open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fethiye Cetin

**Fethiye Çetin** (Maden, 1950.) je turska odvjetnica, aktivistica za ljudska prava, i spisateljica jermenskog podrijetla.

## Život
Rođen je 1950. u okrugu Maden u pokrajini Elazig. Nakon završenog osnovnog i srednjeg obrazovanja u Mahmudiye, Madenu i Elazigu, diplomirala je na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Ankari. Godine 1980., nakon vojnog udara, uhićena je kao ljevičarska aktivistica i provela je tri godine u zatvoru. Fethiye Çetin je imala četiri godine kada joj je 1974. baka otkrila porodičnu tajnu, po kojoj je  objavila autobiografski roman *Knjiga o mojoj baki* (*Anneannem*) u kojem pripovijeda o svom kasnom otkriću jermenskog i kršćanskog podrijetla svoje bake, prisiljene preživjeti skrivajući svoje pravo ime od genocida nad Armencima od kojeg je pobjegla 1915. godine. Roman je imao veliki odjek u Turskoj i doživio je mnogo pretisaka. Mnogi Turci koji su otkrili svoje jermensko podrijetlo javili su joj se, pridonoseći prepoznavanju identiteta kripto-Armenaca. Godine 2008. potpisala je peticiju «Özür Diliyorum» o genocidu. Sa sociologinjom Ayşe Gül Altinay objavila je 2009. knjigu temeljenu na pričama dvadeset i četiri unuka Armenaca skrivenih u turskom društvu (*Torunlar*). Bila je članica Izvršnog odbora za ljudska prava Istanbulske odvjetničke komore i glasnogovornica Radne skupine za prava manjina. Çetin je bila odvjetnica turskog novinara i pisca jermenskog podrijetla Hranta Dinka, kojeg su 2005. gonili turski sudovi zbog vrijeđanja turskog identiteta. Godine 2013. objavla je dokumente o tome što se događalo tijekom suđenja u knjizi pod naslovom *Sramota me je*. U septembru 2010. je posjetila Australiju a od 2012. više puta je gostovala u Njemačkoj.

## Djela
* *Knjiga o mojoj baki* (*Anneannem*, 2004)
* *Unici* (*Torunlar – Ayşegül Altınay ile birlikte*, 2009)
* *Sramota me je* (*Utanç Duyuyorum! – Hrant Dink Cinayetinin Yargısı*, 2013)

## Vanjske veze

## Napomene

## Reference

## Bibliografija
Genk

**Genk** je grad od 67,009 stanovnika., na istoku Belgije u Flandriji.

## Geografija

Genk se nalazi na Albertovom kanalu između Antwerpena i Liègea, sjeveroistočno od Hasselta.
### Historija

Još 1900. Genk je mirno selo od oko 3000 stanovnika. U to vrijeme bio je čuven kao pitoreskno mjesto koje su pohodili brojni umjetnici i slikari u potrazi za inspiracijom.

Sudbina mu se promjenila 1901. kad je André Dumont otkrio ugljen u njegovoj okolici, ubrzo nakon tog niknula su tri rudnika ugljena: Zwartberg, Waterschei i Winterslag.

Rudarstvo u Winterslagu bilo je naročito obimno, pored zgrada iznad zemlje, i ispod zemlje se nalazi niz hodnika koji se protežu kilometre od glavne jame. 
Prvi komad ugljena u bazenu Kempen iskopan je 1914., a komercijalna eksploatacija počela je tek 1917. Nakon nešto više od 70 godina rada 31. marta 1988., rudnik je trajno zatvoren.

Kompleks rudarskih zgrada u Winterslagu službeno je zaštićeno područje od 1993. iako postrojenje za ispiranje ugljena, ciglana, radionice i rashladni tornjevi nisu sačuvani. 
Iako još uvijek ima dosta sačuvanih objekata, od uredskih zgrada, termoelektrane, zgrada sa mašinama za sortiranje, skladišta, štala i dva tornja sa liftovima.

Nakon zatvaranja rudnika, grad Genk bio je u potrazi za novom ulogom za golemi rudarski kompleks na toj lokaciji. Tako se 2000. rodila ideja da se centar za kreativnih industrija smjesti na mjestu bivšeg rudnika ugljena Winterslag. Grad Genk je 2001. preuzeo je lokaciju od LRM-a (Limburgse Reconversie Maatschappij), a 2005. inaugurirano je ime *C-mine*.

Veliki poslodavac bila je američka kompanija Ford, koja je 1962. podigla tvornicu, koja je na svom vrhuncu direktno zapošljavala 4,210 ljudi, a indirektno još 1,736 i po tom bila najveći poslodavac u Provinciji Limburg. Tvornica je radila do 2013. kad je preselila proizvodnju u Valenciju.

Vlada Flandrije je 2013. sklopila sporazum sa kompanijom Ford Werke GMBH o otkupu bivše tvornice koju namjerava preurediti u industrijsku zonu.

## Sport

Grad je poznat po nogometnom klubu *Koninklijke Racing Club Genk*, koji je osvojio četiri titule prvaka Belgije (1999, 2002, 2011, 2019), pet Kupova Belgije (1998, 2000, 2009, 2013, 2021) i dva Superkupa Belgije (2011, 2019). 
Klub se u sezonama 2002/03. i 2011/12. uspio plasirati u grupnu fazu UEFA Ligu prvaka, što su mu najveći uspjesi na evropskim takmičenjima.

## Pobratimski gradovi

Genk ima ugovore o partnerstvu i suradnji sa slijedećim gradovima;

## Reference

## Vanjske veze

*''Službene stranice grada''
Al-Hariri

**Al-Ḥarīrī** (Basra, 1054. – Basra, 1122.) je bio arapski književnik, pisac i filolog.

## Život
Al-Ḥarīrī je rođen u selu al–Mashan kod Basre. Njegova porodica je stekla veliko bogatstvo, što mu je omogućilo dobro obrazovanje. Učio je pravo, nakon čega je postao *munši* (službeni pisac). Zatim je se zaposlio u državnom upravništvu kao visoki dužnosnik. Dijelio je svoje vrijeme između Basre, gdje je imao poslovne interese, i Bagdada, gdje je provodio svoje književne djelatnosti.

Njegove *maqamat* – kratki skečevi čiji je glavni lik Abū Zaid as-Sarūgī – su se ubrzo proslavile, mnogi su prevodili djelo na raznim jezicima i bilo je mnogih imitacija. Preko više od osam stoljeća Harīrījevo najpoznatije djelo *Maqamat* (مقامات, Sastanci) je smatrano kao najveće blago u Arapskoj književnosti poslije Kurana. Pisao je također pjesme, sa istom jezičnom subtilnošću, mada njegov divan nije stigao do nas. Također je komponirao *Mulhat al-iʿrāb*, pjesmu o arapskoj gramatici, i napisao *Durrat al-Ghawwas*, knjigu o gramatičkim grešakama na arapskom jeziku napisana u stihovima.

Sa *Maqāmātom* (1101/1108.) pomogao je u širenju mode jednog novog književnog žanra i doveo je ga do savršenstva. U općem smislu Maqāmā je zabavno djelo u rimovanoj prozi, koje se sastoji od anegdota, za koje autor priznaje da su djela mašte. Utemeljitelj ove književne vrste je Perzijanac al-Hamadhānī (fl. 969–1007.), ali će ga al-Ḥarīrī kvalitetom i slavom daleko nadmašiti sa pričama ispunjenim humorom i avanturom u profinjenom jezičnom obliku i sa pjesničkim podvizima.

