open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zafisoro (narod)

**Zafisoro** su jedan od najmanjih, od 18 naroda Madagaskara, od 91.000 pripadnika koji žive na jugoistoku otoka uz obale Indijskog oceana u Regiji Atsimo-Atsinanana.

Zafisoro kao i većinski Merine, govore malagaški makrojezik, ali svojim dijalektom.

## Historija

Zafisoro su vrlo mala etnička skupina koja najvjerojatnije vodi porijeklo od afričkih emigranata koji su na Madagaskar doplovili u 15. vijeku, tad su zajedno sa svojim susjedima Antefasijima činili jednu cjelinu.

Do njihovog razdavajanja došlo je krajem 16. odnosno početkom 17. vijeka, kad su njihovi zajednički kraljevi Isoro i Andriambolanoni vladali su u Farafanganom i okolicom. Potomci Andriambolanonija osnovali su svoju dinastiju koja je vladala malim plemenskim Kraljevstvom Antefasi, a potomci Isora, osnovali su svoju dinastiju i vladali svojim Kraljevstvom Zafisoro. Zafisoro na malagaškom znači djeca Isora. Otada su Zafisoro i Antefasi bili u stalnim sukobima zbog teritorija, i postali vremenom dva naroda.

I Zafisori su kao i njihovi susjedi Antefasi mirno su prihvatili vlast merinske kraljice Ranavalone I. početkom 19. vijeka, jer im se to učinila kao izvrsna prilika da dokinu svoje vječne međusobne sukobe. Jedini uvjet koji su postavili Zafisori bio je da se i njima dozvoli mogućnost kao i prije toga Antefasijima da sami odaberu kraljičinog guvernera koji je trebao njima upravljati iz njihove pristolnice Mahamanina. Ranavalona je prihvatila taj zahtjev Zafisora, i postavila za guvernera Rainilaitafika, koji je stigao sa vojskom u Mahamaninu 1830. Tako su Zafisoriji uklopljeni u Kraljevstvo Merina. U septembru 1990., ponovno su obnovljeni granični sukobi između Zafisora i Antefasija, tako da je oktobra poginulo 40 ljudi, nakon toga sklopljen je ugovor o nenapadanju.
Ipak i nadalje tinja rivalitet između njih, i dovoljna je mala svađa oko polja riže, da ponovno izbije sukob.

## Geografska rasprostranjenost
Teritorij naroda Zafisoro nalazi se na jugoistočnoj obali Madagaskara u Regiji Atsimo-Atsinanana južno od grada Farafangana do Rezervata prirode Manombo. Njihovi sjeverni susjedi su Antefasi, zapadni Bare i južni Antesake.

## Veze
* Malgaši

## Reference
Kanal Pangalanes

**Kanal Pangalanes** poznatiji po svom francuskom imenu **Canal des Pangalanes** je plovni put na istočnoj obali Madagaskara, od Farafangane na jugu do Toamasine na sjeveru.

## Historija
Kanal Pangalanes podignut je za vrijeme francuske kolonijalne uprave početkom 20. vijeka, kad je guverner bio general Joseph Gallieni. Taj kanal ukupne dužine oko 600&nbsp;km, podignut je tako, da su povezana sva prirodna jezera (kojih je puno) uz obale Indijskog oceana) i rijeke Istočnog sliva.

## Plovnost

Kanal Pangalanes se obzirom na karakteristike plovidbe može podijeliti u 3 dijela;
* sjeverni dio: od Toamasina do Vatomandrija, je najbolje održavani dio kanala sa najdubljim vodama. Od riječne luke u Toamasini, koja je udaljena 2.5&nbsp;km od centra grada, postoje brojne brodske linije, kako za turiste, tako i za uobičajeni domaći prijevoz prema brojnim destinacijama; Ankanin’ni Nofi, Jezero Ampitabe, Ambila-Lemaitso, Manambato, Jezero Rasoabe i za grad Vatomandri.
* centralni dio: od Mahanoro do Mananjarija, na njemu mogu ploviti manja plovila za kombinirani prijevoz robe i putnika, tako da postoji čitav niz malih prijevoznika koji voze turiste od Mahanora do Mananjarija.
* južni dio: od Mananjarija do Vohipena, sastavljen je od uskih i plitkih kanala, koji omogućuju plovidbu samo kanuima i splavima, tako da je za turiste moguće ploviti samo oko grada Manakara.

Kanal Pangalanes povezuje brojne rijeke i potoke Istočnog sliva, najveće (od sjevera prema jugu) su; Ivondro, Rianila, Sakanila, Mangoro, Masora, Mananjari, Faraoni, Matitanana i Manampatrana.

## Reference

## Vanjske veze

* Introducing Canal des Pangalanes  
* ''Le Canal des Pangalanes canal nature''
713.

__NOTOC__
Godina **713.** (**[[rimske brojke|DCCXIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. Oznaka 713. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina. 

## Događaji

### Evropa-Vizantija
* Muslimansko osvajanje Hispanije: Arapske vojske pod Musom bin Nusairom zauzimaju Sevillu i Méridu.
* 5. 4. - Vizigotski vladar Theudimer sklopio mir kojim je priznao kalifa za suverena. 
* 3. 6.? - Bizantski car Filipik je svrgnut, te ga zamjenjuje Anastazije II (vl. do 715).
* Al-Abas ibn al-Valid poharao Antiohiju u Pisidiji koja se od toga neće oporaviti. 
* Ælfwald je novi kralj Istočne Anglije (do 749). 

### Kina-Azija
* U mjestu Leshan u kineskoj provinciji Sečuan započinje izgradnja Velikog Bude u Leshanu, znamenite statue koja će nakon svog dovršetka 803. godine postati najveća u kamenu izrezbarena statua Bude na svijetu.
* U Kini car Xuanzong od Tanga na početku svoje vladavine izdaje ukaz kojim je likvidirana Neiscrpna riznica, koju je vodila budistički manastir u Chang'anu, a koja je akumulirala ogromne količine novca, svile i drugih blaga od strane anonimnih donatora koji su se na taj način nastojali iskupiti za grijehe; car Xuanzong svoju odluku motivira time da je riznica, usprkos dobrotvornih donacija, loše vodila svoje poslovne knjige, te prikuplja sva njena sredstva te ih dijeli drugih budističkim manastirima, taoističkim opatijama, odnosno koristi za opravke statua, dvorana i mostova u gradu.
* Car Xuanzong od Tanga ulaže 20 miliona bakrenjaka i angažira oko 1000 zanatlija kako bi se sagradio dvoranu u budističkom manastiru, gdje su napravljeni brojni njegovi portrerti, kao i portreti božanstava i duhova
* Nedugo nakon abdikacije, bivši car Ruizong u Chang'anu za godišnju Svetkovinu Lampiona podiže ogromni lampion na gradskoj kapiji, za koga se navodi da je visok preko 60 m. Okvir je napravljen od brokata i svilene gaze, te ukrašen zlatom i žadom; lampion sadrži preko 50.000 uljanica čija se svjetlost može vidjeti miljama izvan grada.
* U Japanu započeti zapisi Fudoki. 
* Nakon smrti imama Zajn al-Abidina, oko izbora novog dolazi do rascepa šiitizma na zejdite (Zejd ibn Ali) i ismailite (Muhamed al-Bakir). 
* U Multanu osnovana prva islamska zajednica.


