open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Profesor Mamlok (film, 1938)

***Profesor Mamlok*** () je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1938. u režiji Herberta Rappaporta i Adolfa Minkina, poznat po navodima da predstavlja prvo filmsko ostvarenje posvećeno Holokaustu. Predstavlja adaptaciju istoimene drame njemačkog pisca Friedricha Wolfa. Protagonist je konzervativni jevrejski ljekar koji u posljednjim danima Weimarske Republike odbija poslušati upozorenja svog komunističkog sina o tome kakva mu opasnost prijeti ako nacisti dođu na vlast. Radnja prikazuje kako nakon uspostave nacističkog režima Mamlok trpi svakojaka zlostavljanja i poniženja. *Mamlok* je snimljen u lenjingradskim studijima, a prema službenim sovjetskim podacima je imao veliku gledanost, te je godine 1939. Semjon Mežinski, tumač naslovne uloge, zbog toga dobio Orden crvene zvijezde rada. Sovjetske vlasti su film nastojale iskoristiti i u inozemstvu u propagadne svrhe, odnosno kroz brutalnost tadašnjeg Hitlerovog režima prikazati SSSR kao ključnog saveznika u borbi protiv fašizma. Filmu je u nekoliko država besplatni publicitet donijela Kristalna noć, ali je također bio izložen cenzuri odnosno zabranama, motiviranim kako antisemitizmom i antikomunizmom, tako i politikom neprovociranja Njemačke neposredno pred drugi svjetski rat. U SSSR je neko vrijeme bio završio u "bunkeru" za vrijeme važenja pakta Ribbentrop-Molotov.

## Vanjske veze
* 
* *[http://www.rottentomatoes.com/m/professor-mamlok-professor-mamlock/ Professor Mamlock]* on Rotten Tomatoes.
* *[http://www.filmposter-archiv.de/filmplakat.php?id=6384 Professor Mamlock]* German poster.
Nenana (rijeka)

**Nenana** je jedna od rijeka u američkoj saveznoj državi Aljaska, duga 230 km, velika pritoka rijeke Tanana duga 230 km.
## Geografija
*Rijeka Nenana* izvore iz glečera Nenana na sjevernim obroncima Aljaškog masiva u Okrugu Denali.
Od tamo isprva teče prema jugoistoku zaobilazeći planinu McKinley, zatim zaokreće na sjeverozapad i teče prema ušću u rijeku Tanana kod grada Nenana.

Kotlina gornjeg toka rijeke u dužini od nekih 160 km iskorištena je za izgradnju željezničke pruge i autoputa - Parks Highway, između Fairbanksa u unutrašnjosti i Anchoragea na obali Aljaškog zaljeve.

Današnje ime rijeke - *Nenana*, je indijanskog porijekla, na njihovom jeziku Tanana. Amerikanci su je prvobitno zvali - **Cantwell** kako ju je nazvao poručnik Henry Allen 1887. u čast svog kolege poručnika Johna Cantwella koji je 1885. istraživao tok rijek. 
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Nenana River'' na portalu U.S. Geological Survey
Divan (Osmanlijska vlada)

**Divan** je bio carski savjet i vlada Osmanskog carstva, u modernom smislu "sultanski kabinet." Sačinjavali su ga razni veziri (ministri), veliki vezir (premijer, na turskom poznat kao *Vezir-i Azam* ili *Sadrazam*), i s vremena na vrijeme zapovijednik janičara.

Divan se sastajao u *Bâb-i-âlî* (بابِ علی, "velika vrata") ili *Topkapı*, dijelu carskog dvorskog kompleksa.
Granični prijelaz Holmec

**Granični prijelaz Holmec** je do 20. decembra 2007. godine bio međunarodni granični prijelaz između Republike Slovenije i Republike Austrije. Nalazi se na relaciji Maribor - Dravograd - Prevalje - Bleiburg / Klagenfurt. 

Najbliži veće naselje na slovenskoj strani je 12 kilometara udaljena Općina Ravne na Koroškem, dok je u Austriji to 5 kilometara udaljeni Bleiburg.

1991. godine, tijekom Rata u Sloveniji, Holmec je bio poprište oružanog sukoba između pripadnika slovenske Teritorijalne obrane i jedinica JNA.


Datoteka:Holmec pred rušenjem.JPG|**Granični prijelaz Holmec prije rušenja 2007 godine.**
Datoteka:22 Holmec 27-4-2010 (1).JPG|**Granični prijelaz Holmec danas.**


## Poveznice
* Slučaj Holmec
Nenana, Alaska

**Nenana** je naselje u američkoj saveznoj državi Aljaska od 428 stanovnika.
## Geografija
*Nenana* leži u sredini Aljaske na južnoj obali rijeke Tanana, svega par kilometera istočno od ušća rijeke Nenana, na autoputu George Parks sa kojim je povezana sa Fairbanksom, koji leži 88 km jugozapadno.

Naselje leži na transaljaškoj željezničkoj pruzi, i važna je stanica na toj pruzi, jer je upravo tu 1923. izgrađen željezni most preko rijeke Tanana, sa kojim je konačno povezan Anchorage koji leži 489&nbsp;km jugozapadno, sa Fairbanksom, i tako dovršena ta pruga.
## Historija
Za čitav taj kraj bilo je važno otkriće zlata kod Fairbanksa - 1902., kad je na hiljade kopača nagrnulo u taj kraj, tako da je u *Nenani* otvorena škola 1905., a pošta 1908. Kad je 1915. izgrađena željeznička pruga do grada, broj stanovnika se udvostručio, tako da ih je negdje oko 1925. bilo oko 5000. Iako je tih godina dovršen i most preko rijeke, smrtonosna epidemija difterije i velika ekonomska kriza reducirale su broj stanovnika 1930., na svega 291.

Od tog se *Nenani* nije oporavio do danas.
## Privreda
Malobrojni stanovnici *Nenanaja* bave se ribarstvom i uslugama.
## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Nenana na stranicama State of Alaska
Savage (rijeka)

**Savage** je jedna od riječica u američkoj saveznoj državi Aljaska, duga 27 km, pritoka rijeke Teklanika, koja je danas poznata kao jedna od atrakcija Nacionalnog parka Denali.
## Geografija
*Savage* izvore iz ispod planina Margaret na sjeveru Aljaškog masiva u Okrugu Denali.
Od tamo teče prema sjeveru kroz Nacionalni park Denali do ušća u rijeku Teklanika.

Kotlina gornjeg toka riječice u nacionalnom parku koristi se za kampiranje posjetioca parka. 
## Izvori

## Vanjske veze
* ''Savage River'' na portalu U.S. Geological Survey
Dantonova smrt

***Dantonova smrt*** () je kazališni komad njemačkog pisca Georga Büchnera, napisan 1834. godine i objavljen 1835. godine. Sastoji se od četiri čina radnjom smještenih u Francusku u doba Revolucije. Naslovni protagonist je Georges Danton, jedan od revolucionarnih vođa koji je, u nastojanju da zaštiti revoluciju od vanjskih i unutrašnjih neprijatelja, pokrenuo Teror, ali je s vremenom shvatio da se on, pod vodstvom njegovog prijatelja Robespierrea, izrodio u besmisleno krvoproliće i izdaju svih revolucionarnih principa, te ga bez uspjeha pokušava zaustaviti, postavši na kraju i sam njegova žrtva. Büchner je djelo napisao kao vatreni zagovornik liberalizma i protivnik konzervativne reakcije koja je dominirala u post-napoleonskoj *[[Vormärz]]* Njemačkoj. U njega je uložio veliki trud kako bi što vjernije rekonstruirao historijske događaje. *Dantonova smrt* je na kraju, iako uveliko cenzurirana postalo jedino Büchnerovo djelo objavljeno za vrijeme njegovog života. Njegov eksplicitno politički angažman je, međutim, decenijama priječio javno izvođenje, te je premijeru imao tek 1902. godine. Kasniji historičari književnosti su ga prozvali dramom koja je bila ispred svog vremena, odnosno pretečom dokumentarnog teatra. Danas se smatra jednim od najpopularnijih i najčešće izvođenih dramskih djela njemačke književnosti.