Malo se zna o njegovom životu. Znamo da je bio bio vrlo niskog rasta i da je nosio bradu, koju je imao naviku čupkati kada je bio duboko zamišljen. Izvori kažu da nije bio naročito zgodan muškarac, da je bio oženjen i da je imao dva sina.
Geraltov

**Geraltov** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Naselja okruga Prešov
Beringen (Belgija)

**Beringen** je grad od 47,217 stanovnika., na istoku Belgije u Flandriji.

## Geografija

Beringen se nalazi na Albertovom kanalu udaljen dvadesetak km sjeverozapadno od Hasselta.

Kraj u kom se nalazi je brežuljkast, kroz sam centar protiče potok Zwarte Beek (pritoka Demera).
## Historija

Beringen je nastao negdje krajem 8. vijeka, kao feud opatije iz Corbia u Pikardiji, čiji je opat
Sveti Adelard, bio nećak Pipina Malog. Vremenom je postao domena grofova od Borgloona, koji su mu 1211. dodjelili gradska prava, a 
1239. to ponovno potvrdili uz privolu opata od  Corbia.

Ubrzo nakon tog grad je opasan zemljanim bedemom sa tri gradska vrata. Od 1366. postao je domena Kneževine-biskupije Liège
Od 13. do 15. vijeka Beringen je egzistirao kao malo regionalno prosperitetno trgovište, zahvaljujući proizvodnji tkanina.

Zbog povoljnog položaja na raskršću trgovačkih ruta, Beringen je tokom 15, 16 i 17. vijeka bio višekratno opsjedan, 
zauziman i razaran. 
Posljednji put 1654. od strane trupa Karla Aleksandra od Lotaringije, tako temeljito da je nakon tog spao na selo.

Oporavio se tek nakon otkrića ugljena 1902. kad je izrastao u rudarski centar i  doživio značajan porast stanovništva.

Posljednji aktivni rudnik u Provinciji Limburg zatvoren je 1992. preživio je samo rudnik u Beringenu – kao mjesto *Flamanskog [[muzej]]a [[rudarstvo|rudarstva]]*.

## Reference

## Vanjske veze

*''Službene stranice grada''
Stadtholder

**Stadtholder** (nizozemski: *stadhouder*) je ime za provincijalne funkcionere izvršne vlasti u Niskim Zemljama (Nizozemskoj), od 15 do 18. vijeka.

## Karakteristike i historija
Stadholdere su uveli tada vladajući burgundski vojvode u 15. vijeku, a nakon njih koristili su ih u istoj funkciji i slijedeći habsburški vladari. 
Prve stadtholdere postavljala je centralna vlada iz redova plemstva.

Za vrijeme Nizozemske Republike stadholderi su dobili znatno veće prerogative.

Dužnosti stadtholdera uključivale su predsjedanje provincijalnim skupštinama), kontrolu i zapovijedanje provincijalnim vojskama te postavljanje ljudi na određene položaje.

Za vrijeme Nizozemske revolucije protiv španjolskih Habsburgovaca (od 1568.), stadtholdere je isprva birala Generalna skupština, a nakon tog skupštine pojedinih provincija.
Ta procedura ostala trajna za sedam sjevernih provincija koje su izborile svoju nezavisna od Španjolske i formirale Nizozemsku Republiku. U provincijama koje su se vratile pod španjolsku vlast, stadtholdere je ponovno postavljao španjolski kralj pa su izgubili na važnosti. Funkcija nizozemskih stadholdera ubrzo je postala isključivo povezana sa Dinastijom Oranje-Nassau. Tako je Willem I, vođa pobune, bio je nositelj te funkcije u četiri provincije, njegov sin je izabran na tu dužnost u pet provincija, a bratić iz Nassaua u preostale dvije; ovaj obrazac je trajao do 1747., kad je jedan od oranjskih prinčeva izabran na sve službe.

Za vrijeme postojanja Nizozemske Republike oranjski stadtholderi su bili u gotovo kontinuiranom sukobu sa liderima dominantne Holandske provincije, natječući se za njima za vodstvo u zemlji. Iako je teoretski bio podređen svojoj provinciji, stadtholder je u vremenima unutarnje ili vanjske krize, uz podršku manjih provincija i nižih klasa mogao smjeniti holandske lidere svojim saveznicima i tako prigrabiti gotovo svu vlast. Na taj su način stadtholderi stekli prevlast 1619.–50, 1672.–1702. i 1747.–95. Nakon izbora princa Willema IV na sve stadtholderate, ta funkcija je postala nasljedna. 
Republika je doživjela dva perioda bez stadtholdera (1650.–72. i 1702.–47.) kada su smrću dominantnih prinčeva iz Dinastije Oranje-Nassau, te funkcije u pet vodećih provincija ostale upražnjene. Za to vrijeme su holandski lideri kontrolirali sudbinu republike.

Stadtholderat je nestao 1795. zajedno sa Nizozemskom Republikom. Posljednji stadoholder pobjegao je u Veliku Britaniju dok je francuska revolucionarna vojska zajedno sa nizozemskim simpatizerima slamala Nizozemsku Republiku.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Stadtholder, historical Dutch official''
Mouscron

**Mouscron** (nizozemski: *Moeskroen*) je grad i općina od 59,179 stanovnika na zapadu Belgije u Valoniji.

## Geografija
Mouscron se prostire duž granice sa francuskom (preko puta leži Roubaix), udaljen petnaestak km južno od Kortrijka.

## Historija

Mouscron je prvi put dokumentiran 1060. godine. Ime je dobio od sintagme *mosscher-on* = močvarno mjesto 
prekriveno mahovinom.

1066. ga je godine flandrijski grof poklonio kao feud crkvi sv.Petra iz Lilla. Ona ga je 1149. ustupila opatiji sv. Martina iz Tournaia.
Mouscron je pratio sve nevolje kastelanije Kortrijk pod koju je podpadao, a ona je između ahenskog (1668.) i Nijmegenski mir|nijmegenskog]] (1678.) mirovnog sporazuma pripadala Kraljevini Francuskoj sve do sklapanja Utrechtskog mira - 1713. kad je vraćena 
Nizozemskoj Republici.

Feud Mouscron je često mjenjao gospodare. 1430. godine podignut je dvorac.
Kao i cijelu regiju, Mouscron su obilježili ratovi s kraja 15. vijeka i Hugenotski ratovi u 16. vijeku, u drugoj polovici 17. vijeka stradao je u ratovima Louisa XIV.

Sve do sredine 18. vijeka Mouscron je bio selo. Tad se razvila tekstilna industrija, zahvaljujući činjenici da je francuski Lille 1769. zabranio proizvodnju *flis*a, tkanine mješavine lana i vune, dok je to u Austrijskoj Nizozemskoj, kojoj je pripadao Mouscron, ta proizvodnja dopuštena još od 1758.

Zbog jezičnih razlika Mouscron je 1963. napustio Zapadnu Flandriju i pridružio se frankofonskoj Provinciji Hainaut.

Mouscron se bitno povećao 1977. kad se spojio sa susjednim općinama; Luingne, Herseaux i Dottignies; novi entitet je zadržao ime Mouscron.