## Rođenja

* Zhang Xuan, kineski slikar (u. 755)
* ca. Stefan Mlađi, vizantijski monah († 765)

## Smrti

* Ali ibn Husayn, praunuk proroka Muhameda i četvrti šijitski imam 
* Yi Jing, kineski budistički redovnik i svjetski putnik (r. 635)
* Huineng, kineski zen budistički patrijarh iz doba dinastije Tang (r. 638)
* Li Qiao, kineski pjesnik i službenik (r. 644)

## Reference
Brokat

**Brokat** () je teška svila, isprepletena zlatnim i srebrnim nitima. Obično se koristi za proizvodnju obredne odjeće, odnosno za prevlake pokućstva, zastore i slične predmete.

## Literatura

* Brocade paper (fragment), originally belonging to a sample book of J.M. Munck, Augsburg 1751 treasure 5  National Library of The Netherlands
* Marypaul Yates. Fabrics A Guide for Interior Designers and Architects. W. W. Norton & Co.
Demokratska stranka federalista

**Demokratska stranka federalista** **(D.S.F.)** osnovana je 2. maja 1990. godine u Sarajevu s ciljem očuvanja ravnopravnosti tri konstitutivna naroda Bosne i Hercegovine u sklopu SFRJ. Učesnica je prvih višestranačkih izbora u istoriji Bosne i Hercegovine. Osnivač D.S.F. je dr. Dragan Đokanović.

Demokratska stranka federalista osnovana je i u Srbiji 2003. godine, sa sjedištem u Beogradu. Osnivač D.S.F. za Srbiju takođe je dr. Dragan Đokanović.

## Izvori

## Vanjske veze
* Web-prezentacija predsjednika stranke dr. Dragana Đokanovića/
* Zvanična web-prezentacija Demokratske stranke federalista
* Web-prezentacija Demokratske stranke federalista, Istočno Sarajevo 
* Ministarstvo za lokalnu upravu i samoupravu Srbije, Registar političkih organizacija/
Gaza (tkanina)

**Gaza** je rijetko tkana pamučna, svilena ili lanena tkanina. Najpoznatija je pamučna gaza, koja se kao **medicinska** ili **hidrofilna gaza** koristi u medicini za previjanje rana, s obzirom da dobro upija vlagu, a zbog mekoće dobro prianja uz ranu. Lanena gaza se, pak, najčešće koristi za proizvodnju odjeće.

Riječ potiče iz arapskog, odnosno perzijskog jezika, odnosno od riječi *qazz* koja znači "sirova svila".

## Reference

* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Cotton gauze as non-adherent dressing (with image)
Slikanje portreta

:*V. [[Portret]] za općenitiji pojam.*

**Slikanje portreta** je žanr slikarstva kome je cilj prikazati vizualni izgled predmeta, i to najčešće ljudskog bića (mada se ponekad mogu portretirati životinje, kućni ljubimci ili čak i predmeti). Osim slikanjem, portretirati se može i rezbarenjem, litografijom, fotografijom, odnosno videom i digitalnim medijima.

Portretisti stvaraju svoja djela najčešće po narudžbi, za javne i privatne osobe, iako ponekad mogu biti potaknuti i osjećajima prema osobi koju potretiraju. Portreti se stvaraju kako bi predstavljali važne državne ili porodične ličnosti i događaje, odnosno bili podsjetnik budućim generacijama. 

Portreti su tradicionalno bilježili likove uglavnom moćnih i bogatih osoba. Tek kasnije je postalo uobičajeno za osobe iz srednje klase da naručuju portrete sebe, svojih kolega i članove porodica. Danas se portreti naručuju od strane vlada, korporacija, klubova, organizacija i pojedinaca.
Lampion

**Lampion** je naziv za svjetiljku ili fenjer, najčešće napravljenu od papira ili sličnog trasnparentnog materijala, obično obojanog jarkim bojama ili bogato ukrašenu. Lampioni se najčešće koriste u istočnoj Aziji, gdje je poznata Svetkovina lampiona.
Svetkovina lampiona

**Svetkovina lampiona** ili **Svetkovina fenjera** (također poznata i kao **Svetkovina Yuanxiao** ili **Svetkovina Shangyuan** u Kini; svetkovina Chap Goh Meh u Indoneziji, Maleziji i Singapuru; **Svetjkovina Yuen Siu** u Hong Kongu i **"Tết Thượng Nguyên" ili "Tết Nguyên Tiêu"** u Vijetnamu); je praznik koji se slavi na petnaesti dan prvog mjeseca lunisolarne godine u kineskom kalendaru, i koji predstavlja posljednji dan proslave kineske Nove godine. Ne treba ga miješati sa Svetkovinom sredine jeseni, koja se ponekad u Maleziji i Singapuru također naziva "Svetkovina lampiona". Za vrijeme Svetkovine lampiona djeca noću odlaze u hramove noseći lampione i rješavaju razne zagonetke ispisane na lampionima ().

U drevna vremena, lampioni su bili jednostavni, i samo su carevi i drugi velikaši mogli sebi priuštiti složene oblike. Danas se, međutim, lampioni često prave u obliku životinja.

U nekim oblastima se ova svetkovina smatra kineskim ekvivalentom zapadnog Valentinova, odnosno dan kada se slavi ljubav i slični osjećaji između ljubavnika.

## Vanjske veze

* " Ao dai Vietnam with Lantern" 
* Chinese Lantern Festival Many Lantern Festival pictures and information.
* "2010 Taichung Traditional Arts Festival" , *[[Taiwan News]]*, Taichung City Cultural Affairs Bureau, 2010-02-19
* The Lantern Festival - ChinaA2Z website - falls on the 15th day of the 1st lunar month.
* "Celebration of the Lantern Festival" , Chinese Culture Center of San Francisco
* "Lantern Festival", Chinese Internet Information Center
* "Origin of Lantern Festival"  - ChinaA2Z website
* "Lantern Festival", *[[China Daily]]*
* "Chinese New Year - The Chinese Lantern Festival"
* "Chinese Lanterns Supplier and Blog information" 
* "Video Lantern Festival Taiwan 2010"
* The Lantern Festival: surprising facts about this dazzling celebration
Leshan

**Leshan** (; Sečuanski pinyin: No2san1; lokalni izgovor: ) je grad na razini prefekture u kineskoj provinciji Sečuan, smješten na ušću rijeke Dadu u Min. Leshan je smješten na jugozapadnim rubovima Crvene kotline u južnom Sečuanu, oko 120&nbsp;km od Chengdua.

## Povezano
* Veliki Buda u Leshanu

## Vanjske veze

* Official Government Website
Rezbarenje kamena

**Rezbarenje kamena** označava svaku aktivnost kojom se kamenu ili stijeni mijenja oblik tako da se otklanjaju njegovi dijelovi. Pod time se može podrazumijevati priprema kamenja, odnosno njihovo rezanje u blokove pogodne kao građevinski materijal, ali i transformacija kamena ili stijene u umjetničku skulpturu.

