open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FK Bor

**FK Bor** je srpski fudbalski klub iz grada Bora u istočnoj Srbiji. Boje kluba su crna i bela. Igra na Stadionu na Piritu, čiji je kapacitet 4.000 mesta. Trenutno se takmiči u Pomoravsko-Timočkoj zoni, četvrtom takmičarskom nivou srpskog fudbala, nakon što se u sezoni 2011/12. kao prvak Borske okružne lige plasirao u viši rang.

## Istorija kluba
FK Bor je osnovan 1919. godine kao srpsko-francusko sportsko društvo, jer je direktor borskih rudnika bio Francuz Loren. Do početka Drugog svetskog rata se zvao ASB, a posle rata Radnički Bor. Pod tim imenom je igrao uglavnom u trećeligaškom takmičenju, sve do 1963. godine.

Klub u sezoni 1967/68. stiže do finala Kupa Jugoslavije, gde je poražen od Crvene zvezde sa 7:0. Bor je ulaskom u finale kupa prethodne sezone prvi put obezbedio učešće u nekom evropskom takmičenju, Kupu pobednika kupova, gde je poražen već u 1. kolu od Slovana iz Bratislave.

Od 1968/69. je igrao u najvišem rangu lige SFR Jugoslavije i završio sezonu su na solidnom trinaestom mestu od 18 ekipa. Bor je 1969. bio predstavnik Jugoslavije u Balkanskom kupu, gde je u završio na poslednjem mestu u svojoj grupi. Naredne sezone su bili četrnaesti, ali su 1970/71. ispali nakon što su sezonu završili na 17. mestu, ispred Crvenke. U Prvu ligu se vraćaju u sezoni 1972/73., gde su ostali sve do 1974/75., kada su ispali. Posle je usledila velika kriza. Klub je pao na nivo anonimnosti, pa je stigao do srpskoligaškog ranga, a od 2007. i zonskog takmičenja (4. liga), gde se zadržao do sezone 2010/11., kada u Pomoravsko-Timočkoj zoni zauzima poslednje 16. mesto i ispada u niži rang, okružnu ligu. U Borskoj okružnoj ligi se zadržao samo jednu sezonu, gde je bez poraza u sezoni 2011/12. ubedljivo osvojio prvo mesto, i tako se brzo vratio u zonski rang.

## Uspesi
* **[[Kup Jugoslavije u fudbalu]]**
** **Finale (1):** 1967/68. (protiv Crvene Zvezde)
* **[[Druga savezna liga Jugoslavije u fudbalu|Druga savezna liga Jugoslavije]]**
** **Prvak (1):** 1967/68. (grupa istok)

## FK Bor u evropskim takmičenjima

## Poznati bivši igrači
Tih Minh

***Tih Minh*** je francuski crno-bijeli nijemi pustolovni filmski serijal sniman od 1918. do 1919. u režiji Louisa Feuilladea. Sastoji se od 12 poglavlja, a naslovna protagonistica - čiji lik tumači Mary Harald - je eurazijska djevojka koju je u Francusku iz Indokine doveo aristokrat i pustolov Jacques d'Athys (čiji lik tumači René Cresté) u znak zahvalnosti što mu je spasila život. Radnja prati njihov sukob sa bandom međunarodnih špijuna kojoj pripadaju tajanstvena markiza, hinduski hipnotizer i njemački profesor. Dio filmskih historičara vjeruje kako je inspiraciju za zaplet dao špijunski skandal vezan uz Matu Hari, ali i oktobarska revolucija; s obzirom da se jedan od glavnih negativaca koristi pseudonim "Marx" (slično kao i Karl Marx), postoje špekulacije kako je Feuillaude, poznat po svojim konzervativnim i desničarskim stavovima, izrazio svoje nezadovoljstvo dolaskom boljševika na vlast u Rusiji i njihovim izlaskom iz prvog svjetskog rata; zbog toga se ponekad *Tih Minh* naziva prvim antikomunističkim filmom u historiji.

## Epizode

## Uloge
* Mary Harald - Tih Minh
* René Cresté - Jacques d'Athys
* Georges Biscot - Placido
* Édouard Mathé - Sir Francis Grey
* Louis Leubas - Kistna
* Gaston Michel - Dr. Gilson
* Marcel Marquet - Dr. Clauzel (kao Marquet)
* Émile André - Dr. Davesnes
* Georgette Faraboni - Markiza Dolorès
* Jeanne Rollette - Rosette
* Lugane - Jane d'Athys
* Madame Lacroix - Mme d'Athys

## Izvori

## Vanjske veze
*
La Nouvelle Mission de Judex

***La Nouvelle Mission de Judex*** () je francuski crno-bijeli nijemi pustolovni filmski serijal snimljen 1917. i 1918. u režiji Louisa Feuilladea. Sastoji se od dvanaest epizoda (poglavlja) i predstavlja nastavak filmskog serijala ''Judex'' o maskiranom borcu za pravdu čiji lik ponovno tumači René Cresté. Kao i raniji od Feuilladeovih filmskih serijala, i ovaj je doživio veliki uspjeh. Godine 1918. je Feuillade Crestea angažirao za glavnu ulogu u filmskom serijalu *[[Tih Minh]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* Judex at Cool French Comics
* Judex
* Silent Era
Tarzan of the Apes (film)

***Tarzan of the Apes*** () je američki crno-bijeli nijemi pustolovni film snimljen 1918. u režiji Scotta Sidneya, poznat kao prvi film o Tarzanu. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Edgara Ricea Burroughsa, iako radnja obrađuje samo njegovu prvu polovicu. Naslovni protagonist - čiji lik tumači Elmo Lincoln - je dijete engleskih aristokrata koga su nakon brodoloma usvojili majmuni u afričkoj džungli. Film, koji je snimljen u močvarama Louisiane koje su "glumile" afričku džunglu, doživio je ogroman uspjeh i bio jedan od najgledanijih filmova godine u SAD. Već iste godine je snimljen nastavak pod naslovom *[[The Romance of Tarzan]]*.

## Glumačka postava
* Elmo Lincoln - Tarzan
* Enid Markey - Jane Porter
* True Boardman - John Clayton, Lord Greystoke
* Kathleen Kirkham - Alice Clayton, Lady Greystoke
* George B. French - Binns, mornar
* Gordon Griffith - Tarzan, mlađi
* Colin Kenny - William Cecil Clayton 
* Thomas Jefferson - Profesor Porter
* Bessie Toner - Konobarica
* Jack Wilson - Kapetan Fuwalde
* Louis Morrison - Gostioničar
* Eugene Pallette - 
* Fred L. Wilson -

## Vanjske veze
* 
* ERBzine.com Silver Screen: ''Tarzan of the Apes''
*
Tempel 1

**Tempel 1** je periodičan komet otkriven 1867. godine. Komet je otkrio njemački astronom Ernst Wilhelm Leberecht Tempel. Tempel 1 je 2005.godine posjetila letjelica Deep Impact, a 2011. kraj njega je preletjela letjelica Stardust NeXt.Letjelica Deep Impact je na njemu napravila ogroman krater.
Iglesias

**Iglesias** (sardinski: *Igrèsias*) je talijanski grad u Južnosardinskoj provinciji na Sardiniji. Grad je 2011. imao 27.674 stanovnika.