## Povezano
* *[[Slučaj Danton]]*, drama poljske književnice Stanislawe Przybyszewske

## Vanjske veze
* 
* ''Dantons Tod'' Büchnerov originalni tekst (njemački)
Georg Büchner

**Karl Georg Bihner** (), rođen je 17. oktobra 1813, a umro je 19. februara 1837, bio je nemački književnik.

## Biografija
Rođen je u gradiću kraj Darmštata. Prožet idealima Francuske revolucije, napisao je 1834. godine letak *"Der Hessische Landbote"* u kojemu je pozvao seljake Hesenske kneževine da učine ono što su učinili seljaci u Francuskoj. Blizak je romantizmu, na sceni se služio drastičnim konstrastima, a rado se služio groteskom i zvučnim dijalozima. Bio je student medicine i prirodnih nauka, zaverenik, begunac i pisac prvoga revolucionarističkog političkog letka u Nemačkoj, a znao je da nema napretka bez obaranja feudalizma. Umro je veoma mlad, sa samo 23 godine u Cirihu.

## Dela
* „Dantonova smrt“ 1835 (drama)
* „Vojcek“ 1837 (drama - odlomak)
* „Leon i Lena“ 1836 (komedija)

## Vanjske veze
Danton (film, 1921)

***Danton*** je njemački nijemi historijski film snimljen 1921. u režiji Dimitrija Buchowetzkog. Predstavlja adaptaciju drame *[[Dantonova smrt]]* Georga Büchnera. Radnja se događa u Francuskoj za vrijeme revolucionarnog Terora, a naslovni protagonist, koga tumači Emil Jannings, je revolucionarni vođa Georges Danton koji i sam postaje njegova žrtva nakon što se sukobio sa svojim sudrugom Robespierreom (koga glumi Werner Krauss).

## Uloge
* Emil Jannings ... Danton 
* Werner Krauss ... Robespierre 
* Ossip Runitsch ... Desmoulins 
* Ferdinand von Alten ... Herault-Séchelles 
* Eduard von Winterstein ... Gen. Westermann 
* Charlotte Ander ... Lucile Desmoulins 
* Maly Delschaft ... Julia 
* Hilde Woerner ... Babette 
* Hugo Döblin ... Henriot 
* Friedrich Kühne ... Fouquier-Tinville 
* Robert Scholz ... St. Just 
* Hans Dreier 
* Albert Florath 
* Fritz Kortner 
* Conrad Veidt

## Izvori

## Literatura
* Grange, William. *Cultural Chronicle of the Weimar Republic*. Scarecrow Press, 2008.

## Vanjske veze
*
Dimitri Buchowetzki

**Dmitrij Buhovecki** (; Rusko Carstvo, 1885 - Los Angeles, 1932), poznatiji kao **Dimitri Buchowetzki**, bio je ruski filmski režiser koji je radio u Njemačkoj i Hollywoodu u doba nijemog filma, odnosno na početku zvučne ere. Filmom se počeo baviti nakon studija prava u Moskvi, odnosno kao statist u filmovima Jakova Protazanova. Godine 1918. je nakon Oktobarske revolucije emigrirao u Poljsku, a potom u Njemačku. Sljedećih pet godina je režirao niz zapaženih filmova sa Emilom Janningsom i Polom Negri u glavnim ulogama. Angažman u Hollywoodu su mu, međutim, obilježili sukobi s producentima.

## Izabrana filmografija
**Director**
* *[[Danton (1921 film)|Danton]]*, ul. Emil Jannings, Werner Krauss i Conrad Veidt 
* *[[Sappho (film)|Sappho]]*, ul. Pola Negri
* *[[The Brothers Karamazov (1921 film)|Braća Karamazov]]*, ul. with Emil Jannings
* *[[Peter der Große]]*, ul. Emil Jannings
* *[[Othello (1922 film)|Othello]]*, ul. Emil Jannings i Werner Krauss
* *[[Carousel (1923 film)|Carousel]]* 
* *[[Men (1924 film)|Men]]* (1924), ul. Pola Negri
* *[[Lily of the Dust]]* (1924), ul. Pola Negri
* *[[The Swan (1925 film)|The Swan]]* (1925), ul. Frances Howard
* *[[Graustark (film)]]* with Norma Talmadge
* *[[Valencia (1926 film)|Valencia]]* (1926), ul. Mae Murray
* *[[The Midnight Sun (1926 film)]]* (1926), ul. Laura La Plante
* *[[The Crown of Lies]]* (1926), ul. Pola Negri
* *[[Manslaughter (1930 film)|Le réquisitoire]]* (1931), francuska verzija filma *Manslaughter* (1930)
* *[[The Virtuous Sin|Die Nacht der Entscheidung]]* (1931), njemačka verzija filma *The Virtuous Sin* (1930)
* *[[The Letter (1929 film)|Weib im Dschungel]]* (1931), njemačka verzija filma *The Letter* (1929)
* *[[Stamboul (film)|Stamboul]]*, također, njegova francuska i španska verzija pod naslovima*L'homme qui assassina* i *El hombre que asesino*
* *[[De Sensatie van de Toekomst]]* (1931), ko-režiser nizozemske verzije filma *Television*
* *Magie moderne* (1931) , ko-režiser Charles de Rochefort, francuska verzija filma *Television*

## Izvori

## Vanjske veze
*
Sappho (film)

***Sappho*** je njemački nijemi film snimljen 1921. u režiji Dimitrija Buchowetzkog. Po žanru je melodrama, a naslovna protagonistica, čiji lik tumači Pola Negri, je lijepa, ali bezdušna žena iz otmjenog društva koja zavodi mlade bogataše. Radnja prikazuje kako se iskreno zaljubi u jednu od svojih žrtava, ali je potom sustignu tragične posljedice u liku mladića koji je zbog nje završio u duševnoj bolnici.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
*
Othello (film, 1922)

***Othello*** je njemački nijemi film snimljen 1922. u režiji Dimitrrija Buchowetzkog. Predstavlja prvu filmsku adaptaciju istoimene tragedije Williama Shakespearea. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Emil Jannings, je crni mletački general kome će njegov podli potčinjeni Jago (koga glumi Werner Krauss) uvjeriti da ga vara voljena supruga Desdemona (čiji lik tumači Ica von Lenkeffy).

## Uloge
* Emil Jannings as Othello 
* Werner Krauss as Iago 
* Ica von Lenkeffy as Desdemona 
* Theodor Loos as Cassio 
* Ferdinand von Alten as Rodrigo 
* Friedrich Kühne as Brabantio 
* Magnus Stifter as Montano 
* Lya De Putti as Emilia 
* Ludwig Rex

## Izvori

## Literatura
* Hadfield, Andrew. *A Routledge Literary Sourcebook on William Shakespeare's Othello*. Routledge, 2003.
* Kreimeier, Klaus. *The Ufa Story: A History of Germany's Greatest Film Company, 1918-1945*. University of California Press, 1999.