## Reference
Žad

**Žad** je zajednički izraz koji se koristi za dva različita minerala poznata kao jadeit i nefrit. Žad je najčešće zelene boje, ali može biti i sivozelenkast ili bijel. Najčešći je žad tamnozelene boje, a u Kini se cijeni i bijeli žad. Kinezi žad smatraju simbolom pet najvećih vrlina: skromnosti, moralne čistoće, pravednosti, pristojnosti i hrabrosti. 

## Doba neolita
U doba neolita bio je simbol moći, a ponekad se koristio i za izradu oružja i alata. Preko 180 glava sekira napravljenih od žadeitita vađenog u sjevernoj Italiji u neolitskom dobu pronađeno je širom Britanskih ostrva. Zbog teškoće obrade ovog materijala, smatra se da su sve pronađene glave sjekira ovog tipa bile neutilitarne i da su predstavljale neki oblik valute ili su bile proizvodi razmene poklona.

U Itoigavi, u Japanu, otkriven je veliki broj žadeitnih perli i glava sekira, kao i ostaci žadeitnih radionica iz neolitskog doba. Ove perle i sekire su se trgovale širom Japana i Korejskog poluostrva, a proizvodila ih je najstarija poznata kultura na svetu koja je koristila žadeit, sa središtem u regionu Itoigava.

## Vanjske veze

* perlenoire.mk  
## Izvori
Anastasije II

**Anastasije II** (grč: Αναστάσιος Β΄, umro 1. juna 719. godine) bio je vizantijski car od 713. do 715. godine. Posle pada sa vlasti pokušao je da 719. uzurpira carsku krunu, ali je car Lav III Isavrijanac naredio njegovo pogubljenje.

Anastasije je rođen kao Artemije i u Carigradu je vršio dužnost starešine carske kancelarije (protasekretis). Kada se vojska iz teme Opsikion pobunila protiv cara Filipika, Artemije je uzdignut na carski presto. Prilikom krunisanja 4. juna 713. dobio je ime Anastasije, najverovatnije po uzoru na cara Anastasija I (491-518) koji je takođe došao na vlast kao predstavnik dvorske administracije posle niza vojničkih careva.

Prve Anastasijeve mese bile su da odbaci monotelitsku politiku svog prethodnika i ponovo potvrdi zaključke Šestog vaseljenskog sabora. Carigradski patrijarh Jovan IV je najposle smenjen 715. i na njegovo mesto je doveden German I. 

Kada je abasidski vojskovođa Maslama opljačkao maloazijsku oblast Galatiju 714. godine, Anastasije II je poslao u Damask poslanstvo da pokuša da zaključi mir sa kalifom Validom I. Diplomate su se vratile bez diplomatskog sporazuma, ali sa izveštajem o opsežnim ratnim pripremama u Siriji, na šta je car brže-bolje počeo da priprema Konstantinopolj za novu opsadu. Anastasije je obnovio carigradske zidine, naročito one koje su branile grad sa mora, postavio je razne ratne sprave i počeo da puni prestoničke ambare žitom. Takođe, naredio je svima onima koji nisu mogli da obezbede prikupljanje trogodišnjih ličnih zaliha hrane da napuste grad. Car je takođe postavio i najsposobnije ljude na čelo tema tako da je njegovom zaslugom Lav Isavrijanac, budući Lav III, postao strateg teme Anatolikon. Anastasije je zatim 715. poslao novoobnovljenu vizantijsku flotu u Fenikiju da unište rezerve drvene građe od koje su Arapi gradili svoje brodove. Međutim, kada su vojnici iz teme Opsikion stigli na Rodos, zborno mesto vizantijske vojske određene za pohod, došlo je do pobune u toku koje je za cara izvikan lokalni sakupljač poreza Teodosije III. Pobunjenici su zatim krenuli na Carigrad i Anastasije je posle šest meseci borbe bio prisiljen da abdicira i primi monaški zavet samo da bi nakon toga bio prognan u Solun.

Borbe oko prestola su nastavljene i dalje tako da je Teodosija smenio strateg Anatolikona Lav Isavrijanac. Kada je odbio drugu arapsku opsadu Carigrada 718. godine Lav se suočio sa novom uzurpacijom. Anastasije je uz pomoć lokalnog namesnika Nikite Ksilinta zadobio podršku teme Opsikion i bugarskog kana Tervela. Na čelu bugarske vojske Anastasije je 719. ponovo krenuo na Carigrad. Tervel se ipak predomislio i zatim predao Anastasija Lavu koji ga je ubrzo pogubio. Anastasijevoj udovici Irini bilo je ipak dozvoljeno da ga sahrani u carskom mauzoleju pri Crkvi sv. Apostola.

## Literatura
* G. Ostrogorski, *Istorija Vizantije*, Beograd 1997 (više izdanja), 163-4.
* *Oksfordska istorija Vizantije*, Priredio Siril Mango, Beograd 2004, 155-157.
* *The Oxford Dictionary of Byzantium*, I-III, ed. A.P. Kazdhan, New York-Oxford 1991, 87.
Zhang Xuan

**Zhang Xuan** () (713–755) je bio kineski slikar iz doba dinastije Tang.

Zhang Xuan je naslikao brojna umjetnička djela, ali od njih je najpoznatija *Dvorske dame pripremaju novoizvezenu svilu*, koja je sačuvana zahvaljujući kopiji koju je početkom 12. vijeka izradio car Huizong od Sonag. Poznata mu je i slika *Proljetni izlazak Tang dvora*, koju je kasnije ponovno izradio Li Gonglin.
714.

__NOTOC__
Godina **714.** (**[[rimske brojke|DCCXIV]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 714. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* 28. 2. &ndash; Siriju pogađa zemljotres.
* proleće i kasnije - Muslimansko osvajanje Hispanije: Abd al-Aziz ibn Musa, sin Muse bin Nusaira, zauzeo Coimbru i Santarém. Musa bin Nusair i Tarik ibn Zijad ratovali protiv Vizigota (zauzeta Zaragoza, Valencia...) ali opozvani od kalifa Al-Valida I.
* Nakon smrti Pipina II, njegov nezakoniti sin Karlo Martel postaje majordomom Austrazije i de facto vladarom franačke države. U sukobu je sa Pipinovom udovicom Plektrudis.
* Frizijski kralj Radbod nanosi poraz franačkom vojskovođi Karlu Martelu nakon čega Frizija ponovno stiče nezavisnost.
* Arapi opustošili vizantijsku Galatiju.

* Suzbijena tibetanska invazija na Tang Kinu.
* Kineski car Xuanzong od Tanga zabranjuje svim trgovcima u prijestolnici Chang'an da kopiraju i prodaju budističke sutre, u nastojanju da omogući svećenstvu budističkih manastira monopol na distribuciju pisanih sutri laicima.



## Rođenja

* Pipin Mali, kralj Franaka (u. 768)

## Smrti

* 5. 9. &ndash; Car Shang od Tanga
* 16. 12. &ndash; Pipin Herstalski, majordom i *de facto* vladar Franaka

## Reference
Veliki Buda u Leshanu

**Veliki Buda u Leshanu** (kineski: 樂山大佛, pinyin: *Lèshān Dàfó*) je divovska skulptura Bude, isklesana u litici planine Emei iznad mjeste gdje se rijeke Qingyi i Dadu ulijevaju u Minjiang, u blizini grada Leshana u južnom dijelu kineske pokrajine Sečuan. Isklesana tijekom vladavine dinastije Tang (618.–907.), ona je sa svojih 71 metara visine, najveća pred-moderna skulptura na svijetu. Zbog toga je njeno slikovito područje, zajedno s onim planine Emei, upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1996. godine.

