open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Beližani

**Beližani** je naziv za stanovništvo Belizea, odnosno, u užem smislu, specifičnu etničku grupu koja se razvila u toj državi.

Beližani su porijeklom potomci afričkih robova i anglo-irskih doseljenika, ali su u 19. i 20. vijeku dobili snažne mestičke primjese, zahvaljujući ratnim izbjeglicama iz susjednih centralnoameričkih država. Zbog svega toga Beližani su jedna od najheterogenijih etničkih skupina Centralne Amerike.

Uglavnom govore engleskim, ali pravo obilježje Beližana je upotreba specifičnog kreolskog jezika zvanog Kriol. Manji dio stanovništva se služi španskim jezikom.

Po vjeri su uglavnom katolici, iako je dosta snažna i Anglikanska crkva. Postoje i manje protestantske zajednice.
Jamajčani

**Jamajčani** ili **Jamajkanci** u širem smislu predstavlja naziv za cjelokupno stanovništvo Jamajke, dok u užem smislu predstavlja specifičnu etničku grupu koja je nastala miješanjem afričkih robova, danas izumrlih Taino domorodaca te španskih i engleskih kolonijalista.

Jamajčani su po rasnim obilježjima uglavnom crnci, iako ima nešto malo mulata, i još manje bijelaca. 

Uz engleski, Jamajčani također govore jamajčanskim kreolskim jezikom.

Jamajčani, kojih ima oko 2 miliona, su vjerojatno najpoznatija etnička grupa s Kariba, što prije svega imaju zahvaliti svojoj bogatoj kulturi temeljenoj na miješanju afričke i anglo-irske tradicije. Od te kulture je najpoznatiji cijeli niz originalnih muzičkih stilova koji je stekao veliku popularnost u svijetu - reggae, ska i dub.

Iako su Jamajčani po vjeri uglavnom protestanti, poznati su i po novoj religiji koja je nastala među njihovim redovima - rastafarijanizmu.

Jamajčani su, zbog siromaštva i visoke stope nasilja, prethodnih desetljeća često emigrirali, uglavnom u SAD i Veliku Britaniju, gdje su stvorili snažne i lako prepoznatljive imigrantske zajednice, od kojih je najpoznatiji Brixton u Londonu.
Terkšani

**Terkšani** je naziv za stanovnike Turks i Caicos otoka.

Kao potomci afričkih robova, po rasnim obilježjima su uglavnom crnci. 

Po vjeri su gotovo isključivo protestanti, pri čemu prednjače baptističke, metodističke i anglikanske zajednice.
Josef Dobrovský

**Jozef Dobrovski** (*Josef Dobrovský*, 17.8. 1753 - 6.1. 1829) je bio češki slavista, otac slavistike, tvorac češke gramatike i gramatike staroslovenskog jezika, glavna ličnost češkog narodnog preporoda ("Historija češkog jezika i književnosti", "Gramatika češkog jezika", "Gramatika staroslovenskog jezika").
Mađarski jezik

**Mađarski jezik** je službeni jezik Republike Mađarske, jedan od šest službenih jezika Autonomne Pokrajine Vojvodine (Srbija), kao i službeni jezik na lokalnom nivou u delovima Rumunije (Transilvanija) i Republike Slovenije (okolina mesta Lendava, u istočnoj Sloveniji). Pored toga, mađarski se govori i u delovima Slovačke, Ukrajine, Hrvatske i Austrije, ali u njima ne uživa status službenog jezika. Pripada ugro-finskoj grupi uralskih jezika. Njime govori 14,5 miliona ljudi. Pošto je mađarski jezik službeni jezik Mađarske, on je istovremeno i jedan od službenih jezika Evropske Unije.

Mađarski jezik specifičan je po tome da, po logici indoevropskih jezika, ima veliki broj "padeža", što ga čini prilično komplikovanim za učenje. U mađarskoj lingvistici se to ne smatraju padežima, već se posmatraju kao nastavci za izražavanje različitih aspekata osnovne reči (kao što to čine u našem jeziku sintagme sastavljene od predloga i imenske reči, koje u rečenici imaju funkciju priloške oznake). Imenica *ház* koja znači *kuća* poprima oblik *házból* u značenju *iz kuće*, *házban* u značenju *u kući*, *házba* u značenju *u kuću*, *házról* u značenju *sa kuće* ili *o kući*, *házon* u značenju *na kući*, *házra* u značenju *na kuću*, itd.

Kompleksnosti mađarske gramatike doprinosi i činjenica da mađarski ne poznaje glagol *imati*. *Ja imam* se na mađarskom jeziku iskazuje sa *nekem van*, što u doslovnom prevodu znači *meni pripada*. S druge strane, na primer, mađarski koristi određeni (a, az) i neodređeni član (egy), slično kao engleski (the; a, an) ili nemački (der, die das; ein) kojih u našem jeziku nema.

Glagoli se konjugiraju u zavisnosti od toga, da li imaju komplimentaran objekat ili ne. *Látok* znači *Ja vidim (nešto)*, ali *Látom a könyvet* znači *Ja vidim knjigu*.

Mađarski jezik ima puno zajedničkih reči sa srpskohrvatskim, a mnogo reči su i jedan i drugi jezik preuzeli iz turskog i nemačkog jezika. Tako se na mađarskom papuča kaže *papucs*, ključ je *kulcs*, sto (astal) je *asztal*, itd. Ima primera da je međarski jezik pozajmio slovenske reči kao *kovács*, ali ima i mađarskih reči u srpskom jeziku, kao što je to na primer *šargarepa* (sárgarépa 'žuta repa').

## Vanjske veze

* Riječnik naš/mađarski On-line dvosmjerni rječnik mađarskog jezika.
# Ovaj  zanimljiv članak sa interneta (*na engleskom jeziku*) govori o mađarskom jeziku.
Angloindijanci

**Angloindijanci** je zajednički naziv za pripadnike raznih indijanskih etničkih grupa na području Sjeverne Amerike te njihove potomke, koji su s vremenom izgubili jezik i dio kulturnih obilježja, odnosno u potpunosti ili djelomično preuzeli jezik i kulturu bijelih anglosaksonskih doseljenika.

Angloindijanci su nastajali na različite načine - dijelom zbog miješanja s bijelcima, a dijelom zbog dobrovoljne ili prisilne asimilacije u bjelačko društvo. 

Tek u drugoj polovici 20. vijeka, pod utjecajem "političke korektnosti", kao i odluke američke vlasti da položaj Indijanaca poboljša dozvolom za otvaranje kazina u rezervatima, je zaustavljen trend asimilacije Indijanaca u bjelačku većinu.
Afroamerikanci

**Afroamerikanci** ili **Afrički Amerikanci** je izraz koji se danas u SAD službeno koristi kako bi opisao stanovnike crne boje kože, odnosno potomke crnih robova dovedenih u Sjevernu Ameriku između 17. i 19. vijeka.

Izraz, koga je prvi koristio crni nacionalistički vođa Malcolm X, nastoji zamijeniti izraz "crnci" (engleski: *Blacks*) koji se u dijelu tadašnje crnačke zajednice smatrao jednako uvredljivim kao "negro" i "obojani". Izraz je, umjesto po rasi, američke crnce trebao identificirati prema regiji odakle potječu njihovi preci i tako ih u izjednačiti s etničkim skupinama unutar američke nacije kao što su Italoamerikanci ili Portorikanci.

Prema podacima američkog Ureda za popis stanovništva u SAD živi 37,1 milion Afroamerikanaca, koji čine 12,9 % ukupnog stanovništva. Od toga njih 58,4 %, prema rezultatima popisa iz 2000. godine, žive na američkom Jugu. No, 88 % svih Afroamerikanaca također žive u velikim gradovima, tako da u nekima od njih, kao Gary, Detroit, Atlanta, Memphis i Washington DC, čine većinu. 

