open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Igumanova palata

**Igumanova palata** ili pravilnije **palata Igumanov**, Terazije 31 u Beogradu, sagrađena je 1938. godine prema projektu arhitekata Petra i Branka Krstića, u stilu modernizma. Podigao ju je Sima Andrejević Igumanov (1804—1882), srpski trgovac i veliki dobrotvor.

## Historija
Palata Igumanov sagrađena je u vreme intenzivnih napora da se Terazije, koje su u međuratnom periodu postale gradski centar, obogate reprezentativnim objektima. Prizrenca, zadužbina trgovca Sime Igumanova, raspisala je uži konkurs za projekat palate krajem 1935. godine. Konkurs je vodio Pera Popović, pobornik srpsko-vizantijskog stila, a na konkurs su pozvani arhitekta Aleksandar Deroko i arhitekte Branko i Petar Krstić. Zahtev je bio da palata bude monumentalna i u traženom stilu. Rad braće Krstić, modernizovana verzija srpsko-vizantijskog stila, sa širokim arkadama u prizemlju, je usvojen na konkursu i tokom 1936. godine je počela izrada glavnog projekta.

## Arhitektura
Tokom razrade projekta arhitekte Krstić su odustale od nefunkcionalnih elemenata, poput arkada u prizemlju i konačno završile projektovanje krajem 1936. godine. Izgradnja je započeta 1937., a završena u aprilu 1938. godine. I u vreme gradnje izvršene su neke manje ispravke, a neposredno posle Drugog svetskog rata urađene su neke manje prepravke u prizemnim prostorijama. Igumanova palata je ugaona petospratnica. Dekorativni motiv izduženog zalučenog otvora vodi poreklo iz srpsko-vizantijskog stila, a projektanti su ga suprotstavili formalnim odlikama modernizma – mermernoj oblozi fasade, nizovima pravougaonih prozora na poslednjem spratu, jakoj nadstrešnici u prizemlju, dekorativnim okruglim prozorima na vrhu građevine, dekorativnoj šipki za zastavu... U prizemlju je poslovni prostor, dok je na spratovima stanovanje. Upotrebljeni materijali odgovaraju standardima perioda u kome je objekat izgrađen. Ulazi u zgradu su dekorativno obrađeni u gipsu i štuko-mramoru. Na fasadi zgrade nalazi se natpis: „Zadužbina Sime Andrejevića Igumanova Prizrenca“.

## Skulptura
Na vrhu zgrade prvobitno se nalazila skulptura Sime Igumanova sa siročićima, rad vajara Lojze Dolinara, "prvi grupni vajarski rad u našoj zemlji". Ova tri i po metra visoka bronzana grupa uklonjena je nakon Drugog svetskog rata.

## Značaj

Igumanova palata je jedno od najznačajnijih dela arhitekata Petra i Branka Krstića, kao i jedan od ključnih objekata na kome se ogleda proces transformacije tradicionalnog akademskog metoda u moderni, te je zbog svojih vrednosti proglašena za spomenik kulture (Rešenje Zavoda za zaštitu spomenika kulture grada Beograda br. 1082/1 od 24.5.1977).

## Reference

## Literatura
* M.Đurđević, Petar i Branko Krstić, Republički zavod za zaštitu spomenika kulture, Beograd 1996
* Ž. R. P, Sima Andrejević-Igumanov, Pravda, 2.3.1941.
* Dokumentacija Zavoda za zaštitu spomenika kulture grada Beograda

## Vanjske veze

* Spomenik kulture - Igumanova palata
* Republički zavod za zaštitu spomenika kulture - Beograd
* Nepokretna kulturna dobra
* Lista spomenika
* "Vreme", 27. jan. 1939, str. 14. digitalna.nb.rs - foto montaže spomenika Igumanovu
Ceva-I-Ra

**Ceva-I-Ra** ( ), do 1976. godine poznat kao **greben Conway**, je atol smješten oko 450 km od fidžijskog arhipelaga i dio Republike Fidži. Otok ima ukupnu površinu od oko dva hektara, a dug je oko 2.5 kilometara u smjeru istok-zapad. U sredini grebena nalazi se maleni pješčani otok visine oko 1.8 metara, dug 320, a širok 73 metra. Greben je potpuno nenastanjen, uz izuzetak brojnih ptica, a administrativno je dio provincije Nadroga-Navosa u Zapadne divizije. 

Greben je prvi otkrio britanski kapetan Charles Bethune još 1838. godine dok je plovio na brodu HMS ''Conway'', a prvi ga je mapirao, nekoliko godina kasnije, britanski kapetan Denham, zapovjednik broda HMS ''Herald''. Otok je poznat po pomorskim nesrećama koje su se kroz povijest događale u tom području, a dvije olupine i danas se nalaze na i u blizini samog otoka. 

## Reference
Nacionalni park Sigatoka Sand Dunes

**Nacionalni park Sigatoka Sand Dunes** (srpskohrvatski: Pješčane dine Sigatoke) je nacionalni park na Fidžiju, koji se nalazi na ušću rijeke Sigatoke, na otoku Viti Levu. Nacionalni park i dine nalaze se otprilike tri kilometra od grada Sigatoke. 

Dine su nastale kao posljedica erozije u zaobalju i obalnih procesa formiranja dina. Ekstenzivni sustav dina obuhvaća površinu od 650 hektara i obuhvaća seriju paraboličnih pješčanih dina. Visina dina kreće se od 20 do 60 metara, a nastajale su u periodu od 1,000 godina. 

Područje je 1988. godine postalo prvi i zasad jedini nacionalni park na Fidžiju, a u narednom je periodu došao pod upravu Fidžijskog nacionalnog trusta, koji se skrbi i za druga zaštićena područja na arhipelagu. Od 1999. godine nalazi se na popisu kandidata za UNESCO-vu Svjetsku baštinu u kategoriji kulturnog dobra.

Osim za kulturu i turizam, pješčane dine Sigatoke značajne su i za arheologe. Na području parka pronađeni su lončarski predmeti stari oko 2,600 godina, kao i jedno od najvećih pokapališta na Pacifiku. Uz to, postoje i brojni drugi arheološki ostaci i spomenici koji govore o povijesnim prilikama na ovom području.

## Reference

## Vanjske veze
*UNESCO World Heritage Centre – tentative list
Pilsner

**Pilsner** (također **pilsener** ili jednostavno **pils**) je tip pale lager piva. Ime je dobilo po gradu Pilsen (Plzeň) u Bohemiji u današnjoj Češkoj, gdje je i nastao još od 1842. kada je prvi put natočeno. Originalno pivo Pilsner Urquell se i danas tamo proizvodi. U Bosni i Hercegovini ovo se pivo proizvodi u Pivari Tuzla kao Tuzlanski pilsner. 

## Izvorno
''Bürger Brauerei'' je angažovao bavarskog pivara Jozefa Grola Josef Groll (1813–1887) koji je koristio nove tehnike i koji je prezentovao prvi moderni pilsner 5. oktobra 1842. godine. Godine 1859. “Pilsner pivo” je prepoznato kao brand u Privrednoj komori u Plzenu, a 1898. kreiran je Pilsner Urquell trade mark. Domaći Tuzlanski pilsner je nastao davne 1884. godine i od tada se toči.

