open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ferencváros

**Ferencváros** (čita se *Ferencvaroš*) je popularno ime za  IX. okrug mađarskog glavnog grada - Budimpešte. On se 
službeno  zove **IX. Okrug Budimpešte** (mađarski: *Budapest IX. kerülete*). Taj okrug je 2015. imao 59,121 stanovnika, koji su živjeli na 
površini od 12.53 km².

## Karakteristike i historija

Ferencváros leži duž lijeve obale Dunava, nešto južnije od centra Budimpešte - 
V. Okruga Belváros-Lipótváros i ulice Váci.

Ferencváros se počeo formirati u 18. vijeku kao predgrađe Pešte, ime koje doslovno znači *Ferencov grad* je dobio 1792. u čast 
krunidbe cara Franza II (mađarski *Ferenc*).

Kad su se 1879. Budim, Pešta i Obuda ujedinili u jedinsteni grad Budimpeštu, - Ferencváros 
je proglašen IX. okrugom, granice koje je imao tada, ostale su mu gotovo iste do današnjeg dana. One su definirane ulicama Üllői, 
Soroksári i Dunavom.

Okrug je poznat po nogometnom klubu Ferencvárosi TC, najtrofejnijom mađarskom klubu.

## Pobratimski gradovi

* , Kanjiža
* , Kraljovski Hlmec
* , Majadahonda
* , Sfântu Gheorghe

## Reference

## Vanjske veze

* ''Ferencváros Önkormányzat''
Csepel (okrug)

**Csepel** (čita se *Čepel*) je popularno ime za XXI. okrug mađarskog glavnog grada - Budimpešte ali i za 
istoimeni otok. On se službeno  zove **XXI. Okrug Budimpešte** (mađarski: *Budapest XXI. kerülete*). Taj okrug je 2015. imao 76,824 stanovnika, koji su živjeli na površini od 25.75 km².

## Karakteristike i historija

Okrug Csepel leži na jugu Budimpešte, na sjeveru istoimenog dunavskog otoka Csepel, na površini koja pokriva oko 10 % otoka. 
Upravo zbog toga je i jedini budimpeštanski okrug koji ne pripada ni Budimu ni Pešti

Csepel je odlično povezan sa centrom grada, linijom metroa H7 i mostovima sa susjednim okruzima Ferencváros i Pesterzsébet, a do najužnijeg prekodunavskog okruga Soroksár prometuje trajekt.

Svoje ime Csepel po legendi duguje po Csepelu (ili Sepeltőlu) konjušaru kralja Arpada, koji je tu imao svoju prvu utvrdu 
i rado je boravio na njemu.

Otok je nakon protjerivanja Osmanlija u 17. vijeku, pripao Eugenu Savojskom 
koji ga je naselio njemačkim i srpskim kolonistima.

Krajem 19. vijeka i početom 20. vijeka Csepel je izrastao u industrijsko predgrađe Budimpešte, a danas se pretvara u jeftiniju 
stambenu zonu mađarske metropole.
Okrug Csepel je službeno postao dio Budimpešte 1950.

## Pobratimski gradovi

* , Rijeka
* , Juankoski
* , Neuenburg am Rhein
* , Salonta

## Reference

## Vanjske veze

* ''Csepel Önkormányzat''
Hatvan

**Hatvan** (njemački: *Hottwan*) je grad na sjeveru Mađarske od 20,366 stanovnika., koji administrativno podpada pod Županiju Heves.

## Geografija
Hatvan leži na sjeveru zemlje, na rijeci Zagyvi u podnožju masiva Mátra. Grad je udaljen oko 60 km sjeveroistočno od Budimpešte, zbog tog je i dobio ime, jer se šezdeset na mađarskom kaže *hatvan*.

## Historija
Hatvan je izrastao u srednjem vijeku od 12. do 13. vijeka, zbog sigurnog gaza preko rijeka 
Zagyve. Od 1264. u Hatvanu djeluje samostan premonstratenškog reda, do 15. vijeka Hatvan je izrastao u značajno trgovište. Od 1544. do 1686. Hatvan je bio pod osmanskom vlašću.

Od 1746. Hatvan je feud grofa Antala Grassalkovicha, koji je u njestu sagradio dvorac, i doselio brojne njemački koloniste iz Kölna i Triera. U sljedećim godinama u Hatvanu je proradila predionica pamuka, a nakon izgradnje željezničke pruge do Hatvana u grad se doselilo i puno talijanskih i čeških radnika, kao i grčkih i židovskih trgovaca. 
Od kad je izgrađena šećerana 1889. odpočela je industrijalizacija grada.

Hatvan je nakon Drugog svjetskog rata 1945. dobio status grada.

## Pobratimski gradovi
* , Kokkola
* , Maassluis
* , Tavarnelle Val di Pesa
* , Jarocin
* , Târgu Secuiesc

## Reference

## Vanjske veze

* ''Službene stranice Hatvana''
Mannlicher M1888

**Repetirajuća puška M.1888**, poznatija kao **Mannlicher M1888** bila je brzometna puška koja je od 1888. do 1893. služila kao standardna puška Austro-ugarske vojske. Dizajnirao ju je Ferdinand Mannlicher i predstavljala je novu verziju prije dvije godine uvedene puške Mannlicher M1886. Kao i ona, za punjenje je koristila okvir od pet metaka koji bi se automatski izbacivao iz puške nakon opaljenja posljednjeg metka. Osnovna razlika u odnosu na prethodni model je bila u municiji, odnosno metku 8 mm naboja koji je zamijenio raniji kalibar od 11mm, a u čijoj se čahuri umjesto crnog nalazio "polu-bezdimni barut". Takvi su meci pušci davali veći domet.

Mannlicher je nastavio rad na poboljšavanju puške, tako da je 1895. kao stanardno naoružeanje  uvedena verzija poznata kao Mannlicher M1895, koja će ostati u upotrebi sve do završetka Prvog svjetskog rata i raspada Austro-Ugarske. Usprkos toga, računa se da je na samom početku rata 66% vojnika bilo naoružano upravo sa verzijom M18888.

Gewehr 88, koja je iste godine uvedena kao standardno oružje u susjednoj Njemačkoj se ponekad nazivala njenom kopijom, iako je umjesto nje koristila u potpunosti bezdimini barut.

## Korisnici
* 
*  Prva austrijska republika
* 
* 
* 
* 
*  Sudetska njemačka stranka
* : koristio je Volkssturm.
* : primjerci zarobljeni od Bugara na kraju Drugog balkanskog i Prvog svjetskog rata.
* 
* 
*  Iran
* 
* 
* : Prema podacima poduzeća Steyr, 15.000 primjeraka M1888 je izvezeno u Sijam, uglavnom 1890-ih. Neki od njih su bili rabljeni, odnosno preuzeti kao austrijski vojni višak.
* 

## Izvori

## Vanjske veze

*
Predsjedništvo Vijeća Evropske unije

**Predsjedništvo Vijeća Evropske unije** je odgovorno za funkcioniranje Vijeća Evropske unije, gornjeg doma zakonodavstva EU. Države članice EU-a izmjenjuju se kao predsjedateljice Vijeća svakih šest mjeseci i tokom tog perioda predsjedništvo predsjeda sastancima na svim razinama u Vijeću i tako pomaže osigurati kontinuitet rada EU-a u Vijeću. Dok predsjedaju Vijećem, države članice blisko surađuju u tročlanim skupinama poznatima pod nazivom "trio". Taj je sistem uveden Lisabonskim ugovorom iz 2009. godine. Trio određuje dugoročne ciljeve i priprema zajednički program utvrđujući teme i glavna pitanja koja će Vijeće rješavati u periodu od 18 mjeseci. Na temelju tog programa sve tri zemlje pripremaju svoje detaljne šestomjesečne programe. Trenutni trio (2025–2026) čine predsjedništva Poljske, Danske i Cipra.

