.).
Prvi *bugarski simfonijski orkestar* osnovan je u *Šumenu* 1850 Iste te godine u grad Šumen došao je mađarski političar i revolucionar Lajos Kossuth koji je tu pronašao egzil, grad je tada bio u sastavu Otomanskog carstva. Kuća u kojoj je boravio pretvorena je danas u memorijalni muzej.

Od 1878 *Šumen* je u sastavu Bugarske, od 1882 u gradu radi pivovara, jedna od prvih u Bugarskoj.

## Gradovi prijatelji

*  Mâcon
*  Zhengzhou
*  Debrecin
*  Tulcea
*  Podolsk
*  Adapazarı

## Vanjske veze

* Službene stranice komune Šumen
* Portal grada Šumena
Nova Zagora

**Nova Zagora** (bugarski: Нова Загора) je grad u Bugarskoj sa oko 26 000 stanovnika (grad), i sa oko 48 000 stanovnika (općina u koju su uklučena i 33 okolna sela). Grad se nalazi na jugistoku Bugarske.

## Historija
Kraj je naseljen već od neolita, tako da postoje brojna arheološka nalazišta, najpoznatije takvo nalazište je pored sela Karanovo. U lokalnom muzeju izloženi su brojni nalazi sa tih nalazišta. Kraj oko Zagore je vrlo plodan, daje puno grožđa, suncokreta, mrkve i repe.

Nova Zagora se nalazi na glavnoj bugarskoj željezničkoj pruzi; Sofija-Plovdiv-Burgas. Pored grada ide i *Autoput Trakija* (Sofija -Burgas). Nova Zagora nalazi se 35 km istočno od Stare Zagore i 30 km zapadno od Slivena. Nova Zagora je dio Oblasti Sliven.

Nova Zagora ima značajan broj manjinskog stanovništva; Roma i Turaka. Službene brojke govore da ih je oko 12 % . Danas Nova Zagora pati od velike nezaposlenosti (oko 23 %), zbog tog se broj stanovnika smanjuje.

Klima u gradu je umjerena, prosječna zimska temperatura je 1.2&nbsp;°C , a prosječna temperatura u augustu je 23.5&nbsp;°C .
Smoljan

**Smoljan** (bugarski: Смолян) je grad i poznato skijalište na jugoistoku Bugarske. 
Smoljan je upravno središte Oblasti Smoljan. Grad se smjestio u kotlinama rijeka; *Černa* i *Bjala* u centalnim Rodopima gdje se udižu najviši vrhovi ovog masiva i gdje se nalaze dva poznata skijališta: Pamporovo i Čepelare.

## Historija

Po arheološkim istraživanjima i materijalnim dokazima, područje Smoljana bilo je naseljeno na prijelazu iz 2 u 1. milenijum pne.. Okolica mjesta a kasnije i grad dobio je ime po Slavenskom plemenu *Smoljani*, koji su se naselili u ovom kraju u 7. st. Za srednjeg vijeka, krajem oko Smoljana naizmjence vladaju Bizantsko carstvo i Prva Bugarska država. Tokom 14. st. ovim krajem, kao i većinom Rodopa vlada lokalni bugarski feudalac *Momčil*.

Nakon Močila krajem su zavladali Turci. Oni su vladali punih pet stoljeća, za to vrijeme kraj je bio upravno dodjeljen turskom sandžaku Gümülcine u *[[Ejalet|Vilajetu]] [[Edirne]]*, od 1867 do 1912 godine. Za turske vlasti grad se zvao *Paşmaklı* ili *Ahiçelebi*.

Područje Smoljana oslobodio je 1912 godine bugarski *21 puk Sredna Gora*, kojeg je vodio *Vladimir Serafimov*, za vrijeme Prvog balkanskog rata. Današnji grad Smoljan, nastao je 1960 spajanjem tri tadašnja sela: *Ustovo*, *Rajkovo* i *Ezerovo*.

## Kultura i sport

Zbog izuzetno povoljnog položaja, pored Smoljana na planini Rožen smješten je Nacionalni astronomski observatorij, koji ima planetarij u gradu. Smoljan je sjedište Rodopskog dramskog kazališta, i regionalnog muzeja koji je osnovan 1935

Smoljan ima vrlo dobar nogometni klub koji je igrao u Bugarskoj A grupi ( 2003-2007) - PFC Rodopa Smoljan.

* Nije za vjerovati, ali Smoljan ima najveću crkvu u južnoj Bugarskoj (iako je mali grad) - Saborna crkva sv. Visariona iz Smoljana, dovršena 2006 godine

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Smoljan
* Službene stranice grada 
* Astronomski opservatorij "Rožen" 
* Smoljanu i Roženu 
* O Smoljanu i Rodopima
Stara Zagora

**Stara Zagora** je šesti grad po veličini u Bugarskoj. Nalazi se u središnjem dijelu zemlje i administrativno je sjedište istoimene *Oblasti Stara Zagora* te važan gospodarski centar. Poznat je po svom pravilnom ortogonalnom rasporedu ulica, lipama i pjesnicima.