## Moderni pilsneri

Moderni pilsner ima svijetlu i jasnu boju od ugašene do zlatne žute sa izraženim ukusom hmelja. 
Češki pilsneri su poznati po blažem ukusu (dobar primjer je Pilsner Urquell i Staropramen), dok su ona rađena u njemačkom stilu više reska (posebno na sjeveru, npr. Jever (beer)|Jever). Posebni primjeri njemačkog pilsnera su Aktienbrauerei Kaufbeuren Jubiläums Pils, Augustiner Bräu|Augustiner Pils, Beck's, Bitburger, Flensburger Brauerei|Flensburger Pilsner, Fürstenberg Brewery|Fürstenberg, Henninger Brewery | Henninger's Kaiser Pilsner, Holsten, König Brauerei|König Pilsner, Königsbacher Pilsner, Krombacher, Kulmbacher Brewery | Kulmbacher, Radeberger, Schwelm's Schwelmer Pils, Veltins, Warsteiner, Würzburger Hofbräu, i Wernesgrüner. Pored njih holandski pilsneri (Amstel Brewery|Amstel, Grolsch Brewery|Grolsch, Heineken) i belgijski (Jupiler, Stella Artois) imaju čiste sladkaste okuse.  Pilsneri se identifikuju po njihovom učešću u kategorijama kao "European-Style Pilsner" na Svjetskom pivarskom kupu (World Beer Cup) ili sličnim takmičenjima.

## Povezano
* Američki lager
* Belgijsko pivo
* Češko pivo
* Njemačko pivo
* Pacífico
* Baderbräu

## Reference

## Vanjske veze

* Gesellschaft für Geschichte des Brauwesens e.V. (GGB)
* Die Kunst des Bierbrauens
* Tuzlanski pilsner
Lubomír Beneš

**Lubomír Beneš** (Prag, 7. 11. 1935. – Roztoky kod Praga, 12. 9. 1995), češki animator, scenarist i filmski režiser, najpoznatiji kao stvaratelj poznate animirane serije *[[A je to]]* i suradnik filmske proizvodnje Čehoslovačke televizije.

Rođen je i odrastao u praškom predgrađu Hloubětínu, gdje je pohađao i privatne satove crtanja, slikanja i pisanja. Stop animacijom počinje baviti još za studentskih dana u »Praškom kratkom filmu«. Svoj prvi uradak, naslovljen *Homo* (čovjek), snimio je u studiju glasovitog češkog lutkara Jiříja Trnke. Režirao je više od stotinu kratkih lutkarskih filmova, uglavnom namijenjenih dječjem gledateljstvu. Zanimljivost je da se pojavio u manjoj ulozi nagrađivanom kratkom filmu Jana Svěráka Ropáci iz 1988. godine. Nagrađivan na filmskim festivalima u Odesi, Bilbau, Vancouveru, Kaliforniji i Kataloniji.

Bio je oženjen i imao kćer i sina Mareka, koji je naslijedio redateljsku palicu *A je toa*. 

## Reference

## Vanjske veze
* 
* Národní autority České republiky 
* Union List of Artist Names
El Ujed

**El Ujed** (arapski: اﻟﻮادي/ Al-Wādī, berberski: Suf) što na obadva jezika znači vadi je grad od 186,525 stanovnika na sjeveroistoku Alžira u Pokrajini El Ujed u kojoj je administrativni centar.

## Geografija

El Ujed je najveći grad u Oazi Suf u sjevernoj Sahari, udaljen oko 80 km zapadno od granice sa 
Tunisom.
Oaza Suf duga 40 km u smjeru sjeverozapad-jugoistok, tako se zove po istoimenom vadiju koji protiče koji teče kroz nju, okružena je pješčanim dinama 
Velikog Istočnog Erga, pa je pijesak doslovno progutao korito vadija koji je nekad davno tekao prema istoku.

El Ujed je neobično mjesto uskih vijugavih sokaka i kockastih kuća od adobe opeke sa kupolama umjesto krova. Njegove zbijene kuće stvaraju sliku - grada hiljadu kupola, kako ga 
je nazvala francuska spisateljica i avanturist Isabella Eberhardt (1877.-1904). 
Grad ima i specifičnu džamiju - utvrdu sa arkadama i lukovima, jednu neobičnu mješavinu maursko - 
rimskih utjecaja.

Stanovnici te oaze poznati su po neobičnom (i mukotrpnom) načinu na koji uzgajaju palme datulje. Prvo u pijesku iskopaju krater dovoljno blizu podzemnih voda 
vadija, onda u koncentričnim krugovima zasade palme da one rade štit od pješčanih oluja i pijeska koji bi inače zatrpao krater. Na taj način šire taj 
gaj dokle god je to moguće.

## Historija

Oaza Suf dugo je bila naseljena Berberima, prvi Arapi stigli su u 7. vijeku. Prve stalne kuće u naselju počele su nicati kad su se stanovnici počeli baviti uzgojem palmi, umjesto 
kao dotada nomadskim stočarstvom koje je postalo nemoguće zbog širenja pustinje.
Naselje je postalo obavezno odmorište, pojilište i suk saharskih karavana.

Još od 1947. El Ujed je postao tajni prolaz za gerilce FLN-a na njihovom putu za Planine Aures.

Administrativni centar svih tadašnjih naselja u oazi i općina ograničanih prava (*commune mixte*) postao je za Francuske kolonijalne vlasti 1892. 
Status punopravne općine dobio je dekretom 20. januara 1958.

## Privreda

El Ujed je regionalni administrativno- trgovački centar, poznat je po odličnim datuljama i rukotvorinama, tepisima i tkaninama.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''El Oued Algérie - Guide et photos ''
Veliki istočni erg

**Veliki istočni erg** (arapski: العرق الشرقي الكبير) je erg (more pješčanih dina) u istočnoj Sahari koji se proteže od sredine Alžira do Tunisa.

## Geografija
Dine Velikog istočnog erga prostiru se na pačetvorini velikoj 600 x 200 km, na prostoru od 160.000 km², što je npr. više od Grčke koja ima 131.957 km². Veći dio od 120.000 km² leži u Alžiru, a manji od 40.000 km² u Tunisu.
 
Dine su uglavnom linearnog tipa sjeverozapadne i jugoistočne orijentacije. Iako izgleda potpuno besplodan i pust, u Velikom istočnom ergu duž korita rijetkih vadija ima oaza.

Veliki istočni erg je drugi po veličini u Sahari, nakon Libijske pustinje.

## Povezano
* Sahara
* Erg

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Grand Erg Oriental, Algeria'' (na portalu Earth Observatory) 
* ''great eastern erg'' (fotografije na portalu Getty Images)
Anaba (pokrajina)

**Anaba** (arapski: ولاية عنابة / *Wilāyat ʿAnnāba*) je jedna od 48 Alžirskih pokrajina (vilajeta) na koji je Alžir od 1984. podjeljen.

## Geografija

Anaba se prostire na sjeveroistoku zemlje duž obale Sredozemnog mora u dužinu od 80 km, na površini od 1.439 km² u kojoj živi 609,500 stanovnika.

Pokrajina Anaba na sjeveru je ograničena Sredozemnim morem, a graniči sa slijedećim pokrajinama, na istoku sa El Tarfom, sa zapada sa Skikdom i na jugu sa Gelmom.