## Lista rotacija

## Napomene


## Vanjske veze
* Predsjedništvo Vijeća EU-a
Váci

**Váci** (mađarskog *Váci út*) je ulica u centru mađarskog glavnog grada - Budimpešte.

Ta ulica duga 12 km  je vjerojatno najpoznatija pješačka ulica u Pešti. Ona je sastavni je dio historijskog centra 
grada i trgovačko poslovna zona grada.

## Historija

Centar Pešte bio je naseljen od prahistorije. Za Rimskog Carstva tu se nalazila jedna od fortifikacija Limesa, danas se tu nalazi *[[Trg]] 15 [[mart]]a*. Grad kakav poznajemo danas izgrađen je oko ove jezgre kasnije. 
Za srednjeg vijeka tu nije postojao grad, već samo predgrađe Budima, koje je tokom 15. vijeka, doživjelo procvat i izraslo u značajno trgovište. Tad je bilo okruženo bedemima (oni su stajali sve do 19. vijeka), sa troja gradska vrata prema Vácu, Kecskemét i Hatvanu.

Svoj današnji izgled Ulica Vaci dobila je za urbane obnove grada koji je započeo 1873. tako da je velik dio historijskih zgrada izgrađen u 19. vijeku. Nekadašnja imena ulice ukazuju na njezinu važnost, i prije te obnove. Od 18. vijeka sjeverni dio ulice Váci zvao se Glavna ulica (službeno *Waitznergasse*), a dio između ulica Pesti Barnabás i Piariste zvao se Glavni trg (*Hauptplatz*).

Današnja Váci ulica je nastala spajanjem nekoliko javnih prostora 1899., kad je i dobila današnje ime. Od 1980-ih njezin sjeverni dio (sjeverno od Elizabetinog mosta) postao je pješačka ulica. Zahvaljujući razvojnim projektima posljednjih nekoliko godina i južni, ne toliko prestižni dio ulice, također je pretvoren u promenadu.

Danas u Ulici Váci djeluje više od 500 različitih trgovina i ugostiteljskih objekata.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Váci út''
Gaston Eyskens

**Gaston François Marie, vikont Eyskens** (1. april 1905 – 3. januar 1988) bio je belgijski demokršćanski političar i ekonomist, koji je kao član Kršćanske socijalne partije (CVP-PSC) služio kao premijer Belgije. 

Kao premijer je bio na čelu šest kabineta u periodima od 1949. do 1950, 1958. do 1961. i 1968. do 1973. Tada se morao suočavati sa velikim ideološkim i jezičkim sukobima kao što su Kraljevsko pitanje 1950. godine,  Školski rat 1958. godine, nezavisnost Belgijskog Konga 1960. i razdvajanje Leuvenskog univerziteta 1970. godine. Godine 1970. su za vrijeme njegove vlade poduzete prve ustavne reforme u smjeru federalizacije Belgije.

## Vanjske veze
* Gaston Eyskens at Belgium Prime Minister
* Gaston Eyskens at Encyclopædia Britannica
* https://books.google.co.uk/books?id=2-kjAQAAIAAJ&q=After+the+1968+elections,+a+centre-left+cabinet+composed+of+CVP-PSC+and+Socialists+and+headed+by+Flemish+Catholic+Prime+Minister+Gaston+Eyskens+%281968-71%29+sought+to+implement+the+constitutional+reform+previously+outlined+by+the+Lefevre&dq=After+the+1968+elections,+a+centre-left+cabinet+composed+of+CVP-PSC+and+Socialists+and+headed+by+Flemish+Catholic+Prime+Minister+Gaston+Eyskens+%281968-71%29+sought+to+implement+the+constitutional+reform+previously+outlined+by+the+Lefevre&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjbkqHij4DMAhXMWBQKHVCkCtUQ6AEIHDAA

|-

|-
Antonio Segni

**Antonio Segni** (Sassari, 2. veljače 1891. – Rim, 1. prosinca 1972), talijanski političar iz redova Demokršćanske stranke (Democrazia Cristiana), premijer i predsjednik Republike Italije.
Pierre Werner

**Pjer Verner** (; Sen Andre de Lil, 29. decembar 1913 – Luksemburg, 24. jun 2002) je bio luksemburški političar i premijer.

Rođen je u mestu Sent Andre nedaleko od Lila u Francuskoj.

Tokom nacističke okupacije zemlje pomagao je pokret otpora a nakon rata postao je kontrolor bankarskog sistema u zemlji.

Ministar finansija postao je 1953. a premijer je bio u dva navrata od 1959. do 1974. i od 1979. do 1984. Takođe je bio i ministar kulture.
Niki Caro

**Nikola Jean "Niki" Caro** (Wellington, 1967.) je novozelandska režiserka, producentica i scenaristica, najpoznatija po svom kritički nahvaljenom filmu *[[Whale Rider]]* iz 2002. godine, za kojega je nagrađena nekolicinom nagrada na međunarodnim festivalima. 

Rođena je u Wellingtonu 1967. godine, a kasnije se školovala na Univerzitetu u Aucklandu i odradila poslijediplomski studij iz filmske umjetnosti u Melbourneu. Njezin izvorni interes bile su skulpture od metala, međutim kasnije se prebacila na film. Po pitanju poznavanja filmske tehnike, bila je samouka, a svoj prvi scenarij napisala je ručno te ga je dala svojoj majci da ga pretipka na poslu. 

Prva redateljska iskustva stekla je radeći na reklamama, a prvi konkretan rad s produkcijskom kompanijom ostvarila je radeći na seriji *[[Another Country]]*. Njezin prvi dugometražni film, *[[Memory and Desire]]*, trebao je biti turistička razglednica Novog Zelanda, međutim prošao je lako loše na blagajnama i dobio je mješovite kritike; ipak, godine 1999. godine je dobio Novozelandsku filmsku nagradu za najbolji novi film. 

Nakon rada na nekoliko serija, Caro je 2002. godine režirala *[[Whale Rider]]*, svoj kritički i komercijalno najuspješniji film. Tada trinaestogodišnja Keisha Castle-Hughes, koja je tumačila glavnu ulogu u filmu, dobila je nominaciju Oscara za najbolju glavnu žensku ulogu za svoj rad na filmu. S budžetom od otprilike US$3,500,000, što se smatrao malim iznosom dugometražni film, *Whale Rider* je zaradio preko $40,000,000 i ostvario više od 50 nominacija i nagrada na nizu međunarodnih festivala. 

Uspjeh ovog filma osigurao je Caro prvi holivudski angažman - *[[North Country (film)|North Country]]* (2005.). Film je prošao dobro među kritikom, uz posebne pohvale za Charlize Theron i Frances McDormand, koje su zaradile nominacije za Oscara i Zlatni globus. Caro se ubrzo vraća na Novi Zeland kako bi snimila film *[[The Vintner's Luck (film)|The Vintner's Luck]]* (2009.), na kojemu je ponovo radila s Keishom Castle-Hughes. Tokom 2015. snimila je film *[[McFarland, USA]]*, s Kevinom Costnerom u glavnoj ulozi, a trenutno radi na filmu *[[The Zookeeper's Wife (film)|The Zookeeper's Wife]]* s Jessicom Chastain.