Izgradnju Bude započeo je 713. godine kineski monah Haitong koji se nadao da će mirni Buda koji nadgleda tok triju rijeka biti u mogućnosti smiriti nemirne vode koje su ugrožavale plovidbu. Legenda kaže, da kada je projekat bio ugrožen, Haitong si je iskopao oči kako bi pokazao suosjećanje i odlučnost. Nakon njegove smrti izgradnja je ipak obustavljena zbog nedostatka sredstava. Oko 70 godina kasnije jiedushi (lokalni vojni upravitelj) je odlučio podržati ovaj projekt i Budu su dovršili Haitongovi učenici 803. godine.

Navodno je, kako bi se napravio Buda, toliko kamenja bilo uklonjeno sa stijene da su tokovi triju rijeka ispod njega promijenjeni i naposlijetku su njihove vode bile sigurnije za plovidbu.

Skulptura prikazuje Maitreja Budu kako sjedi s rukama na koljenima. Visok je 71, a ramena su mu široka 28 m, dok mu je najmanji nokat toliki da na njega može netko sjesti bez problema. Lokalna izreka kaže:

To je zbog toga što i sama planina Emei, na čijim liticama je isklesan Veliki Buda u Leshanu, ima oblik ležećeg Bude, gledano s triju rijeka.


Image:Leshan Giant Buddha, China, 2004 - StrangeInterlude.jpg|Buda viđen s rijeka
File:Head of Leshan buddha.jpg|Glava Bude
Image:PRC17.jpg|Buda viđen s tla
Datoteka:The Grand One - a. holdrinet.jpg|Buda s vrha
image:Leshan-Giant-Buddha and Min-River.jpg|Buda gleda na Leshan


## Vanjske veze
* Detaljne informacije  
* Veliki Buda u Leshanu - Da Fo
Tuheljske Toplice

**Tuheljske Toplice** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Tuhelj, Krapinsko-zagorska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 257 stanovnika te 73 obiteljskih kućanstava.


:**Napomena:** Do 1900. iskazivano pod imenom Smrdeće Toplice.

## Reference
Whiston (Merseyside)

**Whiston** je veliko selo i civilna parohija (župa) u Engleskoj, koja administrativno pripada Metropolitanskoj općini Knowsley u grofiviji Merseyside.

Kroz Whiston prolazi historijska željeznica Liverpool-Manchester, a smješten je u širem Gradskom području Liverpoola. Prema popisu iz 2001. godine Whiston je imao 13.629 stanovnika.

U Whistonu je bilo sjedište istoimenog Whistonskog seoskog distrikta koji je bio dio grofovije Lancashire od 1895. do 1974. kada je ukinut promjenom granica lokalne uprave i stvaranje Metropolitanske općine Knowsley.

## Značajne osobe
* Melanie Chisholm, pjevačica poznata po nadimku Sporty Spice, bivša članica grupe Spice Girls.
* Steven Gerrard, fudbaler i trenutni kapetan kluba Liverpool F.C.

## Vanjske veze
* Liverpool Street Gallery - Liverpool 35
Whiston

**Whiston** je naziv za nekoliko naselja u Engleskoj:
* Whiston (Merseyside)
* Whiston (Northamptonshire)
* Whiston (South Yorkshire)

## Povezano

* William Whiston
David Komnin

**David Komnin** () je bio savldar svoga brata, trapezuntskog cara Aleksija I od 1204. do 1212. iz dinastije Velikih Komnina. Bio je unuk poslednjeg vizantijskog cara iz dinastije Komnina Andronika I Komnina. Posle propasti dinastije, njegova majka, gruzijska princeza Rusudan, sestra carice Tamare, odvela je Aleksija i Davida sobom na istok. Nakon pada Carigrada 1204., Andronikovi unuci su zauzeli crnomorsku obalu Male Azije uz gruzijsku pomoć i osnovali Trapezuntsko carstvo. David je započeo prodor na zapad duž crnomorske obale koji je nakon zauzimanja Sinopa, Paflagonije i Herakleje zaustavio Teodor Laskaris.
Tibetansko Carstvo

**Tibetansko Carstvo** je izraz kojim se u modernoj historiji označava država, odnosno carstvo koje je pod vlašću dinastije Yarlunga od 7. do sredine 9. vijeka predstavljalo prvi državnopravni entitet koji je pod jedinstvenom vlašću obuhvaćao suvremeni Tibet. Iako tibetanske kronike navode liste vladara koje datiraju još od 2. vijeka pne., prvi vladar atestiran u autentičnim ne-tibetanskim izvorima bio je Songsten Gampo, čiji je dolazak na vlast koincidirao s dolaskom dinastije Tang na vlast u susjednoj Kini. Tibetansko Carstvo ne samo da se uspjelo oduprti kineskim pokušajima aneksije, nego se sa njim, kao i sa Abasidskim Kalifatom, borilo za prevlast nad velikim područjima Centralne Azije. Vrhunac moći je Tibetansko Carstvo dobilo početkom 9. vijeka pod Ralcapanom, kada se prostiralo od Mongolije na sjeveru, pa do Bengala na jugu. Međutim, tada je došlo do unutrašnjih sukoba, djelomično motiviranih vjerskim razlikama između poklonika tradicionalne tibetanske religije Bön i budizma primljenog od pokorenih naroda, a koji je u Tibetu upravo u to vrijeme primio specifični tibetanski oblik. Do sredine 9. vijeka su ti sukobi doveli do raspada države, odnosno razjedinjenosti Tibeta koja neće biti prevladana do mongolske invazije u 13. vijeku.

## Izvori

## Vanjske veze
* "The Early History of Tibet. From Chinese Sources" S. W. Bushell, *The Journal of the Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland*, New Series, Vol. 12, No. 4 (Oct., 1880), pp.&nbsp;435–541, Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland
Hrvoje Prćić

**Hrvoje Prćić** (Subotica, 22. 5. 1954) hrvatski je književnik, rodom iz Vojvodine. Piše prozna djela i publicistiku, a prevodi i djela sa stranih jezika (preveo je *"Ostatke rata"* Josepha Brodskog).

## Biografija
Radi i u novinarstvu. Bio je višegodišnji urednik Siriusa, časopisa za znanstvenu fantastiku iz Zagreba.

Danas (stanje u VII/2008) urednik je časopisa National Geographic Hrvatska.

Sin je pisca Ive Prćića mlađeg, a unuk poznatog pisca i skupljača bunjevačkih narodnih umotvorina Ive Prćića.

## Djela
## Vanjske veze
* Hrvatska riječ Intervju: *"Medij za globalno informiranje"*, 13. X. 2003.
Car Shang od Tanga

**Car Shang** (唐殤帝) (695 ili 698 &ndash; 5. septembar 714), također poznat kao **Car Shao** (少帝), osobno ime **Li Chongmao** (李重茂), bio je kratkotrajni car Kine iz dinastije Tang koji je vladao 710.

