open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gaudencije (sin Aecija)

**Gaudencije** (*Gaudentius*, Rim, 440 - iza 455) bio je zapadnorimski plemić, odnosno sin vojskovođe Aecija i Pelagije, udovice njegovog suparnika Bonifacija. Poznat je po pjesmi koju je povodom njegovog krštenja ispjevao Flavije Merobaud. Godine 454. mu je otac ugovorio ženidbu za Placidiju, kćer cara Valentijana III i Licinije Eudoksije. Međutim, iste godine mu je Valentijan dao Aecija. Godine 455. su Vandali napali, zauzeli i opljačkali Rim. Tom prilikom je Gaudencije zarobljen i odveden u Sjevernu Afriku. Što se kasnije sa njim dogodilo, nije poznato.

## Literatura
* Arnold Hugh Martin Jones, John Robert Martindale, John Morris, "Gaudentius 7", *[[The Prosopography of the Later Roman Empire]]*, volume 2, Cambridge University Press, 1980, , p. 494.
Pantere

**Pantere** su rod životinja iz porodice mačaka, a pripadaju potporodici velikih mačaka.

* U rod *Panthera* se ubrajaju:
:* tigar (*Panthera tigris*)
:* lav (*Panthera leo*)
:* leopard (*Panthera pardus*)
:* jaguar (*Panthera onca*)

Izumrle vrste:
:* europski jaguar, Panthera gombaszoegensis Kretzoi, 1938 
:* Panthera palaeosinensis (Zdansky, 1924)
:* Panthera schaubi (Hemmer, 1965) 
:* Panthera schreuderi Von Koenigswald, 1960
:* Panthera zdanskyi Mazák, Christiansen & Kitchener, 2011 
:* Panthera crassidens Broom, 1948 

Ovaj rod ima, za razliku od ostalih životinja iz ove porodice, jezičnu kost koja im omogućuje specifično glasanje rikom. Snježni leopard (*Uncia uncia*) koji ne pripada u rod *panthera*, ne može rikati, on samo "frkće".

Crna pantera, za koju se kao sinonim često koristi samo naziv pantera je varietet leoparda ili jaguara koji se, uslijed melanizma, ponekad javlja u crnoj boji. Do toga dolazi zbog pretjerano velike količine pigmenta koje dovodi do potpuno crne boje njihovog krzna. Pantere, odnosno, crne pantere nisu zasebna vrsta, to su samo drugačije obojene jedinke dvaju navedenih vrsta velikih mačaka.
Sabori u Orangeu

**Sabori** ili **sinodi u Orangeu** su zajednički naziv za dva crkvena sinoda održana u današnjem Orangeu u Francuskoj.

Prvi sabor u Orangeu, koji je tada još uvijek bio pod zapadnorimskom vlašću je održan 8. novembra 441. pod predsjedanjem biskupa Hilarija od Arlesa. Njemu je prisustvovalo 17 biskupa, a na kraju je doneseno 30 kanona vezanih uz pomazanje bolesti, pravo na azil, te naglašena nužnost svećeničkog celibata.

Drugi sabor u Orangeu je održan 3. jula 529. kada se Orange nalazio pod ostrogotskom vlašću, a predsjedao mu je Cezarije od Arlesa. Poznat je po tome što je potvrdio teološki nauk Svetog Augustina i osudio pelagijanstvo. Njegove je odluke potvrdio papa.

## Vanjske veze
* Canons of the Second Council of Orange
Shen Yue

**Shen Yue** () (441–513), kurtoazno ime **Xiuwen** (休文), bio je kineski pjesnik, pv historičar koji je kao velikodostojnik služio careve iz tri dinastije Liu Song, Južni Qi i Liang. U potonjoj je stekao reputaciju jednog od najvrsnijih učenjaka, napisavši pravila eufonije za kineske pjesme svog vremena, kao i djela posvećena muzici. Najpoznatiji je kao autor *[[Knjiga Songa|Knjige Songa]]*, djela u kome opisuje vladavinu dinastije Liu Song. 

## Reference
* Shen, Yucheng, "Shen Yue" . *[[Enciklopedija Kine]]*, 1st ed.
Hermerik

**Hermerik** ili **Hermerih** (? - 441) je bio kralj Sveva, poznat kao osnivač svevskog kraljevstva na sjeverozapadu Pirinejskog poluotoka. O njemu, kao i narodu koji je vodio, postoje prilično oskudni i nepouzdani izvori, s izuzetkom njegovog suvremenika Hidacija. Većina se slaže da je bio i do kraja života ostao pagan, kao i da je zajedno sa Vandalima i Alanima sudjelovao 406. u znamenitom prelasku Rajne koji je označio kolaps rimskog Limesa i početak raspada Zapadnog Carstva. Hermerik se zajedno sa svojim narodom kretao na jug, prešao Pirineje i osnovao svoju državu na području tadašnje rimske provincije Galecije. Ne postoje nikakvi jasni dokazi da je Hermerik ikada formalno prihvatio status *[[foederati|federata]]*, odnosno zapadnorimske careve kao svoje sizerene. U svakom slučaju, oni, s obzirom na zabačenost i relativnu nevažnost područja pod svevskom kontrolom, na Sveve nisu obraćali veliku pažnju, i Hermerik je daleko više problema imao s drugim germanskim narodima i državama na području Hispanije, odnosno sa lokalnim hispanorimskim stanovništvom. Godine 438. je abdicirao i prepustio prijestolje svome sinu Rehili. Umro je 441. a njegova se kraljevska dinastija održala do 560.

## Izvori

* Thompson, E. A. *Romans and Barbarians: The Decline of the Western Empire*. Madison: University of Wisconsin Press, 1982. .
* Kulikowski, Michael. "The Career of the 'Comes Hispaniarum' Asterius." *Phoenix*, Vol. 54, No. 1/2. (Spring&ndash;Summer, 2000), pp. 123&ndash;141.
442.

__NOTOC__
Godina **442.** (**[[rimske brojke|CDXLII]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Dioskora i Eudoksija** (ili, rjeđe, **godina 1195. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 442. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Zapadno Rimsko Carstvo sklapa mirovni sporazum sa vandalskim kraljem Gajzerihom, kojim je priznata njegova vlast nad dotadašnjim rimskim područjima u Sjevernoj Africi.
* Domno II nasljeđuje svog strica Jovana na mjestu patrijarha Antiohije.
* Eógan mac Néill je po predaji kršten od strane Svetog Patrika, postavši tako prvi kršćanski, odnosno katolički kralj Irske.