Pokrajina je administrativno podjeljena na 6 distrikta (daïrasa) i 12 općina (baladija).
Administrativni centar Pokrajine Anaba je istoimeni grad Annaba (treći grad po veličini u zemlji) koji je udaljen 600 km od glavnog grada Alžira.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Presentation de la Wilaya d'Annaba''
Koro (otok)

**Koro** (srpskohrvatski: Selo) je vulkanski otok na Fidžiju, koji činio dio arhipelaga Lomaiviti. Sa svojih 105.3 km² površine, Koro je sedmi najveći otok na Fidžiju, a nalazi se u sklopu manjeg, Korskog mora, koje je dobile ime po otoku. 

Tokom 60-ih godina, Koro je imao oko 2,500 stanovnika, što je poraslo do 4,500, prema podacima iz 2007. godine; najveće naselje je Nakodu. Administrativno se nalazi u sklopu provincije Lomaiviti, koja je dio Istočne divizije. Prometno je dobro povezan s otocima Viti Levu i Vanua Levu, a ima i vlastiti aerodrom. Na otoku ima i poštanski ured, nekoliko medicinkih ustanova te srednja škola. Historijski je služio kao baza američke vojske tokom lipnja i srpnja 1942. godine, tijekom Guadalcanalske kampanje. 

## Vanjske veze
* Global Volcanism Program: Koro 
* - Information about Koro Island and Owners community of Koro Seaview Estates 
* - Information on Travel to  and Living on Koro and the Koro Beach Resort 
* - Information on Real Estate on Koro Island
Velimir Chytil

**Velimir Chytil** (Koprivnica, 21. srpnja 1925. – Zagreb, 9. travnja 2009) je bio hrvatski lutkarski umjetnik, kazališni redatelj, kreator lutaka, koreograf i filmski glumac.

## Biografija
Rodio se u Koprivnici. U Zagrebu se zaposlio u kazalištu lutaka. U toj je ustanovi radio od prvih dana (1948) otkad je postala profesionalnom, sve do odlaska u mirovinu 1982. godine. Odigrao je veliki broj kazališnih uloga. Veliku je ulogu imao prigodom kreiranja lutaka za prve televizijske lutkarske emisije. Prva predstava koju je režirao je bila *Pospanko i zmaj Jurja Bukše* koju mu se postavilo 1951. godine. Godine 1952. je pod njegovom redateljskom palicom postavljena predstava *Loptice hopsice*, koja je postala najizvođenijom ikad lutkarskom kazališnom predstavom u povijesti ZKL-a: odigrana je više od tisuću puta. Tokom 1960-ih je usavršio svoje lutkarsko umijeće studirajući lutkarstvo na Umjetničkoj akademiji u Pragu. Nastupio je i na filmu i u televizijskim serijama. Tako se pojavio u Putovanju u Vučjak, Velom mistu, Winnetouu i drugima. Suprug je hrvatske književnice Višnje Stahuljak.

## Nagrade i priznanja
Za ulogu Kišobrana u predstavi Crveni kišobrani je dobio Prvomajsku nagradu UDUH-a, svojevremeno najveću glumačku nagradu u Hrvatskoj.

## Filmografija
* "Putovanje u Vučjak" kao Makso (1986.)

## Izvori

## Vanjske veze
* Vjesnik Umro Velimir Chytil, 15. travnja 2009.
*  Internet Monitor  Umro lutkarski umjetnik Velimir Chytil
* Filmografija na IMDb
* Slobodna Dalmacija Hrvatsko lutkarstvo od umijeća do umjetnosti: Međunarodne lutkarske veze
* Slobodna Dalmacija Hrvatsko lutkarstvo od umijeća do umjetnosti: Nove dimenzije velikog sklada
Kadavu

**Kadavu** ( ) je četvrti najveći otok u sklopu fidžijskog arhipelaga i najveći otok unutar istoimenog arhipelaga. Administrativno, otok pripada istoimenoj provinciji u sklopu Istočne divizije, a najveće naselje na njemu je Vunisea. Vunisea je smješten na prevlaci Namalata, koja gotovo pa dijeli otok na dva dijela. Dug je 60 kilometara, a širina mu, u različitim dijelovima, varira od 365 metara do 8 kilometara. Najviša planina na otoku je Nabukelevu, čiji je najviši vrh visok 805 metara.

Kadavu još uvijek ima gotovo 75% izvornih kišnih šuma te je vrlo važno stanište za brojne životinje, posebice ptice. Istočni dio otoka označen je kao važno ornitološko područje. Na otoku se nalaze populacije osjetljivih vrsta ptica kao što su *[[Pampusana stairi]]*, *[[Prosopeia splendens]]* i *[[Pterodroma brevipes]]*. Otok okružuje i veliki koraljni greben Astrolab, jedan od najvećih na svijetu i važna ronilačka lokacija na Fidžiju. 

Kapetan William Bligh prvi je Europljanin, koliko je trenutno poznato, koji je vidio otok Kadavu, a to se dogodilo 1792. godine, tokom njegovog drugog putovanja na Fidži na brodu HMS ''Providence''. Tokom 1827. godine, francuski kapetan Jules Dumont d'Urville gotovo je potonuo s brodicom *[[Astrolabe (francuski brod, 1811)|Astrolabe]]* na području koraljnog grebena koji danas nosi ime po brodu. Otok je kasnije postao trgovinsko sjedište. 

## Literatura
* '''Fiji'''. By Korina Miller, Robyn Jones, Leonardo Pinheiro – 2003– Page 230
* **Oceania** by Australian National Research Council, University of Sydney, Published 1930, Editors: Apr. 1930-Mar. 1931, A.R. Radcliffe Brown; Sept. 1931-Dec. 1932, R. Firth; Mar. 1933– A.P. Elkin. Pages 145 to 148. Original from the University of Michigan.
* **Scottish Geographical Magazine** By Royal Scottish Geographical Society, Published 1999, Pages 123 to 126.
* Sofer, Michael (2007) Yaqona and the Peripheral Economy Revisited, Asia Pacific Viewpoint, Vol. 48(2), pp.&nbsp;234–249.
* Sofer, Michael (2009) Twenty Years of Change in the Fijian Periphery: The Case of the Kadavu Island, Fiji, Singapore Journal of Tropical Geography, Vol. 30, pp.&nbsp;343–357.
* Sofer, M. (2015) Kadavu Island: Adaptation and stagnation in the Fijian periphery, Miscellanea Geographica: Regional Studies on Development, Vol. 19(2), pp.&nbsp;14–20. DOI: 10.1515/mgrsd-2015-0006
*  BirdLife International (2012). "Prosopeia splendens". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. International Union for Conservation of Nature. Retrieved 26 November 2013.

## Vanjske veze

* 

* Information on Kadavu.
* General Information on Kadavu.
Adem Hoxha

**Adem Hoxha** (Restelica, 16. oktobra 1968.) kosovski je političar goranskog porijekla, predsednik Jedinstvene goranske partije i poslanik u Skupštini Kosova.

Nakon što je izabran za poslanika iz redova koalicije goranskih stranaka pod nazivom Koalicija za Gora (KZG), godine 2014. osnovao je novu stranku goranske nacionalne manjine pod imenom Jedinstvena goranska partija. Kao poslanik glasao je za ratifikaciju demarkacije između Kosova i Crne Gore.