## Vanjske veze
*
Die Brüder Karamasoff (film, 1921)

***Die Brüder Karamasoff*** () je njemački nijemi film snimljen 1921. u režiji Carla Froelicha i Dimitrija Buchowetzkog (koji nije naveden na špici). Predstavlja adaptaciju istoimenog romana ruskog književnika Fjodora Dostojevskog.

## Uloge
* Fritz Kortner ... Der alte Karamasoff 
* Bernhard Goetzke ... Iwan 
* Emil Jannings ... Dimitri Karamasoff 
* Werner Krauss ... Serdjakoff 
* Hermann Thimig ... Alexej 
* Hugo Froelich ... Gregori 
* Alina Gryficz-Mielewska ... Gruschenka 
* Hanna Ralph ... Katarina 
* Rudolf Lettinger ... Oberst 
* Josefine Dora ... Generalin 
* Irmgard Bern ... Agaffia 
* Lili Donecker ... Lisawetta 
* Paul Kaufmann 
* Dolly Eichelberg 
* Dimitri Buchowetzki

## Izvori

## Literatura
* Rollberg, Peter. *Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema*. Scarecrow Press, 2008.

## Vanjske veze
*
Peter der Große

***Peter der Große*** () je njemački nijemi historijski film snimljen 1922. godine u režiji Dimitrija Buchowetzkog. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Emil Jannings, je ruski car Petar Veliki, a radnja prikazuje njegove napore da krajem 17. i početkom 18. vijeka uvođenje zapadne tehnologije i običaja od zaostalog Ruskog Carstva učini veliku silu.

## Uloge
* Emil Jannings ... Zar Peter der Große 
* Bernhard Goetzke ... Minister Menschikoff 
* Dagny Servaes 
* Fritz Kortner ... Patriarch Adrian 
* Walter Janssen ... Alexis, Zarewitsch 
* Cordy Millowitsch ... Zarin Eudoxia 
* Alexandra Sorina ... Aphrosinia

## Izvori

## Literatura
* Petro, Patrice. *Idols of Modernity: Movie Stars of the 1920s*. Rutgers University Press, 2010.

## Vanjske veze
*
Danton (film, 1931)

***Danton*** je njemački crno-bijeli historijski film snimljen 1931. godine u režiji Hansa Behrendta. Radnja je smještena u Francusku u doba Revolucije. Naslovni protagonist, koga tumači Fritz Kortner, je revolucionarni vođa Georges Danton, koji, revoltiran Terorom, dolazi u sukob sa svojim suborcem Robespierreom (koga tumači Gustaf Gründgens), te na kraju i sam završi na giljotini. *Danton* je kod kritičara protumačen kao svojevrsni komentar, odnosno alegorijsko upozorenje autora na politički metež koji je uslijed ekonomske krize pogodio tadašnju Weimarsku Republiku.

## Uloge
* Fritz Kortner ... Danton
* Lucie Mannheim ... Louise Gely
* Gustaf Gründgens ... Robespierre
* Alexander Granach ... Marat
* Gustav von Wangenheim ... Desmoulins
* Werner Schott ... St. Just
* Hermann Speelmans ... Legendre
* Georg John ... Ankläger
* Ernst Stahl-Nachbaur ... Louis XVI
* Georg H. Schnell ... Der Herzog von Koburg
* Ferdinand Hart ... General Dumouriez
* Carl Goetz ... Kleinrentner
* Till Klockow ... Cornelia
* Friedrich Gnaß ... Sanson

## Literatura
* Fred Gehler *Danton*. In Günther Dahlke, Günther Karl (Hrsg.): *Deutsche Spielfilme von den Anfängen bis 1933. Ein Filmführer.* Henschel Verlag, 2. Auflage, Berlin 1993, S. 241 ff. 

## Vanjske veze
*
Stanisława Przybyszewska

**Stanisława Przybyszewska** (1. oktobar 1901 - 15. august 1935) bila je poljska književnica, najpoznatija po historijskim dramama i romanima posvećenim Francuskoj revoluciji. Od njih se najviše ističe drama *[[Slučaj Danton]]*, na temelju koje je godine 1983. godine Andrzej Wajda snimio poznati film *[[Danton (film, 1983)|Danton]]* sa Gerardom Depardieuom u glavnoj ulozi.

## Literatura
* R. Taborski, *Wstęp* [w:]Stanisława Przybyszewska, *Dramaty*, Wydawnictwo Morskie, Gdańsk 1975
* Tomasz Lewandowski, *Dramat intelektu. Biografia literacka Stanisławy Przybyszewskiej*, Wydawnictwo Morskie, Gdańsk 1982, 
* Jadwiga Kosicka and Daniel Gerould: *A life of solitude. Stanisława Przybyszewska: a biographical study with selected letters*, Northwestern University Press, Evaston, Ill., 1989 
* ''A life of solitude'' - pdf
* E. Graczyk, *Ćma. O Stanisławie Przybyszewskiej*, Open, Warszawa 1994
* Kazimiera Ingdahl, *A Gnostic Tragedy: A Study in Stanisława Przybyszewska's Aesthetics and Works*, Almqvist & Wiksell International, Stockholm 1997
* Pam Gems, *The Snow Palace*, Oberon Books, London 1998
* Jolanta Kajzer, *Haiku dla Stanisławy Przybyszewskiej / Haiku for Stanisława Przybyszewska*, Marpress, Gdańsk 2017, 

## Vanjske veze

* Hilary Mantel, ''Silence Grips the Town'', 2017 Reith Lectures
* Hilary Mantel, ''What a man this is, with his crowd of women around him!'', London Review of Books, Vol. 22, No. 7, 30 March 2000
* Janet G. Tucker, ''A Life of Solitude'', The Sarmatian Review, April 1999
Sprawa Dantona

***Sprawa Dantona*** () je kazališna drama poljske književnice Stanislawe Przybyszewske objavljena 1929. godine. Radnja je smještena u Francusku u doba Revolucije i prikazuje sukob između umjerene frakcije revolucionara na čelu sa Georgesom Dantonom i radikalne frakcije na čelu sa Maximillienom Robespierreom. Premijerno je prikazana u Varšavi 1931. godine.

Po njoj su snimljena dva filma - Danton u Francuskoj 1932. godine, te francusko-poljski film *[[Danton (film, 1983)|Danton]]* 1983. u režiji Andrzeja Wajde i sa Gerardom Depardieuom u glavnoj ulozi.

## Literatura
* Braun, Kazimierz. *A history of Polish theater, 1939-1989*. Greenwood Publishing, 1996.
* Rokem, Freddie. *Performing History: Theatrical Representations of the Past in Contemporary Theatre*. University of Iowa Press, 2000
Danton (film, 1932)

***Danton*** je francuski crno-bijeli historijski film snimljen 1932. u režiji Andrea Roubauda. U njemu se prikazuje život francuskog revolucionarnog vođe Georgesa Dantona, odnosno pogubljenje od strane revolucionarnih drugova za vrijeme Terora. Scenario se djelomično temeljio na drami *[[Slučaj Danton]]* Stanislawe Przybyszewske.