## Rođenja
* Carica Feng, kineska carica i regentica (u. 490)
* Placidija, drugo i posljednje dijete rimskog cara Valentijana III i Licinije Eudoksije

## Smrti

* Jovan I, patrijarh Antiohije

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
Car Wencheng od Sjevernog Weija

**Car Wencheng od Sjevernog Weija** ((北)魏文成帝) (440–465), osobno ime **Tuoba Jun** (拓拔濬), bio je car Kine iz Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Bio je unuk cara Taiwua i sin krunskog princa Tuoba Huanga. Otac mu se 451. razbolio i umro mučen optužbama za izdaju od strane moćnog dvorskog eunuha Zong Aija, koji je godine 452. ubio cara Taiwua i postavio Tuoba Junovog strica Tuoba Yua na vlast. Međutim, već iste godine je i Tuoba Yu likvidiran, a zbog čega su se pobunili drugi velikodostojnici, ubili Zong Aija i doveli 12-godišnjeg Tuoba Juna na prijestolje. Prve godine njegove vladavine su obilježile međusobne borbe velikodostojnika za prevlast iz kojih su do 455. kao pobjednici izašli Yuan He i Bulilugu Lu. Nakon toga se politička situacija na dvoru stabilizirala, a car Wencheng se mogao na miru posvetiti državnim poslovima. Bio je poznat po tome što je često volio putovati izvan prijestolnice kako bi se upoznao sa životom svojih podanika i njihovim problemima. Nastojao se okrenuti od ekspanzionističke politike cara Taiwua, te održavati dobre odnose sa susjedima, a kako bi konsolidirao ranije osvojena područja. Također je poduzeo niz pravnih reformi, prvenstveno u smjeru ublažavanja kazni. Bio je gorljivi budist te su pod njegovom vladavinom službeno ukinuti progoni budista koje je započeo car Taiwu. Umro je 465. a naslijedio ga je sin Tuoba Hong koji će vladati kao car Xianwen.

## Reference

* *[[Knjiga Weija]]*, vol. 5.
* *[[Historija Sjevernih dinastija]]*, vol. 2.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/bs01.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 126, 127, 128, 129, 130.
Kalorija

## Kalorije
Kalorija je jedinica za energiju. Ono što mnoge vrlo često buni je to što se termin "kalorija" odnosi na dve vrste kalorija. Velike i male kalorije.

**Velika "kalorija"** je količina energije, ili toplote, koja je potrebna da podigne temperaturu 1 grama vode po kilogramu na 1 stepen Celzijusa (1,8 stepeni Farenhajta). Jedna velika kalorija jednaka je 4.184 džula. Ovaj termin se obično koristi u merenju energije i hrane, a pojavljuje se na etiketama proizvoda u "kilokalorijama".

**Mala "kalorija"** je količina energije ili toplote koja je potrebna da bi se podigla temperatura 1 grama vode za 1 stepen Celzijusa (1,8 stepeni Farenhajta). Jedna mala kalorija jednaka je 0.004184 džula. 

Mi smo skloni da kalorije povezujemo isključivo sa hranom, da bi razumeli da se kalorije mogu prikazivati i za još mnogo toga, zanimljiv je podatak da 4 litre benzina imaju čak 31.000.000 kalorija.
450 grama masne naslage ima 3500 kalorija. Da bi izgubili pola kilograma nedeljno, potrebno je da dnevno unosite 500 kalorija manje nego što trošite.

Opseg dnevnog sagorevanja kalorija za manje aktivne i starije ljude je 1600 kalorija, a za one više aktivne 2800.

### Brojanje kalorija
Ljudskim bićima je potrebna energija da bi preživeli-da dišu, kreću se, da bi im funkcionisali organi, da bi krv cirkulisala... - a ova energija dolazi iz hrane.
Broj kalorija u hrani je mera koja pokazuje koliko potencijalne energije hrana poseduje.
1 gram ugljenih hidrata ima 4 kalorije.1 Gram proteina ima 4 kalorije. 1 gram masti ima 9 kalorija. Jelo je konbinacija ova tri sastojka. Dakle ako znate koliko ugljenih hidrata, koliko proteina i koliko masti neka namirnica sadrži, možete izračunati koliko ona kalorija, odnosno energije ima.
Naša tela sagorevaju kalorije kroz metabolički proces čime enzimi pretvaraju ugljene hidrate u glukozu i druge šećere, masti u glicerol i masne kiseline a proteine u amino kiseline. Ovi molekuli se zatim kroz krvotok transportuju do naših ćelija, gde se apsorbuju za neposrednu upotrebu ili se šalju u završnu fazu metabolizma u kojoj reaguju sa kiseonikom kako bu oslobodili svoju uskladištenu energiju.

### Primer tablice kalorija

## Reference
Eógan mac Néill

**Eoghan mac Néill** (stara ortografija: **Eóġan mac Néill**) (? - 465) sin Niall Noígiallacha, bio je irski vladar koji je osnovao kraljevstvo Ailech, kasniji Tír Eoghain (moderna Grofovija Tyrone) u 5. vijeku. Također je poznat kao osnivač Cenél nEoghain i njihovih ogranaka (MacLaughlin, O'Neill, Corrigan, itd.).

Eogan je bio dobar prijatelj Svetog Patrika i od njega primio blagoslov. Zajedno sa svojim bratom, velikim kraljem Lóegaire mac Néill (? -462), bio je jedan od sudaca u nasljednom sporu poslije smrti Amalgaid (? - 440), kralja Connachta.

Sinovi su mu bili Muiredach mac Eógain, nasljednik Ailecha; Fergus, osnivač Cenél Fergusa; i Echach Binnich, osnivač Cenél mBinnig.

## Notes

## Izvori

* *[[Annals of Ulster]]* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Byrne, Francis John (2001), Irish Kings and High-Kings, Dublin: Four Courts Press, 
* Charles-Edwards, T. M. (2000), *Early Christian Ireland*, Cambridge: Cambridge University Press, 
* Revised edition  of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
Carica Feng (Wencheng)

**Carica Feng** (馮皇后, 冯宁) (442–490), formalno **Carica Wenming** (文明皇后, doslovno "uljuđena i razumijevajuća carica") bila je carica Kine iz Xianbei dinastije Sjeverni Wei, odnosno supruga cara Wenchenga. Bila je kćer Feng Lenga, odnosno unuka Feng Honga, posljednjeg vladara države Sjeverni Yan, a caricom je proglašena od strane muža 456. Nakon muževe smrti 465. je organizirala puč kojim je 466. svrgnut autokratki regent Yifu Hun te je postala regenticom svom nećaku caru Xianwenu i to ostala sve dok on nije odrastao i preuzeo vlast. Sa svojim nećakom se posvađala zato što je njenog ljubavnika Li Yija (李奕) car dao pogubiti zbog korupcije 470. Prilika za odmazdu se pružila sljedeće godine kada je Xianwen formalno abdicirao u korist svog četverogodišnjeg sina Tuoba Honga (kasnije poznatog kao car Xiaowen), proglasivši se "umirovljenim carem". Godine 476. je organizirala Xiaowenovo ubistvo te ponovno preuzela regenstvo, ovaj put za mladog Xiaowena. Sa novim carem je bila u dobrim odnosima, i on je bio prilično pogođen njenom smrću 490.

## Izvori
* *[[Knjiga Weija]]*, vol. 13.
* *[[Historija Sjevernih dinastija]]*, vol. 13.http://ef.cdpa.nsysu.edu.tw/ccw/02/bs03.htm 
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 128, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137.
Placidija

**Placidija** (, cca. 435 - iza 484) je bila zapadnorimska plemkinja, odnosno kćer cara Valentijana III i Licinije Eudoksije, supruga cara Olibrija, odnosno posljednja zapadnorimska carica čije je ime poznato.