## Geografija

Stara Zagora se nalazi u središnjem dijelu Bugarske, oko 230&nbsp;km istočno od Sofije. Pored grada prolazi važna prometnica Sofija - Burgas. Kraj Zagora je najsjeverniji dio povijesne pokrajine Trakije.

Grad se nalazi na južnim padinama masiva Balkana na rijeci Bedečka. Južnije od grada počinje dolina rijeke Marice.

Klima u gradu je umjereno kontinentalna sa snažnim utjecajem sredozemlja, tako da su ljeta u gradu izuzetno vruća i suha.

## Historija

Za Staru Zagoru se drži da je jedno od najstarijih naselja u Bugarskoj i južnoj Evropi.
Prvotno naselje osnovali su Tračani u 6. ili 5. stoljeću pne. pod imenom *Beroe* (što znači *željezo*). Područje oko grada bilo je rudarsko još od antičkih vremena, tako su pronađeni ostatci rudarskih nastambi i rudnik bakra iz neolita.

U vrijeme Rima, grad je prezvan u *Ulpia Augusta Traiana* u počast cara Trajana.

Za vrijeme Bizanta, grad je promijenio ime u *Irinopolis* u čast bizantske carice Irene. Zidine oko grada obnovljene su i pojačane zbog učestalih napada Bugara. No ni one nisu pomogle i Irinopolis je, kao i čitav kraj Zagora, potpao pod vlast Bugarske 717 godine. Teritorij je poklonjen bugarskom kanu Tervelu, kao bizantski dar za pomoć koju su Bugari pružili u pobjedi protiv Arapa, kad su oni pokušali zauzeti Konstantinopolis. Tako je Zagora postala prvo bugarsko teritorijalno proširenje južno od masiva Stare Planine. Grad je tada prezvan u *Boruj*.

Godine 1122 grad Stara Zagora (tada *Beroja*) bio je poprište bitke između bizantskog cara Jovana II Komnina i snaga Pečenega, koje su nadirale u teritorij Bizanta (Bitka kod Beroja 1122). Pečenezi su bitku izgubili, a mnogi zarobljenici su prisilno naseljeni kao čuvari (*foederati*) bizantske granice. Godine 1208 mjesto je bilo poprište još jedne velike bitke, kad su Bugari pobijedili vojsku Latinskog carstva (Bitka kod Beroja 1208.)

Turci su zauzeli Staru Zagoru 1371 Naselje je vremenom postalo mali orijentalni gradić.

Prva osnovna škola podignuta je tek 1840 godine, a 1854 je ime grada promijenjeno u *Železnik* (bugarski: *Железник*), što je bio doslovan prijevod turskog imena mjesta *Eskizağra* a što je pak bio prijevod starijeg tračkog imena mjesta *Beroa*. Godine 1870 grad je ponovno izmijenio ime u današnje *Stara Zagora*.

Po oslobođenju Bugarske od osmanske vlasti 1878, Stara Zagora je postala dio tada autonomne Istočne Rumelije, do ujedinjenja u jedinstvenu Bugarsku državu 1886 godine.

## Demografija

## Gradovi prijatelji
*  Radom 
*  Larisa 
*  Samara
*  County Down 
*  Kruševac
*  Barreiro

## Vanjske veze

* Regionalni muzej Stara Zagora  
* Turističke informacije o Staroj Zagori   
* Fotografije iz Stare Zagore
Petrič

**Petrič** (bugarski: Петрич) grad je u jugozapadnoj Bugarskoj. 
Drugi je po veličini grad u Blagoevgradskoj oblasti (iza Blagoevgrada) i broji 35.134 stanovnika.

## Geografija

Grad Petrič se nalazi na krajnjem jugozapadu Bugarske, blizu državne granice s Grčkom (8&nbsp;km udaljen) i Sjevernom Makedonijom (20&nbsp;km). Od Sofije je udaljen oko 200&nbsp;km, a od svog administrativnog sjedišta, Blagoevgrada, oko 80&nbsp;km.

Grad leži u središnjem dijelu kotline rijeke Strume (Petrička kotlina). Južnije od grada uzdiže se planina Belasica. Grad se prostire na nadmorskoj visini od 180 do 260 m.

Klima u gradu je kontinentalna, s velikim utjecajem obližnjeg Egejskog mora.

## Historija

Teritorij grada bio je naseljen još od vremena Tračana; tračka naseobina bila je 10&nbsp;km. od današnjeg centra. Za vrijeme Rima na mjestu grada postoji utvrda, a naselje se zove *Petra*. Slaveni koji dolaze u ovaj kraj tokom 6. i 7. stoljeća dodaju imenu *Petra* svoje - *ić*, tako grad postaje *Petrič*. Nakon Rima ovim prostorom vlada Bizant, srednjovjekovna Bugarska te potom Osmansko Carstvo.