## Geografija
Iglesias leži u dolini Campidano na nadmorskoj visini od 200 m, na rubu planinske regije Iglesiente, na jugozapadu Sardinije. Udaljen je oko 60 km zapadno od Cagliarija i oko 10&nbsp;km istočno od Sredozemnog mora.

## Historija
Iglesias je izrastao u 13. vijeku za vrijeme saracenskih napada, a dobio je na važnosti u drugoj polovici 13. vijeka kad su obnovljeni antički rudnici. Nakon 1258. bio je pod vlašću pizanskih grofova Gherardesca koji su razvili grad. Od 1324. gradom vladaju Aragonci koji su ga utvrdili i pretvorili u glavni logor za napade na Giudicat Cagliari. Uspješan razvoj grada prekinut u 14. vijeku napadima Giudicata Arborea, a nakon tog u 16. vijeku napadima barbara, što je dovelo do napuštanja rudnika.

Po imenu grada zove se i planinska regija Iglesiente, na jugozapadu Sardinije, koja se prostire od doline Campidano, duž morske obale od rta Teulade do rta Frasce na sjeveru. Iglesiente je bio jedan od najznačajnijih talijanskih rudarskih zona za olovo i cink (rudnici: Monteponi, San Giovanni di Monte Agrusciau, Masua, Malacalzetta i drugi manji). Od područja Gonnesa počinje zona ugljena koja se produžuje na regiju Sulcis. Pored rudnika ugljena leže metalurški pogoni, a kod luke Portovesme velika termoelektrana. Kako je posljednjih nekoliko dekada rudarstvo u krizi, grad se našao u problemima jer su neki rudnici zatvoreni i porasla je nezaposlenost. Do 2016. Iglesias je zajedno s Carbonijom bio glavni grad provincije Carbonia-Iglesiasa, a nakon ukidanja potonje Iglesias je uključen u novoosnovanu Južnosardinsku provinciju.

## Znamenitosti
 
Najveća znamenitost Iglesiasa je aragonska utvrda iz srednjeg vijeka, na brdu iznad grada.

## Privreda
Iglesias je i danas rudarski grad, kopa se nadalje olovo, cink i pirit. Grad ima i nešto industrije, proizvode se strojevi i obuća. Duboke riječne doline Iglesientea koriste se za poljoprivredu (masline, bademi, vinova loza i agrumi).

## Gradovi prijatelji
*  Oberhausen
*  Pisa

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Gennargentu

**Gennargentu** (fon. Đenarđentu, talijanski: *Massiccio del Gennargentu*) je stjenoviti planinski masiv koji se proteže od sredine do jugoistoka Sardinije, preko provincija Nuora i Ogliastre.

## Geografija
Na istoku je granica masiva pritoka rijeke Flumendosa, a na sjeveru je to gornji tok rijeke Taloro. Prema zapadu masiv završava velikim lancem planina, isprekidanim dubokim dolinama. Najviši vrh masiva je Punta La Marmora, lokalno zvan Perdas Crapias, od 1834 m. Kratka i vijugasta linija planinskih vrhova završava na jugu s vrhom Punta Florisa (1822 m), a na sjeveru s vrhom Briccu Spina (1829 m). Masiv se razlikuje po geološkim karakteristikama tla, na zapadu se uzdižu paleozojski škriljavci između granitnih stijena, koje se šire do velikih formacija mezozojskih krečnjaka na istoku. Po planinskim vrhovima proteže se pojas pašnjaka, padine su pokrivene bokorima šuma joha, hrasta i kestena. Šumarci lješnjaka protežu se u vrlo ograničenom prostoru, između Aritza i Belvìja.

## Prirodna bogatstva i ekonomija
Masiv se koristi za sječu drvene građe i iskapanje ugljena, beru se kesteni i lješnjaci. Pašnjaci se koriste za uzgoj ovaca, od čijeg se mlijeka pravi poznati kvalitetni sir pecorino, koji se izvozi. Uz zapadne i sjeverne obronke masiva leže gradići Fonni, Tonara, Desulo, Aritzo, Ovodda, Belvì i Tiana.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Gennargentu' na portalu Treccani
Osjet ugode

**Osjet ugode** je pokazatelj temperature zraka kako je tijelo subjektivno osjeća. Ovisno o meteorološkim uvjetima koji utječu na razmjenu topline između tijela i okolnog zraka, osjet se može razlikovati od stvarne temperature.

## Čimbenici
Na osjet ugode utječu meteorološki i nemeteorološki uvjeti, koji djeluju kombinirano.
* **Meteorološki uvjeti** su
** **Temperatura** je najvažniji čimbenik od koga ovisi osjet topline ili hladnoće.
** **[[Vjetar|Strujanje zraka]]** pospješuje odvođenje topline i rashlađuje tijelo; ljeti ublažava osjet topline, a zimi pojačava osjet hladnoće.
** **[[Vlažnost zraka]]** utječe na sposobnost isparavanja tijela, koje se znojenjem hladi; prevelika vlaga kod toplog vremena sprječava znojenje i javlja se osjećaj sparine.
** **Izloženost [[Sunčeva svjetlost|suncu]]** direktno utječe na zagrijavanje tijela i povišenje temperature.

* **Nemeteorološki uvjeti** su
** **Odjevenost** je čimbenik na koji se može utjecati. Količinom odjeće određuje se količina topline koju tijelo razmijenjuje s okolinom.
** **[[Tjelesna aktivnost|Aktivnost]]** je također čimbenik na koga se može utjecati i treba ga prilagoditi temperaturi.
** Izloženost ili zaklonjenost utjecajima (suncu, vjetru) se može regulirati i time popraviti osjet ugode.

Meteorološke službe na različite načine vrše izračun pokazatelja osjeta ugode, na osnovu meteoroloških uvjeta.

Državni hidrometeorološki zavod Hrvatske računa indeks toplinske ugode koji je klasificiran u devet kategorija, od iznimno hladnog (oznaka -4), preko ugodnog (oznaka 0) do iznimno vrućeg (oznaka +4). Za prognozu se podrazumijeva aktivnost lagane šetnje (3,2 km/h), "u hladu" (bez direktne izloženosti suncu).

Druge meteorološke službe računaju posebno "indeks topline" i "indeks hlađenja", a daju ih i u obliku tablica.

## Veze
* Indeks hlađenja
* Indeks topline

## Izvori

## Vanjske veze
* Kalkulator indeksa topline, ''NOAA''  
* Osjet ugode, tablice i formule, ''Meteorološka služba Australije''
Hlapljenje

**Hlapljenje** je oblik isparavanja tekućine koji se odvija na temperaturama nižim od vrelišta.

Iako na tim temperaturama prosječna kinetička energija molekula tekućine nije dovoljna za promjenu agregatnog stanja, neke (najbrže) molekule imaju dovoljnu energiju da se mogu odvojiti od površine i nastaviti se gibati u zraku. Tako tekućina postupno isparava i na temperaturama nižim od vrelišta (npr. sušenje rublja). Hlapljenjem se prosječna kinetička energija molekula tekućine smanjuje i njezina temperatura opada (npr. tako se hlapljenjem znoja ljudsko tijelo hladi). Također, slobodne molekule pare u zraku koje udare u površinu tekućine mogu izgubiti dovoljno energije da se vrate u tekućinu pa se uspostavlja dinamička ravnoteža (npr. kad je velika vlažnost zraka sušenje rublja i hlađenje ljudskoga tijela znojenjem je usporeno).