Izraz "Afroamerikanci" se 1990-ih, u doba "političke korektnosti", odomaćio u američkoj javnosti i ušao u službenu upotrebu. No, istovremeno je izazivao dosta kontroverze, s obzirom da njegova upotreba može izazvati cijeli niz nesporazuma i nedoumica.

Tako se izraz koristi isključivo za osobe crne boje kože, te se ne primjenjuje na Amerikance bijele kože koji su ili emigrirali iz Afrike ili im odatle potječu preci (Berberi, Afrikaneri).

Istovremeno se taj izraz koristi za svaku osobu crne boje kože koja živi na teritoriju SAD, bez obzira da li ona pripada nekoj specifičnoj etničkoj skupini kao što su Jamajčani ili Haićani.

Nadalje, sam izraz "Afroamerikanci" se ponekad koristi i za cjelokupno crno stanovništvo oba američka kontinenta. 

Izraz "Afroamerikanac" se preko holivudskih filmovima i drugih proizvoda američke popularne kulture proširio na ostatak svijeta, gdje je postao sinonim izrazu "crnac", te se ponekad koristi i za osobe koje nemaju nikakve direktne veze s Afrikom ili Amerikom.
Amerikanci

**Amerikanci** je izraz koji može označavati:
* stanovnike SAD
* specifičnu etničku skupinu, odnosno naciju (vidi: Amerikanci (nacija)) koja se formirala na teritoriju SAD u prethodna dva vijeka
* stanovnike oba američka kontinenta
Amerikanci (nacija)

**Amerikanci** () je naziv koji se koristi za naciju koja se formirala na teritoriju današnjih SAD u 18. i 19. vijeku.

Amerikanci su jedna od najheterogenijih nacija svijeta, ali su u početku porijeklo uglavnom vodili od engleskih doseljenika na istočne obale Sjeverne Amerike. Veliki broj tih doseljenika su činili pripadnici raznih protestantskih sekti koje su se suprotstavljale službenoj Anglikanskoj crkvi. Tih je doseljenika bilo daleko više u sjevernim dijelovima budućih SAD, nego južnih, gdje je relativno mali broj zemljoposjednika uvozio crne robove. Zbog toga se kao neslužbeni izraz za nukleus američke nacije koristi skraćenica WASP (engleski *White Anglo Saxon Protestant*, "bijelac anglosaksonskog porijekla i protestantske vjere").

WASP-ovi su relativno lako asimilirali pripadnike drugih, malobrojnih evropskih kolonija (Nizozemci, Šveđani) na istočnim obalama Sjeverne Amerike, isto kao i škotske imigrante u 18. vijeku. No, u prvoj polovici 19. vijeka, pogotovo za vrijeme Krumpirske gladi, u tada već nezavisne SAD dolazi veliki broj irskih imigranata, a nakon revolucije 1848 i veliki broj njemačkih imigranata. Oni su, prvi put, u američku naciju uveli komponentu katoličanstva i učinili je kulturno i etnički heterogenijom nego što je to ranije bio slučaj.

Za stvaranje američke nacije najvažniji događaj je građanski rat, nakon koga je konačno potvrđena svijest o zajedničkom nacionalnom identitetu, koji je otada velikoj većini Amerikanaca daleko važniji od osjećaja pripadnosti određenoj saveznoj državi. Tome je pridonio i razvoj željeznice i drugih modernih sredstava transporta, koji je, uz prostranost nove države, Amerikancima omogućio da mijenjaju dom daleko više nego što je to slučaj u evropskim državama.

Nakon građanskog rata, u drugoj polovici 19. i početkom 20. vijeka, došlo je do novog vala imigranata iz različitih krajeva Evrope, uglavnom iz Italije, Skandinavije, te tadašnje Austro-Ugarske i Ruskog Carstva. Iako su mnogi od tih imigranata po fizičkom izgledu, kulturi, jeziku i vjeri još više odudarali od WASP-ova te bili u prvoj generaciji predmetom segregacije i predrasuda, u isto doba se javlja teza o američkoj naciji kao *loncu za taljenje*, kome su upravo ti imigranti i njihovi potomci dali neizmjerljivi doprinos. S vremenom će pojam WASP prestati označavati Amerikance kao naciju, te će postepeno postati pomalo pejorativan izraz za predstavnike tradicionalne društvene elite.

S druge strane, ne-evropski imigranti su zbog institucionalnog i vaninstitucionalnog rasizma su imali dosta poteškoća da se uklope u američku naciju. To se prvenstveno odnosilo na Japance i Kineze na Zapadnoj obali. Oni su zbog toga daleko više uspjeli sačuvati vlastiti etnički identitet, slično kao i današnji latinoamerički (Kubanci, Portorikanci) i karipski imigranti (Jamajčani, Haićani). Američki crnci, iako sebe smatraju dijelom američke nacije, vole isticati posebni afroamerički identitet, slično kao i predstavnici brojnih indijanskih etničkih grupa.
Bahamci

**Bahamci** je naziv za stanovnike Bahama.

Uglavnom potječu od robova koje su krajem 18. vijeka doveli britanski lojalisti izbjegli iz Sjeverne Amerike nakon američkog rata za nezavisnost.

Po rasnim obilježjima su crnci. Govore engleskim jezikom, ali i specifičnim kreolskim dijalektom.

Poznati su po snažnim kršćanskim osjećajima, te na Bahamima ima više crkava po glavi stanovnika nego i u jednom drugom dijelu svijeta. Prednjači protestantska vjera, osobito u obliku Baptističke crkve.
Bermuđani

**Bermuđani** je naziv za stanovništvo Bermudskog otočja.

Kao potomci afričkih robova većinom su crnci, iako među njima ima i dosta bijelaca, uglavnom engleskog i portugalskog porijekla.

Po vjeri su uglavnom protestanti, a najjača pojedinačna crkva je anglikanska.
Biak

Biak je izraz koji se koristi za:
* otok u Indoneziji, sjeverozapadno od Nove Gvineje;
* melanežanski narod koji živi na otoku.
Biak (narod)

**Biak** je naziv za melanežansku etničku grupu koja živi na istoimenom indonežanskom otoku sjeverozapadno od Nove Gvineje.

Biak su djelovanjem misionara gotovo u potpunosti prihvatili kršćanstvo.

Posljednjih desetljeća Biak su, kao Melanežani, dobrim dijelom sudjelovali u pokretu za slobodu zapadnog dijela Nove Gvineje - Irian Jaye - od indonežanske vlasti. Godine 1998. se na njihovom otoku navodno dogodio pokolj kada je indonežanska vojska reagirala na isticanje zastave Irian Jaye.
Biak (otok)

**Biak** je mali otok koji se nalazi u zalejvu Cenderawasih blizu sjeverne obale Papue, indonežanske provincije, sjeverozapadno od Nove Gvineje. Biak je najveći otok u vlastitom malom arhipelagu, te ima mnogo atola, grebena i koralja.

Najgušće naseljeno mjesto je Kota Biak (Grad Biak) na južnoj obali. Ostatak otoka je rijetko naseljen s malim selima.

## Historija
U drugom svjetskom ratu, na otoku je bio lociran strateški aerodrom Japanske carske vojske te služio kao baza za operacije na pacifičkom ratištu. Američke snage su zauzele otok. Dana 29. 5. 1944. na otoku se odigrala prva tenkovska bitka na pacifičkom ratištu. Osvojeni aerodrom je preimenovan u Aerodrom Mokmer i kasnije prepušten Kraljevskom australskom ratnom zrakoplovstvu.