Turci osvajaju Petrič 1395 godine. Za vrijeme duge turske vladavine grad je bio dio sandžaka Serez u vilajetu Rumelija, a potom dio Salenik vilajeta. Petrič je ušao u sastav Bugarske tek nakon balkanskog rata 1912. godine.

## Vanjske veze

* Grad Petrič  
* Informacije i fotografije Petriča
Haskovo

**Haskovo** (bugarski: Хасково) je grad na jugu Bugarske i upravno sjedište Oblasti Haskovo. Haskovo se nalazi nedaleko granice sa Grčkom i Turskom. Po popisu stanovnika iz 2005 grad je imao 96 010 stanovnika. 
Haskovo je slavilo svoju 1000 - godišnjicu 1985 godine.

Za srednjega vijeka Haskovo je bilo znano po obližnjem *Sajmu Uzundžovo*, poznatom po cijeloj Bugarskoj.

## Historija
U samom gradu i njegovoj okolici postoje brojni tragovi naseljenosti iz vremena Kamenog doba, Tračana, Grka, Rimljana i Bizantskog carstva.

U 9. st. za vrijeme Prvog Bugarskog carstva podignuta je *Utvrda Haskovo*, tako da se je uz nju razvio grad. Haskovo je postalo centar velike teritorije između rijeka; Marice, *Klokotnice* i *Harmanljiske rijeke*.
Odmah nakon zaposjedanja grada i regije od strane Otomanskog carstva 1395 godine izgrađena je *Eski cami* (Stara džamija) kao jedna od prvih na cijelom Balkanu. (minaret ove džamije je blago nakrivljen).

1782 godine grad je bio poznat po imenu *Marsa*. Mnogi drže da je sadašnje ime grada došlo od arapske riječi **has**(posjed) i turske riječi **köy** (selo) (bugarski: Hasköy). Neki drugi povjesničari drže da je ime grada došlo od turske riječi **has** a što bi pak značilo *čist*. Ova druga teorija se vremeno raširila tako da Haskovo zovu *čist grad* još od vremena bugarskog nacionalnog preporoda. Turski nastavak grada **köy** vremenom je promjenjen tako da je od njega ostalo samo **k**, a dodat mu je bugarski nastavak (takav nastavak imaju i ostali slavenski jezici) - **ovo**.

Mnogi Bugari ponovno su se naselili u Haskovu na početku 19. st. U to doba Haskovo je postalo značajan trgovački centar, za trgovce iz gradova; Edirne, Enosa i Istanbula.

Postupno u gradu se razvila manufakturna proizvodnja pamučnih tkanina, svilenih tkanina i sagova.

Nakon oslobođenja od otomanske vlasti 1878 godine Haskovo je postao centar za trgovinu visokokavalitetnim duhanom koji se masovno uzgajao i obrađivao u ovom kraju. Danas od svega toga nema baš puno, i nekad velika tvornica cigareta *BT Haskovo* je zatvorena.

U današnjem Haskovu rade tvornice hrane, strojeva i tkanina.

## Kultura u gradu

Kulturni život grada odvija se između *Dramskog kazališta - Ivan Dimov*, *Historijskog muzeja grada* i *Umjetničke galerije* koje su nosioci većine važnijih kulturnih manifestacija u gradu.

U gradu se održava godišnji *Festival narodnih pjesama i plesova Trakije* (Bugarske).

## Gradovi prijatelji
*  Abington, Pennsylvania
*  Aleksandropoli
*  Edirne
*  Enguera
*  Leicester
*  Novara
*  Taškent

## Vanjske veze
* Stranice općine Haskovo
* Online vodič po Haskovu
* Haskovo.net 
* Općina Haskovo na stranicama Domino.bg 
* Haskovo.info
* Haskovo.biz
* Haskovlii.com
Sliven

**Sliven** (bugarski: Сливен) je grad na jugoistoku Bugarske i upravno sjedište *Slivenske oblasti*. Sliven je osmi grad po veličini u Bugarskoj sa svojih 115 000 stanovnika, u Bugarskoj je poznat po svojim hajducima - odmetnicima koji su se borili protiv Otomansko carstvo. U XIX st. Sliven su zvali "Grad 100 vojvoda", vojvode su bili vođe hajdučkih četa. Gradonačelnik Slivena je bivši nogometaš *Jordan Lečkov*.

Pored Slivena nalazi se nacionalni park - *Sinite Kamni* (bugarski: Сините камъни, *Plave stijene*), poznat po čistom zraku i mineralnim izvorima.

## Geografija

Sliven se nalazi 300&nbsp;km. istočno od glavnog grada Sofije, 100&nbsp;km od Burgasa, 130&nbsp;km od grčke granice i 130&nbsp;km od granice sa Turske.

