open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elija Petina

**Elija Petina** (, 1. vijek nove ere) bila je druga žena rimskog cara Klaudija. Njen biološki otac bio je Sekst Elije Kat, konzul 4. godine n.e., dok joj je majka danas nepoznata. 

## Porodica
Rođena je u porodici Elija Tuberonaca, i tako je očito poticala od Kvinta Elija Tuberona, konzula 11. g. pne. Njen je otac možda umro kad je bila vrlo mlada, jer ju je odgojio rođak - prefekt pretorijanske garde Lucije Sej Strabon, biološki otac njenog adoptivnog brata Lucija Elija Sejana, zapovednika pretorijanske garde pod carem Tiberijem.

Elija Petina udala se za budućeg cara Klaudija 28. godine kao njegova druga supruga. Njihovo jedino dete bila je kćerka Klaudija Antonija, rođena 30. godine. Klaudije se razveo od Paetine posle oktobra 31. godine, kada je njen adoptivni brat pao u nemilost i bio ubijen. Prema Svetoniju, Klaudije se razveo od Petine zbog nekih lakših prestupa. Neki su sugerisali da bi se ovi blagi prestupi mogli zapravo odnositi na Petininu "mentalnu okrutnost" prema Klaudiju.

Godine 48. nove ere, nakon pogubljenja Klaudijeve treće žene Valerije Mesaline, Klaudije je razmišljao da se oženi po četvrti put. Klaudijev oslobođenik Tiberije Klaudije Narcis mu je predložio ponovni brak sa Petinom i podsetio ga da već imaju zajedničko dete. Narcis je takođe izjavio da će Petina ceniti Antoniju pored Klaudija Oktavije i Britanika, Klaudijeve dece sa Mesalinom. Ali jedan drugi oslobođenik, Gaj Julije Kalist, bio je protiv toga da se Klaudije ponovo oženi Petinom rekavši Klaudiju da se već jednom razveo od nje; Kalist je rekao da će je ponovna udaja za cara učiniti još bahatijom. Kalist je predložio Loliju Paulinu, Kaligulinu treću ženu. Treći oslobođenik, Marko Antonije Palant, preporučio je Klaudijevu nećakinju i Kaligulinu sestru, Agripinu Mlađu, koja je takođe imala dete iz prethodnog braka, budućeg cara Nerona. Na kraju je izabrana Agripina.

## Opisi u umetnosti
Petinu je igrala Liane Aukin u TV seriji iz 1976. godine *[[Ja, Klaudije (TV serija)|Ja, Klaudije]]*.

## Reference

## Izvori
* Svetonije,*[[Životi dvanaest careva]]*, "Klaudije".
* Tacit, *[[Anali (Tacit)|Anali]]*.
Rimokatoličko groblje Rabić

**Rimokatoličko groblje Rabić u Derventi** nalazi se oko 2 km od centra Dervente prema jugu, uz magistralni put Sarajevo-Brod. Smješteno je na maloj uzvišici, na raskrsnici obilaznica oko Dervente, Bosna i Hercegovina. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj 7. do 11. oktobra 2003. godine, groblje je proglašeno za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik. 
 
## Historija
Sredinom XIX stoljeća počeo je povećani dolazak novog stanovništva u derventski kraj. Tokom 1842. godine doseljena je veća grupa katolika iz kraja oko Ljubuškog, a 1850. godine iz kraja oko Travnika. Veliko naseljavanje stanovništva se dogodilo naročito poslije 1878.godine i uspostavljanja austrougarske vlasti.

## Opis
Groblje zauzima površinu od 3,92 hektara. Sa istočne strane graniči sa magistralnim putem koji ide dolinom rijeke Bosne od Sarajeva do Broda. Na njegovom sjeveroistočnom uglu je velika raskrsnica dvije obilaznice oko Dervente. Na jugoistočnoj strani je smješten vojni objekat, koji je i do danas aktivan, u kojem je 2003. godine  došlo do eksplozije municije. Postojanje ovog skladišta (municije) ugrožava spomeničku cjelinu. Pored katoličkog groblja, nalazilo se jevrejsko groblje, u kojem je posljednji ukop izvršen 1941. godine. 

Najstariji spomenici u katoličkom groblju potiču iz sredine XIX stoljeća. Imaju oblik stele, visoke oko metar, koja je lučno završena. Ukrasi su izrađivani u plitkom reljefu. Prikaz krsta je obavezan na svakoj steli, ali u raznim varijantama kao što su latinski krst, kalvarija-golgota, više puta ponavljani krst. Na nekim krstovima su ispod vodoravnog kraka naznačeni brkovi (muška grobnica) ili dvije polulopte (ženska grobnica). Na nekim stelama je donja polovina rezervirana za natpis, koji se javlja na ovakvim stelama krajem XIX stoljeća. Natpisi su kratki i urezani na dnu stele.  

Ovakvih spomenika ima na katoličkim grobljima u cijelom derventskom kraju, a izrađivali su ih kamenoresci iz sela Bunara, gdje se vadio meki pogodni kamen “meka graša”. Klesanje ovih stela počelo je polovinom XIX stoljeća, a izrađivani su za potrebe okolnog seoskog stanovništva još i u drugoj polovini XX stoljeća. Na Rabiću, već za austrougarske vladavine, polako nestaju. Klesani su po ugledu na nadgrobne spomenike u Slavoniji.

Kontinuitet sahranjivanja u groblju u Rabiću se nastavlja i između dva svjetska rata i u vremenu iza II svjetskog rata, kada počinje uveliko podizanje mramornih grobnica i takav običaj zadržao se do danas.
## Literatura
* Ahmet Omerhodžić - Derventa i okolina, Geografsko društvo Bosne i Hercegovine, Posebna izdanja, knjiga VI, Sarajevo, 1981.
## Reference
Patike

**Patike** vrsta su obuće koja se najčešće koristi prilikom sportskih aktivnosti. Međutim u skorije doba postale su i modni trend te se često nose ne samo u sportske svrhe.

## Vrste patika
S obzirom da se patike u osnovi koriste za sportske aktivnosti, najpoznatija podela je:
* fudbalske patike ili kopačke. Ovo su najčešće plitke patike sa specijalno dizajniranim đonom. Ukoliko se fudbal igra na travi one često imaju krampone koji onemogućavaju proklizavanje.
* košarkaške patike. Ove patike imaju nešto veću dubinu kako bi se dodatno ojačao članak koji je izložen velikim pritiscima prilikom skakanja. Često se prave od čvršćih materijala kao što je koža ili veštačka vlakna
* patike za trčanje ili sprinterice. Ovo su najčešće plitke patike i odlikuje ih savitljivost i lakoća. Zbog toga se prave od lakih materijala koji istovremeno omogućuju i određen protok vazduha. 
* patike za tenis. Ove patike su plitke patike a po ostalim osobinama slične košarkaškim, zbog velikih pritisaka koje stopalo trpi tokom igranja tenisa.
* patike za dvoranske sportove. Ove patike su najčešće plitke patike sa specijalno dizajniranim đonovima koji sprečavaju proklizavanje. Koriste se u dvoranskim sportovima kao što je rukomet i odbojka.