Li Chongmao je najmlađi sin cara Zhongzonga i jedne od njegovih konkubina Godine 710. je carica Wei zajedno sa svojom kćeri Li Guo'er (princeza Anle) postala izuzetno moćna, ali Li Guo'er nije mogla nagovoriti svog oca Zhongzonga da je imenuje krunskom princezom. Carica Wei je, pak, u međuvremenu pokušavala sama postati caricom, slijedeći kao uzor Zhongzongovu majku Wu Zetian. U julu 710. je car Zhonzhong umro, što su tradicionalni historičari pripisali trovanju od strane carice i princeze Anle. Carica Wei je potom odredila da Li Chongmao, princ od Wena, naslijedi cara Zhongzonga na carskom prijestolju, nadajuži se da će cara-adolescenta kontrolirati kao carica majka i regent.

Planove carice majke Wei je, međutim, vrlo brzo uništio puč koji su pokrenuli Zhongzongova sestra Princeza Taiping i nećak Li Longji princ od Linzija. Niti mjesec dana od Shangovog ustoličenja su carica Wei i Li Guo'er ubijene, a a 25. jula je mladi car prisiljen prepustiti prijestolje Li Longjijevom ocu Li Danu, princu od Xianga, bivšem caru (po imenu Ruizong).

Li Chongmao je tako nakon 17 dana carske vladavine degradiran u rang princa i poslan iz prijestolnice Chang'an. Umro je četiri godine kasnije. Odmah nakon njegove smrti je Li Longji, koji je oca naslijedio kao car Xuanzong, posthumno vratio Li Chongmaou carske počasti i dao mu posthumno ime Shang što doslovno znači "umro u mladosti." Li Chongmao se također u historijama naziva Car Shao, što doslovno znači "mladi car." Većina tradicionalnih historičara ga, međutim, ne smatraju legitimnim carem niti ga navode u popisima vladara, dok to čine moderni historičari.

## Preci



## Reference

* *[[Knjiga Tanga]]*, vols. 7, 86.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/tan10.htm 
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 5.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/ntan01.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 206, 208, 209, 210, 211.
715.

__NOTOC__
Godina **715.** (**[[rimske brojke|DCCXV]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 715. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji
* 23. 2. &ndash; Omejadski kalif al-Walid I ibn Abd al-Malik umire te ga nasljeđuje mlađi brat Sulejman ibn Abd al-Malik (do 717).
* maj &ndash; Vizantijski car Anastasije II zbačen u vojnoj pobuni - trupe proglašavaju Teodosija III i započinju uspešnu šestomesečnu opsadu Carigrada, nakon čega je Anastasije poslat u manastir.
* 19. 5. &ndash; Grgur II nasljeđuje Konstantina kao 89. papa.
* 11. 8. &ndash; Episkop German preveden iz svoje biskupije Kizika na mjesto konstantinopolskog patrijarha. Organizuje sabor koji potvrđuje dioteletizam.
* 26. 9. &ndash; Bitka kod Compiègnea u kojoj Ragenfrid nanosi poraz Theudoaldu i postaje majordom Neustrije i Burgundije.

### Kroz godinu
* Posle smrti franačkog kralja Dagoberta III, Hilperik II postaje kralj Neustrije a Karlo Martel majordom Austrazije.
* Sveti Winnin, irski redovnik, iskracava se na ušću rijeke Garnock u današnjoj Škotskoj, gdje osniva zajednicu svećenika poznatu kao "Kil" na gelskom.
* Kralj Nechtan poziva nortumbrijsko svećenstvo da uspostave kršćanstvo među Piktima.
* Sveti Bonifacije poslan na misionarsku ekspediciju među Frizijce.
* U Damasku Velika džamija sagrađena iznad Saborne crkve sv. Jovana Krstitelja. Ove godine je završena i Velika džamija u Alepu.
* Današnju Tursku pogađa veliki potres.
* Japansku caricu Gemmei nasljeđuje carica Genshō.

## Rođenja

* 713-15 - Stefan Mlađi, monah, protivnik ikonoborstva († 764-5)
* Stjepan II (papa) († 757)

## Smrti

* 23. 2. - al-Walid I, kalif (* 668)
* 23. 2. - Mildburh, anglosaksonska opatica
* 9. 4. &ndash; Papa Konstantin (* 664)
* Muhammad bin Qasim, omejadski vojskovođa koji je osvojio oblasti Sindha i Punjaba (* 695)
* Dagobert III, franački kralj
* 715/16 - Qutayba ibn Muslim, arapski general (* 669)

## Reference
River Garnock

**River Garnock** (*Rijeka Garnock*) je najmanja od šest glavnih rijeka u škotskoj regiji Ayrshire. Izvor joj se nalazi na južnoj padini Hill of Stakea u središtu Regionalno parka Clyde Muirshiel. Oko dva i pol kilometra južno odatle se rijeka stvara vodopad Spout of Garnock,, najveći u Ayrshireu, a za koga se nekad mislilo da predstavlja njen izvor. Potom nastavlja teći u ukupnoj dužini od 32&nbsp;km kroz gradove Kilbirnie, Glengarnock, Dalry i Kilwinning te se ulijeva u rijeku Irvine u luci Irvine.

Glavne pritoke su joj Rye Water i Caaf Water koje se ulijevaju sjeverno i južno od Dalryja, te Lugton Water, koja se ulijeva južno od Kilwinninga.

## Reference
Nechtan mac Der-Ilei

**Nechtan mac Der-Ilei** ili **Nechtan mac Dargarto** (staroir. *Nechtan mac Der-Ilei* ili *Nechtan mac Dargarto*) (prije 686&ndash;732) bio je kralj Pikta na početku 8. vijeka. Godine 706. je naslijedio je svog brata Brideija, i vladavinu su mu obilježile brojne religijske reforme među Piktima, odnosno značajno poboljšanje odnosa sa Northumbrijom. Godine 724. je abdicirao u korist svog nećaka kako bi se zaredio. Iz samostana je izašao te se od 728. i 729. borio za piktsko prijestolje.

## Vanjske veze
* Annals of Ulster, part 1 at CELT, translation.
* Annals of Tigernach at CELT, translation in progress.
* Bede's Ecclesiastical History and the Continuation of Bede (pdf), at CCEL, translated by A.M. Sellar.
Grgur II (papa)

**Sveti Grgur II.** bio je papa od 715. do 731. godine.

Grgur II. je povezao germanske biskupije s Rimom, poslao sv. Bonifacija kao misionara u Germaniju i posvetio ga za biskupa, te je uspostavio dobre odnose s Langobardima. Nakon početnog mira s Bizantom, dolazi u sukob s carem Leonom III. Izaurijcem zbog ikonoklazma.

Umro je 731. godine, i odmah nakon smrti je kanoniziran. Dan kada katolici obilježavaju Svetog Grgura II. je bilo koji od dana 11., 13. ili 28. veljače.