## Vanjske veze
* Her profile in the Prosopography of the Later Roman Empire
* Her profile in "Medieval Lands" by Charles Cawley
* Discussion of Petronius Maximus and his relations in "Fifth-Century Gaul"
Oksint

**Oksint** (grčki: ) je bio mitski kralj Atene, sin Demofontov (i unuk Tezeja). Imao je dva sina - Afeidu i Timoeta - koji su ga naslijedili na prijestolju.

## Reference
Artur Schneider

**Artur Schneider** (Zagreb, 26. august 1879. — Zagreb, 25. mart 1946.), bio je hrvatski historičar umjetnosti, univerzitetski profesor, likovni i muzički kritičar, prevodilac i dugogodišnji direktor *[[Strossmayerova galerija starih majstora|Strossmayerove galerije]]* - Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti.

## Biografija
Artur Schneider studirao je historiju umjetnosti u Beču, gdje je 1902. i doktorirao. Od 1913. habilitira na zagrebačkom univerzitetu na katedri za historiju talijanske umjetnosti 15. vijek i 16. vijeka.
Od 1919. radi kao knižnjičar i voditelj tek osnovane Grafičke zbirke Nacionalne i Sveučilišne knjižnice u Zagrebu. Od 1922. radi kao profesor historije umjetnosti i kulture na zagrebačkom univerzitetu, a od 1931. je član *[[Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti|Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti]]*. Prvi značajni projekt Schneidera bila je organizacija Međunarodne grafičke izložbe 1914. u Zagrebu Artur Schneider je unaprijedio studij historije umjetnosti jer je od 1928 formirao samostalni Seminar za historiju umjetnosti, zapravo osnovao posebnu katedru - dotad se historija umjetnosti studirala u sklopu studija historije i kulture. Proširio je studij na do tada rubna razdoblja; srednji vijek, manirizam, barok s posebnim osvrtom na nacionalne spomenike i njihovu zaštitu.

Od 1928. radi kao direktor *[[Strossmayerova galerija starih majstora|Strossmayerove galerije JAZU]]*, osobito je bio značajan njegov rad na fotografijskom arhivu hrvatske spomeničke baštine na kojem je radio od 1930. do 1941. godine, zajedno sa fotografima; Đurom Griesbachom, Ljudevitom Griesbachom i Stanislavom Noworytom. Prikupio je građu od 2648 snimaka po Savskoj i Primorskoj banovini (na preko 200 lokaliteta) pokretne i nepokretne baštine (graditeljstvo, kiparstvo,slikarstvo, crkveno posuđe, misno rublje i slično). 

Artur Schneider se pored likovne umjetnosti bavio i muzikom i prijevodima literarnih djela (preveo je Doriana Graya Oskara Wilda). 
Bio je prvi tajnik Hrvatskog glazbenog zavoda-a, od njegova osnivanja 1925 i istakao se kao organizator ciklusa *Intimne muzičke večeri* i *Jutarnji koncerti*. Surađivao je sa brojnim novinama i časopisima kao likovni i muzički kritičar. Pisao je i objavljivao studije i monografije o hrvatskim umjetnicima, i slikama iz fundusa Strossmayerove galerije.

## Bibliografija
* *Prilozi bibliografiji Vitezovićevih djela*, 1906. Zagreb, Kr. zemaljska tiskara
* *Crnčić, Menci Clement*, Zagreb, Ljetopis Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti za godinu 1927/28.
* *Perivoji, vrtovi i šetališta u starom Zagrebu*, 1929. Zagreb, Muzej grada Zagreba
* *Dodatak VI. izdanju kataloga Strossmayerove galerije*, Zagreb, 1932 
* *Popisivanje i fotografijsko snimanje umjetničkih spomenika godine*, Zagreb, Jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti, 1938
* *Stari majstori u grafičkoj zbirci Sveučilišne knjižnice*, Zagreb, Hrvatsko kolo, 1939.
* *Talijanske slikarske škole*.
* *Senj*, 1940. Zagreb, Hrvatski kulturni spomenici, Jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti

## Reference

## Vanjske veze
* Schneider, Artur, Portal znanja LZMK
444.

__NOTOC__
Godina **444.** (**[[rimske brojke|CDXLIV]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Teodozija i Aginacija** (ili, rjeđe, **godina 1197. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 444. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Papa Lav I ukida Galski vikarijat. 
* Dioskor I postaje novi patrijarh Aleksandrije.
* Sveti Patrik u Irskoj osniva grad Armagh.


## Rođenja
* Xiao Ni, kineski princ iz dinastije Južni Qi

## Smrti
* Bricije, biskup Toursa, nasljednik Sv. Martina
* 27.6. &ndash; Kiril Aleksandrijski, teolog i patrijarh Aleksandrije
* Juqu Wuhui, princ države Sjeverni Liang u egzilu

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
Juqu Wuhui

**Juqu Wuhui** (沮渠無諱) (? -444) je bio princ kineske/Xiongnu države Sjeverni Liang, a prema nekim historičarima i njen vladar. Bio je mlađi brat princa Juqu Mujiana, čije je zarobljavanje od strane trupa države Sjeverni Wei 439. godine označilo kraj države Sjeverni Liang, odnosno perioda Šesnaest kraljevstava. Juqu Wuhui se pokušao oduprijeti osvajačima, ali je 440. priznao cara Taiwua kao svog sizerena. Suočen sa sumnjama u vjernost, zajedno sa pristašama je pokrenuo seobu na zapad, u područje Xiyu. Uspio je stvoriti novu državu na području Gaochenga, postavši formalnim vazalom južne kineske dinastije Liu Song. Umro je 444. a naslijedio ga je brat Juqu Anzhou.
Bricije od Toursa

**Sv. Briccius (Brictius, Brictio, Brcko)** (Tours, 397. - 444.) je bio biskup Toursa, poznat kao pomoćnik i nasljednik svetog Martina od Toursa. Prema predaji se svojim karakterom bitno razlikovao od Svetog Martina, te bio sklon zemaljskim užicima; pripisuje mu se da je jednoj redovnici napravio dijete. Kada su učestale optužbe protiv njega, otišao je u Rim moliti papu da ga osobno odriješi grijeha. Kada se vratio u Tours nakon Martinove smrti 397. godine, bio je promijenjen čovjek i postao uzorom vrline. Na mjestu biskupa je ostao gotovo pet decenija, sve do smrti 444. godine. Rimokatolička crkva ga slavi kao sveca.

## Notes
Xiao Ni

**Xiao Ni** (蕭嶷) (444–492), kurtoazno ime **Xuanyan** (宣儼), formalno **Princ Wenxian od Yuzhanga** (豫章文獻王), bio je kineski princ iz carske dinastije Južni Qi. Bio je sin njenog osnivača cara Gaoa (Xiao Daocheng), kome je pomogao da 477. zbaci cara cara Houfeija iz dinastije Liu Song, te brat cara Wua (Xiao Ze), kome je bio najbliži suradnik. Njegov sin Xiao Zixian (蕭子顯) je za vrijeme kasnije dinastije Liang napisao službenu historiju dinastije Južni Qi poznatu kao *[[Knjiga Qija|Knjiga o Qiju]]*.