## Filmografija

## Vanjske veze

* 
* Biography and screenography of Niki Caro  on NZ On Screen
Lars Vilks

**Lars Endel Roger Vilks Lanat** (Helsingborg, 20. 6. 1946. – 3. 10. 2021.), bio je švedski konceptualni umjetnik, skulptor, profesor i autor. Obrazovao se na Univerzitetu Lund i od 1988. do 1997. radio je na Nacionalnoj akademiji umjetnosti u Oslu, a kasnije i kao profesor teorije umjetnosti na Nacionalnoj akademiji umjetnosti u Bergenu. Iako je akademski školovan za teoretičara, Vilks je i samouki umjetnik. Tokom 1970-ih počeo se baviti slikanjem, a zatim i izradom idiosinkrastičnih skulptura. Godine 1980. u Kullabergu je izradio dvije popularne drvene skulpture (*Nimis* i *Arx*), dok je 1996. okolno područje proglasio mikronacijom Ladonijom. U julu 2007. Vilks je na izložbi u Tällerudu prezentirao tri karikature koje Muhameda prikazuju kao psa i time izazvao nacionalnu kontroverzu, odnosno pokrenuo debatu o slobodi izražavanja i anti-islamskim provokacijama. Međutim, za razliku od danske krize, nije došlo do društvenih nereda jer se premijer Fredrik Reinfeldt upustio u produktivan dijalog s lokalnom muslimanskom zajednicom i poslao poruku islamskom svijetu da vlasti ne podržavaju stajališta autora. Također, velika većina muslimana i islamski autoriteti osudili su prijetnje protiv umjetnika. Vilks je svejedno bio metom pokušaja atentata od strane ekstremista, zbog čega živi pod policijskom zaštitom.

Vilks je poginuo u saobraćajnoj nesreći u naselju Markaryd, Kronoberg u Švedskoj 3. oktobra 2021. godine u 75 godini života.

## Opus
* 1987: *Konst och konster*, Malmö: Wedgepress & Cheese, 
* 1993: *Att läsa Arx*, Nora: Nya Doxa, 
* 1993: *Arx : en bok om det outsägliga*, Nora: Nya Doxa, 
* 1994: *Nimis och Arx*, Nora: Nya Doxa, 
* 1995: *Konstteori: kameler går på vatten*, Nora: Nya Doxa, 
* 1999: *Det konstnärliga uppdraget?: en historia om konsthistoria, kontextkonst och det metafysiska överskottet*, Nora: Nya Doxa, 
* 2002: *T.O.A.: [teori om allting]*, Malmö: Galleri 21, 
* 2003: *Myndigheterna som konstnärligt material : den långa historien om Nimis, Arx, Omfalos och Ladonien*, Nora: Nya Doxa, 
* 2004: *Spartips : 34 tips för konstnärer, kommuner, vissa obemedlade samt underbetalda*, Nora: Nya Doxa, 
* 2005: *Hur man blir samtidskonstnär på tre dagar : handbok med teori* (koautor: Martin Schibli), Nora: Nya Doxa, 
* 2011: *ART: den institutionella konstteorin, konstnärlig kvalitet, den internationella samtidskonsten*. Nora: Nya Doxa, 

## Literatura

*  
*  
*
Krici i šaputanja

***Viskningar och Rop*** (), poznatiji kao ***Krici i šaputanja*** je švedski film u režiji Ingmara Bergmana iz 1972. godine.

U glavnim ulogama su: Harriet Andersson, Kari Sylwan, Ingrid Thulin i Liv Ullmann. Mjesto radnje je vila na kraju 19. stoljeća. Nakon nekoliko neuspješnih eksperimentalnih filmova, „Krici i šaputanja“ bili su komercijalni uspjeh za Bergmana. Film je dobio odlične kritike i pet nominacija za Oscara. Među njima su nominacija za najbolji film, što je rijetkost za film, koji nije na engleskom jeziku.

Filmom „Krici i šaputanja“, Ingmar Bergman vratio se svojim tradicionalnim temama ženske psihe i potrage za vjerom i iskupljenjem. Za razliku od njegovih prijašnjih filmova, u ovom se filmu koriste zasićene boje, pogotovo jarkocrvena. Zbog odličnog prikaza boja i svjetlosti, snimatelj i dugogodišnji suradnik Bergmana, Sven Nykvist dobio je Oscara za najbolju fotografiju.

## Radnja

Film govori o dvije sestre, koje se brinu za svoju treću sestru na njenoj samrtnoj postelji u raskošnoj vili. Sestre su distancirane i hladne, ali se bore, da olakšaju svojoj bolesnoj sestri koja umire od raka. U šoku su i strahu od umiranja, kojem svjedoče. Progonjene krivnjom, osamljenošću i ljubomorom, nisu u stanju pružiti pomoć ili barem suosjećanje svojoj sestri u posljednjim trenucima njenog zemaljskog života. Odana i religiozna sluškinja Anna uprkos društvenoj potčinjenosti, jedina ostaje čvrsta i staložena do samog kraja. Agonija potencira i ogoljuje složene psihološke i emotivne odnose triju sestara i njihove odane služavke Anne.

U filmu veliku ulogu imaju boje i interijeri te priroda, koji daju upečatljiv doprinos ugođaju filma. Redatelj je filmom propitivao isprazan život više klase i prolaznost ljudskog života. Film sadrži mnoge provokativne scene poput agonije umiranja uz zvijerske krikove, lezbijske prizore, pokušaj samoubojstva i sakaćenje spolnih organa.

Ingmar Bergman kao agnostik, film je upotrijebio kao traženje odgovora na pitanja o smislu života, života nakon smrti, o vjeri, iskupljenju i uskrsnuću. Kada bolesna sestra umre, sestre je razmještaju na krevetu na način, koji podsjeća na Isusovo skidanje s križa, kada ga je Djevica Marija primila u svoje naručje.

## Glavne uloge
* Harriet Andersson - Agnes
* Kari Sylwan - Anna
* Ingrid Thulin - Karin
* Liv Ullmann - Maria (i njena majka)
* Anders Ek - Isak, svećenik
* Inga Gill - pripovjedačica
* Erland Josephson -David, liječnik
* Henning Moritzen - Joakim, Marijin suprug
* Georg Årlin - Fredrik, Karinin suprug
* Linn Ullmann - Maria, kao djevojčica

## Reference
Achille Van Acker

**Achille Honoré Van Acker** (8. april 1898 – 10. jul 1975) bio je 33. premijer  Belgije u četiri različita perioda od 1945. do 1958. godine, u ukupnom trajanju od sedam godina. Bio je član BSP-PSB – tada još uvijek nacionalne Belgijske socijalističke partije. Nadimak mu je bio *Achille Charbon*. Njegove vlade su se istakla reformama na polju radnog zakonodavstva i uvođenja zdravtsvenog osiguranja zbog kojih se često navodi kao otac države blagostanja u Belgiji.

## Izvori

|-

|-

|-
Terry Davis (političar)

**Terence Anthony Gordon Davis** (Stourbridge, 5. 1. 1938. – ), britanski političar iz Laburističke stranke, bivši narodni predstavnik za Birmingham Hodge Hill i Bromsgrove u Domu komuna, te generalni sekretar Vijeća Evrope od 2004. do 2009. godine. Član je britanskog Tajnog savjeta. Davis se obrazovao na Londonskom univerzitetskom koledžu i Univerzitetu u Michiganu, a ranu radnu karijeru ostvario je kao interni revizor u kompaniji Esso (1962–1965) odnosno kao menadžer u *[[C. & J. Clark|Clarku]]* (1965–1968), *[[Hillman|Chrysleru]]* (1968–1971) i *[[British Leyland|Leylandu]]* (1974–1979). Od 1963. u braku je s Anne Cooper i zajedno imaju jednog sina i kćer.

