open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zhang Sixun

**Zhang Sixun** (, fl. 10. vijek) bio je kineski astronom i vojni inženjer rodom iz Bazhonga u Sečuanu, koji je djelovao na početku vladavine dinastije Song . Pripisuje mu se izrada obručaste sfere za njegov astronomski toranja sa sastom prilikom koga je koristio tekuću živu (koja je periodično kapala iz klepsidre). Tekuća živa je padala na lopatice hidrauličkog kotača koji je pokretao mehanizam zapinjače i tako omogućavao preciznu rotaciju. Model za svoj uređaj je izradio godine 976. a u prirodnoj veličini ga dovršio 977.

## Izvori

## Literatura
* Liu, Heping. ""The Water Mill" and Northern Song Imperial Patronage of Art, Commerce, and Science," *The Art Bulletin* (Volume 84, Number 4, 2002): 566&ndash;595.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 2, Mechanical Engineering*. Taipei: Caves Books, Ltd.

## Vanjske veze
* Mechanical Clock article with Zhang Sixun
Bosna (rijeka)

**Bosna** je rijeka u Bosni i Hercegovini. Izvire iz kraških vrela u selu Vrutci u blizini Ilidže u podnožju planine Igman na 500 m nadmorske visine. Sam lokalitet izvora se naziva Vrelo Bosne i poznato je sarajevsko izletište. 

Rijeka Bosna protiče centralnim dijelom Bosne, a kod Bosanskog Šamca se ulijeva u rijeku Savu te pripada crnomorskom slivu. 

U rimsko vrijeme rijeka se zvala *Basana* ili *Basin* i historičari smatraju da je po njoj i nastala riječ Bosna. U gornjem toku, od izvora do Zenice, protiče kroz Sarajevsko, Visočko, Kakanjsko i Zeničko polje koja razdvajaju sutjeske. U srednjem toku se probija kroz klisure usječene u čvrste stijene, Vranduk-Nemila i Maglaj-Doboj, a u donjem toku od Doboja do ušća, protiče nestabilnim koritom kroz aluvijalnu ravnicu gdje pravi više rukavaca, ada i okuka.

Rijeka Bosna je duga 273 km, duboka je 1-3 m (u virovima dostiže dubinu i do 10m) a široka 35-170m. Najviše je sužena između Maglaja i Doboja. Obale su joj visoke od 1,5 do 6 m, a djelomično su obrasle šumom i žbunjem. Na više mjesta pravi slapove i brzake. Prosječan pad joj iznosi 1,48 m/km, a srednja količina proticanja vode oko 100 m&sup3;/s. Najveći vodostaj je u periodu mart-maj i u novembru, a najniži u augustu i septembru. Nizvodno od Maglaja je moguće splavarenje za vrijeme srednjeg i visokog vodostaja.

Rijetko plavi okolno zemljište, osim nizvodno od Modriče gdje se češće izlijeva. U donjem toku nanosi veće količine šljunka, stvarajući plićake. Dno korita Bosne čine pretežno nepropustljive stijene. Gazovi preko Bosne su rijetki. Smrzava se samo za vrijeme jakih zima. Glavne pritoke rijeke Bosne su: Željeznica (26,9 km), Miljacka (35,9 km), Krivaja (101 km), Spreča (137,5 km) i Stavnja (30,4km) sa desne strane, a Fojnička rijeka (46 km), Lašva (49,4 km) i Usora (82 km) s lijeve strane. Sve imaju veći pad od Bosne osim Spreče.

Bosna sa svojim pritokama raspolaže godišnje potencijalnom hidroenergetskom snagom od 3,30 milijardi kWh. Jedina hidrocentrala, Bogatić, izgrađena je poslije Drugog svjetskog rata na rijeci Željeznici s instaliranom snagom od 6,5 MW. Sliv Bosne zahvata 10460 km&sup2; sa srednjom nadmorskom visinom od 640 m i najvećim dijelom ograničen je srednjim i niskim planinama.

Dolina Bosne spaja Panonsku niziju sa centralnom Bosnom, odakle je dolinom Neretve vezana sa Jadranskim morem. Njome vodi željeznička pruga i automobilski put koji se produžuju u dolinu Neretve. Dolinu Bosne presijeca željeznička pruga i automobilski put Tuzla-Doboj-Banja Luka. U srednjem toku je dolinom Lašve povezana automobilskim putem prema Travniku i dalje prema Bihaću dok u gornjem toku u dolinu Bosne izbija put Višegrad-Sarajevo. 

Dolina rijeke Bosne je najnaseljenija oblast Bosne i Hercegovine i čini dom skoro milion stanovnika kao i industrijski centar države. Naselja uz Bosnu su drumskog tipa, ponegdje dosta razrijeđena. U dolini Bosne se nalaze gradovi Sarajevo, Visoko, Kakanj, Zenica, Zavidovići, Žepče, Maglaj, Doboj, Modriča i Bosanski Šamac.

## Reference
977.

__NOTOC__
Godina **977.** (**[[rimske brojke|CMLXXVII]]**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* Njemački car Otto II predaje Donju Lorenu (uključujući današnji Bruxelles) na upravljanje Charlesu, nezakonitom sinu francuskog kralja Louisa IV.
* Škotski princ Kenneth ubija Amlaíba, brata kralja Culena, kako bi sebe postavio za Culenovog nasljednika.
* Dajlamitski iranski vladar Fannakhosraw Azod ad Dowleh (Adud al-Daula) podiže Džamiju imama Alija u Nadžafu (današnji Irak).
* Sveti Æthelwold od Winchestera, biskup Winchestera, ponovno gradi zapadni kraj katedrale Old Minster u Winchesteru, sva dva tornja i bez periapsisa.