## Reference
* *[[Knjiga Qija|Knjiga Južnog Qija]]*, vol. 22.
* *[[Historija Južnih dinastija]]*, vol. 42.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 133, 134, 135, 136, 137.
Nana (roman)

***Nana*** je roman francuskog naturalista Émilea Zole. Napisana 1880., *Nana* je 9. nastavak ciklusa *[[Les Rougon-Macquart, Histoire naturelle et sociale d'une famille sous le Second Empire|Rougon-Macquartovi ili Prirodna i društvena povijest jedne obitelji pod Drugim carstvom]]* (koji govori o obitelji u Drugom carstvu).

*Nana* je priča o mladoj prostitutki koja se iz bijednog položaja pridružuje pariškoj eliti. Nanu prvi put spominjemo na kraju *[[Jazbina (roman)|Jazbine]]* u kojem je prikazana kao kći alkoholičara, a nakon toga završava na ulici kao prostitutka.
Les Rougon-Macquart

***Rougon-Macquartovi ili Prirodna i društvena povijest jedne obitelji pod Drugim carstvom*** je kolektivni naslov dan Zolinom najvećem literernom dostignuću - monumentalnom dvadesetoknjižju koje opisuje život različitih članova jedne obitelji u Drugom Carstvu nastalom 1871. pod vlašću Napoleona III.

**Dvadeset knjiga koje čine zbirku su:**

# *[[Sudbina Rougonovih]]* (1871).
# *La Curée* (1871. - 1872.)
# *[[Trbuh Pariza]]* (1873.)
# *La Conquête de Plassans* (1874.)
# *La Faute de l'Abbé Mouret* (1875.)
# *[[Njegova ekscelencija Eugène Rougon]]* (1876.)
# *[[Jazbina (roman)|Jazbina]]* (1877.)
# *Une Page d'amour*(1878.)
# *[[Nana (roman)|Nana]]* (1880.)
# *[[Pot-Bouille]]* (1882.)
# *Au Bonheur des Dames* (1883.)
# *La Joie de vivre* (1884.)
# *[[Germinal]]* (1885.)
# *L'Oeuvre* (1886.)
# *[[Zemlja (roman)|Zemlja]]* (1887.)
# *Le Rêve* (1888.)
# *[[Čovjek-zvijer]]* (1890.)
# *L'Argent* (1891.)
# *[[Debakl (roman)|Debakl]]* (1892.)
# *[[Doktor Pascal]]* (1893.)
The Exploits of Sherlock Holmes

***Pothvati Sherlocka Holmesa*** (eng. *Exploits of Sherlock Holmes*, 1954.) je zbirka kratkih priča o Sherlocku Holmesu koju su napisali Adrian Conan Doyle i John Dickson Carr.

Sastoji se od:

** "Avantura sedam satova" (od: "Skandal u Češkoj")
** "The Adventure of the Gold Hunter" (prema: "Pet narančinih sjemenki")
** "The Adventure of the Wax Gamblers" (prema: "Skandal u Češkoj")
** "The Adventure of the Highgate Miracle" (prema: "Problem mosta Thor")
** "The Adventure of the Black Baronet" (prema: *[[The Hound of the Baskervilles|Baskervillski pas]]*)
** "Avantura zatvorene sobe" (prema: "Majstorov palac")
** "The Adventure of the Foulkes Rath" (od: "The Adventure of the Golden Pince-Nez")
** "Pustolovina abasidskog rubina" (od: *[[The Hound of the Baskervilles|Baskervillski pas]]*)
** "Pustolovina crnih anđela" (od: "The Adventure of the Priory School")
** "Dvije žene" (od: *[[The Hound of the Baskervilles|Baskervillski pas]]*)
** "Deptfordski horor" (od: "The Adventure of Black Peter")
** "Crvena udovica" (od: "Skandal u Češkoj")
445.

__NOTOC__
Godina **445.** (**[[rimske brojke|CDXLV]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Valentinijana i Noma** (ili, rjeđe, **godina 1198. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 445. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
445. godina bila je u 5. veku.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Petronius Maximus|Petronije Maksim]] dobija titulu rimskog [[patricij]]a.
* Kralj [[Atila]] preuzima svu vlast nad [[Huni]]ma nakon smrti svog brata [[Bleda|Blede]].
* [[Domno II od Antiohije|Domno II]], [[patrijarh Antiohije]], saziva [[sinod]] [[sirija|sirijskih]] episkopa kako bi potvrdio smjenu Atanazija od Pere.
* [[Zapadno Rimsko Carstvo|Zapadnorimski]] car [[Valentinijan III]] izdaje ukaz protiv [[maniheizam|manihejaca]].
* U današnjoj [[Irska|Irskoj]] osnovana [[Nadbiskupija Armagh (rimokatolička)|Biskupija Armagh]].
</onlyinclude>

== Rođenja ==


== Smrti ==
* [[Bleda]], kralj Huna
* [[Fan Ye (Liu Song)|Fan Ye]] (autor historijske knjige *Hou Hanshu'')

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
Rimokatolička nadbiskupija Armagh

**Nadbiskupija Armagh** ili **Armaška nadbiskupija** (; ; ) je rimokatolička nadbiskupija u sjevernom dijelu Irske. Prema tradiciji je nastala kao "Biskupija Armagh" koju je osnovao Sveti Patrik oko 445. Njeni biskupi i nadbiskupi su uživali prestiž kao primasi. Formalno je priznata kao metropolitska provincija godine 1152. na Sinod u Kellsu.

Trenutni nadbiskup Armagha i Primas Sve Irske je kardinal Seán Brady.

## Vanjske veze
* Catholic-Hierarchy.org - Diocese Profile
Fan Ye (historičar)

**Fan Ye** () (398–445), kurtoazno ime **Weizong** (蔚宗), bio je kineski historičar iz doba dinastije Liu Song, najpoznatiji kao sastavljač znamenitog teksta *[[Knjiga Kasnijeg Hana]]*. Otac mu je bio general Fan Tai (范泰).

## Izvori

* Tan, Jiajian, "Hou Hanshu" ("Book of Later Han") . *[[Enciklopedija Kine]]* (Chinese Literature Edition), 1st ed.
446.

__NOTOC__
Godina **446.** (**[[rimske brojke|CDXLVI]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Aecija i Simaha** (ili, rjeđe, **godina 1199. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 446. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Turibije od Astorge drži crkveni sinod.
* Manastir Cor Tewdws (Teodozijev koledž) u današnjem Llantwit Majoru je spaljen.
* Flavijan postaje novi arhiepiskop Konstantinopola (ili 447).