Iznad grada nalazi se planina *[[Karandila]]* (bugarski: Карандила) sa vrhom Bulgarka 1181 m s kojeg se pruža lijepi pogled na grad.

## Historija

Najstarije naselje pronađeno je na brdu *Hisarlaka*, to je bilo tračko naselje iz V - III st. pne. Na istom lokalitetu pronađene su i kovanice i keramika iz helenističkog razdoblja. Sliven je podpao pod rimsku vlast oko 71-72 god. pne.

Prvi pisani izvori o Slivenu su iz 2. st. pne., kada se spominje pod imenom Tuida/Suida/Tsuida. Ime je najvjerojatnije tračkog porijekla.

Nakon podpadanja Trakije i čitave Bugarske pod Otomansko carstvo, Sliven je postao središte sandžaka u ejaletu Rumelija, nakon toga upravno je bio u elajetu Silistra (Elajet Očakov), pa potom u elajetu Edirne (Jedrene) te pred sam kraj Otomanskog carstva u vilajetu Istočna Rumelija, nakon toga ušao je u sastav novostvorene Bugarske 1885. godine.

Sliven je bio značajno središte Bugarskog nacionalnog preporoda, u njemu su rođeni ili djelovali brojni bugarski nacionalni prvaci poput; Hadži Dimitra, Dobrija Čintulova, Evgenija Čapkanova, Ivana Sеliminskog i brojnih drugih. U Slivenu je rođen i Anton Pann skladatelj rumunjske nacionalne himne.

## Gospodarstvo

Rast Slivena kao industrijskog središta otpočeo je krajem 18. i početkom 19. st. kada je Sliven počeo rasti kao obrtničko trgovačko središte. 1834 god. *Dobri Željazkov* osnovao je prvu tekstilnu tvornicu u Bugarskoj. Nakon te u Slivenu su proradile i tvornica stakla, kemijskih proizvoda, strojogradnje, prehrane. Rast industrije nastavljen je i nakon drugog svjetskog rata (za vrijeme vladavina komunista).

Nakon pada socijalizma došlo je do stagnacije i zatvaranja mnogih pogona. U novije vrijeme gospodarstvo Slivena se oporavlja, najznačajnije grane su vinarstvo (Vinprom i Vini Sliven) i pogon internacionalne kompanije 3M (strojevi), proizvodnja odjeće i prehrambenih proizvoda.

## Zbratimljeni gradovi

*  Alba Iulia
*  Gera
*  Pécs
*  Voronjež
*  Svetlahorsk
*  Ternopil
*  Tekirdağ

## Vanjske veze

* Fotografije Slivena 
* Službene stranice grada Slivena
* Vodič kroz Slivensku oblast
Harmanli

**Harmanli** (bugarski: *Харманли*) je grad na jugoistoku Bugarske, od 22 000 stanovnika. Harmanli je nastao kao naselje oko 1510 godine, na važnom karavanskom putu koji je povezivao Središnju Evropu i Anadoliju.

Harmanli je upravno sjedište u Oblasti Haskovo.

## Geografija

Harmanli se nalazi u Gornjoj Trakiji između južnih padina planine Sredna Gora i padina Rodopa na sjeveru.

Rijeka Marica teče pored Harmalija, grad je udaljen 270&nbsp;km od glavnog grada Sofije

## Historija

Prvi pisani izvori o Harmaliju su iz 1530 godine, njih je napisao slovenski benediktinac *Kuripešič*, koji je proputovao kroz Harmanli u svojstvu prevodioca. 
Tadašnji otomanski upravitelji naselja napravili su dobar karavansaraj na desnoj obali rijeke *Harmanli* ( tada se je zvala Oludere), kao odmorište na usputnoj stanici za Istanbul.

Vrijednost naselja je još više porasla kad je izgrađen most preko rijeke Oludere od strane vezira *Sivijuš [[Paša|paše]]* 1585 godine.

Na orijentalnom mostu postavljena je u skladu s tadašnjim turskim običajima mramorna ploča sa tarihom (stihovima) posvećenima građevini. 
* **Svijet je most preko kojeg prelazi kako kralj tako i siromah**

Most je i danas u funkciji. Oko karavansaraja i mosta narastao je grad Harmali koji je nakon osnutka Kneževine Bugarske 1834 godine dobio neke upravne ovlasti, kao upravno srediište tog dijela zemlje.

## Vanjske veze

Info stranice grada Harmanlija
Jambol

**Jambol** (bugarski: Ямбол, ) je grad na jugoistoku Bugarske, upravno središte Jambolske oblasti. Grad leži na obalama rijeke Tundže u historijskoj pokrajini Trakiji.

