open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ramforinkoidi

**Ramforinkoidi** (lat. Rhamphorhynchoidea) su jedan od dva podreda pterosaura i predstavljaju evolutivni stepen primitivnih pripadnika te skupine letećih gmazova. Taj podred je parafiletičan u odnosu na pterodaktiloide, koji su potekli iz ramforinkoida, a ne nekog daljed zajedničkog pretka. S obzirom na to da nije sasvim prirodno grupiranje, Rhamphorhynchoidea se u naučnoj literaturi većinom ne koristi kao službena grupa, mada je neki naučnici koji proučavaju pterosaure u popularnoj literaturi (npr. *The Pterosaurs: From Deep Time*, David Unwin) i nekim službenim istraživanjima još uvijek koriste kao neformalno grupiranje. Ramforinkoidi su bili prvi pterosauri i pojavili su se u kasnom trijasu (norij, prije oko 210 miliona godina). Za razliku od svojih potomaka, pterodaktiloida, većina ramforinkoida je imala zube i dug rep, a većina vrsta nije imala koštanu krestu, iako je kod nekoliko pronađena meka kresta sastavljena od tvari poput keratina. Uglavnom su bili maleni. Do kraja jure su gotovo svi izumrli, s tim što je barem jedan rod anurognatida, *[[Dendrorhynchoides]]*, opstao do rane krede. Na nalazištu Daohugou, koje se najčešće datira na juru, mada je nekoliko istraživanja zaključilo da je nastalo u kredi, pronađeni su ostaci pripadnika porodice Wukongopteridae, koji pokazuju mješavinu ramforinkoidskih i pterodaktiloidskih osobina.

## Klasifikacija

### Taksonomija
Slijedi popis porodica i natporodica podreda Rhamphorhynchoidea, prema Unwin 2006. osim ako nije suprotno naglašeno.
* **Red [[Pterosauria]]**
** **Podred Rhamphorhynchoidea** (parafiletičan)
*** Kladus Eopterosauria
**** *[[Preondactylus]]*
**** Kladus Eudimorphodontimorpha
***** Austriadactylus
***** Kladus Eudimorphodontia
****** Peteinosaurus
****** Porodica Eudimorphodontidae
******* Potporodica Eudimorphodontinae
******** Eudimorphodon
******* Potporodica Raeticodactylinae
******** Caviramus
******** Carniadactylus?
*** Porodica Dimorphodontidae
*** Porodica Anurognathidae
*** Natporodica Campylognathoidea
**** Porodica Campylognathoididae
*** Porodica Rhamphorhynchidae
**** Potporodica Rhamphorhynchinae
**** Potporodica Scaphognathinae
* Ramforinkoidi nesigurnog srodstva (*[[incertae sedis]]*)
** *[[Comodactylus]]*
** *[[Laopteryx]]*
** *[[Odontorhynchus]]*
** *[[Parapsicephalus]]*
** *[[Rhamphinion]]*

## Reference

* Unwin, D. M., (2003). "On the phylogeny and evolutionary history of pterosaurs." In Buffetaut, E. & Mazin, J.-M., eds. *Evolution and Palaeobiology of Pterosaurs*. London: Geological Society of London, Special Publications 217, 2003, pp.&nbsp;139–190.
Pantropski pjegavi dupin

**Pantropski pjegavi dupin** (lat. *Stenella attenuata*) je vrsta dupina, koja obitava u gotovo svim svjetskim umjerenim i tropskim morima. 

Bio je u opasnosti, zbog uginuća milijuna jedinki tijekom lova tune. U 1980.-im razvile su se metode hvatanje tune, kojima su pošteđeni dupini, pa im je porasla populacija i sada je jedna od najzastupljenijih vrsta dupina u svijetu.

Pantropski pjegavi dupin, kao što i sam naziv kaže, nalazi se u svim tropskim i sub-tropskim vodama diljem svijeta - grubo rečeno u svim oceanima i morima između 40° sjeverne zemljopisne širine i 40° južne zemljopisne širine. Ukupna svjetska populacija iznosi više od tri milijuna jedinki pa je druga najčešća vrsta dupina nakon dobrog dupina. Sredinom 20. stoljeća, brojnost je iznosila čak oko 7 milijuna jedinki.

Mladunci imaju dužinu 80-90 cm. Odrasli su oko 2,5 m dugi i teški 120 kg. Spolna zrelost kod ženki je s 10 godina, a kod mužjaka s 12 godina. Životni vijek je oko 40 godina.

Postoje podvrste, koje značajno variraju u veličini i obojenosti.
Riječni dupini

**Riječnim dupinima** se nazivaju četiri vrste kitova zubana koji, za razliku od ostalih dupina, žive u slatkoj vodi. 

Ranije se ove četiri vrste svrstavalo i jednu porodicu (Platanistidae) ili nadporodicu (Platanistoidea). U međuvremenu se smatra, da su te četiri poznate vrste nastale nezavisno jedna od druge. Zajedničke osobine, kao zakržljale oči i izraženo kljunasta njuška, razvile su se prema tome samo kroz proces konvergentne evolucije, dakle na temelju vrlo sličnih životnih uvjeta. 

Kineski riječni dupin je jedan od najrjeđih sisavaca, 1998. je izbrojano još samo 7 jedinki. Uništavanjem njihovog okoliša su i drugi riječni dupini akutno ugroženi da izumru.

To su slijedeće vrste (Rice, 1998.):
* Boto *(Inia geoffrensis)*, poznat i pod imenom Amazonski dupin
* Baiji *(Lipotes vexillifer)*, poznat i pod imenom Kineski riječni dupin
* Indijski riječni dupin *(Platanista gangetica)*, poznat i pod imenom Ganges dupin
* La Plata riječni dupin *(Pontoporia blainviller)*

I među "pravim" dupinima postoje vrste koje žive dijelom u slatkoj vodi. No, njih se ne ubraja u riječne dupine. To su prije svega sotalia i Kamerunski riječni dupin
Boto (delfin)

**Boto** (lat. *Inia geoffrensis*), lokalno i **boutu**, kojeg često nazivaju i **amazonskim riječnim dupinom**, riječni je dupin koji živi u rijekama Južne Amerike. Dok su se ranije dupini u  Orinoku i Madeiri povremeno smatrali samostalnim vrstama, danas se misli da su to podvrste amazonskog dupina, bota.

## Osobine
Amazonski dupini su dugi oko 2-3 m a teški 100 do 160&nbsp;kg. Boja im se s godinama mijenja. Mlade životinje su srebrno sive, dok starije životinje postaju ružičaste. Glave su im okruglaste s dugom njuškom koja izraženo podsjeća na ptičji kljun. Oči su im doduše zakržljle, ali još uvijek posjeduju vid. Među svim riječnim dupinima samo oni imaju tvrde, čekinjaste dlake na njuškama.

## Rasprostranjenost
Postoje tri prostorno razdvojene populacije, sve u rijekama sjevernog dijela Južne Amerike:
* *I. g. geoffrensis*, koji žive u Amazoni i njenim mnogim pritokama,
* *I. g. boliviensis*, koji živi u Rio Madre koja je, istina, pritoka Amazone, ali je od nje odvojena nizom brzica i vodopada,
* *I. g. humboldtiana*, koji živi u Orinoku i njegovim pritokama.