## Rođenja

* Kōkei, japanski budistički redovnik
* Sveti Poppo od Deinzea

## Smrti

* Hunain ibn Ishaq, egipatski ljekar
* Dubrawka, kćer kneza Boleslava I od Češke
* Fujiwara no Kanemichi, japanski kugyo iz Heian perioda koji je služio kao kampaku

## Reference
Kugyō

: *Za Kugyōa, budističkog redovnika koji je 1291. ubio Kamakura šoguna [[Minamoto no Sanetomo]]a, v. [[Kugyō (Minamoto no Yoshinari)]]".*

 je kolektivni izraz za nekolicinu najmoćnijih ličnosti na dvoru japanskih careva prije Meiji ere. Kugyō se dijelio na dvije grupe - , koga su činili Kancelar kraljevstva, ministar lijeve strane i ministar desne strane; te , koga su činili Glavni savjetnik, Srednji savjetnik, , te članovi japanskog dvora trećeg ili višeg stupnja.

Godine 1869. je kao dio Meiji reformi uvedena jedna aristokratska klasa - *[[kazoku]]* - kojom su spojeni *[[kuge]]* (dvorsko plemstvo u Kjotu, čiji je dio bio kugyō) i *[[daimyo]]* (feudalni zemljoposjednici i ratnici). 1870-ih je također modernizirana organizacija samog dvora.

U periodu nakon drugog svjetskog rata je *kazoku* ukinut kao dio poratnih reformi. Političke ovlasti cara su prebačene na ustavnu vladu Japana, a odgovornost za cara i carsku porodicu je preuzela *[[Agencija carskog domaćinstva|Kancelarija carskog domaćinstva (kasnije Agencija)]]*.

## Povezano

* Sesshō i Kampaku
Old Minster (Winchester)

**Old Minster** je naziv za nekadašnju anglosaksonsku katedralu u današnjem engleskom gradu Winchesteru, a koja je služila kao sjedište biskupije Wessex, a potom biskupije Winchester od 660. do 1093. Nalazila se neposredno na sjeveru, odnosno njeni ostaci se nalaze djelomično ispod kasnije sagrađene Winchesterske katedrale.

Prema staroj legendi Old Minster je originalno podignut u 2. vijeku za fiktivnog kralja Lucija od Britanije. U stvarnosti su crkvu 648. pšočeo graditi kralj Cenwalh od Wessexa i Sveti Birinus. Biskupijskom katedralom je postala 660. S vremenom je dograđivana i proširivana, a Sveti Swithun je sahranjen izvan njenih zidova 862. Godine 901. je kraj nje sagrađena crkva New Minster. Sveti Æthelwold od Winchestera i njegov nasljednik Sveti Alphege su 970-ih za vrijeme svojih monastičkih reformi gotovo u potpunosti obnovili crkvu. Tijelo Svetog Swithuna je doneseno u unutrašnji oltar; tada je, prema nekim tumačenjima, Old Minster bila najveća crkva u Evropi. Nakon normanskog osvajanja je biskup Walkelin sagradio novu katedralu, a Old Minster je razrušen 1093. Mnogi od kraljeva Wessexa i Engleske, kao i sveci, su bili u njoj sahranjeni, pa ih se tada premjestilo u novu građevinu.

Od 1960. na mjestu stare crkve traju arheološka iskopavanja.

## Znameniti događaji
* Potpisivanje Regularis Concordia od strane kralja Edgara Miroljubivog (973)
* Krunidba Edwarda Ispovjednika (1043)
* Brak Edwarda Ispovjednika i Edith (1045)
* Krunidba Matilde Flandrijske za kraljicu (1068)
Džamija imama Alija

**Svetište Imama ‘Alīja** (), također poznato kao **Masjid Ali** ili **‘Alījeva džamija** ili **Alijina džamija**, je treće najvažnije svetište šijitskih muslimana, smješteno u iračkom gradu Nadžaf. U njoj je sahranjen ‘Alī ibn Abī Tālib, Muhamedov rođak koji prema sunitskom vjerovanju predstavlja četvrtog kalifa, a prema šijitskom vjerovanju prvog imama. Šijiti također vjeruju  da su kraj Alije sahranjeni ostaci Adema (Adam) i Noe.

Prvi ju je godine 977. podigao iranski dajlamitski emir tadašnjeg Iraka, Fannakhosraw Azod ad Dowleh (Adud al-Daula) na mjestu Alijinog groba. Nakon što ju je uništio požar, godine 1086. su je obnovio seldžučki vladar Malik-šah I, a svoj konačni oblik je dobila u 16. vijeku pod perzijskim safavidskim šahom Ismailom I.

Nakon američke invazije Iraka, džamija je bila mjesto nekoliko nasilnih događaja - bombaških napada i atentata u kome je poginulo na desetke vjernika, ali i istaknutih šijitskih vođa.

## Reference

## Vanjske veze

* Official Website of the Holy Shrine of Imam Ali (A.S.) &#91;Arabic, Farsi and English&#93;
* History of the Holy Shrine of Imam Ali (A.S.) 
* GlobalSecurity.org website: past and current history of the mosque
* Mashhad Ali Amir al Muminin, An Najaf al Ashraf, Iraq
Nadžaf

**Nadžaf** () je grad u Iraku, oko 160 km od Bagdada. Nadžaf je glavni grad provincije An-Nadžaf. Grad je 2003. godine imao oko 585.600 stanovnika.

## Historija

Nadžaf se nalazi pored drevnog iranskog nalazišta Suristan iz dinastije Sasanida. Grad je podigao 791. abasidski Kalif Harun al Rašid. 
Tokom osmanlijske vlasti grad je trpio česte napade arapskih plemena pa je u 16. vijeku bio decimiran. U 18. vijeku grad je bio opsjednut od strane vahabija. Godine 1803. riješen je problem sa nedostatkom vode (Hindijski kanal) i tada se populacija naglo uvećava od 30.000 na 60.000. Jedno vrijeme je religiozno potpadao pod iranskim gradom Komom, a dominaciju postiže u 20. vijeku.
Nadžaf je oslobođen otomanske vlasti 1915. kada vlast preuzmu Britanci. Godine 1918. Arapi su u pobuni ubili britanskog guvernera. Britanci tada napadaju grad i vrše povratak na vlast pobjedivši uporne pobunjenike.