## Rođenja

## Smrti
* Proklo, arhiepiskop Konstantinopola
* Mac Cairthinn mac Coelboth, kralj Leinstera

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
L'Éducation sentimentale

***Sentimentalni odgoj*** (fra. ***L'Éducation sentimentale***) je roman Gustavea Flauberta o korozivnom učinku vremena na mladenačke iluzije. Vrijeme prolazi, a situacije ostaju gotovo iste. "Ovaj roman putovanja, šetnje i kretanja ostavlja dojam stajanja na mjestu." Labirint grada odvodi Frederica uvijek na ista mjesta, a putovanja su uvijek vraćanja i ne rješavaju ništa, samo odgađaju. Stvarnost je prikazana sa stajališta Frederica, a svi su drugi likovi viđeni kroz njega, jednako kao i pejzaži i dekori koji se na čudan način osamostaljuju, postaju lice u romanu i jedan od njegovih lajtmotiva. Krajobrazi se smjenjuju u vožnji ili šetnji, dekori se pretapaju jedan u drugi za vrijeme Fredericovih beskonačnih lutanja, svijet oko njega putuje, dok je on nepomično središte dalekih vidika i osoba koje kruže njegovim obzorom. U svom fenomenološkom odrazu stvarnosti to je "prvi veliki roman lutanja", roman antonionijevskog pogleda svijesti na povorku priviđenja u fatamorgani stvarnosti. "San se kod Emme suprotstavljao zbilji; ovdje stvarnost sama počinje naličiti na san", a Fredericove kretnje i postupci imaju u sebi nešto mjesečarsko. Pogled kod njega zamjenjuje akciju, a jedna opsesivna želja otupljuje opažaj. Frederic klizi po površini života, uvijek odsutan od sebe sama, pogleda uprtog u nejasni horizont vlastitog postojanja u kojem se ono bitno nikada ne događa. Budući da se ne treba boriti za svoje mjesto pod suncem u velegradskoj džungli poput Sorela ili Rastignaca, ovaj preteča "čovjeka bez svojstva" prolazi životom ravnodušan na značenje njegovih privida nad koje će se kasnije nadnositi Marcel Proust. Flaubertova je izvornost u tome što je napisao prvi veliki roman o fakticitetu svijeta i razdvojenosti svijesti u zrakopraznom prostoru sna.
Habilitacija

**Habilitacija** (latinski: *habilis* - sposoban, pogodan) je najviši postdoktorski akademski ispit, sa kojim se dokazaju sposobnosti za poziv univerzitetskog docenta (*facultas docendi*), i u mnogim evropskim zemljama je uvjet za poziv univerzitetskog profesora.

Habilitacija je zapravo proces stjecanja kvalifikacije za izvođenje nastave iz određenog predmeta na univerzitetu, uveden na evropskim univerzitetima od sredine 19. vijeka. Uvjet za habilitaciju je stečena doktorska titula i određena praktična predavačka ili istraživačka iskustva iz navedeneg predmeta, uz koju se često zahtjeva i pisanje i javna odbrana određenog rada (habilitacione teze u njemačkim zemljama - Habilitationsschrift), čime se stiče *Venia legendi* (pravo da se podučava).

Pravo na podučavanje može se steći i bez habilitacije samo ako visoko univerzitetsko tijelo ili odgovarajuće ministarstvo procjeni da kandidat ima relevantne kvalifikacije, ali se ono rijetko provodi u praksi u onim zemljama gdje je to uvjet.

## Po zemljama
Habilitacija postoji u Francuskoj (Habilitation à diriger des recherches), Švicarskoj, Njemačkoj (Privatdozent i / ili Dr. habil.), Austriji (nekad Univ.-Doz., danas Priv.-Doz.), Danskoj, Bugarskoj, Poljskoj (dr hab.),Portugalu (Agregação), Švedskoj i Finskoj (Docent ili Doc.) Češkoj i Slovačkoj (Docent), Mađarskoj (Dr. habil.), u svim zemljama bivšeg Sovjetskog Saveza; Armenija, Azerbajdžan, Bjelorusija, Latvija, Litvanija (Habil. dr.), Moldovi, Kirgizstanu, Kazahstanu, Rusiji, Uzbekistanu, Ukrajini i drugim (Doktor nauk). Sličan proces potrebno je proći na javnim univerzitetima u brazilskoj državi São Paulo (Livre-docência), ali više ne postoji u ostalim državama Brazila. U Španjolskoj se taj proces zove *acreditación*  i uvjet je za neka mjesta na državnim univerzitetima. Nešto slično postojalo je i u Italiji, - Libera docenza, no to je od do 1970 ukinuto. Do 1970-ih habilitacija je bila praksa i na jugoslavenskim univerzitetima, nakon reforme školstva provedene 1980-ih je napuštena, i zamjenjena internim pravilima rektorata pojedenih univeziteta Od kraja 1990-ih u Sloveniji je ponovno uvedena habilitacija, kao uvjet za univerzitetskog nastavnika. U Hrvatskoj habilitacija službeno ne postoji, ali se internim pravilima rektorata - traže slični uvjeti za docenta. U Bosni i Hercegovini provodi se slična praksa kao u Hrvatskoj, dakle od kandidata za docenta traži se; naučni stupanj doktora u datoj oblasti, najmanje tri naučna rada objavljena u priznatim publikacijama, pokazane nastavničke sposobnosti.

## Reference
Adventures of Huckleberry Finn

***Avanture Huckleberryja Finna*** (engleski: ***Adventures of Huckleberry Finn***) satirični je roman američkog književnika Marka Twaina, prvi put u SAD-u izdan u veljači 1885. godine. Ovaj se roman danas smatra jednim od Velikih američkih romana, a ujedno je i jedno od prvih značajnih američkih djela pisano lokalnim govorom i koje odiše iznimnim regionalizmom. Glavni je lik, a ujedno i pripovjedač, Huckleberry Finn, najbolji prijatelj Toma Sawyera, koji se pojavljuje u još dva Twainova romana (*[[Tom Sawyer na putu]]* i *[[Tom Sawyer, detektiv]]*).

Knjiga je značajna zbog svojih živih i detaljnih opisa mjesta i ljudi u okolici rijeke Mississippi. Satirizirajući južnjačko društvo tijekom predraća, koje je u vrijeme izdavanja romana već bilo nestalo, Twain u *Pustolovinama Huckleberryja Finna* često s prijezirom gleda na neke tadašnje stavove, posebno na rasizam. Dio u kojem se opisuje bijeg Huckleberryja Finna i Jima, odbjeglog roba, na splavu preko rijeke Mississippi danas se smatra jednom od najznačajnih scena bijega u slobodu u cijeloj američkoj književnosti.

Djelo je bilo popularno od samog izdavanja i često se smatra nastavkom *[[Pustolovine Toma Sawyera|Pustolovina Toma Sawyera]]*. Ujedno je i česta tema istraživanja mnogih književnih kritičara. No, unatoč tome djelo je izazvalo mnoge kontroverze zbog svog jezika, a u 20. stoljeću je često spominjano zbog raznoraznih rasističkih stereotipa sadržanih u njemu.