## Pobratimski gradovi

Mouscron ima ugovore o partnerstvu i suradnji sa slijedećim gradovima;
*  Fécamp, Francuska
*  Rheinfelden, Njemačka
*  Barri, Ujedinjeno Kraljevstvo (Wales)

## Reference

## Vanjske veze

*''Ville Mouscron'' (Službene stranice grada)
Korobejniki

**"Korobejniki"** (, lit. "trgovac manufakturom, galanterijom, prodajom knjiga", "torbar") je ruska narodna pjesma iz 19. vijeka koja priča o mladom trgovcu i seljanki, opisujući njihovo cjenkanje oko robe kao metaforu za udvaranje. Tekst pjesme je odlomak iz poeme  iz 1861. godine, a najpopularniju je melodiju za nju skladao  1898. godine.

Izvan Rusije, ova je pjesma postala poznata kao glavna melodija Game Boy videoigre *[[Tetris]]* iz 1989. godine, od kada je postala sinonimna sa istoimenom franšizom. Otkako ju je popularizirao *[[Tetris]]*, počela se pojavljivati u raznim zapadnjačkim filmovima i videoigrama. Vjerodostojnije se pojavljuje u televizijskim i filmskim prikazima Rusa i ruske dijaspore, kao što je *[[The Deer Hunter]]* iz 1978. godine.

## Tekst
Nekrasovljeva poema, mnogo duža od odlomka korištenog u pjesmi, govori o mladom trgovcu koji jedne noći u polju raži zavodi seljanku po imenu Katja. On joj nudi neke od svojih proizvoda kao darove u zamjenu za poljubac i, kako se implicira, seksualne usluge. Ona odbija sve osim jednog od njegovih darova, tirkiznog prstena, s obrazloženjem da bi bilo nepodnošljivo imati njegovu robu bez da ima i njega. Sljedećeg jutra zaklinje se da će je oženiti kad se vrati s prodaje svoje robe na tržnici. Ovdje završava narativ pjesme; međutim, poema završava tako da trgovca pljačka i ubija šumar kojeg je pitao za upute dok se vraćao kući sa zaradom ostvarenom tijekom svog uspješnog dana na tržnici.

Komični su stihovi pjesme izazvali čitav val preobradi kroz 1900-e i 1910-e. Poznato je nekoliko satiričnih i propagandnih alteracija ove pjesme iz predrevolucionarnih godina i sovjetske ere, uključujući parodiju "Korobuška" (, lit. "kutija") od  iz 1914. godine. Svakakvi su stihovi izmišljeni: "Joj, puna, puna kutija, tu su Eseri i Es-De...", "Joj, puna, puna kutija za svakog bogataša, A bijedni radnik nema ni udjela ni okućnice...", "Joj, puna, puna kutija, tu su *[[Bezbožnik (novine)|Bezbožnik]]*, *[[Krokodil (novine)|Krokodil]]*...", "Joj, kutija mi je puna, u njoj je tol, a ima i osigurač...“ Ubrzani tempo i povezani plesni stil odlike su Korobejniki koje su je vrlo brzo učinile dijelom narodne ruske muzike.

## Melodija
Uvodna i glavna melodija pjesme Korobejniki zvuči ovako:

 \relative a' {
 \time 4/4 
    e4. gis8 b4 gis8 e8    a4. c8 e4 d8 c8    b4. c8 d4 e4    c4 a4 a2
    \repeat volta 2 { 
    f'4. g8 a4 g8 f8    e4. f8 e4 d8 c8   b4. c8 d4 e4    c4 a4 a2 }
} 


Najranije verzije videoigre *[[Tetris]]* nisu imale pozadinsku muziku. Korobejniki se prvi put pojavljuje u verziji *Tetris*a za Apple IIgs i Macintosh 1988. godine od kompanije Spectrum HoloByte. Jednu godinu kasnije, rearanžira ju Hirokazu Tanaka za Nintendovo Game Boy izdanje *Tetris*a 1989. godine, od kada je na Zapadu sama pjesma Korobejniki usko asocirana s videoigrom *Tetris*. The Tetris Company koja stoji iza franšize *Tetris* igara posjeduje žig (*trademark*) na svojim varijantama melodije.
Beveren

**Beveren** je općina od 49,531 stanovnika., na sjeverozapadu Belgije u Flandriji.

Ona se sastoji od gradova; Beveren, Doel, Haasdonk, Kallo, Kieldrecht, Melsele, Verrebroek i Vrasene.

## Geografija

Općina se prostire duž poldera na lijevoj obali estuarija Scheldte sve do nizozemske granice, udaljena desetak km zapadno od centra Antwerpena.

Sam grad Beveren ima 20,756 stanovnika on je administrativni centar općine i mjesto sa pogonima kemijske, metalurške i prehrambene industrije 
(mesnoprerađivačke, mlječne i konditorske i tvornicama građevinskih materijala.

U *Doel*u se nalaze (četiri nuklearne elektrane snage 2710 MW, u *Kallu* termoelektrana snage 560 MW i velika brodska prevodnica.

Za razliku od njih *Kieldrecht* i *Melsele* su još uvijek pretežno poljoprivredno-rezidencijalna mjesta, ali se u posljednje vrijeme luka i industrija iz Antwerpena sve se više šire na njihovu terenu.

*Haasdonk*, *Verrebroek* i *Vrasene* još uvijek imaju samo stambenu i poljoprivrednu funkciju (ratarstvo, hortikultura, cvjećarstvo, stočarstvo).

Od radno aktivnog stanovništva 7,4% radi u poljoprivredi, 32% u industriji, 56% u uslužnom sektoru a 4,6% u nedefiniranim djelatnostima.

## Historija

Beveren je prvi put dokumentiran 1112. pod ime  -*Beuerne*. Za srednjeg vijeka bio je prijestolnica jedne administrativne jedinice Flandrijske grofovije.

Općina Beveren je nastala 1977. spajanjem tada ukinute istoimene općine od 16,896 stanovnika sa; Doelom, Kallom, Kieldrechtom, Melseleom i Verrebroekom te dijelovima Haasdonka i Vrasenea.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Beverena je kasnogotička crkva sv. Martina (15.-16. vijek) sa romaničkim zvonikom iz 12. vijeka.

Grad ima historijski muzej koji je smješten u dvorcu na vodi Cortewalle (početak 16. vijeka).
Na Singelbergu (malom brežuljku Singelbergu nalaze se ruševine nekadašnjeg zamka vladara Beverena.

## Reference

## Vanjske veze

*''Ville Beveren'' (Službene stranice grada)
Zeynep Hatun

**Gospa Zeynep** ili **Zeynep [[Hatun]]** (Amasya, oko 1420 – 1474.) bila je turska pjesnikinja.

## Život
Rođena je u Amasyji, kao kćer kadije uz kojeg je dobila dobro obrazovanje. Njeno pravo ime je vjerojatno bilo Zeynü'n Nisa. Poznavala je arapski i perzijski jezik, zanimala je se muzikom i skladala je pjesme. Živjela je u isto vrijeme kada je Mihri Hatun bila u službi şehzade Ahmeda, sin sultana Bajazida i princ Amasyje, te su zajedno pisale ode i hvalospjeve. Njezino ime se kod mnogih autora veže uz Mihri Hatun i postoje šale i razgovori o poeziji između njih dviju. Aşık Çelebi kaže da je Zeyneb poslije udaje (kadiji İshak Fehmi Efendiji) prestala nastupati u pjesničkim skupovima, i u posljednjem periodu svog života napustila poeziju i usamila se, te da je Mihrî, koja se nije udavala, nastavila te književne nastupe. Međutim Latifi tvrdi da se ni Zejneb Hatun nije udavala. Njezine pjesme su bile poznate suvremenicima i često pohvaljene. U skoro svim biografijama o njoj se nalazi gazel *Keşf it nikaabunı yiri göğü münevver it*. Napisala je jedan divan koji je poklonila sultanu Mehmedu II.