Otok je, zajedno s polovicom Nove Gvineje, do 1960-ih bio pod holandskom vlašću, da bi nakon toga bio preuzet od strane Indonezije.

### Biački pokolj
Dana 1. 7. 1998. (na godišnjicu neuspjele papuanske deklaracije nezavisnosti iz 1971. godine) Biak je poprištem događaja koji se danas često naziva Biačkim pokoljem ili Krvavim Biakom. Papuanski domoroci i članovi Pokreta za slobodnu Papuu (*Organisasi Papua Merdeka*) podigli su svoju tradicionalnu zastavu *[[Zastava Zapadne Papue|The Morning Star]]* na vodotornju u Kota Biaku i tamo logorovali slijedećih šest dana.

Dana 6. 7. oko 5:30 ujutro na demonstrante su pucali pripadnici Indonezijskih oružanih snaga (*Tentara Nasional Indonesia* ili TNI). Mnogi su bili ubijeni dok su pokušali bježati. Preživjele su pohvatali i natjerali na dokove gdje su držani nekoliko dana dok svi ostali demonstranti nisu pohvatani.

Oko 200 demonstranata su nasilno ukrcani na dva indonežanska ratna broda i odvedena na dvije različite lokacije gdje su pobacani u more. Slijedećih neloliko dana na obalama Biaka su se pojavljivali plutajući leševi, a neke od njih su hvatani u ribarskim mrežama. TNI je to objasnila tvrdeći kako tijela pripadaju žrtvama Aitape tsunamija koji se zbio 1000 km dalje u Papui Novoj Gvineji.

## Literatura

* 'Behind The Biak Massacre' by Andrew Kilvert
Lista otoka Jadranskog mora

Na Jadranu ima oko 1.200 ostrva od kojih su 69 naseljena.

Ovo su najveća ostrva u Jadranskom moru:

* Krk 
* Cres
* Lošinj
* Brioni 
* Goli otok - nekadašnji zatvor
* Rab
* Pag 
* Susak 
* Olib
* Silba
* Ist
* Unije
* Dugi otok 
* Ugljan
* Pašman
* Kornati arhipelag (takođe nacionalni park)
* Iž
* Murter
* Zlarin
* Šolta
* Drvenik
* Brač 
* Hvar 
* Vis 
* Korčula 
* Lastovo
* Mljet 
* Koločep, Lopud, Šipan
* Palagruža 

:Napomena: *Otok* znači *ostrvo*.

Postoje i dva poluostrva Istra i Pelješac.

* Crna Gora:
** Mamula na ulazu u Boku kotorsku 
** Gospa od Škrpjela u Bokokotorskom zalivu
** Sveti Stefan blizu Budve
** Ostrvo cvijeća 
** Sveti Marko pokraj Budve
** Katić
** Sveta Nedelja 

* Italija:
** Tremiti 

* Albanija:
** Sazan

* Bosna i Hercegovina
** Veliki Školj
** Mali Školj
Internacionala (himna)

**Internacionala** (franc. *L'Internationale*) je himna međunarodnog radničkog pokreta. Naziv je dobila po Prvoj internacionali, međunarodnom udruženju radnika osnovanom 1864. godine. Originalni tekst na francuskom napisao je 1870. godine Eugène Pottier (kasnije član Pariške Komune), a uglazbio je Pierre Degeyter 1888.

*Internacionala* je postala himna čitavog levog spektra političkih pokreta, koji uključuje komuniste, socijaliste, anarhiste i socijaldemokrate te je prevedena na mnoge jezike. U prvoj polovici 20. stoljeća bila je zabranjena u mnogim europskim zemljama, uključujući Kraljevinu Jugoslaviju, zbog stihova koji potiču na rušenje vlasti. Tradicionalno se pjeva sa stisnutom desnom šakom podignutom uz sljepoočnicu. Tokom narodnooslobodilačke borbe je izvođena uglavnom u svečanim prilikama, prilikom obeležavanje nekih godišnjica, otvaranja zasedanja i slično.

Ruska verzija *Internacionale* služila je kao himna Sovjetskog Saveza od 1917. do 1944. kad je zamjenjena Himnom Sovjetskog Saveza te postala partijska himna KPSS. Prvu rusku verziju preveo je Arkadij Jakovljevič Kots 1902. godine i sastojala se od 3 kitice i refrena. Kasnije je proširena i ponovo prepjevana.

## Originalni tekst

## Alternativni tekst

Komunistička partija Jugoslavije imala je alternativni tekst *Internacionale* na srpskohrvatskom:

Ustajte, prezreni na svijetu, 
Svi sužnji koje mori glad!
To razum grmi u svom gnjevu,
Kraj u ognju bukti sad!
Prošlost svu zbrišimo za svagda,
Ustaj, roblje, diži se!
Sav svijet iz temelja se mijenja
Mi nismo ništa, bit ćemo sve!
&nbsp;|:To će biti posljednji
&nbsp;&nbsp;I odlučni teški boj.
&nbsp;&nbsp;Sa Internacionalom
&nbsp;&nbsp;Sloboda zemlji svoj!:|

## Muzika


File:The Internationale(English)(Lyrics).ogg|Engleska verzija
Интернационалът - The Internationale (Bulgarian).flac|Bugarska verzija
La Internacio en Esperanto (audio only).ogg|Esperanto verzija


## Izvođenje u NOB-u

Internacionala se pevala u Kraljevini Jugoslaviji ilegalno, pa je mali broj ljudi znao tačno da je otpeva. U slobodnom Užicu 1941. godine bila je predviđena proslava povodom 24. godišnjice oktobarske revolucije, na kojoj je Umetnička četa trebalo da pripremi »Internacionalu«:

## Izvori

## Povezano
* Revolucionarne pesme
* Prva Internacionala

## Vanjske veze

* L'Internationale
Anglokanađani

**Anglokanađani**, ili **Engleski Kanađani**, izraz je koji se koristi za stanovnike Kanade kojima je engleski maternji jezik.

Anglokanađani sebe, za razliku od Frankokanađana, ne smatraju specifičnom nacijom i za sebe više vole koristiti izraz *Kanađani*.

Njihova etnogeneza je u mnogo čemu slična etnogenezi susjednih Amerikanaca, s tom razlikom da su nju daleko više utjecali ratni događaji u 18. vijeku. Anglokanađani su u dalekoj većoj mjeri škotskog porijekla, jer je u 18. vijeku upravo na području današnje Kanade pronašao utočište veliki broj pristaša dinastije Stuart, protjeranih iz domovine od strane pobjedničke britanske dinastije Hannover. Nakon Američkog rata za nezavisnost u Kanadi su utočište pronašli britanski lojalisti protjeranih s područja novostvorenih Sjedinjenih  Država. Zbog toga su Anglokanađani po svojoj kulturi, jeziku i običajima daleko bliži matičnoj Britaniji nego što je to slučaj s Amerikancima.

Jedan od ključnih događaja u razvoju kanadske nacije bio je i anglo-američki rat 1812–14. godine, prilikom koga se počela razvijati specifična nacionalna svijest, odnosno osjećaj posebnosti u odnosu na južne američke susjede. To se odnosi i na veliki broj imigranata iz drugih dijelova svijeta koji su došli u Kanadu u 19. i 20. vijeku, te su se asimilirali u kanadsku naciju.
ShixxNOTE LAN Messenger

**ShixxNOTE 6.net** je desktop notes program, osobni organizator, i komunikacijski alat koji koristi lokalne računalne mreže (LAN), Internet i e-mail za slanje i primanje notes-a. Trenutno zadnja radna verzija je 6.net izdana u martu 2011.