Grgur II. je navodno pripadao lozi rimske obitelji Savelli, prema kroničarima iz 15. stoljeća, ali to nije dokumentirano i veoma je dvojbeno. Isto se to tvrdi za Benedikta II., ali ne postoje podaci o rodbinskoj vezi između ovih dvaju papa.
German I od Konstantinopola

**German I** je bio carigradski patrijarh (od 715. do 730.), sin prvog carskog senatora. Proglašen je svecem zbog svoje borbe protiv ikonoboraca. Prema pisanju jednog katoličkog sajta, patrijarh German Carigradski se ne ubraja među najreprezentativnije likove istočnog hrišćanskog sveta, ali se njegovo ime pojavljuje na popisu velikih branitelja svetih slika, sastavljenom na Drugom nikejskom saboru, 787. godine, čime mu je ukazana čast.

## Žitije
Njegovog oca, senatora, ubio je car Konstantin Pogonat, a samog Germana uškopio i silom ga zamonašio. Međutim, predanje kaže da se kao monah German proslavio svojim hrišćanskim životom. Zbog toga je izabran prvo za episkopa kizičkog, a potom, kada je na presto stupio car Anastasije II i za patrijarha carigradskog. Kao patrijarh krstio je zloglasnog Kopronima, koji je, prema predanju, prilikom krštenja „uprljao vodu nečistotom“. Predanje dalje kaže da je German prorekao da će budući car, Kopronimov otac, doneti „nečistu jeres“. To proročanstvo se, prema priči i ispunilo. U vreme dok je German vršio službu patrijarha, Carigrad su opsedali Saraceni, ali su građani ipak odoleli i spasili Carigrad. Pobeda je pripisivana božjoj volji, a German je bio mišljenja da je to potvrda pobožnosti koju je narod iskazivao prema svetim slikama. Car Lav Isavrjanin, koji se upravo u to vreme ustoličio (717.), je bio drugačijeg mišljenja, te smatrao idolopoklonike opasnošću. Preduzeo je reformatorske mere koje su podrazumevale uklanjanje ikona, a na jednom javnom skupu 7. januara 730. se i izjasnio protiv slavljenja ikona. German mu se otvoreno suprotstavio i car mu je oduzeo titulu patrijarha i prognao ga u manastir gde je kasnije i umro 740. godine, zaboravljen od svih.

## Zasluge
Patrijarh German je poklanjao veliku pažnju liturgijskim slavljima, kao i troparima i neko se vreme za njega smatralo da je ustanovio praznik Akatistos. Iako ga teolozi ne smatraju velikim misliocem, neka su njegova pisana dela (tzv. homilije) ostala upamćena pre svega zbog nekih njegovih shvatanja o mariologiji i predstavljaju deo tradicije hrišćanskih crkava, bez obzira da li se radi o istočnim ili zapadnim. Prema tvrdnji katoličkog sajta, naraštaji monaha i drugih pripadnika brojnih ustanova i danas pronalaze u tim tekstovima veliku vrednost za duhovni život. Papa Pio XII je odabrao jedan od tih tekstova i svrstao ga u apostolsku konstituciju -{Munificentissimus Deus}- (1950.) koji je proglasio argumentom verske istine o Marijinom Uznesenju na nebo.

## Mitologija
Prema nekim izvorima, sveti German je u mitologiji starih slovena bio povezivan sa istoimenim demonom atmosferskih pojava. 

## Praznik
Srpska pravoslavna crkva slavi ga 12. maja po crkvenom, a 25. maja po gregorijanskom kalendaru. Grčka Crkva takođe slavi njegov liturgijski spomen 12. maja.

## Literatura
Jovan VI od Konstantinopola

**Jovan VI** (grčki: Ιωάννης ΣΤ΄, *Iōannēs VI* ) je bio vaseljenski patrijarh Carigrada od 712. do 715.

Na to mjesto ga je 712. imenovao bizantski car Filipik, prethodno smijenivši patrijarha Kir. Jovan je naklonost cara stekao zahvaljujući svojim monotelitskim uvjerenjima. Ona su, pak, izazvala ozbiljna razilaženja sa rimskom Crkvom. Godine 715. je, pak, novi car Anastasije II smijenio Jovana VI i na njegovo mjesto postavio ortodoksiji vjernog Germana I.

## Izvori
* *The [[The Oxford Dictionary of Byzantium|Oxford Dictionary of Byzantium]]*, Oxford University Press, 1991.
Teudoald

**Teudoald** (*Theudoald*) ili **Todoald** (*Thodoald*; ? - 741?) bio je kratkotrajni franački majordom iz dinastije Pipinida, koji je vladao nakon smrti svemoćnog Pipin Herstalskog 714. Bio je sin (prema nekim navodima nezakoniti) Pipinovog sina Grimoalda II (Mlađeg) i frizijske princeze Thiadswind. Otac mu je nedugo nakon djedove smrti ubijen; plemići su tada u Neustriji sa novog majordoma izvikali Ragenfrida, a u Austraziji Pipinovog nezakonitog sina Karla Martela. Njegova baka Plektruda ga je, pak, istakla kao kandidata za franačkog majordoma. Godine 716. ga je u bitci kod Compiegnea porazio Ragenfrid i prisilio da se skloni u Köln kod bake. Potom je zarobljen od Karla Martela koji ga je, prema nekim izvorima, dao pogubiti, a prema drugima ostavio na životu i štitio sve do vlastite smrti 741.
Bitka kod Compiègnea

**Bitka kod Compiègnea** se odigrala godine 715. za vrijeme franačkog građanskog rata izazvanog smrću dugogodišnjeg majorodoma i *de facto* franačkog vladara Pipina Herstalskog. Na jednoj strani je bio Teudoald, Pipinov unuk i designirani nasljednik koji je uživao podršku bake Plektrude; na drugoj je bio Ragenfrid, plemić koji se proglasio majordomom Neustrije i uživao podršku merovinškog kralja Dagoberta III i neustrijskog plemstva. U bitci je Ragenfrid izvojevao pobjedu te prisilio Teudoalda na bijeg u Köln kod bake gdje su sljedeće godine oboje priznali Ragenfrida za majordoma. Ragenfrid, međutim, nije uspio nametnuti vlast, jer je treći pretendent na mjesto Pipinovog nasljednika - njegov nezakoniti sin Karlo Martel - nastavio pružati otpor te do 719. poraziti Ragenfrida i postati franački majordom.

## Izvori
* Theudoald Fränkischer Hausmeier.
Sulejman ibn Abd al-Malik

**Sulejman ibn Abd al-Malik** (*Sulayman bin Abd al-Malik*; ) (cca. 674 – 717) bio je omejadski kalif koji je vladao od 715. do 717. Bio je sin kalifa Abd al-Malik ibn Marwana i mlađi brat al-Valida I koga je naslijedio. Vijest o bratovoj smrti ga je zatekla u Palestini, gdje je služio kao guverner. Nikada nije preuzeo dvor u Damasku, te je umjesto toga vladao iz svoje rezidencije u Ramli. Nastavio je bratovu agresivnu ekspanzionističku politiku, te je 717. poslao svog rođaka Maslamu da napadne i pokuša osvojiti bizantsku prijestolnicu Carigrad; opsada je trajala i u trenutku njegove smrti. Za nasljednika je odredio sina Ejuba, ali je on umro. Zbog toga što su mu drugovi sinovi bili zajedno sa Maslamom, odlučio je za nasljednika odrediti svog rođaka Umara ibn Abd al-Aziza, koji je nakon njegove smrti postao novi kalif pod imenom Umar (Omer) II.