## Način života
Boto je samotnjačka životinja i rijetko ju se viđa s drugim pripadnicima svoje vrste. Izbjegava velike riječne tokove i rađe se zadržava u mirnim, stajaćim ili čak pomalo močvarnim rukavcima uz glavni tok. Tu mu nije potreban njegov ionako loš vid, nego se u potpunosti oslanja na svoje izvrsno razvijene sposobnosti eho-lociranja. Njihov prirodni sonar je vjerojatno najrazvijeniji među svim kitovima i uz njegovu pomoć lovi plijen koji se sastoji pretežno od malih riba. Ne rone dugo, i izlaze na površinu po zrak gotovo svakih pola minute. Manje su aktivni od oceanskih dupina i gotovo uopće ne iskaču iz vode.

## Ostalo
Boto je od svih vrsta riječnih dupina najmanje ugrožen, no ipak ga IUCN  vodi kao takvog. Povremeno se uplete u ribarske mreže ili zbog znatiželje u propeler. Regionalno ga ribari ubijaju smatrajući ga konkurentom u lovu riba. Amazonski dupini su potencijalno ugroženi i branama na rijekama kao i njihovim zagađivanjem.

Neki indigeni narodi u tim područjima vjeruju, da čovjek koji se utopi postaje boto. U tom svom novom životu on zadržava sposobnost da se povremeno vrati među ljude.

U donjem toku Amazone živi još jedna vrsta dupina, tukuši  (*Sotalia fluviatilis*). To je dupin čija jedna, morska, podvrsta  živi u Atlantiku uz obale Južne Amerike i povremeno zalazi u velike rijeke, dok druga, riječna (manja rastom), nastanje veće riječne tokove i jezera u porječju Amazone. Sasvim je različita vrsta od amazonskog riječnog dupina

## Izvori
Indijski riječni dupin

**Indijski riječni dupin** (lat. *Platanista gangetica*) je vrsta riječnih dupina koja živi u dva odvojena riječna sistema na jugu Azije. Žive u vodnom sustavu rijeka Gangesa i Inda. Ranije se populacija koja živi u Indu smatrala zasebnom vrstom.

## Osobine
Indijski riječni dupini imaju dugu i malo prema gore savijenu njušku. Dugi su između 2 i 3 m, pri čemu su ženke u prosjeku nešto veće od mužjaka . Leđna peraja je malena i neupadljiva. Svim tim obilježjima jako podsjeća na Amazonskog dupina iako između njih postoji samo vrlo daleka srodnost.

Boja tijela im je tamno siva, s tim da im je donja strana tijela malo svjetlija od gornje. U očima nemaju leću i zakržljale su im. Otuda potiče i naziv koji se za njih ponekad koristi: slijepi riječni dupin. On svojim preostalim vidom još može razlikovati stupnjeve svjetlosti. No, orijentiranje i ulov mu ovise prije svega o osjetilu eho lociranja. Prema svemu sudeći, život u blatnjavoj vodi s vrlo slabom vidljivosti u kojoj i najbolji vid nije od velike koristi, doveo je do kržljanja tog osjetila.

## Rasprostranjenost
Dvije podvrste Indijskog riječnog dupina žive u dva odvojena riječna sistema. Jedan, Ganges dupin, nastanjuje sistem Ganges-Brahmaputra na sjeveroistoku Indije i u Bangladešu. Druga podvrsta, Indski dupin, živi u srednjem dijelu toka rijeke Ind u središnjem dijelu Pakistana. On je vjerojatno ranije imao značajno veće područje na kojem je živio obuhvaćajući brojne pritoke Inda.

## Način života
Ganges dupini u pravilu su samotnjaci. Mladunci dolaze na svijet početkom indijskog sušnog razdoblja. Rađa se samo jedno mlado dugo oko 70 cm i majka ga doji oko godinu dana. Hrane se ribama i beskralješnjacima koje dupini love u muljevitom dnu rijeke.

## Taksonomija
Dupini iz Gangesa i dupini iz Inda su se prvobitno smatrali jednom vrstom. Tijekom 1970-tih se uvriježilo mišljenje, da su to ipak dvije odvojene vrste. U toj podjeli, dupin iz Inda dobio je naziv *Platanista indi*. Međutim, 1998. Dale W.Rice objavljuje rad koji je u međuvremenu općeprihvaćen u kojem on dolazi do zaključka da nema dovoljno značajnih morfoloških razlika između tih dupina koje bi opravdavale njihovo razdvajanje. Ponovo ih je ujedinio u jednu vrstu i nazvao dupina iz Inda *Platanista gangetica minor*, kao podvrstu dupina iz Gangesa nazvanog *Platanista gangetica gangetica*.

Indijski riječni dupin je samostalna porodica iz reda kitova zubana. S drugim riječnim dupinima povezuje ih jednak životni okoliš kao i morfološke sličnosti do kojih je došlo najvjerojatnije konvergentnom evolucijom. Jer, ne postoje bliske srodnosti između njih i Amazonskog dupina, Kineskog riječnog dupina i La Plata dupina.

## Vanjske veze
Laplatski riječni dupin

**Laplatski dupin** (lat. *Pontoporia blainvillei*) je jedina vrsta u porodici *Pontoporiidae*, laplatskih riječnih dupina. To je najmanji od svih riječnih dupina a ujedno i najmanji kit uopće.

## Osobine
Dužinom od 150 cm i težinom od oko 50 kg ovaj dupin je prilično nježno građen. Boja tijela mu je siva. Kao i kod svih riječnih dupina, i njegova je njuška izraženo odvojena od siluete glave. Ekstremno je duga i blago savijena prema dole. Ona je oko 15% ukupne dužine tijela. 

## Rasprostranjenost
Iako je uvršten u skupinu riječnih dupina ovaj dupin uglavnom živi u moru. Ljeti ulazi u deltu Rio de la Plate, a zimi se kreće duž obale Atlantika. Uzvodno ne ulazi dublje u rijeku od njene delte. Da je svrstan u skupinu riječnih dupina posljedica je prije svega povijesnih razloga. U međuvremenu taj takson više ne postoji.

## Način života
Ova vrsta dupina se hrani ribama, lignjama i rakovima. Dijelom lovi na način da njuškom "ruje" po mulju na dnu i istjeruje iz njega potencijalnu lovinu. Kao samotnjak, izbjegava susrete s drugim dupinima svoje vrste. Ne roni dugo, a na površini boravi još kraće. Zbog ovako skrovitog načina života ljudi ga rijetko viđaju. Godišnje se u ribarskim mrežama utopi oko 1.500 ovih dupina. Postoji bojazan da ova populacija nije dovoljno velika da bez štete izdrži takav gubitak.
Buddy Adler

**E. Maurice** "**Buddy**" **Adler** (22. jun 1909 – 12. jul 1960) bio je američki filmski producent, najpoznatiji po filmu *[[From Here to Eternity]]*, za koga je dobio Oscar za najbolji film.

## Izavbrana filmografija
* *[[The Inn of the Sixth Happiness]]*  (1958)
* *[[South Pacific (1958 film)|South Pacific]]*  (1958)
* *[[A Hatful of Rain]]*  (1957)
* *[[Heaven Knows, Mr. Allison]]*  (1957)
* *[[Anastasia (1956 film)|Anastasia]]*  (1956)
* *[[Bus Stop (1956 film)|Bus Stop]]*  (1956)
* *[[The Revolt of Mamie Stover]]*  (1956)
* *[[The Bottom of the Bottle]]*  (1956)
* *[[The Lieutenant Wore Skirts]]*  (1956)
* *[[The Left Hand of God]]*  (1955)
* *[[Love Is a Many-Splendored Thing (film)|Love Is a Many-Splendored Thing]]* (1955)
* *[[House of Bamboo]]*  (1955)
* *[[Soldier of Fortune (1955 film)|Soldier of Fortune]]*  (1955)
* *[[Violent Saturday]]*  (1955)
* *[[From Here to Eternity]]*  (1953)
* *[[Last of the Comanches]]* (1953)
* *[[The Harlem Globetrotters]]*  (1951)
* *[[Saturday's Hero]]*  (1951)
* *[[A Woman of Distinction]]*  (1950)
* *[[Tell It to the Judge]]*  (1949)
* *[[The Dark Past]]*  (1948)
* *[[Quicker'n a Wink]]* (1940)

## Reference
Henny Porten

**Frieda Ulricke "Henny" Porten** (7. januar 1890 &ndash; 15. oktobar 1960) bila je njemačka filmska glumica i producentica, najpoznatija kao jedna od najvećih filmskih zvijezda nijeme ere.

