open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Demokratska progresivna partija

**Demokratska progresivna partija** (**DPP**; **民主進步黨**) je politička stranka u Republici Kini (Tajvan) koja dominira širim blokom poznatim kao Pan-zelena koalicija. Osnovana je godine 1986. i predstavljala je prvu ozbiljnu opozicijsku stranku na Tajvanu koja je nagrizla dotadašnji monopol kineske nacionalističke stranke Kuomintang. Poznata je po žustrom promoviranju ljudskih prava i zasebnog tajvanskog identiteta, uključujući *[[de jure]]* tajvansku nezavisnost.

## Vanjske veze
* Službeni website
* Former President of Republic of China (Taiwan) Chen Shui-bian taking the oath of office 
* Academic thesis on the factions within DPP
Kuomintang

**Kuomintang** (kin.:中國國民黨 / 中国国民党 / Zhōngguó Guómíndǎng / Chungkuo Kuomintang, skraćenica: **KMT**), poznata i kao **Kineska narodna partija** je politička partija Republike Kine. Preuzima vlast u Kini 1927. godine, ali nakon poraza protiv jedinica Komunističke partije Kine u građanskom ratu u Kini povlači se na Tajvan, pod zapovjedništvom Čang Kaj-šeka, gdje diktatorski vlada sve do 1990. godine.

## Historija
Partiju osniva 12. augusta 1912. godine u Pekingu Sun Yat-sen. Početkom dvadesetog stoljeća, partija je nastala udruživanjem nekoliko političkih partija, te reorganizacijom, deset godina kasnije nastaje Kuomintang, partija koja je imala za cilj reorganizaciju kineskog društva tokom Xinhai revolucije. Osnivanjem Komunističke partije Kine 1921. godine, Kuomintang surađuje i stvaraju zajedno nacionalni front jedinstva, koji ima za cilj oslobađanje od uticaja Japana i zapadnih sila. Saradnja traje sa prekidima, mada za razliku od Sun Yat-sen, Čang Kaj-šek se protivi zajedničkom djelovanju dviju partija. 1927. godine zauzimanjem Šangaja, Čang Kaj-šek izdaje naredbu o protjerivanju u ubijanju komunista i članova sindikata. Komunistička se partija povlači u provinciju Jiangxi, te nakon borbi sa Kuomintangom, u Yan'an u provinciji Shannxi. Napadom Japana na Kinu 1937. godine, u Drugom japansko-kineskom ratu Kuomintang se bori protiv Japana, te sve do 1941. godine surađuje sa Komunističkom partijom Kine. Zapadne sile i SAD, nakon ulaska u Drugi svjetski rat podržavaju Kuomintang, kao zvaničnu vladinu vojsku Kine. Završetkom Drugog svjetskog rata, građanski rat izmedu Kuomintanga i jedinica pod vodstvom Mao Zedonga se nastavlja. Nakon poraza 1949. godine Kuomintang se povlači na otok Tajvan, gdje osniva vladu Republike Kine, koja politički jedno vrijeme predstavlja Kinu u međunarodnim odnosima.

Kuomintang vlada gotovo bez prekida diktatorski i u gotovo jednopartijskom sistemu na Tajvanu sve do uvođenja skupštinskih izbora 1992. godine. Na zadnjim političkim izborima 2008. godine, pobijedio je ponovo Kuomintang, čiji je predstavnik Ma Ying-Jeou postao predsjednik Tajvana.

## Vanjske veze

* Službena stranica Kuomintanga
Martin Schulz

**Martin Schulz** je njemački političar i član Europskog parlamenta u koji je ušao kao kandidat Socijal-demokratske partije Njemačke. Od 2004. vođa je socijalista u evropskom parlamentu koji u njemu čine drugi najveći blok iza demokršćana. 15. septembra 2011. uz još dva kandidata kandidiran je za predsjednika Europskog parlamenta što je nakon izbora i postao.

## Karijera
* 1975-1977: prodavač knjiga
* 1977-1982: zaposlen u nekoliko knjižara i izdavačkih kuća
* 1982-1994: vlasnik knjižare
* 1991-1999: član vijeća Socijal-demokratska partija Njemačke
* od 1995: član izvršnog odbora središnjice partije
* od 1996: predsjednik stranačkog ogranka u Aachenu
* od 1999: član središnjeg odbora partije na federalnom nivou
* 1984-1999: općinski vijećnik u Würselenu
* 1987-1998: gradonačelnik Würselena
* od 1994: član Europskog parlamenta
* 1994-1996: voditelj grupe europskih socijalista (PES) pri odboru za ljudska prava
* 1996-2000: voditelj PES-a pri odboru za građanske slobode i unutarnje poslove
* 2000-2004: voditelj izaslanstva njemačkih socijalista u Europskom parlamentu
* 2002-2004: prvi podpredsjednik PES grupe
* od 2009: Predsjedavajući u PES-u koji mijenja ime u Progresivna alijansa socijalista i demokrata
* od 2012: Predsjedavajući u Europskom parlamentu
Politika jedne Kine

**Politika jedne Kine** (pojednostavljeni kineski: 一个中国; tradicionalni kineski: 一個中國 政策) se odnosi na politički stav kako postoji samo jedna kineska država koja se zove "Kina" bez obzira na postojanje dviju vlada koje svaka za sebe tvrde da predstavljaju Kinesku državu. Te dvije vlade su vlada Narodne Republike Kine i vlada Republike Kine koja je šire poznata pod nazivom Tajvan po otoku na kojem je ta vlada zadržala svoju vlast nakon uspostave Narodne Republike na *kontinentu*. Kao rezultat ove politike (koja je usuglašena i među predstavnicima dviju vlada), zemlje diplomatske odnose smeju uspostaviti samo sa jednom od ove dvije vlade budući da se radi o jednoj državi. Ipak, neke zemlje, u prvom redu Sjedinjene Američke Države, preferiraju dvosmisleno i blaže tumačenje ove politike zbog značajnih ekonomskih odnosa, a u slučaju Tajvana i interesa za vojnom prisutnošću u regiji. Iako Republika Kina (Tajvan) službeno prihvaća politiku jedne Kine, na otoku postoji snažan pokret za stvaranjem odvojene države Tajvana i stvaranjem posebnog identiteta koji teži "tajvanizaciji" otoka.
Halucinacija

**Halucinacija** je priviđenje, opažaj koji je proizišao bez odgovarajuće objektivne čulne stimulacije. Javlja se u nekim posebnim situacijama i u osobenim stanjima organizma kao što su: prevelika emotivna napetost, umor, nesanica, stanje intoksikacije. Najčešće su vizuelne i akustične halucinacije, mada se mogu javiti i u ostalim čulnim modalitetima. Najčešće su poznate halucinacije pod uticajem droga, ali i u verskim obredima ili religioznim zanosima. Zbog svoje specifičnosti razlikuju se od iluzije.

## Povezano
* Halucinogeni
* Fatamorgana
* Iluzija

## Literatura
Megalomanija

**Megalomanija** ili ludilo veličine označava patološko precijenjivanje sebe samog, svojih sposobnosti i mogućnosti. Pogođena osoba smatra se važnim političkim ili vjerskim likom, reinkarnacijom velike ličnosti, bogom, prorokom, ili slično, kao što je superjunak. Javlja se primjerice u sklopu nekog psihotičnog poremećaja, manije, staračke demencije...