Brzina hlapljenja ovisi o temperaturi i parcijalnom tlaku pare u okolini. U meteorologiji se količina vodene pare u atmosferi opisuje dvjema fizikalnim veličinama: relativnom vlažnosti zraka i apsolutnom vlažnosti zraka.
Vrenje (fizika)

**Vrenje** je oblik brzog isparavanja koje se odvija kada se kapljevina zagrije do vrelišta, temperature na kojoj je tlak njezine pare jednak vanjskom tlaku. 

Ako se vrenje odvija pri stalnom tlaku temperatura također ostaje stalna jer se sva dovedena toplina troši na promjenu agregatnog stanja.
Sublimacija

**Sublimacija** je prelazak supstance iz čvrstog u gasovito agregatno stanje bez tečnog međustanja. Sublimacija je (u fizici) jedan od faznih prelaza.

## Uslovi
Od četiri agregatna stanja, pri normalnom pritisku, supstance se, na različitim temperaturama, nalaze u jednom od tri stanja. Pritom, prelazak iz čvrstog u gasovito stanje zahteva tečno međustanje. Kod sublimacije se ono ne javlja. Supstance koje lako sublimuju po pravilu imaju visok napon pare i pri normalnim uslovima.

## Značaj
Ova osobina se primenjuje u hemiji za prečišćavanje supstanci, osobito kada je kristalizacijom to znatno otežano.

## Metode

U najprostijem slučaju sublimacija se može izvesti sa dva sahatna stakla iste veličine. Između njih stavi se hartija za cijeđenje nešto većeg prečnika i po sredini izbušena. Željena supstanca se stavi na donje staklo i oba stakla se pričvrste štipaljkom. Donje se staklo polako zagreva na peščanom ili vodenom kupatilu pri čemu se para supstance u dodiru sa hladnom površinom sahatnog stakla pretvara u sitne kristale. Veći efekt se postiže kada se gornje staklo hladi vlažnom hartijom ili krpom. Postavljena hartija sprečava da kristali padnu na donje vrelo staklo.

Veće količine supstance se prečišćavaju tako što se umesto sahatnih stakala koriste porcelanske posude, epruvete, lončići, retorte i drugo posuđe.

## Primjeri
U laboratoriji se često vrši sublimacija sumpora, joda, amonijum-hlorida i drugih supstanci.
Neke supstance sublimuju pri normalnim uslovima. Primeri za to su jod i ugljenik-dioksid (suvi led - CO2 u čvrstom stanju - prelazi u plin bez topljenja). To se događa i sa običnim ledom, (odnosno zaleđenom vodom).

## Veze
* Disocijacija
* Jonizacija
* Kristalizacija

## Literatura
* Nešić, S. & Vučetić, J. 1988. Neorganska preparativna hemija. Građevinska knjiga: Beograd.
* Čeloner, Dž. 2001. Vizuelni rečnik fizike. „NNK International“: Beograd.

## Vanjske veze
Sedra

**Sedra** ili **bigar** je sedimentna stijena i pripada grupi karbonatnih stijena. Nastaje oko hladnih izvora. Karakteristačna je zbog šupljikavosti.

Sedra je monomineralna stijena, što znači da je izgrađena od samo jednog minerala - kalcita. Struktura je kriptokristalasta, dok je tekstura šupljikava. Kada je kompaktna i trakaste građe, naziva se travertin.

Nastaje oko hladnih izvora, izlučivanjem kalcijevog karbonata iz zasićene vodene otopine kalcijevog hidrogenkarbonata. To se događa na mjestima gdje vodeni tok gubi kinetičku energiju ili zbog neke prepreke (vodeno bilje) ili zbog smanjenja nagiba. Šupljikava tekstura javlja se zbog toga što se kalcit taloži oko biljaka, a nakon njihovog izumiranja zaostaju šupljine. 

Prema mjestu postanka, sedra može biti:
* jezerska,
* riječna,
* izvorska.

## Najpoznatija nalazišta sedre
* Nacionalni park Plitvička jezera
* Jezero Pyramid , Nevada, SAD
* Jezero Mono, Kalifornija, SAD
* Trona Pinnacles, Kalifornija, SAD
* North Dock Tufa, Ujedinjeno Kraljevstvo
* Ashtarak, Armenija
Isparavanje

**Isparavanje** je fazni prijelaz iz kapljevitog ili krutog u plinovito agregatno stanje, a razlikuju se tri različita oblika: 
# Hlapljenje je isparavanje kapljevine ispod temperature vrelišta i odvija se na slobodnoj površini.
# Vrenje je isparavanje kapljevine kada temperatura postane jednaka vrelištu i odvija se unutar cijelog obujma.
# Sublimacija je isparavanje krutina pri tlaku na kojem ne postoji kapljevito agregatno stanje.
Opseg

**Opseg** ili **obim** predstavlja dužina zatvorene linje. Ukoliko ova linija ograničava neki geometrijski objekt, onda je njen opseg i opseg tog tijela. Po pravilu, opseg ili obim se označava velikim latiničnim slovom O.

## Opseg kružnice
Jaruga

**Jaruga** je vrlo mala dolina, gotovo kao kanjon, ali uža, što je često proizvod erozije od urezivanja potoka. Jaruge se obično klasificiraju kao veće po razmjerima od vododerina, iako manje od dolina. Općenito jaruga je nagnuti oblik reljefa relativno strmih *(poprečnog presjeka)* strana, reda veličine od dvadeset do sedamdeset posto strmine. Jaruge mogu ili ne imati aktivne potoke koji teku niz nagib duž kanala koji ih je prvobitno formirao – štoviše, često se odlikuju intermitentnim potocima, jer njihov geografski razmjer ne može biti dovoljno velik kako bi podržao stalan vodotok.Jaruge mogu nastati procesom denudacije.

## Galerija

Datoteka:Jar w Nowym Saczu.jpg|Jaruga – Nowy Sacz, Poljska.
Datoteka:Zabriskie-002.jpg|Jaruge, *Zabriskie Point* – Dolina smrti, SAD.
Datoteka:Erosion.jpg|Jaka erozija tla oblikovala je vovoderinu u polju pšenice u blizini *Washington State University*, SAD.
Datoteka:Beskid niski jar cm01.jpg|Potok u *Beskid Niski* (planine u Poljskoj).
Datoteka:Wawoz homole2.jpg|Homole klanac – Pieniny, Poljska.
Datoteka:Neatcoulee.jpg|Unutar jaruge u *Upper Missouri Breaks National Monument* – Montana, SAD.


## Veze

* Vododerina
Hidromorfna tla

**[[Hidromorfna tla]]** - nastaju uslijed prekomjernog vlaženja oborinskom vodom ili stranim vodama različitog podrijetla (kapilarne, poplavne, visoke podzemne vode, cijedne vode).