## Osobine programa
Alarm, backup and restore funkcije su ugrađene. on je multithread client/server mrežni alat koji funkcioniše kao desktop notes (poput ljepljivih post-it notes beleški) te može da se pošalje kroz LAN, Internet ili putem e-maila drugim korisnicima.
Boja, veličina, font, format odsečaka u poruci te druge postavke mogu da se menjaju. Kastumizirane boje poruke (teme) mogu da se spreme. Alarm i zastarevanje poruke mogu da se postave.
Kada jedan korisnik šalje poruku drugom, on će da primi jednaku poruku na svom desktopu ukoliko primatelj ima instaliran isti program. Ukoliko program nije instaliran, takođe može zaprimiti poruku kroz Windows Messaging Service (Net Send, WinPopup) i računar primatelja će da zaprimi poruku u message box-u sa tekstom poruke i imenom pošiljatelja.

### Vanjske veze
* ShixxNOTE 6.net službene web stranice
* ShixxNOTE službene blog stranice
* BUG Weboteka , Preuzeto 30.12.2005
* Softpedia Editor's Review, Preuzeto 10.10.2006
* 
* ShixxNOTE Wikipedia Article
Ulysses

**Uliksa** je James Joyce pisao desetak godina: od 1914. do 1924. godine. U jednom pismu iz 1921. kaže kako je samo dotad na pisanje Uliksa utrošio oko dvadeset tisuća sati. A šta je ustvari Uliks? Odgovor na ovo pitanje mogao bi biti beskonačan. Uliks je roman dug oko osam stotina stranica (ima više od dvije stotine i šezdeset tisuća riječi i vokabular od oko trideset tisuća različitih riječi) čija se cjelokupna radnja zbiva u Dublinu, od osam ujutro 16. lipnja 1904. (koji je te godine pao u četvrtak) do tri sata poslije ponoći sutradan, 17. lipnja. Radnja se koncentriše na tri glavna lika: sredovječni bračni par Jevreja - Leopolda i Marion (Molly) Bloom, te na mladog pjesnika Stephana Dedalusa, glavnog junaka Joyceovog prethodnog romana Portret umjetnika u mladosti. Važno je ovo spomenuti jer su i neki epizodni likovi iz Portreta i iz Dablinaca prisutni u Uliksu. No zašto se izvanredno istinita i realistična freska Dublina od prije stotinjak godina zove tim homerskim naslovom?

Ovako kaže Joyce: "Lik me Odiseja uvijek opčinjavao, čak i kao dječaka." Mnogi kritičari gledali su na Uliksa kao na novu verziju Odiseje, gdje bi Leopold Bloom tokom svojih svakodnevnih ljetnih gradskih šetnji parodično predstavljao Uliksa, njegova brakolomna žena Molly čednu Penelopu, a Stephan Telemaha. Ovom se snažno suprotstavlja Vladimir Nabokov govoreći da u knjizi postoji tek vrlo mutan i uopćen homerski prizvuk. U prilog mu ide činjenica da se sam Joyce odrekao pseudohomerskih naslova poglavlja koji su postojali u prvoj verziji, dok je roman izlazio časopisno u nastavcima. No mnogi kritičari i danas se služe ovim naslovima u svrhu dokazivanja svojih teza.

Nemoguće je nabrojati sve stilske inovacije i otkrića koje je Joyce prestavio u ovom djelu. I dan se danas pisci širom svijeta napajaju sa njegovog izvora. Ipak, Uliks nije dočekan sa fanfarama. Knjiga je dva puta bila pred sudom, Joyce je nazivan "prljavim pornografom spram kojega je Rabelais vrlo pristojan pisac", primjerci trećeg izdanja su javno spaljivani. Oni obdareni suptilnijim umjetničkim čulom odmah su, međutim, spoznali istinsku vrijednost djela. Već desetak godina nakon objavljivanja knjiga je bila klasična i kanonska.
Giambattista Vico

**Giambattista Vico** ili **Giovanni Battista Vico** (23. lipanj 1668. – 23. siječanj 1744) bio neoplatonist, povjesničar, i novinar.

Njegovo glavno djelo je Nova znanost (*Scienza Nuova*), izdano 1725, no potpuno je prepravljeno, 1730. Njegova glavna ideja da je istina čin, u Novoj znanosti se postavlja kao princip povijesti; ona je napravljena od strane ljudi, i zato je ljudi u potpunosti mogu razumjeti, isto kao i matematiku, koja je proizvod ljudske imaginacije. 

Vico predlaže istraživanje tradicije, mitologije i jezika kao metode za istraživanje povijesti. Za njega se vijeruje da je bo pionir etnologije. Po Vicu povijesni tijek prati slični uzorak, unutar svih nacija; iako ne u svim detaljima. Prvi su ljudi razmišljali u mitskim oblicima, *universali fantastici* ili poetske ličnosti. Sve nacije počinju sa *fantasia*, snagom imaginacije i vremanom bogova koji su potrebni da bi se razumjeo svijet. Nakon toga dolazi drugo doba u kojemu se *fantasia* koristi da bi se kreirale socijalne institucije i heroji se koriste da bi se inspirirale moralne vrline. Treće i finalno doba je doba racionalnosti, u kojemu čoviječanstvo upada unutar *barbarie della reflessione*; barbarizam reflekcija. Prema Vicku, postoje bogovi, heroji i ljudi; koji se ponavljaju unutar svijeta nacija, kreirajuči *storia ideale eterna* idealnu cijelovitu povijest.

Proučavao je Platona i Tacita. Kao teoretičar prava istraživao je odnos povijesti prava i ljudskog mišljenja, a rezultate tih istraživanja izložio je u knjizi Univerzalno pravo. Povijest je pokušao objasniti kao proces koji teče po određenim zakonima, od kojih je jedan cikličko smjenjivanje uspona i padova. 

Vico je bio izolirani genije, koji je živio gotovo u siromaštvu i nikada nije upoznao mislioca iste veličine. Ipak su njegovi pogledi utjecali na mnoge filozofe u 19. i 20. stolječu. Karl Marx je proučavao Vicoa, i mnoge svoje poglede duguje njemu. Također Vicova ideja *verum factum* predviđa pragmatizam Peircea. On je bio u stanju predvidjeti povijesni razvoj Europe sa velikom točnišću. U dvadesetom stoljeću, njegove ideje o mitu i nacijama bivaju prihvačene od James Joycea, kao i Edward W. Saida.

## Literatura
* Isaiah Berlin ([1979] 1981) *Against the Current* (Oxford: OUP), u poglavljima "Vico's Concept of Knowledge" i "Vico and the Ideal of the Enlightenment".

## Vanjske veze

* http://plato.stanford.edu/entries/vico/
Zagonetačka teorija i praksa

**Zagonetačka teorija i praksa**, biblioteka (obrojčenih) brošura s tematikom iz enigmatske teorije i prakse.

* Izdavač: Enigmatsko udruženje "Čvor", Bjelovar, Maršala Tita 24
* Za izdavača i urednik: Stjepan Horvat
* Korice (uvijek isto dizajnirane, mijenjala se samo boja: plava, zelena, ljubičasta, crvena, žuta): mr Slavoljub Lacković
* Priprema: IBM-slog EU "Čvor"
* Tisak: "Grafička galanterija", Bjelovar
* Naklada: 500 primjeraka
* Dimenzije: 16 x 12&nbsp;cm

U svojim časopisima. internim dokumentima i katalozima za tu biblioteku EU "Čvor" je koristio kraticu ZTP.