## Reference

## Vanjske veze

* Izvorni engleski tekst na publicliterature.org
Mac Cairthinn mac Coelboth

**Mac Cairthinn mac Coelboth** (? - 446 ili 530) iz klana Uí Enechglaiss je bio kralj Leinstera. Smatra se jednim od najranijih irskih vladara čije je ime i postojanje historijski potkrijepljeno. Iako se ne spominje u tradicionalnim genealogijama, Annals of Innisfallen spominju kako je poginuo 446. u bitci kod Mag Femena u kraljevstvu Brega. Taj navod je potvrđen Oghamski natpis u Slaneu u susjednoj Grofoviji Louth. Na njemu piše MAQI CAIRATINI AVI INEQUAGLASI, što se prevodi kao *[kamena] Mac Cairthinna unuka [ili potomka] Enechglassa.* To ga je činilo suvremenikom Nialla Noigallacha.

Caitriona Devane, pak, sugerira mogućnost da se bitka zapravo dogodila mnogo kasnije, odnosno 530. godine, a što je posljedica pogrešno unesenog 84-godišnjeg ciklusa koji su drevni britanski i irski kroničari koristili u svojim zapisima sve do 6. vijeka.

## Literatura
* Byrne, Francis John, *Irish Kings and High-Kings* Batsford, London, 1973. 
* Charles-Edwards, T.M., *Early Christian Ireland*, pp.&nbsp;453&ndash;458. 
* *Ireland, 400-800*, pp.&nbsp;188, by Dáibhí Ó Cróinín *A New History of Ireland*, Vol.I,  (edited Ó Cróinín).
* *Carbury, Co. Kildare - topographical and onomastic hypotheses*, Caitriona Devane, in *Above and beyond:Essays in memory of [[Leo Swan]]*, pp.&nbsp;187–122, edited by Tom Condit and Christiaan Corlett, Wordwell, 2005. .

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork includes: Gein Branduib (original & translation), Annals of Ulster, Annals of Tigernach, Annals of Innisfallen and others.
Turibije od Astorge

**Sveti Turibije od Astrorge** ( (; *[[Floruit|fl.]]* 446, ? - 460) je bio arhiđakon grada Tuy i biskup Astorge u Hispaniji. Bio je poznat kao žestoki branitelj pravovjernog kršćanstva i borac protiv u tadašnjoj Hispaniji raširenog priscilijanstva koje je osudio na sinodu 446. Za svoje je napore primio pohvalu u obliku do danas očuvanog pisma pape Lava I Velikog. Njegove relikvije su u 8. vijeku prenesene u samostan Santo Toribio de Liébana. Zbog sličnog imena ga se često miješa Turibijem od Liebane koji je sahranjen u istom samostanu. Rimokatolička crkva ga slavi kao sveca 16. aprila.

## Vanjske veze
* Catholic Online: Turibius of Astorga
* Año Jubilar Lebaniego: Santo Toribio, Obispo 
* Santo Toribio de Astorga, aproximación a una biografía
Llantwit Major

**Llantwit Major** ( je obalni grad i općina (*community*) u Walesu, smješten u Vale of Glamorgan na obali Bristolskog kanala. Ima izuzetno bogatu historiju, a po predaji je nastao zajedno sa samostanom koga je u 5. vijeku sagradio sveti Illtud, koji je također obnovio znamenitu školu Cor Tewdws.

## Vanjske veze

* Llantwit Major Coastguard Search and Rescue Service
* Official Website 
* Llantwit Major History Society 
* Llantwit Major Town Council
* Llantwit Major School
* www.geograph.co.uk : photos of Llantwit Major and surrounding area
* BBC Wales feature on Llantwit Major
Cor Tewdws

**Bangor Tewdws** ili **Cor Tewdws** ("Teodozijev koledž") je bio kršćanski samostan, odnosno škola koja je djelovala u današnjem gradu Llantwit Major u Walesu. Prema predaji ju je krajem 4. vijeka, dok je Britanija još uvijek bila pod rimskom vlašću dao osnovati car Teodozije I po kome je dobila ime, i koji je kroz nju nastojao iskorijeniti paganizam i herezu u Britaniji. Dva njena najpoznatija učenika iz tog doba su bili Sveti Patrik, koji će dovesi kršćanstvo u Irsku te Pelagije, osnivač heretičkog pravca poznatog kao pelagijanstvo. Škola se spominje u izvještaju Germana od Auxerrea koji je 429. posjetio Britaniju kako bi suzbijao pelagijance. Godine 446. je spaljena, ali ju je 508. obnovio sveti Illtud. Sa vremenom je postala izuzetno važno kulturno i obrazovno središte Britanije koga je pohađalo 2000 učenika u sedam koledža, ali joj je važnost opala nakon normanskog osvajanja Engleske. Konačno je prestala sa radom kada u 16. vijeku kada je Henry VIII od Engleske dao zatvoriti katoličke samostane.

## Izvori
* *[[Guinness World Records|Guinness Book of Records]]* 1982 Edition
*
Arhiepiskop Flavijan od Konstantinopola

**Flavijan** (ili **Flabijan**, ? - 11. august 449) bio je arhiepiskop Konstantinopola od 446. do 449. koji se danas slavi kao svetac u Pravoslavnoj i Rimokatoličkoj crkvi.

Bizantski izvori navode da je prije izbora služio kao čuvar velike crkve u Konstantinopolu i živio besprijekornim svetačkim životom. Zbog toga je nakon smrti svog prethodnika Prokla izabran za novog arhiepiskopa 446. Za vrijeme njegovog postavljanja je tadašnji istočnorimski car Teodozije II boravio u obližnjem Halkedonu. To je nastojao iskoristiti svemoćni dvorski eunuh Hrizafije te podržao arhimandrita Eutiha, koji je sa Flavijanom bio u teološkom sporu. Flavijan je 8. novembra 448. sazvao sinod u Konstantinopolu na kome je Eutih svrgnut.

Međutim, Eutih se žalio na presudu uticajnom patrijarhu Aleksandrije Dioskoru, kao i caru Teodoziju, te je 449. sazvan novi sabor u Efezu, Drugi efeški sabor. Na njemu je Hrizafije na Flavijana i njegove pristalice dao poslati vojsku, a pokušaj Flavijana da se brani je doveo do fizičkog obračuna u kome je teško pretučen. Sabor, koji papa Lav I nije htio priznati i koji je proglašen "razbojničkim", je odlučio da se Eutih vrati na svoj položaj. Flavijan je svrgnut i prognan u Malu Aziju gdje je nedugo potom umro od posljedica premlaćivanja.

Sljedeće godine je Teodozije umro, a njegova sestra Pulherija, udana za novog cara Markijana, se odlučila obračunati sa Hrizafijem i njegovim pristašama u Crkvi. Novi carski par je organizirao svečani prijenos Flavijanovih posmrtnih ostataka u Konstantinopol, a potom i novi sabor, kasnije poznat kao Halkedonski. Na njemu je Eutih svrgnut, a Flavijan ne samo rehabilitiran nego zbog svog mučeništva proglašen i svecem.

## Vanjske veze
* Catholic Encyclopedia: ''St. Flavian''
* St Flavian of Constantinople Orthodox Synaxarion (February 18)
447.