Rođena kao kćer uspješnog glumca i filmskog pionira Franza Portena, Henny Porten je bila jedna od prvih, odnosno u svoje vrijeme prilično rijetkih filmskih glumica koja je karijeru započela upravo na filmu, bez ranijih teatarskih iskustava. Neke od njenih ranih filmova je režirao njen prvi suprug Curt A. Stark, koji je 1916. za vrijeme Prvog svjetskog rata poginuo na Istočnom frontu. 

1921. se oženila za Wilhelma von Kauffmana, jevrejskog ljekara i upravnika sanatorija u Garmisch-Partenkirchenu. Zbog toga je nakon dolaska nacista na vlast pala u nemilost i bilo joj je zabranjeno snimanje filmova; zabrana je skinuta tek na intervenciju Alberta Göringa. Poslije Drugog svjetskog rata je snimala filmove za istočnonjemački studio DEFA. 

## Izabrana filmografija
* *[[The Robber Bride (film)|The Robber Bride]]* (1916)
* *[[The Queen's Love Letter]]* (1916)
* *[[The Wandering Light]]* (1916)
* *[[Imprisoned Soul]]* (1917)
* *[[The Princess of Neutralia]]* (1917)
* *[[The Marriage of Luise Rohrbach]]* (1917)
* *[[Countess Kitchenmaid]]* (1918)
* *[[The Homecoming of Odysseus (1918 film)|The Homecoming of Odysseus]]* (1918)
* *[[Her Sport]]* (1919)
* *[[Anna Boleyn (film)|Anna Boleyn]]* (1920)
* *[[Kohlhiesel's Daughters (1920 film)|Kohlhiesel's Daughters]]* (1920)
* *[[The Vulture Wally]]* (1921)
* *[[The Ancient Law]]* (1923)
* *[[Inge Larsen]]* (1923)
* *[[I.N.R.I. (film)|I.N.R.I.]]* (1923)
* *[[The Merchant of Venice (1923 film)|The Merchant of Venice]]* (1923)
* *[[Gräfin Donelli]]* (1924)
* *[[Mother and Child (1924 film)|Mother and Child]]* (1924)
* *[[Roses from the South (film)|Roses from the South]]* (1926)
* *[[Lotte (film)|Lotte]]* (1928)
* *[[The Mistress and her Servant]]* (1929)
* *[[Skandal um Eva]]* (1930)
* *[[Kohlhiesel's Daughters (1930 film)|Kohlhiesel's Daughters]]* (1930)
* *[[Louise, Queen of Prussia (film)|Louise, Queen of Prussia]]* (1931)
* *[[Mother and Child (1934 film)|Mother and Child]]* (1934)
* *[[Trouble Backstairs (1935 film)|Trouble Backstairs]]* (1935)
* *[[The Comedians (1941 film)|The Comedians]]* (1941)
* *[[The Buchholz Family]]* (1944)
* *[[Absender unbekannt]]* (1950)
* *[[Carola Lamberti - Eine vom Zirkus]]* (1954)
* *[[Das Fräulein von Scuderi]]* (1955)

## Vanjske veze
*
*
Véra Clouzot

**Véra Clouzot** (30. decembar 1913&nbsp;– 15. decembar 1960) bila je brazilsko-francuska glumica i filmska scenaristica. Filmografija joj je bila vezana za muža Henri-Georgesa Clouzota; nastupila je u tri njegova filma, a za četvrti - *[[La Vérité (film)|La Vérité]]* (1960) - napisala scenario. Umrla je od srčanog udara.

## Filmografija
**[[The Wages of Fear|Nadnica za strah]]* (1953)
**[[Les Diaboliques (film)|Les Diaboliques]]* (1955)
**[[Les Espions]]* (1957)

## Vanjske veze

* 
* Véra Clouzot at Find A Grave
Bjeloprsi jež

**Bjeloprsi jež** ili **istočnoeuropski jež** (lat. *Erinaceus concolor*) je vrsta ježeva iz razreda sisavaca. 

Može narasti do 225 - 275 mm u duljinu i težiti 400 do 1100 g, a vrlo je slično tamnoprsom ježu. Najveća je razlika što ima svjetlija prsa.

## Rasprostranjenost

Ova vrsta je rasprostranjena u istočnoj Europi. Opseg preklapanja rasprostranjenosti s tamnoprsim ježem je na području od Poljske do Jadranskog mora. Na istoku obitava do Izraela, Irana i oko Kaspijskog jezera. 

Žive uglavnom u šumovitim područjima s niskim raslinjem. Nalazimo ga i na pašnjacima, pogotovo u blizini šume, živice i grmlja. Relativno je čest čak i u urbanim sredinama.

## Prehrana

Njegova glavna hrana su: kukci, gujavice, puževi, mladi miševi, ptičja jaja i ptići, gljive, korijenje i voće.

## Ponašanje

Najaktivniji je u sumrak i noću. Međutim, ponekad se može vidjeti tijekom dana, obično u jesen. U zimskom razdoblju na sjevernoj hemisferi spava zimski san. Tada mu pada tjelesna temperatura na 4 °C (normalna temperatura je 34 °C).

## Razmnožavanje

Parenje počinje u ožujku, a traje do srpnja ili kolovoza. Ženka je trudna 31 do 35 dana. Godišnje se okoti jednom ili dva puta. U leglu je između 1 i 10 ježića (obično 3-4). Postaju spolno zreli u slijedećoj kalendarskoj godini.
Dugouhi jež

**Dugouhi jež** (lat. *Hemiechinus auritus*) je vrsta ježa porijeklom iz srednjoazijskih zemalja i nekih zemljama Bliskog istoka. Živi u jazbinama, bilo da ih radi ili pronađe. Ističe se svojim dugim ušima. Smatra se jednim od najmanjih bliskoistočnih ježeva. Ovaj jež jede kukce, ali se također može hraniti malim kralježnjacima i biljkama. U zatočeništvu mogu živjeti oko 7 godina.

Budući da je prirodno sklon parazitima i može prenositi opasne bolesti poput kuge, vrlo je preporučeno da ga se kupuje preko ovlaštenih trgovaca, ako ga se želi držati kao kućnog ljubimca.

Duljina tijela je između 120 i 270 mm, a repa između 10-50 mm. Lubanja je oko 38-48 mm. Teži između 250 i 400 g. Ima vrlo razvijena osjetila sluha i mirisa, koja koriste za lov i otkrivanje predatora. U opasnosti se štiti bodljama. Vrh i peta stopala prekriveni su dlakom, ali stopala su gola.

Dugouhi jež je manji od europskog bjeloprsog ježa i puno je brži. Manje je vjerojatno, da će sklupčati u loptu u opasnosti, nego će radije pokušati pobjeći ili skočiti na predatora sa svojim relativno kratkim iglicama.

## Izvori
Europski jež

**Europski jež** ili **tamnoprsi jež** (lat. *Erinaceus europaeus*) vrsta je ježa koja se može naći u zapadnoj Europi i na Skandinavskom poluotoku. To je česta vrsta, koja može preživjeti u različitim staništima.