## Vanjske veze
*  Terry Davis, Council of Europe
Ahmed Abul Gejt

**Ahmed Abul Gejt** (Kairo, 12. 6. 1942. – ), egipatski političar i diplomat. Rođen je u kairskom Heliopolisu, a porijeklom je iz grada Port Saida. Obrazovao se na Univerzitetu Ajn Šams i diplomatsku karijeru započeo je kao treći sekretar u veleposlanstvu Cipra. Kasnije je radio kao prvi sekretar egipatskog ambasadora u UN-u, zatim kao politički savjetnik u egipatskom veleposlanstvu u Sovjetskom Savezu, te kao egipatski ambasador u Italiji, Makedoniji i San Marinu. Godine 1999. bio je čelnik stalne delegacije Egipta pri Ujedinjenim narodima. Od 2004. do 2011. obnašao je dužnost ministra vanjskih poslova, a u martu 2016. izabran je za novog generalnog sekretara Arapske lige i preuzeo je tu dužnost u julu iste godine.

## Vanjske veze

*  ''Arab League elects Ahmed Aboul-Gheit as new chief'', Al Jazeera (11. 3. 2016)
*  ''Arab League names Egypt's Ahmed Aboul Gheit as new chief'', Reuters (10. 3. 2016)
Ella Vogelaar

**Catharina Pieternella (Ella) Vogelaar** (Steenbergen, 23. 12. 1949. – Utrecht, 7. 10. 2019), nizozemska političarka i ministrica integracije i stanovanja od 2007. do 2008. godine. Ranije je obnašala i dužnost potpredsjednice Nizozemskog saveza sindikata (FNV). Između 1967. i 1972. pohađala je društvenu akademiju u Driebergen, nakon čega je počela raditi s mladima. Sredinom 1980-ih priključila se sindikatu obrazovanja i započela studij edukacije na Univerzitetu u Amsterdamu, specijaliziravši se za politiku i pravo. Diplomirala je 1987. i sljedeće godine postala je predsjednica Sindikata prosvjete. Od 1994. bila je potpredsjednicom Federacije nizozemskog radničkog pokreta, a između 1997. i 2000. radila je i kao voditeljica projekta pri Ministarstvu za socijalna pitanja i zapošljavanje. Nakon toga radila je kao samostalni savjetnik i sudjelovala je u operativnoj grupi za integraciju pri Ministarstvu unutarnjih poslova i odnosa Kraljevine. Radila je i za VNO-NCW, najveći savez nizozemskih poslodavaca. Ministricom je postala 22. februara 2007. i obnašala je tu dužnost sve do 13. novembra 2008. kada ju je zamijenio Eberhard van der Laan.

## Vanjske veze

*  Drs. C.P. (Ella) Vogelaar, Parlement & Politiek
Diskretni šarm buržoazije

***Le Charme discret de la bourgeoisie*** () je francusko-italijansko-španski igrani film snimljen 1972. godine u režiji Luisa Buñuela. Po žanru je crna komedija, a protagonisti su nekoliko prijatelja, pripadnika buržoazije, koji odlaze na večeru da bi tamo shvatili kako su ih tamo očekivali dan kasnije, te ih očekuje niz bizarnih i nadrealnih pustolovini. Osnovni zaplet pruža tek okvir za seriju od nekoliko vinjeta koji često prikazuje snove protagonista.

Buñuel je nakon svog prethodnog filma *[[Tristana]]*, usprkos uspjeha kod kritike, izjavio kako se namjerava povući tvrdeći da se u svojim filmovima "počeo ponavljati i da ne može pružiti ništa novo". Filmski producent Serge Silberman mu je, međutim, dao ideju za novi film ispričavši anegdotu o tome kako je zaboravio na večeru na koju je bio pozvao prijatelje. Buñuel je prilikom snimanja prvi put eksperimentirao sa novim, modernim tehnikama režije, koji su uključivali korištenje video-monitora, te su mu omogućili da prvi put malo češće koristi za njegovu dotadašnju filmografiju nekarakteristične zumove i vožnje.

Iako se Buñuel u svom filmu tematski naslanjao na neke svoje ranije radove kao što je *[[Anđeo uništenja]]*, kritičari su ga prepoznali i kao veliko osvježenje u njegovom opusu, a motiv latinoameričke gerile koji se nakratko pojavljuje u filmu je bio i politički aktualan. Film je doživio i komercijalni uspjeh, te se često naziva Buñuelovim najkomercijalnijim ili širokoj publici najpristupačnijim filmom. Njegov uspjeh se odrazio i na niz prestižnih priznanja od kojih je najpoznatiji Oscar za najbolji strani film.

## Uloge

## Reference

## Vanjske veze
* 
* ''The Discreet Charm of the Bourgeoisie'' at Rotten Tomatoes
* Criterion Collection essay by Carlos Fuentes 
* Roger Ebert's review of ''The Discreet Charm of the Bourgeoisie'' 
*Le Charme Discret de la Bourgeoisie - Film (Movie) Plot and Review - Publications
*
The Year of the Sex Olympics

***The Year of the Sex Olympics*** () je britanska science fiction TV drama snimljena u režiji Michaela Elliotta prema scenariju Nigela Knealea i prikazana 1968. godine na programu mreže BBC2 u okviru antologije *[[Theatre 625]]*.

Radnja se događa u budućnosti u kojoj je društvo podijeljeno na obrazovanu elitu i mase koje se drže u pokornosti pomoću masovnih medija, odnosno televizije koje prikazuje pornografske i druge sadržaje koji koriste njihove najniže porive. Protagonist, koga tumači Leonard Rossiter, je producent koji dođe na ideju da ponudi novu emisiju koja prikazuje kako se mala grupa ljudi, odnosno jedna porodica, pokušava preživjeti na izoliranom otoku, te kako im producenti kao dodatnu poteškoću i atrakciju za gledatelje ubace psihopata koji ih pokušava ubiti.

Kneale, koji je nekoliko godina ranije kao TV-dramu adaptirao znameniti Orwellov roman *[[1984 (roman)|1984]]*, je inspiraciju dijelom pronašao u Orwellovom konceptu prolefeeda kojima je režim mase prolova držao u pokornosti, ali isto tako i tada aktualnom seksualnom revolucijom i kolapsom svih dotadašnjih moralnih vrijednosti, a za koje je bio uvjeren da će budućim vlastodršcima poslužiti kao sredstvo za brojne zloupotrebe. *The Year of the Sex Olympics* je bila jedna od prvih BBC-jevih TV-drama snimljenih i emitiranih u boji, a u nju je uložena za tadašnje standarde prilično visoka količina novca. Drama je imala gledanost, ali nije izazvala pozitivne reakcije. Godine 1970. je reprizirana u skraćenoj verziji.

Kao i kod mnogih sličnih TV-emisija tog doba, njene kopije su postale predmetom recikliranja u svrhu uštede magnetoskopskih vrpci, te originalna verzija u boji više ne postoji. Dugo se smatrala izgubljenom, ali je 1980-ih pronađena crno-bijela kopija, koja će nekoliko godina kasnije biti izdana na DVD-u.

