Jakov Pravedni

**Jakov Pravedni** (hebrejski: יעקב *Yaʿaqov*, tiberijski hebrejski *Yaʿăqōḇ*, grčki: Iάκωβος *Iákōbos*), također poznat kao **Jakob iz Jeruzalema**, **Jakov Božji brat** (*Adelpthoeos*) ili **Jakob, brat Gospodinov** je bio vođa jevrejskih kršćana nakon Isusove smrti.

Smatra se autorom Poslanice Jakovljeve u Novom zavjetu, i Apostolskog ukaza koji se spominje u Djelima apostolskim. Pripisuju mu se i neka apokrifna dela.

Pogubljen je 62. godine, kada je prvosvećenik Jeruzalema Anan ben Anan osudio njega i još nekolicinu na smrt kamenovanjem, zbog optužbe da su kršili Mojsijev Zakon.

Mnogi izvori ga navode kao Isusovog brata; historičari su te navode ponekad tumačili metaforički, smatrajući kako je Jakov "duhovni brat" ili možda bliski rođak. Najstarija kršćanska liturgija, Liturgija Svetog Jakova, naziva ga "bratom Božjim" (*Adelphotheos*).

## Život

Podaci o njegovom životu su relativno oskudni, a izvori se uglavnom svode na Novi zavjet, odnosno Djela apostolska, apokrife, jevrejskog pisca Flavija Josipa kao i ranog kršćanskog pisca Hegesipa.

### Mladost i porodica

Jakob je živio u Jerusalimu. Neki izvori ga navode kao Isusovog mlađeg brata, ili polubrata, preko oca Josifa. Kanonaska evanđelja ga pominju kao jednog od četvorice Isusove braće ("Jakov, Josija, Simon i Juda"). Drugo otkrivenje po Jakovu, apokrifni spis iz 2. vijeka, navodi da je ime njegovog oca Teuda. Isti izvor Isusa naziva njegovim polubratom, jer "isto ih je mlijeko hranilo". Pseudo-Ingacijeva pisma ga opisuju »da je licem silno sličan Gospodinu Kristu«. Eusebije ga naziva "jednim od braće Gospodnje" i prenosi da su ga zvali "sinom Josifovim".

Ponekad se poistovećuje sa Jakovom mlađim, a nekad se smatra da su u pitanju različite osobe. U svakom slučaju, bio je jedan od najbližih Isusovih učenika.

### Jakob na čelu crkve

Jakov nije bio apostol (poslanik), jer nije nigde odaslat širiti evanđelje, već je ostao u Jeruzalemu kao glava crkve. Evanđelje po Tomi prenosi da je Isus ostavio upute da nakon njegove smrti Jakov preuzme vođstvo zajednice:

Nakon Isusovog pogubljenja, Jakov je živeo u Jerusalimu sa braćom i majkom Marijom (Dela 1,14). Jakov je postao vođa jerusalimske hrišćanske zajednice. Hegesip ga opisuje kao vegetarijanca. On o njemu kaže:

U najstarijem (pretpavlovskom) razdoblju Isusovog pokreta, Jakov se nedvosmisleno pojavljuje kao „stub“ Jerusalimske zajednice, kao Isusov naslednik i najvažniji sledbenik. Jakovljev dom je bio okupljalište prvih hrišćana u Jerusalimu. Dela apostolska prenose kada su Pavle iz Tarza i njegovi pratioci došli u Jerusalim, otišli su Jakovu, kod koga "dođoše svi prezviteri". Kada se sveti Petar izbavio iz tamnice, poručivao je da se to javi "Jakovu i braći" (Dela 12,17).

### Sabor u Jerusalimu

Jakov je predsedavao Apostolskim Saborom oko 49. godine, koji je pokušao da reši spor Pavlove i judeohrišćanske frakcije. Pavle iz Tarsa je smatrao da nejevreje treba osloboditi poštovanja jevrejskog zakona. Nasuprot njemu, neki jevreji hrišćani su govorili: "ako se ne obrežete, po običaju Mojsejevu, ne možete se spasti". Okupljeni "apostoli i prezviteri sa svom Crkvom" su prihvatili Jakovljev kompromisni predlog kao zaključak sabora:

Jakovljeva uloga i važnost se ne dovodi u pitanje u najstarijim hrišćanskim dokumentima, poput Pavlovog pisma Galatima, Evanđelju po Tomi ili Delima apostolskim. Propovijedanja Petrova ga nazivaju episkopom episkopa čitave Crkve (*episcopus episcoporum*). Irenej ga naziva »protoepiskopom« Crkve Majke u Jeruzalemu, koju naziva »metropolom građana Novog Saveza«.

