open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tiantai

**Tiantai** () je važna škola budizma sa značajnim uticajem i brojnim sljedbenicima u Kini, Japanu, Koreji i Vijetnamu. U Japanu je poznata po nazivu *[[Tendai]]*, a u Koreji kao *[[Cheontae]]*. Tiantai se također naziva "Lotusova škola", s obzirom da joj doktrinarni temelj čini *[[Lotusova sutra|Lotusova sūtra]]*. Tiantai se smatra jednom od najsveobuhvatnijih, ali i najrazgranatijih škola kineskog budizma.

Tiantai je jednom od vodećih škola kineskog budizma postala za vrijeme dinastije Tang, s brojnim velikim hramovima koje su podržavali carevi i bogati pokrovitelji, kao i hiljadama redovnika i milionima sljedbenika.

## Povezano
* Kineski budizam
* Guoqing (hram)
* Zhou Jichang
* Brook Ziporyn

## Napomene

## Reference
* *Foundations of T'ien-T'ai Philosophy*, Paul L. Swanson, Asian Humanities Press, California, 1989. .
* Brook Ziporyn, *Tiantai School* in *Encyclopedia of Buddhism*, Robert E. Buswell, Ed., McMillan USA, New York, NY, 2004. .
* Brook Ziporyn, *Being and Ambiguity: Philiosophical Experiments with Tiantai Buddhism*, OpenCourt, Illinois, 2004. 

## Vanjske veze
* Digital Dictionary of Buddhism (log in with userID "guest")
Zhiyi

**Zhiyi** (; ) (538–597) je bio kineski budistički učenjak koji se tradicionalno navodi kao četvrti patrijarh, ali se općenito smatra osnivačem Tiantai škole kineskog budizma. Njegova standardna titula je bila Śramaṇa Zhiyi (kin. 沙門智顗), što je bila asocijacija na tradiciju indijskog asketizma. Zhiyi je poznat kao prva osoba u historiji kineskog budizma koja je sastavila opsežnu, kritičku i sistematsku klasifikaciju svih dotadašnjih budističkih učenja. Također se smatra prvom ličnošću koja je napravila značajan otklon od indijske tradicije, odnosno stvorila specifično kinesku budističku doktrinu.

## Napomene


## Povezano

* Guoqing (hram)
* Zhou Jichang

## Literatura
### Knjige
* Dumoulin, Heinrich (author); Heisig, James W. (trans.) & Knitter, Paul (trans.)(2005). *Zen Buddhism: A History. Volume 1: India and China*. World Wisdom. 
* Donner, Neal & Daniel B. Stevenson (1993). *The Great Calming and Contemplation*. Honolulu: University of Hawai‘i Press.
* Hurvitz, Leon (1962). *Chih-i (538-597): An Introduction to the Life and Ideas of a Chinese Buddhist Monk*. Mélanges Chinois et Couddhiques XII, Bruxelles: Institut Belge des Hautes Études Chinoises.

### Elektronski izvori
* Chappell, David W. (1987). 'Is Tendai Buddhism Relevant to the Modern World?' in *Japanese Journal of Religious Studies* 1987 14/2-3. Source: http://nirc.nanzan-u.ac.jp/publications/jjrs/pdf/254.pdf ; accessed: Saturday August 16, 2008
* Dumoulin, Heinrich (1993). "Early Chinese Zen Reexamined ~ A Supplement to 'Zen Buddhism: A History'" in *Japanese Journal of Religious Studies* 1993 20/1. Source: http://www.nanzan-u.ac.jp/SHUBUNKEN/publications/jjrs/pdf/387.pdf  (accessed: August 6, 2008)
* Swanson, Paul L. (2002). *Ch'an and Chih-kuan: T'ien-t’ai Chih-i's View of Zen and the Practice of the Lotus Sutra*. Presented at the International Lotus Sutra Conference on the theme “The Lotus Sutra and Zen”, 11–16 July 2002. Source: http://www.nanzan-u.ac.jp/~pswanson/mhck/Chih-i%20on%20Zen%20and%20Chih-kuan%208-2003.pdf (accessed: August 6, 2008)
* Sheng-Yen, Master (聖嚴法師)(1988). *Tso-Ch'an*. Source: http://ccbs.ntu.edu.tw/FULLTEXT/JR-BJ001/02_10.htm; (accessed: August 6, 2008)

## Vanjske veze
* Digital Dictionary of Buddhism (log in with userID "guest")
* Biography in Chinese
* Buddhism of T'ien-T'ai
Car Bidatsu

bio je 30. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu. Bidastsu je vladao od 572. do 585.

Bidatsu je rodio kao drugi po redu sin cara Kimmeija i carice Iwahime (kćeri cara Senke), a ime mu je bilo  prema *[[Nihon Šoki|Nihonshokiju]]*. Otac ga je prije vlastite smrti imenovao krunskim princem, te je 572. preuzeo vlast. Vladavinu mu je obilježila velika napetost između klanova Mononobe i Soga, uzrokovan inzistiranjem potonjeg da se u Japan kao državna religija uvede budizam. Bidatsu je istovremeno nastojao učvrstiti diplomatske i trgovinske odnose s državama Baekje i Silla, dvama od Tri kraljevstva Koreje. Japanski izvori navode da se razbolio od bolesti koja je izazivala plikove, a od koje je umro; ti opisi sugeriraju da je Bidatsu bio prvi japanski monarh koji je podlegao velikim boginjama.

Bidatsu je imao četiri supruge i 16 djece, ali ga nijedno nije naslijedilo. Umjesto toga je prvo naslijedio brat Yomei, potom drugi brat car Sushun, potom carica Suiko, da bi na kraju prijestolje preuzeo njegov unuk Jomei.

## Reference

## Literatura
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Hopkins, Donald R. (2002). ''The Greatest Killer.'' Chicago: University of Chicago Press. ; ; OCLC 49305765
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Gregor od Toursa

**Gregor od Toursa** ili *Grgur Turski*, *Grigorije Turski* (oko 538—594) je galsko-rimski svetitelj, istoričar i Biskup Toursa. Njegova dela predstavljaju istorijski izvor za ranu epohu Merovinga.

Rođen je 538. ili 539. u Auvergneu u današnjem Clermont-Ferrandu kao Georgius Florentius, od oca Florentiusa i majke Armentarije. Umro je 17. novembra 594 u Toursu. Pripadao je uglednoj senatorskoj porodici, u kojoj se pričalo da je osnivač bio Leokadije, galorimski senator, otac jednog od prvih galskih mučenika, Epageta. U zrelom dobu, Georgije je promenio ime u Gregor, po majčinom pradjedu.

Obrazovanje je dobio od strica Gala, episkopa Clermont (525-551). Posle Galove smrti, njegov naslednik Avit se starao o Gregoru, pre svega ga upućivajući isključivo u teološku literaturu.

Gregor je 573. nasledio Eufronija (Armentarijinog brata) na položaju Biskupa Toursa, na šta je najviše uticao austrazijski kralj Sigebert I .