*The Year of the Sex Olympics* je iz zaborava izašla zahvaljujući tome što su se 2000. na programu britanske televizije pojavile nove reality emisije kao što su *[[Big Brother (TV emisija)|Big Brother]]* i *[[Survivor (TV emisija)|Survivor]]*, a što je tadašnju novinarku Nancy Banks-Smith potaklo da ustanovi kako je *The Year of the Sex Olympics* u mnogo čemu predvidjela budućnost.

## Vanjske veze
* 
* 
* British Film Institute Screen Online
* Action TV 
*  DVD Times review
Ilkka Kanerva

**Ilkka Armas Mikael Kanerva** (Uusikaupunki, 28. 1. 1948. – ), finski političar, član Nacionalne koalicijske stranke i zastupnik Jugozapadne Finske u parlamentu od 1975. godine. Studirao je politologiju na Univerzitetu u Turkuu i tokom političke karijere obnašao je više visokih funkcija. Od 1990. do 1991. bio je ministar transporta, od 1991. do 1995. ministar rada (istovremeno i potpredsjednik vlade na četiri mjeseca), te od 2007. do 2008. ministar vanjskih poslova i ujedno predsjedavajući Organizacije za evropsku sigurnost i suradnju (OESS). Kanerva je bio predmetom kontroverzi zbog dopisivanja sa striptizetama i optužbi za korupciju.

## Vanjske veze

*  Službene stranice 
*  Ilkka Kanerva, Eduskunta
Jorge Sampaio

**Jorge Fernando Branco de Sampaio** (Lisabon, 18. 9. 1939. – 10. 9. 2021), portugalski političar i pravnik, najpoznatiji kao 18. predsjednik. Rođen je u porodici portugalsko-sefardskog porijekla koja je zbog profesionalnih aktivnosti njegovog oca privremeno živjela po Sjedinjenim Državama i Ujedinjenom Kraljevstvu. Studirao je pravo na Univerzitetu u Lisabonu i političku karijeru započeo je 1978. u Socijalističkoj stranci. Od 1989. do 1992. služio je kao njen generalni sekretar, a od 1990. do 1995. obnašao je i dužnost gradonačelnika Lisabona. Za predsjednika države izabran je 1996. sa 54% osvojenih glasova, dok je na idućim izborima 2011. osvojio 56% glasova i dobio novi petogodišnji mandat. Nakon predsjedničke karijere bio je angažiran u Madridskom klubu, neprofitnoj organizaciji koja okuplja 81 bivšeg predsjednika i premijera iz 57 zemalja. Godine 2007. Ban Ki-moon ga je postavio na mjesto UN-ovog visokog predstavnika Saveza civilizacija (UNAOC), na period od pet godina.

## Vanjske veze

*  Službene stranice
Vrhovni sud Nizozemske

**Vrhovni sud Nizozemske** (, dosl. Visoko vijeće Nizozemske) je hijerarhijski najviši sud u Kraljevini Nizozemskoj, uključujući Curaçao, Sint Maarten i Arubu. Utemeljen je 1. oktobra 1838. i nalazi se u ulici Lange Voorhout u Den Haagu. Sredinom 2010-ih brojao je 37 sudaca, iako generalno nema preciziran broj članova. Mandat im je doživotan, uz obavezno umirovljenje sa 70 godina. Od 1. novembra 2014. dužnost predsjednika Vrhovnog suda obnaša Maarten Feteris.

## Vanjske veze

*  Službene stranice Vrhovnog suda Nizozemske
*  Supreme Court of the Netherland , Rechtspraak
Jewish Defense League

**Jevrejska obrambena liga** (, akr. **JDL**) je jevrejska ultradesničarska vjersko-politička organizacija u Sjedinjenim Državama. Prema službenim stranicama JDL-a, organizacija ima svrhu "zaštititi Jevreje od antisemitizma svim potrebnim sredstvima" i "nedvosmisleno osuđuje terorizam", međutim, FBI je klasificira "ekstremističkom desničarskom grupom" i navodi da je sudjelovala u planiranju i počinjavanju terorističkih napada na američkom tlu. Južnjački pravni centar za siromašne (SPLC) također ju opisuje radikalnom organizacijom, a jevrejska Antidifamacijska liga (ADL) navodi da se članstvo JDL-a sastoji samo od "nasilnika i huligana" i da je Kahane "propovijedao radikalni oblik nacionalizma koji reflektira rasizam, nasilje i politički ekstremizam".

JDL je osnovana 1968. od strane rabina Meira Kahanea i popularnost je stekla zbog oštrih kritika protiv Sovjetskog Saveza, zbog čega je jedno vrijeme okupljala preko 15.000 članova. Organizirala je bombaške napade na arapsku i sovjetsku imovinu po Sjedinjenim Državama, odnosno napadala razne individualce pod optužbom da su "neprijatelji jevrejskog naroda", uključujući američko-palestinskog profesora Edwarda Saida. Članovi JDL-a bili su uključeni u brojne nasilne i ponekad smrtonosne napade u SAD-u i drugim državama, među kojima su ubojstvo Alexa Odeha (regionalni direktor ADC-a), masakr u Pećini patrijaraha 1994. (29 mrtvih), pokušaj ubojstva kongresmena Darrella Isse 2001. godine, itd. Američka organizacija MIPT, suradnik Ministarstva unutašnje sigurnosti (DHS), uključila je Jevrejsku obrambenu ligu na listu terorističkih organizacija.

Sjedište JDL-a nalazi se u New Yorku i Los Angelesu, a njene podružnice djeluju i po Kanadi, Ujedinjenom Kraljevstvu i Njemačkoj. Dosadašnji čelnici organizacije bili su Meir Kahane, Irv Rubin i Shelley Rubin.

## Čelnici
* Meir Kahane (1968–1985), rabin i učitelj, osuđivan zbog izrade ekspoziva, ubijen od strane američko-arapskog napadača
* Irv Rubin (1985–2002), počinio suicid u zatvoru prije suđenja za planiranje bombaškog napada na privatnu i državnu imovinu
* Shelley Rubin (2002–danas), udovica Irva Rubina

## Reference

## Vanjske veze
*  Službene stranice JDL-a
6 sati Spa-Francorchampsa

**6 sati Spa-Francorchampsa** utrka je svjetskog prvenstva sportskih automobila u izdržljivosti poznato kao **World Endurance Championship** (WEC). 
## Pobjednici
### Ukupni pobjednici po godinama

## Višestruki pobjednici

### Vozači

### Proizvođači
Heidi

**Hajdi** je švajcarski roman za decu koji je napisala Johana Špiri. To je svetski poznat bestseler, prvobitno objavljen u dva dela, *Hajdine godine učenja i putovanja* i *Hajdi koristi ono što je naučila*. Reč je o romanu o događajima u životu petogodišnje devojčice u zaštiti svoga dede, u švajcarskim Alpima. Napisana je kao knjiga «za decu i one koji vole decu», kao što je citirano podnaslovom, u prvom izdanju 1880. od strane autorice Johane Špiri. Hajdi je jedna od najprodavanijih knjiga ikada napisanih i jedan je od najpoznatijih dela švajcarske književnosti. Spyri je ovom serijom romana stvorila romantičnu i idealno-tipsku sliku Švicarske koja je i danas prostrana.