## Biblioteka [[Zagonetaštvo|Zagonetačka]] teorija i praksa
# Dinko Knežević: "Analiza učestalosti slova u križaljkama", 1980. (35 str.)
# Stjepan Tumpić: "Struktura križaljke" - "Odgonetljivost u mrežastim zagonetkama", 1980. (40 str.)
# Slavko Peleh: "Kamo ide naš suvremeni rebus", 1980. (32 str.)
# Edgar Blažičević: "Prilog teoriji rebusa" - Ivica Radovniković: "Neka razmišljanja o rebusu", 1980. (31 str.)
# Branko Stojanović: "Rarebus i rebusoid", 1981. (40 str.)
ZTP

**ZTP** može značiti:
* Zagonetačka teorija i praksa, biblioteka
* The Legend of Zelda: Twilight Princess, Nintendova igra
Enigmatski rječnici (biblioteka)

Zagonetačka biblioteka **Enigmatski rječnici**, biblioteka rječnika s riječima određenog broja slova (2, 3, 3/2, 4, 5, 6 i 7).
* Izdavač: Enigmatsko udruženje "Čvor", Bjelovar, Maršala Tita 24 (ER2, ER3, ER4, ER5); Zagonetačko društvo "Čvor" (ER3/2, ER6, ER7)
* Za izdavača: Stjepan Horvat (i urednik: ER2), glavni i odgovorni urednik (ER3/2, ER6, ER7)
* Urednik: Slavko Peleh (ER3, ER4)
* Urednik: Boris Antonić (ER5)
* Urednik: Tomislav Pejić (ER6/I)
* Urednik: Franjo Tušek (ER6/II-ER6/XII; ER3/2; ER7)
* Korice (uvijek isto dizajnirane, mijenjala se samo boja: ljubičasta - ER2, žuta - ER3, zelena ER4, plava - ER5, žuta - ER6, crvena - ER3/2, zelena - ER7)
* Tisak: NIŠP "Prosvjeta", Bjelovar (ER2, ER3, ER4); NIŠRO "Prosvjeta" (ER5/IV, ER5/V; ER6/I-ER6/VI)
* Tisak: "Grafička galanterija", Bjelovar (ER5/I, ER5/II, ER5/III)
* Tisak: NIGRO "Glas", Banjaluka (ER6/VII-ER6/XI)
* Tisak: "Ognjen Prica", Virovitica (ER6/XII, ER3/2, ER7)
* Dimenzije: 20 x 14&nbsp;cm (ER2, ER3, ER4, ER5); 23 x 17 (ER3, ER6, ER7)

U svojim časopisima, internim dokumentima i katalozima za knjige iz te biblioteke EU "Čvor" je koristio kraticu ER uz odgovarajući broj (ER2, ER3, ER4, ER4 ER6, ER7).

## Zagonetačka biblioteka Enigmatski rječnici
**1.** Stjepan Horvat: "Enigmatski rječnik 2", 1973. (35 str.) - Knjiga prva

**2.** Stjepan Horvat: "Enigmatski rječnik 3", 1977. (110 str.) - Knjiga druga

**3.** Radoš Pušonjić: "Enigmatski rječnik 4", 1976. (207 str.) - Knjiga treća

**4.** Branko Polić: "Enigmatski rječnik 5", 1980-1982. - Knjiga četvrta (I dio, II dio, III dio, IV dio, V dio)
: * Knjiga prva A-F, 1980. (256 str.)
: * Knjiga druga G-LJ, 1980. (str. 248)
: * Knjiga treća M-R, 1981. (str. 278)
: * S-T, 1982. (195 str.)
: * U-Ž, 1982. (200. str.

**5.** Tomislav Pejić i Franjo Tušek (urednici): Enigmatski rječnik 6, 1984-1991. - Knjiga peta (I. svezak - XII. svezak)
: * Svezak prvi A-B, 1984. (240 str.)
: * Svezak drugi C-Đ, 1985. (237 str.)
: * Svezak treći E-Hi, 1986. (238 str.) - YU 
: * Svezak četvrti Hi-Kn, 1986. (238 str.) - YU 
: * Svezak peti Kn-L, 1986. (233 str.) - YU 
: * Svezak šesti Lj-Na, 1987. (238 str.) - YU 
: * Svezak sedmi Na-Pl, 1988. (238 str.) - YU 
: * Svezak osmi Pl-Sc, 1988. (238 str.) - YU 
: * Svezak deveti Sc-Šp, 1989. (238 str.) - YU 
: * Svezak deseti Šp-Ur, 1989. (238 str.) - YU 
: * Svezak jedanaesti Ur-Za, 1989. (239 str.) - YU 
: * Svezak dvanaesti Za-Ž, 1991. (238 str.) - YU 

**6.** Franjo Tušek (urednik): Enigmatski rječnik 3, 1990. - Knjiga druga (I. svezak)
: * Prvi svezak Aa-Dm, 1990. (238 str.) - YU 

**7.** Franjo Tušek (urednik): Enigmatski rječnik 7, 1991. - Knjiga šesta (I. svezak)
: * Svezak prvi Aab-Bet, 1991. (238 str.) - YU
Enigmatski odostražnici (biblioteka)

Zagonetačka biblioteka **Enigmatski odostražnici**, biblioteka odostražnika s riječima određenog broja slova. Izdana samo jedna knjiga (s riječima od 5 slova).
* Izdavač: Zagonetačko društvo "Čvor"
* Korice istog dizajna kao i za Zagonetačku biblioteku Enigmatski rječnici (plave boje)
* Tisak: NIŠP "Prosvjeta", Bjelovar 
* Dimenzije: 20 x 14&nbsp;cm

Ranije izdani odostražnici istog izdavača (Odostražnik riječi od četiri slova, Odostražnik riječi od pet slova (1972), Odostražnik riječi od pet slova (1975) nisu bili svrstani u neku biblioteku.

## Zagonetačka biblioteka Enigmatski odostražnici
**1.** Jovan Nedić: "Odostražnik 5", 1982. (143 str.), naklada: 1000 primjeraka
Logogram

**Logogram**, znak ili slovo koje predstavlja čitavu riječ *([[Izvori#HER|HER]])*; pisani znak koji predstavlja jednu ili više riječi određenog jezika ili više jezika *([[Izvori#Simeon|Simeon]])*. Usp. sigla.

Prema informaciji Slavka Peleha, dr Vladimir Kuterovac je predložio da se ta riječ u enigmatici koristi kao naziv za logogrifni anagram, no taj naziv nije prihvaćen.

## Izvor

* S(lavko) P(eleh): *"Skice za Zagonetački leksikon"*, Zagonetač (časopis) (Čvor-razbibriga, 171) , ..., 42, 3 - Bjelovar, 15. XII. 1973.
Karipsko more

Do 7.680 m duboko **Karipsko more** je jugoistočni dio Američkog sredozemnog mora odvojeno od Atlantskog oceana otočjem Karibi koji se proteže u luku od meksičkog zaljeva pa gotovo do Venecuele.

Karipsko more, kao i Karipski otoci dobili su ime po Karibima, narodu koji su španjolski osvajači po svom dolasku zatekli na Malim Antilima. 

## Stanovništvo
Karibi su šarena mješavina naroda kojih ima oko 35 miliona. Pored Španaca, na različitim karipskim otocima žive i Kreoli, Mulati i Indijci. Turistički vodiči u Dominikanskoj Republici znaju reći, da ne postoji neki narod na Zemlji koji kod njih nije ostavio svoj genetski otisak. Glavni jezici Kariba su španski i engleski. Pored toga, na Hispanioli u državi Haiti se govori francuski, a uz to i različiti kreolski jezici. Govori se i holandski.