Posle smrti austrazijskog kralja Sigisberta, bio je optužen od strane njegovog brata i neprijatelja, neustrijskog kralja Hilperika, da je oklevetao kraljicu Fredegundu, ali je Gregor uspeo da se odbrani.

Nakon smrti Hilperika 584. Tours dolazi u ruke burgundskog kralja Guntrama, a 587. po ugovoru u Andelotu, prelazi pod vlast Sigisbertovog sina Hildeberta II.

Gregor je počeo da piše nakon 573, kada je izabran za Biskupa Toursa. Njegova dela delimo na istorijska i teološka.
U istorijska dela se ubrajaju: Historia Francorum u 10 knjiga, De gloria martyrum u 7 knjiga.
U teološka dela se ubrajaju: Knjiga o čudima blaženog apostola Andrije (Liber de miracula beati Andreae apostoli), Stradanje 7 svetih mučenika spavača pred Efesom (Pasio ss. martyrum septem dormientium apud Ephesum).

Historia Francorum u 10 knjiga je najčuvenije Gregorovo delo, kojim opisuje događaje od stvaranja sveta do 591. godine.:
* I knjiga – od Adama do † sv. Martina Turskog 397;
* II knjiga – do kraja vladavine kralja Hlodoveha (†511);
* III knjiga – do † austrazijskog kralja Teodeberta 548; 
* IV knjiga – do † austrazijskog kralja Sigisberta 575;
* V knjiga – do 581;
* VI knjiga – do 584;
* VII, VIII knjiga – do 587;
* IX knjiga – do 589;
* X knjiga – do 591;

## Vanjske veze

* Istorijska biblioteka:Grgur Turski
539.

__NOTOC__
Godina **539.** (**[[rimske brojke|DXXXIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Strategija bez kolege** (ili, rjeđe, **godina 1292. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 539. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Car Kimmei preuzima prijestolje Japana.
* kraj marta - Gotski rat: Mediolanum (današnji Milano), tada najveći grad Italije Ostrogoti nakon devetomjesečne opsade preotimaju od Bizantinaca; nakon toga su pobijeni svi muškarci, a žene odvedene u roblje u Burgundiju; taj neuspjeh je razlogom zbog koga je Narzes, koji se sve vrijeme svađao s bizantskim generalom Belizarom, povučen iz Italije u Konstantinopol.
* proljeće - Gotski rat: Franačka vojska od 100.000 ljudi pod Teodebertom I dolazi u Italiju na poziv Ostrogota, ali ih umjesto zajedničke akcije protiv Bizantinaca napada. Ostrogotski kralj Vitiges je prisiljen povući se iz Ravenne.
* Gotski rat: Bizanstke trupe zauzimaju Ravennu te postavljaju egzarha koji će odatle u ime cara vladati Italijom.
* Gotski rat: Bizantske trupe zauzimaju Istru.
* Waltari nakon smrti svog oca (prema nekima strica) Wachoa postaje kralj Langobarda.
* 29.11. &ndash; Antiohiju pogađa potres.


## Rođenja
* Berthe, supruga kralja Ethelberta od Kenta
* Hilperik I, franački kralj Neustrije (približni datum)

## Smrti
* Sita, bizantski general (ili 539)
* 10.2. - Senka, japanski car
* Wacho, kralj Langobarda

## Reference
Car Ankan

bio je 27. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu. Za njegovu vladavinu i život se ne uzimaju čvrsti datumi, ali se tradicionalno uzima da je vladao u periodu 531-536.

Prema *[[Kodžiki|Kojikiju]]* je bio stariji sin cara Keitaija, a na prijestolje došao u vrijeme kada je imao 66 godina. Njegovu vladavinu je obilježilo jačanje centralne vlasti, odnosno izgradnja državnih skladišta hrane širom države. Neki od historičara, pak, navode da su on i njegov brat Senka bili u zavadi s polubratom Kimmeijem, odnosno da su čak imali suparničke dvorove. U svakom slučaju, Ankan je umro bez muške djece, te ga je naslijedio Senka.

## Reference

## Literatura
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Mason, Joseph Warren Teets. (1935) ''The Meaning of Shinto: The Primaeval Foundation of Creative Spirit in Modern Japan.'' New York: E. P. Dutton. [reprinted by Trafford Publishing, Victoria, British Columbia, 2002. ; OCLC 49602125
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Wacho

**Vaho** (oko 510-539) je bio langobardski kralj.

Među langobardskim uzurpatora koji je želeo zbaciti kralja Tata bio je i njegov brat Zuhilo. Da bi obezbedio vladavinu svoga sina Vaha, on je lično naredio Vahu da likvidira Tata što je ovaj i učinio i tako zavladao Langobardima.

Protiv Vaha se prvi pobunio Tatov sin Hildešis, ali ga je novi vladar poraziio i ovaj je pobegao gepidskom kralju na dvoru gde je živeo do kraja života. Uskoro je Vaho počeo širiti granice langobarske države. Počinio je državu Sveva i stekao valst nad njima. Pored toga, šireći svoju teritoriju, on je prvi prisvojio titulu langobardskog kralja. Interesantan je bio i njegov lični život. Langobardski kralj se tri puta ženio. Prva žena se zvala Ranikund i bila je ćerka kralja Turkilinga, druga se zvala Austrigusa i bila je ćerka gepidskog kralja i rodila mu dve ćerke: Visegradu, koja se udala za franačkog kralja Teodoberta i Valdegradu. Ovim silnim poznanstvima i porodičnim vezama, Vaho je učvršćivao svoju vlast i živeo u miru sa susedima. Iz njegovog trećeg braka imao je ćerku Salingu koja je rodila njegovog unuka i budućeg naslednika prestola Valtarija.
Walthari

**Valtari** ili **Walthari** (? - 546) je bio kralj Langobarda od 539. do 546. Bio je sin kralja Wachoa, a na prijestolje je došao kao dijete. Kao regent je vladao Audoin. Dok dio historičara pretpostavlja da ga je 546. Audoin ubio kako bi stupio na prijestolje, Prokopije Cezarejski smrt mladog kralja pripisuje bolesti.
Car Senka

, također poznat i kao **Senkwa**, bio je 28. po redu car Japana, prema tradicionalnom popisu. Za njegov život i vladavinu se ne mogu vezati čvrsti datumi, ali se tradicionalno uzima da je vladao u periodu 536-539.

Senka je bio jedan od sinova cara Keitaija, a oko godine 536. je na carskom prijestolju naslijedio svog starijeg brata Ankana koji nije imao muške djece. I Senka, kao i Ankan, na prijestolje je, došao u poodmakloj životnoj dobi. I on i brat su bili zavadi sa polubratom Kimmeijem, koji je, prema nekim historičarima, držao suparnički dvor. Japanski historijski izvori navode da je, pak, Senka na dvoru kao pomoćnika imao Soga no Inamea koji se smatra prvim historijski potvrđenim "Velikim ministrom" ili *[[Omi]]jem*. Senku je nakon smrti naslijedio Kimmei.