## Radnja romana

## Likovi
### Hajdi

### Deda

### Petar

### Klara

## Film, televizijska i pozorišna adaptacija
Oko 20 filmova ili televizijskih produkcija su napravljeni iz originalne priče, mnogi od njih su postali veoma popularni. Među njima su najpoznatiji:
**[[Heidi (film, 1920)|Heidi]]*, američki nijemi film iz 1920. godine, ul. Madge Evans
**[[Heidi (film, 1937)|Heidi]]*, američki crno-bijeli zvučni film iz 1937. godine, ul. Shirley Temple
**[[Heidi (TV film, 1968)|Heidi]]*, američki TV-film iz 1968. godine
**[[Heidi (anime)|Heidi]]*, japanska anime TV-serija iz 1974. godine

## Povezano
* Johana Špiri – pisac
* 2521 Heidi – asteroid

## Napomene

## Reference

## Vanjske veze
* 
*  (ilustovana)
*  (na nemačkom)
* Sadržaj lektire 
* Studentski rad iz 1998, pisan kao seminarski rad iz predmeta Književnost za decu
Johanna Spyri

**Johana Špiri** (; Hircel, 12. jun 1827 — Cirih, 7. jul 1901) bila je švajcarska književnica, autorka romana za decu *[[Hajdi (roman)|Hajdi]]*.

## Biografija
Rođena kao **Johana Luiz Hojzer**, ona je, kao mala, nekoliko leta provela u gradu Huru (Kanton Graubinden), mesto koje je kasnije koristila u svojim knjigama.

Godine 1852. Johana Hojzer se udala za Bernarda Špirija, advokata po struci. Za vreme boravka u Cirihu, počela je da piše o životu u zemlji. Njena prva knjiga, „A Note on Vrony's Grave“, koja se bavi životom žene i porodičnim nasiljem, objavljena je 1880. godine. Sledeće godine objavljene su priče za odrasle i decu, među kojima je bio i roman „Hajdi“, koji je napisala za samo četiri nedelje. „Hajdi“ je priča o sirotoj devojčici koja živi sa dedom u švajcarskim Alpima i poznata je po živopisnim pejzažima švajcarskih Alpa.

Njen muž i sin jedinac, po imenu Bernard, umrli su obojica 1884. godine. Kako je ostala sama, posvetila se pisanju u dobrotvorne svrhe i napisala više od 50 priča pre svoje smrti, 1901. godine.

U aprilu 2010. godine, profesor, tražeći ilustracije dece, našao je knjigu iz 1830. godine napisanu od strane nemačkog profesora istorije, Hermana Adama fon Kampa, koju je Špiri možda koristila kao osnovu za svoju knjigu Hajdi. Ove dve priče dele mnoge sličnosti u pogledu radnje i slikovitosti. Špirin biograf, Redžin Šindler, rekao je da je verovatno Špiri bila upoznata sa pričom pošto je odrastala u porodici učenih roditelja, koji su imali pozamašnu biblioteku.

## Galerija

File:Spyri 1852.jpg|Johana sa majkom i mlađom sestrom Metom
File:Bernhard und Johanna Spyri 1852.jpg|Johana i Bernard 1852. godine
File:Joh. Spyri.jpg|Johana Špiri
File:Spyri 1856.jpg|Johana sa sinom Bernardom
File:Spyri um 1890.jpg|Špiri 1890. godine
File:Bernhard Spyri.jpg|Bernard Špiri
File:Zürich Friedhof Sihlfeld Spyri.jpg|Grob Johane Špiri


## Reference
Refik Kolić

**Refik Kolić** (Bijelo Polje, 8. novembar 1965 -) je bosanskohercegovački pjevač koji živi i radi u Švedskoj. Specijalnost su mu tradicionalne sevdalinke iz Sandžaka.

## Vanjske veze
*Novi singl Refika Kolića na hayatproduction.com
Gorke suze Petre von Kant

***Die bitteren Tränen der Petra von Kant*** () je zapadnonjemački igrani film snimljen 1972. godine u režiji Rainera Wernera Fassbindera. Predstavlja adaptaciju prethodne godine postavljene istoimene Fassbinderove drame. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Margit Carstensen, je uspješna modna dizajnerica koja živi u luksuznom stanu sa pomoćnicom Marlene (čiji lik tumači Irm Hermann) koju bezdušno iskorištava, uključujući bizarne sadomazohističke igre. Radnja prikazuje kako se sve mijenja kada u njen život uđe 23-gopdišnja manekenka Karin (koju tumači Hanna Schygulla) u koju se Petra zaljubi, a što počne uticati na njene odnose sa drugim ljudima.

*Gorke suze Petre von Kant* su izazvale pažnju ne samo zbog eksplicitno lezbijske tematike, nego i zbog specifičnog Fassbinderovog stila, koji je uključivao korištenje isključivo ženskih likova i glumačke postave, malenog broja statičkih kadrova, ali i camp estetike i pop muzike.

Originalni Fassbinderov predložak je bio prikazan na pozornici HNK Split gdje je naslovni lik tumačila Zdravka Krstulović.

## Uloge
* Margit Carstensen ... Petra von Kant
* Irm Hermann ... Marlene
* Hanna Schygulla ... Karin Thimm
* Gisela Fackeldey ... Valerie von Kant
* Eva Mattes ... Gabriele von Kant
* Katrin Schaake ... Sidonie von Grasenabb

## Reference

## Vanjske veze
*
Robert Bruce Spencer

**Robert Bruce Spencer** (27. 2. 1962. – ), američki islamofobni aktivist i teoretičar zavjere, jedan od najutjecajnijih antimuslimanskih propagandista u Sjedinjenim Američkim Državama. Od septembra 2003. vodi blog *[[Jihad Watch]]*, jedno od glasila Horowitzevog Slobodarskog centra. Spencer je samoproglašeni "stručnjak za islam", međutim, stručnjaci islamskih studija nazivaju ga šarlatanom i ekstremistom. U svojim internetskim i štampanim publikacijama, Spencer na sve moguće načine pokušava povezati islam s ekstremizmom i terorizmom, tvrdeći da su jedini pravi muslimani Osama bin Laden i njemu slični, odnosno da su njihovi neistomišljenici "manipulatori" i "lažni muslimani". Spencer u SAD-u usko surađuje s brojnim drugim islamofobnim aktivistima, među kojima su Pamela Geller, Frank Gaffney i David Yerushalmi, te s evropskim neofašistima i rasistima.

## Opus
* *Islam Unveiled: Disturbing Questions About the World's Fastest Growing Faith*, San Francisco: Encounter Books, 2002, 
* *Inside Islam: A Guide for Catholics*, West Chester, Pennsylvania: Ascension Press, 2003, 
* *Onward Muslim Soldiers: How Jihad Still Threatens America and the West*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2003, 
* *The Myth of Islamic Tolerance: How Islamic Law Treats Non-Muslims* (ur.), Amherst, New York: Prometheus Books, 2005, 
* *The Politically Incorrect Guide to Islam (And the Crusades)*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2005, 
* *The Truth About Muhammad: Founder of the World's Most Intolerant Religion*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2006, 
* *Religion of Peace?: Why Christianity Is and Islam Isn't*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2007, 
* *Stealth Jihad: How Radical Islam is Subverting America without Guns or Bombs*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2008, 
* *The Complete Infidels' Guide to the Koran*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2009, 
* *The Post-American Presidency: The Obama Administration's War on America*, New York: Simon & Schuster, 2010, 
* *Did Muhammad Exist?: An Inquiry Into Islam's Obscure Origins*, Wilmington, Delaware: ISI Books, 2012, 
* *Not Peace But a Sword: The Great Chasm Between Christianity and Islam*, San Diego: Catholic Answers, 2013, 
* *The Arab Winter Comes to America: The Truth about the War We're In*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2014, 
* *The Complete Infidel's Guide to ISIS*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2015, 
* *The Complete Infidel's Guide to Iran*, Washington, DC: Regnery Publishing, 2016, 

## Reference

## Vanjske veze
*  Jihad Watch
*  Spencer Watch
Young Winston

***Young Winston*** () je britansko-američki biografski film snimljen 1972. godine u režiji Richarda Attenborougha. Temelji se na *[[My Early Life]]*, autobiografskoj knjizi britanskog državnika Winstona Churchilla u kojoj je on opisao prve tri decenije svog života. Njegov lik u odrasloj dobi tumači Simon Ward, a radnja se odvija od 1881. do 1901. godine, te prikazuje njegovo školovanje, odrastanje u porodici uglednog aristokrata i političara lorda Randolpha Churchilla (čiji lik tumači Robert Shaw, vojnu službu u Britanskoj Indiji, sudjelovanje u Mahdističkom ratu i bitci kod Omdurmana, zarobljavanje i bijeg iz burskog zarobljeništva u Drugom burskom ratu te početak političke karijere, odnosno izbor za konzervativnog zastupnika u Parlamentu.