Zbog njegove velike vrline, još za života je nazvan Pravedni.

### Suđenje

Nakon smrti rimskog prokuratora Festusa 62. godine, novi prokurator Albinus beše na putu, a "Judeja beše u besporetku". Jakov je tih dana običavao govoriti narodu u jerusalimskom Hramu. Jakov je imao veliki ugled među Jevrejima, a neki ga već držaše prvosveštenikom Jerusalima, što je uznemirilo jevrejske vođe. Vazalni judejski kralj Agripa II tada je smenio prvosveštenika Josifa sa čela Hrama postavivši Anana za prvosvećenika.

Apokrifi prenose da je kobnog dana "mnoštvo bilo uznemireno", a Jakov je održao posebno žestok govor. Govorio je o uskrslom Isusu "koji želi da postanete slobodni ljudi sa mnom, nakon što se uzdignete iznad svake vlasti". Također je govorio o uništenju hrama:

Novi prvosveštenik Anan ben Anan toga dana sazva Sanhedrin u jeruzalemskom Hramu i osudi Jakova i još nekolicinu na smrt kamenovanjem, zbog optužbe da su prekršili jevrejski Zakon. Josif Flavije o tome piše:

Zabeleženo je da je Jakov uoči presude sudijama rekao:

### Pogubljenje

Prema Eusebiju, "književnici i fariseji" su tražili od Jakova da pred "velikim mnoštvom naroda", koje se okupilo na dan Pashe, održi govor protiv zablude o Hristu. Književnici i fariseji odvedoše Jakova na vrh hrama da govori, ali on, nasuprot njihovom očekivanju, "prouznese pred narodom smelu i slobodnu reč" i potvrdi svoju veru u Hrista.

Euzebije prenosi Egezipov opis Jakovljeve smrti:

Drugo otkrivenje po Jakovu prenosi da su sveštenici jednoglasno doneli odluku da ga ubiju, nakon čega daje dirljiv opis Jakovljeve smrti:

U trenutku smrti, Jakov izgovara molitvu čija je svrha da da snagu ostalim hrišćanima kojima predstoji mučeništvo. Nakon mučeničke smrti sv. Jakova, na mestu episkopa Jerusalima, nasledio ga je njegov (ujedno i Isusov) brat Simeon.

Neki od članova Sanhedrina "koji su bili uzdržaniji i koji su bolje poznavali Zakon" tajno poslaše poruku imperatoru, tražeći da kazni Anana zbog prestupa. Novi prokurator Judeje Albin ljutito prekori prvosveštenika Anana zbog nezakonitog sazivanja Sanhedrina bez njegovog dopuštenja, nakon čega ga kralj Agripa liši prvosvešteničkog čina, koji je nosio samo tri meseca.

Nakon uništenja Jeruzalema, uključujući i jerusalimski hram, 70. godine u jevrejsko-rimskom ratu, mnogi su povezivali tu katastrofu sa zlostavljanjem Jakova od jevrejskih vlasti, neposredno uoči rata s Rimljanima.

## Djela

Sledeća djela se pripisuju Jakovu Pravednom ili sadrže njegove reči:
* Jakovljeva poslanica
* Tajna knjiga Jakovljeva
* Prvo otkrivenje po Jakovu
* Drugo otkrivenje po Jakovu

## Učenje

### O bogu i usavršavanju

Jakov je govorio vernicima da budu "savršeni i potpuni bez ikakvog nedostatka". Govorio je da kušanje gradi trpljenje, a trpljenje usavršuje djelo. Govorio je da je "blažen čovjek koji pretrpi iskušenje", jer tako prima život obećan od Boga:

Prema Jakovu, zlo potiče od želje, jer "želja zatrudnjevši rađa grijeh, a grijeh učinjen rađa smrt". Bogu je odricao zle, a pripisivao samo dobre stvari:

Upozoravao je da se ne treba gnjeviti, jer "gnjev čovjekov ne tvori pravdu Božiju", da treba odbaciti "svaku nečistotu i ostatke zlobe" i primiti "posađenu riječ" koja može spasiti dušu. Jednim od najvećih izvora greha je smatrao pogan jezik, kojim blagosiljamo Boga i "proklinjemo ljude stvorene po podobiju Božiju". One koji se odaju preljubi je podsećao da je prijateljstvo prema svijetu neprijateljstvo prema Bogu, jer "ko hoće svijetu prijatelj da bude, neprijatelj Božiji postaje".