## Hidromorfna tla prema [[Pedologija|pedološkoj]] klasifikaciji

#### I klasa
* nerazvijena hidromorfna A-I-II-III-C profila
tipovi:
# Eluvijalna ili Aluvijalna *(Fluvisol)*

#### II klasa
* pseudoglejna tla A-B_g-E_g-C profila
tipovi:
# Pseudoglej
#### III klasa
* semiglejna tla A-C-G profila

#### IV klasa
* glejna tla A-G profila
tipovi:
# Pseudoglej - glejno
# Ritska crnica *(Humoglej)*
# Močvarno glejno *(Euglej)*
# Tresetno glejno
#### V klasa
* tresetna tla T-G profila
tipovi:
# Izdignuti *visoki* treset
# Prelazni treset
# Niski treset
#### VI klasa
* antropogena P-G profila
tipovi:
# Tla rižišta
# Rigolano tresetno
# Hidromeliorirano

## Veze

* Automorfna tla
* Halomorfna tla
* Suphidratična tla
* Primjenjene discipline koje se bave tlom: Pedologija, hidrotehničke melioracije, mehanika tla
Automorfna tla

**Automorfna tla** - nastaju u uvjetima deficitarnog i normalnog vlaženja oborinskom vodom koja se slobodno procjeđuje unutar profila (Aluvij).

## Automorfna tla prema [[Pedologija|pedološkoj]] klasifikaciji

#### I klasa
* nerazvijena tla (A)-C profila
tipovi:
# Kamenjar *(Litosol)*
# Sirozem na rastresitim stijenama *(Regosol)*
# Eolski "živi" pijesci *(Arenosol)*
# Koluvijalna *(deluvijalna)* tla *(Koluvium)*
#### II klasa
* humusno akumulativna tla A-C profila
tipovi:
# Vapnenačko dolomitna crnica *(Kalkomelanosol)*
# Rendzina *(Rendzina)*
# Humusno silikatno tlo *(Ranker)*
# Černozem *(Černozem)*
# Smonica *(Vertisol)*
#### III klasa
* kambična tla A-(B)-C profila
tipovi:
# Eutrično smeđe *(Eutrični kambisol)* *(gajnjača)*
# Distrično smeđe *(Distrični kambisol)* *(kiselo smeđe)*
# Smeđe krečnjačko *(Kalkokambisol)*
# Crvenica *(Terra rosa)*

#### IV klasa
* eluvijalno iluvijalna tla A-E-B-C profila
tipovi:
# Lesivirano *(Ilimerizirano) (Luvisol)*
# Podzol *(Podzol)*
# Smeđe podzolasto *(Brunipodzol)*
#### V klasa
* antropogena tla P-C profila
tipovi:
# Rigolano *(Rigosol)*
# Vrtno *(Hortisol)*
#### VI klasa
* tehnogena tla I,II,III.... profila
tipovi:
# Tla deponija (Deposol)
# Flotacioni materijali (nanosi otpadnih voda)
# Nanosi iz zraka

## Veze

* Hidromorfna tla
* Halomorfna tla
* Suphidratična tla
* Primjenjene discipline koje se bave tlom: Pedologija, hidrotehničke melioracije, mehanika tla
Halomorfna tla

**[[Halomorfna tla]]** – obuhvaćaju slana i alkalizirana tla nastala pod utjecajem nepovoljnih stranih voda. 

## Halomorfna tla prema Hrvatskoj klasifikaciji tala

#### I klasa
* akutno zaslanjena tla Asa-G ili Asa-CG profila
tipovi:
# Solončak *(Solončak)*

#### II klasa
* soloneci A-Bt,na - C profil
tipovi:
# Solonec *(Solonec)*

## Veze

* Automorfna tla
* Hidromorfna tla
* Suphidratična tla
* Primjenjene discipline koje se bave tlom: Pedologija, hidrotehničke melioracije, mehanika tla
Suphidratična tla

**[[Suphidratična tla]]** – nastaju u priobalnim područjima jezera i mora.

## Suphidratična tla prema [[Pedologija|pedološkoj]] klasifikaciji

#### I klasa
* nerazvjena subakvalna tla (A) - C ili A-G profil
tipovi:
# Protopedon
#### II klasa
* subakvalna tla A-C ili A-G
tipovi:
# Gitja *(Gyttja)*
# Daj *(Dy)*
# Sepropel *(Sepropel)*

## Veze

* Automorfna tla
* Hidromorfna tla
* Halomorfna tla
* Primjenjene discipline koje se bave tlom: Pedologija, hidrotehničke melioracije, mehanika tla
Izohijeta

**Izohijeta** (grč. isos = jednak, hyetos = kiša) je linija koja na kartama povezuje mjesta jednake količine padalina.

## Veze
* izolinije
Borealne klime

**Borealne klime** ili **snježno-šumske klime** (oznaka **D**) prema Köppenovoj klasifikaciji predstavljaju jedan od pet osnovnih klimatskih razreda. Definirane su srednjom temperaturom najhladnijeg ( 10°C). Zime na ovim područjima su duge i hladne, dok ljeta unatoč kratkoći mogu biti topla ili čak vruća. Godišnja doba izrazito se brzo smjenjuju, a najveća količina padalina otpada na ljetno razdoblje. Snijeg se može zadržati i po nekoliko mjeseci. Područja na kojima predvladavaju snježno-šumske klime su prvenstveno dijelovi Sjeverne Amerike odnosno sjeverne Euroazije (zajedno oko 37,7 milijuna km²), dok ih na južnoj hemisferi nema zbog nepostojanja prostranih kopnenih masa. Snježno-šumsku klimu nerijetko se poistovjećuje s kontinentalnom što nije ispravno u strogom klimatološkom smislu s obzirom da klima nije određena samo jednim parametrom.

## Osnovni tipovi

### Vlažna snježno-šumska klima (Df)

### Suha snježno-šumska klima (Dw)

## Veze
* Tajga

## Izvori
* Opća i nacionalna enciklopedija: ''Klima''
* T. Šegota; A. Filipčić: *Köppenova podjela klima i hrvatsko nazivlje*, Geoadria VIII/1, str. 17.-37.
Pojava

**Pojava** ili **fenomen** (grčki: *, pl. *) je događaj koji se može promatrati, odnosno doslovno, nešto što je moguće vidjeti. Riječ *fenomen* dolazi od imenice  (*phainomenon, pojava, appearance*), a povezana je također i s glagolom  (*phainein, prikazati, to show*). Protuznačnica je **iathomenon**, u doslovnom značenju "nečega što leži ispod površine".

Općenito, neovisno od izvornog značenja u filozofiji, *fenomen* predstavlja sve što se može zamijetiti. Neke je stvari lako zamijetiti, dok je za zamjećivanje drugih potrebno izvesti znanstveni eksperiment koji omogućuje to zamjećivanje.

U znanosti pojave su neobrađeni podaci koji kasnije služe za uobličavanje teorija.
Erg

**Erg** (arapski: عرق, *arq*, što znači "more dina"), ili **pješčano more** (ijek.) ili **peščano more** (ek.), je uglavnom ravno područje pustinje prekriveno pješčanim dinama oblikovanima vjetrom, bez biljnog pokrivača'. Stroža definicija navodi kako erg mora imati više od 125&nbsp;km² eolskog ili vjetrom nanešenog pijeska, te pijesak mora prekrivati barem 20% njegove površine. Manja područja se jednostavno zovu pješčanim sipinama. Oko 85% svog pokretnog pijeska na svijetu se nalazi u ergovima koji su veći od 32.000&nbsp;km². U najvećoj vrućoj pustinji na svijetu, Sahari, koja ima površinu veću od 9 milijuna km², nalazi se naekoliko ergova kao što su: Čač i Issaouane u Alžiru, ili Blima u Nigeru.
Ergovi se mogu vidjeti i na površini drugih nebeskih tijela sunčevog sustava kao što su: Venera, Mars i Saturnov satelit Titan.