## Povezano
*Dunning-Krugerov efekt
*Narcizam
*Ponos

## Vanjske veze
* Engleska Vikipedija o narcisoidnom poremećaju ličnosti
Maksim Kaliničenko

**Maksim Sergijovič Kalinjičenko** (ukrajinski: **Максим Сергійович Калиниченко**) (Harkov, 26. siječnja 1979.) je ukrajinski vezni igrač. 

Na Mundijalu 2006. igra za svoju reprezentaciju u i drugoj utakomici protiv Saudijske Arabije postigao je pogodak za konačni rezultat 4-0 za Ukrajinu.
Anatolij Timoščuk

**Anatolij Oleksandrovič Timoščuk** (ukr. **Анатолій Олександрович Тимощук**, Lutsk, 30. ožujka 1979.) je umirovljeni ukrajinski nogometaš i reprezentetivac, aktualni pomoćni trener Zenit Sankt Peterburga.
 

## Vanjske veze
* Profil na službenoj stranici Zenita Sankt Peterburg
Raymond Domenech

**Raymond Domenech** (Lyon, 24. siječnja 1952.) je bivši francuski igrač i izbornik reprezentacije. Klupu napušta nakon SP-a u Južnoj Africi 2010. kada ga zamjenjuje Laurent Blanc, dotadašnji trener Bordeauxa. Domenech je katalonskog porijekla. Za vrijeme vladavine Francisca Franca njegov otac pobjegao je iz Španjolske.

On je 12. lipnja 2004., nakon razočaravajućeg poraza Francuza u četvrt finalu EURO-a 2004., bio izneneđujuća zamjena za Santinija na mjestu francuskog izbornika.
The Circus

***Cirkus*** (eng. *The Circus*) je nijemi film Charlieja Chaplina iz 1928. u kojem njegovog Skitnicu u cirkusu ganja policajac. Upravitelj cirkuskih predstava pomisli kako su njegovi pokreti urenebesni, pa ga unajmljuje, ali shvaća da Skitnica ne može biti smiješan navlaš, pa mu ovaj daje posao vratara koji se uvijek pronalazi u središtu događanja. U filmu nastupaju Chaplin, Al Ernest Garcia, Merna Kennedy, Harry Crocker, George Davis i Henry Bergman.

Scenarij su napisali Chaplin i Joseph Plunkett (koji je napisao prolog, ali je ostao nepotpisan), dok je film režirao Chaplin. Postao je sedmi najuspješniji nijemi film u povijesti filma, zaradivši 3,8 milijuna dolara 1928.

Produkcija filma bilo je jedno od najtežih iskustava u Chaplinovoj karijeri. Pojavili su se brojni problemi i odgode (uključujući požar u studiju), a snimanje je odgođeno za skoro godinu dana zbog Chaplinova razvoda od Lite Grey i tvrdnji o utaji poraza.

Nominiran je za Oscara za najboljeg glumca i kratkotrajni Oscar za najboljeg redatelja komedije (obe za Chaplina), ali Akademija je izbacila Chaplina iz natjecanja za natjecateljske nagrade i predala mu Specijalnu nagradu "Za svestranost i genijalnu glumu, pisanje, režiranje i produciranje *Cirkusa*".

Chaplin je 1970. ponovno izdao film s novim glazbenim brojem.

## Glumci
* Charles Chaplin - Skitnica
* Al Ernest Garcia - Upravitelj cirkuskih predstava
* Merna Kennedy - Njegova pokćerka, cirkuska jahačica
* Henry Bergman - Stari klaun
* Harry Crocker - Rex, hodač po žici/Mrzovoljni muškarac/Klaun
* George Davis - Mađioničar
* Tiny Sandford - Glavni rekviziter (as Stanley J. Sandford)
* John Rand - Pomoćni rekviziter/Klaun
* Steve Murphy - Džepar

## Vanjske veze
* '''Cirkus''' na Chaplinovoj službenoj stranici
* 
* Članak o Cirkusu na DVD Journalu
Oleg Gusjev

**Oleg Anatolijovič Husjev** (ukr. **Олег Анатолійович Гусєв**, Stepanovka, 25. travnja 1983.) je ukrajinski nogometaš i reprezentativac. 

Husjev zauzima poziciju u veznom redu ukrajinskog kluba Dinama iz Kijeva. 

## Karijera
Husjev je karijeru započeo u Arsenalu iz Kijeva. U Dinamo Kijev prešao je na ljeto 2003. On je jedan od zvijezda veznog reda Ukrajinske nogometne reprezentacije.
Éric Abidal

**Éric Sylvain Abidal** (Lyon, 11. srpnja 1979.) je francuski nogometaš koji trenutno igra za Olympiacos. 

## Klupska karijera

Abidal je počeo igrati u Lyon-La Duchereu, ekipi iz predgrađa Lyona. Profesionalnu karijeru je počeo u AS Monacu, a debi je imao 16. rujna 2000. U prvoj sezoni je nastupio 22 puta. Prešao je u OSC Lille gdje se opet susreo sa svojim bivšim trenerom, Claudeom Puelom, a tamo je imao 62 nastupa. Krajem 2004., vratio se u svoju rodnu regiju, došao je u Olympique Lyonnais, koji je tada bio osvajač dvije uzastopne titule francuskog prvaka. Dok je igrao za Lyon, smatralo ga se jednim od najboljih bočnih igrača u francuskoj ligi. U Lyonovoj obrani igrao je s Francuzima Gregoryjem Coupetom, Françoisom Clercom i Anthonyjem Reveillere te s dva Brazilca, Crisom i Caçapom. Dana 30. lipnja 2007. je prešao u FC Barcelonu za 15 mil. eura, nakon što je za medije izjavio da neće trenirati ako ne dobije transfer iz Lyona, a potpisao je četverogodišnji ugovor i uzeo broj 22, s obzirom da je njegov broj iz Lyona, 20, bio zauzet od strane Deca. Barcelonin predsjednik, Joan Laporta, također je spomenuo kako se Abidalov ugovor može otkupiti za 90 mil. eura, a ako FC Barcelona u bilo kojoj od iduće četiri sezone osvoji Ligu prvaka, Lyon će dobiti bonus od 500.000 eura. Umirovio se 2012. godine zbog zdravstvenih problema.

## Reprezentacija

Abidal ima 55 nastupa za francusku reprezentaciju, a debitirao je 18. kolovoza 2004. Usprkos brojnim ozljedama i nesuglasicama s FIFA-om u posljednjih nekoliko sezona, Abidal je igrao na SP-u 2006., a igrao je svaku utakmicu svih 90 minuta, osim utakmice s Togom, kad je bio suspendiran zbog dva žuta kartona u prethodne dvije utakmice. U toj utakmici ga je zamijenio Mickaël Silvestre. Kad su u finalu Francuska i Italija došle do jedanaesteraca, Abidal je pucao treći jedanaesterac za Francusku te ga je pogodio, ali je njegova reprezentacija izgubila 5-3 i osvojila drugo mjesto.

## Zdravstveno stanje

Tijekom 2011., Abidalu je dijagnosticiran tumor na jetri, kojeg je uspješno operirao u toku godine. Tijekom cijele sezone, kako njegov klub, tako i suparnički klubovi (Real Madrid, Olympique Lyon), izražavali su mu podršku i brz oporavak. Prvi postoperacioni nastup imao je u finalu Lige prvaka 2011. godine u kojem je ušao u posljednjim minutama pobjede njegove momčadi nad Manchester Unitedom 3:1. Primio je i kapetansku vrpcu te je tako dobio šansu podignuti pehar Lige prvaka prilikom predaje.