## Povezano
* Hamza Balje – kosovski političar goranske nacionalnosti

## Reference

## Vanjske veze
*  Politička Deklaracija Jedinstvene Goranske Partije, 2017
Taveuni

**Taveuni** ( ) je, iza velikih otoka Viti Levu i Vanua Levu, treći najveći otok na Fidžiju. Taveuni čini dio arhipelaga Vanua Levu, a smješten je 6.5 kilometara istočno od glavnog otoka, od kojeg je odvojen tjesnacem Somosomo. Administrativno pripada provinciji Cakaudrove, odnosno Sjevernoj diviziji. Najviši vrh na otoku je Mount Uluigalau, visok 1,241 metar. Taveuni je u potpunosti nastao kao posljedica vulkanske aktivnosti na tom području. 

Prema podacima iz 2015. godine, na otoku je živjelo oko 19,000 ljudi, od kojih je 75% bilo etničkog fidžijskog porijekla. Najveće naselje je Waiyevo. 

Otok je važno poljoprivredno središte na Fidžiju, a ima i nekoliko značajnih turističkih atrakcija. Na otoku je prisutna i bogata flora, a faunu najbolje predstavljaju brojne ptičje vrste, među kojima su ukupno 22 regionalne endemske vrste: na otoku živi i kritično ugrožena vrsta *[[Charmosyna amabilis]]*. 

Prvi Europljanin koji je otkrio Taveuni bio je Abel Tasman, koji je tokom jednog putovanja iz 1643. godine došao do otoka, ali je zbog loše vidljivosti mislio da su dva vrha na otoku zapravo dva zasebna otoka.

## Vanjske veze

* 
* Global Volcanism Program: Taveuni Smithsonian Institution - Worldwide Holocene Volcano and Eruption
* Somosomo Hydro  -  Department of Energy
Hamza Balje

**Hamza Balje** je kosovski političar goranske zajednice i nekadašnji poslanik u Skupštini Kosova (2010-2014). Dva puta imenovan za zamjenika Ministra.

Rođen je 13. septembra 1970. godine u Restelici. Diplomirani je ekonomista.

Osnivač je Centra Demokratske Unije (CDU). U cilju očuvanja goranske nacionalne zajednice i zajedničkog djelovanja na boljoj poziciji Goranaca, stranka je tokom 2018 integrisana u Jedinstvenu goransku partiju.

Oženjen je, otac troje dece.

## Povezano
* Jedinstvena Goranska Partija
* Goranci
* Adem Hodža

## Vanjske veze
*  Politička Deklaracija Jedinstvene Goranske Partije, 2017 

## Reference

Kosovo
A Piece of the Action (Star Trek: The Original Series)

***A Piece of the Action*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]*. Radnja prikazuje kako *USS Enterprise* prilikom istraživačke misije završi na planeti, gdje su stanovnici pod uticajem ranijih posjetilaca sa Zemlje stvorili kulturu i civilizaciju po uzoru na čikaške gangstere 1920-ih.

## Vanjske veze

*

*"Mission Into Chaos" First draft of "A Piece of the Action" September 28, 1967; report & analysis by Dave Eversole
The Immunity Syndrome (Star Trek: The Original Series)

***The Immunity Syndrome*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Zvjezdane staze]]*, premijerno prikazane 19. januara 1968. godine. Radnja prikazuje kako se *USS Enterprise*, istražujući misteriozno uništenje planeta, suoči sa svemirskim organizmom koji usisava energiju.

## Izvori

## Vanjske veze

* 

* "The Immunity Syndrome" Remastered version at TrekMovie.com
Mihail Mišustin

**Mihail Vladimirovič Mišustin** (, 3. mart 1966, Moskva) ruski je političar i premijer Rusije.

## Biografija

Rođen je 3. marta 1966. godine u Moskvi. Diplomirao je na moskovskom univerzitetu za mašinstvo, gde je završio i postdiplomske studije.

Godine 1998. pridružio se državnoj službi kao pomoćnik za informacione sisteme računovodstva i kontrole poreskih plaćanja pri Federalnoj poreskoj službi. Nakon toga radio je kao zamenik ministra Ruske Federacije za poreze i namete, bio je na mestu šefa Savezne agencije za katastar i nekretnine pri Ministarstvu ekonomskog razvoja, šefa Savezne agencije za upravljanje posebnim ekonomskim zonama.

Autor je tri knjige o poreskoj administraciji i 40 naučnih tekstova.

Po zanimanju je ekonomista i bio je na čelu Federalne službe za poreze od 2010. godine. Na funkciji premijera Rusije se nalazi od 16. januara 2020. godine, a predložio ga je predsednik Vladimir Putin.

Oženjen je Vladlenom Mišustinom, imaju trojicu sinova.

## Povezano
* Premijeri Rusije

## Reference

## Vanjske veze

* Высказывания Михаила Мишустина.
* Михаил Мишустин подвел итоги работы службы за И квартал 2013 года. 
*  Михаил Мишустин рассказал губернаторам об основных направлениях налоговой политики.
* Doktor za porez („Politika”, 19. januar 2020)
Bligh Water

**Bligh Water** (srpskohrvatski: Blighova voda) je naziv za vodenu površinu veličine oko 9,500 km² koja se nalazi u zapadnom dijelu fidžijsko arhipelaga. Bligh Water je isključivo vodena površina bez konkretnih geografskih značajki, a značajna je po tome što je britanski kapetan William Bligh, plovio njome sa svojim sedam metara dugim plovilom prema Tofui, nakon što je protjeran s vlastitog broda nakon pobune posade. Naime, neka fidžijska plemena s tog područja su svojedobno bila smatrana opasnima i prakticirala su kanibalizam, tako da su Bligh i njegova posada, ne želeći ugroziti vlastite živote, odlučili preploviti taj dio bez zaustavljanja. 

Danas se za Bligh Water često koristi naziv **prolaz Vatu-I-Ra**, međutim to nije najprecizniji naziv jer sam prolaz Vatu-I-Ra čini dio Blighove vode, ali ona je zapravo mnogo veća od samog prolaza. Područje je poznato po bogatoj podmorskoj flori i fauni te je popularna ronilačka destinacija. 

## Vanjske veze
* Geological study of the Bligh Water
* Bligh Encyclopedia's Bligh Water entry
A Private Little War

***A Private Little War*** () je epizoda američke  science fiction TV-serije *[[Star Trek: The Original Series|Star Trek|Zvjezdane staze]]* premijerno prikazana 2. februara 1982. godine. Radnja prikazuje kako *USS Enterprise* posjećuje nekoć primitivnu planetu čiji su stanovnici u međusobnim sukobima počeli koristiti vatreno oružje, a što je posljedica klingonskog uplitanja. *A Private Little War* se zbog svoga sadržaja često tumači kao indirektni komentar na tada aktualni vijetnamski rat.

## Izvori

## Vanjske veze
*

*"A Private Little War" Review of the Remastered version at TrekMovie.com
Teatar sjena

**Teatar sjena** (ili **lutkarstvo sjena**) je drevni oblik pripovijedanja i zabave koji koristi plosnate zglobne figure (lutke sjena) koje se drže između izvora svjetlosti i prozirnog paravana. Izrezani oblici lutki ponekad uključuju prozirnu boju ili druge vrste detalja. Pomicanjem lutki i izvora svjetlosti mogu se postići različiti učinci. Talentirani lutkar može učiniti da figure izgledaju kao da hodaju, plešu, bore se, klimaju glavama i smiju se. U prošlosti su se likovi izrađivali od životinjske kože, crno-bijeli ili obojani. Kasnije su izrađivani od papira i drugih materijala. Teatar sjena je svojevrsna preteča televizije i njegov izraz je sličan mediju animiranog filma.