## Izgled

Europski jež je sisavac srednje veličine. Nešto je veći od vrsta ježeva, koje nastanjuju tropske i subtropske oblasti. Njegova dužina varira od 20 do 30 cm. Težina odrasle jedinke je uglavnom oko 400 g nakon zimskog sna do 1200 g pred zimski san. Najteži zabilježeni primjerak u divljini težio je skoro 2000 g. Tijelo europskog ježa prekriveno je s i do 6000 bodlji.

## Stanište

Europski jež može se naći u šumama i na livadama kao i na prijelazu između ova dva staništa. Sve češće se događa, da ježevi nastanjuju parkove i vrtove.

## Prehrana

Europski jež je kukcojed. To znači da jede: crve, puževe golaće, gusjenice i druge kukce. On se također hrani i manjim zmijama, žabama, ribama, malim pticama i njihovim jajima. Ponekad svoju prehranu obogaćuje voćem i gljivama.

## Razmnožavanje

Sezona parenja počinje nakon zimskog sna. Ženke su skotne od 31 do 35 dana nakon čega na svijet donose od 4 do 6 mladunaca.

## Izvori
Pustinjski jež

**Pustinjski jež** (lat. *Paraechinus aethiopicus*) je vrsta sisavaca iz porodice *Erinaceidae*.

## Rasprostranjenost

Živi u državama kao što su: Alžir, Čad, Džibuti, Egipat, Eritreja, Irak, Izrael, Jordan, Kuvajt, Libija, Mali, Mauritanija, Maroko, Niger, Oman, Saudijska Arabija, Somalija, Sudan, Sirija, Tunis, Ujedinjeni Arapski Emirati, Zapadna Sahara, Jemen i eventualno Etiopija.

## Anatomija i ponašanje

Jedan je od manjih ježeva. Ima dužinu između 13 i 26 centimetara i teži između 300 i 440 grama. Bodlje na leđima mogu biti naborane. Ako se osjeća ugroženo, može koristiti mišiće koji zatežu kožu, kako bi se sklupčao. Pretvara se u loptu, čiji šiljci vire u svim smjerovima, što je odlična obrana.

## Hrana
Pustinjski  ježevi prvenstveno jedu kukce i druge beskralježnjake, ali ponekad će pojesti jaja, male kralješnjake i biljke. 

## Razmnožavanje
Razmnožavanje počinje u ožujku, nakon što je završio zimski san. Ženka pustinjskog Ježa rađa do šest mladih u brlogu ili skrivenom gnijezdu, a nakon trudnoće koja traje oko 30 do 40 dana. Mladi su rođeni gluhi i slijepi te s bodljama koje se nalaze odmah ispod kože kako bi se spriječilo oštećenje ženke tijekom poroda. Bodlje se pojavljuju u roku od nekoliko sati, a oči se otvaraju nakon 20 dana. Mladi pustinjski ježevi odbijaju se od sise nakon 40 dana. Svake godine se rađa jedno leglo.

## Prijetnje
Pustinjski jež je česta vrsta s velikom populacijom i široko je rasprostranjena. Vjeruje se da je prilično otporan na promjene u staništu te da nisu ugroženi. Zasad nema većih prijetnja za tu vrstu iako ima naznaka da ih povećanje prometa u pustinji ugrožava.
## Podvrste
* *[[Paraechinus aethiopicus aethiopicus]]* Ehrenberg, 1832
* *[[Paraechinus aethiopicus albatus]]* Thomas, 1922
* *[[Paraechinus aethiopicus deserti]]* Loche, 1858
* *[[Paraechinus aethiopicus ludlowi]]* Thomas, 1919
* *[[Paraechinus aethiopicus pectoralis]]* Heuglin, 1861
:Izvori za podvrste
## Izvori
Sjeverni bjeloprsi jež

**Sjeverni bjeloprsi jež** (lat. *Erinaceus roumanicus*) je vrsta ježeva iz razreda sisavaca. 

Može narasti 225 do 275 mm u duljinu i težiti 400 do 1100 g, a izgledom je vrlosličan bjeloprsom i europskom ježu. Ima vidno svjetlije grudi u odnosu na njih.

Ova je vrsta rasprostranjena u istočnoj Europi. Areal preklapanja s europskim ježem nalazi se zapadno od Poljske do Jadranskog mora. Na istoku se širi do oko Kaspijskog jezera i Oba.

## Podvrste
* *Erinaceus roumanicus roumanicus* Barrett-Hamilton, 1900.
* *Erinaceus roumanicus bolkayi* V. Martino, 1930.
* *Erinaceus roumanicus drozdovskii* V. i E. Martino, 1933.
* *Erinaceus roumanicus nesiotes* Bate, 1906.
* *Erinaceus roumanicus pallidus* Stroganov, 1957.
Sumatranski nosorog

**Sumatranski nosorog** (lat. *Dicerorhinus sumatrensis*) jedna je od najugroženijih vrsta nosoroga te jedna od tri vrste nosoroga koje žive u Aziji.

## Rasprostranjenost
Sumatranski nosorog u prošlosti je naseljavao veliki dio jugoistočne Azije i Indije, no danas preživljava tek u nekoliko rascjepkanih populacija u kontinentalnom dijelu Malezije (NP Taman Negara), te na otocima Sumatri i Borneu.

## Opis životinje
Sumatranski nosorog najmanja je vrsta nosoroga. Odrasla jedinka teži 500-800 kg, duga je 2,5 - 3,2 metra, a visoka je 120-145 cm.
Ima dva roga, od kojih je duži dug 15–25&nbsp;cm, a kraći 10&nbsp;cm.
Životni vijek ove vrste nosoroga je 30-45 godina.

## Stanište i način života
Sumatranski nosorog živi u nizinskim i planinskim tropskim kišnim šumama i močvarama. Samačka je i noćna životinja.
Hrani se biljkama - plodovima, lišćem, izdancima i stabljikama. Može pojesti i do 50 kilograma hrane dnevno. Kao i svim ostalim vrstama nosoroga, i sumatranskom nosorogu važan je dio prehrane sol, koju nalazi na prirodnim solištima.

Jedinke komuniciraju glasanjem, koje uključuje zviždanje, kratko pištanje i ispuštanje dubokih glasova. Drugi oblik komunikacije je označavanje teritorija izmetom i urinom. Ovaj način komunikacije se najviše koristi u vrijeme parenja.

Ženke sumatranskog nosoroga postaju plodne sa 7, a mužjaci s 10 godina. Trudnoća traje 15-16 mjeseci, a mladunče u trenutku poroda teži 40–60&nbsp;kg. Mlado ostaje s majkom dvije do tri godine.

## Ugroženost
Sumatranski nosorog je klasificiran kao kritično ugrožena vrsta s manje od 275 jedinki u divljini, s tendencijom daljnjeg pada brojnosti.
U zatočeništvu živi još dvadesetak jedinki, većinom u zoološkim vrtovima u Indoneziji, Maleziji i SAD-u.
Razlozi ugroženosti sumatranskog nosoroga su prvenstveno gubitak staništa zbog sječe šuma te krivolov. I ova vrsta nosoroga na je meti krivolovaca zbog svog roga koji se koristi u kineskoj tradicijskoj medicini.

## Podvrste sumatranskog nosoroga
**Zapadni sumatranski nosorog** (lat. *D. s. sumatrensis*) živi na Sumatri i kontinentalnoj Maleziji. Brojno stanje podvrste je između 170 i 250 jedinka.