## Reference

## Literatura
* Aston, William George. (1896). ''Nihongi: Chronicles of Japan from the Earliest Times to A.D. 697.'' London: Kegan Paul, Trench, Trubner. OCLC 448337491
* Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida, eds. (1979). ''Gukanshō: The Future and the Past.'' Berkeley: University of California Press. ; OCLC 251325323
* Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). ''The Imperial House of Japan.'' Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
* Titsingh, Isaac. (1834). *[[Nihon Odai Ichiran]]*; ou, ''Annales des empereurs du Japon.'' Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. OCLC 5850691
* Varley, H. Paul. (1980). ''Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns.'' New York: Columbia University Press. ; OCLC 59145842
Neustrija

**Neustrija** je bila sjeverozapadni dio Franačke države pod Merovinzima od 6. do 8. stoljeća. Nastala je 511. godine, nakon smrti Klodovika, kad se Franačko kraljevstvo podijelilo između njegovih sinova, spajanjem područja od Akvitanije do La Manchea sa sjevernom granicom današnje Francuske. Kasnije je to postao naziv za regiju između Seine i Loire poznat pod imenom Neustrijska kraljevina. Činila je dio Karolinškog carstva i kasnije Zapadne Franačke. Karolinški kraljevi su također stvorili neustrijsku marku *([[francuski jezik|fr.]] Marche de Neustrie)* koja je bila pogranična grofovija Bretoncima i Vikinzima, a koja je postojala sve do kasnog 10. stoljeća i dinastije Kapeta.

Tijekom langobardske vladavine, Neustrija je bila i naziv za sjeverozapadnu Italiju.

## Literatura
* Oman, Charles. The Dark Ages 476–918. London: Rivingtons, 1914. 
* Hodgkin, Thomas. Italy and Her Invaders. Oxford: Clarendon Press, 1895.
Bertha od Kenta

**Sveta Bertha** (ili **Sveta Aldeberge**) (539 &ndash; cca. 612) je bila kraljica Kenta koja se smatra najzaslužnijom za pokrštavanje dotle paganskih Anglosaksonaca, i koja je zbog toga kanonizirana, odnosno proglašena sveticom koju danas štuju engleski katolici i anglikanci.

Rodila se kao kćer Hariberta I, franačkog kralja Pariza iz Merovinške dinastije. Otac ju je dao vjenčati za paganskog kralja Aethelbertha od Kenta, koji je, kao i svi njegovi podanici bio paganin. Ona je preko Kanala sa sobom kao osobnog kapelana povela svećenika po imenu Liudhard. Njih dvoje su odmah krenuli obnavljati kršćanstvo na teritorijima pod anglosaksonskom vlašću te je tako ponovno podigla nekadašnju rimsku crkvu u današnjem Canterburyju. Njene aktivnosti su potakle papu Grgura Velikog da 596. pošalje znamenitu gregorijansku misiju u Britaniji, tokom koje će kralj Aethelbert biti kršten, postavši prvim anglokaksonskim kršćanskim vladarom. Bertha je sa Aethelberthom imala dvoje djece: sina i budućeg kralja po imenu Eadbald te kćer Aethelburh koja je nastavila majčinu misionarsku aktivnost u Northumbriji.

## Vanjske veze
* Catholic Encyclopedia: ''Bertha''
Aethelbert od Kenta

**Aethelbert** (također **Æthelberht**, **Æthelbert**, **Aethelberht**, **Aethelbert** ili **Ethelbert**; cca. 560 &ndash; 24. februar 616) bio je kralj Kenta od oko 580. ili 590. do smrti 616. Prema navodima Bede Uvaženog je imao *[[imperium]]* nad ostalim anglosaksonskim kraljevstvima, a kasnija *[[Anglosaksonska kronika]]* tvrdi da je bio *[[bretwalda]]* (vladar Britanije). Najpoznatiji je, pak, po tome što je bio prvi anglosaksonski kralj koji je prešao na kršćanstvo. 

Aethelbert je bio sin kralja Eormenrica, koga je, po *Kronici,* naslijedio na prijestolju. Haribert I, franački kralj Pariza mu je, pak, dao ruku svoje kćeri Berthe. Aethelbert, koji je, kao i gotovo svi njegovi podanici bio pagan, ženidbom za kršćansku princezu je Kent učinio saveznikom jedne od tada najmoćnijih država zapadne Evrope. Njegova supruga se, pak, odmah prepustila misionarskom radu, nastojeći obnoviti kršćanstvo na područjima pogođenim invazijom paganskih Anglosaksonaca. Ti su napori bili toliko uspješni da je papa Grgur I Veliki organizirao veliku gregorijansku misiju s ciljem ponovnog pokrštavanja Britanije. Misija na čelu s Augustinom je došla na Thanet 597. gdje joj Aethelbert dozvolio dizanje crkve danas poznate kao opatija sv. Augustina. S vremenom je i sam kralj prešao na kršćanstvo.

Za vrijeme njegove vladavine je Kent postao najbogatijim dijelom Britanije, a kralj je također nastojao provesti društvene reforme. U tom smislu je donio Zakon Aethelbertha, tekst koji predstavlja prvu pisanu kodifikaciju prava na germanskim jezicima. Za vrijeme njegove vladavine ili neposredno nakon nje se prvi put u Britaniji nakon rimskog vremena počele izrađivati kovanice, a na kojima je bilo Aethelberthovo ime.

Kasnije je proglašen svecem, i slavi se 25. februara.

## Vanjske veze

* The Laws of Æthelberht, at Mediaeval Sourcebook
NGC 2392

**NGC 2392** ili maglica **Eskimo** je planetarna maglica u Blizancima. Otkrio ju je William Herschel 1787. godine.

## Svojstva
NGC 2392 je veoma mlada planetarna maglica. Njena starost je 2003. godine procijenjena na 1060 godina čime je ona jedan od najmlađih objekata dubokog svemira. 
Maglica se sastoji od unutarnje ljuske dimenzija 18" x 15" i okružena je elipsastim sjajnim prstenom dimenzija 48" x 42". U središtu se nalazi sjajna središnja zvijezda koja upravo u procesu preobrazbe u bijelog patuljka.
Sudari plina u maglici uzrokuju pojavu vlaknaste strukture neobične narančaste boje. Struktura maglice je bipolna s dvostrukom ljuskom. 
Sunce se nalazi u smjeru osi maglice tako da mi promatramo maglicu "odozgo". Zanimljivo je napomenuti da se plin duž osi koja gleda prema nama širi brzinom od 200&nbsp;km/s.

## Amaterska promatranja
Maglica je veoma sjajna ali ujedno i veoma malena. Već je i manji teleskop može uočiti kao mutnu zvijezdu na manjem povećanju. Za uočavanje strukture potrebno je veće povećanje, barem od 200 puta. Zbog svoje neobične strukture maglica u većim teleskopima podsjeća na glavu Eskima koji nosi parku pa odatle je maglica i dobila neslužbeno ime. 
Zbog velikog površinskog sjaja maglicu je moguće promatrati i iz svjetlosno zagađenog područja.