## Grad i religija

Nadžaf danas predstavlja šijitsku svetu lokaciju u islamskoj religiji. Tamo je grob Ali ibn Abi Taliba poznatog kao Imam Ali (arapsko: علي بن أﺑﻲ طالب)), kojeg šijiti smatraju prvim imamom, a suniti četvrtim Kalifom. Tako se svake godine vrši hadžiluk šijita u Džamiju Imama Alija. Po hierarhiji je Nadžaf iza Meke i Medine. U gradu je i najveće muslimansko groblje na svetu Vad-as-Salam gde su pokopani još druge značajne ličnosti Islama. Zajedno sa iranskim gradom Kom čine centar šijitske religijske škole.

Šijiti vjeruju, da će na sudnji dan Imam Ali ustati.

## Vanjske veze
Kenneth II od Škotske

**Cináed mac Maíl Coluim** (moderni gelski: *Coinneach mac Mhaoil Chaluim* angliciziran kao **Kenneth II**, nadimak **An Fionnghalach**, "Bratoubica"; before 954 &ndash; 995) bio je kralj Škota (*[[Kraljevina Alba|Albe]]*). Bio je sin kralja Malcolma I (Máel Coluim mac Domnaill), a naslijedio je kralja Cuiléna (Cuilén mac Iduilb) nakon njegove smrti od strane Amdarcha od Strathclydea 971.

Vladavinu su mu obilježili pohodi na Northumbriju, ali i prihvaćanje sizerenstva od strane engleskog kralja Edgara Miroljubivog. 970-ih je kraće vrijeme bio u sukobu sa Amlaibom mac Indulfom, sinom prethodnog kralja Indulfa, koga je ubio 977. Prema Adamu Bremenskog, za vrijeme njegove vladavine je u Škotskoj utočište pronašao danski (i budući engleski) kralj Sven I Rašljobradi. Ubijen je 995. "izdajnički", ali detalji nisu poznati. Njegov sin Malcolm je kasnije postao škotski kralj.

## Izvori

## Literatura

* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History A.D 500&ndash;1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Anderson, Alan Orr, *Scottish Annals from English Chroniclers.* D. Nutt, London, 1908.
* Anon., *Orkneyinga Saga: The History of the Earls of Orkney*, tr. Hermann Pálsson and Paul Edwards. Penguin, London, 1978. 
* Duncan, A.A.M., *The Kingship of the Scots 842–1292: Succession and Independence.* Edinburgh University Press, Edinburgh, 2002. 
* Lynch, Michael (ed.), *The Oxford Companion to Scottish History.* Oxford UP, Oxford, 2002. 
* Smyth, Alfred P. *Warlords and Holy Men: Scotland AD 80-1000.* Reprinted, Edinburgh: Edinburgh UP, 1998. 

## Vanjske veze
* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork The **Corpus of Electronic Texts** includes the *Annals of Ulster*, *Tigernach* and *the Four Masters*, the *Chronicon Scotorum*, as well as Genealogies, and various Saints' Lives. Most are translated into English, or translations are in progress
* The Chronicle of the Kings of Alba
Donja Lotaringija

**Vojvodstvo Donja Lorena** ili **Donja Lotaringija** (, , ; također ponekad navođena kao *[[Lothier]]*), je godine 959. uspostavljena kao temeljno vojvodstvo srednjovjekovne Kraljevine Njemačke, s područjem koje je sadržavalo dio današnje Belgije, Nizozemsku, sjeverni dio njemačkog Porajnja i dio sjeverne Francuske istočno od rijeke Schelde. 

Stvoreno je od nekadašnjeg srednjofranačkog kraljevstva Lotaringija pod kraljem Lotarom II, uspostavljenog 855. Tokom najvećeg dijela kraja 9. vijeka Lotaringioja je bila podijeljena, a potom 880. ponovno ujedinjena pod Louisom Mlađim; poslije smrti istočnofranačkog kralja Ludwiga Djeteta se 911. ponovno pridružila Zapadnoj Franačkoj pod kraljem Charlesom Glupim. Potom je postalo vlastito vojvodstvo, a godine 925. je vojvoda Gilbert za svog sizerena odabrao njemačkog kralja Heinricha Ptičara, a što njegov dotadašnji sizeren, kralj Rudolf od Francuske, nije mogao spriječiti. Otada je Lotaringija (ili Lorraine) ostala njemačko temeljno vojvodstvo, a granica s Francuskom nepromijenena kroz cijeli srednji vijek. 

Godine 959. je Heinrichov sin Bruno Veliki podijelio Lotaringiju na dva vojvodstva: Donju i Gornju Lotaringiju te grofu Godfreyu I od Monas (Hainaut) dao titulu vojvode Donje Lorene. Godfreyeve zemlje su bile sjeverno (donji tok Rajne), dok je Gornja Lorena bila na jugu (uzvodno). Oba vojvodstva su činila zapadni dio Svetog Rimskog Carstva koje je 962. uspostavio Brunov stariji brat Oton I. 

Dva lotaringijska vojvodstva su se potom dodatno razdvojila. Nakon smrti Godfreyevog sina vojvode Richara, Donjom Lotaringijom je neposredno vladao car; godine 977. ju je Oton II kao leno dao Charlesu, prognanom mlađem bratu kralja Lothaira od Francuske. Donja i Gornja Lorena su nakratko bile ujedinjene pod Gothelom I od 1033. do 1044. Nakon toga je Donja Lotaringija postepeno marginalizirana, dok je Gornja Lorena postala poznata jednostavno kao Vojvodstvo Lorena. 

Važnost vojvodstva Donja Lotaringija je s vremenom izgubila na važnosti i zbog sukoba između cara Heinricha IV i njegovog sina Heinricha V; godine 1100. je Heinrich IV Donju Lotaringiju dao kao leno grofu Henriku od Limburga, koga je Heinrich V, nakon prisilne abdikacije svog oca smijenio s grofom Godfreyem od Louvaina. Nakon smrti Godfreya III 1190, njegov sin vojvoda Henri III od Brabanta je naslijedio titulu po ukazu Friedricha I Barbarosse i Dijete u Schwäbisch Hallu. Tada je vojvodstvo izgubilo teritorijalnu komponentu, dok su preostale lena držali vojvode od Brabanta kasnije poznate i koa vojvode od Lothiera (Lothryka). 