Teatar sjena je popularan u raznim kulturama, među djecom i odraslima. Više od 20 država svijeta imaju teatarske trupe koje se bave igrama sjena. Teatar sjena je stara tradicija i ima dugu historiju u Jugoistočnoj Aziji, posebno u Indoneziji, Maleziji, Tajlandu i Kambodži. Također, popularan je i po Kini, Indiji, Nepalu, Egiptu, Turskoj, Siriji, Grčkoj, Njemačkoj, Francuskoj i Sjedinjenim Državama.

## Elementi
Elementi teatra sjena su:
* paravan s ekranom
* svjetlo
* lutke
* muzika
* sadržaj
* lutkari

## Primjeri
Neki specifični primjeri teatra sjena su:
* Karađoz (Turska)
* Kmerski teatar sjena (Kambodža)
* Wayang (Indonezija)

## Literatura

* Currell, David, *An Introduction to Puppets and Puppetmaking*, New Burlington Books, (1992) 
* Logan, David, *Puppetry*, Brisbane Dramatic Arts Company (2007) 
* Fan Pen Chen, "Visions for the Masses; Chinese Shadow Plays from Shaanxi and Shanxi", Ithaca: Cornell East Asia Series, (2004) 
* Ghulam-Sarwar Yousof, *Dictionary of Traditional Southeast Asian Theatre*, Oxford University Press, (1994) 

## Vanjske veze

* ''Kazalište sjena'', Centar za kulturu i film Augusta Cesarca
Koreografija

**Koreografija** ( dosl. zapisivanje igre) predstavlja posebnu umetničku disciplinu u stvaranju scensko–muzičkih igračkih dela. Komponovanje, aranžiranje složenih igračkih elemenata u jedinstvenu formalno sadržajnu celinu usklađenu sa muzičkom osnovom. U takozvanom klasičnom baletu ovo komponovanje mora da sledi brojne kanone, dok u modernoj igri *koreografi* koriste slobodnije forme. **Koreograf** je muzičko–scenski umetnik koji se u pozorištu bavi kreiranjem igračkih aranžmana (koraka, pokreta, figura i slično) za pozorišnu predstavu (baletsku, dramsku, opersku). Najsloženije su postavke celovečernjih baletskih predstava. Najčešće se baletski igrači sa bogatim igračkim iskustvom i posebnim talentom za ovu vrstu kreativnog rada, pred kraj svoje aktivne igračke karijere opredeljuju za koreografski posao.

## Etimologija
Reč *koreografija* () doslovno znači "pisanje plesa" a nastala je od grčkih reči "χορο" što znači "kružni ples", ili bukvalno "igram u kolu", i "γραφία" što znači "pisati, beležiti". Prvi put se pojavila u američko–engleskom rečniku 1950ih godina, a reč *koreograf* () je prvi put upotrebljena kao zasluga Džordža Balančina u Brodvejskom mjuziklu *[[Na tvojim prstima]]* 1936. godine. Pre toga, za scenske ili filmske zasluge su se koristile fraze poput "sastave priredio", "plesove priredio", ili jednostavno "plesovi" za označavanje koreografa.

## Povezano
* Koreodrama

## Reference

## Literatura
* 
* 
*
Gelma

**Gelma** (arapski: قالمة / Qālima, berberski: Galma) je grad od 120,004 stanovnika na sjeveroistoku Alžira u Pokrajini Gelma u kojoj je i administrativni centar.

## Geografija

Gelma leži u dolini rijeke Sejbus, okružena planinama visokim gotovo 610 metara po čijim se padinama nižu maslinici. 
Još uvijek ima karakter francuskog grada zbog širokih bulevara sa drvoredima.
Grad je podjeljen na dva dijela, na jugu se nalazi kazba i vojska sa kasarnama, a na zapadu arapska mahala.

Od luke Annabe i Sredozemnog mora je udaljena 60 km jugoistočno, od Constantina 130 km istočno, a od granice sa Tunisom 150 km zapadno.

Nedaleko od grada (19 km zapadno) leže poznate terme *Hamam Meskutine*, čije vode imaju i do 98 °C, od njih su topliji jedino islandski gejziri.

## Historija

Francuska vojska zauzela je taj kraj 1834.

Gelma je novi grad nastao za Francuske kolonijalne uprave kao vojna baza koju je osnovao pukovnik Duvivier 1837 na mjestu rimske **Calame**.
Uz bazu je izraslo i civilno naselje koje je službeno osnovano 20. januara 1845. 
Gelma je status punopravne općine dobila dekretom od 17. juna 1854.

U Gelmi i njenoj okolici živjelo je puno francuskih kolonista, koji su zauzeli najbolje oranice što je revoltiralo lokalno domicilno stanovništvo. Nakon napada na njihove domove Francuska vojska i lokalni kolonisti izvršili su za osvetu - 8. maja 1945. pravi masakr.

Gelma je od 1974. pokrajinski administrativni centar, a od 1986. i univerzitetski.

### [[Antika|Antička]] Calama

Za antičku Calamu se zna da je kod nje -- 109. pne., berberski kralj Numidije Jugurta  pobjedio rimskog generala *Postiniusa*.
Antička Calama bila je zajedno sa *Setifisom* (današnji Sétif) i *[[Hipon]]om* (današnja Annaba) jedna od najvažnijih žitnica Rimskog Carstva tokom 2. i 3. vijeka za vladavine careva iz Dinastije Severovaca.

Za ranog kršćanstva (4.-5. vijek), *[[Rimska kolonija]] - Calama* bila je dijeceza u kojoj je biskup bio *Possidius* (biograf sv.Augustina).
Za vrijeme vandalske invazije - Possidus je pobjegao i sklonio se u Hipon, a Calama je pala pod na vlast vandalskog kralja Gejseriha. 
Kad je Bizant ponovno zauzeo Sjevernu Afriku Justinijanov general Salomon je utvrdio Calamu.

Dijelovi tih bedema koji su nekad štitili grad,  još uvijek su očuvani.

Od rimske Calame danas su preostale ruine teatra i termi, najveći dio skulptura i reljefa danas se čuva u muzeju.

## Privreda

Pored tog što je regionalni administrativno- trgovački centar Gelma je i poljoprivredno-stočarski centar ali i grad lake industrije koja proizvodi porculan, bicikle, motocikle i male motore.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Guelma'' (službene stranice)
Sejbus

**Sejbus** (arapski: وادي سيبوس‎‎, francuski: *Oued Seybouse*) je rijeka na sjeveroistoku Alžira duga 225 km.

## Hidrologija

Sejbus izvire u planinama Masiva Tel Atlas na sjeverozapadu Pokrajine Gelma.
Od tamo teče prema sjeveroistoku preko grada Gelma uz velike meandre do ušća u Sredozemno more pored grada Annabe u Pokrajini Anaba.