## Vanjske veze

* Skica NGC 2392
NGC 2244

**NGC 2244** (NGC 2239, OCL 515) je otvoreni skup unutar maglice Rozeta, u zviježđu Jednoroga.

Skup ima nekoliko zvijezda tipa O, supervrućih zvijezda koje generiraju veliku količinu zračenja i zvjezdanih vjetrova.

## Vanjske veze

*  '''NASA''': picture and information on NGC 2244 
*  '''Spitzer Space Telescope''': Malo drugačija slika NGC 2244 

## Reference
NGC 1770

**NGC 1770** je otvoreni skup s emisijskom maglicom u zviježđu Zlatnoj ribi.

## Reference

## Vanjske veze
*
Bizin

**Bisin** ili **Bizin** (, također poznat i kao Bazin, Bezin; langobardski: Pisen; ? - cca. 510) bio je kralj Tiringa, za koga neki historičari pretpostavljaju da predstavlja kompozit dvije različite, ali istoimene historijske ličnosti.

Bizin se u historijskim zapisima prvi put javlja sredinom 5. vijeka, kada su se, nedugo nakon Atiline smrti, razna germanska plemena u tadašnjoj Centralnoj Evropi oslobodila hunske dominacije. Nastali vakuum su dobro iskoristili Tiringi, čiji je vladar Bizin osvojio prostrani teritorij između rijeke Elbe i Dunava. Prema navodima Grgura Turskog, kralj Bizin je bio oženjen za kraljicu Bazinu. Kod njega je godine 457. uslijed dinastijskih sukoba, sklonio Hilderik I, budući kralj salijskih Franaka. Nakon određenog vremena, kraljica Bazina je, impresionirana Hilderikovim ratničkim vještinama, s njim pobjegla s dvora i rodila mu sina, budućeg kralja Klodviga I.

Bizin se sljedeći put spominje tek nekoliko decenija kasnije, kada je oženio langobardsku princezu po imenu Menija. Izvori navode da je bio moćan kralj, a s Menijom je imao tri sina: Hermanfrieda, Badericha i Bertachara, te kćer Radegundu, koja je kasnije postala suprugom langobardskog kralja Wachoa. Umro je između 506. i 510. Naslijedila su ga tri sina, čije su međusobne sukobe iskoristili Franci kako bi 531. pokorili kraljevstvo Tiringa.

## Literatura
* *Григорий Турский*. История франков. Серия «Литературные памятники».— М:Издательство «Наука»,(1987).—С.464.
* *Фредегар*. Хроника (фрагменты). С.33—37 // Хроники длинноволосых королей / автор проекта Горелов Н.—М:Издательство «Азбука-классика»,(2004).—С.352.—
* *Альфан Л.* Варвары (от Великого переселения народов до тюркских завоеваний XI в.).— СПб:Издательство «Евразия»,(2003).—С.416.—

## Vanjske veze
* Григорий Турский. История франков. Книга 2. 
* Fredegar. MGH  
* Книга истории франков.
Berthar

**Berthar** (također **Bertharius** ili **Berchar**; ? - 688/689) je bio franački majordom Neustrije i Burgundije. Bio se oženio za Anstrude, kćer neustrijskog majordoma Warattona, te naslijedio njegov položaj nakon Warratonove smrti 686. Za razliku od svog prethodnika, nije htio biti u miru sa svojim austrazijskim kolegom Pipinom Herestalskim. Nagovorio je kralja Teuderika III da pokrene pohod; to je u junu 687. rezultiralo bitkom kod Tertryja u kojoj su Bertharove snage poražene. Teuderik je bio prisiljen smijeniti Berthara i na njegovo mjesto postaviti Pipinovog podložnika Nordeberta, što je Pipinu omogućilo *de facto* vlast nad cijelom Franačkom i udarilo temelje budućoj vlasti Karolinga. Berthar se poslije toga posvađao sa svojom punicom i ubio je. Nedugo potom Ansfled se udala za Pipinovog najstarijeg sina Droga Šampanjskog. Berthar je umro krajem 688. ili početkom 689.
Bertahar

**Berthar** ili **Bertahar** (, cca. 500 - 525/529) bio je kralj Tiringa. Otac mu je bio kralj Bizin, a majka langobardska princeza Menija. Nakon očeve smrti cca. 510. vladao je zajedno sa bratom Baderichom i bratom (po nekim izvorima stricem) Hermanfridom. Imao je kćer Radegundu, koja će kasnije postati supruga franačkog kralja Klotara I i svetica. Okolnosti Bertaharove smrti nisu sasvim jasne; prema nekim izvorima je poginuo u sukobu s Hermanfridom, a po drugima u sukobu s Francima.
Baderih

**Baderik** ili **Baderih** (*Baderic* ili *Baderich*, cca. 480 - 529) bio je kralj Tiringa. Bio je sin kralja Bizina i langobardske princeze Menije. Oko 510. je naslijedio očevo prijestolje, odnosno podijelio ga sa braćom Hermanfridom i Bertaharom. U drugoj polovici 520-ih je došlo do sukoba među braćom; prema nekim izvorima Hermanfrid je porazio i ubio Bertahara. Međutim, imao je manje uspjeha protiv Baderiha, te je u pomoć pozvao franačkog kralja Teuderika I, obećavši mu kao nagradu polovicu svog kraljevstva. Teuderik je došao u pomoć i porazio Baderiha koji je 529. ubijen. Hermanfrid, međutim, nije htio poštovati obećanu riječ, te je došlo do novog rata s Francima, u kome je Hermanfrid poražen a kraljevstvo Tiringa pripojeno budućoj franačkoj državi.

## Literatura
* *Григорий Турский*. История франков. Серия «Литературные памятники».— М:Издательство «Наука», (1987).—С.464.
Hermanfrid

**Hermanfrid** (također **Hermanifrid** ili **Hermanafrid**; ; ? - 532) je bio posljednji kralj Tiringa. Bio je sin kralja Bizina i langobardske princeze Menije. Braća su mu bila Bertahar, Balderih i Radegunda (Starija), koja će kasnije postati suprugom langobardskog kralja Wachoa. Sam Hermanfrid je bio oženjen za Amalabergu, nećaku ostrogotskog kralja Teodorika Velikog. S njom je imao sina Amalafrida i kćer Rodelindu.

Između 506. i 510. Bizin je umro, te su prijestolje i država podijeljene među braćom. U drugoj polovici 520-ih je među braćom došlo do sukoba. Hermanfrid je uspio poraziti i ubiti Bertahara, ali je imao daleko manje uspjeha protiv Baderiha. Zbog toga se obratio za pomoć Teuderiku I, franačkom kralju Metza (Austrazija), obećavši mu kao nagradu polovicu svog kraljevstva. Godine 529. franačke trupe su porazile i ubile Baderiha, ali je Hermanfrid odlučio ne poštovati dogovor. 

Zbog toga su 531. i 532. Teuderik i njegov brat Klotar I krenuli u pohod na Tiringe. Franačke trupe su porazile Tiringe na rijeci Unstrut; Hermanfrid je uspio pobjeći, ali su Franci zarobili najveći dio njegove rodbine. Predao se tek nakon što mu je Teuderik obećao slobodan prolaz do ostrogotskih teritorija, a poslije čega je došao u grad Zülpich, gdje je od Teuderika primio niz darova. Međutim, prilikom šetnje ga je netko gurnuo preko gradskih zidina, pri čemu je Hermanfrid poginuo. S njegovom smrću je nestalo tirinške države; ono što nisu pripojili Franci su zauzeli Saksonci sa sjevera i Slaveni sa istoka. 