## Popularni brendovi

Postoji veliki broj proizvođača patika i oni se najčešće podudaraju sa proizvođačama kompletne sportske opreme. Najpoznatiji su: Najk, Adidas, Konvers, Puma, Asiks i Ribok. 

## Ostalo
Zbog popularnosti kako sporta tako i sportista patike su postale i modni trend. Tako se često može čuti termin patike za šetnju, izlaske i slično. Pored sporta, one su postale obeležje čitavih pokreta i kultura. Tako je recimo zaštitini znak roka 70-ih postale patike Konvers. Danas brojni reperi potpisuju milionske ugovore kako bi bili zaštitno lice Najkija i Adidasa.

## Navodi
Fijeroga

**Fijeroga** (tal. *Figaròla di Dragogna*) je naselje od 27 stanovnika u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar, Republika Slovenija.

## Geografija
Iz Paunjana, prema jugu, cesta silazi u dolinu i dolazi do puta koji ide uzduž desnog toka Dragonje, koji ide od sela Dragonja do Babiča (*Babiči*), spojivši se na cestu koja ide bilom brda Savrinije. Na pola puta ove ceste iz Paunjana, na koti od 313&nbsp;m n/v nalazi se poljoprivredno selo Fijeroga (Figaròla).

Tipično istarsko zbijeno naselje od kamenih kuća nalazi se na vrhu flišnog brda koji se stere u prvcu sjever-jug, nad dolinom Male Dragonje ili Pinjovac. Ispod brda s istočne i zapadne strane udoline su dvaju potoka Ledeka i Bèverca (čije me dolazi od istrovenetskog bèver (piti). Istočno od Fijeroge nalazi se slično brdo na čijem vrhu je selo Diliči. Na terasastim plodnim njivama koje se nalaze na sve tri strane brda vide se vinogradi okruženi vočnjacima i nasadima ulika, dok su strmije padine obrasle šumom. Sa vrha se pruža pogled na lijepu dolinu Dragonje i na Labor, na suprotnoj strani Pinjevca. Jugozapadno se nalazi Koštabona, a južno. preko granice, nalaze se sela Brdo i Brič.

## Etimologija
Fijeroga je naziv koji pobuđuje zanimanje jer se jezičnim promjenama (u slov. i hrv. jeziku) ne može to ime izvesti iz tal.istarskog naziva Figarola. Na istrovenetskom dijalektu  *fije* znači kčerke (tal. *figlie*) a *roga* može načiti ili stijenu ili utvrdu (tal. *rocca*) što bi značilo kćerke stijene ili kćerke utvrde, a obzirom da se radi o dva paralelna brda na kojima se nalaze naselja (vjerojatno u prošlosti utvrđena) to bi ime odgovaralo tim činjenicama.

Opet talijansko, tj. Istrovenetsko ime Figaròla dolazi od riječi "ficus" - smokva (koje ovdje ima u izobilju), tal.: *fico*, istroven.: *figo.* Kako je to deminutini oblik u prevodu bi značilo Smikvica.

## Historija
Staro selo je kralj Konrad II 1028. donirao akvilejskim patrijarsima. Ovi su pak, vjerojatno u XIII st., feudalcima iz Devina (Duinati) koji su tada posjedovali i Momjan.

1488 glavni vikar Kopra Capodistria daje, u otsutnosti biskupa Giacoma Valaressa, desetinu feuda Fijeroga Francescu, od pokojnog Ottonello de Vida.

Niti Fijeroga nije bila pošteđena od raznih konflikata u Istri pa tako 1615, za Uskočkog rata, Figarola je spaljena, a njeni stanovnici poubijani.

## Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2010. Fijeroga je imala 27 stanovnika, a prema podacima Statističkog ureda Slovenije, 2020. je imala 20 stanovnika.

## Izvori

* Alberi, Dario, *Istria, storia, arte, cultura*; Lint Editoriale Trieste
* Tretjak, Donatella; Fachin, Niki, *Istra: Cres: Lošinj: zgodovina in kultura 50 istrskih občin*; Bruno Fachin Trst
* Pucer, Alberto, *Propotovanje po slovenski Istri*. Libris Koper
* Longyika, Primož; et al, Potepanja 4, Slovenska in hrvaška Istra; As-press Ljubljana
Jelenia Góra

**Jelenia Góra** (njemački: *Hirschberg im Riesengebirge*, latinski: *Cervimontium*) je grad 79,061 stanovnika na jugu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija
Jelenia Góra je najveći grad zapadnih Sudeta, u srcu poljskih Krkonoša, iz kog se vide najviši vrhovi i Sněžka. 
Od graničnog prelaza sa Češkom ima samo 25 km, a do njemačkog 60&nbsp;km.

Grad se prostire u kotlini, na ušću riječice Kamienna u Bobr.
Pored grada nalaze se skijališta Karpacz, Szklarska Poręba i Krkonoški nacionalni park.
## Historija

Jelenia Góra je osnovana na prijelazu iz 11. u 12. vijeka od strane Boleslava Krivoustog (a prema lokalnoj legendi negdje oko 1108.-11.).  
Još prije 1288. dobila je gradska prava po Magdeburškom zakonu. 
Zbog dobre pozicije na raskršću važnih trgovačkih putova prema Češkoj i Njemačkoj brzo se razvila u trgovište.
Mladi je grad dobio brojne privilegije od šleskih vladara, pa je u narednim vijekovima postao je poznat po manufaktornoj proizvodnji tkanina, i kao rudarsko-metalurški centar na bazi sirovina iz nedalekog Kowarya.

Nakon 1392. Jelenia Góra je potpala pod vlast čeških vladara, ali je nakon smrti kralja Ludovika II 1527., posljednjeg vladara iz Dinastije Jagelovića na češkom tronu, anektirana u Habsburšku Monarhiju.

Nazadovala je za Tridesetogodišnjeg rata (1618. - 1648.), ali se brzo oporavila zahvaljujući proizvodnji lanenih tkanina.

Za Rata za austrijsko naslijeđe podpala je pod vlast Kraljevine Pruske, a nakon tog Njemačkog Carstva. Takva je situacija trajala do kraja Drugog svjetskog rata. Tokom rata ostala je pošteđena ratnih razaranja, pa se u njoj 1945. našlo 160 000 ljudi pobjeglih iz drugih gradova. Poljske vlasti su protjerale gotove sve njemačke stanovnike i 1946. promjenile ime gradu iz *Hirschberg* u Jelenia Góra.

Poslijeratna urbanizacija i industrijski razvoj omogućili su joj da nakon reforme državne uprave - 1975. postane administrativni centar vlastitog vojvodstva. Danas je međutim samo grad sa pravom povjata.

## Pobratimski gradovi
Jelenia Góra ima ugovore o partnerskom odnosu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Jelenia Góra'' (službene stranice)
Krościenko nad Dunajcem

**Krościenko nad Dunajcem** je selo i termalno lječilište od 3,520 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Krościenko nad Dunajcem leži u kotlini rijeke Dunajec, udaljen 31 km istočno od Nowy Targa i 78 jugozapadno od Krakova. 
On je mjesto iz kog se polazi u obilazak Pieninskog nacionalnog parka.
## Historija

Još za srednjeg vijeka na prijelazu iz 12. u 13. vijek postojalo je naselje. Tom naselju koje se tad zvalo *Crosno* kralj Kazimierz III od Poljske, dodjelio je 1348. gradska prava po magdeburškom zakonu.
Vremenom se to pretvorilo u *Krościenko*, ali se on unatoč privilegijama nije razvio pa je izgubio taj status.