## Naslovi
* Ligue 1: 2005., 2006. i 2007. (Olympique Lyonnais)
* Trophée Des Champions: 2005. (Olympique Lyonnais)
* La Liga: 2009. (FC Barcelona)
Manastir Prohor Pčinjski

**Prohor Pčinjski** (srpski: *Прохор Пчињски*) je manastir iz 11. vijeka Srpske pravoslavne crkve na jugu Srbije, pored sela Klenike, odmah do granice sa Sjevernom Makedonijom.

Manastir se nalazi na šumovitim obroncima planine Kozjak uz obalu rijeke Pčinje.

Po usmjenoj legendi njega je osnovao Bizantski car Roman IV Diogen u čast svetog Prohora Pčinjskog, koji mu je prorekao da će postati car, kad ga je ovaj došao obići.

U sklopu manastira djelovala je vjerska škola, kao i značajna ikono-grafska škola.

U Prohoru Pčinjskom održano je prvo zasjedanje ASNOM-a 2. augusta 1944.

Od 1979. manastir Prohor Pčinjski je proglašen spomenikom velike kulturne vrijednosti i pod zaštitom je Republike Srbije.

Arhitekt Aleksandar Radović dobio je republičku nagradu Borbe 1988. god. za projekat uređenja manastirskog kompleksa.

## Reference

## Vanjske veze
* Prohor Pčinjski na portalu discoverserbia
Rimokatolička biskupija Mainz

**Biskupija Mainz** (; ) je biskupija Katoličke crkve u Njemačkoj. Stvorena je 1802. nakon ukidanja stare Nadbiskupije Mainz. Biskupija je sufragan Nadbiskupiji Freiburg; teritorija joj se nalazi u saveznim njemačkim pokrajinama Rajnaska Falačka i Hesen. Sjedište je biskupije je u gradu Mainzu Katedrali posvećenoj svetom Martinu i Stjepanu.

## Biskupi Mainza, 1802-
* Joseph Ludwig Colmar 1802-1818
* Joseph Vitus Burg 1829-1833
* Johann Jakob Humann 1833-1834
* Petrus Leopold Kaiser 1834-1848
* Wilhelm Emmanuel Freiherr von Ketteler 1850-1877
* Paul Leopold Haffner 1886-1899
* Heinrich Brück 1900-1903
* Georg Heinrich Kirstein 1903-1921
* Ludwig Maria Hugo 1921-1935
* Albert Stohr 1935-1961
* Hermann Volk 1962-1982
* Karl Lehmann 1983-

## Vanjske veze
*
Aldric od Le Mansa

**Sveti Aldric** ili **Aldric od Le Mansa** (); cca. 800 - Le Mans, 7. januar 856) bio je biskup Le Mansa u doba franačkog cara Louisa Pobožnog. Kao dječak, a potom mladić je boravio u Aaachenu na dvoru Karla Velikog i Louisa. Iako su ga oba monarha cijenila, oko 821. se povukao u Metz kako bi postao svećenik. Nešto potom ga je Louis ponovno pozvao na svoj dvor kao svog duhovnog savjetnika. Oko 830. je postavljen za biskupa Le Mansa. Na tom se mjestu istaknuo svojom graditeljskom i diplomatskom aktivnošću. Kada su nakon Louiseve smrti u Franačkoj izbili građanski ratovi među njegovim sinovima, Aldric se opredijelio za zapadnofranačkog kralja Karla Ćelavog; zbog toga su ga Karlovi protivnici protjerali iz Le Mansa. Nakon toga je otišao u Rim gdje ga je papa Grgur IV ukazom vratio na biskupsku stolicu. Poslije je zajedno sa Erchenradom, biskupom Pariza, uspio nagovoriti Pipina I da vrati zaplijenjene crkvene posjede.

## Literatura
* *[[Actus pontificum cenomannis|Actus Pontificum Cenomannis (in urbe degentium)]]* , tekst napravljen u Le Mansu za vrijeme Aldricovog episkoptaa.
** ed. Margarete Weidemann, *Geschichte des Bistums Le Mans von der Spätantike bis zur Karolingerzeit: Actus Pontificum Cenomannis in urbe degentium und Gesta Aldrici*. 3 vols. Mainz, 2000.
* *Gesta (Domni) Aldrici*, koji opisuje kako je Aldric dao pronaći tijela svojih prethodnika i sahraniti ih u katedrali.
** ed. Margarete Weidemann, *Geschichte des Bistums Le Mans von der Spätantike bis zur Karolingerzeit: Actus Pontificum Cenomannis in urbe degentium und Gesta Aldrici*. 3 vols. Mainz, 2000.
** ed. Migne, Patrologa Latina 115. Html transcript, Documenta Catholica Omnia.
* Goffart, Walter A. *The Le Mans forgeries: a chapter from the history of church property in the ninth century*. Cambridge, Mass.: Harvard UP, 1966. Contents .
Prohor Pčinjski (svetac)

**Prohor Pčinjski** (Ovče pole, Makedonija ? - Planina Kozjak 14. septembar 1067) je pravoslavni svetac koga podjednako slave; Makedonska pravoslavna crkva, Srpska pravoslavna crkva i Bugarska pravoslavna crkva.

## Biografija

Prohor Pčinjski rođen je u dolini Ovče pole u Sjevernoj Makedoniji. O njegovu životu se malo toga zna, osim činjenice da su mu roditelji Jovan i Ana bili jako pobožni. Svoj prvi dio života proveo je kao isposnik živjevši u jednoj pećini pored crkve Sv. Georgi u Starom Nagoričanu.
Nakon što su u taj kraj provalila nomadska azijska plemena (Pečenezi i Kumani) Prohor je utočište potražio na planini Kozjak iznad rijeke Pčinja, pored današnjeg grada Vranje.
Po usmenoj legendi on je predskazao bizantskom vojvodi Romanu Diogenu da će postati car, kad ga je ovaj došao obići. On je doista to i postao te mu se odužio tako što je između 1067.-1071. podigao manastir Prohor Pčinjski njemu u čast.

## Reference

## Vanjske veze
* Prohor Pčinjski na portalu discoverserbia
856.

__NOTOC__
Godina **856.** (**[[rimske brojke|DCCCXLVI]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* Bardas postaje regent bizantskog cara Mihaila III.
* Princ Ethelbald nastoji uzurpirati prijestolje Wessexa od svog oca Ethelwulfa.
* Ordoño I od Asturije prema predaji počinje ponovno naseljavati grad León.
* novembar &ndash; Korint u Grčkoj pogođen zemljotresom u kome je poginulo oko 45.000 ljudi.
* 22. 12. &ndash; Grad Damghan u današnjem Iranu pogođen velikim zemljotresom u kome je poginulo 200.000 ljudi.