Hermanfridova supruga Alamaberga je, međutim, uspjela pobjeći u Italiju kod Ostrogota, ali su je za vrijeme gotskog rata zarobili Bizantinci pod Belizarom. Amalafrid je kasnije postao bizantski general, a Rodelinda supruga langobardskog kralja Audoina.
Radegunda

**Radegunda** (također *Radegund, Radegundis, Rhadegund, Radegonde*, cca. 520–586), danas poznata i kao **Sveta Radegunda**, bila je tirinška princeza i franačka kraljica, poznata po tome što je osnovala samostan Svetog križa u Poitiersu.

Radegunda je bila kćer kralja Bertahara, koji je vlast dijelio sa braćom Baderihom i Hermanfridom. Između 525. i 529. joj je otac ubijen od strane Hermanfrida, koji je 529. zavladao sam, porazivši Baderiha u savezu sa franačkim kraljem Teuderikom I kome je obećao polovicu kraljevstva. Kada je Hermanfrid odbio ispuniti obećanje, na Tiringe su 531. krenuli Teuderik i njegov brat Klotar I. Pohod je završio franačkom pobjedom i aneksijom franačkog kraljevstva. Klotar je princezu Radegundu uzeo kao ratni plijen i doveo na svoj dvor gdje mu je postala jednom od šest supruga/priležnica. Radegunda mu nije rodila djecu, a ubrzo poslije toga se okrenula Bogu i postala redovnica. Za vrijeme svog boravka na dvoru se sprijateljila sa pjesnikom Venancijem Fortunatom i historičarom Grgurom Turskim, koji su prisustvovali njenom pogrebu.

Poslije smrti je proglašena sveticom, te je veliki broj naselja u današnjoj Francuskoj po njoj dobio ime Sainte-Radegonde. Po njoj je ime dobilo i naselje Radegunda u Sloveniji.

## Vanjske veze
* Other Women's Voices Useful guide to some of the works on Radegund including links to on-line materials.
* A biography of St Radegund at the Jesus College, University of Cambridge.  St Radegund is the College's patron saint.
Charlene, kneginja od Monaka

**Charlene, kneginja od Monaka** (rođ. **Charlene Lynette Wittstock**; 25. januar 1978. – ) je supruga monegaškog kneza Alberta II i bivša južnoafrička plivačica.

Charlene je kćer Michaela i Lynette Wittstock. Rođena je u Rodeziji (današnji Zimbabve) u porodici njemačkog i engleskog porijekla. Porodica joj se 1989. preselila u Gauteng u Južnoj Africi. Predstavljala je Južnu Afriku na Olimpijadi u Sidneyu, kada je njen tim završio na petom mjestu u ženskoj štafeti 4x100 m. Plivanjem se prestala baviti 2007.

Kneza Alberta je upoznala 2000. na plivačkom natjecanju u Monaku. Prvi put su viđeni zajedno 2006. godine, nakon čega je Alberta pratila na službenim događajima. U junu 2010. su objavili zaruke, a vjenčani su 1. jula 2011. pred matičarem i dan kasnije po crkvenom obredu. 

## Preci
Radegunda (Slovenija)

**Radegunda** je naselje u slovenskoj Općini Mozirju. Radegunda se nalazi u pokrajini Štajerskoj i statističkoj regiji Savinjskoj. Ime je dobilo po lokalnoj crkvi posvećenoj Svetoj Radegundi, a prvi put se spominje 1241.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2002. godine naselje je imalo 287 stanovnika.

## Izvor
Mozirje (općina)

**Općina Mozirje** (slovenski: *Občina Mozirje*) je jedna od **212** slovenskih općina od 4.098 stanovnika., administrativni centar općine je grad Mozirje.
## Geografija
Općina Mozirje prostire se na sjeveru Slovenije, zapadno od Velenja u slivu rijeke Savinje na površini od 53.5 km², na kojoj leži 8 naselja.
na južnom rubu 
## Naselja Općine Mozirje
Brezje, Dobrovlje pri Mozirju, Lepa Njiva, Ljubija, Loke pri Mozirju, **[[Mozirje]]**, Radegunda, Šmihel nad Mozirjem.
## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Polezela
The Man Who Knew Too Much (film, 1956)

***Čovjek koji je previše znao*** (eng. *The Man Who Knew Too Much*) je triler Alfreda Hitchcocka iz 1956. Ovaj film je obrada istoimenog Hitchcockovog filma snimljenog 1934.

Film je dobio Oscara za najbolju pjesmu za pjesmu *[[Que Será, Será]]* koju u filmu pjeva Doris Day.

## Radnja

Dr. Ben McKenna (James Stewart), njegova supruga Jo (Doris Day) i njihov sin Hank (Christopher Olsen) su na odmoru u Maroku. Tijekom puta, u autobusu, upoznaju misterioznog Louisa Bernarda (Daniel Gelin), a u Maroku, tijekom ručka, upoznaju Draytonove (Bernard Miles i Brenda de Banzie), još jedan par koji je na odmoru.

Sljedeći dan obitelj McKenna na marokanskoj tržnici svjedoči atentatu na špijuna. Prija nego umre, špijun Benu šapne strašnu tajnu: nečiji život je u opasnosti. Draytonovi tada otimaju Benovig sina Hanka kako bi uvjerili Bena da ne kaže policiji što je čuo.

Ben slijedi tragove i nalazi otmičare u crkvi gdje g. Drayton glumi svećenika. Tu saznaje da je plan atentat na vođu jedne europske države koji bi se trebao dogoditi tijekom koncerta u Royal Albert Hallu.

Ben i Jo odvojeno pronalaze ubojicu na koncertu gdje treba ubiti vođu države baš kada svirači sviraju vrlo glasnu dionicu. No, u glazbenoj pauzi, baš prije te dionice, Jo vrisne. Vrisak omete atentatora, koji promaši, a Ben ga počne hvatati po dvorani sve dok ovaj ne padne sa balkona i umre.

Par tada traži otmičare i dođe do ambasade u Londonu gdje su dočekani kao heroji. Gospodin Drayton, u nemogućnosti da ubije Hanka, pomogne mu da nađe svog oca. Gospodin Drayton tada pokuša pobjeći s njima kao taocima, no Ben ga gurne i on padne niz stube i izgubi život.