Sejbus ima sliv velik 6.400 km² kom gravitira 1.800.000 stanovnika, kako je uz rijeku podignuto dosta tvornica danas je vrlo zagađen.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Physico-chemical quality of the waters of the Oued Seybouse''
El Tarf (pokrajina)

**El Tarf** (arapski: ولاية الطارف / Wilāyat aṭ-Ṭārif) je jedna od 48 Alžirskih pokrajina (vilajeta) na koji je Alžir od 1984. podjeljen.

## Geografija

El Tarf se prostire na krajnjem sjeveroistoku zemlje - 80 km duž obale Sredozemnog mora pored granice sa Tunisom, na površini od 3.339 km² u kojoj živi 446,619 stanovnika.

Pokrajina El Tarf na sjeveru je ogragraničena Sredozemnim morem, na istoku graniči sa Tunisom. Tuzemno graniči sa slijedećim Alžirskim pokrajinama na zapadu sa Anabom, na jugu sa Suk Ahrasom i na jugoistoku sa Gelmom.

Pokrajina je administrativno podjeljena na 7 distrikta (daïrasa) i 24 općina (baladija).
Administrativni centar Pokrajine El Tarf je istoimeni grad El Tarf koji je udaljen 650 km od glavnog grada Alžira.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Presentation de la wilaya d'El Tarf''
El Tarf

**El Tarf** (arapski: الطارف / aṭ-Ṭārif) za Francuske kolonijalne vlasti znan kao **Le Tarf**, je grad od 13,346 stanovnika na krajnjem sjeveroistoku Alžira u Pokrajini El Tarf u kojoj je administrativni centar.

## Geografija

El Tarf leži u unutrašnjosti udaljen dvadesetak km od Sredozemnog mora i luke El Kala i nekih četrdesetak zapadno od granice sa 
Tunisom.

## Historija

El Tarf je novi grad osnovan za Francuske kolonijalne vlasti 1890. Status općine dobio je tek 12. januara 1957.

Od 2012. je i univerzitetski grad (*Université Chadeli Bendjedid d’El Tarf*) sa šest fakulteta.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Le Tarf (Algérie)''
Uea

**Uea** je nenastanjeni stjenoviti otok na Fidžiju, a koji čini dio rotumanskog arhipelaga. Uea je jedan od brojnih vanjskih otoka rotumanskog arhipelaga, a svojom je površinom drugi najveći (iza Rotume) i najviši otok (262 m) u sklopu arhipelaga. 

Geološke odlike i obalne šume od nacionalnog su značaja, kako je navedeno u Strateškom i akcijskom planu za biodiverzitet Republike Fidži. Uea je značajan i po tome što je, uz Rotumu, jedini otok na kojemu živi osjetljiva endemska vrsta ptice, *[[Myzomela chermesina]]*. 

## Reference
Primabalerina

**Primabalerina** (prvakinja baleta) je najistaknutija solistkinja u baletskoj trupi, interpretatorka koja igra uloge prvog faha. Termin podrazumeva umetnicu koja igra bar delom klasični repertoar. Jedna baletska trupa može imati (i većina kompanija i ima) više solistkinja sa ovim, najvišim u baletu, zvanjem. 

U francuskom jeziku zvanje primabalerine se označava terminom (), u engleskom jeziku terminom (), a ruskom reč balerina, identična srpskohrvatskoj, označava primabalerinu.

U trupama koje se bave isključivo modernim baletom nije uobičajeno dodeljivanje ovog zvanja.

Iznad zvanja primabalerine postoji i zvanje primabalerina asoluta, koje je do danas ponelo samo nekoliko umetnica, trenutno samo Svetlana Zaharova nosi ovo zvanje.
Rotumanski jezik

**Rotumanski jezik** (još i rotunanski jezik, rutumanski jezik te *Fäeag Rotuma*) je austronezijski jezik koji se govori na fidžijskom arhipelagu Rotumi, koji je 1881. godine postao dio tadašnjeg Britanskog Fidžija. Precizna klasifikacija rotumanskog jezika složena je zbog velikog broja posuđenica iz samoanskog i tonganskog jezika, a što je posljedica značajne kulturološke razmjene na području južnog Pacifika tokom stoljeća. Lingvist Andrew Pawley spojio je rotumanski sa zapadnofidžijskim jezicima u sklopu zapadnofidžijskog–rotumanskog ogranka srednjopacifičke podgrupe oceanijskih jezika.

Rotumanski jezik je privukao pažnju lingvista diljem svijeta jer koristi metatezu kako bi obrnuo posljednji samoglasnik u riječi s direktno prethodećim suglasnikom, što stvara samoglasnički sustav čije su glavne karakteristike prijeglas, skraćivanje ili produživanje samoglasnika te diftongizacija. 

Za razliku od jezika svojih pacifičkih susjeda, smatra se kako rotumanski jezik koristi sintaktičku formulu agens-predikat-objekt, koja je najsličnija formuli subjekt-predikat-objekt (rotumanski jezik nema subjekta, već koristi agens za označavanje vršitelja radnje), koja nije tipična za pacifičko područje.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze
* Rotuma Website Rotuman Language Page
* Rotuma Website Bibliography of Rotuman Language Studies
* "Rotuman" Page on Metathesis Site of Ohio State University's Language Department
* Rotuman dictionary online (select simple or advanced browsing)
* 605 , labeled 'Rotuma' archived with Kaipuleohone
* e archived with Kaipuleohone
Suk Ahras

**Suk Ahras** (arapski: سوق أهراس / Sūq Ahrās, berberski: Suqehras) je grad od 153,479 stanovnika na sjeveroistoku Alžira u Pokrajini Suk Ahras u kojoj je i administrativni centar.

## Geografija

Suk Ahras leži u dolini rijeke Majardah, okružen dobro pošumljenim planinama Masiva Aures.

Od luke Annabe i Sredozemnog mora je udaljen 97 km južno, od glavnog grada Alžira 640 km jugoistočno, a od granice sa Tunisom 40 km zapadno.

## Historija

Suk Ahras je novi grad nastao za Francuske kolonijalne uprave kao vojni garnizon 1852. nedaleko od ruševina antičkog numidijskog grada **Tagaste**, u kom je rođen sv.Augustin.

Uz garnizon je od 1855. počelo nicati naselje francuskih kolonista, koje je službeno osnovano dekretom 15. augusta 1858.
Suk Ahras je status punopravne općine dobio dekretom 22. augusta 1861.

Suk Ahras je počeo prosperirati kao rudarski centar kad su u okolici otkrivene naslage željezne rude i fosfata i kad je do njega krajem 19. vijeka izgrađena željeznička pruga.

Današnji Suk Ahras od 1998. ima i univerzitet, koji je osnovan kao filijala univerziteta iz Annabe sa tri fakulteta.

Od antičke **Tagaste** preostale su ruine bazilike i još nekih ranokršćanskih zgrada.

## Privreda

Pored tog što je regionalni administrativno- trgovački centar Suk Ahras je i poljoprivredno-stočarski centar 
ali i grad lake industrije koja proizvodi papir, staklo, tekstil i boje.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Wilaya de Souk Ahras'' (službene stranice)
Dječje kazalište Branka Mihaljevića

**Dječje kazalište Branka Mihaljevića** je kazalište za djecu u Osijeku. Kazalište je osnovano 1958. godine, iako kao amatersko kazalište djeluje još od 1950. godine.