## Rođenja

* 24. 10. &ndash; Li Keyong, Shatuo turski vojskovođa koji je postao istaknuti jiedushi kineske dinastije Tang (u. 908)
* Li Maozhen, kineski gospodar rata

## Smrti

* 7. 1. &ndash; Sveti Aldric, biskup Le Mansa (r. cca. 800; umro u Le Mansu)
* 4. 2. &ndash; Rabanus Maurus, biskup Mainza

## Reference
Damgan

**Damgan** () je grad i sjedište Damganskog okruga u iranskoj Semnanskoj pokrajini. Smješten je na južnim padinama Alborza na nadmorskoj visini od 1192 m. Udaljen je 100&nbsp;km sjeveroistočno od pokrajinskog sjedišta Semnana odnosno 342&nbsp;km istočno od Teherana. Cesta 44 spaja ga sa spomenutim glavnim gradom odnosno Nišapurom i Mašhadom, a cesta 81 s Isfahanskom i Jazdskom pokrajinom na jugu. Damgan je bio važan grad u srednjem vijeku odnosno prijestolnica pokrajine Kumeš. Svoj vrhunac doživio je u 11. vijeku pod vladavinom dinastije Zijarida, ali velike štete pretrpio je zbog učestalih potresa i invazija Mongola, Uzbeka i Paštunaca. U gradu i njegovoj okolici danas postoji više važnih historijskih spomenika i lokaliteta: prahistorijsko nalazište Tape-Hesar (4590. − 1705. pne.), ruševine drevnog Hekatompila (26&nbsp;km jugoistočno), Tari-Hane kao jedna od najstarijih džamija u Iranu, kadžarski paviljon u Češme-Aliju, itd. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine Damgan je imao 57.331 stanovnika.

## Povezano
* Semnanska pokrajina

## Literatura
*  
*  

## Vanjske veze
* Službene stranice grada Damgana 
;Ostali projekti
Potres u Damganu 856.

**Potres u Damganu 856.** (poznat i kao potres u Kumešu 856.) je bio veliki potres koji je 22. 12. 856. pogodio područje sjevernog Irana. Magnituda mu se procjenjuje između 7,4 i 7,9 dok se meizosezmalno područje (maskimalne štete) se prostiralo oko 350 km duž južnog ruba masiva Alborza, kao i Tabaristana i Gorgana. Smatra se da je epicentar bio u gradu Damganu u tadašnjoj regiji Kumeš, po kojoj je kasnije potres dobio i ime. Broj žrtava ove katastrofe procjenjuje se od 25.000 do 200.000 ljudi. Uzimajući u obzir maksimalističke procjene, potres u Damganu prema statistici Američkog geološkog zavoda kotira na šestom mjestu najsmrtonosnijih u historiji.

## Veze
* Potresi u Iranu

## Literatura
*  
*  
*  
*
Varda Mamikonijan

**Varda Mamikonijan** (; ; ? - 21. april 866) bio je bizantski plemić i velikodostojnik. Bio je brat carice Teodore i pod njenim mužem Teofilom se uspeo u sam vrh tadašnje bizantske vlasti. Nakon Teofilove smrti je došao u drugi plan zahvaljujući Teodorinom regentstvu pod kojim je upravom dominirao Teoktist. Usprkos međusobnom neprijateljstvu, Teoktist i Varda, koji se smatraju jednim od najprosvjećenijih intelektualaca tog doba, su surađivali na obnovi rada znamenite Magnaurske škole u Carigradu. Godine 855. je njegov nećak Mihailo postao punoljetan i formalno predao vlast Vardi, koji je nedugo potom dao likvidirati Teoktista, a vlastitu sestru prognati u manastir. Sljedećih deset godina je Varda bio *de facto* vladar Bizantskog Carstva, a 862. je preuzeo i formalnu titulu *[[cezar (titula)|cezara]]*. Varda se pokazao kao sposoban vladar, prije svega na vojnom i vanjskopolitičkom planu. Godine 863. su bizantske trupe nanijele abasidskim Arapima težak poraz u Lalakaona, što je ne samo zaustavilo dotadašnju arapsku ofenzivu nego omogućilo Carstvu da povrati niz teritorija u Maloj Aziji. Varda je također podržao i misiju pokrštavanja Slavena pod Ćirilom i Metodom, a najveći uspjeh mu je bilo pokrštavanje Bugara. Međutim, svi ti uspjesi nisu mogli spriječiti da nećak pronađe novog favorita u liku Vasilija; Vasilije je svog suparnika dao ubiti, a potom godinu dana kasnije i samog Mihaila, što je označilo početak nove Makedonske dinastije bizantskih careva.

## Vanjske veze
* Joseph P. Farrell: The Epic of Bardas (Kaiser Vardas) with Timeline
Shatuo

**Shatuo** ili **Šatuo** ( or  , takpđer: **Shato**, **Sha-t'o**, sanskrit:; **Sart** su bili turkijsko (drevno tursko) pleme poznato po važnoj ulozi u politilčkom životu Kine na kraju 9. i u 10. vijeka. Ona se odrazila u tome da su Shatuo osnovali 3 od Pet dinastija te jedno od nezavisnih kraljevstva u periodu Pet dinastija i Deset kraljevstava.

Neki od historičara smatraju da su Shatuo, zapravo, istovjetni s narodom/plemenom koje se u ranijim kineskim izvorima navodi kao Xueyantuo. Drugi dio da su bili dio *Üç-Oğuz* konfederacije Oghuz Turaka.

Shatuo se, pak, u kasnijim kineskim izvorima spominju od 8. vijeka, kada su za vrijeme Anshi ustanka sa zapadnih granica tadašnje Kine pružili podršku caru Suzongu. Kasnije su prešli u službu Tibetanskog Carstva, ali su ih 808. godine Tibetanci, zabrinuti za njihovu odanost, napali. Jedna od grupa Shatuoa je našla utočište u današnjoj kineskoj provinciji Shanxi. S vremenom su se Shatuo pokazali odanim dinastiji Tang, te su njihovi vođe dobijali sve veće počasti. Među njima se najviše istakao Li Keyong, koji je 895. čak dobio titulu princ od Jina. Kada je 907. dinastija Tang svrgnuta i zamijenjena dinastijom dinastijom Kasniji Liang, Shatuo su osnovali polunezavisnu državu pod imenom Jin. Godine 923. je Li Keyongov sin Li Cungxu svrgnuo dinastiju Kasniji Liang i osnovao dinastiju Kasniji Tang. Već 936. je Shatuo velmoža po imenu Shi Jingtang svrgnuo Kasniji Tang i osnovao dinastiju Kasniji Jin. Shijevu dinastiju je 946. uništila kitanska invazija sa sjevera; godinu dana kasnije je još jedan Shatuo vojskovođa po imenu Liu Zhiyuan osnovao dinastiju Kasniji Han. Kada je tu dinastiju za samo tri godine okončala dinastija Kasniji Zhou, Shatouo su se povukli na sjever gdje su osnovali državu Sjeverni Han, koja je 979. pripojena dinastiji Sung. Shatuo su kasnije došli pod dominaciju Oirata i Kalmika.

## Izvori

## Literatura
* Chavannes, Édouard (1900), *Documents sur les Tou-kiue (Turcs) occidentaux.* Paris, Librairie d’Amérique et d’Orient. Reprint: Taipei. Cheng Wen Publishing Co. 1969.
* Findley, Carter Vaughn, *The Turks in World History*. Oxford University Press, (2005). ; 0-19-517726-6 (pbk.)
* Mote, F.W.: Imperial China: 900-1800, Harvard University Press, 1999
* Zuev Yu.A., *"Se-Yanto Kaganate And Kimeks (Türkic ethnogeography of the Central Asia in the middle of 7th century)"*, Shygys, 2004, No 1, pp.&nbsp;11–21, No 2, pp.&nbsp;3–26, Oriental Studies Institute, Almaty (*In Russian*)
* Chinaknowledge: 5 DYNASTIES & 10 STATES
* Shatuo
Ordoño I od Asturije

**Ordoño I** (; doslovno: Ordoño od Beni Alfonsa; ? - 27. maj 866) bio je kralj Asturije od 850. do svoje smrti.

Rođen je u Oviedu i mladost je najvjerojatnije proveo na dvoru kralja Alfonsa II; neko vrijeme je proveo i u Lugu kod svog oca Ramira I, tamošnjeg guvernera i budućeg kralja. Kada mu se otac otišao oženiti za svoju drugu suprugu Paternu, Ordonu je ostavio mjesto guvernera Galicije. Nije sudjelovao u građanskom ratu u kome mu je otac uspio izboriti krunu.