## Glumačka postava

* James Stewart - Dr. Benjamin 'Ben' McKenna
* Doris Day - Josephine Conway 'Jo' McKenna
* Brenda De Banzie - Lucy Drayton
* Bernard Miles - Edward Drayton
* Ralph Truman - Inspektor Buchanan
* Daniel Gélin - Louis Bernard
* Mogens Wieth - Ambasador
* Alan Mowbray - Val Parnell
* Hillary Brooke - Jan Peterson
* Christopher Olsen - Henry 'Hank' McKenna
* Reggie Nalder - Rien
* Richard Wattis - Menadđer
* Noel Willman - Woburn
* Alix Talton - Helen Parnell
* Yves Brainville - Policijski inspektor

## Hitchcockov cameo

Kao i u svakom svom filmu, redatelj Alfred Hitchcock ima cameo nastup. U *Čovjeku koji je previše znao* Hitchcock se može vidjeti kako promatra akrobate na tržnici, leđima okrenut kameri, malo prije ubojstva špijuna.

## Muzika

Glazba igra veliku ulogu u filmu. Iako je Bernard Herrmann skladao relativno malo pozadinske glazbe za film, izvođenje kantate *Olujni oblaci* Arthura Benjamina je klimaks filma. U dodatak tome, lik koji u filmu tumači Doris Day je tada umirovljena pjevačica. Više puta u filmu ona pjeva pjesmu *[[Que Será, Será]]* koja je filmu 1956. donijela Oscara za najbolju pjesmu. Pjesma je na američkim ljestvicama dosegla 2. mjesto, a na britanskim 1. mjesto.

## Vanjske veze
* 
* Snimci filma
* Recenzija na Radiotimes.com
Jūichinin Iru!

"**Bilo ih je 11**" (japanski **11人いる!**, **Jūichinin Iru!**) je japanska ZF manga i anime film iz 1986. Autor priče je Moto Hagio. Radnja se odvija oko 11 potencijalnih pohađatelja svemirske akademije koji za završni ispit moraju preživjeti 53 dana u svemirskoj stanici.

## Radnja

U dalekoj budućnosti, ljudi su kolonizirali razne planete diljem svemira te stvorili nove nacije koje su se s vremenom udaljile jedna od druge. Akademija Kozmo privlači gomilu ljudi iz svih dijelova svemira, no samo jako malen broj od njih dogura do završnih ispita koji omogućavaju upis. Jedan od rijetkih sretnika je Tadatos Lane, zvan Tada, sa planeta Terra. Završni ispit je sljedeći: 10 prijavnika moraju 53 dana ostati u izoliranoj svemirskoj stanici koja kruži oko nenastanjenog planeta i preživjeti bez ikakve pomoći. U svakom trenutku mogu kontaktirati svemirsku akademiju ako misle da su u opasnosti, no onda padaju na ispitu.

Jednom kada svi uđu u stanicu, začude se da ih je zapravo - jedanaest. Tada, hermafrodit Frol, King, Doricas, Ganga, Amazon, Knu, Glenn, Dolph, Toto i Chaco svi smatraju da je netko od njih "višak" koji je potencijalni saboter. Pošto se počnu javljati tehnički kvarovi u stanici, većina počne sumnjati da je Tada uljez, iako on tvrdi da je nevin. Međutim, on ima dojam kao da je već jednom bio na toj stanici. Kako im se pokvario sustav hlađenja, temperatura raste i potiče rast korova koji širi virus. Tada se sjeti da je bio u toj stanici kao dijete, ali da je uspio pobjeći i spasiti se od virusa. Usprkos protuotrovu, pošto je jedan član izravno ugrožen, Frol, posada pritisne gumb, prekine test i pozove pomoć. Na sigurnom, Glenn ih obavijesti da je on bio saboter, no da su svi ipak prošli ispit jer su pokazali solidarnost te najduže izdržali od svih grupa. Frol postaje žena te se uda za Tada.

## Glasovi
* Tadatos Lane: Akira Kamiya
* Frolbericheri Frol: Michiko Kawai
* King Mayan Baceska: Hideyuki Tanaka
* Doricas Soldam IV: Toshio Furukawa
* Ganigus Gagtos (Ganga): Tesshō Genda
* Amazon Carnias: Hirotaka Suzuoki
* Vidminer Knume (Knu): Norio Wakamoto
* Glenn Groff: Michihiro Ikemizu
* Dolph Tasta: Kōzō Shioya
* Toto Ni: Tarako
* Chaco Kacka: Tsutomu Kashiwakura

## Kritike
Raphael See daje filmu 3 od 5 zvijezdica:
:"Ovo je film koji ne možete uzeti previše ozbiljno, iako se on postavlja itekako ozbiljno...Iako je početna ideja jako originalna i zanimljiva, izvedba će vas vjerojatno nasmijati. Ima tu previše rupa u priči a neki obrati u priči su dovoljno bizarni da vas nasmiju. Likovi su svi zanimljivi, iako se priča definitivno usredotočuje na samo nekolicinu od jedanaest protagonista, umjesto na sve."

Na siteu Anime Reviews, Marc je dao 4 od 5 zvijezdice:
:"Ovaj film ima razne kreativne dizajne strojeva, nakupinu zanimljivih, uvjerljivih likova te nudi učinkovit spoj napetosti, misterije i klasičnog ZF timskog rada...Ako volite ZF tipa "Zvjezdane staze", ili ste ljubitelj klasičnih anime filmova, ili samo želite promjenu od mecha žanra, "Bilo ih je 11" je topla preporuka."

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* ''Bilo ih je 11'' na Anime News Network Encyclopedia 
* ''Bilo ih je 11'' na AnimeNfo
Splitterkor Rekords Dziwko

**Splitterkor Rekords Dziwko!!!** (skraćeno **SKRD!!!**) je poljska mrežna izdavačka kuća koju je osnovao Loffciamcore; osnovana je kao nasljednica zatvorene mrežne izdavačke kuće SmokeSkull Records. Specijalizirana je za terrorcore, speedcore, splittercore i extratone spojenih sa breakcoreom i noiseom.

## Vanjske veze
* SKRD!!! Službena stranica 
* SKRD!!! diskografija
540.

__NOTOC__
Godina **540.** (**[[rimske brojke|DXL]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Justina bez kolege** (ili, rjeđe, **godina 1293. ''[[Ab urbe condita]]**''). Oznaka 540. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* maj - Gotski rat: Bizantske trupe na čelu sa Belizarom zauzimaju Ravennu i zarobljavaju ostrogotskog kralja Vitigesa. Nakon što je cijela Italija južno od rijeke Po pala pod bizantsku vlast, Belizar se pobjedonosno vraća u Konstantinopol.
* proljeće - Gotski rat: Ostrogoti na preostalim teritorijama u sjevernoj Italiji za novog kralja biraju Ildibalda.
* jun - Perzijski kralj Hozroje I, djelomično na ostrogotski nagovor, krši Vječni mir s Bizantincima i započinje Lazijski rat. Perzijske trupe zauzimaju i pustoše Antiohiju, čije je stanovništvo deportirano u Ktesifon.
* 20.6. - Pomrčina Sunca zabilježena u Sardiniji, Rimu, Dalmaciji i Meziji.
* Huni i Bugari prodiru preko Dunava na bizantsku teritoriju, pljačkajući i pustošeći područja Trakije, Makedonije i Ilirije. Bugari dopiru sve do Korinta koji je opljačkan i razoren, a zaustavljaju se tek pred zidinama Konstantinopola. Na kraju pohoda prelaze natrag preko Dunava sa preko 120.000 zarobljenika.
* Papa Vigilije u pismu bizantskom caru Justinijana I i patrijarhu Menasu u kome izražava zabrinutost zbog mogućnosti da bizantska Crkva ponovno prihvati monofizitsku doktrinu.
* Benedikt od Nursije piše znamenita pravila manastirskog života.
* Veliki kralj Custennin ap Cado od Britanije je, po legendi, svrgnut i poslan natrag u Dumnoniju.
* Bivši rimski senator Kasiodor na svom imanju u Vivariumu (na obali Jonskog mora podiže samostan i u njega poziva učene ljude da se posvete kopiranju svetih i svjetovnih knjiga (približni datum).
* Velika vulkanska erupcija, možda El Chichón u južnom Meksiku, što je moglo uticati na Majansku civilizaciju