**Istočni (borneoški) sumatranski nosorog** (lat. *D. s. harrissoni*) najmanja je podvrsta sumatranskog nosoroga. Rasprostranjena je na Borneu i broji oko 50 jedinkâ. Nazvana je po zoologu i antropologu Tomu Harrisonu.

**Sjeverni sumatranski nosorog** (lat. *D. s. lasiotis*) nekoć je nastavao dijelove Indije i Bangladeša, no najvjerojatnije je izumro s malom mogućnošću preživljavanja u zabačenim dijelovima Burme. Ovo je najveća podvrsta sumatranskog nosoroga.

## Reference
Veliki indijski nosorog

**Veliki indijski nosorog** (lat. *Rhinoceros unicornis*) najveća je od tri azijske vrste nosoroga te drugi najveći Azijski sisavac, nakon azijskog slona.

## Rasprostranjenost
Veliki indijski nosorog nekoć je nastavao cijeli sjeverni dio indijskog potkontinenta, od Pakistana na zapadu, do Burme na istoku. No danas je stjeran tek u nekoliko džepova u južnom Nepalu, sjevernom Bengalu, dolini Brahmaputre i u butanskom NP Manasu.

## Opis životinje
Дугачак је од 2,9 до 3,9 метара.Висок је од 1,5 до 1,9 метара.Тежак је од 1200 до 2900кг.

Indijski nosorog ima samo jedan rog dužine oko 25 cm, sačinjen od keratina.

Tijelo ovog nosoroga prekriveno je debelom sivkasto-smeđom kožom, koja zbog dubokih kožnih nabora izgleda poput oklopa.

## Stanište i način života
Veliki indijski nosorog većinom je samačka životinja iako su ponekad viđeni i u skupinama za vrijeme kupanja u rijekama.

Veoma su teritorijalne životinje, posebice za vrijeme parenja. Teritoriji mužjaka su površine oko 2-8 km², a označavaju ih urinom. Prijelaz preko tuđeg teritorija može rezultirati sukobom.

Indijski nosorog nema prirodnih neprijatelja, osim tigrova koji znaju napadati nezaštićenu mladunčad.

Mogu trčati brzinom do 55 km/h, dobri su plivači te imaju dobar sluh i njuh, ali loš vid.

Indijski nosorozi su vegetarijanci. Hrane se travama, plodovima, grančicama, ali i algama. Hrane se većinom u sumrak i jutro.

## Razmnožavanje
Trudnoća ženki indijskog nosoroga traje 16 mjeseci, a mlado ostaje s majkom do najviše tri godine. Razmak između dvije trudnoće traje otprilike 34-51 mjeseca.
Ženke su spolno zrele s 4 godine, ali rijetko kad dolazi do parenja prije navršavanja šeste godine života. 

Mužjaci su spolno zreli s pet, ali najčešće se pare tek s 15 godina, kad postanu dovoljno veliki i snažni za privlačenje ženki.
Životni vijek indijskog nosoroga je oko 40 godina.

## Ugroženost
Indijski je nosorog osjetljiva vrsta sa 2575 jedinki u divljini; 378 u Nepalu, 2200 na prostoru Indije i 19 u Butanu. Zbog oštrih mjera zaštite, brojnost ove vrste nosoroga se povećava. Uspjeh programa zaštite još je uočljiviji uzmemo li u obzir da je 1900. godine u divljini preživljavalo jedva 200 jedinki.

## Reference
James III od Škotske

**James III** (maj 1452.  - pored Stirlinga, 11. jun 1488.), bio je kralj Škotske, od 1460. - 1488.

James je bio slabašan monarh jer nije uspio steći respekt kod vlastitog plemstva pa se tokom vladavine suočio sa dvije velike bune.
## Biografija
James je stupio na prijestolje sa samo osam godina kad mu je umro otac James II, tako da je u prvo vrijeme 
umjesto njega vladala njegova majka kao regent sve do svoje smrti 1463. Nakon nje regent mu je bio biskup St Andrewsa James Kennedy 
koji je umro 1465., pa je nakon njega regenstvo preuzela grupa lordova predvođenih Robertom Boydom earlom od Kilmarnocka, koji je 
potpuno preuzeo vlast u svoje ruke 1466.
James je 1469. uspio svrgnuti Roberta Boyda i odtad je vladao sam

Za razliku od svoga oca, on nije uspio učvrstiti snažnu centralnu vlast, nakon dugo godina provedenih u sjeni. On je očito iritirao svoje
plemiće svojim interesom za umjetnost i postavljanjem umjetnika na visoke dvorske položaje. Sve je iznenadio 1479. kad je 
uhapsio braću; Aleksandra vojvodu od Albanya i Johna earla od Mara, pod sumnjom za izdaju. Aleksandar je pobjegao 
pod okrilje Kraljevine Engleske, koja je 1482. poslala vojsku na Škotsku i prisilila Jamesa da vrati Aleksandru njegovu 
domenu. Za vrijeme tog napada škotski disidentski plemići povješali su Jamesove dvorske miljenike. 
Ipak se do marta 1483. - James uspio oporaviti i okupiti dovoljno snaga da izbaci Aleksandra.

Ali James nikako nije uspio ugušiti pobune, koje su podizali njegovi oponenti čak i bez engleske podrške. Glave ga je 
došla ona iz 1488. koju su podigli lideri dviju moćnih pograničnih porodica Homes i Hepburns. 
Nakon Bitke kod Sauchieburna (pored Stirlinga) koju je izgubio, James III je zarobljen i ubijen.

Naslijedio ga je petnaestogodišnji sin James IV.
## Reference

## Vanjske veze

* ''James III'' na portalu Encyclopædia Britannica
Grevijeva zebra

**Grevijeva zebra** () je najveća vrsta zebre. Prepoznatljiva je po uskim prugama i velikim zaobljenim ušima. Živi u istočnoj Africi - Keniji i Etiopiji. Ime je dobila po francuskom predsjedniku Julesu Grévyju, kome je vlada Abesinije 1880-ih tih poklonila jedan primjerak te vrste.

## Opis
Po izgledu se vidljivo razlikuje od ostalih vrsta zebri. To je najveća vrsta iz porodice konja (*Equidae*), ako ne računamo domaće pasmine. Visoka je 1,45 do 1,60 m u ramenima i duga 2,5 - 2,75 m, od glave do repa. Rep je dugačak do 75 cm. Teška je između 350 i 450 kg.

Ima vrlo uske i gusto raspoređene pruge. Na vratu su malo šire. Pruge su im, za razliku od ostalih vrsta zebri, izražene i na nogama, sve do kopita. Jedino im je trbuh bijel, bez pruga. Uši su im vrlo velike i okrugle. Glava im je velika, izdužena i uska, a griva visoka i podignuta.

## Rasprostranjenost
Nekada je živjela u većem dijelu Kenije, Etiopije, Eritreje i Somalije. Danas se održala samo u sjevernoj Keniji i dijelovima južne Etiopije, gdje se nalaze izolirane populacije. Prilagođena je na polusušne ravnice, prekrivene grmljem i gustiš, iako za vrijeme suša više voli predjele bogate vodom.

## Prehrana
Hrani se uglavnom travom, premda također jede lišće, šiblje i koru drveća. Provodi veliki dio dana na ispaši.

## Ponašanje
Udružuju se u manje skupine na kraće razdoblje, od nekoliko mjeseci. Mužjaci uglavnom provode vrijeme sami, na teritoriju koju obilježavaju gomilama balege. Pare se sa ženkama koje lutaju po njihovoj teritoriji. Mužjaci se bore između sebe za teritorij i ženke.