Na prijestolje je stupio u januaru 850. kao prvi kralj Asturije isključivo po nasljednom pravu, a ne uz dodatni izbor ili potvrdu asturijskih plemića. Na početku vladavine se borio protiv Baska koje je podržavao muslimanski klan Banu Kasi iz Zaragoze. Godine 859. je, pak, uspio zauzeti i uništiti grad Albelda. Pet godina ranije je poražen kod Gudalacetea; taj je poraz protumačio nedostatkom stanovništva u "Pustinji Dueroa" te mu španske kronike tradicionalno pripisuju početak *[[repoblación]]a*, odnosno politike naseljavanja kršćanskog stanovništva u Leónu, Talamanki, Astorgi, Tuiju i Amayi. Pokušaj da zauzme Navarru i Baskiju je, pak, zaustavljen od Kordovskog Emirata koji je u bitci kod Burebe porazio prvog kastiljskog Rodriga i tako odgodio za nekoliko godina zaustavio Rekonkvistu.

Bio je oženjen za Muniadonu, sa kojom je imao šestoro djece, uključujući najstarijeg sina i nasljednika Alfonsa III.

## Reference
Li Keyong

**Li Keyong** () (24. oktobar 856 – 23. februar 908) bio je Shatuo vojskovođa koji je kao vojni guverner (*[[Jiedushi]]*) služio kinesku dinastiju Tang te pred kraj njene vladavine stvorio političku bazu Shatuoa u današnjoj kineskoj provinciji Shanxi. Dinastija Tang je svrgnuta nedugo prije njegove smrti, a njegov sin Li Cunxu (car Zhuangzong) je poslije toga osnovao dinastiju Kasniji Tang, jednu od prvih Osvajačkih dinastija u kineskoj historiji.

## Reference

* 
* 
* *[[Nova knjiga Tanga]]*, vol. 218.
* *[[Historija Pet dinastija]]*, vols. 25, 26.
* *[[Nova historija Pet dinastija]]*, vol. 4.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259, 260, 261, 262, 263, 264, 265, 266.

|-
Li Maozhen

**Li Maozhen** () (856–17. maj 924), rođen kao **Song Wentong** (宋文通), kurtoazno ime **Zhengchen** (正臣), formalno **Princ Zhongjing od Qina** (秦忠敬王), bio je osnivač i jedini vladar Qija (901–924), jedne od kineskih država iz Pet dinastija i Deset kraljevstava. Pred kraj dinastija Tang, odnosno u vrijeme vladavine njenog pretposljednjeg cara cara Zhaozonga, postao je moćni gospodar rata sa sjedištem u Fengxiangu (鳳翔, današnji Baoji u Shaanxiju), a neko vrijeme je i pod svojim nadzorom držao carski dvor. Njegovu moć su, međutim, nagrizli porazi u sukobima sa suparničkim gospodarima rata kao što su Wang Jian (koji će kasnije osnovati državu Raniji Shu) i Zhu Quanzhong (koji će kasnije osnovati dinastiju Kasniji Liang). Kada je Zhu 907. uzurpirao prijestolje dinastije Tang i osnovao Kasniji Liang, Li Maozhen mu se odbio pokoriti i nastavio je vladati koristeći titulu princa od Qija i ime ere dinastije Tang; njegova teritorija se kasnije, pak, smanjivala uslijed ratova sa Ranijim Shuom i Kasnijim Liangom. Kada je dinastija Kasniji Liang svrgunuta od strane od nove dinastije Kasniji Liang, čiji se car Zhuangzong proglasio legitimnim nasljednikom Tanga, Li Maozhen mu se pokorio kao sizeren, nakon čega je dobio novu titulu Princ od Qina 924. Ubrzo nakon toga je umro, i naslijedio ga je sin Li Jiyan kao vojni guverner (*[[jiedushi]]*) Fengxianga, ali nije naslijedio prinčevske titule (iako će kasnije postati princ od Qina), pa se to tradicionalno smatra krajem Qija kao samostalne države.

## Reference

* *[[Historija Pet dinastija]]*, vol. 132.
* *[[Nova historija Pet dinastija]]*, vol. 40.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 256, 257, 258, 259, 260, 261, 262, 263, 264, 265, 266, 267, 268, 269, 270, 271, 272, 273.

|-

|-
857.

__NOTOC__
Godina **857.** (**[[rimske brojke|DCCCXLVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* Bizantski car Mihailo III pod uticajem svog ujaka Varde daje prognati majku Teodoru nakon čega Varda postaje najmoćniji čovjek u carstvu.
* Vikinzi napadaju Dorestad.


## Rođenja

* Choe Chi-won, korejski filozof i pjesnik

## Smrti

* Ziryab, perzijski pjesnik, muzičar i bivši rob u Španiji
* Dae Ijin, kralj Balhaea

## Reference
858.

__NOTOC__
Godina **858.** (**[[rimske brojke|DCCCXLVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* Donald I nasljeđuje svog oca Kennetha I na prijestolju Škotske.
* 24. 4. &ndash; Nikola I nasljeđuje Benedikta III kao 105. papa.
* Car Seiwa nasljeđuje prijestolje Japana.
* Istočnofranački kralj Ludvig Njemački napada Zapadnu Franačku, u nastojanju da Akvitaniju preotme svom bratu Karlu Ćelavom, ali je poražen.
* Strahovita poplava duž tokova Velikog kineskog kanala plavi ogromne površine Sjevernokineske ravnice, ubivši na desetine hiljada ljudi i značajno doprinijevši daljem slabljenju dinastije Tang.
* 25.12. &ndash; Patrijarh Ingnjatije je uhapšen i svrgnut sa mjesta carigradskog patrijarha, na koje dolazi Fotije I.


## Rođenja

* Gao Jixing, kineski gospodar rata (u. 929)

## Smrti

* 13. 1. &ndash; kralj Ethelwulf od Wessexa
* 7. 4. &ndash; Papa Benedikt III
* Kralj Kenneth I od Škotske
* Car Montoku od Japana (r. 827)
* Li Shangyin, kineski pjesnik i službenik (r. cca. 810 ili 813)

## Reference
Choe Chiwon

**Choe Chiwon** (857-10. vijek) bio je korejski konfucijanski službenik, filozof i pjesnik iz kasnog perioda Ujedinjene Sille. Godinama je studirao u Kini pod vlašću dinastija Tang, gdje je položio carski ispit i visoko napredovao u kineskoj državnoj službi; nakon nekog vremena se vratio u Sillu gdje je napravio niz, uglavnom bezuspješnih pokušaja da reformira državni aparat u domovini i spriječi slabljenje Sille. Pred kraj života se okrenuo budizmu i postao učenjak-pustinjak u hramu Haeinsa. 