## Povezano
* Popis vladara Lorene
Kōkei (redovnik)

**Kokei** (također Kogei; 皇慶: 977?-1049), bio je japanski budistički redovnik, poznat kao osnivač samostana Enryakuji na planini Hiei, odnosno autor teksta *[[Enoshima Engi]]*. Smatra se jednom od najvažnijih ličnosti sekte Tendai, odnosno japanskog budizma.
Falklandski vuk

**Falklandski vuk** (lat. *Dusicyon australis*) zvan i **falklandska lisica**, **falklandski pas**, **antarktički vuk** ili **warrah** bio je jedini autoktoni sisavac Falklanskog arhipelaga istrijebljen 1876., kad je ubijen posljednji primjerak kod Hill Covea na Zapadnom Falklandu.

To je bio mesožder iz porodice pasa, vrlo pitom i znatiželjan što ga je koštalo glave.

## Karakteristike
Dosad se pretpostavljalo da je *Falklandski vuk* bio bliski srodnik Južnoameričke lisice (Lycalopex), ali je analiza DNK provedena 2009. utvrdila da je bio srodnik južnoameričkog Grivastog vuka (Chrysocyon brachyurus) od kojeg se razdvojio prije 6.7 milijuna godina.

*Falklandski vuk* živio je na oba otoka arhipelaga, i po Istočnom i na Zapadnom Falklandu kad je Charles Darwin posjetio otoke - 1833., tako da on nije bio siguran dali se radi o jednoj ili dvije vrste. Imao je žutosmeđe krzno, sa bijelim vrhom repa. Čim se hranio nije poznato, ali se pretpostavlja da se zbog nedostatka domaćih glodara, hranio guskama, pingvinima, insektima i strvinama koje bi izbacilo more, i da je je živio po jazbinama.

## Historija

Postojanje *Falklandskog vuka* prvi je zabilježio engleski pomorac John Strong 1690. on je čak uzeo sa sobom jedan primjerak, ali se za povratka u Evropu, životinja toliko preplašila pucnja brodskog topa da je skočila u more i nestala.

Louis Antoine de Bougainville, osnivač prvog naselja Port Louis na Falklandima nazvao ga **Loup-Renard** (Vuk lisica). Kasnije ime *warrah* je iskrivljeni oblik od *aguará* kako su patagonijski indijanci Guarani zvali *lisice*.

*Falklandski vuk* nije imao šanse da preživi u sudaru sa rijetkim doseljenicima, jer isprva nije uopće imao straha od ljudi, već im je ljubopitljivo prilazio - pa su ga zvali ludi vuk, a nije bilo šuma u kojima bi se mogao kriti. Doseljenici su ga ubijali zbog krzna, a kasnije trovali zbog svojih stada ovaca.

## Izvori

 
## Vanjske veze
* The warrah
Doubravka od Češke

**Dobrawa (Dąbrówka) ** ( ili **Dobrava**, ) (cca. 940/45 – 977) bila je češka princeza iz dinastije Pšemislovića koja je preko braka postala vojvotkinja Poljana.

Bila je kćer češkog kneza Boleslava I Okrutnog, a majka joj je možda bila tajanstvena Biagota.

Prema ranijim izvorima je upravo Dobrawa potakla svog supruga Mješka I da se pokrsti 966. godine, odnosno godinu dana nakon braka. Moderni historičari, pak, drže da je krštenje bilo ranije dogovoreno kao dio poljsko-češkog političkog saveza, odnosno da njena uloga u tim događajima nije bila tako važna.

## Preci



## Izvori
Poppo od Stavelota

Sveti **Poppo** (Deinze, 977 – Marchiennes, 25. januar 1048), bio je flandrijski plemić i vitez koji se zaredio i postao opat samostana Stavelota. Predstavlja prvog u historijsi zabilježenog flamanskog hodočasnika u Svetu zemlju. Kao sveca ga Rimokatolička crkva slavi 25. januara.

## Reference

## Vanjske veze
* Poppo at Catholic Encyclopedia online
* Poppo at Patron Saints Index
* Saint of the Day, January 25: ''Poppo of Stavelot''  at *SaintPatrickDC.org*
* Dutch history article about Deinze
978.

__NOTOC__
Godina **978.** (**[[rimske brojke|CMLXXVIII]]**) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Ethelred II u dobi od 10 godina postaje kraljem Engleske, nakon što je ubijen njegov polubrat, kralj Edward Mučenik.
* U južnoj Kini odmetnuta država Wuyue se predaje pod vlast sjeverne carske dinastije Song.
* Willa, markgrofica Toskane, u današnjoj Firenci osniva opatiju Badìa Fiorentina.
* Okončan ustanak bavarskog vojvode Heinricha protiv rimsko-njemačkog cara Otona II.
* U engleskom gradu Guildford osnovana kraljevska kovnica novca.
* U Kini dovršena *[[Tàipíng guǎngjì]]*, kineska enciklopedija od 500 tomova i preko 3 miliona kineskih slova, poznata kao jedna od Četiri velike knjige Songa.

## Rođenja

* Princeza Zoja od Vizantije, kasnije vladarica Istočnog Rimskog Carstva
* Jaroslav I Mudri, knez Novgoroda i Kijeva

## Smrti

* 18. 3. &ndash; Kralj Edward Mučenik od Engleske, (ubistvo od strane pristaša njegovog polubrata)
* Abraham od Aleksandrije, koptski papa
* Li Houzhu, posljednji car odmetnute kineske države Južni Tang (r. 936)

## Reference
Papa Abraham od Aleksandrije

**Abraham od Aleksandrije** (? - 978) je bio 62. po redu papa Koptske pravoslavne crkve koji je stolovao od 975. do smrti, a koga Kopstska crkva smatra svojim svecem.