Ženke rađaju po jednog mladunca svake druge godine. Mladi ne piju vodu prva tri mjeseca života, hraneći se samo mlijekom.
Hippotigris

**Hippotigris**, podrod zebri, neparnoprstaša (*[[Perissodactyla]]*) iz roda konja *[[Konj (rod)|Equus]]*, obuhvaća dvije vrste običnu (*Equus quagga*) i planinsku zebru (*Equus zebra*).

Drugi podrod zebri je *[[Dolichohippus]]* Heller, 1912 sa vrstom *[[Equus grevyi]]* Oustalet, 1882.

## Reference
Arsinoitherium

**Arsinoitherium** je izumrli rod sisavaca biljojeda, veličine vrlo velikog nosoroga, koji su živjeli u područjima tropskih šuma i močvarama, pretežno u Africi. Procjenjuje se da je *Arsinoitherium* živio tijekom kasnog eocena i ranog oligocena u razdoblju od prije 30 do 36 milijuna godina.

Posjedovao je dva ogromna roga na glavi. Druga dva roga, mnogo manja i zaobljenija, bila su smještena iznad očiju i prekrivena kožom, kao kod žirafe. Iako po veličini i rogovima pomalo podsjeća na nosoroga, nema nikakvog srodstva s njim.

Nijedna druga vrsta nije potekla od njega, odnosno s njegovim izumiranjem ugasila se ta grana u evoluciji.

## Klasifikacija
Vrste:
**[[Arsinoitherium andrewsii]]* - Egipat 
**[[Arsinoitherium giganteum]]* - Etiopija 
**[[Arsinoitherium zitteli]]* - Egipat, Libija, Angola, Oman

## Reference


## Vanjske veze

*Novi fosili iz Etiopije otvaraju prozor ka „nedostajućim godinama“ Afrike 
*Činjenice o arsinoiterijumu na ''BBC Science & Nature: Prehistoric Life
Bairdov tapir

**Bairdov tapir** (*Tapirella bairdii*; sinonim *Tapirus bairdii*) - sisavac iz porodice *[[Tapiridae]]*. Obitava na području Srednje Amerike i sjevera Južne Amerike. Jedan je od tri južnoamerička tapira. Dobio je ime u čast američkog prirodoslovca Spencera Bairda, a otkrio ga je američki prirodoslovac W. T. White.

## Izgled
Najveći je kopneni sisavac Srednje Amerike. Odrasle jedinke mogu narasti i do 2 m dužine te imati rep od 7-13 cm. Tijelo je tamnosmeđe, a dio oko lica svjetlosmeđe boje. Uši imaju bijele rubove. Glasa se oštrim zviždanjem.

## Prehrana

Bairdov tapir je biljojed. Hrani se različitim biljnim dijelovima, lišćem, pupovima i voćem.

## Razmnožavanje

Trudnoća traje oko 390-400 dana. Ženka ima jedno mladunče (rijetko dva), težine 5-8 kg.

## Izvori
Planinska zebra

**Planinska** ili **brdska zebra** () - ugrožena vrsta zebri porijeklom iz Angole, Namibije i Južnoafričke Republike. 

Postoje dvije podvrste: kapska planinska zebra (*E. z. zebre*) i Hartmannova planinska zebra (*E. z. hartmannae*). Poput svih zebra, prugasta je crno-bijelo. Svaka zebra ima svoje jedinstvene pruge. Pruge mogu biti i tamno smeđe i bijele. One pokrivaju cijelo tijelo osim trbuha. Odrasle planinske zebre imaju dužinu tijela od 2,1-2,7 m i rep dug 40-55 cm. Visina u ramenima kreće se 1,1 do 1,5 m. Teže 204-372 kg.

Groves i Bell otkrili su, da kapske planinske zebre imaju obrnuti spolni dimorfizam pa su ženke veće od mužjaka, dok kod Hartmannove planinske zebre je uobičajeno. Crne pruge kod Hartmannove planinske zebre su tanke s mnogo širim bijelim međuprostorom, a to je suprotno kod kapske planinske zebre.

Ove zebre mogu živjeti do tri dana bez vode za piće. 

Žive na obroncima planina, otvorenim travnjacima, šumama i područjima s dovoljno vegetacije.

## Reference
Širajzl

**Širajzl** ili **žarač** kako se službeno zove (ali i ožeg, popret, širhakl, širhakn) je željezna šipka za razgrtanje i poticanje vatre 
po kaminima ili šparhetima.

## Etimologija
*Širajzl* (od južnonjemačkog: *Schüreisen*) je riječ austrougarskog porijekla proširena po 
južnoslavenskim krajevima od kraja 18. i tokom 19. vijeka, porastom gradova u kojima su se počele uvoditi 
tadašnje tehnološke novotarije za grijanje ozidani kamini i šparheti. Nijemci za to inače upotrebljavaju riječ - *schürhaken*.
To je zapravo sintagma od riječi *schüren* (raspirivati) + *eisen* (željezo).

## Oblik i historija
Širajzl je oko pola metra dug komad debele željezne šipke, pri vrhu savijen pod kutom od 90°, pa iz profila liči na izduženo slovo L. Luksuzniji širajzli imali su na donjeg dijelu drvenu dršku na dnu, oni su uz lopaticu i kantu postlali obavezni predmet 
gotovo svakog gradskog domaćinstva početkom 20. vijeka, kad još nije bilo drugih oblika grijanja.

Širajzlom su roditelji prijetili svojoj djeci - *Nemoj da te izdevetam širajzlom*.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Širajzl'' na portalu Leksikon
Obična zebra

**Stepske** ili **Burčelove zebre** (, ranije *Equus burchellii*), su društvene životinje koje žive u zajednici s drugim biljožderima na afričkim savanama. To je jedna od vrsta iz porodice konja, a spada u red neparnoprstaša. 

U nas žive u svim javnim zoološkim vrtovima osim splitskog.

## Podvrste
* †*Equus quagga quagga* Boddaert, 1785. 
* *Equus quagga burchellii* Gray, 1824. 
* *Equus quagga boehmi* Matschie, 1892.
* *Equus quagga borensis* Lönnberg, 1921. 
* *Equus quagga chapmani* 
* *Equus quagga crawshayi* 

## Opis
Stepska zebra ima bijelo krzno s crnim prugama te kratke noge. Odrasle jedinke oba spola u visini ramena imaju 1,4 metra, a duge su 2,3 metra. Težina im iznosi oko 294 kg (mužjaci imaju 10% više težine od ženki). Vrlo su divlje i teško se pripitomljavaju. Slično kod konja, mlada stepska zebra može hodati i stajati kratko vrijeme nakon rođenja, a o njoj se brine njezina majka, koja ga doji oko 16 mjeseci.

Da bi potražila hranu, stepska zebra može prohodati i do 1,100 km. Grupa stepskih zebri obično broji od 5 do 20 jedinki.

Ove zebre važan su ekonomski izvor u turizmu. Žive u jugoistočnoj i istočnoj Africi, gdje postoje dvije sezone: kišna i suha. Njima se hrane lavovi, leopardi i gepardi.

Žive od 20 do 30 godina. Ženke dostižu spolnu zrelost s dvije do četiri, a mužjaci s četiri godine. Trudnoća traje 12 mjeseci. Obično se rađa jedno mladunče koje teži oko 32 kilograma. 

Love se zbog mesa te im se uništava stanište.
Magarci

**Magarci** (*Asinus*), podrod u rodu konja (*[[Equus]]*) koji danas obuhvaća nekoliko preživjelih vrsta, to su *[[Equus asinus]]* ili afrički divlji magarac, *[[Equus hemionus]]* ili azijski divlji magarac i *[[Equus kiang]]*. postoji i nekoliko podvrsta magaraca od kojih je jedna i domaći magarac ili *[[Equus asinus f. asinus]]* (*[[Equus africanus asinus]]*).