Choe Chiwon je bio poznat po književnom pseudonimu "Haeun" ("Morski oblak") ili "Goun" ("Usamljeni obak"). Danas se smatra rodonačelnik Choe klana u Gyeongjuu.
Velika kineska nizina

**Velika** ili **Sjeverna kineska nizina** ) je najveća aluvijalna ravnica istočne Azije, temeljena naslagama Žute rijeke. Na sjeveru se graniči sa Yanshan planinama a na zapadu sa Tahijang planinama u provinciji, odnosno rubom visorvani Shanxi ('zapadne planine'). Na jugu se spaja sa Yangtze nizinom. Od sjeveroistoka do jugoistoka je omeđena Bohajskim zalivom, visoravnima poluotoka Shandong i Žutim morem. Kroz njenu sredinu teče Žuta rijeka i ulova se u Bohajski zaliv.

Ispred Brane Sanmexia se nalazi brana Xiaolangdi, smještena u posljednjoj rječnoj dolini prije Sjeverne nizine, odnosno velike delte stvorene od nanose koji su se na ušću Huang Hea (Žute rijeke) skupljali kroz milenijuma. Sjeverna kineska nizina pokriva veliki dio provincija Henan, Hebei i Shandong te se spaja sa deltom (ravnicom) Chang (Yangtze) u sjevernim dijelovima provincija Jiangsu i Anhui. Huang He protiče kroz plodna, gusto naseljena područja prije nego što se ulije u Bohajski zaliv. Ona predstavlja jedno od najvažnijih poljoprivrednih područja Kine gdje se proizvode žitarice, povrće i pamuk. Nadimak joj je "Zemlja žutog tla."

Južni dio nizine se tradicionalno naziva Centralna nizina (), a tvorila je kolijevku kineske civilizacije.

Ukupna površina je 409.500 km2, od čega najveći dio otpada na područja ispod 50 m nadmorske visine. Ovo ravno zemljište pruža dobre uvjete za proizvodnju sirka, prosa, kukuruza i pamuka, a također se uzgajaju pšenica, sezam, i kikiriki. Predstavlja jedno od najgušće naseljenih područja na svijetu.

Nacionalna prijestolnica Peking se nalazi na sjeveroistočnom rubu nizine, kao i Tianjin, važno industrijsko središte i luka.

Iako je zemljište izuzetno plodno, zbog vlažnih vjetrova sa Pacifika i suhih vjetrova sa zapadnih stepa je vrijeme prilično nepredvidljivo, pa Sjevernu nizinu često pogađaju katastrofalne poplave; područje je također kroz historiju bilo bez prirodnih prepreka za nomadske napadače sa sjevera i zapada. Dio historičara vjeruje da su upravo te okolnosti potakle prve poljoprivredne zajednice da stvore centraliziranu društvenu organizaciju temeljenu na hambarima, melioraciji i fortifikaciji, odnosno da Sjeverna nizina predstavlja klasičan primjer hidrauličke despocije kao prvog modela civilizacije i države.

## Izvori

## Vanjske veze
* *Encyclopædia Britannica*: "North China Plain"
Nikola I (papa)

**Sv. Nikola I.** (cca. 800 - 13. studenog 867) je bio papa od 24. travnja 858. do 13. studenog 867. godine. Tradicionalno se smatra jednim od velikih papa, i to zato što je konsolidirao papsku moć, a instituciju pape učinio jednim od glavnih autoriteta u zapadnom svijetu. To je postigao dosljednim stavom o provođenju crkvenih zakona zbog čega je došao u sukob sa karolinškim kraljem Lotarem II koji je nastojao ishoditi razvod od supruge Teutberge kako bi se oženio ljubavnicom Walradom, te je u tu svrhu crkvene vođe na svojoj teritoriji natjerao da na lokalnim sinodima potvrde tu odluku. Nikola je, pak, osudio te odluke i ekskomunicirao Lotarove pristaše, ostavši pri tome čak i kada mu je pod zidine Rima došla Lotarova vojska. Njegov pontifikat je zabilježio i dalje kvarenje odnosa sa Bizantom, uzrokovano time što je dao utočište svrgnutom carigradskom patrijarhu Ignjatiju.
Gao Jixing

**Gao Jixing** (高季興) (858-28. januar 929), rođen kao **Gao Jichang** (高季昌), poznat i kao **Zhu Jichang** (朱季昌), kurtoazno ime **Yisun** (貽孫), formalno **Princ Wuxin od Chua** (楚武信王), bio je osnivač države Jingnana (Nanping), jedne od kineskih država iz doba Pet dinastija i Deset kraljevstava.

## Reference

* 
* *[[Historija Pet dinastija]]*, vol. 133.
* *[[Nova historija Pet dinastija]]*, vol. 69.
* *[[Anali Proljeća i Jeseni Deset kraljevstava]]*, vol. 100.
* *[[Zizhi Tongjian]]*, vols. 263, 265, 266, 267, 268, 269, 270, 271, 272, 273, 274, 275, 276.

|-
Avada Kedavra

**Ubojita kletva** (čarolija glasi *Avada Kedavra*) jedna je od neoprostivih kletvi; uzrokuje da iz čarobnog štapića bacača kletve izleti snop zelene svjetlosti koja, u kontaktu sa žrtvom, rezultira trenutnom smrću. Na žrtvi nema nikakvih fizičkih znakova da je na nju bačena kletva. U Harry Potteru i Plamenom peharu bezjački mrtvozornik je pregledao tijela nekoliko žrtava kletve, ali nije mogao otkriti uzrok smrti, ipak, stručnjaci iz Ministarstva magije su uspjeli uočiti znakove kletve. Ako kletva promaši žrtvu i pogodi neki predmet ispušta se energija u obliku male eksplozije na mjestu udara. Feniksa pogođenog kletvom će progutati vatra, ali će se on ponovno roditi iz svog pepela.

Avadu Kedavru redovno koriste Lord Voldemort i njegovi smrtonoše kako bi ubili svoje neprijatelje. Avada Kedavra nema poznatu protukletvu ili čaroliju kojom bi se mogla zaustaviti iako se žrtva može izmaknuti zelenoj svjetlosti kao što je to Ginny Weasley učinila u Harry Potteru i Princu miješane krvi. Žrtve se mogu sakriti i iza čvrstih predmeta pa je tako Dumbledore stvorio kip iza kojeg se Harry sakrio u Harry Potteru i Redu feniksa. Neka magična stanja također odbijaju kletvu čak i pri izravnom udaru: Harry Potter je imao magičnu zaštitu kad je na njega kletvu bacio Voldemort zato što je njegova majka umrla kako bi ga spasila; kasnije je Harryja spasila čarolija Priori Incantatem, a i Lord Voldemort nije umro kad se na njega odbila kletva zbog svojih horkruksa.

## Vanjske veze
* Ubojita kletva na vanjskoj Harry Potter Wiki
Twinkie obrana

**Twinkie obrana** () je izraz, u pravilu ironičan ili pežorativan, kojim se u SAD i šire označava neuvjerljiva, nevjerojatna ili sa meritumom spora potpuno nevezana obrana odnosno pravna strategija koju nastoje iskoristiti tuženici ili okrivljenici u nekom građanskom ili, češće, krivičnom postupku. Potiče od urbane legende vezane uz suđenje Danu Whiteu, američkom lokalnom političaru iz San Francisca koji se navodno 1979. "izvukao" na suđenju za ubistvo gradonačelnika Georgea Mosconea i kolege Harveya Milka tako što su advokati dokazali da ga je prevelika razina šećera u krvi, izazvana učestalom konzumacijom popularnih kolačića *[[Twinkie]]* učinila neubrojivim u trenutku zločina. U stvarnosti je White proglašen krivim i osuđen za ubistvo na mah; obrana je poroti dokazala njegovu smanjenu neubrojivost i tako osigurala nižu kvalifikaciju i kaznu, ali ne zbog povećane razine šećera u krvi, nego zato što je White, poznat kao fanatični poklonik zdravog života i zdrave hrane, u vrijeme neposredno prije zločina, počeo konzumirati Twinkies što je, po mišljenju vještaka, bio simptom duševnog rastrojstva. Presuda je izazvala ogorčenje gej populacije San Francisca (čiji je Milk bio istaknuti predstavnik), ali i šire javnosti, te je izraz, koji se pripisuje novinskim komentatorima Paulu Krassneru i Herbu Caenu ušao u vokabular često opisujući pravne strategije zločinaca i njihovih branitelja koji pokušavaju, a nekad i uspijevaju, ishoditi povoljne ili oslobađajuće presude koristeći trivijalne izgovore.