Bio je rodom iz Sirije, te je kao trgovac nekoliko puta dolazio u Egipat gdje se zaredio za koptskog svećenika. Vjernike je osvojio svojim dobrotvornim djelima i pomaganju siromašnima. Za papu je izabran nakon dvogodišnje sedevakancije u doba Al-Muizza, prvog fatimidskog kalifa koji je vladao Egiptom. Za razliku od kalifa, njegov vezir Yaqub ibn Killis, preobraćeni Jevrej, prema predaji nije bio tolerantan prema kršćanima, ali je nakon što je papa Abraham svojim molitvama omogućio planini Mokattam da se pokrene, kalif stekao trajno prijateljstvo sa papom.

## Izvori
Papa Isaak od Aleksandrije

**Isaak od Aleksandrije** je bio koptski papa Aleksandrije i patrijarh stolice Sv. Marka koji je stolovao od 689. do 692. Kopti ga po *[[Synaxarion]]u* slave na 9. dan mjeseca Hathor.
Kad poludimo

***Kad poludimo*** je jedanaesti studijski album bosanskohercegovačkog rock benda Regina objavljen 18. svibnja 2012. u izdanju City Recordsa i Music Star Productionsa. Album je izdan 3 godine nakon uspješnice *[[Vrijeme je]]*, koji je izdan 2009. godine. Najavni singl albuma bio je duet s Tifom "Ptico mala", koji je tokom ljeta 2011. izašao kao promo singl. 

Izvorni naziv albuma trebao je biti *Sarajevo* i trebao je izaći već krajem 2011. godine, ali je nakon izdavanja singla priča o albumu stala sve do proljeća 2012. godine kada je na snimanju spota za naslovni singl "Kad poludimo" potvrđeno da album izlazi u svibnju pod naslovom *Kad poludimo*. Glavni tekstopisac i skladatelj, kao i do sada, je giraist benda Aleksandar Čović. Pjesme "Ptico mala" i "Kad poludimo" su jedine singlice izdane prije izlaska albuma. Na dan izlaska albuma, objavljen je i promotivni spot za intimnu verziju pjesme "Sve što imam", što je bio treći singl s albuma. Četvrti singl, pjesma "Hvala Bogu", objavljena je preko spota krajem studenog 2012., dok je peti singl, pjesma "Na Balkanu", objavljena je zajedno sa spotom 21. ožujka 2013. godine. 

Album sadrži ukupno 10 pjesama, od kojih su 9 novih, među kojima i spomenuti duet s Tifom. Jedina pjesma koja se ponavlja je "Sve što imam", koja je prisutna i na prethodnom albumu, ali je na ovom albumu obrađena u drugačijem aranžmanu i novom orkestracijom (uklonjen je rock prizvuk i dodane violine radi postizanja efekta balade). 

## Sastav

* Davor Ebner - vokali
* Aleksandar Čović - gitara
* Denis Čabrić - gitara
* Bojan Miličević - bubnjevi

## Pjesme

# "Na Balkanu" – 3:43
# "Kad poludimo" – 3:36
# "Oslobodi me" – 3:08
# "Proći će" – 3:38
# "Ptico mala" feat. Tifa – 3:16
# "Hvala Bogu" – 4:47
# "Spavaj" – 3:16
# "Podstanari" – 3:14
# "Sve što imam" – 3:38
# "Na Đurđevdan" – 3:45

## Reference
Papa Kozma I od Aleksandrije

**Kozma I od Aleksandrije** (koptski ) bio je 44. koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka (? - 28. maj 730) koji je stolovao od 26. marta 720. do smrti.

Bio je rodom iz grada Abu Seir. Kasnije je postao monah u manastiru Svetog Makarija Velikog. Za papu je izabran, po predaji, protiv svoje volje. Nakon toga se molio bogu da mu dozvoli umrijeti, i molitve su mu uslišane 28. maja 730.

## Reference
Papa Teodosije II od Aleksandrije

**Teodosije II od Aleksandrije** (? - 742) bio je 45. po redu koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 730. do 742. Ponekad se u koptskim izvorima za njega koristi i ime Teodor I.
Papa Mihailo I od Aleksandrije

**Mihailo I od Aleksandrije** (također poznat kao **Khail**) (? - 767) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 743. do smrti.

Najvažniji događaj njegovog stolovanja se zbio oko godine 748. kada ga je u tamnicu bacio arapsko-muslimanski guverner Egipta Abd al-Malik. Kada je za to čuo Kirijakos, kralj kršćanske države Makurija (u današnjem Sudanu), prikupio je vojsku od 100.000 i s njom krenuo marširati na Egipat kako bi Mihaila oslobodio. Pohod je prekinut nakon što su arapske vlasti odlučile osloboditi papu.

## Reference
Papa Mina I od Aleksandrije

**Mina I od Aleksandrije** (? - 775) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 767. do smrti. Koptska pravoslavna crkva ga smatra svecem.
Papa Marko II od Aleksandrije

**Papa Marko II od Aleksandrije** (? - 819) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 799. do smrti.

Ne treba ga miješati sa ranijim patrijarhom/papom Markijanom (za koga se koristi izraz "Marko II" od vjernika Aleksandrijske pravoslavne crkve).
Papa Aleksandar II od Aleksandrije

**Aleksandar II od Aleksandrije** (grčki: AΛΕΞΑΝΔΡΟC; ? - 729) bio je 43. koptski papa Aleksandrije koji je stolovao od 702. do smrti. Njegovo višedecenijsko stolovanje se u koptskim izvorima kao period velikog ugnjetavanja i progona koptskih vjernika od strane arapskih muslimanskih vladara.

O Aleksandrovom životu prije stolovanja ima relativno malo podataka. Bio je aktivan kao laik u Crkvi, prije nego što se zaredio i postao monah u manastiru Eraton kraj Aleksandrije. Papom su ga izabrali vodeći koptski svećenici nakon dvogodišnje sedevakancije izazvane smrću njegovog prethodnika, a uz dozvolu omejadskog kalifa Abd al-Malik ibn Marvana.