## Historija
Na mjestu Jambola prvo znano naselje, bio je trački kraljevski grad Kabila. Ovaj grad osvojili su makedonci Filipa II makedonskog, nakon njih gradom Kabile (Cabyle) vladaju Rimljani. Ovaj grad razorili su Avari 583 godine.

Današnji grad Jambol osnovao je car Dioklecijan 293 god. ne. pod imenom *Diospolis* (Božji grad - Zeusov grad). Ovo ime vremenom se izokrenulo u 
*Diampolis* ili *Hiambouli* (po bizantskim kroničarima), *Dinibouli* (po arapskim kroničarima), *Dbilin* ili *Diamboli* (po bugarskim napisima) da bi nakraju postalo *Jambol*. 
Tijekom većeg dijela srednjeg vijeka grad je bio u sastavu Bizanta pod imenom Diamboli, 1373 godine grad je pao pod vlast Otomanskog carstva.

Jambol su oslobodile 1878 godine ruske snage za vrijeme rusko-turskog rata 1877.-1878. godine.
Od 1885 god. Jambol je u sastavu Bugarske, tada je postao grad u koji se je doseljavalo prognano stanovništvo bugarskog (slavenskog) porijekla za vrijeme velikih razmjena stanovništva na početku 20 st. - između tek stvorenih balkanskih država Bugarske, Grčke i Turske.
U Jambol su se doselili i prognanici nakon neuspjelog Ilindenskog ustanka 1903 godine.

Za prvog svjetskog rata u Jambolu je bila smještena jedinica njemačke aviacije sa cepelinima koji su se koristili za izviđanje nad Rumunjskom, Istočnom Afrikom, Rusijom i Maltom.

Danas se 10&nbsp;km zapadno od Jambola nalazi američka vojna baza - *Besmer*, po nekim vojnim analitičarima jedna od šest najvažnijih američkih vojnih baza izvan Sjedinjenih Američkih država.

## Poznati sugrađani
* Američki kompjutorski naučnik i izumitelj John Vincent Atanasoff, porijeklom je iz Jambola

## Gradovi prijatelji
*  Dublin
*  Villejuif (Pariz)
*  Sieradz
*  Iševsk
*  Berdjansk

## Vanjske veze

* Službene stranice općine Jambol 
* Slike iz Jambola 
* Tundzha (Yambol) municipality
Silistra

**Silistra** (bugarski *Силистра*), nekad se zvao **Drastar** ( bugarski *Дръстър*), to je lučki grad od 49 166 stanovnika ( popis iz 2005 g.), na sjeveroistoku Bugarske, koji leži na južnim obalama Dunava. To je i granični grad prema Rumunjskoj, koja se nalazi preko Dunava. *Silistra* je upravno središte Oblasti Silistra, i povijesni centar regije Južna Dobrudža.

## Historija

Već su rimljani podigli utvrdu 29 ne. na mjestu starijeg keltskog naselja i zadržali *keltsko* ime - *Durostorum* (ili *Dorostorum*). Ta utvrda bila je značajni vojni centar rimske provincije Mezije, a dobila je status grada za vrijeme vladavine cara Marcusa Aureliusa. Od 388 g., *Durostorum* je sjedište biskupa i centar ranog kršćanstva u regiji.

Nakon diobe Rimskog carstva, grad je podpao pod njegovu istočnu polovicu Bizant i od tad je poznat po grčkom imenu: *Δουρόστολον, Durostolon*.

Pod kraj 7. stoljeća, *Drastar* je podpao pod vlast Prvog bugarskog carstva, a biskup *Drastara* postao je prvi patrijarh Bugarske.
Grad je zauzeo *Svjatoslav I. Kijevski* 969, ali je dvije godine kasnije poražen u Bitci za Dorostoru. Nakon ponovne uspostave vlasti Bizanta nad gradom, on je prezvan u *Theodoropolis*, po vojničkom svecu *Teodoru Stratelatesu*, za koga kažu da je kasnije postao car Ivan I. Cimisk Car Samuilo je 976 povratio vlast nad ovim krajem do svog poraza, 1001, nakon kojeg ovim krajem ponovno vlada Bizant.

Od 1186, nakon Bugarsko-Vlaške pobune, grad je postao dio Drugog bugarskog carstva, koje je trajalo do Otomanskog zauzeća Bugarske 1396
Tokom Otomanske vladavine, grad je prezvan u (turski:) *Silistre*, i bio je dio osmanskog vilajeta (provincije) Rumelije, i sjedište Sandžaka *Silistra*.

Ovaj sandžak prerastao je u elajet *Silistra* (turski: *Silistre Eyaleti*), koji je uključivao veći dio crnomorske obale.
Grad je potpao višekratno pod Rusiju za vrijeme nekoliko Rusko-turskih ratova.

