Vicko Krstulović

**Vicko Krstulović** (Split, 27. travnja 1905. – Split, 28. rujna 1988.), bio je hrvatski komunist, jedan od vođa ustanka u Dalmaciji, a nakon rata predsjednik Prezidija Sabora Narodne Republike Hrvatske od 1952. do veljače 1953. godine.

Obnašao je mnoge funkcije u KPJ i KPH, bio je tajnik Pokrajinskoga komiteta KPH za Dalmaciju, ministar unutarnjih poslova Federalne Države Hrvatske, ministar pomorstva FNRJ, ministar rada FNRJ.

## Biografija

Vicko Krstulović rodio se u Splitu 1905. godine. Već kao petnaestogodišnjak, postao je članom Saveza komunističke omladine Jugoslavije, a 1922. primljen je u članstvo Komunističke partije Jugoslavije. Više je puta hapšen i zatvaran zbog komunističkog djelovanja. Godine 1939., postao je političkim sekretarom novog Pokrajinskoga komiteta KPH za Dalmaciju. Na toj je poziciji zamijenio Vicka Jelasku, koji je došao u sukob s novim (Titovim) rukovodstvom KPJ.

### Drugi svjetski rat

Poslije Travanjskog rata, sloma Kraljevine Jugoslavije i proglašenja Nezavisne Države Hrvatske, 1941. godine, Vicko je, kao tajnik Pokrajinskog komiteta KPH za Dalmaciju i član CK KPJ i CK KPH, radio na širenju Narodnooslobodilačkog pokreta i rukovodio pripremama oružanog ustanka u Dalmaciji. U rujnu 1941. godine, postao je prvi zapovjednik Dinarskog partizanskog odreda. Štab ovog odreda je postupno postao rukovodstvo svih partizanskih postrojba Dalmacije. U travnju 1942. godine, Glavni štab NOV-a Hrvatske postavio ga je za zapovjednika Četvrte operativne zone Hrvatske.

Poslije sastanka sa članovima Vrhovnog štaba NOP-a i DVJ-a i Vrhovnim zapovjednikom Josipom Brozom Titom, u drugoj polovici srpnja 1942. godine na planini Cincar, dobio je nova uputstva za djelovanje antifašističkog pokreta u Dalmaciji. Krajem 1942. i početkom 1943. godine, u Dalmaciji je formirano pet novih dalmatinskih brigada NOVH, a 13. veljače 1943. i Deveta dalmatinska divizija NOVH, čiji je prvi zapovjednik bio Vicko Krstulović. Deveta dalmatinska divizija NOVH bila je formirana od 3., 4. i 5. dalmatinske brigade u Imotskom 13. veljače 1943. godine, a uz Vicka Krstulovića, zapovjednika, Ivica Kukoč bio je komesar a načelnik štaba Josip Škorpik. Ova divizija je sudjelovala u bitci na Neretvi. Zbog iscrpljenosti boraca i epidemije tifusa, ova divizija je bila rasformirana 12. travnja 1943. godine. Tijekom bitke na Sutjesci, Vicko Krstulović se kretao sa ostalim članovima AVNOJ-a, čiji je i on bio član.

Kolovoza 1943. godine, zajedno sa Prvom dalmatinskom udarnom brigadom, vratio se u Dalmaciju. 22. kolovoza 1943. godine obnovljen je Štab Četvrte operativne zone Hrvatske, a prestao je postojati Operativni štab za Dalmaciju, i on je ponovno bio njegov zapovjednik. U Štabu IV. OZ-a sve su poslove vršili komesar Ivica Kukoč i zamjenik komandanta Maks Baće, dok je Krstulović bio angažiran na političkim zadatcima, na terenu, kao tajnik Pokrajinskog komiteta KPH za Dalmaciju. Poslije kapitulacije Italije u rujnu 1943. godine, Vicko je zajedno s Ivom Lolom Ribarom, ušao u okupirani Split. 9. rujna oni su počeli razgovore sa zapovjednikom divizije "Bergamo", generalom Emilliom Becuccijem, o predaji divizije. 16. rujna 1943. godine potpisan je sporazum o predaji divizije NOVH-u u hotelu "Park" a potpisali su ga zapovjednik divizije general Emilio Becucci, general Koča Popović, zapovjednik 1. proleterske divizije, kao predstavnik i Ivo Lola Ribar kao delegat Vrhovne komande NOVJ-a a svjedoci su bili šef britanske misije major Deakin, šef misije za Dalmaciju kapetan J. E. Burke i kapetan M. O. Benson, američki predstavnik pri engleskoj vojnoj misiji. U listopadu 1943. godine bio je formiran Štab Osmog dalmatinskog korpusa, koji je preuzeo funkciju rukovođenja vojnim postrojbama od Štaba Četvte operativne zone, a Vicko se tada posvetio političkom radu u Zemaljskom antifašističkom vijeću narodnog oslobođenja Hrvatske i Antifašističkom vijeću narodnog oslobođenja Jugoslavije. Na Drugom zasjedanju AVNOJ-a, krajem studenog 1943. godine u Jajcu, bio je izabran za člana Predsjedništva AVNOJ-a.

Prema nekim svedočenjima, za vrijeme NOB-a je predlagao oslobađanje sabirnog logora u Jasenovcu, ali njegov prijedlog nije prihvaćen.

Iako ga mnogi opisuju kao uzornoga komunističkog dužnosnika, neki mu zamjeraju poslušnost prema komunističkoj partiji.