Dok je položaj Kopta pod sa Abd al-Malik ibn Marvanom bio relativno dobar, on se počeo kvariti s dolaskom na vlast kalifa Al-Valida I, a nastavili su se pod njegovim nasljednicima Sulejmanom i Omarom II, čemu je razlog bila nova eskalacija bizantsko-arapskih ratova, odnosno neuspješan pokušaj Arapa da osvoje Carigrad. Kalifi su taj i druge agresivne pothvate nastojale financirati intenzivnim oporezivanjem Egipta kao najbogatije provincije Kalifata, a posebno Kopta kojima je prvi put nakon osvajanja Egipta povećana džizija. Novi kalif Jezid II je, pak, progonio Kopte zbog nošenja križeva i ikona koje je proglasio zabranjenom idolatrijom. Jezid je također donio odluku da se svi koptski trgovci moraju žigosati radi identifikacije. Zbog svega toga je veliki broj Kopta prešao na islam. Aleksandar je umro nedugo nakon što se egipatskom guverneru u Fustatu došao požaliti na te postupke.

## Izvori
Papa Simeon I od Aleksandrije

**Simeon I od Aleksandrije** (? - 700) bio je 42. po redu koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 692. do 700.

Bio je prvi Sirijac izabran na mjesto pape. Prije toga je bio monah u mansatiru Pateron (Deir Al-Zugag). Koptski izvori navode kako se kao papa žestoko borio protiv poligamije među koptskim vjernicima - običaju koji su oni tada počeli prihvaćati po uzoru na svoje arapske muslimanske gospodare.

## Vanjske veze

* Coptic-Syriac Relations beyond Dogmatic Rhetoric
* Coptic Live of Saints- 24 Abib:- Departure of St. Simeon I, 42nd Pope of Alexandria.
Papa Simeon II od Aleksandrije

**Simeon II od Aleksandrije** (? - 830) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je nakratko stolovao 830.

Prema Severu od Hermopolisa, Simeon je djetinjstva bio prijatelj ranijeg pape Marka II; također je bio učenik svog prethodnika pape Jakova, pa čak i boravio u njegovoj ćeliji. Stolovanje mu je bilo kratko - pet mjeseci i šesnaest dana, a sve vrijeme je bolovao od gihta.
Papa Josif I od Aleksandrije

**Josif I od Aleksandrije** (? - 849) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 831. do 849.

Prema *[[Historija aleksandrijskih patrijarha|Historiji aleksandrijskih patrijarha]]*, za vrijeme njegovog stolovanja su se okolnosti u Etiopiji dovoljno poboljšale pa je Abuna Yohannes, od strane njegovih prethodnika imenovani poglavar Etiopske crkve, mogao iz Aleksandrije doći preuzeti svoju dužnost.

Prema koptskom Synaxarionu se slavi na 23. dan mjeseca Babaha.

## Izvori
Papa Mihailo II od Aleksandrije

**Mihailo II od Aleksandrije** (također poznat i kao **Khail II**) (? - 851) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 849. do smrti.
Papa Jakov od Aleksandrije

**Jakov od Aleksandrije** (? - 830) je bio koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 819. do smrti.

Prema tekstu *[[Historija aleksandrijskih patrijarha]]*, papa Jakov je postavio izvjesnog Abunu Yohannesa kao poglavara Etiopske pravoslavne crkve. Međutim, zbog građanskog rata, suše i kuge, Abuna se iz Etiopije vratio u Aleksandriju i tamo ostao sve vrijeme Jakovljevog stolovanja.
Papa Mihailo III od Aleksandrije

**Mihailo III od Aleksandrije'' (također poznat kao **Khail III''') (? - 907) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 880. do 907.

Za vrijeme njegovog stolovanja je godine 882. tadašnji guverner Ahmad ibn Tulun nametnuo Khailu velike porezne namete, prisilivši ga da proda crkvu i okolna imanja lokalnoj jevrejskoj zajednici. Vjeruje se da su neke od tih zgrada postale lokacija znamenite Kairske genize.
Papa Šenuda I od Aleksandrije

**Šenuda I od Aleksandrije** (? - 880) bio je 55. koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka, koji je stolovao od 859. do 880. 

Njegovo stolovanje je bilo obilježeno slabljenjem centralne vlasti Abasidskog Kalifata, kao i napadima berberskih i beduinskih pljačkaša na koptske manastire. Zbog toga je Šenuda I dao podići zidine oko manastira u Wadi El Natrunu u pustinji zapadno od Nila.

Prema *[[Synaxarion]]u* ga Kopti kao sveca slave na 1. dan mjeseca Baramudaha.
Lukas Podolski

**Lukas Josef Podolski** (), rođen kao **Łukasz Józef Podolski** (; Gliwice, 4. lipnja 1985.), bivši njemački nogometaš i reprezentativac koji igra za polski Górnik Zabrze. Podolski je ljevak i igrao je na poziciji napadača, iako je bio sposoban igrati i na poziciji krilnog igrača.

Početak karijere obilježio mu je odlazak u 1. FC Köln 1995. godine. U prvu momčad se probio 2003. godine te je skupio 81 nastup prije nego je 2006. prešao u FC Bayern München. Nakon tri godine u bavarskom klubu, gdje je imao oscilacija, vratio se u Köln. Prvi nastup za reprezentaciju imao je 2004. godine te je bio na svim velikim natjecanjima od tada. Prije nego se odlučio nastupati za Njemačku, imao je pravo nastupa i za Poljsku.
Papa Kozma III od Aleksandrije

**Kozma III od Aleksandrije** (? - 933) bio je koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka koji je stolovao od 921. do 933.

Prema *[[Historija aleksandrijskih patrijarha|Historiji aleksandrijskih patrijarha]]*, za vrijeme njegovog stolovanja je Abuna Petar, poglavar Etiopske crkve, zbog građanskog rata prisiljen otići u egzil. Kada je car Etiopije od Kozme zatražio da imenuje novog *[[Abuna|abunu]]*, Kozma III je to odbio učiniti, jer je stari abuna bio živ. Zbog toga su se pokvarili odnosi između Koptske crkve i etiopske države.
Papa Makarije I od Aleksandrije

**Makarije I od Aleksandrije** (? - 953) je bio koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka od 933. do 953. Prema koptskom *[[Synaxarion]]u* se kao svetac slavi na 24. dan mjeseca Baramhata.
Papa Mina II od Aleksandrije

**Mina II od Aleksandrije** (? - 974) je bio koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka od 956. do 974.
Guildford

**Guildford** je grad od 83,765 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je administrativni centar Borougha Guildford.