## Rođenja
* Galswintha, vizigotska princeza i supruga franačkog kralja Hilperika I
* Papa Grgur I (približni datum)
* Myrddin Wyllt, velški pustinjak i prorok za koga se navodi da je poslužio kao temelj za fiktivni lik Merlina (približni datum)

## Smrti
* Dionizije Mali, redovnik i reformator kalendara (približni datum)
* Vitiges, kralj Ostrogota
* Carica Yifu
* Carica Yujiulü

## Reference
Merlin

**Merlin** je legendarni čarobnjak koji se pojavljuje u brojnim pričama o Kralju Arturu.

Moguće je da je mitološki lik Merlina nastao prema povjesnoj ličnosti pjesnika i vidovnjaka *Myrddina*, koji se nakon poraza kralja Gundola kraj Alfderida (573.) povukao u šumu i tamo živio kao pustinjak čarobnjak.

## U djelu Geoffreya od Monmoutha
Klasični lik čarobnjaka Merlina, kakvog danas poznajemo, nastao je u djelu Geoffreya od Monmoutha - Historia Regum Britanniae. Monmouthu je kao prototip za Merlina poslužio lik iz velških legendi - šaman Myrddin Wyllt', koji u ovom djelu iz 12. vijeka, izrasta u čarobnjaka Kralja Arthura.

Prema ovom djelu, kao i kasnijim verzijamaa, Merlin je bio savjetnik Kralja Arthura pa čak i njegov odgojitelj koji mu je pomogao da ispuni svoju sudbinu, pokazavši mu Excalibur, mač u kamenu (u ranijim legendama, radilo se, zapravo, o dva različita mača).

## U popularnoj kulturi
* Merlin se pojavljuje kao jedan od glavnih likova u Disneyjevom dugometražnom animiranom filmu "Mač u kamenu" iz 1963. godine.
* Jedan je od likova u američko-britanskoj fantaziji Excalibur iz 1981. godine.
* U filmu "Kralj Arthur" (2004.) prikazan je kao vođa barbarskih Pikta.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Merlin'' na portalu Nightbringer
Merlin (razvrstavanje)

**Merlin** može značiti:
* Merlin (čarobnjak), mitski čarobnjak iz Sage o kralju Arturu
* Merlin (1998), 3-satna miniserijao Merlinovom životu iz 1998.
* Merlin (Amberske kronike), pripovjedač u Amberskim kronikama
* Merlin (Ontario, Kanada), grad u Ontariu, Kanada
* 2596 Merlin, asteroid

Nekoliko osoba nosi prezime **Merlin**:
* Dino Merlin (*1962.), bosanskohercegovački pjevač i producent
* Jean-Claude Merlin, francuski amater, astronom koji je otkrio i imenovao više asteroida

Naselja:
* Merlin, Ontario, SAD
* Merlin, Oregon, SAD
Willy Hagenaers

**Willy Hagenaers** (6. svibnja 1914.) je bivši belgijski hokejaš na travi.

Na hokejaškom turniru na Olimpijskim igrama 1936. u Berlinu je igrao za Belgiju. Belgija je ispala u 1. krugu. Osvojila je 3. mjesto u skupini "C". Nesretnim porazom od posljednje u skupini, Švicarske, koja je dotad ubilježila samo dva poraza, Belgija je ispala iz borbe za odličja, iako joj je i bod bio dovoljan. Nije odigrao nijedan susret.

## Vanjske veze
* Profil na Sports-Reference.com
Northern Foothill Yokuts

**Northern Foothill Yokuts**, skupina indijanskih plemena iz Kalifornije u dolini rijeke San Joaquin. Jezično nisu srodni plemenima Southern Foothil Yokuts, poznatih i kao Buena Vista Yokuts, nego skupinama Kings River Yokuts, Tule-Kaweah Yokuts i Poso Creek Yokuts, sa kojima dijele isti jezik a razlika je tek u dijalektima .

Plemena pravih Northern Foothil Yokutsa su Chukchansi vlastiti, nazivani i Shukshansi ili Shukshanchi, po kojima svi govornici ovog jezika nose ime Chukchansi, a bili su naseljeni uz Coarse Gold Creek, rijeku Fresno, Picayune Creek i Cottonwood Creek. Ostala manja plemena koja pripadaju užoj skupini Chukchansi su nastanjena u dolini San Joaquina, to su Dalinchi ili Talinchi na Fine Gold Creeku i Coarse Gold Creek; Dumna; Kechayi; i Toltichi . Potomaka imaju na rezervatima u Kaliforniji.

## Reference
Oppland

**Oppland** je okrug u Norveškoj u zemljopisnoj regiji Østlandet (Istočna Norveška).

## Geografija
Oppland graniči sa okruzima Sør-Trøndelag, Møre og Romsdal, Sogn og Fjordane, Buskerud, Akershus, Oslo i Hedmark. Središte okruga je grad Lillehammer.

## Stanovništvo
Oppland je 12. po broju stanovnika okrug u Norveškoj, prema podacima iz 2008. godine u njemu živi 183.851 stanovnik, dok je gustoća naseljenosti 8 stan./km²

## Općine
Oppland je podjeljen na 26 općina:

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica Oppland
Veselin Đuho

**Veselin Đuho** (Foča, 5. siječnja 1960.) je bivši hrvatski vaterpolist, dvostruki osvajač zlatne medalje na Olimpijskim igrama u Los Angelesu 1984. i u Seulu 1988. godine.

U karijeri je igrao za dubrovački Jug. Za reprezentaciju SFRJ je odigrao 113 susreta.

## Povezano
*
Myrddin Wyllt

**Myrddin Wyllt** (cca. 540 - cca. 584), također poznat i po latinskim imenima **Merlinus Caledonensis** ili **Merlin Silvestris** bio je stari britski odnosno stari velški pjesnik, šaman i prorok koji se uglavnom smatra historijskom ličnošću, odnosno podlogom za lik čarobnjaka Merlina iz arturijanskih legendi. Prema velškim legendama je bio bard, odnosno dvorski pjesnik paganskog britskog kralja Gwenddoleu ap Ceidioa. Godine 573. je Gwendolleu u bitci kod Arthureta (u današnjoj Cumbriji) poražen i ubijen od strane kršćanskog kralja Ridercha I od Alt Cluta. Prema predaji, Myrddin Wyllt je svjedočio bitci iz obližnje šume te vidjevši masakr svojih prijatelja - za koga je krivio sebe - izgubio razum. Povukao se u šumu gdje je živio gol sa životinjama, ali s vremenom stekao moć proricanja.