U prosincu 1944. godine, bio je izabran za povjerenika industrije i trgovine ZAVNOH-a, a 14. travnja 1945. godine za ministra unutarnjih poslova u prvoj Vladi Demokratske Federalne Hrvatske, formiranoj u Splitu. Krstulović je kao ministar unutarnjih poslova propisao *Naredbu o zabrani ustaške i fašističke literature* kojom je zabranio do daljnjega svaku prodaju i svako rasparčavanje literature koja je izašla nakon 6. travnja 1941. godine. Iako je naredba sadržavala i dio u kome je bilo riječi o komisiji stručnjaka koji će literaturu pregledati i nakon toga zabraniti, odnosno odobriti daljnju prodaju navedenih djela.

Dana 6. srpnja 1945. godine prenosi Uredbu saveznoga ministra unutarnjih poslova Aleksandra Rankovića oblasnim i okružnim NOO o uklanjanju vojničkih grobalja pripadnika protivničkih vojska:

 Tada su sravnani sa zemljom svi vanjski znakovi groblja.

### Poslijeratni period

Od siječnja 1946. godine bio je ministar rada i ministar pomorstva u Saveznoj vladi, a u travnju 1951. godine, postao je predsjednik Oblasnog Narodnog odbora Dalmacije i politički tajnik Oblasnog komiteta KPH za Dalmaciju. U veljači 1952.. godine bio je izabran za predsjednika Prezidija Sabora Narodne Republike Hrvatske (tada najviša funkcija u Republici), a u veljači 1953. postao je članom Saveznog izvršnog vijeća.

Od 1954. do 1959. godine, bio je predsjednik Odbora u Saboru NR Hrvatske, a zatim i član Izvršnog vijeća Sabora. Od 1963. do 1967. godine, bio je predsjednik Odbora za proračun Savezne skupštine SFRJ, a od tada član Savjeta federacije SFRJ. Za narodnog izaslanik u Hrvatskom saboru bio je biran od 1945. do 1963. godine, a za narodnog izaslanika u Saveznoj skupštini od 1945. do 1967. godine. Pored ovih državnih funkcija bio je i predsjednik Glavnog odbora Narodne tehnike Hrvatske, predsjednik Matice iseljenika Hrvatske i člana Predsjedništva Saveza udruženja boraca NOR-a Jugoslavije.

## Djela
Djela, radovi i članci:
* *Referat o djelu druga Tita.* // Vjesnik, 26. svibnja 1952.
* *Susret sa drugom Titom.* // Narodna armija, 22. prosinca 1951., Slobodna Dalmacija, 24. svibnja 1952., Poruka borca, 1972., br. 31. i 32.
* *Tito je pitao da li su djeca gladna.* // Mladost, 25. lipnja 1958.
* *Historijska odluka o obrani Visa.* // Pomorski zbornik, 1964., 2. knj., str. 7-17. + II. tab.
* *Jadranska orijentacija socijalističke Jugoslavije*, Zagreb, 1967. (2. dop. izd., Spektar, Zagreb, 1972.)
* *Dosadašnji razvoj, stanje i mogućnost daljeg napretka pomorske privrede u uvjetima našeg društvenog i privrednog sistema* // Pomorski zbornik: Društva za proučavanje i unapređenje pomorstva Jugoslavije, Zadar, 1967., 5. knj., str. VII-XXXIV., , 
* *Pomorska privreda kao faktor ubrzanog općeg privrednog razvoja.* // Pomorstvo, 3-4/1968., str. 70-73.
* *Partijska organizacija Dalmacije i stvaranje narodnooslobodilačke vlasti: od prvih akcionih odbora do ZAVNOH-a*, Jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti, Zagreb, 1969., str. 109-118.
* *Predgovor u: *Bralić, Anton; Amidžić, Nikola. *Život i borba naroda Klis-Kose*, Čakavski sabor, Split, 1978., str. 9-13.
* *Predgovor u: *Križević-Drina, Andrija. *Sportaši Splita u revoluciji*, Logos, Split, 1982., str. 11-13.

Jedan od autora u:
* Broz-Tito, Josip et al. *Jugoslovenski Jadran*, Odbor za proslavu desetgodišnjice Mornarice, Split, 1952.

## Odlikovanja
* Partizanska spomenica 1941.
* ONO.
* OBJ sa zlatnim vijencem.
* Orden narodnog heroja.
* Orden junaka socijalističkoga rada.

## Zanimljivosti
* Jedan vrh Mosora, Vickov stup, nosi ime po njemu.
* Krstulović je po vlastitoj želji, svoju ostavštinu pohranio u Historijski arhiv u Beogradu.

## Izvori

## Literatura
* Đurđević-Đukić, Olga, ur. *Narodni heroji Jugoslavije*, Mladost, Beograd, 1975., str. 412-413.
* Josip Mihaljević: ''Dometi i granice kritičke misli u KPJ (SKJ) – Slučaj Vicko Krstulović.'' // Republika, rubrika *Ogledi*, god. XXII., br. 480-483, izd. 1. 7. – 31. kolovoza 2010., RES PUBLICA (prije: Udruženje za jugoslovensku demokratsku inicijativu), Beograd, , 
* Krstulović, Vladimir V., *Vicko Krstulović - Memoari jugoslavenskog revolucionera 1, Na stazama partije, revolucije i bratstva i jedinstva 1905-1943*, MOST ART, Beograd, 2012., , str. 461.

## Vanjske veze