## Uloge
* Jacques Grétillat - Danton
* Andrée Ducret - Gabrielle Danton
* Jacques Dumesnil - Fabre d'Églantine
* André Fouché - Camille Desmoulins
* Simone Rouvière - Lucile Desmoulins
* Octave Berthier - Le père Charpentier
* Marguerite Weintenberger - Louise Danton
* Louis Merlac - Le boucher Legendre
* Thomy Bourdelle - Le général Westermann

## Izvori

## Literatura
* Oscherwitz, Dayna. *Past Forward: French Cinema and the Post-Colonial Heritage*. SIU Press, 2010.
* Stam, Robert & Raengo, Alessandra. *A Companion to Literature and Film*. John Wiley & Sons, 2004.

## Vanjske veze
*
Pygmalion (film, 1935)

***Pygmalion*** je njemačka crno-bijela filmska komedija snimljena 1935. u režiji Ericha Engela. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada irskog pisca Georgea Bernarda Shawa. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Gustaf Gründgens, je londonski lingvist koji nastoji "priprostu" djevojku s ulice (koju tumači Jenny Jugo) poučiti pravilnom izgovoru i bontonu kako bi od nje napravio damu dostojnu otmjenog društva. Shaw je bio prilično nezadovoljan ekranizacijom, za razliku od kasnije i mnogo poznatije britanske verzije.

## Vanjske veze
*
Alaj-barjak

**Alaj-barjak** je bila državna zastava Crne Gore do 1918. godine. Najprije je crnogorski alaj-barjak bio krstaš-barjak, a promijenjen je u doba kneza Danila I Petrovića (1851–1860). Umjesto bijeloga krsta na crvenom polju imao je zeleni krst i bio je u upotrebi od 1854. do 1858. godine. Od 1858. crnogorski alaj-barjak je bio crvenoj podlozi, umjesto krsta, na sredini je imao dvoglavoga bijeloga orla u poletu. Iznad dvoglavoga orla nalazila se kruna, ispod orla zlatni lav u hodu, a na grudima su orla bili inicijali Danila I. (ćirilično Д.I.). Godine 1858. ustanovljena je i titula alaj-barjaktara crnogorske vojske, a tu je funkciju prvi vršio Mašo Mijatov Kustudija iz plemena Njeguši, koji je nosio barjak u bitci na Grahovcu. Alaj barjaktari su birani iz redova najpoznatijih i najhrabrijih vojnika u Crnoj Gori. Oblik crnogorskog alaj-barjaka, osim monarhovih inicijala (ćirilično H.I. po kralju Nikoli I) na grudima dvoglavoga orla, nije se mijenjala do konca postojanja Kraljevine Crne Gore.

## Reference

## Povezani članici
* Zastava Crne Gore
* Crnogorski državni grbovi do 1921.
* Grb Crne Gore
* Crnogorska odličja do 1921.

## Vanjske veze

* Narodni muzej Crne Gore 
* Vojne Zastave Crne Gore
* Dr. Danilo Radojević o crnogorskim zastavama kroz historiju (iz knjige ''"Crnogorci na limesu"'', Podgorica 1999.g.
Druga bitka za Atlantik

**Druga bitka za Atlantik** je bila najduža neprestana vojna kampanja  u Drugom svetskom ratu, koja je trajala od 1939. do poraza Nemačke 1945. U svojoj srži bitka je predstavljala savezničku pomorsku blokadu Nemačke, objavljene jedan dan nakon izbijanja rata, i potonju nemačku kontra-blokadu. Vrhunac bitke je bio od sredine 1940. do kraja 1943. Druga bitka za Atlantik je ukrstila sa jedne strane podmornice i druge ratne brodove Krigsmarine i avione Luftvafea protiv Kraljevske mornarice, Kraljevske kanadske mornarice i savezničkih trgovačkih brodova. Konvoji, koji su uglavnom dolazili iz Severne Amerike koji su uglavnom išli za Ujedinjeno Kraljevstvo i Sovjetski Savez, su uglavnom bili pod zaštitom britanske i kanadske mornarice i vazduhoplovstva. Tim snagama su se opridružili brodovi i avioni SAD počevši od 13. septembra 1941. Nemcima su se pridružile podmornice Talijanske kraljevske mornarice, nakon što je Kraljevina Italija stupila u rat 10. juna 1940.

Kao ostrvska država, Ujedinjeno Kraljevstvo je bilo izuzetno zavisno od uvozne robe. Britanija je zahtevala voše od milion tona uvezenog materijala nedeljeno samo da bi mogla da preživi i da se bori. U suštini, druga bitka za Atlantik je bio sukob tonaža; Saveznici su se borili da snabdevaju Britaniju, a sile Osovine su pokušavale da prekinu plovidbu trgovačke mornarice koja je omogućila Britaniji da nastavi da se bori. Od 1942. Nemci su takođe pokušavali da spreče nagomilavanje savezničkih zaliha i opreme koja je bila u svrhu priprema za invaziju okupirane Evrope. Poraz pretnje od nemačkih podmornica je bio preduslov za proterivanje Nemaca. Ishod bitke je bio strategijska pobednika Saveznika; nemačka blokada je propala, ali po visokoj ceni: 3500 trgovačkih i 175 ratnih brodova je potopljeno uz gubitak od 783 podmornice.

Izraz bitka za Atlantik je skovao Vinston Čerčil u februaru 1941. Kampanja je počela odmah po otpočinjanju rata u Evropi i trajala je šest godina. Uključivala je biše o 100 bitaka oko konvoja i možda 1000 susreta sa jednim brodom, na bojištu koje se prostiralo hiljadama kvadratnih kilometara okeana. Ratna sreća se menjala konstantno kako je jedna ili druga sticala prednost, kako su nova oružja, taktike, protivmere i oprema razvijane od obe strane. Saveznici su postepeno sticali prednost, porazivši nemačke površinske brodove do kraja 1942. i podmornice do polovine 1942, mada su gubici usled dejstva podmornica dešavali do kraja rata.

## Reference

## Literatura
* 
*
Kamp

**Kamp** (engleski: *campsite*, njemački: *campingplatz*, od latinskog *campus* = polje, ravnica) je prostor namjenjen za kampiranje, u kom posjetioci mogu postaviti svoje šatore, automobile, kamp prikolice ili mobilnekuće.

## Historija

Historija modernih kampova usko je vezana uz kampiranje i masovnu automobilizaciju nakon Drugog svjetskog rata.

Prve kampove osnivala su turistička društva, naselja, gradovi, nacionalni parkovi i rezervati prirode. Oni su nudili svojim prvim gostima, smještaj gotovo zabadava. Ti prvi kampovi bili su vrlo skromni, gostima su nudili prostor za postavu šatora, sanitarni čvor, koji je često puta bio - čista improvizacija najobičnija septička jama sa nešto vode (u ograničenim količinama). Električna struja, nije bila uvjet, i mnogi je kampovi uopće nisu imali. Kako je rastao standard i opća urbanizacija od 1960-ih naovamo rastao je i standard koji su kampovi počeli nuditi svojim gostima, ali i cijene kampiranja. Vremenom su oni postali unosan posao, pa su ih osnivali i gradili raznorazni investitori, ipak najčešće hotelsko-turistička naselja i ugostitelji. Kako je rastao standard koji su oni nudili svojim posjetiteljima, rasla je i njihova gradacija - ona danas najčešće ima pet stupnjeva (slično kao i kod hotela) koja ovisi o njihovoj opremljenosti.