Biografska tradicija prenosi da je umrla 1474. godine u Amasyji.

## Djela
Njezino pjesništvo se pridržava motivu divanske poezije te sa jednostavnim i iskrenim izrazom nastavlja ljubavna shvaćanja koja su do tada izražavali samo muški pjesnici. U nekim pjesmama ona ističe kako želi da njene želje budu časne i da bude mudra poput skromnog čovjeka, jer će samo tako biti prihvaćena kao pjesnikinja. Ona smatra da su želje većine žena pohlepne, specifične ženske vrijednosti (mekoća, suosjećanje) vidi kao slabost i duhovni nedostatak i stoga želi se riješiti poniznog ženskog položaja.

## Napomene

## Reference

## Bibliografija
*   s. v. Hakan Aksoy, *Zeyneb Hatun*
Woluwe

**Woluwe** je riječica u sredini Belgiji, duga 21 km, desna pritoka rijeke Zenne.

## Hidrologija
Woluwe se formira sutokom tri potoka; Zwanewijdebeek, Vuylbeek i Karregatbeek u šumi Soignes, jugoistočno od Bruxellesa.
Od tamo teče prema sjeveru peko Bruxellesa u dužini od nekih 10 km u dolini prošaranoj brojnim parkovima i jezercima.
Nakon tog protiče preko Auderghema, Watermael-Boitsforta, Woluwe-Saint-Pierra, Woluwe-Saint-Lamberta, Kraainema do Viroinvala, gdje 
ima ušće u rijeku Zenne.

## Reference

## Vanjske veze

* ''La Woluwe''
Kraainem

**Kraainem** je grad i općina od 13,928 stanovnika., u sredini Belgije u Provinciji Flamanski Brabant.

## Geografija

Kraainem se prostire duž desne obale riječice Woluwe, udaljen 8 km istočno od centra Bruxellesa, tako da je danas samo jedan od satelitskih gradova spavaonica te 
metropole.

## Historija

Lokalitet je prvi put dokumentiran u 11. vijeku pod ime  -*Crayenhem*

Selo Kraainem prvi put je dokumentirano u 12. vijeku kao mjesto od osamdesetak kuća, zbog ratova i gladi njihov broj je u 15. vijeku spao na 22. Stanje se postepeno popravilo tako da je 1786. imao 552 stanovnika
   
Prvi popis stanovništva obavljen je 1846. tad je u njemu živjelo 688 stanovnika. 
U to vrijeme osnovana je tvornica papira, pa je mjesto 1892. povezano tramvajem sa Bruxellesom.
Nakon tog počinje urbanizacija i porast broja stanovnika, od 2.800 1940. na 3.254 1945. - 5.190 1954. do 11.050 1967.

## Reference

## Vanjske veze

*''Kraainem'' (Službene stranice općine)
Tervuren

**Tervuren** je grad i općina od 22,852 stanovnika., u sredini Belgije u Provinciji Flamanski Brabant.

## Geografija

Tervuren se nalazi udaljen dvanaestak km jugoistočno od centra Bruxellesa, tako da je danas samo jedan od satelitskih gradova spavaonica te metropole.

## Historija

Lokalitet je prvi put dokumentiran u 11. vijeku pod ime  -*Crayenhem*

Teren na kom se nalazi današnji Tervuren za srednjeg vijeka bio je obrastao šumom i korišten je kao lovište Brabantskih vojvoda, koji su na 
njemu podigli dvorac. 
U toj šumi je po lokalnoj legendi 727. ubijen Sveti Hubert zaštitnik lovaca.

U vrijeme priprema za Svjetsku izložbu u Bruxellesu 1897., kralj Leopold II očajnički je tražio izložbeni prostor za izlaganje proizvoda i kulture svoje privatne domene Slobodne Države Kongo.
Ispočetka je htio taj dio izložbe smjestiti u Kraljevski institut za prirodne nauke u Bruxelles, ali kako je on bio premalen bez dovoljno okolnog prostora, nestrpljivi kralj dosjetio se svog imanja u Tervurenu, gdje se nalazio park sa dvorcem i rezidencijom kraljice Charlotte, koji je izgorio 1879.

Kako bi ovu novu lokaciju učinio dostupnom, dao je proširiti aveniju do Tervurena, kog je i povezao sa Bruxellesom tramvajem i željeznicom.
Na kraju avenije sagradio je Kolonijalnu palaču (Koloniënpaleis) u historicističkom stilu.

Uz kanale i jezera unutar parka izgrađena su kongoanska sela i u njih dovedena 267 domorodaca koji su glumili uobičani svakodnevni život afričkog sela. 
Posjetitelji su mogli obići park gondolama mrežom kanala.
U toku izložbe umrlo je sedam kongoanskih domorodaca.

Izložba je bila veliki uspjeh za Leopolda II, jer ju posjetilo više milijuna posjetitelja, među njima i poznati istraživač Henry Morton Stanley.
Uspjeh je bio labuđi pjev, jer za manje od jedne manje od dekade kralj doživio toliko kritika na račun svoje kolonije da se morao odreći Slobodne Države Kongo i prepustiti je belgijskoj državi.
Kasnije je i park poklonio državi, Kolonijalna palača sa izlošcima za Expo 1904. dograđena je za Muzej Belgijskog Konga koji je otvoren 1910. – godinu dana nakon smrti Leopolda II. U njoj se danas nalazi Kraljevski muzej Centralne Afrike.

Nakon završetka Svjetske izložbe od 1898. to je postao prvi stalni muzej Konga.

Tokom svoje historije muzej je nekoliko puta mijenjao ime, od Muzeja Konga postao je Muzej Belgijskog Konga kad je Slobodna Država Kongo postao kolonija Belgijski Kongo. Godine 1952. kraljevskim dekretom, muzej je postao Kraljevski muzej Belgijskog Konga. Konačno je postao Kraljevski muzej za Centralnu Afriku (*Koninklijk Museum voor Midden-Afrika*) u vrijeme kad je Kongo postao nezavisan.

Nakon tog počinje urbanizacija i porast broja stanovnika Tervurena u kom danas živi puno stranaca koji rade u Evropskoj Uniji i NATO-u.
Park u Tervurenu danas se prostire na 205 hektara i najljepši dio je tog grada.

## Pobratimski gradovi

*  Kloster Lehnin, Njemačka (2003.)

## Reference

## Vanjske veze

*''Tervuren'' (Službene stranice općine)
Svjetska izložba u Bruxellesu 1897.

**Svjetska izložba u Bruxellesu 1897** (francuski: *Exposition Internationale de Bruxelles*, (njemački: *Wereldtentoonstelling te Brussel*) bila je dvanaesta po redu Svjetska izložba, održana od 10. maja do 8. novembra 1897. godine u Bruxellesu, prijestolnici Kraljevine Belgije.

## Historija i karakteristike

Tema izložbe bila je moderni život, održana je na prostoru od 36 hektara, na njoj je sudjelovalo 27 zemalja, izložbu je posjetilo 6.000,000 posjetitelja.

Glavni dio izložbe održan je u briselskom parku Cinquantenaire (Jubelparku), ali je najveća atrakcija te izložbe održana u tadašnjem predgrađu Tervuren u kom je belgijski kralj Leopold II izložio proizvode i kulturu svoje privatne domene Slobodne Države Kongo.