### O veri i delima

Jakov podseća da se učenje prima samo delima, jer ko sluša riječ a ne tvori, "vara samog sebe", a ko izvršava reč biće blažen. Jer čista vjera jeste obilaziti sirote i udove u nevolji njihovoj, i "čuvati sebe neopoganjena od svijeta".

On navodi da ne može puka reč nasititi gladne niti obući gole, već im treba dati što je potrebno za tijelo. Prema Jakovu, nečija vera se pokazuje isključivo kroz dela:

Vjera bez djela je mrtva.

### O bogatstvu i siromaštvu

Posebno je upozoravao bogataše da budu ponizni, inače će proći kao "cvijet travni", koji uvene kad ogrije sunce. Jakov podseća da je Bog izabrao "siromahe ovoga svijeta" da budu bogati vjerom, i nasljednici Carstva. Svoju braću u veri je opominjao da ne ukazuju čast bogatima, podsećajući ih:

On podseća bogataše "naslađivaste se na zemlji" te tvrdi da će njihove nevolje doći, da će im nagomilano bogatstvo istrunuti, odeću pojesti moljci, a zlato i srebro zarđati. A do boga će dospeti samo vapaj neplaćenih radnika:

Povrh svega, Jakov bogataše optužuje i za ubistvo Isusa:

### O poštovanju zakona

Jakov je posebno nalagao poštovanje svih zapovesti jevrejskog zakona, jer ko sve održi a prekrši samo jedno, "prestupnik je zakona".

## Jakov u hrišćanskoj predaji

Jakov je u jevrejsko-kršćanskim krugovima uživao osobit ugled. Pavle navodi da mu se javio vaskrsli Isus (1 Kor 15,7). O položaju Jakova u ranom kršćanstvu govori fragment iz djela Klementa Aleksandrijskog:

Odlomak upućuje na tri sloja u razvoju Jakovljeva lika: 
* Jakov kao Pravednik, simbol jevrejsko-kršćanskih vrednosti;
* Jakov kao primatelj otkrivenja poslije Isusova uskrsnuća, u gnostičkom okviru;
* Jakov kao blizak prijatelj Isusovih apostola, u katoličkom okviru.

U prvim vekovima hrišćanstva, gnostici su se često pozivali na Jakova kao na izvor tajne i vrhunske predaje, kako bi legitimizirali svoju poruku. Jedan od razloga privlačnosti Jakova bila je činjenica da se on nalazio izvan tradicionalnog kruga dvanaestorice učenika. Uz to, zbog svoje bliske veze s Isusom, mogao se smatrati izvorom kršćanskoga nauka, čišćega od onog koji je promicala crkva. U gnostičkoj predaji je smatran posjednikom posebnoga Isusova otkrivenja, te mu se dodjeljuje uloga koja čak nadilazi ulogu Petra u kanonskoj predaji. Primjerice, Jakov je "pratnja" koja gnostika vodi kroz vrata nebeskoga kraljevstva i nagrađuje ga (55; 55-56). Opis je sličan Petrovoj ulozi čuvara ključeva neba (Mt 16,19).

Neki suvremeni historičari religije, poput Roberta Ajzenmana, smatraju da je Isusov brat Jakov ključ za razumevanje najranije hrišćanske crkve i glavna karika koja povezuje judaizam i rano hrišćanstvo. Ajzenman tvrdi da ko god i šta god je bio Jakov to je morao biti i sam Isus. Jakov Pravedni bi, drugim rečima, bio ključ za razumevanje istorijskog Isusa. Međutim, hrišćanska Crkva je vrlo rano počela da potiskuje Jakovljevu ulogu i značaj u korist drugih apostola poput Pavla i Petra.

## Izvori

## Povezano
* Judeo-hrišćani
* Jeruzalemski sabor
* Rano hrišćanstvo i judaizam

## Vanjske veze
* James  in the 1911 Encyclopædia Britannica
* James the Just, Cleopas'companion 
* "The martyrdom of James, the brother of the Lord" Quotes from lost writings of Hegesippus in Eusebius.
* Flavius Josephus ''Antiquities of the Jews'' Book 20, Chapter 9
* Jerome, ''De Viris Illustribus'' ch.2, the second chapter, directly following Simon Peter.
* Catholic Encyclopedia: The Brethren of the Lord
* Jewish Encyclopedia: James
* Schaff's History of the Christian Church on James, section 27
* Traditional site of the Martyrdom of St. James in the Armenian church of St. James in Jerusalem (photo)