Oni najluksuzniji kampovi sa pet zvijezdica, imaju restorane, bazene, sportske terene, igraonice za djecu, noćne barove i još sijaset sitnica koje pružaju svojim posjetiocima. Dok s druge strane oni najednostavniji od jedne zvijezdice, imaju samo sanitarne čvorove, vodu, struju i recepciju.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Croatia´s Best Campsites'' na portalu Croatian Camping Union
Motel

**Motel** (američka kovanica od riječi *motor* + *hotel*) je zapravo isto što i hotel, dakle objekt za smještaj gostiju.

Jedina bitna razlika između ta dva objekta je da su se hoteli gradili pored željezničkih stanica po centrima gradova, a moteli pored puteva i autoputeva na prilazima gradu, ili između dvaju udaljenih gradova na potpunoj osami uz put.

## Historija i karakteristike
*Motel* je nova riječ, iskovana u Sjedinjenim Američkim Državama 1925., usko vezana uz masovnu upotrebu automobila, koja je u Americi započela nakon Prvog svjetskog rata.

Izvorno moteli su bili namijenjeni osobama koje putuju automobilom, sa osiguranim parkirnim mjestom. Tad su građeni kao niz odvojenih soba uz parkiralište, u kojima je upravljao (i često radio) njihov vlasnik. Kad su automobili postali glavno prijevozno sredstvo 1950-ih u Sjedinjenim Američkim Državama, a nakon tog od 1960-ih i po Evropi i Japanu, počeo je pravi bum izgradnje motela, koji su se gradili što je moguće bliže međudržavnim autoputevima. Vremenom kako se njihov posao širio - dobar dio tog posla, preuzele su velike korporacije, i postavile svoju organizacijsku strukturu, pa su se od 1960-ih počeli pojavljivati lanci motela, koje su te korporacije obično nudile kao franšizu lokalnim investitorima. Istovremeno se izmjenila i njihova arhitektura, postali su bitno veći i nudili veći standard usluge.

Većina današnjih motela pruža svojim gostima daleko neformalniju i opušteniju atmosferu, u odnosu na hotele, tako se između ostalog - očekuje da gost sam odnese svoju prtljagu u svoju sobu, a i gomila usluga koju hoteli nude svojim gostima - po motelima ne postoji. Današnji moteli pružaju svojim gostima relativno solidan komfor, sa televizijom po sobama i restoranom. Neki od motelskih lanaca - nude čak i izvjesnu količinu luksuza, jer imaju bazene, igrališta i kojekakve druge sadržaje, pa ne služe više samo kao usputna svratišta za jednu noć, već se po njima gosti zadržavaju na dulje vrijeme, a često su i mjesta u kojima se organiziraju kojekakvi masovni skupovi poput kongresa i konvencija.

Prvi moteli na tlu ondašnje Jugoslavije počeli su se graditi 1960-ih duž autoputa "Bratstvo i jedinstvo" i to između Zagreba i Beograda (dobar dio njih radi i danas) a onda i izvan tog pojasa kako je autoput odmicao prema jugu. Nakon tog građeni su moteli i duž Jadranske magistrale, pa onda posvuda.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Motel'' na portalu Encyclopædia Britannica
Pygmalion (film, 1937)

*** Pygmalion*** je nizozemski crno-bijela filmska komedija snimljena 1937. u režiji Ludwiga Bergera. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog komada Georgea Bernarda Shawa. Radnja je u ovoj verziji iz Londona premještena u Amsterdam, a likovi pretvoreni u Nizozemce. Protagonist, koga tumači Johan De Meester, je ugledni lingvist koji odlučuje od "priproste" djevojke s ulice (čiji lik tumači Lily Bouwmeester) napraviti "pravu" damu. Iako Shaw, za razliku od kasnije i mnogo poznatije britanske verzije, nije bio zadovoljan adaptacijom svog teksta, a prije svega promjenom kraja, u samoj Nizozemskoj je ovaj film postao veliki hit, a dotada gotovo zaboravljena kazališna glumica Bouwmeeester je postala velika zvijezda.

## Uloge
* Lily Bouwmeester ... Elisa Doeluttel
* Johan De Meester ... Higgins
* Emma Morel ... Mrs. Higgins
* Eduard Verkade ... Pickering
* Matthieu van Eysden ... Doeluttel
* Elly Van Stekelenburg ... Mrs. Doeluttel
* Nel Oosthout ... Juffrouw Snijders
* Sara Heyblom ... Mevrouw van Heteren-Hill
* Wim Kan ... Mevrouw van Heteren-Hill's zoon
* Tous Sigma ... Mevrouw van Heteren-Hill's dochter

## Izvori


## Vanjske veze
*
Mero

**Mero** ili **Mera** (grčki: Μοιρώ) ili **Miro** ili **Mira** (Μυρώ) bila je starogrčka pesnikinja, nazvana **Bizantinka** (ἡ Βυζαντία) jer se rodila ili je samo živela u Bizantu, čije stvaralaštvo pada na kraj 4. i početak 3. veka pne. Prema *[[Suda|Sudi]]*, bila je "kćerka" Homera, jednog od tragičkih pesnika iz aleksandrijske Plejade, te supruga Andromaha zvanog Filolog, no još je u 17. veku sugerisano da ispravno čitanje tu ne glasi "kćerka" (θυγάτηρ) nego "majka" (μήτηρ), i ta je korekcija otada prihvaćena u nauci.

## Delo

Mero je pisala epske, elegijske i lirske pesme. Atenej u *[[Gozba sofista|Gozbi sofista]]* citira deset heksametarskih stihova iz njene pesme *[[Mnemosina]]* (Μνημοσύνη) o Zevsovom detinjstvu na Kritu. Kod Evstatija je sačuvan prvi stih njene *Himne [[Posejdon]]u*, a u *[[Palatinska antologija|Palatinskoj antologiji]]* jedan ili dva epigrama čiji je ona autor. Ništa se nije sačuvalo od zbirke *Kletve* (Ἀραί), novog književnog žanra koji su kasnije negovali Kalimah u *Ibisu* i Euforion, a kod Rimljana Valerije Katon (*[[Dirae (pesma)|Dirae]]* u *[[Vergilijev dodatak|Vergilijevom dodatku]]*) i Ovidije *([[Ibis (Ovidije)|Ibis]])*.

U svojoj pesmi *Pesnikinje* (Αἵ μελοποιοί) Antipatar iz Soluna ubraja Meru među devet zemaljskih Muza.

## Reference
Aleksandrijska Plejada

**Aleksandrijska Plejada** (grčki: ἡ Πλειάς) naziv je za grupu tragičkih pesnika koji su delovali u 3. veku pne. u Aleksandriji, koja je u to doba bila kulturno središte mediteranskog sveta, pre svega zahvaljujući pokroviteljstvu Ptolemeja II Filadelfa. Naziv potiče od sedam zvezda koje čine sazvežđe Plejada, jer se u toj grupi isprva navodilo sedam tragičkih pesnika (kanonski broj sedam prisutan je npr. i kod sedam mudraca, sedam čuda sveta, sedam rimskih kraljeva i sl.). No broj i popis imena u Aleksandrijskoj Plejadi zapravo se menjao kod antičkih pisaca, a najčešće sadrži ovih osam imena:

* Homer iz Bizanta, sin Andromaha Filologa i pesnikinje Mere
* Aleksandar iz Etolije
* Sozifan iz Sirakuze
* Sozitej iz Aleksandrije u Troadi
* Likofron
* Filik s Korkire
* Dionisijad iz Tarsa
* Eantid

Druge varijante popisa uključuju i poneke od ovih pesnika (koji nisu stvarali na polju tragedije): 

* Teokrit, koji je pisao buklolske pesme
* Arat, koji je, između ostalog, napisao astronomski ep *Nebeske pojave* *(Phaenomena)*
* Nikandar
* Apolonije Rođanin, koji je napisao *Doživljaji Argonauta*

## Kasnija upotreba

Naziv "Pléiade" uzelo je 1323. četrnaest pesnika (sedam muškaraca i sedam žena) u Toulouseu, a upotrebljava se i da označi grupu pesnika oko Pierrea de Ronsarda i Joachima du Bellaya u Francuskoj u 16. veku (v. "La Pléiade"). Danas se termin "plejada" koristi i kao zbirna imenica da označi malu grupu istaknutih osoba.