__NOTOC__
Godina **447.** (**[[rimske brojke|CDXLVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Kalepija i Ardabura** (ili, rjeđe, **godina 1200. ''[[Ab urbe condita]]***). Oznaka 447. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je [[kalendarska era]] [[Anno Domini]] u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

== Događaji ==
<onlyinclude>
* [[Flavijan od Konstantinopola|Flavijan]] postaje arhiepiskop Konstantinopola (ili [[446]]).
* [[Bitka na Utu]]: [[Huni]] pod [[Atila|Atilom]] su poraženi [[Istočno Rimsko Carstvo|istočnorimsku]] vojsku, ali nakon toga počinju pustošiti [[Balkan]] prodrijevši na jug sve do [[Termopil]]a. Za vrijeme njihovog pustošenja je uništena [[Serdica]] (današnja [[Sofija]]). 
* Serija [[potres]]a uništava najveći dio [[Bedemi Konstantinopola|bedema Konstantinopola]], ali su oni obnovljeni za samo šezdeset dana.
* [[Meroveh]] po predaji postaje kralj [[Franci|Franaka]].
* Nakon što [[Briti|britski]] kralj [[Vortigern]] daje [[Thanet]] u [[Kent]]u kao nagradu [[Hengist]]u, vođi [[Saksonci|saksonskih]] najamnika, u Britaniji nastaje prvo [[engleska|englesko]] kraljevstvo.
* [[Sinod u Toledu]] koji uvodi frazu [[filioque]] u [[nikejsko vjerovanje]].
* Prva godina koji spominju *Annales Cambriæ''.


## Rođenja

## Smrti
* 27.11. &ndash; Biskup Sekundin od Irske, kasnije poznat kao sv. Seachnaill
* Juqu Mujian, posljednji vladar države Sjeverni Liang

## Reference

## Vanjske veze

* http://www.unrv.com/government/consul-1-ad.php
* http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_consuls_table.htm 
* http://www.friesian.com/romconsl.htm
La Chanson de Roland

***Pjesma o Rolandu*** (fr. ***La Chanson de Roland***) je epska poema iz žanra *[[chanson de geste]]* s kraja XI. vijeka. Postoji devet sačuvanih rukopisa teksta ovog epa, pri čemu je verzija iz Oxforda napisana na anglo-normandskom jeziku.

*Pjesma o Rolandu* sadrži oko 4000 stihova na starom francuskom jeziku. Priča govori o događanjima starim tri stoljeća, t.j. borbi viteza Rolanda (ili Hrudlana), markiza bretonskih močvara, protiv moćne vojske u bitci kod Roncevauxa, njegovoj pogibiji i kasnijoj osveti Karla Velikog.

Povjesničari vjeruju da su se karolinški vitezovi u spomenutoj bitci borili protiv gerile naroda Baska, a ne Avara. Na ovaj način je jedan lokalni rat predstavljen kao „Sveti rat“, vjerojatno da bi se potkrijepili razlozi za Križarske ratove.

To je klasični primjer srednjovjkovne dvorske literature koja slavi povijest, legende, viteštvo i feudalni ponos.

*Pjesma o Rolandu* inspirirala je mnoge europske pjesnike. Na njemački jezik je prevedena 1170. Pjesnik Matteo Maria Boiardo napisao je djelo *[[Zaljubljeni Roland]]* u XV. vijeku, dok je Ludovico Ariosto objavio poemu *[[Orlando furioso|Bijesni Orlando]]* 1532.

## Bibliografija
Adriana Kremenjaš-Daničić (ur.): *Orlandovi europski putovi / Rolands europäische Wege / Les Sentiers européens de Roland / I sentieri europei di Orlando / Roland's European Paths*. Europski dom Dubrovnik, Dubrovnik 2006 ().

## Vanjske veze

* The Digby 23 Project at Baylor University 
* The Song of Roland 
* La Chanson de Roland (Old French)
* Earliest manuscript of the Chanson de Roland, readable online images of the complete original, Bodleian Library MS. Digby 23 (Pt 2) "La Chanson de Roland, in Anglo-Norman, 12th century, ? 2nd quarter". 
* Old French Audio clips of a reading of The Song of Roland in Old French
Roman de la Rose

***Roman o ruži*** (fra. ***Roman de la Rose***) je francuska srednjovjekovna pjesma, alegorija sna temeljena na tradiciji dvorske ljubavi. Pjesma, započeta oko 1235. na francuskom jeziku, sadrži 22.000 stihova i svrstana je u ritmičkim parovima. Više od 300 manuskriptnih verzija djela su i danas sačuvana. Autor prvih 4.000 redaka pjesme je Guillaume de Lorris. Taj dio govori o pjesnikovoj ljubavi prema mladoj ženi koja je u njegovom snu simbolizirana ružom u vrtu koji predstavlja seoski život. Zaljubljenik doživljava niz uspona i padova, no ne može konzumirati svoju ljubav. Pjesmu je dovršio Jean de Meun (oko 1240. - 1305.). Dovšio ju je kasnije i u skroz drugačijem duhu. I de Meun je nastavio alegoriju sna, no koristio je pjesmu kao način za iznošenje velike količine informacija o srednjovjekovnom životu i misli. Unatoč tim digresijama, pjesma je bila jako popularna i utjecajna kako u Francuskoj, tako i u Engleskoj, gdje je Geoffrey Chaucer preveo oko trećinu pjesme.

## Galerija

Datoteka:BodleianDouce195Folio1rGuillaumeDeLorris.jpg|Guillaume de Lorris - autor prvih 4,000 redova pjesme
Datoteka:Meister des Rosenromans 001.jpg


## Izvori

* *Microsoft Encarta 2006.*, članak *Roman de la Rose, Le*

## Vanjske veze

* Cijeli tekst na Projekt Gutenbergu: 1. dio, 2. dio
* ''Roman de la Rose'' sa Digital Surrogates Projecta  na sveučilištu Johns Hopkins
* ''Roman de la Rose'' na web galeriji Britanske knjižnice online
The Sign of the Four

***Znak četvorice*** (eng. *The Sign of the Four*, 1890.) je kriminalistički roman sir Arthura Conana Doylea, iz serije priča o detektivu Sherlocku Holmesu i njegovom asistentu dr. Watsonu. Radnja se zbiva u Londonu 1889.

## Radnja

Tijekom indijske bune protiv britanskih kolonijalnih vlasti 1857. četvorica ljudi, tri Indijca i jedan Englez, su ubojstvom došli u posjed golemog blaga u draguljima. No uhvaćeni su i zbog ubojstva osuđeni na doživotnu robiju na Andamanskim otocima. Da bi se izvukli iz zatvora pristali su prepustiti petinu blaga svojim čuvarima, časnicima Britanske vojske, bojniku Sholtu i satniku Morstanu. No Sholto je izigrao svoje suradnike, dokopao se blaga i napustio vojsku te se nastanio u Londonu. Jedan od četvorice zatočenika, Jonathan Small, uspije pobjeći i kreće u osvetu nad prevrtljivim ortakom. Ubija ga u Londonu 1889. Holmes i Watson istražuju Sholtovo ubojstvo a Watson upoznaje svoju buduću suprugu, Mary Morstan.
The Constant Gardener

:*Za film Brižni vrtlar, vidi [[Brižni vrtlar (2005)]]*

***Brižni vrtlar*** (eng. *The Constant Gardener*, 2001.) je roman britanskog pisca Davida Cornwella. Roman je smješten u serdištu političkog konflikta u Keniji u kojem srednjovječni britanski diplomat traži ubojicu svoje žene, aktivistice za ljudska prava. Radnja je inspirirana stvarnim događajima u Nigeriji 1990-ih.