## Geografija

Smješten je 44 km jugozapadno od Londona na mjestu antičkog gaza preko rijeke Wey na sjevernoj strani kotline koju je probila rijeka kroz vapnenački greben North Downsa.

Danas pored njega prolazi magistralna cesta A3 London - Portsmouth.

## Historija

Guildford je već za saksonskih vremena bio poprilično naselje i feudalni posjed, to dokazuje njegov crkveni zvonik podignut prije Normanskog osvajanja Engleske. Tokom 10. vijeka u njemu je radila Kraljevska kovnica novca.

Prvu dokumentiranu povelju o statusu grada dobio je 1257. Tad je bio grad u kom se nalazi normanski zamak i brojne historijske građevine duž glavne ulice High Street.

Danas se na brdu Stag koje dominira gradom koči monumentalna katedrala, koja je podignuta između 1936. - 1968. po projektu Edwarda Maufe. 
Guildfordska katedrala bila je drugi novi objekt te vrste koju je podignula Engleska crkva nakon reformacije. Podignuta je nakon što se Guildford  - 1927. odvojio od Biskupije Winchester i postao samostalna biskupija.

Pored katedrale nalaze se zgrade Univerziteta u Surreyu, koji je osnovan 1966.

Guildford se naročito povećao u 20. vijeku kao industrijski grad, poznat po motornim vozilima za vojsku i po lakoj industriji. On je i ugodan grad za stanovanje, malo udaljenije predgrađe Londona, iz kog mnogi stanovnici svakodnevno putuju na posao.

Okolica grada je ruralni kraj i dio Zelenog pojasa Greater Londona.

U novije doba bio je poznat po bombaškom napadu kog je oktobru 1974. izvela Provizorna Irska republikanska armija na lokalni pub, u kom je ubijeno petoro ljudi, uključujući četiri vojnika iz obližnje kasarne i ranjeno još 54 ljudi. Za taj napad su osuđeni; Patrick Armstrong, Gerard Conlon, Paul Hill i Carole Richardson, koji su kasnije bili poznati kao *Guildfordska četvorka*.

## Pobratimski gradovi
* Freiburg, Njemačka
* Mukono, Uganda

## Reference

## Vanjske veze

* Guildford Tourist Information Centre
Zoran Andrić

**Zoran Andrić** (Niš, 1955.) je srpski dirigent i kompozitor.

## Biografija
Rođen je u Nišu 1955. godine. Sin je pokojnog Stojana Andrića, takođe dirigenta i kompozitora, koji je bio tvorac muzičkog života u gradu Nišu, kao prvi direktor muzičke škole, i osnivač i prvi dirigent Niškog simfonijskog orkestra, načelnik muzičkog odeljenja Radio Niša, dirigent Opere u Nišu, hora Abrašević i Gradskog kamernog hora, prof. u gimnaziji Stevan Sremac i prof. na Pedagoškoj akademiji u Aleksincu, takođe i osnivač Muzičke škole Stanislav Binički u Leskovcu.

Zoran Andrić je diplomirao na odseku za kompoziciju i dirigovanje, na FMU u Skopju (Makedonija). 

Komponovanjem se bavi od 1971. godine. 

Godine 1983. privatno se usavršavao u tehnici dirigovanja na Visokoj muzičkoj školi u Grazu. 

Od 1984., do 1993. radio kao je profesor za predmete hor i orkestar u Muzičkoj školi *Petar Konjivić* u Beogradu, ostvarivši u tom periodu i veoma uspešne nastupe sa dečijim kamernim orkestrom i horom, u zemlji i inostranstvu (1988.-89.).

Godine 1986. specijalizirao je operno-simfonijsko dirigovanje na Konzervatorijumu Nikolaj Rimski Korsakov u St. Petersburgu. Priredio je svoj autorski celovečernji koncert sa delima kamerne muzike u izvođenju najpoznatijih ruskih umetnika i ansambala i dirigovao je i Simfonijskim orkestrom St. Petersburga svoj klavirski koncert br. 1 i simfonijsku poemu (1987.).

Kao dirigent nastupao je sa mnogim orkestrima.

Osnivač je kamernog orkestra SORABIA u Beogradu, a potom kamernog KPGT orkestra u Nišu.
                                 
Sarađivao je sa mnogim poznatim solistima. 

Osnivač je i umetnički direktor Internacionalnog festivala kamerne muzike *OLD GOLD* u Nišu, kao i reprize tradicionalnog novogodišnjeg koncerta iz Beča u Nišu.'

Osnivao Omladinsku filharmoniju grada Niša "Naissus" (2010).
151. samoborska brigada

**151. brigada grada [[Samobor]]a** nastala je u počecima Rata u Hrvatskoj u sastavu Hrvatske vojske. Opća mobilizacija provedena je 18. 9. 1991., a svoje djelovanje završava 12. 7. 1992. dolaskom UN. Brigada djeluje isključivo na području općine Novska.
Evdokija Anđel

**Evdokija Anđel** ili **Eudokija Angelina** (, godina rođenja nije poznata, oko 1173. - umrla 1211. godine) je bila prva žena srpskog velikog župana, Stefana Nemanjića, prvog kralja Srbije. Bila je sinovica vizantijskog cara Isaka II Anđela i ćerka njegovog naslednika, Aleksija III Anđela. Bila je prva strana princeza na dvoru Nemanjića. Bila je majka Stefana Radoslava, Predislava i Stefana Vladislava. Sa prvim suprugom se razišla oko 1201. i vratila se u Carigrad gde je njen otac u to vreme bio car.