## Geologija
Najveći dio Karipskog mora koje u kajmanskom jarku doseže dubinu od 7.680 m nalazi se na Karipskoj ploči. Samo severozapadni dio, koji je s druge strane kajmanskog jarka, leži na Severnoameričkoj ploči.

## Povest Kariba
Naseljavanje ovog područja je počelo negde tekom prvog tisućljeća prije Krista. Aravak Indijanci su iz današnje Venecuele prvo stigli na Trinidad da bi zatim od njega krenuli u naseljavanje otoka za otokom. Oko 1500 godina kasnije, njihov su put slijedili ratnički narod Kariba. Kako Aravak Indijanci nisu bili ratnici, Karibi su ih uspeli potisnuti, tako da su u vreme dolaska bijelaca Aravak naseljavali još samo Kubu, Hispaniolu i Bahame dok su na svim ostalim otocima živeli Karibi.

### Otkrivači i naseljenici
Kad se Kolumbo, po nalogu španjolske krune, 1492 iskrcao na San Salvadoru , bio je prije svega u potrazi za zlatom i drugim bogatstvima. Međutim, narod Aravaka nije polagao baš nikakvu pažnju onome, što su Evropljani smatrali bogatstvom. Tako su Karibi bili, doduše, naseljeni, ali su konkvistadori ubrzo prešli na američki kontinent. Uskoro su Karibe počeli naseljavati i Englezi, Holandiji i Francuzi; čak su Danska i Kurlandija imali nekoliko kolonija.

U 16. stoljeću su Karibi bili prizorište gusarenja. Mali otoci sa brojnim uvalama pružali su izvrsne mogućnosti raznim gusarima, ali i takvim koji su po nalogu pojedinih kraljeva napadali i pljačkali brodove rivalizirajućih nacija, za postavljanje zasjeda i napade na pretežno španske brodove sa blagom. Port Royal na Jamajki kao i francusko naselje na Tortugi su bili prava gusarska gnezda.

### Nezavisnost
Većina otoka postala su nezavisna sredinom 20.stoljeća.

### Intervencije SAD-a na Karibima i u Srednjoj Americi
* Nikaragva: 1833, 1854-57, 1896, 1909-10, 1912-25, 1926-33
* Meksiko: 1845-48, 1914, 1916-17
* Honduras: 1896, 1905, 1907, 1911, 1917, 1919, 1924-29
* Kuba: 1898, 1901-03, 1906-09, 1912, 1917-19, 1921-23, 1933, 1961
* Panama: 1903, 1908, 1912, 1917-18, 1921, 1989
* Dominikanska republika: 1904, 1914, 1916-24, 1965-66
* Haiti: 1915-35, 1944, 1994
* Kostarika: 1919
* Gvatemala: 1920, 1954
* Grenada: 1983

## Države koje graniče sa Karipskim morem
* Belize
* Kostarika
* Gvatemala
* Honduras
* Kolumbija
* Meksiko
* Nikaragva
* Panama
* SAD
* Venecuela

## Otočne grupe u Atlantiku koje se također smatraju Karibima
* Bahami
* Turks i Kajkos otoci
Škoda Felicia

**Škoda Felicia** je jedan od prvih Škodinih modela posle njene privatizacije od strane nemačkog Folksvagena (*Volkswagen*). Felicia predstavlja prepravljenu verziju Favorita, ali sa boljim izgledom i većim brojem stepena prenosa od svog prethodnika.

Modeli su uključivali motore: 1.3, 75bhp 1.6 i 64bhp 1.9 SDI diesel, koji su konstruisani od strane Folksvagena. Felicia se proizvodila do 2000. godine, godinu dana nakon izbacivanja Škode Fabije na tržište.

Škoda Felicia je premijerno prikazana u oktobru 1994. godine. Serijska proizvodnja hatchback-a otpočela je u oktobru 1994, kombija u junu 1995. godine, pick-up-a u avgustu 1995.godine. Model Škoda Felicia pomogla je Škodi da izgradi dobar imidž u zapadnoj Evropi.

U Škodu Feliciu ugrađen je prvi dizel motor ikad ugrađen u neko Škoda vozilo, postao je prvi njihov automobil sa većim brojem sigurnosnih opcija, prvi škodin automobil u koji je ugrađena klima i sl. 1998. godine Felicia je Škodi donela prestižnu nagradu "proizvođač godine".

Proizvodnja Škode Felicie prestala je u junu 2001. godine, a do tog trenutka je proizvedeno više od 1.400.000 automobila.

I dalje se na ulicama može videti veliki broj Škoda Felicia.

## Izvori

## Vanjske veze
* Felicia Klub
Ante Kovač (imenjaci)

Više muških osoba u Hrvatskoj nosilo je ili nosi ime **Ante Kovač**:

# pjesnik, pripovjedač, publicist (1897-1974)
# direktor poduzeća "Agroservis proizvodnja d.o.o." u Virovitici
# igrač bridža, član kluba "Vupik"
# nekadašnji splitski gradonačelnik
# novinar, objavljuje npr. u časopisu "Vijenac" Matice hrvatske
Dušan Đukić

**Dušan Đukić** (Kožuhe kod Doboja, 16. IV. 1947), enigmat. Po zanimanju je diplomirani mašinski inženjer. Radio je na mjestu šefa Odjeljenja za razvoj tehnologije u Radnoj organizaciji (preduzeću) "Trudbenik" iz Doboja.

Rješavanjem enigmatskih sastava bavi se od 1960. godine. U Zagonetačko društvo "Čvor" učlanio se 3. IV. 1981. To društvo dodijelilo mu je titulu odgonetačkog majstora. Učestvovao je na susretima zagonetača i odgonetača (SZJ) u Varaždinu (1981), Zvorniku (1982) i Bjelovaru (1983). Zagonetke je počeo sastavljati 1981. godine. Prvi rad (kriptogram) štampao je 14. II. 1981. u Čvor-razbibrizi. Objavio je nekoliko stotina radova u enigmatskim (Ara, Čvor-razbibriga, Eureka, Eureka (mala), Miničvor, Minirubikon, Orbis, Skandi-čvor i dr.) i neenigmatskim listovima (Derventski list, Omladinski list /RO "Trudbenik", Doboj/ i dr.). Uglavnom sastavlja skandinavke i klasične križaljke), a specijalnost mu je rješavanje i sastavljanje veoma teških kriptograma.

 Dušan Đukić: *"Kvadrat 7x7"*, 
 Ara, I, 4, 4 - Novi Sad, XII. 1996.
 
 D L A K A S T
 L A P O N K A
 A P E R K A T
 K O R D E L A
 A N K E T A R
 S K A L A R I
 T A T A R I N
 
 **kordela** (tal. *cordella*) *pokr.*
 **1.** traka, pantljika, vrpca; 
 **2.** metalna pantljika za merenje dužine, metalni metar. *([[Izvori#RSANU|RSANU]])*

## Izvor
* Dokumentacija Komisije za sastavljače Zagonetačkog društva "Čvor" (14. VII. 1984).
Ananim

**Ananim** (grč.) pseudonim je od unatrag čitanog imena, prezimena ili imena i prezimena (npr. Remarque od *Kramer*, Yma Sumac od *Amy Camus*, *Oruđ Kečirasab* od Đuro Basariček).

Autor u svijetu poznate knjige *"Bogovi, grobovi i učenjaci"*, njemački novinar **Kurt Wilhelm Marek** (1915-1972), okrenuo je svoje prezime i slovo K, koje mu se nije svidjelo, promijenio u C pa je tako postao :en:C. W. Ceram.