Još prije Prve podjele Poljske - Habsburška Monarhija je 1770., pod krinkom stvaranja sanitarnog kordona, anektirala poljske pogranične krajeve (uključujući Krościenko) i priključila ih Ugarskoj, a od 1772. Galiciji.
Otkriće termalnih izvora početkom 19. vijeka, postala je šansa da se razvije kao termalno lječilište, ali mu to nije uspjelo zbog konkurencije nedaleke Szczawnice.

Gosti su počeli češće dolaziti tek u drugoj polovici 19. vijeka. Pravi polet lječilišta počeo je nakon 1934. kad je Poljska država uložila sredstva u njegov razvoj. Nakon Drugog svjetskog rata 1963. izvori su nacionalizirani, a 1977. i modernizirani.

## Pobratimski gradovi

*Krościenko nad Dunajcem* ima ugovore o partnerskom odnosu sa slijedećim gradovima;
*  Kosakowo, Poljska
*  Ljesnjica, Slovačka
*  La Valette-du-Var, Francuska
*  Mitki, Belorusija
*  Ozarow, Poljska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Krościenko nad Dunajcem'' (službene stranice)
Karpacz

**Karpacz** (njemački: *Krummhübel*) je grad i skijalište od 4,570 stanovnika na jugu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija
Karpacz leži u kotlini Krkonoša, u podnožju planine Sněžka, pored češke granice, udaljen dvadesetak km od Jelene Góre.

## Historija
Karpacz je prvi put dokumentiran krajem 14. vijeka, kao naselje kopača-tragača za zlatom, srebrom i željezom.

Ostao je mali sve do kraja 19. vijeka, kad se povećao interes za planine. Nakon sve većeg dolaska turista izgađeno je puno pansiona i hotela, vrlo raštkano po kotlini, tako da je kompaktno naselje postao tek nakon Drugog svjetskog rata pa je status grada 1960.

Danas je jedan od najpopularnijih resorta i skijališta u Krkonošama.

## Pobratimski gradovi

*  Kamenz, Njemačka
*  Pec pod Sněžkou, Češka
*  Reichenbach, Njemačka
*  Gmina Rewal, Poljska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Informator Górski - wKarpaczu'' (službene stranice)
Bernd Leno

**Bernd Leno** (Bietigheim-Bissingen, 4. 3. 1992.) nemački je fudbaler koji igra na poziciji golmana. Trenutno nastupa za Arsenal i reprezentaciju Nemačke.

Karijeru je počeo u VfB Stuttgartu za čiji je drugi tim igrao od 2009. do 2011. Potom je prešao u Bayer Leverkusen gde je prva 3,5 meseca igrao na pozajmici. Arsenalu se pridružio 19. 6. 2018.

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Glem

**Glem** (tal. *Geme*) je naselje u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar, Republika Slovenija.

## Geografija
Glem je zbijeno selo smješteno na vrhu flišnog brda Savrinije (302 m n/v) s lijeve strane doline Male Dragonje ili Pinjovca te njene pritoke Starac (južno). Do Glema vodi slijepa cesta s istoka, iz sela Boršt. Glemu pripada i zaselak Škrljevac. Na susjednim brdima zapadno, preko doline Pinjovca nalaze se Diliči i Fijeroga, a u dolini jugozapadno su Župančiči i Zupaneti, dok su na brdu prema jugu Labor i Kortina
Kampel (Slovenija)

**Kampel** (tal. i *Campello*), naselje u sjeverozapadnoj Istri u sastavu općine Kopar u Republici Sloveniji.

## Geografija
Naselje Kampel se razvilo između ceste koja povezuje Vanganel s Koprom te obronaka brežuljka Bošamarina.
Kolomban

**Kolomban** (tal. *San Colombano*) je pogranično naselje u sjeverozapadnoj Istri u sastavu općine Kopar u Sloveniji.

## Geografija

Kolomban se nalai ispod slovensko-talijanske granice u blizini starog sela Chiampore u istarskoj općini Milje-Muggia te u blizini Hrvatina i Ankarana.

## Historija
Stari je posjed bijeli benediktinaca sv. Kolombana, irskog opata, od kuda je i naselje dobilo ime. Taj je red inače bio prisutan na području Veneta i Furlanije, unutar akvilejske patrijaršije, nakon osnivanja manastira sv. Kolombana u mjestu Bobbio u VII. st., po kojoj matrici su osnivani manastiri u VII-VIII. stoljeću u longobardijskom i karolinškom vladavinom.

Iz tih je razloga i lokalna crkva posvećena sv. Brigiti iz Irske (pod parohijom je Ankarana).
Wojnicz

**Wojnicz** je grad od 3,314 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Wojnicz leži na na rijeci Dunajec, na mjestu gdje se ona spušta sa Zapadnih Karpata u Sandomirsku kotlinu, udaljen 12 km jugoistočno od Tarnówa i 65 od Krakova.

## Historija

Wojnicz je izrastao u 11. vijeku uz crkvu. Zna se da je u 12. vijeku bio snažna utvrda sa zamkom.
Iako se točno nezna kad je dobio gradska prava pretpostavlja se da je to bilo 1278. (u dokumentima se navodi kao grad od 1239.)

Na početku Prvog svjetskog rata se našao se na prvoj liniji fronta, pa je teško razoren. Vjerojatno je zbog tog 1934. izgubio status grada. 
Status mu je vraćen u januaru 2007.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Wojniczu'' (službene stranice)
Paula Čatipović

**Paula Čatipović** (Zagreb, 20. lipnja 1997.) hrvatska je voditeljica, diplomirana novinarka, spisateljica i fotomodel.

## Biografija
Osnovnu i srednju školu pohađala je u Bjelovaru, a u Zagreb se vratila na studije novinarstva na Fakultetu političkih znanosti.

Kao 11-godišnjakinja napisala je svoju prvu knjigu, *Zajedno do kraja*, a nedugo zatim odnijela je i Posebnu nagradu za literarno djelo na natječaju Društva za znanstvenu fantastiku "SFera".

Godine 2018. Hrvatska radiotelevizija i Hrvatska Lutrija zapošljavaju je kao voditeljicu emisije Loto na Prvom programu.

Godine 2020. postaje sudionica projekta "Mladi u Hrvatskoj aktivni oko Globalnih ciljeva održivog razvoja (SDG)" za Centar društvenih inovacija pod podrškom Središnjeg državnog ureda za demografiju i mlade i u suradnji s Ministarstvom gospodarstva i održivog razvoja.

## Reference
Shockwave (Star Trek: Enterprise)

***Shockwave*** () je dvodijelna epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 22. maja i 18. septembra 2020. godine. Predstavlja posljednju epizodu prve i prvu epizodu druge sezone. Radnja prikazuje kako posada *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprisea]]* prilikom posjeta rudarskoj koloniji prouzroči katastrofu koja će dovesti do njenog uništenja te je misija broda dovedena u pitanje sve do trenutka kada kapetan Archer da iza svega stoji sabotaža.