## Historija
Kazališna kuća službeno je s radom započela 8. lipnja 1950. godine kao *Pionirsko kazalište u Osijeku*, premijerom predstave *Spašeno svjetlo* koju je režirao Ivan Marton. Godine 1958. kazalište se profesionalizira te dobiva ime *Dječje kazalište Ognjen Prica*. Godine 1991. kazalište mijenja ime u *Dječje kazalište u Osijeku*, a od 2006. godine nosi današnji naziv *Dječje kazalište Branka Mihaljevića*.

Zlatno razdoblje kazališta bio je kraj 1970-ih godina kada nastaje kultna predstava *Postolar i vrag* koju je na scenu postavio režiser Borislav Mrkšić. Predstava je osvojila brojne nagrade i priznanja na svim festivalima u zemlji i inozemstvu. Novo zlatno razdoblje počinje od 2004. godine, kada prvi studenti upisuju novoosnovani *Studij glume i lutkarstva* u Osijeku, te će upravo prve generacije tih glumaca tvoriti jaku umjetničku energiju tog kazališta u budućnosti.

Ansambl *Dječjeg kazališta Branka Mihaljevića* jedan je od najboljih dječjih ansambala u Hrvatskoj. Kroz desetljeća članovi ansambla bili su neki od najnagrađivanijih hrvatskih glumaca kao što su Areta Ćurković, Edi Ćelić, Inga Šarić... Predstave stvaraju režiseri kao što su Nikola Zavišić, Ljudmila Fedorova, Tamara Kučinović...

## Vanjske veze
* Mrežne stranice Dječjeg kazališta Branka Mihaljevića
Teatar 054

**Teatar 054** je prvo privatno kazalište iz Osijeka upisano u registar Umjetničkih organizacija pri Ministarstvu kulture Republike Hrvatske, u svrhu promicanja kulturne osječke scene. Kazalište su osnovale glumice Sanja Dodig i Petra Cicvarić. Dodig je završila Akademiju dramskih umjetnosti u Tuzli, a Cicvarić Umjetničku akademiju u Osijeku. Scena osječkog "Teatra 054" je pomalo kabaretskog tipa, a nalazi se na adresi Trg slobode 2, u prostoru Organizacije glazbenih izvođača (OGI-Osijek).

## Vanjske veze
* Teatar 054 , Ministarstvo kulture Republike Hrvatske
Tvornica lutaka

**Tvornica lutaka** je zagrebačko kazalište za djecu i mlade. Kazalište je osnovano 2005. godine, iako kao umjetnička organizacija djeluje još od 2003. godine. Kazalište su osnovali lutkarica i glumica Petra Radin, koja obnaša funkciju umjetničke voditeljice, te glumac Leon Lučev, koji je obnašao funkciju ravnatelja do 2011. godine kada je na tu dužnost stupio redatelj Mario Kovač.

Kazalište Tvornica lutaka od 2011. godine smješteno je u prostorijama nekadanjeg kina Grič u Zagrebu gdje redovno izvodi svoj repertoar naslova za djecu. Surađuju s brojnim poznatim glumcima (Filip Šovagović, Ecija Ojdanić, Filip Detelić, Vilim Matula, Dražen Šivak, Nina Violić, Luka Petrušić...) te kazališnim redateljima (Krešimir Dolenčić, Anica Tomić, Damir Klemenić).

Kazalište osim predstava na svojoj sceni često gostuje na brojnim dječjim festivalima u zemlji i inozemstvu, kao i u drugim vidovima druženja s djecom (predstave u vrtićima, školama, domovima kulture, učilištima, dvoranama i na trgovima).

Rad kazališta nagrađivan je brojnim nagradama diljem Hrvatske te u inozemstvu.

## Izvori
* O kazalištu, mrežne stranice kazališta Tvornica lutaka, ''www.tvornicalutaka.hr'' 
* Kazalište Tvornica lutaka na ''PORT.hr'', ''www.port.hr'' 
* Najava rada kazališta "U bivšem kinu Grič kazalište Tvornica lutaka", ''Culturenet Croatia'', ''www.culturenet.hr''

## Vanjske veze
* Mrežne stranice kazališta Tvornica lutaka, ''www.tvornicalutaka.hr''
El Kala

**El Kala** (arapski: القالة / al-Qāla) za Francuske kolonijalne vlasti znan kao **La Calle**, je lučki grad od 24,189 stanovnika na krajnjem sjeveroistoku Alžira u Pokrajini El Tarf u kojoj je i najveći grad.

## Geografija

El Kala leži na obali Sredozemnog mora, nedaleko od tuniske granice, udaljena dvadesetak km od svog pokrajinskog 
administrativnog centra El Tarfa.
Svojevremeno je bio poznat po crvenim koraljima jer se nalazi u sredini koraljnog grebena koji se prostire od Tunisa do Annabe.

## Historija

Rimljani su taj lokalitet zvali *Tuniza*, Arapi *Mers El Kharez* (Čarobna ili Biserna luka) a Francuzi na bazi tog (iskrivljeno) *Calle de Marsacarèse*, na kraju je iz tog ostalo samo - Qala (kala) što na 
arapskom znači sidrište.

El Kala je nastao kao luka i trgovište za koralje početkom 16. vijeka, kad su dva trgovca iz Marseilla dobila dozvolu da ih mogu vaditi. Oni su oko 1553. osnovali 
ribarsko naselje *Bastion de France* u kom se uskoro naselilo puno talijanskih ribara.

Grad je službeno osnovan za Francuske kolonijalne vlasti 1838, a status općine dobio je 1956.

Pored grada nalazi se *[[Nacionalni park]] Kala* na površini od 8000 hektara, koji je osnovan 1983. Njegova najveća atrakcija su niz slanih jezera i laguna od kojih su najveća; Oubeira, El Mellah i Tonga. 
Rezervat je 1990. UNESCO proglasio rezervatom biosfere.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''11 bonnes raisons de visiter El Kala''
Suk Ahras (pokrajina)

**Suk Ahras** (arapski: ولاية سوق أهراس / Wilāyat Sūq Ahrās) je jedna od 48 Alžirskih pokrajina (vilajeta) na koji je Alžir od 1984. podjeljen.

## Geografija

Suk Ahras se prostire na krajnjem sjeveroistoku zemlje po planinama Masiva Aures pored granice sa Tunisom, na površini od 4.630 km² u kojoj živi 438,127 
stanovnika.	

Pokrajina Suk Ahras na istoku graniči sa Tunisom. Tuzemno graniči sa slijedećim Alžirskim pokrajinama na sjeveru sa El Tarfom, na zapadu sa Gelmom i Um el Buagijem i sa juga sa Tebesom.

Pokrajina je administrativno podjeljena na 10 distrikta (daïrasa) i 26 općina (baladija).
Administrativni centar Pokrajine Suk Ahras je istoimeni grad Suk Ahras koji je udaljen 640 km od glavnog grada Alžira.
## Reference

## Vanjske veze
* ''Présentation de la wilaya de Souk Ahras''
Nasinu

**Nasinu** je grad na fidžijskom otoku Viti Levu. Nasinu je status grada dobio 1999. godine, u periodu kada je po broju stanovnika (87,446) bio veći čak i od glavnog grada, Suve. Danas je Nasinu, s 92,043 stanovnika (2017.), drugi najveći grad na Fidžiju, odmah iza Suve, koja ima nešto više od 93,000. Administrativno pripada provinciji Naitasiri u Centralnoj diviziji.