## Povezano

* Chewbaccina obrana
* Crni bijes

## Vanjske veze
* Snopes: The Twinkie Defense
* "Myth of the 'Twinkie defense'"  - *San Francisco Chronicle*, November 23, 2003
Anton Kasipović

**Anton Kasipović** (Banja Luka, Bosna i Hercegovina, 1956.), potpredsjednik Vlade Republike Srpske, te ministar prosvjete i kulture Republike Srpske.

## Biografija
Osnovnu i srednju školu završio je u Banjoj Luci, gdje je diplomirao pravo. Bio je novinarom dnevnoga lista – *Glas Srpske*, gdje je radio kao direktor i glavni i odgovorni urednik. Oženjen je i ima jedno dijete. Anton Kasipović je po nacionalnosti Hrvat. Dužnost predsjednika Vlade Republike Srpske obnašao je od 15. studenoga 2010. do 29. prosinca 2010. godine. Na položaj ministra prosvjete i kulture Republike Srpske izabran je po drugi put 29. prosinca 2010. godine.

Dana 9. listopada 2000. Kasipović je bio fizički napadnut, što je osudio OESS. Izjavio je za Globus kako govori srpsko-hrvatskim jezikom, zbog čega je kritiziran u Glasu Srpske.

## Literatura
* Vlada Republike Srpske
* biznis.ba

## Izvori
Zapadna Franačka

**Zapadna Franačka** () ili **Kraljevstvo Zapadnih Franaka** (), je naziv za franačku državu nastalu nakon što je dotad jedinstveno franačko Karolinško Carstvo temeljem sporazuma u Verdunu 843. došlo pod nadzor Karla Ćelavog. Sporazum je uslijedio nakon trogodišnjeg građanskog rata među unucima Karla Velikog, koji su se dogovorili Carstvo podijeliti na tri dijela - Istočnu Franačku (koju je preuzeo Karlov brat Ludvig Njemački), Srednju Franačku (koju je preuzeo Karlov brat i rimsko-njemački car Lotar I) i zapadni dio poznat kao Zapadna Franačka.

Zapadna Franačka je bila podijeljena na sljedeća velike administrativne cjeline - Akvitaniju, Bretanju, Burgundiju, Kataloniju, Flandriju, Gaskonju, Gotiju, Île-de-France i Toulousea - kojima su, s vremenom, kao svojim feudalnim lenima počeli upravljati vojvode i grofove sa sve manje odanosti prema centralnoj zapadnofranačkoj vlasti. Tome je pridonijela i slabost karolinških zapadnofranačkih kraljeva koju je konačno 987. iskoristio Hugo Capet, vojvoda od Francuske i grof od Pariza, koji se proglasio kraljem i uspostavio dinastiju Capet koja će, preko svojih ogranaka Valois i Bourbon vladati Francuskom sljedećih 800 godina.

Zapadna Franačka se tradicionalno smatra pretečom današnje Francuske kao nacionalne države, s obzirom da su upravo na područjima Zapadne Franačke počeli procesi stvaranja Francuza kao zasebne nacije. Za kraj procesa transformacije Zapadne Franačke u Francusku zapravo se koriste različiti kriteriji, a najkasniji datum je upravo 987 i uspostava dinastije Capet. Međutim, i kraljevi te dinastije su zadržali formalne veze sa franačkom prošlošću, koristeći titulu "Rex Francorum" (kralj Franaka), sve dok krajem 12. vijeka Filip II August nije koristio titulu *rex Franciae* (kralj Francuske).

## Bitke
* Bitka kod Ballona (845.)
* Bitka kod Jenglanda (851.)
* Bitka kod Saucourt-en-Vimeua (881.)
* Opsada Pariza (885–886)
* Bitka kod Soissonsa (923)

## Sporazumi
* Verdunski sporazum (843.)
* Sporazum u Clair-sur-Epteu (911.)
Domnall mac Ailpín

**Domnall mac Ailpín** (moderni gelski: *Dòmhnall mac Ailpein*, ponekad angliziran u **Donald MacAlpin**, a u modernim popisam poznat kao **Donald I**); (812 - 13. april 862) bio je kralj Pikta od 858. od 862. Na piktskom prijestolju je naslijedio svog brata Kennetha I.

O njegovoj vladavini postoje oskudni podaci. Srednjovjekovna kronika Chronicle of Melrose ga opisuje kao "vrsnog vojnika" i navodi kako je bio žrtva atentata u Sconeu, ali ti navodi nisu potvrđeni. Nije imao djece, iako neki izvori spominju Girica kao njegovog sina. Naslijedio ga je nećak, odnosno Kennethov sin Constantine.

## Reference

## Literatura

* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History A.D 500&ndash;1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Duncan, A. A. M., *The Kingship of the Scots 842&ndash;1292: Succession and Independence.* Edinburgh: Edinburgh University Press, 2002. 
* Smyth, Alfred P., *Warlords and Holy Men: Scotland AD 80&ndash;1000.* Edinburgh UP, Edinburgh, 1984. 

## Vanjske veze
* Annals of Ulster, part 1, at CELT
* The Chronicle of the Kings of Alba
Rome: Total Realism

***Rome: Total Realism*** (ili ***RTR***) je skup izmjena za kompletnu modifikaciju (mod) za video-igru **', čija je glavna svrha otkloniti historijske nepreciznosti u originalnoj igri. Posljednja verzija ima naslov 6.0 Gold i predstavlja kompilaciju prethodnih patcheva i dodataka. Neslužbeno "Platinum" izdanje je port verzije 6.0 Gold za novije RTW v1.5 / BI v1.6, koji rješava neke bugove pronađene u 6.0 Gold i daje nov sadržaj (2 nove igrive frakcije, 4 poteza po godini).

RTR tim trenutno radi na velikoj kampanji **' koja bi trebala koristiti novi engine od ** (ekspanzije *Rome: Total War*) te dodatno poboljšati historijsku preciznost i unijeti neke nove koncepte u igru.

## Povezano
* Europa Barbarorum

## Reference

## Vanjske veze
* Mod Webiste
Bonifacije Monferatski

**Bonifacije Monferatski** (; ) je bio markiz Monferata, izabran 1201. kao jedan od lidera Četvrtog krstaškog rata na umesto grofa Šampanje Teobalda III. Bonifacije je bio rođak francuskog kralja Filipa II Avgusta, sin Vilijama V Monferatskog i Judite od Babenberga, rođen nakon očevog povratka iz Drugog krstaškog rata. Takođe je bio mlađi brat Vilijama, grofa od Jafe i Askalona i Konrada Jerusalimskog. Posle osvajanja Carigrada 1204. godine predloženo je da bude car novoosnovanog Latinskog carstva sa Balduinom Flandrijskim, ali je njegov zahtev je odbijen.