## Palindromni pseudonimi
Pseudonimi mogu biti i palindromi drugih riječi (a ne samo imena ili prezimena). Takve pseudonime mogli bismo nazivati *palindromonimima*. Francuski maršal **Joseph Jacques Césaire Joffre** (Žozef Žak Sezar Žofr) konspirativno se u I. svjetskom ratu potpisivao kao *Selim*, što je palindrom od *Miles*, tj. vojnik. Šahovski pisac **Heinrich Fraenkel** uzeo je za svoj pseudonim palindrom imena šahovske božice Caisse i tako postao *Assiac*.

## Enigmatski ananimi
Ananima ima i među enigmatima: Etna (Ante Šimičić), Kifer (Refik Husedžinović), *Ovals* (Slavo Stojković), *Šalutram* (Marijan Martulaš), Štef *Aksahorp* (Stjepan Prohaska).

Pseudonim *Narvižob* Božidara Vranickog palindrom je njegovog drugog pseudonima Boživran, koji je nastao spajanjem početnih dijelova imena i prezimena.

Novinar i enigmat Vjeko Hudolin potpisuje se i pseudonimom *Miloduh*, koji je nastao palindromnim čitanjem njegovog prezimena *Hudolin*, uz izmjenu posljednjeg slova *n* u *m* da bi se dobio naziv biljke miloduh.

## Napomene

## Izvori
* Bratoljub Klaić: *[[Izvori#Klaić|"Veliki rječnik stranih riječi"]]*.
* Stjepan Horvat (enigmat): *[[Leksikon zagonetača Jugoslavije]]*, Bjelovar, 1979.
* Miroslav Šantek: *[[Zagonetke anagram i palindrom]]*, Bjelovar, 1975. (str. 60)
* Jovan Nedić: *"Pseudonim"*, *[[Skandifeniks]]*, ..., 330, 16 - Rijeka, 10. XI. 2005.
Specijalna administrativna regija

**Specijalna administrativna regija** (**SAR**) (pojednostavljeni kineski: &#29305;&#21035;&#34892;&#25919;&#21306;; tradicionalni kineski: &#29305;&#21029;&#34892;&#25919;&#21312;; mandarinski Pinyin: tèbié xíngzhèngq&#363;; kantonski IPA: /t&#592;k6pi&#720;t6 h&#592;&#331;4ts&#618;&#331;3k&#688;&#629;y1/; Jyutping: dak6bit6 hang4zing3keoi1; Yale: dahkbiht hàhngjingke&#363;i) je politička jedinica unutar Narodne Republike Kine. NR Kina trenutno ima dva SAR-a: Hong Kong i Macau; svaki na čelu vlade ima direktora.
DIAC

**Diak** je poluvodička elektronička komponenta koja ima namjenu dvosmjerne okidne diode, a pretežno se upotrebljava za generiranje pobudnog impulsa za trijak ili tiristor. Naziv **diak** dolazi od engleske skraćenice *DIAC* (*diode alternating current swich*) za diodni naizmenični strujni prekidač, a naziva se još i dvosmerni diodni prekidač - *BDS* (*bilateral diode swich*). 

Diod je nastao paralelnin vezivanjem i spajanjem dve *[[četvoroslojna dioda|pnpn]]* diode u opoziciju. Kako su diode vezane suprotno, čitav spoj je uvek u stanju direktne polarizacije, bez obzira na polaritet priključenog napona. Inverzno polarisana dioda ostaje u neprovodnom stanju jer je probojni napon direktne polarizacije manji od probojnog napona inverzne polarizacije.

Dijak ne vodi struju sve dok napon ne dostigne probojnu vrijednost, koja je tipično oko 30 V. Nakon proboja se napon potreban za održavanje vođenja struje smanjuje s povećavanjem jakosti struje, pa može pasti i do 10 V u odnosu na probojni napon, tj. u tom području rada postoji negativni dinamički otpor. Ova pojava nastaje zbog lavinskog efekta u poluvodiču što je slično izboju u plinu kod tinjalice.

Dijak je izveden od tri sloja poluvodiča (N-P-N), pa je sličan tranzistoru bez izvoda za bazu, što se vidi i prema izvornoj oznaci.

## Sidac
Za veće napone i struje se umjesto dijaka upotrebljava dvosmjerni diodni tiristor, poznatiji kao **sidac**. On  nakon proboja prelazi kroz područje negativnog dinamičkg otpora u vodljivo stanje s malim padom napona (oko 1,5 V) koje održava sve dok kroz njega teče dovoljna struja.

Prema načinu rada se može predočiti kao dvije antiparalelno spojene Shockleyeve diode, a izveden od pet slojeva poluvodiča (npr. P-N-P-N-P), pa je sličan trijaku bez izvoda za upravljačku elektrodu.

Glavna primjena mu je u sklopovima za dobivanje visokog napona koji se napajaju direktno izmjeničnim naponom, kao što su potpaljivači za plinske plamenike i žarulje s izbojem u plinu.
Aladin Mahmutović

**Aladin Mahmutović** (Doboj, 31. V. 1956), enigmat, živi u Maglaju. Studirao je mašinstvo.

## Objavljivanje zagonetaka
Prvi rad (križaljku) objavio je u 1299. broju Džepne križaljke 2. marta 1977. godine. Od tada je objavio na stotine radova u mnogim enigmatskim i neenigmatskim listovima: Čvor-križaljka, Čvor-razbibriga, Džepna križaljka, Džoker (Zagreb), Enigma (Beograd), Glas Slavonije, HIK, Miničvor, Mozaik (Beograd), Natron (list) (Maglaj), Nedjeljni Glas (Banjaluka), Orbis, Razonoda miliona, Sfinga (Zagreb), Skandičvor, Vikend (Zagreb), Vjesnikov kviz... Objavljivao je enigmatske radove i u emisiji *"Muzičko ćaskanje"* Radio-Maglaja.

## Enigmatske aktivnosti
Bio je jedan od osnivača i predsjednik Enigmatskog kluba "Lavirint" iz Maglaja i odgovorni urednik Lavirintovog biltena. Bio je i honorarni urednik *"Čvorovih"* listova. Prisustvovao je i nekim enigmatskim manifestacijama (npr. SZOJ u Zvorniku). ZD "Čvor" mu je dodijelio titulu zagonetačkog majstora. Uvršten je u Horvatov Leksikon zagonetača Jugoslavije.

Uglavnom sastavlja križaljke i magične likove. Njegovi sastavci obiluju riječima sa skupinama i nefrekventnim slovima.

## Izabrane zagonetke
 Aladin Mahmutović: *(Skandinavka)*,
 Mini-Čvor, ..., ..., 13 - Bjelovar, 21. III. 1979.
 
 Š Č I █ P R I Š T
 K A O S █ I Z B A
 █ Đ █ E P █ V █ K
 P █ K R I O L I T
 O P R A Š T A T I
 P R E S K A K A Č
 LjE S K O V A Č A
 E S T E T I Č A R
 S T A R A C █ N I
 K A █ I █ E L I █ 
 A N E █ G █ E █ Š
 T A N D R K A NjE
 I K O N O G R A F

 Aladin Mahmutović: *"Magični kvadrat"*, 
 Orbis, ..., ..., 22 - Sarajevo, 13. V. 1983.
 
 N I O T K U D
 I S P R A V E
 O P T A T I V
 T R A H E J E
 K A T E D A R
 U V I J A T I
 D E V E R I Ć

## Izvori
* Dokumentacija Komisije za sastavljače Zagonetačkog društva "Čvor" (IX. 1984).
* Stjepan Horvat: *[[Leksikon zagonetača Jugoslavije]]*, Bjelovar, 1979.
Tiristor

**Tiristor** je poluprovodnički elemenat koji se u elektroenergetici koristi u funkciji snažnog elektronskog prekidača. Naziv tiristor sadrži grčku reč *thy* - prekidač, dok ostatak reči označava pripadnost familiji tranzistora. Tiristor se još sreće pod nazivom *SCR* (*Silicon ControlledRectifier* - silikonski upravljivi prekidač).