## Reference
Snježna granica

**Snježna granica** je visina iznad koje se snijeg nikada ne otopi. Od ekvatora prema polovima snježna granica je na sve manjim apsolutnim visinama (Bolivijske Ande 5300 - 5500 m, Kavkaz i Alpe oko 2900 m, južna Aljaska oko 600 m).

Konstatirano je da se u posljednjih 100 godina snježna granica postepeno izdigla na veću visinu.
Tortolì

**Tortolì** je talijanski grad u provinciji Nuoro na Sardiniji. Gradić je 2011. imao 10.743 stanovnika.

## Geografija
Tortolì leži u uskoj obalnoj ravnici, iza koje se stere planinski masiv Gennargentu. Gradić leži na nadmorskoj visini od 13 m, na istoku Sardinije. Tortolì je udaljen oko 128 km sjeveroistočno od Cagliarija i oko 4&nbsp;km od Tirenskog mora, gdje se nalazi njegova luka Arbatax, jedna od najvećih luka na istočnoj obali otoka. Pored grada leži velika laguna Tortoli, bogata ribom.

## Historija

U okolici grada ima oko 200 megalitskih nuragha koji govore da je kraj bio naseljen još od neolita. Za antike su njime vladali Kartažani, a nakon njih Rimljani i Vandali. Za ranog srednjeg vijeka bio je prijestolnica kratkotrajnog Giudicata Agugliastra (11. i 12. vijek), nakon čega je podpao pod vlast španjolskih Aragonaca i izgubio na važnosti. Tek od početka 19. vijeka ponovno dobija na važnosti kada je 1807. odabran za administrativni centar, ali je tu poziciju izgubio 1921. jer je administracija premještena u susjedni Lanusei. Tortolì je 2001. odabran da bude administrativni centar buduće provincije Ogliastre (zajedno s Lanuseijem), ali je to operativno postao tek 2005. godine. Nakon što je 2016. provincija Ogliastra ukinuta, Tortolì je uključen u provinciju Nuoro.

## Znamenitosti
Najveća znamenitost Tortolija je srednjovjekovna utvrda San Miguel na brdu iznad luke Arbatax.

## Privreda
Tortolì je prije svega ribarski grad, lovi se po moru, ali još više po laguni Tortoli.

## Gradovi prijatelji
*  Venosa

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Antipasat

**Antipasati** su visinski vjetrovi koji djeluju od ekvatora prema polovima (Sjevernom i Južnom), i imaju suprotan smjer kretanja od pasata. Visinske zračne struje skreću udesno od pravca gradijenta. Uslijed toga se na sjevernoj hemisferi formiraju jugozapadni visinski vjetrovi, a na južnoj hemisferi sjeverozapadni. To su antipasati i oni pušu na visini od 2,5 - 3 km, a iznad ekvatora na visini od 9 km. Prema suptropskim širinama visina im se postepeno smanjuje i brzina slabi.
Ciklona

**Ciklona** ili **ciklon** je područje sniženog atmosferskog tlaka u odnosu na okolinu. Označava se slovom N (ili C). Zrak u tom polju struji od rubova prema središtu, zbog koncentracije počinje se izdizati i hladiti, te nastaju uvjeti za nastanak oborina. Ciklona donosi promjenjivo vrijeme i oborine. U cikloni je tlak zraka obično niži od 1013 hPa. Zrak se u ciklonama kreće u smjeru suprotnom od kretanja kazaljke na satu (za sjevernu Zemljinu polutku). Fizikalno, ciklona nastaje djelovanjem Coriolisove sile na zračne mase. 

Na vrijeme u Hrvatskoj najviše utječe Genovska ciklona koja nastaje u istočnom Sredozemlju, točnije u Genovskom zaljevu. Postoji također Islandska ciklona koja djeluje cijele godine (zbog golfske struje). Donosi nešto toplije vrijeme u odnosu na prethodne dane. Postoje isto tako i stacionirane ciklone, tj. ciklone koje se dulje zadržavaju nad nekim područjem. Takve ciklone obično donose nestabilnost na više od tri dana. 

U Evropi se ciklone uglavnom kreću od zapada prema istoku, ali ima i odstupanja. Prije ciklone obično zapuše slabo do umjereno jugo ili jugozapadnjak, a dva do tri dana prije njenog dolaska na nebu se mogu uočiti visoki oblaci cirusi, koji su inače nositelji lošeg vremena. Pred prolazak ciklone zapuše obično hladniji vjetar sa sjevera ili sa sjeverozapada i to zbog širenja anticiklonalnog grebena i dolaska ljepšeg vremena. Postoje i tropske ciklone koje se javljaju u Pacifiku i obično donose jake kiše i prati ih olujan vjetar koji nerijetko doseže brzinu od 150 km/h. Takve ciklone se javljaju između lipnja i listopada. Tropske ciklone se mogu razviti i u uragane samo ako za to postoje uvjeti, ali najčešće nestaju približavajući se obalnom području. Zbog takvih ciklona svake godine nastaju milijunske štete i život izgubi na tisuće ljudi. 

## Reference

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Anticiklona

**Anticiklona** ili **anticiklon** (grč. *anti* – "protiv" i *kykloo* – "savijam, vrtložim") je polje povišenog zračnog pritiska u troposferi čija vrednost prelazi 1013 milibara. Maksimalni pritisak formira se u centru, a barički gradijent usmjeren je ka periferiji. Vjetrovi koji pušu na sejvernoj hemisferi obilaze oko centra u pravcu kazaljke na satu, dok na južnoj pušu suprotno. U središtu anticiklona preovlađuje silazno kretanje zraka, te je stoga vrijeme mirno i suho. Ljeti anticiklona donosi visoke temperature, a zimi mraz. Nekoliko polja visokog zračnog pritiska utječu na vrijeme širom Zemlje, a to su sibirska, antarktička, azorska, kanadska, pacifička, atlantska anticiklona i dr. Na baričkim kartama polje visokog vazdušnog pritiska označava se velikim latiničnim slovom V ili A.

## Literatura
* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd

## Vanjske veze
Evapotranspiracija

**Evapotranspiracija** je složen proces sastavljen od gubitka vode kroz atmosfersko isparavanje i isparivog gubitka vode kroz životne procese biljaka. Potencijalna evapotranspiracija je, dakle, količina vode koja bi mogla ispariti u bilo kom području. Tuson u Arizoni prima oko 300 milimetara kiše godišnje, a ipak bi godišnje moglo ispariti oko 2 500 milimetara vode. Drugim rečima, oko 8 puta više vode bi moglo ispariti iz područja nego što je stvarno padne. Stope evapotranspiracije u područjima poput Aljaske su mnogo niže, pa dok ta područja primaju minimalnu količinu oborina, ona bi trebalo da budu označena kao posebnost u jednostavnoj definiciji pustinje: mjesto gde isparavanje prelazi količinu oborina.
Šamal

**Šamal** (arap. الشمالية; dosl. *[[sjever]]ni vjetar*) je vruć i suh vjetar koji puše iz smjera sjeverozapada preko Mezopotamije, Perzijskog zaljeva, te rubnih dijelova istočne Arabije i zapadnog Irana. Najčešće nastaje tijekom ljeta kao rezultat izražene ciklone i natovaren pustinjskim pijeskom iz Sirije i Jordana može izazvati snažne pješčane oluje na jugoistoku. Šamali nisu česta pojava i traju od tri do pet dana, a ponekad se javljaju i zimi.