Neke vrste i podvrste divljih magaraca su nestale, to su onager ili *[[Equus calobatus]]*, *[[Equus cumminsii]]*, *[[Equus hydruntinus]]* ili europski magarac i *[[Equus tau]]*.

Od afričkog divljeg magarca razvile su se i podvrste *[[Equus asinus somalicus]]* (somalijski divlji magarac) i *[[Equus asinus africanus]]* ili nubijski divlji magarac

Datoteka:Innocence (3426318415).jpg|magarci
Datoteka:(Burro, Egypt.).jpg|
Datoteka:035 1941 - Arab boy and donkey in Jerusalem, Palestine (by Tom Beazley).jpg|Arapin sa magarcem u Jeruzalemu
Datoteka:Burrico.JPG|
Datoteka:Donkey Equus asinus Tanzania 1115 cropped Nevit.jpg|
Datoteka:PSM V55 D768 Oraibi man transporting firewood with burros.png|Hopi Indijanaca iz Oraibija sa magarcem

## Izvori
Viši sisavci

**Viši sisavci** (*Eutheria*; još se nazivaju **plodvaši** ("plodva" - posteljica) ili **placentalni sisavci**)  su podrazred sisavaca. Ostali podrazredi su prasisavci (*Protheria*) i tobolčari (*Metatheria*).

S nestankom dinosaura krajem krede otvorio se novi životni prostor za do tada relativno malene sisavce. Dvije grupe sisavaca koje su do tada postojale, razvile su svaka veliki broj novih vrsta, tobolčari u Južnoj Americi i Australiji, a viši sisavci na drugim kontinentima. 

Danas viši sisavci svojim brojem vrsta i individua dominiraju kralježnjacima na svim kontinentima osim Australije i Antarktike.

Pojam "viši sisavci" odabran je, kako bi se obilježila evolucijska nadmoć i različitost vrsta nasuprot drugim podrazredima. Danas se smatra problematičnim predstavljanje jedne životinjske grupe "nadređenom" nekoj drugoj grupi. Preživljavanje neke grupe životinja ovise o okolišu koji ih obilježava kao i faktorima slučaja. Međutim, taj se pojam održao.

Viši sisavci se dijele u četiri do pet nadredova:

* *[[Xenarthra]]*: Tu se ubrajaju mravojedi (*Pilosa*) i pasanci (*Cingulata*). Razvili su se, vjerojatno, u Južnoj Americi.

* *[[Laurasiatheria]]*: To je velika grupa sisavaca koja obuhvaća redove kukcojeda (*Insectivora*), šišmiša (*Chiroptera*), ljuskavaca (*Pholidota*), zvijeri (*Carnivora*), neparnoprstaša (*Perissodactyla*), parnoprstaša (*Artiodactyla*) i kitova (*Cetacea*). Svi oni su se vjerojatno razvili na  nekadašnjem kontinentu Lauraziji.

* *[[Afrotheria]]*: To je manja grupa na prvi pogled vrlo različitih životinja. *[[Tubulidentata]]*, *[[Macroscelidea]]*, pećinari (*Hyracoidea*), sirene (*Sirenia*), slonovi (*Proboscidea*), *[[Tenrecomorpha]]*, *[[Tenrecidae]]* i zlatna krtica *(Chrysocloridae*) spadaju u ovu grupu. Dobili su ime prema Africi, području s kojeg potječu.

* *[[Euarchontoglires]]*: Ova posljednja grupa obuhvaća dvije podgrupe:
:* *[[Euarchonta]]*, u koju spadaju kožuškari (*Dermoptera*), *[[Scandentia]]* i primati (*Primates*).
:* *[[Glires]]* obuhvaća glodavce (*Rodentia*) i dvojezupce (*Lagomorpha*).

## Drugi projekti
Klen (riba)

**Klen** () je slatkovodna riba koja pripada porodici Cyprinidae. Ima izvrsnu sposobnost prilagodbe tako da nastanjuje i tekućice i jezera.

## Opis i građa
Klen ima vretenasto snažno tijelo, prilagođeno plivanju i u pojačanim vodenim strujama. Pokriven je velikim ljuskama označenim crnom trakom. Glava mu je masivna s okruglom njuškom koja natkriva široko rasječena usta. Repna peraja mu je široka i nazubljena, a trbušne su okomito postavljene nad leđnu peraju. Klen mjenja boju prema obojenosti vode, trbušna zona mu je bijela, peraje su mu sivkaste, osim analne i zdjelične koje su narančasto-crvene. Dužina mu varira od 30 do 70 cm, prosječno je težak 500 grama, a može narasti i do 4 kilograma.

## Stanište i ponašanje
Klen živi u tekućicama, svježim ali ne i hladnim, nalazimo ga u srednjim tokovima rijeka, jezera, kanalima i pješćarama. Zimi, klen se smješta u mirne zone blizu vodenih struja, uz šuplje obale, u proljeće klen se kreće dijelovima obale gdje raste vodeno bilje. Ljeti se smješta u zasjedu blizu površine, najčešće u sjeni. U jesen vrtlozi i potopljene prepreke omogućuju mu da najveći dio dana probavi u prehranjivanju. Klen je rasprostranjen po čitavoj Evropi, osim u Skandinaviji.

## Način hranjenja
Klen je svejed hrani se svime što može naći, od mekušaca, ličinka, kukaca, do organskih odpadaka, voća i mahovine. Klen je specifičan po tome što voli miris sira, pa se mamac poprska aromom sira. Veći klenovi hrane se u velikoj mjeri i različitim vrstama manjih riba.

## Razmnožavanje
Klen se razmnožava između aprila i juna, kada temperatura vode dostigne 15°C uz kamenite obale s umjerenim do brzim protokom vode. Mužjaci postaju spolno zreli s četiri godine a ženke s pet. Ženka polaže od 50.000 do 200.000 jajašca u plitkim zonama bogatim kisikom i čista dna. Ikra se lijepi na stabljike, kamenje i ostali dio dna i vali poslije  dana. Mlađ raste sporo i hrani se planktonom i vodenim biljem. Mužjak u vrijeme parenja ima življe boje i prekriven je svadbenim točkama po tijelu i glavi.

## Strani nazivi
*European chub* (engleski); *Döbel* (njemački); *Cavedano* (talijanski); *Chevesne* (francuski); *Голавль* (ruski).

## Galerija

Datoteka:Döbel Hochrhein10.JPG|Klenova glava
Datoteka:LeuciscusCephalusJuvenile.JPG|Mladi klen
Datoteka:Leuciscus cephalus.jpg|Dva mlada klena u plitkom
Datoteka:Squalius cephalus Prague Vltava 2.jpg|Dva klena u Vltavi


## Literatura
*Ribolov Koprivnica: ''Klen'' 

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Kraški izvor

**Kraški ** ili **krški izvori** su izvori vode koji su dio sistema krasa. U taj sistem su uključene i podzemna odvodnja područja. Kraški izvori su obično dio sistema speleološkog sistema na kojem ponornica stiže na površinu zemlje. Tako je često moguće ući na izvoru u sistem pećine i istražiti ga. Glavna karakteristika kraških izvora proizlazi iz činjenice da voda brzo prolazi kroz špilje. Zato je efekt čišćenja vode u podzemlju minimalan. Voda izvire već nakon nekoliko dana ponovo na izvoru. Oluje, otopljeni snijeg i sezonske promjene u oborinama se na količini vode koja izvire uglavnom jasno odražava. Na mnogim kraškim izvorima u suho godišnje doba količina vode koja izvire variira. Karakteristike kraških izvora  naseljenim područjima opčenito nisu u pogodni za korištenje za pitku vodu. Neravnomjerna količina vode te veliki udio kamenca u vodi može dovesti do loše kvalitete vode.