Kako bi ovu novu lokaciju učinio pristupačnijom posjetiteljima, dao je proširiti aveniju do Tervurena, kog je i povezao sa  tramvajem i željeznicom.

Uz kanale i jezera unutar parka izgrađena su kongoanska sela i u njih dovedena 267 domorodaca koji su glumili uobičani svakodnevni život afričkog sela. 
Posjetitelji su mogli obići park gondolama mrežom kanala.
U toku izložbe umrlo je sedam kongoanskih domorodaca.

Izložba je bila veliki uspjeh za Leopolda II, jer ju posjetilo više milijuna posjetitelja, među njima i poznati istraživač Henry Morton Stanley.
Uspjeh je bio labuđi pjev, jer za manje od jedne manje od dekade kralj doživio toliko kritika na račun svoje kolonije da se morao odreći Slobodne Države Kongo i prepustiti je belgijskoj državi.

### Galerija

datoteka:Advertising_hotel_goldsmit.jpg|Razglednica sa izložbe iz 1897.
datoteka:Bosanski_pavilion,_brisel_1897.jpg|Bosanski paviljon
datoteka:Vue_aérienne_du_site_du_Cinquantenaire_en_1897.jpg|Gravura izložbenog prostora
datoteka:Plan_de_lexposition_coloniale_1897_a_Tervuren.jpg|Tlocrt izložbenog parka u Tervurenu
datoteka:Village congolais - Exposition Tervuren 1897 (album Alphonse Gautier).jpg|Kongoansko selo
datoteka:Affiche_exposition_coloniale_Tervuren.jpg|Plakat za izložbu

## Izvori

## Vanjske veze

*''Expo 1897 Bruxelles'' (na portalu Bureau International des Expositions (BIE)) 

a]]
Hanjiska (Prešov)

**Hanjiska** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
IJse

**IJse** (francuski; *Yssche* ili *Yse*) je riječica u sredini Belgiji, duga 22,7 km, lijeva pritoka rijeke Dijle.

## Hidrologija
IJse izvire u šumi Soignes, jugoistočno od Bruxellesa.
Od tamo teče prema sjeveroistoku peko Overijsea do ušća u rijeku Dijle kod sela Neerijse.

## Reference

## Vanjske veze

* ''IJse''
Koksijde

**Koksijde** (francuski; *Coxyde*) je grad i općina od 21,851 stanovnika., na zapadu Belgije u Provinciji Zapadna Flandrija.

U njegovom sastavu su i naselja; Oostduinkerke, St-Idesbald i Wulpen.

## Geografija

Koksijde se prostire duž obale Sjevernog mora, udaljen dvadesetak km sjeveroistočno od francuskog Dunkerquea, sa kojim dijeli dugu plažu.

Koksijde je poznat po najvišoj dini u Belgiji - Hoge Blekker (33 metra) i po ruševinama opatije Duinenabdij iz 1138. Ona je za srednjeg vijeka bila jedna od najvažnijih vjerskih institucaija u Flandriji.

## Historija

Koksijdeje sve do 19. vijeka bio ribarsko selo, tad se počeo razvijati kao morsko ljetovalište, tako da već prije Prvog svjetskog rata postao popularna turistička destinacija.

Nakon Drugog svjetskog rata usljedio je bum masovnog  turizma i gradnje.

## Pobratimski gradovi
Koksijde ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Albina, Surinam
*  Galibi, Surinam

## Reference

## Vanjske veze

*''Gemeente Koksijde'' (Službene stranice općine)
Hanjiska

**Hanjiska** može biti:

* Hanjiska (Prešov), naselje u okrugu Prešov, Prešovski kraj, Slovačka
* Hanjiska (Košice-okolina), naselje u okrugu Košice-okolina, Košički kraj, Slovačka
Overijse

**Overijse** je grad i općina od 25,888 stanovnika., u sredini Belgije u Provinciji Flamanski Brabant.

U njegovom sastavu su i naselja; Eizer, Maleizen, Jezus-Eik, Tombeek i Terlanen

## Geografija

Overijse se prostire duž obala riječice IJse, udaljen 18 km jugoistočno od centra Bruxellesa, tako da je danas samo jedan od satelitskih gradova spavaonica te metropole.

## Historija

Lokalitet je prvi put dokumentiran 832. pod imenom  -*Isca* (keltska riječ za vodu), kad ga je franački car Luj I Pobožni darovao svom vazalu Aginulfu.
Poveljom brabantskog vojvode Hendrika II iz 1234. Overijse dobiva iste slobode kao Leuven.

Za vrijeme [pobune protiv [Habsburg|austrijskog car]]a Maksimilijana I-1489, stanovnici Bruxellesa utvrdili su Overijse, careve trupe zauzele su i opljačkale Overijse.
Katastrofalni požar 1692 uništio je 49 kuća i dio crkve.

Prvi parni tramvaj došao je 1894. do Overijsea i rješio ga izolacije.

## Pobratimski gradovi
Overijse ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Bacharach, Njemačka
*  Bruttig-Fankel, Njemačka
*  Lecco, Italija
*  Mâcon, Francuska
*  Modra, Slovačka

## Reference

## Vanjske veze

*''Gemeente Overijse'' (Službene stranice općine)
Viciano

**Viciano** () je bio rimska putna stanica (tipa mansio) nejasne lokacije, negde u regiji Kosovog polja. To je bilo stajalište za karavane koji su putovali putem Lissus-Naissus, jednom od najvažnijih rimskih puteva. Put je počinjao od Leže ( Lissus ) na jadranskoj obali, išao dolinom reke Drin, prelazio Dardaniju i nastavljao do Niša (Naissus).

Lokacija nije određena. Teoretizira se da je bilo negdje na Kosovu polju,  u okolini Vučitrna       ili Zvečana (J. Dragašević),  selo Čaglavica (Z. Mirdita). 

Viciano kao putna stanica zabilježen je na karti Tabula Peuntingeriana, srednjovjekovnoj (15. vijek) mapi i kopiji rimske karte iz 3. stoljeća koja prikazuje isti itinerar. Put je nekada prolazio u blizini antičkog centra Municipium Ulpiana koji ga je povezivao sa drugim rimskim gradovima, posebno rudarskim centrima bogatim dragocjenim mineralima.  

## Izvori
* 
* Exhlale Dobruna-Salihu, «Problem lokacije stanice Viciano», Materijali arheološkog društva Jugoslavije, xvii, 1978 [publ. 1980], str. 163-167. 15529.
* Zef Mirdita, «Probleme de la reconstruction du tracé de la route Vicianum-Gabu- . . .

## Reference
Reli Grčka

**Reli Grčka** je utrka svjetskog reli prvenstva.
## Pobjednici

### Po godinama

### Višestruki pobjednici (vozači)

### Višestruki pobjednici (proizvođači)
Gazel

**Gazel** ili *gazal* je metrički oblik koji se široko koristi u arapskoj i perzijskoj književnosti, a zbog svog utjecaja također se pojavljuje u klasičnoj turskoj i hindustanskoj književnosti. Gazel je vrsta kratke lirske pjesme koja se sastoji od 10 do 30 stihova koji čine kratke strofe, katreni, obično ima ljubavnu tematiku, bila ta ljubav prema ženi, prijatelju ili uzvišenom biću, Bogu, ali može biti i erotska, opisna ili didaktička. Druge teme su uglavnom ljepota, životna radost, ponekad patnja i bol.

