Erih Šlomović

**Erih Šlomović** (Đakovo ili Vinkovci, 10. 3. 1915. – Beograd, 1942. ili 1943.), jugoslavenski kolekcionar i trgovac umjetninama koji je pred kraj tridesetih godina prošlog stoljeća trgovao umjetninama na relaciji Pariz – Beograd, a kojeg su nacisti ubili najvjerojatnije oko 1943. u okolici Beograda.

## Biografija
O Erihu Šlomoviću se ni danas ne zna puno toga, jer mu je uža porodica pobijena i nestala u Drugom svjetskom ratu, osim da je rođen 10. 3. 1915. u bogatoj židovskoj porodici trgovca Bernarda i Roze Šlomović iz Subotice. Odrastao je uz mlađeg brata Egona. Erihov otac je držao tekstilnu radnju u glavnoj vinkovačkoj ulici. Erih se tridesetih pojavio u Beogradu kao trgovac umjetnina, i to kao specijalist u posredovanju za kupnju francuskih impresionista i ostalih tadašnjih avangardnih slikara (Matissa, Picassa, Chagalla...). Erih se istih tih godina pojavio u Parizu i kretao u krugu vrhunskih pariških slikara tu se upoznao i sprijateljio sa legendarnim francuskim trgovcem i kolekcionarom umjetnina Ambroise Vollardom. Njihovo čudno prijateljstvo (Vollard je imao 70 godina, a Erich 26 – 30) bilo je vrlo čvrsto, Erih je po nekim izvorima bio njegov sekretar i osoba od potpuna povjerenja – u svakom slučaju Vollard mu je davao slike na riječ, koje je Erih odnosio u Beograd i prodavao tadašnjim visokim kugovima. Predosjećajući rat Erih je nakon nenadane smrti svog mecene Ambroisa Vollarda u automobilskoj nesreći 1939. dio slika (oko 200) pohranio u trezor pariške banke Société générale a dio slika 429 (ili 300) pomoću diplomatske pošte uputio u Kraljevinu Jugoslaviju. Prvu zagrebačku izložbu je Erih sam postavio u jesen 1940. godine na poticaj svog prijatelja slikara Otona Glihe. Tada je Erih prvi i nažalost jedini put u svom kratkom životu javno izložio vlastitu kolekciju suvremenih francuskih umjetničkih djela. Izložba je bila priređena u Meštrovićevu okruglom umjetničkom paviljonu u Zagrebu.

Erih se nakon sloma Kraljevine Jugoslavije u aprilskom ratu 1941. smjestio kod rodbine na selu u Bačini kod Varvarina i tu sakrio slike kod porodice Živadinović, zazidajući ih u odžakliji. Nije se dugo uspio prikrivati i nacisti su ga uhapsili negdje pred kraj 1941. zajedno sa ocem i bratom, te poslali u zatvor u Ćupriji gdje su ih kasnije ugušili u mobilnoj plinskoj komori. Službeno je proglašen mrtvim 1943., dok je samo njegova majka Roza uspjela preživjeti rat. Nakon rata dogovorila se sa novim vlastima (Ivan Ribar) tadašnje FNR Jugoslavije  o doniranju skrivene kolekcije Narodnom muzeju u Beogradu (odnosno narodu Jugoslavije) u zamjenu za pravičnu naknadu (vjerojatno mjesečnu apanažu). Ona je međutim nakon sklopljenog dogovora poginula u željezničkoj nesreći na putu u Beograd. Dio sakrivenih slika – ukupno 350 (250) komada završio je u Narodnom muzeju.

### Erihove kolekcije nakon rata
Erihove kolekcije su i nakon rata nastavile izazivati kontraverze, kao i sam njegov život i tragična smrt. Nasljednici porodice Vollard tvrdili su da su sve slike bile vlasništvo njihova predka Ambroisa Vollarda, koji je samo davao Erihu slike u komisiju. Još veća zbrka nastala je oko slika smještenih u trezoru pariške banke Société générale, koji je nekim čudom ostao neotkriven čitav rat i dobra četiri desetljeća nakon rata. Na nalog francuskih vlasti otvoren je 1989. godine i izazvao pravu senzaciju, jer se dotad smatralo da je to mitska legenda pariških trgovaca slikama. Nakon tog počela je pravna bitka između porodica Vollard i Šlomović oko nasljedstva, koja je trajala skoro dva desetljeća. Presudom pariškog suda iz 2006. godine, slike iz trezora banke pripale su nasljednicima porodice Vollard. Oni su ih odmah odlučili prodati na aukciji uz pomoć Aukcijske kuće Sotheby’s na dvije dražbe u Londonu (22. 6. 2010.) i Parizu (29. 6.). U toj kolekciji je i slika fovista Deraina (“Arbres a Collioure”) i Cezannov portret Emila Zole.

### Sumnje i kontroverze
Po nekim drugim izvorima nakon smrti Vollarda u julu 1939., Erih se nastavio baviti trgovanjem umjetninama uz pomoć Vollardovog brata Luciena Vollarda i njegova prijatelja Martina Fabiania, korzikanskog mafijaša (kasnije i nacističkog kolaboratera), a ni smrt Ambroisa Vollarda nije bila nesrećan slučaj već smišljeno ubistvo.

### Erihov život na filmu i u romanima
O Erihovoj nesretnoj sudbini redatelj Veljko Bulajić je 1989. po scenariju Ive Brešana snimio film "Donator". Beogradski književnik Momo Kapor napisao je roman "Dosije Šlomović" inspiriran njegovom sudbinom, a koji je izdala izdavačka kuća Knjiga-Komerc iz Beograda, 2004. godine.

## Reference

## Literatura
* *Zbirka Erich Šlomović iz Narodnog muzeja u Beogradu*: Muzejsko galerijski centar, Muzejski prostor, Zagreb, 7.12.1989 - 3.1.1990
* Momo Kapor: *Dosije Šlomović*, Knjiga-Komerc Beograd, 2004. 

## Vanjske veze
* David D’Arcy: The Mysterious Mr. Slomovic - na portalu artnet.com