## Literatura
*  Encyclopædia Britannica: ''Shamal''
Koeficijent razvedenosti

**Koeficijent razvedenosti** je odnos duljine obale određenog otoka i duljine obale koju bi otok imao da je kružnog oblika, a iste površine.

Koeficijent razvedenosti može se, stoga, izračunati po formuli:

Kr = \frac{Lo} {Ok}

gdje je:

* ***Lo*** - duljina obale otoka,
* ***Ok*** - opseg kruga koji ima površinu otoka.
Dalmatinski tip obale

**Dalmatinski tip obale** je specifičan jer su na takvom tipu obalne razvedenosti otoci usporedni s obalom. Ovaj pojam ušao je u svjetsku znanstvenu terminologiju.

Ovaj je stručni pojam za tip obale nazvan tako prema obali sjeverne Dalmacije. To je tip razvedene obale na kojoj se glavni elementi reljefa i građe otoka pružaju paralelno s onima na kopnu (planinama, krškim poljima i dr.). Otoci se pružaju usporedno s obalom, a građa i reljef zaobalja i otoka se poklapaju. otoci su nastali potapanjem dijela kopna izdizanjem morske razine. Među otočnim nizovima i između obale i otoka nalaze se kanali. Dalmatinski tip obale nastaje kada se pri izdizanju razine mora potopi krajolik usporednih gorskih bila i udolina, pa udoline postaju kanali i izduženi zaljevi, a viši dijelovi postaju otoci.
Otjecanje

**Otjecanje** se odnosi na pojavu u hidrologiji odvodnje s površine tla. Ono je suprotno pojavi infiltracije. Otjecanje se događa kad je tlo *infiltrirano* do punog kapaciteta, a višak vode od kiše, otopljene vode, ili drugih izvora teče iznad zemlje. To je glavna komponenta hidrološkog ciklusa.

Otjecanje je jedan od pobuđivača erozije: voda tekući nosi čestice sa sobom više ili manje velike ovisno o količini kretanja vode i nagiba, koje mogu imati abrazivni utjecaj na zemljište podložno otjecanju.

Otjecanje je također pojava koju je potrebno uzeti u obzir pri urbanističkom planiranju, jer je vodootpornog raširenost tla (ceste, parkirališta, naseljena mjesta, itd.) povećava otjecanje na štetu infiltracije, što može dovesti do bujica i povećava rizik od zasićenja kolektora i poplava nizvodno.

Otjecanje je faktor pogoršanja zagađenja vezan za poljoprivredu: gnojiva i proizvodi drugih tretmana, isprali su se u rijeke i mora, a nisu ostali na mjestu aplikacije.

## Veze
* Hidrološki ciklus
Unutrašnja delta

**Unutrašnjom deltom** naziva se takva vrsta riječne delte gdje rijeka prolazi kroz depresiju ili nizinu, ili završava u bazenu iz kojeg ne izlazi niti jedan vodotok.

## Unutrašnja delta s vlastitim oticanjem

U unutrašnju deltu s oticanjem utiče vodotok. Kako zemljište na tom području ima vrlo malen ili uopće nema nagib, voda se često dijeli na više manjih tokova, rukavaca, da bi se na najnižoj točki ponovo svi rukavci okupili i zadržavali se, dok razina nakupljene vode ne dosegne najnižu točku izlaza iz nizine. Tada nastavlja ponovo teći. Tako se oblikuju vlažna područja s redovnim poplavama, ili se stvara jezero. 

Neki primjeri takvih unutrašnjih delti s poplavnim nizinama i vlastitim oticanjem su:
* Elba kod Hamburga (Njemačka, Europa)
* Niger u nizini Massina (Mali, Afrika)(rijeka Niger na kraju svog toka tvori i riječnu deltu)
* Ob u zapadnosibirskoj nizini u Sibiru (Rusija, Azija)(Ob na kraju svog toka tvori deltu ali i estuarij) 

## Unutrašnja delta s drugim oticanjem
Ovako se naziva unutrašnja delta kad jedna tekućica uđe u poplavnu nizinu, razdvoji se u više rukavaca, i na kraju svi rukavci utječu u drugu, veću tekućicu.
 
Primjer takve delte tvori rijeka Rio Purus koja na taj način utječe u Amazonu (Brazil, Južna Amerika).

## Bazen, unutrašnja delta bez oticanja
Ova vrsta delte stvara se kad tekućica utiče u bazen ili depresiju i obično se u više rukavaca sljeva do najniže točke bazena bez odtoka, gdje voda ispari ili ponire. U takvim oblicima reljefa gdje je nadmorska visina iznad morske razine ali niža od nadmorske visine okolnog područja, skuplja se voda jednog ili više potoka i rijeka. U tropskim područjima s kišnim razdobljima na takvim mjestima stvara se vlažno područje s periodičkim poplavljivanjem. Događa se, da se u takvim bazenima stvaraju močvare i/ili da se ciklički ili trajno oblikuju jezera.

Primjeri nekih od takvih bazena - unutrašnjih delti su:
* Amu-Darja, utječe u Aralsko jezero (iz kojeg ne istječe niti jedan vodotok) (Uzbekistan, Azija)
* Ili, utječe u Balhaško jezero (iz kojeg također ne istječe nijedan vodotok) (Kazahstan, Azija)
* Murgab se gubi u pustinji Karakum (Turkmenistan, Azija)
* Okavango, završava u delti Okavangoa (Bocvana, Afrika)
* Sir-Darja, utječe u Aralsko jezero (Kazahstan, Azija)

## Depresija, unutrašnja delta bez oticanja
Kod ove vrste delte tekućica se dijeli na nekoliko rukavaca koji zatim teku do najniže točke depresije bez oticanja, gdje voda ispari ili ponire. Kod takvog oblika reljefa gdje se bazen nalazi ispod razine mora a pored toga je i niži od okolnog područja, voda potoka, rijeke ili više rijeka skuplja se tvoreći naročito u tropskim područjima s kišnim razdobljima vlažna područja s periodičnim poplavama. Pored toga, u ovim depresijama mogu nastati močvare i/ili da se ciklički ili trajno oblikuju jezera.

Primjeri takvih depresija bez otjecanja:
* Jordan utječe u Mrtvo more (Jordan, Azija)
* Volga (ima deltu od oko 18.000 km²) utječe u Kaspijsko more (Rusija, Azija) 

## Veze
* Riječna delta
* Estuarij
Drača

**Drača** (lat. *Paliurus spina-christi*) vrsta je biljke iz porodice krkovina.

## Opis biljke

Obično se u većim skupinama nalazi na prijelazu listopadnih i zimzelenih šuma. Raste u obliku listopadnog grma ili malenog drveta. Obično je visoka 3 metara. Ima vrlo jak korijen koji prodire duboko u zemlju. Na izdancima su spiralno raspoređeni listovi i dvije stipularne bodlje (jedna ravna, druga zakrivljena).