## Izvori
* Muhammad ibn Jarir al-Tabari, v. 23 *The Zenith of the Marwanid House*, transl. Martin Hinds, Suny, Albany, 1990; v. 24 *The Empire in Transition*, transl. David Stephan Powers, Suny, Albany, 1989
Sirius (časopis)

**Sirius** je bio hrvatski časopis za znanstvenu fantastiku iz Zagreba.

Ime je dobio po prividno najsjajnijoj zvijezdi na nebu, gledano sa Zemlje.

Izlazio je od 1976. do 1989., a izdavala ga je zagrebačka novinsko-izdavačka kuća Vjesnik. List se ugasio 1990. godine.

Osnivanje je predložio hrvatski književnik Damir Mikuličić 1976. godine. Mikuličić je bio i taj koji je dao ime ovom časopisu, a u prvim godinama Siriusovog izlaženja je bio i jednim od njegovih recenzenata.

U Siriusu su objavljeni brojni radovi domaćih autora, kao i prijevodi inozemnih autora znanstvene fantastike. Osim njih, objavljivao je teorijske radove, osvrte i ine priloge. Razdoblje izlaženja Siriusa se smatra zlatnim razdobljem SF književnosti u Hrvatskoj i SFRJ..

Kulturološki, Sirius je odigrao ključnu ulogu za visoku kvalitetu i razvoj znanstveno-fantastičnog žanra u Hrvatskoj i cijeloj ondašnjoj SFRJ, izazvavši eksploziju znanstvenofantastične novelistike, kratke priče i minijature te popularizaciju tog žanra uopće po Hrvatskoj i SFRJ. Značajno je i to što je dosta vremena ovaj list bio jedinim mjestom gdje se redovito mogli objaviti domaći radovi ovog žanra, a bio je odskočnom daskom brojnim kasnije poznatim piscima znanstvene fantastike .

Prvi urednik Siriusa je bio Borivoj Jurković, a za njegova vođenja Sirius je dosegnuo naklade od oko 40.000 primjeraka, a u inozemstvu je stekao veliku pozornost, za što je dobio nagrade u Stresi (1980.)  i Brightonu (1984.) za najbolji europski časopis za znanstvenu fantastiku te nagradu Europskog ZF udruženja (1986.)..

## Urednici
* Borivoj Jurković
* Hrvoje Prćić

## Objavljena djela
Pisci čija su djela objavljena u Siriusu: Branko Pihač, Branko Belan, Vesna Gorše, Predrag Raos, Slobodan Petrovski, Jack Williamson, Damir Bajs , Miha Remec, Vladimir Lazović...

## Reference
716.

__NOTOC__
Godina **716.** (**[[rimske brojke|DCCXVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. Oznaka 716. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

### Evropa i Mediteran
* Vizantija
** Maslama ibn Abd al-Malik stiže u Anatoliju sa glavninom vojske, Amorion je pod opsadom za račun Lava Isavrijca, sledeću zimu će provesti blizu egejske obale.
** Dvadesetogodišnja anarhija: Lav Isavrijac, strateg teme Anatolikon, ne priznaje cara Teodosija III, na leto se proglašava za cara.
** Bizantski car Teodosije III sklapa ugovor sa bugarskim vladarem (ili savladarem) Kormesijem - povoljno za Bugare, ali ovi će pomoći Bizantu u vrijeme arapske opsade Carigrada.
** Vojvoda Spoleta Faroald II zauzeo Classe, luku vizantijske Ravene, ali lombardski kralj Liutprand mu naredio da je vrati.

* Britanija:
** 19. 4. &ndash; Samostan na otoku Iona započinje slaviti Uskrs prema rimskom izračunu, označivši tako raskid s prethodnim običajima poznatim kao keltsko kršćanstvo.
** Æthelbald se vraća iz egzila kako bi naslijedio Ceolreda na mjestu kralja Mercije.
** Poginuo kralj Northumbrije Osred I, moguće da je stradao od Pikta; nasleđuje ga Coenred.
* Građanski rat u franačkim zemljama:
** Bitka kod Kölna: kralj Hilperik II, neustrijski majordom Ragenfrid i frizijski kralj Radbod napali Austraziju i nadjačali majordoma Karla Martela (prvi i poslednji poraz u životu).
** Bitka kod Amblèvea u kojoj franački pretendent na mjesto majordoma Karlo Martel tuče neustrijsku vojsku svog suparnika Ragenfrida.

* Rim:
** 15. 5. - Bavarski vojvoda Theodo II. i zamolio papu Grgura II da pošalje misionare u njegovu zemlju - ovaj šalje delegaciju sa zadatkom uspostavljanja crkvene hijerarhije.
** oktobar - Tibar poplavio Rim.

* Omejadsko osvajanje Hispanije: Omejadska arapsko-muslimanska vojska osvaja Porto.
* mart - Po naređenju kalifa Sulejman ibn Abd al-Malika, ubijen Abd al-Aziz ibn Musa, prvi guverner Al-Andalusa, naslediće ga rođak Ayyub ibn Habib al-Lakhmi, zatim Al-Hurr ibn Abd al-Rahman al-Thaqafi.
* Osnovana Ramla u Palestini (danas u Izraelu).
* Sveti Bonifacije (Winfrid) započinje misiju preobraćenja u Friziji, ali tekući rat sa Francima mu stvara teškoće.

### Azija
* Turski vladar Kapagan Khan poginuo u pohodu na Toquz Oghuze, nasljeđuje ga sin Inal Khan (dok ga 717. ne zbaci Bilge Kagan).



## Rođenja

* 706 - 716 - Karloman, franački majordom († 754)
* Sufyan al-Thawri, islamski učenjak i pravnik (u. 778)
* Fujiwara no Yoshitsugu, japanski političar, dvoranin († 777)

## Smrti

* 715-716 - Dagobert III, franački kralj (* 699)
* Ceolred, kralj Mercije
* Abd al-Aziz ibn Musa, guverner Al-Andalusa (
* Musa bin Nusair, omejadski general i guverner (r. 640)
* 13. 7. - Car Ruizong od Tanga, bivši vladar (* 662)
* Kapagan Khan od Turaka
*  - Theodo II., vojvoda Bavarske

## Reference
Ragenfrid

**Ragenfrid** (također **Ragenfred**, **Raganfrid** ili **Ragamfred**) (? -731) bio je franački majordom Neustrije i Burgundije od 715. do 718. godine, odnosno u periodu građanskog rata poslije smrti dugogodišnjeg majordoma Pipina Herstalskog.

Ragenfrid je poticao iz Véxina, svog glavnog uporišta. Nakon Pipinove smrti 714. godine je, uz podršku neustrijskih velikaša, uspio nagovoriti kralja Dagoberta III da za novog majordoma imenuje njega umjesto Pipinovog unuka Teudoalda. Tome su se suprostavili ne samo Teudoald i njegova baka Plektruda, nego i Pipinov nezakoniti sin Karlo Martel, koji je i sam, uz podršku austrazijskog plemstva, tražio mjesto majordoma. 