Film je producirao Carl Foreman, ugledni američki scenarist čiji je film *[[Guns of Navarone]]* deceniju ranije bio pogledao sam Churchill, te ga, duboko impresioniran, pozvao kod sebe i predložio da upravo on napiše scenaro za njegovu autobiografsku knjigu. Film je bio sniman na lokacijama u Ujedinjenom Kraljevstvu (uključujući dom Churchillovih u Blenheimskoj palači) i Maroku. *Young Winston* je izazvao određenu pažnju i bio nominiran za nekoliko "Oscara", a mladi i dotada nepoznati Ward, kome je to bila prva glavna uloga, je nakratko postao zvijezda. Robin Hardy, koji u filmu tumači lik Churchillovog učitelja, je u kasnije u nekoliko TV-filmova i serija tumačio Churchillov lik.

## Uloge
* Robert Shaw ... Lord Randolph Churchill
* Anne Bancroft ... Lady Randolph Churchill
* Simon Ward ... Winston Churchill
* Jack Hawkins ... J.E.C.Welldon
* Ian Holm ... George E. Buckle
* Anthony Hopkins ... David Lloyd George
* Patrick Magee ... General Bindon Blood
* Edward Woodward ... Kapetan Aylmer Haldane
* John Mills ... General Kitchener
* Peter Cellier ... Kapetan 35. pukovnije Sikha
* Ronald Hines ... Ađutant 35. pukovnije Sikha
* Pat Heywood ... Mrs. Everest (Elizabeth Ann Everest)
* Laurence Naismith ... Lord Salisbury
* Basil Dignam ... Joseph Chamberlain
* Jeremy Child ... Austen Chamberlain
* Robert Hardy ... razrednik

## Reference

## Vanjske veze
*
Josefine Mutzenbacher

***Josefine Mutzenbacher oder Die Geschichte einer Wienerischen Dirne von ihr selbst erzählt*** () je erotski roman originalno objavljen u Beču 1906. godine. Njegov autor je anoniman, ali većina historičara književnosti vjeruje da je to bio Felix Salten. Protagonistica i naratorica romana je Josefine "Pepi" Mutzenbacher, bečka kurtizana koja se u 50-im godinama života prisjeća svog života, odnosno opisuje kako je od najranijih dana počela za život zarađivati prostitucijom. Iako se u tekstu ponekad koriste eufemizmi za pojedine dijelove ljudske anatomije, u njemu se na izuzetno eksplicitan način prikazuju gotovo sve poznate seksualne radnje kao i parafilije. *Josefine Mutzenbacher*, usprkos toga što su se njeni izdavači od samog početka morali boriti sa cenzurom je postala jedan od najpopularnijih romana u historijie erotske književnosti, te je bio preveden na brojne strane jezike. Danas je zanimljiv i historičarima zbog izuzetno autentičnog prikaza života niže klase u Beču u drugoj polovici 19. vijeka, ali i lingvistima zbog korištenja autentičnog bečkog dijalekta.

1970. je postao predmetom ekranizacije u Zapadnoj Njemačkoj kao igrani film pod naslovom *[[Josefine Mutzenbacher (Film)|Josefine Mutzenbacher]]* gdje je naslovni lik tumačila Christine Schuberth. Godine 1976. je snimljen *[[Josefine Mutzenbacher – Wie sie wirklich war]]*, hardcore pornografski film gdje je naslovnu ulogu tumačila Patricia Rhomberg.

## Izvori
Sijenska škola

**Sijenska škola** slikarstva procvjetala je u Sijeni, Italija između 13. i 15. vijeka i jedno se vrijeme nadmetala sa Firencom, iako je bila konzervativnija, naklonjenija dekorativnoj ljepoti i elegantnoj gracioznosti kasne gotike. Njeni najvažniji predstavnici su Duccio, čiji opus pokazuje bizantski utjecaj; njegov učenik Simone Martini; Pietro i Ambrogio Lorenzetti; Domenico i Taddeo di Bartolo; Sassetta i Matteo di Giovanni. Za razliku od naturalističke firentinske umjetnosti, u sijenskoj umjetnosti postoji mistička crta, karakterizirana čestim fokusiranjem na čudesne događaje, obraćanjem manje pažnje na proporcije, iskrivljavanjem vremena i prostora i često bajkovitim obojenjem. U 16. vijeku maniristi Beccafumi i Il Sodoma radili su tu. Dok je Baldassare Peruzzi rođen i obučen u Sijeni, njegova glavna djela i stil odražavaju njegovu dugu karijeru u Rimu. Ekonomski i politički pad Sijene do 16. vijeka i njeno konačno potčinjavanje Firenci najvećim su dijelom zaustavili razvoj sijenskog slikarstva, iako je to također značilo da dobar dio sijenskih djela u crkvama i javnim građevinama nije bio odbačen ili uništen novim slikama ili ponovnom izgradnjom. Sijena ostaje izvanredno očuvan talijanski grad iz kasnog srednjeg vijeka.

## Popis umjetnika
### 1251&ndash;1300
* Guido da Siena

### 1301&ndash;1350

* Duccio di Buoninsegna
* Segna di Buonaventura
* Niccolò di Segna
* Simone Martini
* Lippo Memmi
* Naddo Ceccarelli
* Ambrogio Lorenzetti
* Pietro Lorenzetti
* Bartolomeo Bulgarini
* Ugolino di Nerio
* Lippo Vanni

### 1351&ndash;1400

* Bartolo di Fredi
* Andrea Vanni
* Francesco di Vannuccio
* Jacopo di Mino del Pellicciaio
* Niccolò di Bonaccorso
* Niccolò di Ser Sozzo
* Luca di Tommè
* Taddeo di Bartolo
* Andrea di Bartolo
* Paolo di Giovanni Fei
* (Majstor Richardson triptiha)

### 1401&ndash;1450

* Benedetto di Bindo
* Domenico di Bartolo
* Giovanni di Paolo
* Gregorio di Cecco
* Martino di Bartolomeo
* Master of the Osservanza Triptych
* Pietro di Giovanni d'Ambrogio
* Priamo della Quercia
* Sano di Pietro
* Sassetta (Stefano di Giovanni)
* Lorenzo di Pietro (Vecchietta)

### 1451 - 1500

* Nicola di Ulisse
* Matteo di Giovanni
* Benvenuto di Giovanni
* Carlo di Giovanni
* Francesco di Giorgio Martini
* Neroccio di Bartolomeo de' Landi
* Pietro di Francesco degli Orioli
* Guidoccio Cozzarelli
* Bernardino Fungai
* Pellegrino di Mariano
* Andrea di Niccolò
* Pietro di Domenico