Sjajno zeleni istovi su jajolikog oblika, imaju slabo pilaste ili cjelovite rubove. Dugi su 2 − 5 centimetara, dok su široki 1 − 4 centimetra. Žuti do zelenkastožuti cvijetovi pojavljuju se u obliku grozdastih cvatova. Plod drače je tvrda, drvenasta koštunica, oko koje se nalazi široko valovito krilce, tako da je cijeli plod promjera 2 − 3,5 centimetara. Plodovi najčešće dozrijevaju krajem ljeta, u kolovozu.

## Rasprostranjenost

Rasprostranjena je na području Južne Evrope i Zapadne Azije.

## Izvori
* Flora Europaea: ''Paliurus spina-christi''
* Germplasm Resources Information Network: ''Paliurus spina-christi''
* Rushforth, K. D. (1999). *Trees of Britain and Europe*. .

## Vanjske veze
Palearktička zona

**Palearktička zona** (ili **palaearktička zona**) na području biogeografije označava "stara kopnena područja" Evrope, sjeverne Afrike do južnog ruba Sahare i Azije (na jugu do Himalaje (bez Indijskog potkontinenta i Arapskog poluotoka) i pripadajuće otoke.

Palearktička zona nastala je u geološkom razdoblju paleogenu, kada su se na tom području razvijale nove formacije biljaka i životinja. 

Zajedno s nearktičkom regijom (= Sjeverna Amerika, sjeverni Meksiko i Grenland) čini holarktičku regiju u sjevernoj polutci.
Giudicato Agugliastra

**Giudicato Agugliastra** (talijanski: *Giudicato di Agugliastra*) ili **Giudicato Ogliastra** je bio jedan od manjih srednjovjekovnih guidicata Sardinije (nešto poput evropskih kneževina ili kraljevina), koji je egzistirao od početka 10. vijeka do kraja 11. vijeka. 

Giudicato Agugliastra prostirao se na istoku Sardinije duž obala Tirenskog mora, a njegova prijestolnica bio je Tortolì, sa sjevera je graničio sa Giudicatom Gallura, sa zapada sa Giudicatom Arborea a na jugu sa Giudicatom Cagliari.

## Historija
Giudicato Agugliastra iznikao je iz bizantske administrativne jedinice, koja se osamostala nakon što su muslimani osvojili Siciliju 827. i tako onemogućili komunikaciju između Sardinije i Bizanta. On je jedini manji poznati giudicat srednjovjekovne Sardinije, a pretpostavlja se da ih je bilo puno više. 

Već na početku 11. vijeka podpao je pod uticaj Republiku Pise, a već krajem vijaka pod vlast susjednog Giudicata Cagliari i prestao postojati. Iako se i nadalje spominjao kao vladarska titula onih koji su vladali tim krajem sve do 17. vijeka (Kapetan Giudicata Ogliastra).

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Giudicato'' na portalu Treccani 
* ''Giudicale'' na portalu Sardegna cultura
Listopadna biljka

**Listopadna biljka**, **bjelogorica** (ijek.) ili **belogorica** (ek.), svaka vrsta biljke koja gubi svoje listove pred nastupajući nepovoljni period, bez obzira da li se radi o zimi ili sušnom periodu, što zavisi od podneblja koje ta vrsta nastanjuje.

## Mehanizam odbacivanja lišća
Listovi ovih biljaka menjaju boju iz zelene u najčešće žutu, crvenkastu ili mrku, što se dešava zbog povlačenja pigmenta hlorofila iz listova. U samoj lisnoj osnovi stvara se tkivo za odvajanje koje sprečava dalji dotok vode i korisnih supstanci u list, pa se on suši i otpada. Na tom mestu na stablu ostaje lisni ožiljak.

## Značaj
Zbacivanje lišća je višestruko značajno za biljke, jer one tada ne vrše proces transpiracije i na taj način ne gube vodu koju bi inače teško usvajale zbog fizičke ili fiziološke suše. Isto tako, tokom zime, lišće bi se smrzlo, a i grane sa lišćem bi trpjele veći pritisak snega. Postoji i pretpostavka da se na taj način biljke oslobađaju i štetnih produkata metabolizma koji su se nakupili u listu.

## Primjeri
Listopadne biljke su npr. divlji kesten, breza, hrast, bukva, lipa, topola, platana i mnoge druge.

## Reference
Obični grab

**Obični grab** (lat. *Carpinus betulus*) je bjelogorično drvo iz porodice Betulaceae.

## Rasprostranjenost
Rasprostranjen je u Europi i jugozapadnoj Aziji. Raste u mezofilnim šumama. U nizinskom području uspijeva na izdignutim terenima, a brežuljkasto područje najbolje mu odgovara.

## Izgled

Obični grab je do 25 m visoko drvo. Ima glatku i sivkastu koru. 
Lišće mu je jajoliko, ušiljeno, 5-10 cm dugo, sa svake strane ima po 11-15 žila. U jesen je zlatno-žute boje. Plodni list je trolap, a srednji je lap najveći. Plod orašćić je do 8 mm dug i rebrast. Pupovi su cvjetni. Muški i ženski cvatovi tjeraju s listovima. Supke su obrnuto jajolike i imaju streličasto urezan rub.

## Ekološki zahtjevi

Dobro podnosi mraz, zbog toga raste i u uvalama i mrazištima. Ne raste u području, gdje ima poplava i stajaće vode. 

## Vanjske veze
Lanusei

**Lanusei** je talijanski grad u provinciji Nuoro na Sardiniji. Grad je 2011. imao 5492 stanovnika.

## Geografija
Lanusei leži na nadmorskoj visini od 595 m, podno obronaka planinskog masiva Gennargentua, smještenog na istoku Sardinije. Lanusei je udaljen oko 120 km sjeveroistočno od Cagliarija i oko 20&nbsp;km od Tirenskog mora i luke Arbatax u Tortolìju. Pored grada leže velike šume i puno ljekovitih izvora.

## Historija
Lanusei izrastao je u 12. vijeku oko srednjovjekovne utvrde. U gradu su 1902. Salezijanci izgradili svoj samostan, prvi te vrste na Sardiniji. Sve do 1921. bio je mjesto malene važnosti, a onda je postao administrativni centar, umjesto dotadašnjeg Tortolìja. Lanusei je 2001. odabran da bude administrativni centar nove provincije Ogliastre (zajedno sa Tortolìjem), ali je to operativno postao tek 2005. godine. Nakon što je 2016. provincija Ogliastra ukinuta, Lanusei je uključen u provinciju Nuoro.

## Znamenitosti

U gradu se nalazi Osservatorio Astronomico F. Caliumi, jedan od najvećih javnih opservatorija Italije, smješten na planini Armiddi (1100 m). Historijski centar grada karakteriziraju uske uličice popločene kamenom.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada
Bijeli grab

**Bijeli grab** (lat. *Carpinus orientalis*) je vrsta brezovke iz roda grabova. 

Nastanjena je na području od jugoistočne Evrope do sjevernog Irana, u submediteranskoj klimi. Staništa su mu vruća i suha područja na nadmorskim visinama većim od 1000 metara. Cvijeta u travnju i svibnju. Ova biljka se koristi u strojogradnji, za čavle pri potkivanju, rezbarenje, glazbala, suhu destilaciju, itd. Prvi ju je opisao engleski botaničar Philip Miller 1768.