## Izvori

## Vanjske veze
*
*
Gauthier Mvumbi

**Gauthier Mvumbi Thierry** (Dreux, 15. svibnja 1994.), je kongoansko-francuski rukometaš koji igra kao pivot. Od 2022. godine član je kluba ETeC HB. Visok 195 centimetara, Mvumbi je privukao pažnju svjetske javnosti na Svjetskom rukometnom prvenstvu 2021. godine zbog svoje tjelesne težine, za koju je sam utvrdio da iznosi 137 kg, ali unatoč kojoj je bio jedan od najboljih kongoanskih igrača na turniru. 

Mvumbi se rodio u Dreuxu. Njegovi su roditelji Kongoanci rodom iz Kinshase. Rukometom se počeo baviti u mladosti te je nakon neuspješne probe u US Créteilu potpisao za CO Vernouillet, s kojim je u sezoni 2019./2020. igrao u trećoj ligi. Od 2020. godine igra u četvrtoj ligi za Dreux ACHB, klub iz njegovog rodnog grada. Godine 2021. prelazi u Pouzauges Vendée HB, koji se natječe u trećoj francuskoj ligi.

Iako ima francusko državljanstvo, Mvumbi je od 2016. godine član reprezentacije DR Konga, u koju ga je uveo Francis Tuzolana, aktualni trener Dreuxa. Mvumbi je sudjelovao na nekoliko kontinentalnih turnira, a 2021. godine je bio dio reprezentacija koja je debitirala na Svjetskom prvenstvu koje se igralo u Egiptu. Zbog svoje tjelesne građe, koja odudara od one tipične za rukometaša, Mvumbi je privukao veliku pažnju te je doprinio tome da kongoanska reprezentacija bude jedan od hitova prvenstva; Mvumbi je bio toliko popularan da mu se osobno javio i slavni američki košarkaš Shaquille O'Neal, prozvavši ga "rukometnim Shaqom". Unatoč velikoj tjelesnoj težini, Mvumbi je bio jedan od najefikasnijih igrača svoje reprezentacije na turniru te je u utakmicama protiv Danske i Tunisa bio najbolji strijelac svoje reprezentacije. U porazu od Bahreina, Mvumbi je bio proglašen za najboljeg igrača utakmice. 

Nakon naglog porasta popularnosti po završetku Svjetskog prvenstva, Mvumbi je postao službeni ambasador američkog rukometnog kluba Detroit HC. Ugovor je potpisan na dvije godine, a Mvumbijev glavni zadatak je popularizacija i razvoj rukometa u Sjedinjenim Državama.

## Reference
Szklarska Poręba

**Szklarska Poręba** (njemački: *Schreiberhau*) je grad i skijalište od 6,633 stanovnika na jugu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija

Szklarska Poręba leži u planinama Krkonoša, na zapadnom rubu Krkonoškog nacionalnog parka, pored češke granice, udaljena osamnaestak km jugozapadno od Jelene Góre.

## Historija
Današnji grad nastao je krajem 13. vijeka kao naselje Malteških vitezova *Schreiberhau*, koji su došli u planine u potrazi za zlatom i drugim vrijednim mineralima.

Od 14. vijeka nadalje postao je poznat po proizvodnji stakla, koju je podržavao grof *Schaffgotsch* (i njegova porodica), tadašnji feudalni vlasnik toga kraja.
Jedan od njegovih nasljednika je 1578. dozvolio Češkim protestantima izbjeglicama da se nasele na njegovom imanju, pa su oni su utjecali na razvoj staklarstva. 
Brojne staklarske radionice i zaseoci uz njih otvarane su sve do polovice 20. vijeka.

*Schreiberhau* je početkom 19. vijeka bio jedno od najvećih sela u Sudetima, složen od 26 zaselaka, dvije crkve, četiri škole i 18 staklarna.

Od sredine 19. vijeka počeo se razvijati turizam, koji se intezivirao nakon izgradnje ceste 1847. i željezničke pruge do Jelene Góre 1902. 
Sljedeći događaj koji je pomogao da se profilira kao skijalište bila je izgradnja žičare "Szrenica" 1962.

Nakon Drugog svjetskog rata - 1962. izgrađena je žičara *Szrenica* što joj je pomoglo da postane jedno od najpoznatijih odmarališta u Poljskoj.

Szklarska Poręba stekla je status grada 1959.

## Pobratimski gradovi

*  Bad Harzburg, Njemačka
*  Harrachov, Češka
*  Gmina Kazimierz Dolny, Poljska
*  Kořenov, Češka
*  Worpswede, Njemačka

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd miejski w Szklarskiej '' (službene stranice)
Żabno

**Żabno**  je grad 4,200 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Żabno leži na desnoj obala rijeke Dunajec, udaljeno 15 km sjeverno od Tarnówa.

## Historija

Żabno je prvi put dokumentirano u 12. vijeku, kad je poklonjeno kao feud nekom vitezu Świętosławu. Međutim ni ova ni kasnija dokumentacija ne pokazuju kad su mu dodijeljena gradska prava.
Iz jednog pisma žene kralja Jegela - Jadvige iz 1385. vidi se da Żabno ima statut po Magdeburškom pravu, dakle da ima status grada.
Grad je pravo da organizira sajmove dobio 1487. i oni se održavaju do danas. 
Żabno je više puta doživio katastrofe, 1501. spalili su ga Tatari, a 1655. Šveđani.

Nakon Prve podjele Poljske postao je dio Habsburške Monarhije.
Daljnje katastrofe pogodile su grad 1799. kad je gotovo sav izgorio i 1873. kad je izbila epidemija kolere koja je odnijela živote nekoliko stotina žrtava.

Prvi industrijski pogon bila je ciglana otvorena 1905.
Na početku Prvog svjetskog rata se našao se na prvoj liniji fronta, pa je teško razoren.
Velika katastrofa bila je i poplava iz 1934.

Za Drugog svjetskog rata Nacisti su oko 2.000 ljudi prevezli na prisilni rad u Reich i pobili sve Židove iz geta.

## Pobratimski gradovi

*  Bad Berka, Njemačka

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Miasto i Gmina Żabno'' (službene stranice)
Czchów

**Czchów** (njemački: *Weißenkirchen*) je grad od 2,340 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

## Geografija

Czchów leži na lijevoj obali rijeke Dunajec, u Sandomirskoj kotlini, udaljen 12 km jugoistočno od Tarnówa i 65 od Krakova.

## Historija

Po svemu sudeći Czchów je nastao kao utvrda Velikomoravske Kneževine na brdu Grodzisko.

Prvi put je dokumentiran 1215. kao parohija osnovana u 12. vijeku. Za srednjeg vijeka zvan je *Alba Ecclesia* ili *Weyskirche*.

Za vladavine Prvog svjetskog rata podignuti su bedemi oko grada, a 1355. dobio je i status grada po Magdeburškom pravu.
Kralj Jagelo - 1433. dodjelio mu je pravo da organizira sajam, a Kazimir IV proširio je to pravo za još jedan sajam.
Kako se nalazio na tada važnom putu za Ugarsku postao je važno trgovište, sa sudom, školom i bolnicom, a od kraja 16. vijeka i vodovodom.

Period prosperiteta okončali su ratovi tokom 17. vijeka, i promjena puteva.