Tiristor je četvoroslojni poluprovodnički elemenat koji ima tri spoljašnja priključka: anodu, katodu i gejt. To je u osnovi četvoroslojna dioda sa izvodom na trećem sloju, koji se označava sa *G* (eng. *gate* - kapija) i ima funkciju upravljačke elektrode. Naponom između gejta i katode *U<small>GK</small>*, odnosno strujom gejta *I<small>G</small>* moguće je uticati na vrednost probojnog napona direktne polarizacije *Ubo* između anode i katode *U<small>AK</small>*, pri kojem toristor prelazi u provodno stanje.
TRIAC

**TRIAC** (en. *triode for alternating current*) ili **trijak** je elektrodni poluprovodničku prekidač naizmanične struje. U funkcionalnom smislu, trijak je zamjena za paralelnu vezu dva suprotno priključena tiristora, a može se razmatrati i kao dijak sa upravljačom elektrodom.

Trijak može propustati struju u oba smijera, pa nije potrebno voditi računa o polaritetu priključenog napona. Na nivo napona pri kojem se uključuje trijak, zavisno od polariteta, utiče se pozitivnom ili negativnim naponom upravljačke eletrode. Koristi se za prekidanje mreže 50 Hz. Trijak će se isključiti kada struja padne ispod vrijednosti struje držanja.
Shockleyeva dioda

**Shochleyeva dioda** je poluvodička elektronička komponenta koja u propusnom smjeru prelazi u vodljivo stanje tek kada napon dostigne probojnu vrijednost (*V*s) i održava to stanje sve dok kroz nju prolazi dovoljno jaka struja (*I*h).

Danas je formalno poznata kao jednosmjerni diodni tiristor, a njezin izumitelj William Shockley ju je nazvao **četveroslojna dioda** jer je izvedena od četiri sloja poluvodiča strukture P-N-P-N. Prema načinu rada slična je uobičajenom triodnom tiristoru koji se umjesto preko upravljačke elektrode okida naponom. Također se može predočiti kao bistabil s dva komplementarna tranzistora i Zenerovom diodom koja definira probojni napon, pa se povijesno može smatrati i prethodnikom integriranih krugova.

Za izmjeničnu struju se dvije antiparalelno spojene Shockleyeve diode mogu zamijeniti dvosmjernim diodnim tiristorom koji je poznatiji kao sidac.
Bertolt Brecht

**Bertolt Breht** (*Bertolt Brecht*; 1898-1956) je bio nemački dramski pisac, pesnik, pripovedač i teoretičar XX veka. Breht je jedan od najvećih dramskih stvaralaca i kompletna pozorišna ličnost: pisac teoretičar, organizator pozorišnog života, reditelj. Razvijajući svoju teoriju "epskog teatra", trezvenog, suprostavljenog tradicionalnom, Breht je pokrenuo kontroverzne rasprave koje i danas traju, a njegove drame ne silaze sa scene velikih pozorišta sveta.

Najznačajnija dela:
* *Majka hrabrosti i njena deca* (1949)
* *Dobri čovek iz Sečauna* (1953)
* *Kavkaski krug kredom* (1954)

Pored ovih drama poznati su mnogu poučni komadi, lirski intonirani i zbirke stihova: 
* *Domaće propovedi* (1927), 
* *Lidovi, pesme, horovi* (1934), kao i roman 
* *Roman za tri groša* (1934)
Lavirintov bilten

**Lavirintov bilten**, informativni list Enigmatskog kluba "Lavirint" Maglaj. Prvi broj, na 4 šapirografirane stranice, izašao je 25. IV. 1983. godina, a 2. broj, na dvije šapirografirane stranice, 15. VI. iste godine, oba u tiražu od 50 primjeraka. Odgovorni urednik bio je: Aladin Mahmutović. Bilten je pokrenut s namjerom da se pojavljuje jednom mjesečno i da ga članovi kluba dobivaju besplatno.

U ta dva broja biltena nalazi se niz faktografskih podataka vezanih za početak i prvih pola godine rada kluba: inicijativa za formiranje kluba u Maglaju, osnivačka konferencija EK "Lavirint", programske aktivnosti kluba, nekoliko informacija o saradnji s Radio-Maglajem, listom "Natron", časopisom Kviz, enigmatskim klubovima u Zenici, Zvorniku i Bjelovaru, potom informacije o radovima članova kluba objavljenim u enigmatskim listovima i o člancima o klubu objavljenim u sarajevskom Oslobođenju i Zagonetaču.

"Lavirintov bilten" je bio prvi pokušaj informiranja članova jednog enigmatskog kluba u Bosni i Hercegovini.

## Izvori
* Stjepan Horvat: *"Informativno glasilo 'Lavirinta'"*, * [[Zagonetač (časopis)|Zagonetač]]*, XIV, 295 (4), 14 - Bjelovar, VI. 1983. 
* (Aladin Mahmutović): (Svi tekstovi), "Lavirintov bilten", I, 1, 1-4 - Maglaj, 25. IV. 1983.
* (Aladin Mahmutović): (Svi tekstovi), "Lavirintov bilten", I, 2, 1-2 - Maglaj, 15. VI. 1983.
SUP

**SUP** se može odnositi na:
* **Sekretarijat unutrašnjih poslova**, što je nekadašnji naziv za miliciju, odnosno policiju u doba SFRJ.
* **[[Sistem upravljanja paljbom]]**
* **[[Stanford University Press]]**
* **[[Sydney University Press]]**
Mirsad Türkcan

**Mirsad Turkđan** (turski: **Mirsad Türkcan**), rođen 7. juna 1976. u Novom Pazaru, je košarkaški igrač. Rođen je kao *Mirsad Jahović* u bošnjačkoj porodici. Mirsad Jahović je uzeo tursko prezime Turkčan kada se preselio u Tursku da igra košarku. U isto vreme, dobio je tursko državljanstvo i od tad je državni reprezentativac Turske. Visok je 2,06 m, a težak 107 kg. 

Turkčan je u sezoni 2004/2005. igrap za ruski klub Dinamo iz Moskve. Leta 2005. godine, potpisao je ugovor za turski Ulkersport.

Njegova sestra Emina Jahović je popularna pop pevačica u Srbiji i u ostalim delovima bivše Jugoslavije. 

18. decembra 2005, Mirsad je oženio svoju osamnaestogodišnju devojku Dinu Džanković, mis Srbije i Crne Gore za 2005. godinu. <small>Izvor</small> 

## Karijera
* **1998-1999.** 
Mirsad Turkčan se pridružio istanbulskom Efes Pilsenu decembra 1998, ali samo da bi igrao na utakmicama Evrolige. Januara 1999, trejdovan je od strane Hjuston Rokitsa za Filadelfiju 76 (Philadelphia 76ers). Aprila 1999, Turkčan je potpisao za Njujork Knikse (New York Knicks).
 
* **1999-2000.** 

Februara 2000 potpisuje za Milvoki Bakse (Milwaukee Bucks).
* **2000-2001.** 
Igra za Efes Pilsen, zatim za PSG.
 
* **2001-2002** 
CSKA Moskva (Rusija) 
 
* **2002-2003** 
Montepaski SIjena (Italija) 
 
* **2003-2004** 
CSKA Moskva (Rusija) 
 
* **2004-2005** 
Dinamo Moskva (Rusija)