## Izgled
Korijen ove biljke je jako dobro razvijen i štiti zemlju od erozije, pa se ova biljka često koristi za pošumljavanje goleti. Stablo ovog graba obično naraste 3-4 metra, iako može doseći i do 15 metara. Kora stabla je siva i glatka, s malim primjesama ljubičaste i žućkaste boje. Na ograncima krošnje nalaze se jajoliki listovi dugi do 13 centimetara s nazupčanim rubovima. Na jednodomnoj biljci nalaze se u resama skupljeni jednospolni cvjetovi. Muške rese su duže i okruglaste, dok su ženske dosta kraće i dlakave. Plod je plosnati izduženi oraščić dužine 3 do 5 milimetara, svijetlo-smeđe boje. 

## Izvori
* takson
* bjelograb
* zaštita od erozije 

## Vanjske veze
Epifitne biljke

Izraz **epifiti** se odnosi na sve biljke koje su pričvršćene ili rastu na drugog živoj biljci. Ovaj izraz dolazi od grčke riječi epi- (koja znači na, gore, odozgo) i riječi phyton- (biljka). Ove biljke se ponekad nazivaju i "zračne biljke" zbog toga jer one nemaju korijenje u tlu.

Epifitne biljke koriste fotosintezu za dobivanje energije, a vlagu dobivaju iz zraka (kiša) ili putem svoga domaćina (druga biljka).

Korijenje se može razviti prvenstveno pričvršćivanjem na drugu biljku, i ono ima specijalnu strukuturu koju koristi za skupljanje ili zadržavanje vlage.

Epifitne biljke nisu paraziti na svojim domaćinima, rastu samostalno, a domaćina koriste samo za tjelesnu potporu. Glavna prednost prema drugim biljkama koje su vezane za tlo (imaju korijenje u tlu) je to što se ove biljke u šumi nalaze na mjestima gdje ima mnogo svjetla i biljožderi ne mogu do njih. Epifitne biljke mogu rasti u velikom broju i jako gusto pa tako mogu oštetiti svoga domaćina. 

Najpoznatiji epifitni organizmi su lišajevi i orhideje, no epifitne biljke se mogu naći u svim glavnim grupama biljnog carstva. Najviše ih ima u tropskim šumama, a lišajeve najčešće nalazimo na stablima.
Obični čempres

**Čempres** je biljka iz roda *[[Cupressus]]*.

## Izgled
Čempres se može javiti i dva oblika. Prvi je sa uskopiramidalnom, stupastom krošnjom koja se sužava prema vrhu, te sa uspravljenim i priljubljenim granama. Ovaj je oblik u narodu poznat kao "muški".

Drugi vid, u narodu poznat kao "ženski", ima široku kupastu krošnju sa horizontalno ostojećim granama.

Kora čempresa je tanka, sivosmeđe do tamnosmeđe boje. Dugo ostaje glatka.

Korijenov sustav je jako razgranat, razveden, te prodire duboko u zemlju. Prilagodljiv je terenu.

Iglice (četine) su kod čempresa ljuskaste, čvrsto prilegle uz četverokutne tanke grančice, poredane u 4 reda. Duge su oko 1 mm, a na leđnoj strani imaju izduženu smolnu žljezdicu. Tamnozelene su boje.

## Stanište
Raste najviše uz putove, na groblju, parkovima, vrtovima, oko crkvi, itd.

## Vanjske veze

## Izvori
* Čedomir Šilić: *Atlas drveća i grmlja*, Svjetlost, 1990.
Divlja foja

**Divlja foja**, **gorska borovica** ili **gorčljiva foja** je biljka iz porodice Cupressaceae.

## Izvori

## Vanjske veze
Maklen

**Maklen** (lat. *Acer monspessulanum*) je vrsta javora udomaćena na području Sjeverozapadne Afrike, Zapadne Azije i Južne Evrope. Staništa ove biljke su mediteranske i submediteranske šume, a može se naći i u dubokim kontinentalnim područjima na toplijim mjestima. 

## Opis
Maklen raste kao bjelogorično drvo oko 10-15 metara visine, a rijetko 20 metara. Deblo je promjera do 75 centimetara, te je obavijeno sivkasto-smeđom korom, koja ispuca s godinama. Među sličnim vrstama javora lako se može razlikovati po glatkim, sjajnim, tamnozelenim listovima sastavljenih od tri lapa, dugim 3-6 centimetara, a širokim 3-7 centimetara. Lišće opada u kasnu jesen, najčešće u studenome. Blijedožućkasti cvijetovi nastaju u travnju i svibnju, pojavljuju se skupljeni u viseće cvatove, a dugi su 2-3 centimetra. Plod je okrugao, te ima dva paralelno postavljena krilca.

## Uzgoj
Iako javori nisu endemi Japana, maklen (i donekle sličan klen) je tamo jako popularan među bonsai entuzijastima. Mali listovi i rašljavost odlično odgovaraju tehnikama smanjenja i razgranavanja. Drvo maklena je dosta kvalitetno, ali se u građevinarstvu zbog malenih dimenzija rijetko koristi. Često se uzgaja unutar arboretuma. 

## Izvori

## Vanjske veze
Sukulenti

**Sukulenti** ili **sukulentne biljke** su biljke koje spremaju vodu u svoje povećane listove, stabljike ili korijen. Povećanje listova se najviše vidi kod tkiva biljke Aloe vera. Iako sve biljke crpe vodu, sukulenti su se savršeno prilagodili da pohrane vodu za duže vrijeme. Ova prilagodba im omogućuje preživljavanje u okruženju u kojem druge biljke ne mogu. Za vrijeme dana njihovo stanište je veoma vruće, doduše stanište je noću hladnije pa im to pomaže da odahnu. Mnogi sukulenti imaju voštani zaštitni sloj na svojoj stabljici i lišću, što im pomaže sačuvati vlagu. Neke od porodica u kojima nalazimo sukulente su: Cactaceae (kaktusi), Agavaceae (agave), Aizoaceae, i Crassulaceae.

## Vanjske veze
Halofiti

**Halofiti** su biljke adaptirane za rast na zaslanjenim i slanim zemljištima (npr. solonjecu, solončaku, solođu) ili u slanim vlažnim staništima. Česta anatomska adaptacija je magaciniranje vode u vegetativnim organima (sukulentan izgled).
Produktivnost

**Produktivnost** ili **proizvodnost** generalno označava omjer proizvedenih dobara i potrebe za faktorima proizvodnje ili uspješnost pri obavljanju nekog posla u odnosu na upotrebljene resurse. 

Postoji nekoliko tumačenja i definicija produktivnosti, npr. u lingvistici, narodnom gospodarstvu, ekonomiji i biologiji.

Stopa učinkovitosti rabljenoga inputa ili resursa u odnosu na izlazne aktivnosti. Percepcija o razini angažmana i rabljenje resursa u odnosu na rezultate gospodarske aktivnosti (proizvodnje) kao što je proizvodnja roba, usluga.

Produktivnost kao gospodarski pokazatelj prikazije omjer učinka čimbenika proizvodnje. Proizvodni faktori su sredstva koja su potrebna za proizvodnju:
* prirodni resursi
* rad (fizičke i mentalne sposobnosti osobe koja provodi)
* kapital, novac
* informacija podatci i intelektualni kapital
* znanje: (formalna i skrivena znanja kao primjerice iskustvo)