## Izvori
* *The Oxford Classical Dictionary* (3rd ed.), Oxford University Press, London, 2003.
Homer iz Bizanta

**Homer iz Bizanta** ili **Homer Mlađi** (grčki: Ὅμηρος ὁ Βυζαντίος ili Ὅμηρος ὁ Νεώτερος) bio je gramatičar i tragički pesnik, koji je delovao u Aleksandriji u vreme Ptolemeja II Filadelfa, oko 124. Olimpijade, tj. između 284. i 281. pne. Prema *[[Suda|Sudi]]*, bio je sin Andromaha Filologa i pesnikinje Mere, napisao je 45 tragedija i bio jedan od pesnika koje su ubrajali u Aleksandrijsku Plejadu. Sva njegova dela su izgubljena, s izuzetkom jednog naslova *([[Euripil]]eja)*. Njegov kip stajao je u Zeuksipovom vežbalištu u Bizantu.

## Reference
Andromah Filolog

**Andromah Filolog** (grčki: Ἀνδρόμαχος ὁ Φιλόλογος, 3. vek pne.) bio je suprug starogrčke pesnikinje Mere i otac tragičkog pesnika Homera iz Bizanta, jednog od članova Aleksandrijske Plejade. Ništa drugo nije poznato o njemu, pa tako ni čime je zaslužio nadimak Φιλόλογος (= "Filolog" ili "Učeni").

## Reference
Willandra

**Jezera Willandra** je naziv za skupinu fosilnih (isušenih) jezera i pješčanih formacija koji pokrivaju područje od 2.400&nbsp;km² na jugozapadu australske pokrajine New South Wales. Ovo područje je prepoznato kao mjesto iznimne geološke vrijednosti, ali i kulturne vrijednosti jer se u njemu nalazi najstarije mjesto kremacije na svijetu. 
Zbog toga je jezersko područje Willandra upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji, ali i na popis australske prirodne baštine 2007. godine.

Jezera su nastala kada ih je Bilabong potok prestao snabdijevati vodom, nakon čega su ostala kao slana jezera koja su se u roku od nekoliko tisuća godina potpuno isušila. Dok je još u njima bilo vode, na njihovim istočnim stranama počele su se stvarati pješčane dine čistog kvarcnog pijeska. One su savršene za čuvanje fosilnih ostataka, a 30 metara visoka glinena dina u obliku polumjeseca jezera Chibnalwood je najveća na svijetu.

Jezera Willandra čine jezera iz Pleistocena (na slici lijevo od sjevera prema jugu): 
# Mulurulu jezero je posljednje koje se isušilo
# Willandra potok
# Garnpung, 
# Leaghur, 
# Mungo (u sklopu Nacionalnog parka Mungo), je mjesto pronalaska najstarijih ostataka homo sapiensa u Australiji, Mungo čovjek (star oko 68.-40.000 godina) , ali i najstariji kremirani ostaci na svijetu, tz. Mungo žena (stara oko 26.-40.000 godina).
# Arumpo, 
# Chibnalwood
# Prungle jezera

Antropološki, ovo područje svjedoči o načinu života prvih ljudskih zajednica u vremenu prije posljednjeg ledenog doba. Naime, pored ljudskih ostataka pronađen je i mlinski kamen (star oko 18.000 godina, poput najstarijih s Bliskog Istoka) koji je služio za drobljenje klasja divlje trave kako bi se dobilo brašno, ali i kamini stari oko 30.000 godina.

U ovom području su pronađeni i fosili divovskih tobolčara, važni za proučavanje nestalih divovskih sisavaca.


file:Mungo lake 1.jpg|Nacionalni park Mungo
file:Driftwood at Mungo National Park.jpg|Obala jezera Mungo
file:LakeMungo.jpg|Dine jezera Mungo
file:Mungo Great Wall.JPG|Tzv. „Veliki zid Mungoa”
file:Mungo Man.jpg|Mungo čovjek


## Izvori

* Godišnje izvješće povjerenstva za okoliš i zaštitu  (Department of Environment and Conservation) 2009.-10., str. 48. ISSN 1835-114X 

## Vanjske veze

* New age for Mungo Man, new human history  Sveučilište u Melbourneu 19. veljače 2003.  Posjećeno 4. travnja 2011.
Vlažni tropi Queenslanda

**Vlažni tropi Queenslanda** je tropska kišna šuma koja prekriva oko 8.940&nbsp;km² duž sjeveroistočnog dijela Velikog razvodnog gorja, koji pripada australijskoj pokrajini Queensland, od grada Townsvillea do Cooktowna, paralelno s Velikim koraljnim grebenom. U ovom području nalazi se šest nacionalnih parkova (ali i više od 700 zaštićenih lokaliteta od kojih su neki u privatnom vlasništvu) koji su 1988. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji kao jedinstven lokalitet koji pruža uvid u ekološki i evolucijski razvoj australske flore i faune u posljednjih 415 milijuna godina. Na ovom području je došlo do miješanja flore i faune dva kontinenta, Australije i Azije, prije 15 milijuna godina kada su se ova dva kontinenta sudarila. Odavde potječu sve vrste australskih tobolčara i ptica pjevica, o čemu svjedoči sličnost aktualnih životinja iz ovih šuma s fosilnim ostacima pronađenima u Riversleighu (još jedna svjetska baština australije).

U ovom području, u njegovih 13 vrsta kišnih šuma i 29 vrsta šuma mangrova, što je više nego bilo gdje drugo u Australiji, obitava 390 rijetkih biljaka od kojih su 74 vrste ugrožene, a 85 ih je endema koji rastu samo u ovom području. Tu također obitava veliki broj tobolčara, glodavaca i šišmiša, od kojih je devet endemskih vrsta kao što su: četiri vrste prstenorepih oposuma, dvije vrste klokana penjača, i najmanji tobolčar, Muskatni štakor-klokan, ali i maleni tobolčar-mesožder Antechinus godmani.

## Popis nacionalnih parkova

## Izvori

## Vanjske veze

* Wet Tropics  Službene stranice uprave
Riversleigh

**Riversleigh** je područje od 100&nbsp;km² na sjeverozapadu australske pokrajine Queensland koje je najpoznatije po mnogim fosilima drevnih sisavaca, ptica i reptila iz oligocena i miocena. Ovi fosili su iznimno rijetki primjerci fosila u mekanom slatkovodnom vapnencu koji nije prešan, te su zadržali svoje točne dimenzije. Ovaj lokalitet je nezaobilazan u istraživanju razvoja australskih životinja tijekom kenozoika (posljednjih 65 milijuna godina). Zbog toga je ovo područje upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji, ali i na popis australske prirodne baštine, kao dio Nacionalnog parka Boodjamulla, 1994. godine.


file:Obdurodon dicksoni.JPG|Lubanja *Obdurodon dicksoni*, izumrle vrste jednootvornog sisavca koji liježe jaja
file:Ekaltadeta ima.jpg|*Ekaltadeta*, izumrla vrsta klokana-mesoždera
file:Trilophosuchus rackhami.jpg|*Trilophosuchus rackhami*, krokodil koji je živio na drveću


## Izvori

* Fosili Riversleigha na Australian Museum 

## Vanjske veze

* Riversleigh   Posjećeno 9. travnja 2011.