Nakon izbora cara, Bonifacije Monferatski je dobio azijske teritorije carstva, ali je zamenio ih za Solun i kopnene oblasti Grčke, na čijim teritorijama je osnovao Solunsku kraljevinu.

Dana 4. septembra 1207. kralja Bonifacija su u zasedi ubili Bugari, a njegova glava je poslata caru Kalojanu.
Bitka kod St. Quentina (razvrstavanje)

**Bitka kod St. Quentina** ili bitka kod **Saint-Quentina** je naziv za niz bitaka koji se kroz historiju vodio u blizini grada Saint-Quentin u sjevernoj francuskoj regiji Pikardiji.
* Bitka kod St. Quentin (859), Humfridova pobjeda nad istočnofranačkim kraljem Ludvigom Njemačkim 15. januar 859
* Bitka kod St. Quentina (1557), španska pobjeda nad Francuzima u ratovima dinastija Habsburg i Valois
* Bitka kod St. Quentina (1871), u francusko-pruskom ratu
* Bitka kod St. Quentina (1914), takođe poznata i kao bitka kod Guisea, okršaj njemačkih snaga sa francuskim snagama koje su se povlačile prema Marni
* Druga bitka u Pikardiji ili Prva bitka na Sommi (1918), također poznata kao Bitka kod St. Quentina (1918) – početak njemačke Operacija Michael

Također:
* Bitka kod Mont Saint-Quentina, napad na brdo Mont St. Quentin kraj Péronne od strane Australskog korpusa u augustu 1918.
* Bitka kod kanala St. Quentin, napad britanske Četvrte armije na Hindenburgovu liniju u septembru 1918.
Bitka kod Albelde

**Bitka kod Albelde** je naziv za dvije bitke koje su se odigrale za vrijeme *[[Reconquista|Rekonviste]]*:
* Bitka kod Albelde (851), između Gaskonjaca i španskih muslimana
* Bitka kod Monte Laturcea (859), između Asturijaca i španskih muslimana
Univerzitet Al-Karaouine

**Univerzitet Al-Karaouine** ili **Al-Qarawiyyin** (; berberski: ⵜⵉⵎⵣⴳⵉⴷⴰ ⵏ ⵍⵇⴰⵕⴰⵡⵉⵢⵢⵉⵏ; ) (ostale transliteracije uključuju Qarawiyin, Kairouyine, Kairaouine, Qairawiyin, Qaraouyine, Quaraouiyine, Quarawin i Qaraouiyn) je univerzitet u marokanskom gradu Fes osnovan 859. Bio je i još uvijek predstavlja jedno od glavnih duhovnih i obrazovnih središta muslimanskog svijeta.

Al-Karaouine je igrao važnu ulogu u razvoju kulturnih i akademskih odnosa između islamskog svijeta i Evrope u srednjem vijeku. Kartograf Muhamed al-Idrisi (u. 1166), čije su karte pomogle evropskim istraživačima u doba Renesanse je živio neko vrijeme u Fesu, zbog čega se pretpostavlja da je radio ili studirao na Al Karaouineu. Univerzitet je proizveo brojne učenjake koji su snažno uticali na intelektualnu i akademsku historiju među muslimanima i Jevrejima. Među njima su Ibn Rushayd al-Sabti (u. 1321), Mohammed Ibn al-Hajj al-Abdari al-Fasi (u. 1336), Abu Imran al-Fasi (u. 1015), glavni teoretičar Maliki škole islamske pravne nake, Leo Africanus, poznati putnik i pisac te Rabbi Moshe ben Maimon.

Al Karaouine se od strane Guinnessove knjige rekorda, the UNESCO i brojnih historičara smatra najstarijim kontinuiranim univerzitetom na svijetu. Te se tvrdnje, međutim osporavaju od strane historičara koji smatraju da su srednjovjekovnih univerziteti u islamskom svijetu i srednjovjekovni evropski univerziteti bili bitno različite institucije sve do najnovijeg doba, te da su certifikati drugačijeg karaktera.

Godine 1947. je reorganiziran na način da odgovara većini modernih univerziteta u današnjem svijetu.

## Reference

## Vanjske veze

* ISESCO: Fez 2007 http://www.isesco.org.ma/english/culture/culturalPolicies/2007/fes/contribution_AlQarawiyin.php 
* UNIVERSITE QUARAOUIYINE - Fes  
* Voice of America Article
859.

__NOTOC__
Godina **859.** (**[[rimske brojke|DCCCXLIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* 15. 1. &ndash; Bitka kod Saint-Quentina u kojoj barcelonski grof Humfrid nanosi poraz istočnofranačkom kralju Ludvigu Njemačkom.
* Bitka kod Albelde u kojoj Asturija nanosi poraz španskim muslimanima. 
* Vikinzi napadaju Al-Andalus, spaljuju džamije u Sevilli i Algesirasu, i pustoše zapadnu obalu današnje Španije (al-Sharq al-Andalus) te Balearske otke.
* U Fesu osnovan Univerzitet Al Karaouine (prema Guinnessovoj knjizi rekorda najstariji danas postojeći univerzitet na svijetu).
* Prvi spomen ruskog grada Novgoroda.


## Rođenja

## Smrti

* Car Xuānzong od Tanga

## Reference
Saint-Quentin, Aisne

**Saint-Quentin** () je općina (commune) u sjevernoj Francuskoj koji administrativno pripada departmanu Aisne u regiji Pikardija. U antici je bio poznat po imenu *Augusta Veromanduorum*, a sadašnje ime je dobio po kršćanskom mučeniku Svetom Kventinu koji je u njemu po predaji pogubljen u 2. vijeku.

## Gradonačelnici
Gradonačelnik Saint-Quentina je Pierre André, član desničarske stranke UMP.

## Međunarodni odnosi
Saint-Quentin je zbratimljen sa sljedećim gradovima:
* Kaiserslautern, Njemačka
* Rotherham, Engleska
* San Lorenzo de El Escorial, Španija

## Povezano
* Bitka kod St. Quentina (razvrstavanje)
* Augusta Viromanduorum

## Galerija

Image:St Quentin Basilique.JPG|Bazilika
Image:Saint Quentin Basilica, 10-12-2011 (1).JPG|Renovirana bazilika
Image:ST QUENTIN - La gare.JPG|Željeznička stanica
File:Felix-DAVIN.jpg|Félix Davin (1807-1836), francuski pjesnik i novinar


## Izvori
* INSEE

## Vanjske veze
* Official website  
* Official website of Saint-Quentin tourism office
860.

__NOTOC__
Godina **860.** (**[[rimske brojke|DCCCXLX]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. 

## Događaji

* Varjaški Rusi drže Carigrad pod opsadom.
* Ethelbert nasljeđuje prijestolje anglosaksonskog kraljevstva Wessex.
* Harald I od Norveške postaje kralj.
* Mihailo I nasljeđuje Sofornija I kao patrijarh Aleksandrije.
* Bizantski misionari Ćiril i Metod dolaze u Hazariju.
* Izrađene pločice od metalizirane keramike koje ukrašavaju mihrab u Ukbetovoj džamiji u Kairouanu (približni datum).


## Rođenja

* Rollo od Normandije, osnivač i prvi vladar vikinške kneževine Normandija (također poznat kao Hrolf Ganger u islandsko-norveškim sagama).
* Ibn Abd Rabbih, arapski pjesnik (u. 940)

## Smrti

* Ethelbald od Wessexa
* Halfdan Crni, kralj dijelova Norveške (r. 820)

## Reference