U gradu se nalazi Nacionalni univerzitet Fidžija (engleski: *Fiji National University*, FNU), kamp za obuku oficira armije i druge institucije.
Ivan Balog

**Ivan Balog** (Osijek, 11. rujna 1926. – Osijek, 9. prosinca 2000), jugoslavenski i hrvatski teatarski režiser u dječjem teataru.

## Biografija
Rodio se u Osijeku. Osnivač dječjeg teatra u Osijeku, čiji je direktor s najdužim stažem i redatelj najomiljenije predstave tog teatra Zeko, zriko i janje.

Pučku i građansku školu pohađao u Osijeku. U rodnom gradu diplomirao na Trgovačkoj akademiji. Tokom studija aktivirao se u osječkom Hrvatskom narodnom kazalištu gdje je bio inspicijent te jedno vrijeme obnašao dužnost tajnika Drame. Suinicijator ideje osnivanja Pionirskog kazališta u čijim su predstavama igrala djeca. Projekt je zaživio 1950. godine. Godinu dana poslije, ovo amatersko kazalište dobilo je vlastitu dvoranu u tadašnjem donjogradskom Domu kulture. Balog je mnogo radio na tome da bi Osijek dobio pravu lutkarsku i dječju pozornicu. Rad mu se ostvario 1958. godine profesionaliziranjem tog kazališta koje je ponijelo ime Dječje kazalište Ognjen Prica. Od 1961. godine direktor je tog kazališta sve do mirovine. Obrazovanje je nastavio uz rad. Diplomirao je u Beogradu 1965. godine na Akademiji za teatar, film, radio i TV. Studijski se usavršavao nakon studija na visokoj muzičkoj školi u Bratislavi.

Zaslužan za pokretanje dječjih teatarskih manifestacija. Suosnivač Festivala djeteta u Šibeniku, Susreta lutkarskih kazališta (SLUK) u Osijeku te Međunarodnog festivala kazališta lutaka za odrasle u Pečuhu. Bio je član Svjetske lutkarske federacije i predsjedništva Udruženja dramskih umjetnika Hrvatske.

## Reference
Nadi

**Nadi** ( ) je grad na Fidžiju, smješten na otoku Viti Levu. Nadi se nalazi na zapadnoj strani najvećeg fidžijskog otoka, a prema popisu iz 2017. godine imao je 71,048 stanovnika, po čemu je bio na četvrtom mjestu na Fidžiju, s otprilike 500 stanovnika manje nego Lautoka. Grad je od 2007. godine zabilježio značajan porast stanovništva, s obzirom da je prema ranijem popisu imao 42,284 stanovnika. Nadi je multietnički grad u kojem najviše ima Indofidžijaca i etničkih Fidžijaca, ali i značajna brojka stranih državljana te turista. Uz proizvodnju šećerne trske, turizam je najvažnija gospodarska djelatnost u gradu. 

Regija grada Nadi ima najveću koncentraciju hotela i motela na cijelom Fidžiju. Zbog velikog broja Indofidžijaca, Nadi se smatra hinduističkim i islamskim centrom Fidžija; u gradu se nalazi najveći hinduistički hram u južnoj hemisferi, Hram Sri Sive Subramanije, koji je važno mjesto hodošašća hinduističkih vjernika. 

Grad ima i međunarodni aerodrom, smješten oko devet kilometara od samog grada. Nadijski aerodrom je najveći na Fidžiju te je primarna točka ulaska u Fidži, iako je smješten zapadno od glavnog grada Suve. 

## Vanjske veze

* 
* Nadi Town Fiji Restaurant
* Indian Asian Denarau Nadi Fiji Restaurant
* Seafood Fiji Restaurant in Denarau, Nadi
Nausori

**Nausori** je grad na Fidžiju, smješten na otoku Viti Levu. Prema popisu stanovništva iz 2017., Nausori je imao 57,882 stanovnika te je bio peti najveći grad na Fidžiju. Grad se nalazi u provinciji Tailevu, u sklopu Centralne divizije, međutim šire područje nalazi se na sjecištu provincija Rewa, Tailevu i Naitasiri. Istovremeno, Nausori je jedna od dvije krajnje točke poznatog koridora Suva-Nausori, koji dva grada povezuje preko novoizgrađenog, 425 metara dugog mosta preko rijeke Rewe. 

Nausori je grad s dugom povijesnom tradicijom. Stara jezgra grada smještena je oko pet kilometara od današnjeg centra, prema naselju Kasavu. Ruševine starog Nausorija, smještene u selu Naduruloulou, još uvijek su prisutne, mada primarno kao turistička destinacija. U gradu je dobro očuvana i kolonijalna arhitektura iz XIX. vijeka.

Grad je i važno sportsko središte. Glavni stadion je Ratu Cakobau Park, kapaciteta od 8,000 gledatelja, na kojem igraju nogometne momčadi Rewa F.C. i Tailevu/Naitasiri F.C. te ragbi momčad Tailevu Knights.

## Vanjske veze
* 
* Fiji Government page for Nausori
* Nausori Town Council (official website)
Labasa

**Labasa** ( ) je grad na Fidžiju. Nalazi se na otoku Vanua Levu te je sjedište provincije Macuata, ali i Sjeverne divizije. Prema popisu stanovništva iz 2017. godine, Labasa je bio šesti najveći grad na Fidžiju s 26,601 stanovnikom. Ujedno je i najveći grad na otoku Vanua Levu. Status grada dobio je 1939. godien. 

Labasa se nalazi na delti koju zajednički formiraju čak tri rijeke - Wailevu, Labasa (po kojoj je grad i dobio ime) i Qawa. Glavna gospodarska djelatnost u gradu i široj okolici je poljoprivreda, uz postepeno opaadajuću industriju šećerne trske, a sam grad nije značajno turističko središte, iako je poznat po tome što je imao prvi semafor na cijelom Fidžiju. 

Labasu služi i obližnji aerodrom, mada je on od lokalnog značaja.
Um el Buagi (pokrajina)

**Um el Buagi** (arapski: ولاية أم البواقي / Wilāyat Umm al-Bawāqī) je jedna od 48 Alžirskih pokrajina (vilajeta) na koji je Alžir od 1984. podjeljen.

## Geografija

Um el Buagi se prostire na sjeveroistoku zemlje na površini od 6.783 km² u kojoj živi 621,612 stanovnika. Većina teritorija Um el Buagija (80 %) prostire se po visoravni južnog Masiva Tel Atlasa prosječne nadmorske visine od 800 do 1000 m, sa mjestimičnim depresijama gdje se nalaze sabke (slaništa).
Planine zauzimaju samo 13% njegove površine, i nadovezuju se na istoku sa planinama Masiva Aures.		

Pokrajina Um el Buagi graniči sa slijedećim Alžirskim pokrajinama na sjeverozapadu sa Konstantinom, na sjeveru sa Gelmom, na sjeveroistoku sa Suk Ahrasom. Sa zapada graniči sa Milom, sa istoka sa Tebesom i sa juga sa Milom i Henšelom.

Pokrajina je administrativno podjeljena na 12 distrikta (daïrasa) i 29 općina (baladija).
Administrativni centar Pokrajine Um el Buagi je istoimeni grad Um el Buagi.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Présentation de la wilaya de Oum El Bouaghi''  

Souk Ahras Province