### Ostali projekti
Naracoorte

**Naracoorte** je naselje na sjeverozapadu australske pokrajine Južna Australija (Federalna pokrajina Barker), oko 336&nbsp;km jugoistočno od Adelaidea i 100&nbsp;km sjeverno od Planine Gambier, na Autoputu Riddoch (A66). God. 2006., imalo je 4.888 stanovnika.

Naracoorte je najpoznatije po **Špiljama Naracoortea** koje su nacionalni park od 3,05&nbsp;km² u kojem se nalazi 26 špilja u kojima je pronađena velika kolekcija fosila drevnih sisavaca, ptica i reptila iz oligocena i miocena. Naime, ove životinje su često upadale u ove otvore i kako nisu mogle izaći ugibale su tvoreći neobične skupine kostiju. Njihovi fosili su sačuvani tako što se erozijom tlo presulo preko njihovih kostiju, na nekim mjestima i do 20 metara visine. Ovaj lokalitet je nezaobilazan u istraživanju razvoja australskih životinja tijekom kenozoika (posljednjih 65 milijuna godina). Zbog toga je ovo područje, zajedno s vapnenačkim fosilima u Riversleighu, upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1994. godine.

Danas su pretvorene u najmoderniji paleontološki muzej s mnogo atraktivnih izložaka i multimedijalnih postava, te s auto kampom i spavaonicama za grupne obilaske.


file:Naracoorte Caves1.jpg|Ulaz u NP špilje Naracoorte
file:Naracoorte Caves National Park 1.jpg|NP Špilje Naracoortea
file:Naracoorte-cave.jpg|Špilja Naracoortea
file:Narracoortecavesdiprotodon.JPG|*[[Diprotodon]]*
file:Leipoa gallinacea.jpg|*[[Leipoa gallinacea]]*
file:Wonambi naracoortensis vs Thylacoleo.jpg|Izumrli udav *Wonambi* kako napada pretka Tasmanskog tigra, *Tylacoleoa*


## Reference

* Službena stranica parka 

## Vanjske veze
* Naracoorte   Posjećeno 9. travnja 2011.
;Ostali projekti
Pitoni

**Pitoni** (*Pythoninae*) su potporodica zmija iz porodice kržljonoški (Boidae). Ponekad ih se izdvaja u zasebnu porodicu. Isto tako, pitonima se često nazivaju i pretstavnici roda pravih pitona (*Python*).

## Rodovi
Potporodica Pythoninae se dijeli na 8 rodova 
:* *[[Aspidites]]*
:* *[[Antaresia]]*
:* *[[Apodora]]*
:* *[[Bothrochilus]]*
:* *[[Leiopython]]*
:* *[[Liasis]]*
:* *[[Morelia (rod)|Morelia]]*
:* Pravi pitoni (*Python*)

i ukupno 33 vrsta.

Rodovi *Morelia* i *Python* imaju najveći broj vrsta, dok su rodovi *Apodora*, *Bothrochilus* i *Leopython* monotipični.

## Osobine
Pitoni su dio porodice kržljonoški. Osobine navedene u članku o njima odnose se i na pitone.

## Rasprostranjenost
Zmije iz roda *Python*, pravih pitona, nastanjuju stari svijet, no prije svega Afriku, južnu i jugoistočnu Aziju. Zmije iz drugih rodova potporodice Pythoninae nastanjuju i Australiju. U zadnje vrijeme pitoni kao bioinvazori osvajaju dijelove Novog svijeta (Florida). Europu u prirodi pitoni ne nastanjuju.

## Razmnožavanje
Pitoni su oviparni. Ženke legu od 15 pa do i više od 100 jaja, a oblik je od vrste do vrste različit. Za razliku od većine drugih reptila koji legu jaja, ženke pitona provode poseban oblik brige o leglu. Kako bi zaštitile svoja jaja, omotaju se oko legla, štiteći ih na taj način dva do tri mjeseca, dok se mladi ne izvale iz jaja. Jedna ili možda i više vrsta mogu regulirati temperaturu unutar legla povisujući vlastitu temperaturu treperenjem mišića, ili ju snižavaju labaveći omatanje oko jaja i puštajući zrak u leglo.

## Veličina
Iako se porodica u koju spadaju pitoni u nekim jezicima čak naziva "divovske zmije", nisu sve vrste ove potporodice doista velike. Jedna vrsta iz roda *Antaresia* (vrsta *A. perthensis*) naraste jedva do 70 centimetara. Ali su zato u rodu pravih pitona (*Python*) najveće zmije na svijetu, koje mogu doseći duljinu blizu 10 metara.

## Izvori

## Vanjske veze
### Ostali projekti
Zaljev morskih pasa

**Zaljev morskih pasa** (engleski: *Shark Bay*) je zaljev u Indijskom oceanu, u australskoj pokrajini Gascoyne (Zapadna Australija) 800&nbsp;km sjeverno od Pertha, na najzapadnijoj obali Australije. Zaljev morskih pasa je otkrio nizozemski istraživač Dirk Hartog još 1616. godine, što je bila druga skupina Europljana koja je posjetila Australiju općenito (nakon što je posada broda Duyfken, pod kapetanom Willemom Janszoonom, posjetila Cape York 1606. godine). Ime mu je dao britanski istraživač William Dampier prilikom istraživanja australske zapadne obale 1699. godine.

Zaljev prekriva područje od oko 10,000&nbsp;km² i ima prosječnu dubinu od 10 metara. Podijeljen je plitkim obalama i ima mnogo poluotoka i otoka. Danas u ovom području živi manje od 1000 stanovnika na više od 1,500&nbsp;km morske obale i njihovih šest malih naselja zauzima tek 1% ukupnog područja.

Zaljev morskih pasa je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1991. godine kao izrazito važno zoološko područje u kojem obitava više od 10,000 dugonga (vrste sirena), što je 10% svjetske populacije, ali i 26 drugih ugroženih australskih sisavaca, 323 vrste riba (poput raža i morskih pasa po kojima je zaljev i dobio ime), te više od 230 vrsta ptica i 150 vrsta reptila. Zaljev morskih pasa ima najveće područje morske trave na svijetu koje prekriva više od 4000&nbsp;km², većinom na Obali morske trave Wooramel (1030&nbsp;km²), ali i najveći broj vrsta morskih trava. Vruća i suha klima u Zaljevu morskih pasa, ali i velika koncentracija morskih trava koje spriječavaju kruženje morskih struja, imaju za posljedicu veliko hlapljenje i salinitet vode koja je oko 1,5 do 2 puta slanija od okolnih oceanskih voda. Tako su u južnom dijelu zaljeva, Bazenu Hamelin, mikrobi stvorili nakupine stromatolita, starih više od 3000 godina, koje su najraznovrsnije i najobilnije na svijetu.