U građanskom ratu je Ragenfrid ispočetka imao uspjeha. U bitci kod Compiegnea je 715. porazio Teudoalda, a sljedeće godine je Ragenfridov saveznik, frizijski kralj Radbod porazio kod Kölna Karla Martela. Potom je oslabljenu Plektrudu natjerao da mu preda austrazijsku riznicu, te prizna njega za majordoma i njegovu merovinšku marionetu Hilperika II za kralja. 

Karlo Martel je, međutim, nastavio pružati otpor, istaknuvši svog merovinškog kandidata Klotara IV za kralja. U nizu bitaka je uspio poraziti Ragenfrida te ga do 719. stjerati u današnji Angers. Iste se godine Karlu Martelu pokorio i Ragenfridov saveznik Odo Veliki, vojvoda Akvitanije. Na kraju je rat završen sporazumom kojim je Karlo priznao Hilperika za kralja, ali mu je predano mjesto majordoma. Ragenfridu je ostao Anjou.

Godine 724. je Ragenfrid digao ustanak protiv Karla, ali su mu ostali posjedi, kada je Karlu dao sinove kao taoce.
Ive Prćić stariji

**Ive Prćić** (Subotica, 15. V. 1894. - Subotica, 12. V. 1959), bački bunjevački pripovjedač i skupljač narodnih umotvorina. Napisao je tri knjige kratkih priča.

## Biografija
* Čitav život bavio se skupljanjem bunjevačkih umotvorina.
* Svojim djelima ušao je u *"Antologiju proze bunjevačkih Hrvata"* Geze Kikića.
* Bio je urednik Subotičke Danice.
* Otac je pisca Ive Prćića mlađeg, a djed Hrvoja Prćića, publicista i urednika Siriusa i časopisa National Geographic Hrvatska.

## Djela
* *"Ezopčice"*, 1928.
* *"Tmurni i vedri dani"*, 1928.
* *"Subotica i Bunjevci"*, 1936.
* *"Bunjevački narodni običaji"*, 1937.
* *"Bunjevačke narodne pisme"*, 1939.
* *"Bunjevačke groktalice"*, 1942.

Za života nije dospio objaviti prikupljena djela *"Bunjevački provincijalizmi", "Bunjevačke zagonetke"* i *"Kolede"*.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''"Antologija proze bunjevačkih Hrvata"''
Bitka kod Amblèvea

**Bitka kod Amblèvea** se odigrala godine 716. kraj današnjeg mjesta Amel u istočnoj Belgiji za vrijeme franačkog građanskog rata izazvanog smrću dugogodišnjeg majordoma i de facto vladara Pipina Herstalskog. Na jednoj strani su se nalazili neustrijski majordom Ragenfrid i njegov nominalni sizeren, merovinški kralj Hilperik II; na drugoj strani je bio Pipinov nezakoniti sin Karlo Martel. Ragenfrid je prethodne godine u Compiegnea porazio Pipinovog unuka i designiranog nasljednika Teudoalda, te ga u natjerao u Köln gdje se nešto kasnije predao zajedno sa bakom Plektrudom prepustivši neprijatelju golemi plijen. Karlo Martel je, pak, nešto ranije kod Kölna bio poražen od strane Ragenfridovog saveznika, frizijskog kralja Radboda. Usprkos tome, Karlo je uspio pregrupirati svoje snage, odnosno okupiti svoje pristaše u Ajfelskim brdima. Odatle je napao neustrijsko-frizijske snage koje su se trijumfalno vraćale kući iz Kölna s bogatim plijenom. Neprijatelja je izazvao, potom svojim naredio fingirano povlačenje; Neustrijanci i Frizijci su se dali u gonjenje, da bi potom bili potpuno iznenađeni Karlovim protivnapadom i razbijeni. *[[Anali Metza]]* sugeriraju da je Karlo svom neprijatelju nanio teške gubitke. Još važnija je bila zapljena Plektrudinog blaga koja mu je omogućila da nastavi borbu sve do konačno postavljanja za franačkog majordoma nekoliko godina kasnije. Ratna vještina koju je Karlo iskazao u bitci mu je stvorila ugled i reputaciju velikog vojskovođe koja će potrajati sve do kraja vojne karijere, u kojoj poslije nije doživio nijedan poraz.

## Izvori
* Bachrach, Bernard S. (2000). *Early Carolingian Warfare: Prelude to Empire*. University of Pennsylvania Press. 
* Bennett, Bradsbury, Devries, Dickie and Jestice, *Fighting Techniques of the Medieval World* 
* Davies, Wendy and Fouracre, Paul (2002). *Property and Power in the Early Middle Ages*. Cambridge: Cambridge University Press. 
* Halsall, Guy (2003). *Warfare and Society in the Barbarian West 450-900*. London: Routledge.
Teodosije III

**Teodosije III** (grč: Θεοδόσιος Γ΄, umro posle 754. godine?) bio je vizantijski car od 715. do 717. godine.

Teodosije je bio sakupljač poreza u maloazijskom gradu Atramitionu kada su se 715. vizantijska flota i vojnici teme Opsikion pobunili protiv cara Anastasija II. Vojska okupljena na Rodosu se iskrcala na egejsku obalu Male Azije i proglasila za cara nevoljnog Teodosija. Potom je novi car odveden u Carigrad gde je posle šest meseci Anastasije nateran da se povuče sa trona i zamonaši. 

Dok su Abasidi pripremali opsadu Carigrada, car je 716. godine sklopio sporazum sa bugarskim kanom Tervelom. Kada je muslimanska vojska počela da nadire u Malu Aziju u proleće 716. godine, stratezi Anatolikona i Jermenijakona, Lav Isavrijanac i Artavazd su sklopili dogovor da svrgnu cara. Lav je trebalo da zadobije presto, a zauzvrat je obećao Artavazdu položaj kuropalata i ruku svoje ćerke. Zaverenici su potom poveli vojsku na prestonicu, dok su Teodosija III branili samo vojnici iz teme Opsikion. Lav Isavrijanac je na kraju 25. marta 717. ušao u Konstantinopolj gde je zatim krunisan za cara. Teodosije III i njegov istoimeni sin su naterani da prihvate monaški zavet.

Po jednom delu modernih istoričara, episkop Efesa Teodosije, sin Apsimara, koga izvori pominju kao Lavovog savetnika krajem treće decenije 8. veka bio je upravo svrgnuti car. Ukoliko se ova identifikacija prihvati Teodosije je u stvari bio sin cara Tiberija III Apsimara (698-705) što je ujedno bio i glavni razlog da ga pobunjena vojska proglasi za cara. Poslednji pomen Teodosija Efeškog bio je Ikonoborački sabor kojim je 754. presedavao pod patronatom Lavovog naslednika Konstantina V Kopronima.

## Literatura

* G. Ostrogorski, *Istorija Vizantije*, Beograd 1997 (više izdanja), 164-5.
* *Oksfordska istorija Vizantije*, Priredio Siril Mango, Beograd 2004, 155-157.
* *The Oxford Dictionary of Byzantium*, I-III, ed. A.P. Kazdhan, New York-Oxford 1991, 2052.