*Silistra* je 1878, nakon Rusko-turski rat 1877.-1878., ušla u sastav tadašnje Kneževine Bugarska, koja je kasnije postala Kraljevina Bugarska 1908

U maju 1913., nakon neuspjelih *Bugarsko - Rumunjskih pregovora* u Londonu, dvije zemlje prihvatile su arbitražu tadašnjih velesila. One su odlučile na *konferenciji u [[Sankt Peterburg]]u* dati grad *Silistru* i njenu bližu okolicu ( u radijusu od 3&nbsp;km) Rumunjskoj.
Nakon Drugog balkanskog rata, i Mira iz Bukurešta (1913.) *Silistra* i cijela pokrajina Južna Dobrudža pripale su Rumunjskoj. Bugarska je ponovno vladala *Silistrom* tijekom Prvog svjetskog rata jer se Rumunjska predala Centralnim silama (1918), (uključujući Bugarsku). Nakon rata po klauzulama Mira iz Neuillya (1919) *Silistra* je vraćena Rumunjskoj. *Silistra* je ostala dio Rumunjske sve dok pod pritiskom Sila Osovine nije napravljen Sporazum iz Krajove 1940., po kojem je grad ponovno pripojen Bugarskoj, ovo stanje potvrđeno je Pariškim mirovnim ugovorom iz 1947 god.

## Stanovništvo grada kroz povijest

## Vanjske veze

* Novosti iz UNESCO-ovog parka prirode Silistra
* Službene stranice komune Silistra (na bugarskom i engleskom)

## Reference
Pazardžik

**Pazardžik** (bugarski: *Пазарджик*) grad je u južnoj Bugarskoj. Administrativno je središte istoimene oblasti Pazardžik.

## Geografija

Grad Pazardžik se nalazi u južnom dijelu Bugarske. Od glavnog grada Sofije udaljen je oko 140&nbsp;km, a najbliži veći grad je Plovdiv, udaljen svega 36&nbsp;km od Pazardžika.

Grad leži na obalama rijeke Marice, na mjestu gde ona prestaje biti planinska rijeka (u svom gornjem toku ona teče po planinskom masivu Rodopa) te postaje ravničarska, jer od Pazardžika teče kroz Tračku ravnicu. Planinski masiv Rodopa uzdiže se strmo južno od grada, dok sa sjevera grad okružuje Srednja gora.

Klima u gradu je umjereno kontinentalna s utjecajem Sredozemlja, tako da su ljeta u gradu izuzetno vruća i suha.

## Historija

Širi teritorij grada Pazardžika bio je naseljen već od antike. Krajem 14. stoljeća ovim područjem zagospodarili su Turci. Oni su 1485 osnovali na lijevoj obali Marice tatarsko naselje *Tatar Pazarcιk* (*pazar* na turskom znači *trgovište*) kao usputnu stanicu i trgovište na važnom prometnom pravcu Carigrad - Sofija - Niš.

Ruska vojska je pod vodsvom kneza Nikolaja Kamenskog zauzela Pazardžik nakon kratke opsade 1810 Sredinom 19. stoljeća Pazardžik se razvio u obrtnički i sajmišni grad (s dva godišnja sajma) i narastao na 25.000 stanovnika.

Za vrijeme Rata za oslobođenje Bugarske 1877.-1878., grad je spaljen od strane osmanskih snaga koje su se povlačile. Grad su oslobodile snage ruskog generala Josifa Vladimiroviča Gurkova 2. januara 1878 Nakon oslobođenja, grad se proširio i na desnu obalu rijeke Marice.

Od 1885 godine Pazardžik je ušao u sastav bugarske države. Od tada se grad ubrzano razvijao (industrija, školstvo, infrastruktura).

## Vanjske veze

* Općina Pazardžik
Samokov

**Samokov** (bugarski: Самоков) je grad na jugozapadu Bugarske u Oblasti Sofija. Grad se smjestio na prijevoju planina Rila i Vitoša, udaljen svega 55 kilometara od glavnog grada Sofije. Zbog brojnih terena za zimske sportove Samokov, se uz obližnji Borovec, razvio u jedan od najvećih bugarskih zimskih turističkih središta.

U svojoj prošlosti Samokov je bio središte zanatsva, osobito kovača. Brojni majstori iz Samokova danas su značajne bugarske povijesne ličnosti poput; *Zahari Zografa*, *Hriste Dimitrova* i *Nikole Obrazopisova*. I samo ime grada, govori o kovačkoj aktivnosti u gradu. Jer ime je sastavljeno od riječi *samo* i *kov*, koje i u bugarskom imaju isto značenje kao i u hrvatskom. Dakle Samokov bi bio mjesto gdje se predmeti sami kuju, pomoću mehaničkog čekića pokretanog snagom vode (*samokova*).