## Svojstva
U osnovnom obliku gazelskog katrena rimuje se 2. i 4. stih, a 1. i 3. ostaju nerimovani. Zatim, model gazele predviđa jedan niz od četiri do petnaest redaka (hemistiha) od kojih prva dva, pa zatim četvrti, šesti (osmi, deseti itd.) imaju istu rimu, na primjer: aa ba ca da itd. Posljednji stih gazele često sadrži pjesničko ime (takhallus) autora.

## Historija
Nastaje u Arabiji 7. stoljeća i razvija se u arapskoj književnosti, ali su je proslavili perzijski pjesnici Sadi i Hafiz. Gazel se rađa iz kasida (oda), tj. iz glavnog žanra arapske poezije. Naime kaside se otvara nasibom, što je erotski ili bakhički preludij, a nasib je se postupno razvio kao autonomni žanr zahvaljujući hidžaškoj arapskoj poeziji. Među prvim tekstovima koji možemo nazvati «gazel», pojavljuju se vrlo realistične pjesme ʿUmara ibn Abī Rabīʿaha (umro oko 712 ili 719), mahom temeljene na njegovom životu i iskustvima, koje pokazuju živahan građanski duh. Potom su se stvorile dvije glavne matice gazela, jedna arapska a druga iračka. Đamil je ostavio pjesme koje su po procjeni mnogih autora prvi savršeni uzorak gazela i klasik i koje će sljedeći pjesnici oponašati stoljećima sve do 18. stoljeća. Počevši od 9. stoljeća, raspadom arapskog carstva i utjecajem perzijske kulture i sufijske mistike, gazel je se proširio muslimanskim svijetom, posebno perzijskom književnošću, što ga je učinilo možda glavnim žanrom. Na povijesnoj liniji gazela, među mnogim drugim, u 14. stoljeću se ističe Hāfiz, jednan od najboljih lirskih pjesnika Perzije, čije su dubina slika i višeslojne metafore oživile žanr i usavršile ga kao pjesnički oblik.

Gazele su pisali :
* Sadi
* Rumi
* Fakhr-al-Din Iraqi
* Amir Khusrow
* Hafiz
* Fuzuli
* Mirza Galib
* Atul Prasad Sen
* Muhammad Iqbal
* Kazi Nazrul Islam
Kroz prijevode i odjeke perzijske književnosti u doba romantizma, ime (*ghasel*) i metrički oblik prešli su u njemačku poeziju (F. Schlegel, Rückert, Platen i drugi). Među zapadnim suvremenim autorima, naći ćemo gazele kod Garsije Lorke, Hardija, Kellera.

## Imenica na različitim jezicima
* Perzijski : غزل‎
* Turski : gazel
* Arapski : غزل ġazal
* Azerski : qəzəl
* Uzbečki : gʻazal
* Hindi : ग़ज़ल
* Bengali : গজল
* Urdski: غزَل
* Gudžaratski : ગઝલ
* Srpsko-hrvatski : gazel

Drugi jezici:
* Engleski : Ghazal ; Njemački : Ghasel ili Ghasele ; Francuski : ghazal ili gazel ; Španjolski : ghazal, gazal, gacela ; Talijanski : Ghazal ; Portugalski : Gazel ; Ruski : Газель

## Napomene
Hacı Bektaş Veli

**Hacı Bektâş Velî** (Nišapur, oko 1209. – Nevşehir, 1271) bio je muslimanski mistik, svetac i filozof iz Horasana koji je živio i podučavao u Anadoliji u poznim godinama Rumskog Sultanata.
## Život
Zvao je se Muhamed Bektaş a ime po kojem je poznat doslovce znači «hodočasnik Bektaš mudri». Vrlo malo se zna o njegovom životu i većina toga leluja između legende i hagiografije. Glavni pisani izvor je Uzun Firdevsijeva hagiografija pod naslovom *Vilâyet-nâme* (1481/1501) mada je o njemu pisao također povijesnčar Âşıkpaşazâde i drugi.

Biografska tradicija tvrdi da je bio *[[seyyid]]*, odnosno potomak proroka Muhameda (*Vilâyet-Nâme*). Pretpostavlja se da je bio turkijskog ili perzijskog podrijetla i da je pripadao skupini horasanskih migranata u Anadoliji koji su napustili svoju domovinu tijekom mongolskih osvajanja. Rođen je u Nišapuru i neki navode da je bio sljedbenik sufijskog mistika Ahmad Yasawi, koji je tada imao veliki utjecaj na turkijske nomade u stepama, pogotovo zato što je propovijedao na svom materinjem turkijskom jeziku. Po šturim izvorima, iz Horasana je preko Nadžafa i Meke doselio u Sivas sa bratom Menteşom, gdje su se pridružili tarikatu Bābā Eliyāsa al-Khorāsānīja, čuvenog mistika iz istočne Perzije koji je mučen do smrti zbog svojih nedoslovnih uvjerenja o islamu, i potom postali jedni od njegovih vodećih sljedbenika.
Iz Sivasa su braća odselila u Amasyu, pa u Kırşehir i u Kayseri. Iz Kayserija Menteş je se vratio u Sivas gdje je ubijen, dok je Hacı Bektaş Veli se nastanio u Karahöyük. Udaljen od anadolijskih borbi, tu je proveo ostatak svog života mirno, propovijedajući maloj skupini sljedbenika.
Umro je u 1270/1271. i prvi njegov grob je sagradio sultan Murat I.
Iz njegovih pouka je nastao bektaški red, jedan od osnovnih vjerskih i filozofskih pravaca u turskoj književnosti i u kulturi Osmankog Carstva koje će upravo u tim godinama niknuti iz malog anadolskog begluka.

## Genealoško stablo
Hacı Bektaş Velijeva linija po ocu:
Muhammad
:Fatima
::Ali
:::Husein ibn Ali
::::Zajn al-Abidin
:::::Muhamed al-Bakir
::::::Ja'far as-Sadiq
:::::::Musa al-Kazim
::::::::*[[seyyid]]* Ibrahim al-Mujab (861–912)
:::::::::*[[seyyid]]* Hasan al-Mujab
::::::::::*[[seyyid]]* Muhammad
:::::::::::*[[seyyid]]* Mahdi
::::::::::::*[[seyyid]]* Ibrahim
:::::::::::::*[[seyyid]]* Hassan
::::::::::::::*[[seyyid]]* Ibrahim
:::::::::::::::*[[seyyid]]* Muhammad
::::::::::::::::*[[seyyid]]* Ishaq
:::::::::::::::::*[[seyyid]]* Musa
::::::::::::::::::*[[seyyid]]* Ibrahim al-Thani
:::::::::::::::::::*[[seyyid]]* Hunkar Haji Muhammad Bektash Veli

## Djela
* *Velâyet-nâme* (*Vilayetname*)
* *Makalat*
* *Kitâbu'l-Fevâid*
* *Şerh-i Besmele*
* *Şathiyye*
* *Makâlât-ı Gaybiyye ve Kelimât-ı Ayniyye*

## Vanjske veze

## Napomene

## Reference

## Bibliografija
Chmeljovec

**Chmeljovec** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
Le Nouvion-en-Thiérache

**Le Nouvion-en-Thiérache** je općina od 2,557 stanovnika, na sjeveru Francuske u Departmanu Aisne.

## Geografija

Le Nouvion-en-Thiérache leži pored belgijske granice na izvoru rijeke Sambre, udaljen od 23 km sjeverno od Reimsa. 
## Historija
Kako se nalazi u pograničnom kraju Thiérache je poznat po fortifikacijama koje su građene od srednjeg do 17. vijeka.