Godine 2005. je prema njemu snimljen istoimeni film.

## Radnja

U dalekim pustopoljinama sjeverne Kenije, aktivistica Tessa Quayle pronađena je brutalno ubijena. Čini se da je Tessin suputnik doktor pobjegao s mjesta događaja, tako da sve indicije upućuju na zločin iz strasti. Iako članovi britanske komisije u Nairobiju pretpostavljaju da će povučen i samozatajan udovac, diplomat Justin Quayle cijelu stvar prepustiti njima, progonjen tugom i raznim teorijama o ženinoj nevjeri, ovaj ipak odlučuje stvar uzeti u svoje ruke. U flashbackovima saznajemo da je Tessa bila upletena u borbu protiv AIDSA i korumpirane kompanije koja distribuira opasan lijek Dypraxa (izaziva pobačaj), a osim detalja iz prošlosti Quayle para, postaje jasno da je Justin također postao lovina.

## Povezano
* Abdullahi v. Pfizer, Inc.
The Floating Admiral

***Plutajući admiral*** (izdan 1931.) je kriminalistički roman detektivskog kluba. Svoje kntribucije romanu dali su Gilbert Keith Chesterton, Agatha Christie, Dorothy L. Sayers, Roland Knox i Freeman Wills Crofts. Zbog svoje inovativnosti, zbirka je dobila iznimne kritike.
The Murders in the Rue Morgue

***Ubojstva u Ulici Morgue*** je kratka horor priča Edgara Allana Poea napisana 1841. U djelu se spominje birljantni Auguste Dupin i to se smatra jednom od prvih kriminalističkih priča. *Ubojstva u Ulici Morgue* je jedan sigurni slučaj zaključane prostorije. Prvi put je izdan u *Graham's Magazineu* u travnju 1841.

## Radnja

U djelu Auguste Dupin rješava slučejeve umorstava, bizarnih umorstava u pariškoj ulici Rui Morgue. Dupin otkriva de ubojice nije čovjek već divlji "Ourang-Outang" (orangutan) i briljantno navlači vlasnika i iznuđuje njegovo priznanje.
A Study in Scarlet

***Skica u grimizu/Studija u grimizu*** (eng. *A Study in Scarlet*) je prvi roman sir Arthura Conana Doylea o pustolovinama Sherlocka Holmesa i njegovog suradnika dr. Watsona.

## Radnja
Nakon što je tijekom vojne službe bio ranjen u ratu u Afganistanu (Drugi Anglo-Afganistanski rat), dr. Watson odlazi u prijevremenu mirovinu te se naseljuje u Londonu. Tražeći način da se što jeftinije smjesti susreće bivšeg vojnog kolegu koji ga upoznaje sa Sherlockom Holmesom koji također traži druga koji bi s njime podjelio troškove stanovanja. Njih dvojica se nastanjuju na adresi Baker Street 221 B. Watsona začuđuje nevjerojatno znanje i neznanje koje Holmes pokazuje.

# Poznavanje književnosti - ništa
# Poznavanje filozofije - ništa
# Poznavanje astronomije - ništa
# Poznavanje politike - slabo
# Poznavanje botanike - različito. Poznaje sve vrste otrova. O praktičnom vrtlarstvu ne zna ništa.
# Poznavanje geologije - znanje praktično ali ograničeno. Vrste tla razlikuje na prvi pogled.
# Poznavanje kemije - veoma temeljno
# Poznavanje anatomije - podrobno ali nesistematsko
# Poznavanje senzacionalističke književnosti - ogromno. Poznaje i najsitniju pojedinost svih užasa koji su se odigrali u 19. vijeku.
# Dobro svira violinu.
# Stručnjak je za biljar, boks i mačevanje.
# Posjeduje temeljno praktično znanje britanskog prava.

Holmes mu otkriva da je on "detektiv savjetnik", jedini te vrste na cijelom svijetu, i u stanju je razriješiti i najzamršeniji slučaj. Watson se u to osobno uvjerava kada Holmes riješava slučaj dva zagonetna ubojstva koja su mučila policiju. U slučaj su bili umješani mormoni i osveta zbog starog ubojstva.
Bitka na Utu

**Bitka na Utu** se odigrala godine 447. u današnjoj Bugarskoj između Huna na čelu sa Atilom na jednoj, i istočnorimskih (bizantskih) snaga na čelu sa generalom Arnegisklom na drugoj strani. Do sukoba je došlo četiri godine nakon što su Huni pod Atilom bili provalili preko Dunava na istočnorimsko područje, porazili rimsku vojsku i natjerali cara Teodozija II da im plati izdašni danak. Pretpostavlja se da je Teodozije, vjerojatno misleći da su Huni oslabili nakon nerazjašnjene smrti Atilinog brata i suvladara Blede prestao plaćati danak. U svakom slučaju, Atila je ponovno provalio na rimsko područje i sukobio se sa carskom vojskom na današnjoj rijeci Vit. Detalji ratnih operacija, pa i same bitke, se temelje na oskudnim, nepouzdanim i često proturječnim izvorima pa ih je teško rekonstruirati. Po jednima su Rimljani, a po drugima Huni odnijeli pobjedu. U svakom slučaju, obje su strane pretrpile teške gubitke, a poginuo je rimski komandant Arnegisklo.

Provala Huna je došao u teškom trenutku za Carstvo, jer je prijestolnicu Konstantinopol nedugo prije toga zadesila velika serija zemljotresa prilikom kojih su srušeni njegovi bedemi. Međutim, Konstantin, pretorijanski prefekt Istoka je, mobilizirajući građane, za samo šezdeset dana uspio u potpunosti obnoviti zidine. To se tumači kao razlog zbog koga Atila nije krenuo na Konstantinopol, nego je umjesto toga pustošio gradove po Trakiji i Makedoniji, prodrijevši u Grčku sve do Termopila. Mir sa Rimljanima je sklopljen 448. kada je Teodozije pristao platiti još veći danak i predati Atili sva područja pet dana jahanja južno od Dunava.

## U popularnoj kulturi
Bitka na Utu je prikazana u *Attila The Hun*, epizodi BBC-jeve TV-serije *[[Heroes and Villains (TV serija)|Heroes and Villains]]*.

## Izvori
* Martindale, J. R. (ed.). *[[The Prosopography of the Later Roman Empire]]*, Cambridge University Press, 1980, vol.2, 
* Thompson, E. A.; Heather, Peter. *The Huns*, Blackwell, 1999. 
* Williams, Stephen; Friell, Gerard. *The Rome that Did Not Fall: The Survival of the East in the Fifth Century*, Routledge, 1999.