## Historija

Predpostavlja se da je Samokov osnovan u 14 st. kao rudarsko naselje uz pomoć njemačkih saskih rudara. Sa sigurnošću se prvi put navodi 1455 godine, u turskom popisu, i ponovno 1477 godine, pod imenom - *Vlajčov Samokov*. Kroz 16. i 17 st., Samokov je izrastao u najveći rudnik željeza u regiji. Zabilježeno je da je u razdoblju 1565-1566, Samokov proizveo i isporučio 20 000 konjskih potkova za Beograd i 30 000 klinova za potrebe Otomanske vojske. Samokov je proizvodio brodska sidra i ostale metalne predmete za brodogradilišta u Bugarskoj, naročito za ono u Ankialosu u bugarskom primorju.

## Sport

Jedina Bugarska skijaška skakaonica nalazi se u Samokovu. Skakaona je mala, omogućuje skokove samo do 45 m, jer je izgrađena na malenom brijegu. Skijaški centar Samokov ima staze za skijaško trčanje, malo skijalište za alpske discipline i snowboard.

## Vanjske veze

* Samokov.bg Službene stranice općineSamokov 
* Slike i tekstovi o Samokovu 
* Slike iz Samokova
Karlovo

**Karlovo** (bugarski: *Карлово*) je grad u središnjoj Bugarskoj, u oblasti Plovdiv, sa 28 321 stanovnika po popisu iz 2005 godine.

## Historija
Karlovo je nastalo kao slijednik starije srednjovjekovne tvrđave *Kopsis* (13. - 14. stoljeće), posjeda bugarske vlastelinske obitelji *Smilec*. Današnje Karlovo razvilo se iz sela *Sušica* (danas je to dio grada) 1483 godine za vrijeme Otomanske vlasti. Važnost grada narasla je početkom 19. stoljeća kada je Karlovo postalo značajni centar bugarskog nacionalnog preporoda.

Između 1953 do 1962 godine grad se zvao **Levskigrad**.

## Geografija

Karlovo se nalazi u najsjevernijem dijelu historijske pokrajine Trakije, u prostranoj dolini zvanoj *Dolina ruža*. Ovu dolinu sa sjevera zatvara planinski masiv Balkan a sa juga Sredna Gora. Od glavnog grada Sofije udaljen je 140&nbsp;km, a od Plovdiva samo 60&nbsp;km.

Iznad samog grada uzdiže se najviši vrh Balkanskog planinskog masiva Botev (2376 m). Grad leži na rijeci Strjami, u gornjem dijelu njezina toka.

## Privreda
Grad Karlovo i okolica poznati su po proizvodnji ružinog ulja. U gradu djeluje i industrija mesa, kozmetike i vinarija. Pored grada u selu *Vedrare*, radi tvornica malih poljoprivrednih strojeva.

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Lom (grad)

**Lom** (bugarski: Лом) je grad na sjeverozapadu Bugarske. Lom je dio Oblasti Montana, grad se smjestio na desnoj bugarskoj strani rijeke Dunava, blizu korita rijeke Lom. Lom je udaljen 162&nbsp;km sjeverno od Sofije, 56&nbsp;km jugoistočno od Vidina, 50&nbsp;km sjeverno od Montane i 42&nbsp;km zapadno od Kozloduha. Lom je druga po veličini bugarska luka na Dunavu nakon grad Rusea.

## Historija
### Za antike i srednjeg vijeka
Na teritoriju današnjeg grada, prvo naselje osnovali su Tračani pod imenom *Artanes*. Nakon Tračana vlast su imali Rimljani koji su grad a i njegovu tvrđavu zvali *Almus*, od tog imena nastalo je današnje ime grada i obližnje rijeke Lom. 
Nema nikakvih materijalnih dokaza o postojanju nekog većeg naselja na području grada u vrijeme srednjeg vijeka. Tako je bilo sve do pada ovih krajeva pod otomansko carstvo, tada je naselje naraslo, ali je ipak ostalo u sjeni većih obližnjih gradova uz obalu Dunava; Vidina, Nikopola i Silistre. Predpostavlja se da je osnovano tursko selo 1695 godine, od strane Kara Mustafe i bega Murata, koji su sudjelovali u turskom porazu kod Beča 1683 godine, i koji su se nakon toga jednostavno spustili brodovima do Loma.

### Za otomanske vlasti i bugarskog nacionalnog preporoda

Ime grada *Lom Palanka* prvi put je zabilježeno za otomanske vlasti 1704 godine. 1798 godine Lom je trpio velike štete od učestalih hajdučkih provala u grad. Kako je rastao promet brodovima na Dunavu , osobito nakon 1830 godine, važnost grada je rasla. Izgradnja ceste za Sofiju doprinjela je rastu grada, jer je time Lom postao glavna eksportna luka za Beč i ostalu Austriju. Tako je 1869 godine u Lomu bilo 120 trgovina, 148 trgovačkih ureda, 175 trgovina hranom, 34 kavana, 6 hotela i 2 mlina. Grad se razvijao oko tvrđave na brdu zvane po turskom *Kale*, u koju se moglo ući kroz troja vrata ( turski *kapiji*): Vidinska, Belogradčiska, Sofijska. Trgovci iz Loma nudili su svoju robu po svim većim sajmovima u regiji a i izvan nje. Tako je 1880 godine Lom imao već 7 500 stanovnika.