Najpoznatija od njih je zamak vojvoda Guise, sa moćnom tamnicom.

I u vrijeme priprema za Drugi svjetski rat 1936. izgrađeno je čitav niz fortifikacija duž belgijske granice.

## Reference

## Vanjske veze

*''La Thiérache  (Office de tourisme)''
Seyyid

**Seyyid** ili **Sayyid** je naslov za Muslimane visokog društvenog položaja i koji u islamskoj kulturi obilježava nekoga koji je nasljednik Muhameda, pa preko njega i Abrahama (*Ibrahima*), po porodičnoj očevoj liniji, dakle nekoga tko je genealoški izravno povezan s prorokom.
Riječ potječe iz ar. سيد što znači «gospodin»/«gospodar» i lako se mijenja sa nazivima *[[Šerif (islam)|šarif]]* ili *[[Efendija|efendi]]*, prema značenju «slobodnog čovjeka dostojnog poštovanja» u srednjevjekovnoj kulturi (usp. nj. *[[Vitez|Ritter]]*). Istog korijena je riječ ar. سيدي (*Sidi*, *Sayyīdī*), po kojoj je na primjer dobio nadimak španjolski vojvoda El Sid Kampeador. U uskom smislu Sayyidi su bili arapsko pleme, ogranak plemena Banū Hāshim kojem je pripadao Muhamed. Islamska tradicija preko Adnana nadovezuje Sayyide glavnoj liniji do Abrahama (*Ibrahima*). Dakle, Seyyid znači «gospodin» u općem smislu a točnije će bit osoba koja pripada porodičnoj liniji koja vodi do Muhameda i Abrahama.
U istom smislu, žene nose titule *sayyida*, *syeda*, *alawiyah* ili *šerifa*. U nekim regijama islamskog svijeta, Muhamedovi potomci dobivaju titulu *[[Emir|amīr]]* ili *mīr*, što ide prema vojnoj konotaciji zapovjednika ili generala.
Manastir Sase

**Manastir Sase**, ili manastir Svete Trojice, pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi, eparhija zvorničko-tuzlanska. Nalazi se u naselju Sase, opština Srebrenica, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina na putu prema Bratuncu Smješten je u neposrednoj blizini antičkog lokaliteta Domavia.

Podigao ga je 1242. god srpski kralj Uroš I. Vjeruje se da su upravo u ovom periodu, bježeći od Mongolskih hordi, germanski narod Sasi, došli u Srbiju. Ovaj narod je sa sobom donio nove tehnike u pronalaženju i preradi ruda plemenitih metala što će kasnije izuzetno doprinijeti razvoju Srbije i na kraju do njenog uzdizanja u carstvo. 

Vijekovima su temelji nekadašnjeg manastirskog hrama bili prekriveni naslagom zemlje. Tek 1858. godine otkopani su temelji i na njima sagrađena nova crkvu, koja je preko 100 godina služila kao bratunačka parohijska crkva.

Obnova manastira počela je 1989. god, ali je prekinuta ratom u Bosni i Hercegovini, uz znatna oštećenja. Obnova je završena 2010. god. Crkva je živopisana 2007. godine. Duborezi i živopisi na ostalim objektima ostavljaju jak utisak na posjetioce. Poseban utisak ostavlja stil gradnje čitavog kompleksa koji podsjeća na gruzijski. U obnovljenom manastiru nalaze se mošti kralja Uroša I i cara Uroša V, koji je pokrovitelj manastira.

Manastirski kompleks uređen je kao park, pun je voća i zelenila. Pristup je omogučen asvaltnim putem.

## Reference
Ahdi

**Ahdî** ili *Ahdî-i Bağdadî* (Bagdad, fl. 1552 – 1573.) bio je turski pjesnik i biograf.

## Život
Rođen u Bagdadu pravim imenom *Ahmed bin Şemsî*, bio je perzijskog porijekla. Njegov otac je bio Mevlânâ Şemsî, jedan od vodećih učenjaka u Bagdadu.
Kao i većina bagdadskih pjesnika u 16. stoljeću, želio je živjeti u osmanskoj prijestolnici. Nakon što je stekao prvo obrazovanje, napustio je Bagdad sa svojim prijateljem pjesnikom Husrevom i poslije dugog putovanja između 1552 i 1553 doselio je u Istanbul, gdje je u poznim godinama vladavine sultana Sulejmana naučio osmanski turski jezik i stupio u kontakt sa mnogim uglednim pjesnicima i učenjacima toga doba. Sprijateljio je se s Pîrî-pašom, tada namjesnik u blizini Adane, i ušao je u krug Temerrüd Ali-paše, namjesnik Konyije od 1554. godine. Nakon jedanaest godina u carskom gradu, vratio je se 1564. u Bagdad. Tu je se pridružio pjesničkom krugu i oko 1585. se spomonje kao jedan od najpoznatijih arapskih pjesnika u Bagdadu.
Umro je u Bagdadu pred kraj Selimove vladavine, dakle oko 1573.

## Djela
* *Divan*
* *Gülşen-i Şuara*

Ahdî je jedan od prva četiri osmanska pjesnika koji su napisali biografski rječnik poezije (*tezkire*). Njegovo glavno djelo vodi se pod naslovom *Gülşen-i Şuara* (Pjesnikova postelja od ruža), napisao godine njegovog povratka kući (1564.) i posvećeno princu Selimu, koji će nešto kasnije (1566) postati sultan. Djelo je se razlikovalo od dotad napisanih tezkira jer je obuhvaćalo samo svoje suvremenike, sakupljivši podatke o 147 pjesnika iz Sulejmanovog doba.

## Vanjske veze

## Napomene

## Reference

## Bibliografija
Bilzen

**Bilzen** je grad i općina od 32,455 stanovnika., na sjeveroistoku Belgije u Provinciji Limburg.

Pored samog grada Bilzena, u općini se nalaze i naselja; Beverst, Eigenbilzen, Grote-Spouwen, Hoelbeek, Hees, Kleine-Spouwen, Martenslinde, Mopertingen, Munsterbilzen, Rosmeer, Rijkhoven i Waltwilder.

## Geografija

Bilzen se prostire pored nizozemske granice i Albertovog kanala, na pola puta između Hasselta i Maastrichta, duž rijeke Demer.

## Historija

Beverst je od Srednjeg vijeka pa sve do Francuske revolucije bio feud Teutonskih vitezova.

I Bilzen je startao kao feud u 11. vijeku, status grada dobio je oko 1386., kao dio Kneževine-biskupije Liège.
I pored toga se nikada nije uspio profilirati kao trgovište ili zanatski centar. Grad je potpuno uništen 1483. u borbama za nasljeđe Kneževine-biskupije Liège. 
Kad se donekle oporavio ponovno je bio pljačkan i razaran tokom 16. i 17. vijeka, jer se nalazio preblizu utvrdi Maastricht.

Oporavio se tek nakon dolaska željeznice kad je povezan sa Hasseltom, Tongerenom i Maastrichtom.