Geoffrey od Monmoutha je u 12. vijeku lik Myrddina koristio u svoje dvije knjige *[[Historia Regum Britanniae]]* koja je daleko bliža "klasičnoj" arturijanskoj verziji o čarobnjaku i *[[Vita Merlini]]* koja je bliža velškim kronikama o pustinjaku.

## Vanjske veze
* The Vita Merlini; translated by John Jay Parry
* Welsh poem: Dialogue between Myrddin and his sister Gwendydd
Wolfgang Petritsch

**Wolfgang Petritsch** (Celovec, 26. kolovoza 1947.) je austrijski diplomat. Pripadnik je nacionalne manjine koruških Slovenaca.

Studirao je historiju, germanistiku, politologiju i pravo, na bečkom sveučilištu, gdje je i diplomirao 1972. godine. Od 1977. do 1983. godine je bio tajnik austrijskog kancelara Brune Krajskog. Dok je bio austrijski veleposlanik u Beogradu (1997.-1999.) postavljen je za Posebnog izaslanika Europske unije za Kosovo. U toj funkciji je bio i kao glavni pregovarač Europske unije na mirovnim pregovorima o Kosovu u Rambouilletu i Parizu (Francuska) 1999. godine, koji su bili predigra bombardiranju SR Jugoslavije u ožujku te godine. Između 1999. i 2002. bio je visoki predstavnik Ujedinjenih naroda u Bosni i Hercegovini. Poslije kratkog angažiranja na austrijskoj političkoj sceni, prelazi na funkciju austrijskog veleposlanika pri Ujedinjenim narodima u Ženevi.

U političkim krugovima zapadnih zemalja važi kao stručnjak za vanjsku politiku sa težištem interesiranja za jugoistočnu Europu.
Imanje

**Imanje** u najširem smislu označava nekretninu, odnosno zemljište koje čini cjelinu zajedno sa stambenim i drugim građevinskim objektima. Pod time se obično podrazumijevaju nekretnine na ruralnim područjima; ukoliko se na njima obavlja ekonomska ili poljoprivredna djelatnost za njih se koristi izraz seosko ili poljoprivredno imanje. U još užem smislu se pod tim podrazumijevaju nekretnine, odnosno kuće i pripadajući objekti kojima je glavna svrha odmor ili razonoda vlasnika, najčešće pripadnika više ili srednje klase.

## Vanjske veze

;Ostali projekti
Misal po zakonu rimskog dvora

**Misal po zakonu rimskoga dvora** je naziv za inkunabulu tiskanu 1483. godine, točnije, 22. veljače 1483., kada je, prema podatcima tiskanje bilo završeno. Misal je otisnut samo 28 godina nakon dovršetka Gutenbergove četrdesetdvoredne Biblije. Misal je tiskan na hrvatskom jeziku i glagoljicom.

Unatoč svim nagađanjima, za ovaj (lat. *editio princeps*), koji je ujedno i prvi Misal u Evropi koji nije tiskan latinicom i na latinskom jeziku, ne možemo sa sigurnošću reći gdje je bio tiskan. U početku se mislilo da je tiskan u Veneciji, ali u današnje vrijeme je prevladala pretpostavka da je tiskan na hrvatskome tlu. Zvonimir Kulundžić je publicist koji je zaslužan za postavljanje teze o Kosinju kao mogućoj tiskari Misala.

Osim Venecije, za mjesto tiskanja Misala pretpostavljeni su tako Izola, Roč, Modruš u Lici i Kosinj. Tiskan je i na pergamentu, te je prva slavenska inkunabula tiskana ne samo na papiru, nego i na pergamentu. Osim toga, to je i prva slavenska inkunabula tiskana dvobojno, crveno i crno. Mada se ne zna ni mjesto tiskanja, ni tiskari, ostaje činjenica da je to jedna od najljepših tiskanih inkunabula uopće.

Misal prvi spominje zadarski nadbiskup Matej Karaman (1700.- 1771.), potom slovenski filolog Jernej Kopitar, a 1820. godine i bjeloruski slavist i orijentalist Mihail Bobrowski, koji duhovito primjećuje kako je "ovo prvo izdanje rjeđe od bijeloga gavrana". Bobrowski 20. listopada 1821. iz Pariza u pismu Jerneju Kopitaru ističe da je Misal prva knjiga u slavenskome svijetu tiskana pomičnim slovima.

Sačuvano je jedanaest nepotpunih primjeraka i šest fragmenata od kojih se pet čuva u Zagrebu, dva u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu te dva u knjižnici Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Franjevački samostan u Zagrebu i Dominikanski samostan na otoku Braču imaju po jedan primjerak. Ostali primjerci se čuvaju u Kongresnoj knjižnici u Washingtonu, Ruskoj nacionalnoj knjižnici u Sankt Peterburgu, Austrijskoj nacionalnoj knjižnici u Beču te dva primjerka u knjižnici u Vatikanu.

## Reference

## Literatura
Zvonimir Kulundžić: Kosinj - kolijevka štamparstva slavenskog juga, Zagreb, 1960.

Zvonimir Kulundžić: 500. obljetnica kosinjskog misala - prve hrvatske tiskanje knjige, Zagreb, 1983.

## Povezano
* Kosinjska tiskara

## Vanjske veze
* Misal na stranicama Nacionalne i sveučilišne knjižnice
Ildibad

**Ildibad** (nekada pominjan i kao Hildebad (umro 541. godine) bio je ostrogotski kralj u Italiji, izabran da zameni Vitigesa koji se upleo u neizvesne pregovore sa Velizarom i morao je stoga da napusti Ravenu. Ildibad je vladao svega godinu dana pre nego što ga je ubio neki Gepid na jednom dvorskom banketu. Nakon kratke vladavine Erarika, ostrogotski presto je nasledio Ildibadov rođak Totila.
Tripartitum

**Tripartitum** ili **Tripartit** (lat. Tripartitum opus iuris consuetudinarii inclyti Regni Hungariæ) je pravno djelo protonotara Ugarske kraljevske kurije Stjepana Verböczyja sastavljeno po nalogu Vladislava II..

Ugarski sabor ga je prihvatio 1514. godine kao službeni saborski zbornik i do ukidanja feudalnih odnosa, bio je temeljni pravni zbornik u Ugarskoj i Hrvatskoj.

Verböczyjev se Tripartit sastojao od tri glavna dijela, jedan za osobe, drugi za stvari i treći za postupak, iako se taj raspored nije potpuno poštovao kroz cijeli zbornik. Tripartit ima 152 poglavlja, uključivo i predgovor.

Ivan Pergošić je 1574. preveo Tripartit s latinskoga na srpskohrvatski, koji je tako služio u Hrvatskoj kao zakonik do 1848., a u Mađarskoj do 1945. godine.