### 1501&ndash;1550

* Girolamo di Benvenuto
* Giacomo Pacchiarotti
* Girolamo del Pacchia
* Domenico Beccafumi
* Il Sodoma (Giovanni Antonio Bazzi)
* Riccio Sanese (Bartolomeo Neroni)

### 1601&ndash;1650
* Francesco Vanni
* Ventura Salimbeni
* Rutilio Manetti

## Povezano
* Bolonjska škola
* Lukanska škola
* Ferarska škola
* Firentinska škola

## Reference
* Timothy Hyman; *Sienese Painting*, Thames & Hudson, 2003 .

## Daljnja literatura
*  (pogledati indeks)

## Vanjske veze

* ''Talijanske slike : katalog kolekcije Metropolitan muzeja umjetnosti : sijenska i srednjotalijanska škola'', katalog zbirka koja sadrži informacije o umjetnicima i njihovim djelima (pogledati indeks)
Josefine Mutzenbacher (film)

***Josefine Mutzenbacher*** je zapadnonjemačka erotska filmska komedija snimljena 1970. godine u režiji Kurta Nachmanna. Predstavlja adaptaciju istoimenog erotskog romana. Radnja je smještena u Beč na kraju 19. vijeka, a protagonistica, čiji lik tumači Christine Schuberth je mlada djevojka koja se bavi prostitucijom te, kroz niz komičnih pustolovina, stiče bogatstvo. Film je napravljen u jeku seksualne revolucije te je vješto koristio glad publike za dotada zapriječenim eskplicitno erotskim sadržajima, a dodatni publicitet je dalo i to što je roman tada još uvijek bio predmetom cenzure u Zapadnoj Njemačkoj. Zbog toga je postigao izuzetan uspjeh, a dotada anonimna Schuberth, kojoj je to bila prva značajnija uloga je postala velika zvijezda i napravila niz uspješnih seks komedija. Kritičari su, pak, primijetili da se Nachmann, iako nije mogao biti u potpunosti eksplicitan, prilično vjerno držao predloška te su ga proglasili jednim od kvalitetnijih ostvarenja žanra. Godine 1971. je snimljen nastavak pod naslovom *Mutzenbacher II. Teil – Meine 365 Liebhaber* a 1972. još jedan pod naslovom *Ferdinand Mutzenbacher'.

Godine 1976. je snimljen [[hardcore pornografija|hardcore]] [[pornografski film]] pod naslovom *Josefine Mutzenbacher – Wie sie wirklich war'' sa Patricijom Rhomberg u glavnoj ulozi, a koji je također imao izuzetran uspjeh i potakao seriju nastavaka, a zbog čega se ponekad miješa sa ranijom verzijom.

## Vanjske veze
*
Nora Miao

**Nora Miao** () (; 8. februar 1952 -) je hongkonška glumica, najpoznatija po nastupima u kung fu filmovima 1970-ih. Nastupila je u sva tri hongkonška filma Bruce Leeja, i bila jedina glumica koja se sa njegovim likom na ekranu poljubila - u filmu *[[Fist of Fury]]*. Godine 1976. je bila partnerica i Jackieju Chanu u njegovom filmu *[[New Fist of Fury]]*. 1980-ih se uglavnom povukla iz svijeta glume te preselila u Kanadu gdje uglavnom radi kao radio-voditeljica. 

## Filmografija
**glumica**
* *[[The Invincible Eight]]* (天龍八將) (1971) - Chiang Yin
* *[[The Blade Spares None]]* (刀不留人) (1971) - Ho Li Chun
* *[[The Comet Strikes]]* (鬼流星) (1971)
* *[[The Big Boss]]* (唐山大兄) (1971) - ice drinks hawker
* *[[Story of Daisy]]* (心蘭的故事) (1972)
* *[[Way of the Dragon]]* (猛龍過江) (1972) - Cheng Ching Hua
* *[[Fist of Fury]]* (精武門) (1972) - Yuan Li Er
* *[[The Hurricane (1972 film)|The Hurricane]]* (金旋風) (1972) - Ms Ting
* *[[Tokyo-Seoul-Bangkok Drug Triangle]]*　(1973) - Parinda
* *[[The Devil's Treasure]]* (黑夜怪客) (1973) - Yen Yen
* *[[Naughty, Naughty (1974 film)|Naughty! Naughty!]]* (綽頭狀元) (1974) - Hsiao Yen
* *[[The Skyhawk]]* (黃飛鴻少林拳) (1974) - Hsiang Lan
* *[[Money Is Everything]]* (醒目雙星香港淘金記) (1975)
* *[[The Obsessed]]* (靈魔) (1975)
* *[[The Changing Clouds]]* (彩雲片片) (1975)
* *[[Bruce's Deadly Fingers]]* (龍門秘指) (1976) - Mina Lo
* *[[New Fist of Fury]]* (新精武門) (1976) - Mao Li Er / Miss Lee
* *[[To Kill a Jaguar]]* (絕不低頭) (1977) - Bobo Kam
* *[[Clans of Intrigue]]* (楚留香) (1977) - Kung Nan Yen
* *[[Men of the Hour]]* (風雲人物) (1977)
* *[[The Kung Fu Kid (1977 film)|The Kung Fu Kid]]* (鐵拳小子) (1977)
* *[[Snake and Crane Arts of Shaolin]]* (蛇鶴八步) (1978) - Tang Ping-Er
* *[[Showdown at the Equator]]* (過江龍獨闖虎穴) (1978)
* *[[The Dream Sword]]* (夢中劍) (1979) - Tzu Yi Chun
* *[[The Handcuff]]* (手扣) (1979)
* *[[Dragon Fist]]* (龍拳) (1979) - Zhuang Meng Lan
* *[[Mask of Vengeance]]* (風流殘劍血無痕) (1980)
* *[[Sakyamuni Buddha]]* (釋迦牟尼) (1980)
* *[[The Last Duel (1981 film)|The Last Duel]]* (英雄對英雄) (1981) - Shao Ye
* *[[The Flower, the Killer]]* (玉劍飄香) (1981)
* *[[Beauty Escort]]* (護花鈐) (1981) - Cold Blooded Mistress, Mei Win Shu
* *[[My Blade, My Life]]* (決鬥者的生命) (1982) - Zither Player
* *[[Toronto Banana Gal]]* (多倫多竹昇妹) (1990)
* *[[How to Meet the Lucky Stars]]* (運財五福星) (1996)
* *[[Run Papa Run]]* (一個好爸爸) (2008) - Auntie Ying
* *[[Merry-Go-Round (2010 Hong Kong film)|Merry-Go-Round]]* (東風破) (2010) - Eva
* *[[Vulgaria (film)|Vulgaria]]* (低俗喜劇) (2012) - Miss Cheung

**cameo**
* *[[Bruce Lee : The Man and the Legend]]* (李小龍的生與死) (1973)
* *[[Bruce Lee, The Legend]]* (李小龍傳奇) (1976)
* *[[Bruce Lee: A Warrior's Journey]]* (李小龍:勇士的旅程尼) (2000)

## Vanjske veze
*
*Hong Kong Movie World Biography 
*Nora Miao: Babe
*Nora Miao's myspace.com fanpage
*Fairchild Radio DJ Profile 
*HKMDB-Nora Miao Ke-Hsiu  ♀
*Hong Kong Cinemagic-Nora Miao Ke Hsiu