Za Prve podjele Poljske - 1772. postao je dio austrijske Malopoljske.

Iako je 1867. povezan željeznicom, sve je više zaostajao pa je nakon poljske nezavisnosti -1928. Czchów izgubio status grada. 
Nakon velike poplave 1934. donesena je odluka o izgradnji retencijskog jezera Czczowski, koje je dovršeno 1949.

Czchów je ponovno dobio status grada 2000.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miejski w Czchowie'' (službene stranice)
Krkonoški nacionalni park (Poljska)

**Krkonoški nacionalni park** (poljski: *Karkonoski Park Narodowy*) je jedan od 23 poljskih nacionalnih parkova koji se nalazi na jugozapadu zemlje u Donjošleskom vojvodstvu.

## Historija i karakteristike
Park je osnovan 16. januara 1959., da štiti sjeverni dio (poljski) Krkonoškog masiva najviši dio Sudeta, uključivo i planinu Sněžka (1.602 m).  
Krkonoški nacionalni park se prostire na površini od 5.579 hektara, pored poljsko-češke granice.  

Park ima zanimljivu geomorfologiju i bogatu faunu i floru, u njemu žive mnoge rijetke vrste kojima prijeti izumiranje, uključujući i endemske.

U poljsku Crvenu knjigu uvršteno je 30 životinjskih, 18 vaskularnih biljaka, 14 mahovina i 27 lišajeva.
Pored samog parka, formirana je i tampon zona površine 11.265 hektara koje pokriva niže i više šumske zone.

Topografija parka je raznolika od jezera u postglacijalnim depresijama, do strmih litica i potoka sa brzacima i slapovima.
Najveće karakteristike krajolika Krkonoša su zaravnjeni goli vrhovi sa velikim zaravnima ispod postglacijalnih cirkova i pitoreskne nakupine stijena.

Flora zavisi o nadmorskoj visini, donji dijelovi se sastoje od šuma bukve, gornji od smreke, a viši  patuljastog bora. 
Vrhovi pripadaju alpskom pojasu u kom rastu mahovine i lišajevi.

Dobar dio Krkonoša, sa poljske 16,431 ha i sa češke strane 54,969 ha, ukupne površine 71,400 hektara uvršten je 1992. na UNESCO-vu listu Rezervata biosfere.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Karkonosze National Park'' (službene stranice)
Drop-in centar

**Drop-in centar** je uslužna agencija za mentalno oboljele, beskućnike, tinejdžere i druge populacijske skupine koja nudi mjesto gdje ljudi mogu dobiti hranu i druge usluge. Drop-in centar za mentalno zdravlje može pružati prijateljsko okruženje ljudima s duševnim bolestima i poremećajima mentalnog zdravlja.

Za razliku od skloništa za beskućnike, drop-in centar za beskućnike ne pruža privremeni smještaj, već ima za cilj pružiti druge usluge ugroženim ili ranjivim skupinama u zajednici, uključujući beskućnike, osobe s ovisnostima i tinejdžere. Drop-in centri su obično otvoreni tokom dana. Neki obični drop-in centri mogu također služiti zimi ili ljeti kao centri za grijanje ili centri za hlađenje, te kao prenoćišta.

Mnogi drop-in centri pružaju besplatne usluge, dok neki naplaćuju malu naknadu.

## Izvori
Nirmal Purja

**Nirmal Purja**, rođen 1982/1983, je nepalski planinar i bivši Gurka vojnik u jednoj elitnoj jedinici specijalaca Ujedinjenog Kraljevstva. Popeo se na svih 14 svjetskih vrhova preko 8.000 metara u rekordnom vremenu od 6 mjeseci i 6 dana, koristeći boce sa kiseonikom na visinama preko 8.000 m. Zajedno sa još 9 penjača iz Nepala, prvi se uspješno popeo na K2 u zimskim uslovima.

## Vrhovi preko 8000 m.
Osvajanje vrhova visine preko 8.000 m. Purja je ostvario po vlastitom planu koji je nazvao *Projekat 14/7* (14 vrhova - 7 mjeseci). U aprilu i maju 2019. god. popeo se na slijedeće vrhove: Annapurna, Dhaulagiri, Kangchenjunga, Mount Everest, Lhotse i Makalu. Penjao se zajedno sa nekoliko Šerpa. Zadnjih pet vrhova ispenjao je za 12 dana. 

Drugu fazu obavio je u julu, penjući se na: Nanga Parbat (8126 m.), Gasherbrum I (8010 m.), Gasherbrum II (8035 m.), K2 (8611 m.) i Broad Peak (8047 m.), svi u Pakistanu.

Treću etapu počeo je u septembru 2019. usponom na Cho Oyu (8188 m, Tibet, Kina) i Manaslu (8163 m. Nepal).  U oktobru je dobio specijalnu dozvolu kineskih vlasti jer je tražio uspon u doba monsuna. Sa svojom petočlanom ekipom popeo se na vrh Shishapangma (8027 m, Tibet, Kina) 29. oktobra uz upotrebu boca za kiseonik.
## K2
Nirmal Purja, sa devet drugih nepalskih planinara ostvario je 16 januara 2021. god prvi uspon na K2 u teškim zimskim uslovima. Bila je to prva uspješna ekspedicija nakon 33 godine neuspjeha od 1987. god. Njegovu ekipu, pored njega,  su činili: Mingma David Šerpa, Mingma Tenzi Šerpa, Geljen Šerpa, Pem Chiri Šerpa, Dawa Temba Šerpa. Na planini su se udružili sa još jednom nepalskom ekspedicijom u kojoj su bili: Mingma G, Dawa Tenjin Šerpa i Kilu Pemba Šerpa. Pridružio im se i Sona Šerpa iz treking agencije *Seven Summits* (Sedam vrhova). Purja je bio jedini koji nije koristi dodatni kiseonik.
## Reference
Hekaton s Rodosa

**Hekaton** (; fl. oko 100. g. pne.) bio je stoički filozof. O njegovom se životu zna samo to da je rođen na otoku Rodosu i da je bio učenik filozofa Panetija. Očito je da je uživao značajan ugled među stoičkim filozofima svog vremena. 

Bio je plodan pisac, ali od njegovih djela ništa nije sačuvano. Diogen Laertije spominje šest Hekatonovih spisa: *O dobrima* (Περὶ ἀγαθῶν, najmanje 19 knjiga), *O vrlinama* (Περὶ ἀρετῶν), *O strastima* (Περὶ παθῶν), *O ciljevima* (Περὶ τελῶν), *O paradoksima* (Περὶ παραδόξων, najmanje 13 knjiga), *Izreke* (Χρεῖαι). Osim toga, Ciceron spominje da je Hekaton napisao i traktat *O dužnostima* (), koji je posvetio Kvintu Tuberonu.

Hekatona često spominje i Seneka Mlađi u svom spisu *[[O dobročinstvima (Seneka)|O dobročinstvima]]*, a citira ga i u svojim *[[Pisma o moralu (Seneka)|Pismima o moralu]]*.

Prema Diogenu Laertiju, Hekaton je vrline dijelio na dvije vrste, one koje se temelje na intelektualnim principima (npr. mudrost i pravednost) i one koje nemaju takvog utemeljenja (npr. umjerenost i zdravlje i snaga koje iz nje slijede). Kao raniji stoičari Kleant i Hrizip, Hekaton je također smatrao da se vrlina moeže naučiti.