1856 u Lomu je otvorena prva mjesna zajednica u Bugarskoj, koja je imala veliki značaj u bugarskom nacionalnom preporodu.
Prvo žensko društvo u Bugarskoj osnovano je u Lomu 1858, u Lomu je izvedena i jedna od prvih kazališnih predstava na bugarskom jeziku - Krastju Pišurka.
Sve do kraja Drugog svjetskog rata, trgovina je bila glavna ekonomska grana. Nakon 1944 godine stala se razvijati industrija, podignuta je tvornica šećera, tvornica slatkiša, mlinovi . Lom je postao luka jugozapadne Bugarske.

## Znamenitosti grada
* Plaža (bugarski: Плажа) - 500 m. dugo pješćano kupalište na obali Dunava, udaljena 3&nbsp;km od centra grada. 
* Gradski historijski muzej, smješten u zgradi stare gradske vijećnice.
* Ostatci antičke tvrđave- Almus
* Postojanstvo, najstarija mjesna zajednica u Bugarskoj
* Zgrada bivše učiteljske škole 
* Crkva Boruna
* Spomenik Vojvodi Ceku (1807-1881), borcu za oslobođenje Srbije kojeg je Srpska vlada proglasila vojvodom.

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Pernik

**Pernik** (bugarski: *Перник*) je grad od 121 366 stanovnika u Bugarskoj (oko 30&nbsp;km jugozapadno od Sofije). Grad je sjedište istoimene *Oblasti Pernik*, leži na obalama rijeke Strume u *Perničkoj dolini*, okružen planinama *Ljuljin*, Vitoša i *Golo Brdo*. Pored grada prolazi europska cestovna magistrala E79 i važna željeznička pruga.

Okolica grada je bogata nalazištima ugljena, tako da je grad *Pernik* bio sjedište rudarstva u Bugarskoj.

## Historija

Prvotno naselje razvilo se iz tračke utvde iz 4. st pne., koje je kasnije poslalo rimsko naselje. Pod imenom *Pernik* prvi put se spominje u 9 st. Ime Pernik naselju je dalo novodošlo slavensko stanovništvo po svom bogu Perunu.
U 11 st. utvrda *Pernik* je neosvojiva za Bizant, u njoj stoluje legendarni vojvoda *Kakra Pernički* koji je imao značajnu ulogu u ranoj Bugarskoj srednjovjekovnoj državi.

U 14. st. *Pernik* podpada pod tursku vlast i postupno gubi svaki značaj, - tako da je 1878 godine, nakon oslobođenja od otomanske vlasti *Pernik* bio selo. Otkriće velikih nalazišta ugljena u neposrednoj blizini grada (početkom 20. st.), dovelo je do naglog rasta naselja, u kojem su se otvarala i industrijska postrojenja vezana uz ugljen. Tako da je 1929 godine *Pernik* postao i službeno grad, a od 1958 godine i admistrativno sjedište *Oblasti Pernik*.

## Geografske i klimatske karakteristike

Zbog znatne nadmorske visine grada,- oko 760 m.(Pernik je jedan od najviših gradova u Bugarskoj), klima u *Perniku* je izrazito kontinentalna, sa vrlo hladnim zimama.

Na području općine *Pernik* nalazi se i dio *Parka prirode Vitoša* (bugarski: *Природен парк Витоша*) koji ima 26 600 hektara od toga se u općini Pernik ima 9988 hektara. 5&nbsp;km južnije od grada nalazi se *Park prirode Ostrica* smješten na padinama planine *Golo Brdo* (bugarski: *Голо Бърдо *).

## Školstvo

Na području općine *Pernik* djeluje 20 osnovnih škola, 9 srednjih strukovnih škola i 6 gimnazija.

 

## Sport

U gradu djeluje nogometni klub *Minjor Pernik* , koji od sezone 2008.-09 igra u bugarskoj prvoj ligi.

## Gradovi prijatelji

*  Ovar, Portugal
*  Magdeburg, Njemačka
*  Lausanne, Švicarska
*  Skoplje, Makedonija
*  Lublin, Poljska
*  Caen, Francuska
*  Cardiff, Wales
*  Elektrostal, Rusija
*  Milano, Italija
*  Obrenovac, Srbija
*  Ljubljana, Slovenia
*  Split, Hrvatska
*  Tuzla, Bosna i Hercegovina
*  Heraklion, Grčka
*  Pardubice, Češka
*  Graz, Austrija
*  Århus, Danska
*  Luhansk, Ukrajina

## Vanjske veze
* Informacije o gradu Perniku
* Stranice Oblasti Pernik
* Stranice grada Pernika