U zaštićenom području od 23,000&nbsp;km² nalazi se više nacionalnih parkova: 
* Pomorski park Shark Bay 
* Nacionalni park Francois Peron 
* Rezervat prirode Hamelin Pool 
* Državni rezervat Zuytdorp,
te više zaštićenih otoka (Otok Dirk Hartog, Faure, Monkey Mia, Otok Friday, Otok Bernier, i dr.)


Datoteka:STS72 EVA Shark Bay.jpg|Zaljeva morskih pasa u pozadini space shutlea Endeavour u siječnju 1996. god.
Datoteka:Steep Point.JPG|Steep Point između otoka Dirk Hartog i poluotoka Useless Loop
Datoteka:Stromatolites in Shark Bay.jpg|Stromatoliti u Bazenu Hamelin
Datoteka:Tursiops monkey mia 2.jpg|Dupin u rezervatu Monkey Mia
Datoteka:Francois Peron National Park 4WD.jpg|Put za kamionete na poluotoku Peron


## Reference

* Edward Duyker François Péron:* An Impetuous Life: Naturalist and Voyager*, Miegunyah/MUP, Melb., 2006., str. 349,  

## Vanjske veze

* Službena stranica upravnog okruga Zaljeva morskih pasa  Posjećeno 10. travnja 2011.
* Službena stranica svjetske baštine Zaljeva morskih pasa  Posjećeno 10. travnja 2011.
Mount Cook

**Mount Cook** ili **Aoraki** (na maorskom) najviša je planina Novog Zelanda, visine 3754 m. Nalazi se u središnjem dijelu Južnih Alpi, koje se pružaju duž Južnog otoka. Mount Cook često posjećuju turisti i omiljeno je mjesto mnogih alpinista, a prvi koji su osvojili njegov vrh bili su novozelanđani Tom Fyfe, George Graham i Jack Clarke 1894. godine.

Nalazi se unutar istoimenog **[[nacionalni park|nacionalnog parka]] Aoraki/Mount Cook** koji je osnovan 1953., ali je ovo područje uživalo zaštitu još od 1887. god.. Park ima površinu od 700&nbsp;km² i sadrži preko 140 vrhova viših od 2.000 m, te 72 ledenjaka koja pokrivaju 40% parka. S njegovog istočnog dijela spušta se Tasmanov ledenjak, najdulji ledenjak Novog Zelanda, a sa zapadnog Hookerov ledenjak. NP Aoraki/Mount Cook zajedno s nacionalnim parkovima Tai Poutini, Mount Aspiring i Fiordland čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, Te Wahipounamu, koji se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Ime je dobio u čast kapetana Jamesa Cooka, koji je s posadom otkrio Novi Zeland 1770. godine. No, planinu su Maori zvali **Aoraki** (Maori su se isprva pisali *Aorangi*, što znači „čovjek”), što je osobno ime mitskog sina Rakinuija, nebeskog oca, koji je ostao smrznut u svom kanuu, Južnom otoku (maorski *Te Waka o Aoraki*, tj. „Aorakijev kanu”).

## Galerija

Datoteka:Aoraki Mount Cook.JPG|Aoraki/Mount Cook
Datoteka:Mtcook1600x1200.jpg|Pogled sa sjevera.
Datoteka:Mt_cook_from_hermitage.jpg|Pogled na Aoraki/Mount Cook iz hotela Hermitage, Mount Cook Village
Datoteka:Upper Tasman Glacier.jpg|Gornji dio Tasmanova ledenjaka
Datoteka:Mount Cook New Zealand.jpg|Pogles s jezera Tekapo.


## Reference

## Vanjske veze

*
* Aoraki/Mount Cook National Park homepage
Novozelandska subantarktička otočja

**Novozelandska subantarktička otočja** je zajednički naziv za pet otočja najjužnijih otoka Novog Zelanda koji su zajedno upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 1998. god.. Većina njihovih otoka se nalazi na južnoj i istočnoj ivici podvodnog kontinenta koji okružuje Novi Zeland, Zelandije, koji se prije oko 130-85 milijuna godina, zajedno s Australijom, odvojio od Antarktike, a prije 60-85 milijuna godina odvojio i od Australijskog kontinenta. Kako su smješteni na mjestu sudara tektonskih ploča i miješanja antarktičke i suptropskih morskih struja (Istočnoaustralska i Južna ekvatorska struja), otoci imaju veliku razinu produltivnosti, bioraznolikosti, gustoće divljih životinja, te endemičnosti ptica, biljaka i beskralježnjaka. Kao kod njima sličnog i zemljopisno bliskog australskog otoka Macquarie. Najveća je raznolikost pelagijskih morskih ptica i pingvina, dok od 126 ukupnih vrsta ptica čak 40 vrsta se ne gnijezde nigdje drugdje u svijetu.

Ova otočja su nenastanjena, a tek iznimno ih posjećuju turisti i istraživači:

}
| 200&nbsp;km južno od Južnog otoka
| 3,5&nbsp;km²
|  Northeast Island, High Island, Broughton, Alert Stack, Tahi, Rua, Toru, Wha i Rima, te manje hridi.
|-  valign=top
|}

## Izvori

## Vanjske veze

* Subantarctic islands, Department of Conservation  
* Castaways: Wrecked on a subantarctic island , Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand
Nacionalni park Westland Tai Poutini

**Westland** (en. za „Zapadna zemlja”) ili **Tai Poutini** (maorski), je nacionalni park Novog Zelanda koji se prostire na 1.175&nbsp;km² od najviših vrhova Južnih Alpi do divlje zapadne obale Južnog otoka. Osnovan je 1960. godine na stogodišnjicu dolaska Europljana u novozelandski distrikt Westland District (regija West Coast Region), na čijem jugu se nalazi.

U NP Westland Tai Poutini nalaze se znameniti ledenjaci Franz Josef (*Ka Roimata o Hinehukatere*) i Fox (*Te Moeka o Tuawe*), slikovita jezera i gusta šuma umjerenog pojasa, ali i brojni ostaci rudarskih gradova uz obalu, nastalih tijekom zlatne groznice 1864.-65. god.; danas gradovi duhova Ōkārito, Five Mile i Gillespies.

Duž glavne rasjeline (Main Divid) NP Westland Tai Poutini graniči s NP Mount Cook, s kojim, kao i s nacionalnim parkovima Mount Aspiring i Fiordland, čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, područje Te Wahipounamu koje se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Danas park pruža mogućnost lova na jelene, divokoze i planinske koze (*[[Hemitragus]]*), te pristup stjenovitim lovištima helikopterom. Planinarima je na usluzi staza Copland koja vodi uzvodno uz rijeku Karangarua i prolazi pored termalnih izvora Welcome Flat Hut. God. 2010., parku je dodano 4,400 ha, uglavnom područja istočno od lagune Okarito. U ovom području obitava najrjeđa vrsta kivija, kritično ugrožena vrsta Okaritski kivi.


Datoteka:Franz Josef glacier.JPG|Ledenjak Franz Josef 2001. god.
Datoteka:Franz josef Glacier LC0250.jpg|Ledenjak Franz Josef 2011. god.
Datoteka:ViewFromFranzJosef.jpg|Ledenjak Franz Josef iz zraka
Datoteka:Fox-Gletscher1.jpg|Ledenjak Fox iz zraka
Datoteka:Fox Glacier NZ 2.jpg|Ledenjak Fox u prašumi


## Reference

* H. Logan, *Great peaks of New Zealand*, New Zealand Alpine Club, Wellington and John McIndoe Limited, Dunedin, New Zealand, 1990. .

## Vanjske veze
* Westland Tai Poutini National Park 
;Ostali projekti