Prema Ciceronu, Hekatona su ga zanimala kazuistička pitanja, kao što je, primjerice, je li opravdano da dobar čovjek, koji je dobio novčić za koji zna da je krivotvoren, taj novčić preda drugome. U cjelini, Hekaton je sklon posmatrati osobni interes kao najbolji kriterij. To on modificira objašnjavajući da se vlastiti interes temelji na životnim odnosima; čovjeku treba novac zarad svoje djece, prijatelja i države čiji opći prosperitet ovisi o bogatstvu njegovih građana.

## Reference

## Literatura
*
Art Garfunkel

**Arthur Ira Garfunkel** (New York, 5. novembar 1941.) američki je pevač, glumac i pesnik. Najpoznatiji je po saradnji sa Polom Sajmonom u dvojcu Simon & Garfunkel. Nakon raspada grupe započeo je solo karijeru tokom koje je izdao deset studijskih albuma. Tokom života je dosta puta prekidao muzičku karijeru zbog raznih problema među kojima su bili samoubistvo njegove devojke, smrt oca i problemi sa glasom. Takođe je bio uhapšen dva puta zbog posedovanja marihuane.

Garfankel se pored muzike bavi glumom i pisanjem poezije. Tumačio je glavnu ulogu u filmovima *[[Carnal Knowledge]]* i *[[Bad Timing]]*.

Dobitnik je brojnih nagrada među kojima se izdvaja Gremi za snimak godine osvojen dva puta za pesme *[[Mrs. Robinson]]* i *[[Bridge over Troubled Water (pesma)|Bridge over Troubled Water]]*.

## Diskografija

### Simon & Garfunkel
* *[[Wednesday Morning, 3 A.M.]]* (1964)
* *[[Sounds of Silence]]* (1966)
* *[[Parsley, Sage, Rosemary and Thyme]]* (1966)
* *[[Bookends]]* (1968)
* *[[Bridge over Troubled Water]]* (1970)

### Solo
* *[[Angel Clare]]* (1973)
* *[[Breakaway (album Arta Garfankela)|Breakaway]]* (1975)
* *[[Watermark (album Arta Garfankela)|Watermark]]* (1977)
* *[[Fate for Breakfast]]* (1979)
* *[[Scissors Cut]]* (1981)
* *[[The Animals' Christmas]]* (1985)
* *[[Lefty (album)|Lefty]]* (1988)
* *[[Songs from a Parent to a Child]]* (1997)
* *[[Everything Waits to Be Noticed]]* (2002)
* *[[Some Enchanted Evening (Art Garfunkel album)|Some Enchanted Evening]]* (2007)

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* 
* 
*
Malopoljska

**Malopoljska** (,  – "**Mala Poljska**") je ime za jednu od historijskih regija Poljske.

Danas postoji pod sličnim imenom jedno od 16 Poljskih vojvodstava – Malopoljsko vojvodstvo, ali na znatno manjem teritoriju.

Drevna Malopoljska prostirala se od Czestochowe na zapadu do Lublina na istoku, i od planina Zapadnih Karpata na jugu do blagih brežuljaka i zelenih dolina na sjeveru.

To je kraj gornjeg sliva rijeke Visle pored Krakova, u kom je još od antike živjelo zapandoslavensko pleme Vislani.
Krakov je 1038. postao Poljska prijestolnica, sa kraljevskom rezidencijom na brdu Wawel iz koje puca pogled na grad.

Na brežuljku Krakovskog starog mjesta se još uvijek mogu vidjeti ostaci crkve iz 10. vijeka. A dokaze o još starijem naselju iskopali su arheolozi na glavnom trgu Starog mjesta ispod temelja crkve sv. Vojtjeha Praškog iz 10. vijeka, to je bio paganski spomenik.

U novije vrijeme, od Podjele Poljske (1795–1914) – Malopoljska je bila austrijska pokrajina Galicija.
Kako je austrijska vladavina nad Malopoljskom bila nešto liberalnija u usporedbi sa prusko - njemačkom u Šleziji ili ruskom u Kongresnoj Poljskoj - Malopoljska je postala mjesto u kom se poljski patriotizam najeksplicitnije izrazio.

Iz Malopoljske je najviše objekata iz Poljske upisano na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi, to su; Krakovsko staro mjesto, Drvene crkve u južnoj Malopoljskoj, Auschwitz, Kalvarija Zebrzydowska i rudnici soli Wieliczka i Bochnia.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Malopolska (Little Poland)''
Legnica

**Legnica** (njemački: *Liegnitz*, latinski: *Lignitium*) je grad od 99,350 stanovnika na zapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija

Legnica leži na ušću Czarne Wode u Kaczawu (pritoka Odre) udaljena sedamdesetak km sjeverozapadno od Wrocława.

## Historija
Legnica je nikla kao utvrda u 12. vijeku, - 1248. postala je prijestolnica istoimenog vojvodstva.
Status grada dobila je 1252. i ubrzo postala važno trgovište, na bazi manufakturne proizvodnje tkanina.

Legnicom su 500 godina vladali Pjastovići, a nakon tog je ona kao i cijela Šlezija bila pod vlašću čeških, habsburških, pruskih i njemačkih vladara. 
Tokom Tridesetogodišnjeg rata za njenu utvrdu su vođene krvave bitke.

Kod Legnice su se odigrale velike bitke u kojima se odlučivala sudbina Evrope.

Prva - 1241. u kojoj su Mongoli porazili poljsku vojsku pod vodstvom Henrika II, i otišli dalje na zapad. Druga - 1760. za Sedmogodišnjeg rata kad je pruska vojska Fridrika II pobijedila austrijsku, i treća - 1813. u 
kojoj su rusko-pruske koalicijske snage pod zapovjedništvom maršala Blüchera porazile 
napoleonovu vojsku.

Teško je razorena za Drugog svjetskog rata. 
Nakon rata od 1945. do 1993. Legnica je postala velik garnizon Crvene armije, a nakon raspada SSSR-a, Oružanih snaga Ruske Federacije. Zbog tog su je zvali - Mala Moskva.
U Legnici su se donosile strateške odluke u vezi sa sigurnošću Evrope i svijeta. Iz tog garnizona su 
sovjetske trupe u augustu 1968. marširale na Čehoslovačku.

Od 1992. Legnica je sjedište vlastite biskupije.

## Znamenitosti
Od arhitektonskih spomenika Legnica ima srednjovjekovni pjastovski zamak, katedralu sv. Marije, par baroknih crkvi i monumentalni kompleks Viteške akademije.

Grad ima muzej bakra, umjetničku galeriju, teatar, kulturni centar i veliku javnu biblioteku.
## Privreda
Današnja Legnica je grad tekstilne, prehrambene industrije i velike metalurške kompanije KGHM Polska Miedź, velikog proizvođača bakra i srebra.

Od davnina je poznata po premetima od mesinga koje izrađuju lokalne zanatlije.