## Tipovi izvora
Izdvaja se sedam različitih tipova kraških izvora:
* Voklijski izvor
* Potajnica (mukavica, interminentni izvor)
* Estavela
* Bočati izvor (slanasti izvor)
* Vrulja
* Morska vodenica
* Morska estavela

## Povezano
* Blautopf
* Kraški proces

## Literatura
* Dukić, D. i Gavrilović Lj. (2006): *Hidrologija*, Zavod za udžbenike i nastavna sredstav, Beograd, 
* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd

## Vanjske veze

* Gradri.hr
Euglena

**Euglena** (zeleni bičaš) živi u barskim vodama jako zelene boje. Danas je poznato oko 800 vrsta euglena.

## Građa tijela
Euglenina stanica je prekrivena prozirnom membranom. Na prednjem dijelu tijela se nalazi vrećica s jednim ili više bičeva (sastoji se od cjevastog dijela-kanala i kruškolikog proširenja-citopharinx). Jedan bič je dugačak i izlazi kroz ždrijelo na površini stanice, a drugi bič je kratak. Na prednjem dijelu tijela se nalazi i očna pjega (fotoreceptor) koja služi za raspoznavanje svjetlosti i tame. Kažemo da je na granici životinjskog i biljnog svijeta, što znači da se hrani heterotrofno i proizvodi hranu autotrofno. Kada je na svjetlu ona sama sebi proizvodi hranu, a kada je u tami hranu uzima iz svoje okoline i uvuče je kroz membranu u tijelo. Euglene se mogu pokretati i prelijevanjem plazme s jednog kraja stanice na drugi.

## Prehrana
Euglena obavlja fotosintezu. Pri pomankanju svjetla euglena gubi zelenu boju i živi kao i drugi heterotrofni organizmi, te uzima organske tvari iz prirode. Zbog dva načina prehrane za euglenu kažemo da je na granici između biljaka i životinja.

## Razmnožavanje
Razmnožava se diobom stanica kao i sve ostale praživotinje. Razmnožavanje traje od 2 do 4 sata.

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Nubijski divlji magarac

**Nubijski divlji magarac** (*Equus asinus africanus*), podvrsta afričkog divljeg magarca za kojega je ustanovljeno da je od njega uzgojena domesticirana podvrsta Equus asinus f. asinus Linnaeus, 1758. Danas živi samo u istočnoj Africi, najviše po zoološkim vrtovima i nešto po utočištima po divljini. Do njegovog pripitomljavanja dolazi prije nekih 5.000 godina. 

Posljednji puta u divljini je viđen krajem 20. stoljeća u južnom Sudanu na red Sea Hillsu, tako da se sumnja da je u divljini možda izumro.

Druga divlja podvrsta je somalijski divlji magarac koja na donjem dijelu nogu ima pruge slične zebrinim.

Datoteka:Asno (Equus asinus africanus), Tierpark Hellabrunn, Múnich, Alemania, 2012-06-17, DD 01.JPG|E. a. africanus
Datoteka:Asno (Equus asinus africanus), Tierpark Hellabrunn, Múnich, Alemania, 2012-06-17, DD 02.JPG|E. a. africanus
Datoteka:Asno pastando.JPG|E. a. africanus
Datoteka:|

## Izvori
Potočna zlatovčica

**Potočna zlatovčica** (), slatkovodna je riba iz porodice pastrvki ().

## Opis i građa
Leđa su joj maslinasta do tamnozelene prekrivena gustim žutim okruglim mrljama, bokovi su žutobijeli sa svjetlijim točkama, a trbuh je bijel ili crvenkast. U razdoblju mrijesta, trbuh je izrazito crven. Na leđima i repnoj peraji nalaze se tamne pjege, dok se na tijelu može naći manji broj crvenih pjega, koje mogu biti sa svjetlim obrubom ili bez njega. Zlatovčice se razlikuju od drugih pastrvki koje žive na području Balkana. Dužina im je od 20 do 30 cm, iznimno mogu narasti do 50 cm i težiti oko 1,0 kg.
     
## Navike i stanište
Potočna zlatovčica je alohtona vrsta uvezena u Evropu iz Sjeverne Amerike još u 19. vijeku, pa je poznata i kao kanadska pastrva. Raširila je svoje stanište u hladne, kisikom bogate europske vode. Ova je vrsta nastanila vode na Balkanu pokusnim puštanjem od strane ribolovaca ili bijegom iz uzgoja. Stanje tih populacija nije dobro istraženo, pronađene su samo u Plitvičkim jezerima i Neretvi. Jedinke u Neretvi najvjerojatnije dolaze iz BiH gdje se pojedine rijeke još poribljavaju ovom vrstom.

Ova se vrsta hrani planktonima, puževima i školjkama, a veći se primjerci hrane ribama.

## Razmnožavanje
Potočne zlatovčice se mrijeste od septembra do marta. Spolno su zrele između druge i treće godine, kad dosegne duljinu od . Polaže jaja u brzim vodama na dno između kamenja.

## Izvori

## Vanjske veze
* FishBase Salvelinus fontinalis
;Ostali projekti
Sportski ribolov

**Sportski ribolov**  se često povezuje sa izrazima rekreacijski ribolov ili ribolov iz zabave gdje je smisao u traženju i hvatanju ribe pomoću pribora za sportski ribolov, a ne radi jela ili prodaje ribe. U sportskom ribolovu se ulovljena riba pušta ili se može ponijeti dopušteni broj riba. Riba koja se ponese iz ribolova mora biti određenih osobina npr. duljne, težine, mora pripadati vrsti na koju je ribolov dozvoljen i zadovoljavati sve druge kriterije propisane zakonom o sportskom ribolovu zemlje, često i županije ili općine , odnosno ribolovne udruge koja gospodari vodama na kojim lovimo. 

## Podjela
Sportski ribolov djelimo po vodama na kojima lovimo na:
* ribolov na moru
* ribolov na jezeru
* ribolov na rijekama
Po načinu ribolova:
* sa obale
* iz čamca 
* podvodno - ronjenjem na dah
Po tehnikama ribolova:
* Štapom za ribolov
** ribolov živim mamcima
*** keder
*** crvi
*** kukci
** ribolov umjetnim mamcima
*** varalice
*** mušice
* ribolov puškom
* panulavanjem
Kod sportskog ribolova važno je nabaviti dozvolu za ribolov na određenom području i loviti prema pravilniku i zakonu koji vrijedi na području na kojem lovimo.
Drugi važan uvjet je da imamo ribolovnu opremu. Oprema za ribolov se razlikuje ovisno o vrsti ribolova. Najčešći način sportskog ribolova je sa obale i ribičkim štapom. Za velike morske i jezerske ribe obično se lovi iz čamca sa štapom, uobičajen je naziv Big Game Fishing za tu vrstu ribolova.

## Vanjske veze
* Hrvatski savez za sportski ribolov na moru
* Ribarstvo br. Vol.60 No.4 (24. 12. 2002.) Zakon o slatkovodnom ribarstvu
;Sportski ribolov u Hrvatskoj:
* Narodne novine  Pravilnik o dozvolama za sportski ribolov od 18. 12. 2004.
* Narodne novine Pravilnik o sportskom ribolovu na moru od 11. 11. 2005.