## Pobratimski gradovi
*  Bilsen, Njemačka

## Reference

## Vanjske veze

*''Bilzen'' (Službene stranice općine)
Kende

***Kende*** ili ***kündü*** je bio jedan od kraljeva u dvojnoj monarhiji ranih Ugara zajedno s *[[Gyula (titula)|gyulom]]* ili ratnim poglavarom. Vjeruje se da je funkcija *kendea* bila vjerska («sakralni princ»). Za vrijeme seobe Mađara u Panoniju *kende* se zvao Kurszán. Nakon Kurszánove smrti u pohodu otprilike 904. godine, dužnost je preuzeo *[[Gyula (titula)|gyula]]* Árpád, stvarajući jednoglavu monarhiju nad Mađarima.
Gyula (titula)

***Gyula*** je bila (prema muslimanskim i bizantskim izvorima) titula jednog od vođa, drugog po rangu, u savezu mađarskih plemena između 9. i 10. vijeka. U prvim mađarskim izvorima naslovno ime je zabilježeno samo kao osobno ime (*Gyyla*, *Geula*, *Gyla*, *Iula*).
Prvi Ugari su sklopili jednu plemensku konfederaciju za vrijeme kada su još bili pristaše tengrizma. Oblik svoje političke organizacije preuzeli od Hazara. Prvi podaci o naslovu *gyula*, koje su zabilježili Ibn Rusta i Gardizi, mogu se pratiti do ranijih djela Ebu Abdallaha al-Jayhanija (fl. 914-922). Prema ovim najranijim dokazima, Mađarima su zajednički vladala dva «kralja».
Ime se na srpskohrvatskom često piše «đula» a u izvorima se pojavljuju i oblici *Yula*, *Gula*, *Gila*. Naziv naslova nema uvjerljivu etimologiju, ali je vjerojatno turkijskog podrijetla, prema obliku *yula, tj «baklja».
Gyula (razvrstavanje)

Mađarska riječ *Gyula* može imati više značenja:
* **Gyula** (čitaj «đula» ili točnije [ˈɟulɒ]) je staro mađarsko muško ime koje često zapadni tekstovi latiniziraju imenom «Julius»;
* **[[Gyula (grad)|Gyula]]** je pogranični mađarski grad u okolini Békéscsabe;
* **[[Gyula (titula)|Gyula]]** je stari mađarski čin s kojim je se obilježavao vojno–politički vođa ranih Ugara;
* **[[Gyula II]]**, mađarski vođa u 10. vijeku, kršten je u Konstantinopolju oko 950. godine;
* **[[Gyula III]]**, mađarski vođa kojeg je oko 1003. godine porazio kralj Stjepan;
* **[[Đula Kakaš|Gyula Kakas]]** (1876-1928), mađarski gimnastičar;
* **[[Gyula Hajdu]]** (1886-1973), mađarski komunistički revolucionar;
* **[[Gyula Illyés]]** (1902–1983), mađarski pjesnik i romanopisac.
Aarschot

**Aarschot** je grad i općina od 30,594 stanovnika na sjeveru Belgije u Provinciji Flamanski Brabant.

## Geografija

Aarschot se prostire duž rijeke Demer, udaljen 18 km sjeveroistočno od Leuvena.

## Historija

Aarschot je od 11. vijeka bio prijestolnica vlastite grofovije, koju je krajem 12. vijeka anektiralo Brabantsko vojvodstvo.
Kasnije je bio sjedište vikont]]a (1518.) a od 1533. i vojvodstva. Od 1587. je domena porodice Croÿ, a nakon njih porodice Arenberg. 
Krajem Srednjeg vijeka dolazi do procvata manufakturne proizvodnje tekstila.

Grad je više puta razaran, a i za Prvog svjetskog rata.

## Reference

## Vanjske veze

*''Aarschot'' (Službene stranice općine)
Lokeren

**Lokeren** je grad i općina od 42,703 stanovnika. na sjeveru Belgije u Provinciji Istočna Flandrija.

Pored samog Lokerena koji je centar općine sastoji se i od naselja; Daknam i Eksaarde koja su kooptirana 1977.

## Geografija

Lokeren se prostire duž rijeke Durme, udaljen desetak km jugozapadno od Sint-Niklaasa.

## Historija

Taj kraj bio je naseljen još za neolita, za rimskih vremena duž rijeke Durme išla je cesta. Ali se ime Lokeren prvi put spominje tek 1114. godine. 
Za razliku od starijih to novo selo nalazilo se na desnoj obali Durme. Ono je sredinom 12. vijeka postalo je samostalna parohija, mjesto u kom su se stanovnici bavili 
poljoprivredom (uzgojem lana). Upravo to omogućilo je razvoj tekstilne industrije u 20. vijeku.

Car Karlo V dodjelio je Lokerenu 1555. status trgovišta, ali mu to nije puno pomoglo jer se taj kraj tokom 16. i 17. vijeka 
našao na prvoj liniji fronta između protestantske Nizozemske i katoličke Španjolske, često sa strašnim posljedicama 
za lokalno stanovništvo. Nakon Francuske revolucije, taj kraj postao je dio novog Departmana Escaut, sa Lokerenom kao 
administrativnim centrom. To nije dugo potrajalo jer je već 1800. departman podijeljen pa je Lokeren postao dio Depatmana Dendermonde. 
Zauzvrat mu je Napoleon Bonaparte 1804. dodjelio status grada 1804.

## Privreda

Sve do 1970-ih proizvodnja filca (materijal za šešire) i klaonice bile su među glavnim industrijama Lokerena. Danas grad ima 
raznovrsniju privrednu i kulturnu infrastrukturu.

Danas 58% zaposlenih radi u industriji, uglavnom tekstilnoj, 37% u uslužnom sektoru a 5% u poljoprivredi.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Lokeren'' (Službene stranice općine)
Janov (Prešov)

**Janov** () je naseljeno mjesto u okrugu Prešov, u Prešovskom kraju, Slovačka Republika.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  
* Naselja okruga Prešov
Rotselaar

**Rotselaar** je grad i općina od 17,294 stanovnika na sjeveru Belgije u Provinciji Flamanski Brabant. 
Pored samog Rotselaara koji je centar općine sastoji se i od naselja Wezemaal i Werchter koja su kooptirana 1977.

## Geografija

Rotselaar se prostire na ušću rijeke Demer u Dijle, udaljen desetak km sjeverno od Leuvena.

## Historija

Sela Rotselaar i Wezemaal prvi put su dokumentirana  1044., a Werchter jedan vijek kasnije.

Tokom 12. vijeka Rotselaar i Wezemaal bila su domene Brabantskog vojvodstva, dok je Werchter bio domena grofova od Aarschota (kasnije dinastije Berthouts). 
Negdje oko 1170. vazali brabantskih vojvoda naselili su se u Wezemaalu i Rotselaaru.

Ti vazali su se tokom 13. vijeka domogli plemićkih titula a u 14. vijeku uspjeli su ujediniti tri sela Wezemaal, Werchter i Rotselaar u Baroniju Rotselaar. 
Baronija Rotselaar je 1516. postala domena porodice Croÿ, a od 1533. je dio Vojvodstva Aarschot.

Sve do kraja 19. vijek stanovnici su uglavnom živjeli od poljoprivrede, tad se počela razvijati industrija.

Za Prvog svjetskog rata u Rotselaaru se odvila bitka u kojoj je poginulo 360 belgijskih i njemačkih vojnika.

## Znamenitosti

Najveće atrakcije su ostatci cistercitske opatije Vrouwenpark i donžon zamka Ter Heiden iz 15. vijeka.

## Privreda
Rotselaar je grad prehrambene industrije, u novije vrijeme sve više stanovnika odlazi na posao u Leuven i Bruxelles.

## Reference

## Vanjske veze

*''Rotselaar'' (Službene stranice općine)