## Pobratimski gradovi
Legnica ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

*  Wuppertal, Njemačka 1993 
*  Drogobič, Ukrajina 1999
*  Blansko, Češka 2000
*  Roanne, Francuska 2006
*  Meissen, Njemačka 2017

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Legnica'' (službene stranice)
Kaczawa

**Kaczawa** (njemački: *Katzbach* je rijeka na zapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu, lijeva pritoka Odre duga 98 km.

## Hidrologija
Kaczawa izvire u Sudetima na obroncima brda Turzec, kod sela Kaczorów na nadmorskoj visini od 560 metara. 
Nešto dalje podignuto je retencijsko jezero, od tamo teče prema sjeveru, kod sela Dunino prima desnu pritoku Nysa Szalona, a kod grada Legnice lijevu Czarnu Wodu. Nakon tog ima šire korito i mirnije teče prema ušću u Odru nešto niže od Prochowice.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rzeka Kaczawa''
Frankis Marzo

**Frankis Carol Marzo** (Guantánamo, 7. rujna 1987.) je kubansko-katarski rukometaš i reprezentativac Katara koji igra kao vanjski igrač. Marzo može igrati na poziciji lijevog ili srednjeg vanjskog, a od 2011. do 2021. godine igrao je za portugalski Sporting CP, s kojim je u dva navrata bio i nacionalni prvak. Trenutno igra za Al-Kuvajt SC.

Do 2017. godine igrao je za Kubu, ali je 2017. godine postao naturalizirani državljanin Katara te nastupa za njihovu reprezentaciju. S ukupno 58 golova, Marzo je bio najbolji strijelac Svjetskog prvenstva 2021., ispred Sandera Sagosena; Katar je turnir završio na osmom mjestu.
Dvostruka herma Sokrata i Seneke

**Dvostruka herma Sokrata i Seneke** jest starorimski kip iz prve polovice 3. stoljeća nove ere. Na hermi je s jedne strane prikazan grčki filozof Sokrat, a s druge rimski stoički filozof Seneka Mlađi. Trenutno se nalazi u zbirci *[[Antikensammlung Berlin]]* u Altes Museum.

## Opis
Dvojica filozofa spojeni su na stražnjoj strani glave; prsa su im u obliku herme. Oba muškaraca imaju uobičajeni ogrtač filozofa ili govornika iznad lijevog ramena, iako Sokrat također nosi potkošulju. Sokrat je prikazan s pradom i ima izgled sličan satiru, kao u književnim opisima i drugim portretima. S druge strane, Seneka je prikazan kao uredno izbrijan s povučenom linijom kose. Njegova mala usta, s punim usnama, prikazana su stisnuta. Nagađa se da prikaz Seneke potječe iz djela nastalog između 50. i 60. godine nove ere, dakle tijekom njegova života.

U antičkoj su umjetnosti dvostruke herme bile uobičajeni tip kipa. Dok su u Grčkoj bili izloženi u javnim prostorijama, u Rimskom Carstvu bili su prikazani u privatnim prostorima. Stoga je ova kombinacija dvojice filozofa dugovala nešto osobnim sklonostima osobe koja je kip naručila, čak i ako je nije jasno po čemu bi ova dva filozofa bila posebno povezana. Vjerojatno je to povezano s činjenicom da su obojica bili prisiljeni na samoubojstvo. Predstavljanje filozofa (i pjesnika) kao dvostruke herme bilo je najčešće korištenje ovog žanra. Ova paralelna prezentacija može se vidjeti i u književnosi, na primjer u Plutarhovim *[[Usporedni životopisi|Usporednim životopisima]]*.

## Identificiranje
Ova dvostruka herma važna je za znanost, jer predstavlja jedini prikaz za koji se sigurno može reći da predstavlja Seneku. Atribucija je dokazana latinskim natpisom na lijevoj strani poprsja (sa stajališta onoga tko gleda Seneku), dok je Sokrat identificiran grčkim natpisom s desne strane. Identifikacija Sokrata može se smatrati izvjesnom na temelju usporedbe s mnogim drugim Sokratovim prikazima, od kojih su mnogi puno kvalitetniji. Portret Seneke, s druge strane, danas se koristi za identificiranje drugih portreta i kipova Seneke.

## Reference

## Literatura

* Max Kunze. "Doppelherme des Sokrates und Seneca," in Staatliche Museen zu Berlin. Preußischer Kulturbesitz. Antikensammlung (ed.), *Die Antikensammlung im Pergamonmuseum und in Charlottenburg*. von Zabern, Mainz 1992, , pp.&nbsp;215f.
* *[http://diglit.ub.uni-heidelberg.de/diglit/berlin1891/0171 Socrates and Seneca]*. in Königliche Museen zu Berlin (ed.), Alexander Conze (foreword): *Beschreibung der antiken Skulpturen mit Ausschluss der pergamenischen Fundstücke*. Spemann, Berlin 1891, pp.&nbsp;158–159. (Directory-No. 391)
Senekina smrt (David)

***Senekina smrt*** () slika je Jacques-Louisa Davida iz 1773. godine, koja se danas nalazi u Petit Palaisu u Parizu. Prikazuje samoubojstvo rimskog stoičkog filozofa Seneke Mlađe. Sa svojom skupinom gestikulirajućih figura, koja je nalik na Boucherove skupine, bio je to njegov treći pokušaj da osvoji Prix de Rome, ali je izgubio od slike Pierrea Peyrona koja je obrađivala istu temu. Peyron je imao manje detalja i tamniju paletu boja te je bio bliži "antici" - on je bio ne samo Davidov suparnik, već je pokrenuo i novi klasicizam, koji je djelomice nadahnuo Davida da 1774. godine naslika svoju sliku *[[Erazistrat otkriva uzrok Antiohove bolesti]]* ().

Ova sjajno fragonardsko djelo u isto je vrijeme barokno, elegantno i pompozno. Bogatije je u boji i detaljima od svog suparnika i ima likove koji gestikuliraju u maniri Bouchera. Seneka, otvarajući svoje vene da bi po Neronovoj zapovijedi počinio samoubojstvo, široko gestikulira, baš poput likova u publici koji izražavaju svoj strah.

## Reference

## Literatura
*Régis Michel and Marie-Catherine Sahut, *David, l'art et le politique*, Paris, Gallimard, coll. « Découvertes Gallimard » (n° 46), 1988 ()

## Vanjske veze
*''Senekina smrt''
Głogów

**Głogów** (njemački: *Glogau*, latinski: *Glogovia*) je grad od 66,980 stanovnika na jugozapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

## Geografija

Głogów leži većinom na lijevoj obali rijeci Odre, udaljen 120 km sjeverozapadno od Wrocława.

## Historija

Głogów je nastao u 9. vijeku kao gradina zapadnoslavenskog plemena Dedošani.

U 10. vijeku je poljski vojvoda Mješka I sagradio utvrdu na Odri.
Prvi put je dokumentiran 1010. u kronici praškog biskupa Thietmara (savjetnik  Boleslava II).

Postao je slavan nakon herojske Opsade Głogówa 1109., koju je izdržao Boleslav III Krivousti.

Głogów  je dobio status grada 1253.

Za Tridesetogodišnjeg rata je 1630. sav pretvoren u utvrdu, koju su u sljedećim vijekovima branile i osvajale vojske Austrije, Švedske, Pruske, Francuske i Rusije.

Pri samom kraju Drugog svjetskog rata je tokom borbi između Crvene armije i Wehrmachta 95% grada razoreno.

Ruševine su dominirale njegovim pejsažom sve do 1960-ih, kad je započela izgradnja stambenih kvartova za ljude koji su ovdje dolazili iz cijele Poljske radi industrije bakra, koja se upravo gradila u Głogówu i njegovoj okolici.

Rekonstrukcija historijskog centra grada počela je 1980-ih po sačuvanim nacrtima, ona se nastavlja do danas.

## Privreda

Današnji Głogów je raskršće željezničkih pruga i cesta sjevernog dijela Donje Šleske. I industrijski grad sa pogonima prehrambene i elektroindustrije i velikog pogona za elektroplatiranje bakra (HM Głogów) kompanije KGHM Polska Miedź.

## Pobratimski gradovi
Głogów ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

*  Eisenhüttenstadt, Njemačka
*  Middelburg, Nizozemska
*  Laholm, Švedska
*  Langenhagen, Langenhagen
*  Amber Valley, Ujedinjeno Kraljevstvo
*  Kamjanjec-Podiljski, Ukrajina
*  Riesa, Njemačka

## Reference

## Vanjske veze

* ''Urząd Miasta Głogów'' (službene stranice)
Andy Schmid

**André Schmid**, poznatiji kao **Andy Schmid** (Horgen, 30. kolovoza 1983.), bivši švicarski rukometaš i reprezentativac koji igra je igrao na poziciji srednjeg vanjskog. 

Karijeru je započeo u Švicarskoj, a nakon jedne sezone u danskom Silkeborgu, godine 2010. prelazi u Rhein-Neckar Löwen, s kojim osvaja dva prvenstva, jedan njemački kup i tri skuperkupa. Uz to, u četiri je navrata (2014. – 2017.) biran za najboljeg igrača Bundeslige. Umirovio se 2024. godine kao igrač HC Kriens-Luzerna.

Za reprezentaciju Švicarske debitirao je 2003. godine protiv Luksemburga. U međuvremenu je nastupao na Europskom prvenstvu 2020. godine i na Svjetskom prvenstvu 2021. godine. Na oba turnira bio je najbolji švicarski strijelac.
Pierre-Emerick Aubameyang

**Pierre-Emerick Emiliano François Aubameyang** (18. 6. 1989.) gabonski je fudbaler koji igra na poziciji napadača i trenutno nastupa za Arsenal i reprezentaciju Gabona čiji je kapiten. Smatra se jednim od najboljih napadača na svetu. Primarna pozicija mu je centarfor, ali može da igra i kao krilni napadač.

Rođen je u Lavalu i potiče iz sportske porodice — otac Pierre se takođe svojevremeno profesionalno bavio fudbalom. Nakon zapažene juniorske karijere proveo je par sezona na pozajmicama u Dižonu, Lilu, Monaku i Sent Etjenu pošto za njega nije bilo mesta u prvom timu Milana. Najbolje se pokazao u Sent Etjenu za koji je potpisao ugovor 2011. godine. Tokom prve sezone u francuskom klubu razvio se u opasnog igrača po gol protivnika u skoro svakoj mogućoj situaciji. Sezonu je završio na 4. mestu najboljih strelaca Prve lige Francuske. Naredne sezone je bio dosta efikasniji i postigao 19 golova, a uz to je osvojio Liga kup. Našao se i u timu sezone Prve lige.

Aubameyang je postao tražen igrač u Evropi nakon dobrih partija u Francuskoj tako da je 2013. godine potpisao ugovor sa Borusijom iz Dortmunda za 14 miliona evra. Prvu sezonu u Nemačkoj završio je sa ukupno 48 utakmica i 16 golova i osvojenim Superkupom. Naredne 2014/15. sezone je osvojio još jedan Superkup, a do kraja boravka u Dortmundu je osvojio i Kup Nemačke, postao viceprvak Bundeslige i sezone 2016/17. bio najbolji strelac prvenstva.

Godine 2018. je potpisao ugovor sa Arsenalom u vrednosti od 56 miliona funti — najskuplji u istoriji kluba. U tom trenutku je postao najskuplji gabonski, a ujedno i afrički fudbaler ikada. Prvu kompletnu sezonu u Arsenalu završio je kao najbolji strelac Premijer lige, a bio je jedan od ključnih igrača u Arsenalovom uspehu kada su stigli do finala Lige Evrope, ali i naredne sezone kada je svojim pogocima u FA kupu i FA Komjuniti šildu doveo Arsenal do trofeja u tim takmičenjima.

Iako je u mlađim selekcijama odigrao jednu utakmicu za Francusku, Aubameyang je 2009. godine, kada je imao 19 godina, debitovao za reprezentaciju Gabona. Nastupao je na tri Afrička kupa nacija i Letnjim olimpijskim igrama 2012. Nakon dobrih partija 2015. godine postao je prvi gabonski fudbaler koji je osvojio nagradu za najboljeg Afričkog fudbalera godine, a drugi koji se rodio u Evropi, posle Frédérica Kanoutéa. Sa 26 golova Aubameyang je trenutno najbolji strelac reprezentacije Gabona.

## Reference

## Vanjske veze

* 
*
Héctor Bellerín

**Héctor Bellerín Moruno** (19. 3. 1995.) španski je fudbaler koji igra na poziciji desnog beka i desnog krila. Trenutno nastupa za Arsenal i reprezentaciju Španije.

Svoje prve fudbalske korake načinio je u omladinskoj školi Barselone, ali je 2011. prešao u Arsenal u kojem od 2012. godine igra kao profesionalni igrač.

## Reference

## Vanjske veze

* Profil na sajtu FK Arsenal
*
Hampus Wanne

**Hampus Wanne** (Göteborg, 10. prosinca 1993.), švedski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji lijevog krila. Nakon dvije godine u Švedskoj, Wanne je 2013. godine prešao u njemački SG Flensburg-Handewitt, s kojim je osvojio Ligu prvaka (2014.) i nekoliko domaćih odličja. Za reprezentaciju Švedske debitirao je 2018. godine te je bio dio momčadi koja je 2018. godine osvojila srebro na EHF Euru u Hrvatskoj.
Pisma Pavla i Seneke

**Pisma Pavla i Seneke** naziv je za zbirku pisama za koja se tvrdi da su ih razmijenili apostol Pavle i rimski stoički filozof Lucije Anej Seneka. U zbirci se nalazi osam Senekinih pisama i šest Pavlovih odgovora. Hijeronim spominje ovu prepisku u  12. poglavlju svog djela *[[O znamenitim ljudima (Hijeronim)|O znamenitim ljudima]]* *(De viris illustribus)*. Sve do razdoblja renesanse ova je prepiska smatrana autentičnom, ali znanstvenici su je počeli kritički ispitivati u 15. stoljeću i danas se općenito drži da su ta pisma apokrifna. Joseph Lightfoot primijetio je:

Philip Schaff u svojoj je povijesti primijetio: "Pisma su vrlo siromašna u mislima i stilu, puna kronoloških i povijesnih pogrešaka, i nesumnjivo predstavljaju krivotvorine". Lightfoot kaže i sljedeće:

## Reference

## Vanjske veze
*''The Correspondence of Paul and Seneca'', translated by M. R. James, 1924 (Wesley Center Online)