U vizantijskoj prestonici postala je ljubavnica Aleksija Duke Murzufla, koji je početkom 1204. proizveden u cara u vreme kada su se krstaši, zahvaljujući skretanju Četvrtog krstaškog pohoda, umešali u unutrašnje sukobe u Vizantiji. U noći 12. aprila 1204. Aleksije V je u društvu Evdokije i njene majke Eufrosine Duka Kamatere pobegao iz Carigrada koji su zatim zauzeli krstaši i Mlečani. Evdokija se tada sklonila u trački grad Mosinopolj gde se odranije učvrstio njen prognani otac Aleksije III. U Mosinopolju se udala za Aleksija V Duku Murzufla koga je nedugo zatim oslepeo njen otac. Oslepljenog Aleksija V su zatim zarobili krstaši koji su ga pogubili 1205. godine.

Evdokija se udala i treći put i to za Lava Zgura, vizantijskog velikaša koji je vladao Korintom. Zgur je 1204. pružio utočište Aleksiju III i njegovoj porodici, ali je 1208. izvršio samoubistvo nakon što su ga Latini opseli u korintskoj tvrđavi. Evdokija je umrla oko 1211. godine.

## Literatura
* M. Laskaris, Vizantiske princeze u srednjovekovnoj Srbiji, Prilog istoriji vizantijskosrpskih odnosa od kraja XII do sredine XV veka, Beograd 1926 (Fototipsko izdanje Podgorica 1997), 7 - 37.

## Vanjske veze
* Gresi prelepe Evdokije („Večernje novosti“, feljton „Žene srpskih vladara“, 24. januar 2011)
Badia Fiorentina

**Badìa Fiorentina** je crkva i opatija smještena u središtu italijanskog grada Firenca kojom upravlja rimokatolički monastički red Jeruzalemstvo bratstvo. Osnovana je godine 978. kao benediktinski samostan od strane markgrofice Wille od Toskane, u znak sjećanja na pokojnog supruga Huberta od Spoleta. Predstavljala je jednu od najvažnijih zgrada srednjovjekovne Firence. Godine 1071. je u okviru nje sagrađena i bolnica. Od 1284. do 1310. je pregrađena iz romaničkog u gotički stil, a od 1627. do 1631. je ponovno dograđena u baroknom stilu. 

U njoj je smješten niz vrijednih umjetničkih artefakata, od kojih se najviše ističe ''Prikazanje Djevice sv. Bernardu'' koje je u 15. vijeku izradio Filippino Lippi.

## Literatura

* Anne Leader, *The Badia of Florence: Art and Observance in a Renaissance Monastery* (Bloomington, IN, 2011).
Filippino Lippi

**Filipino Lipi** (; Prato, april 1457. – Firenca, 1504) je italijanski slikar renesanse.

Njegov otac, slavni monah-slikar Fra Filipo Lipi, umro je ubrzo po njegovom rođenju. Kao i otac imao je izvesnu nestalnost u radu i eklekticizam u stilu. Na njega je veliki uticaj ostavio Sandro Botičeli. Stvarao je u Firenci, neko vreme u Pratu i u Rimu. Mnoga svoja dela je podređivao stilu drugih slikara: Mazaču (kada je radio na dovršenju fresaka u kapeli Brankači), Leonardu (kada je dovršavao "poklonjenje mudraca"), čak i starom vizantijskom stilu sa zlatnom pozadinom. Ipak, najviše je bio vezan za Botičelija. Za njega je bio karakterističan oštar crtež. Neka od poznatijih dela su mu: "Autoportret", "Portret starca", "Izvođenje apostola Petra iz tamnice", "Vaskrsnuće carskog sina", "Mučenička smrt ap. Petra", "Javljanje Bogomateri sv. Bernardu", "Portret mladića".

## Povezano
* Lista slikara
* Fra Filipo Lipi

## Literatura
* Lazar Trifunović (1965): *Galerija evropskih majstora*, Beograd

## Vanjske veze

* Filipino Lipi - Biografija 
* Filipino Lipi na Web Galery of Art 
* Filipino Lipi na olginoj galeriji  
* Filipino na "Katoličkoj Enciklopediji"
Četiri velike knjige Songa

***Četiri velike knjiga Songa*** () je zajednički naziv za nekoliko kineskih enciklopedija koje su od 10. do 11. vijeka izradili učenjaci u službi dinastije Song. Izraz se počeo koristiti nakon izrade posljednje knjige (Cefu Yuangui) u 11. vijeku. Njihova svrha je bila prikupiti i objaviti sve znanje koje je stajalo na raspolaganju novoj dinastiji. 

Četiri knjige su:
* *[[Carski zapisi ere Taiping]]* 太平御覽 je opća enciklopedija.
* *[[Opsežni zapisi ere Taiping]]* 太平廣記 je zbirka priča o bogovima, božanstvima, vilama, duhovima i teoloških traktata.
* *[[Najfiniji pupoljci u Vrtu književnosti]]* 文苑英華 je antologija poezije i ostalih djela.
* *[[Glavna kornjača Biroa zapisa]]* 冊府元龜 je enciklopedija političkih eseja, autobiografija i ukaza.

## Vanjske veze
* http://www.chinaknowledge.de/Literature/literature.html
* History of China: A good collection of information on Chinese history 

## Literatura
*
Zoja (carica)

**Zoja** (grč: Ζωή, rođ. oko 978 - umrla juna 1050) bila je vizantijska carica od 1028. do svoje smrti 1050. godine.

Zoja je bila ćerka Konstantina VIII (1025-1028) koji je svoju samostalnu vladu započeo pod stare dane nakon smrti njegovog brata Vasilija II. Dok je Vasilije ostao zakleti neženja, Konstantin je imao tri ćerke Eudokiju, koja se zamonašila, a zatim Zoju i Teodoru. Car se tek na samrti posvetio brizi za budućnost Makedonske dinastije i Zoju je udao za carigradskog eparha Romana Argira. Roman III Argir je ženidbom tako zadobio vladarski legitimitet i produžio vladavinu stare Makedonske dinastije. Ipak, Zoja, koja je već imala pedesetak godina, nije više mogla da rađa, pa se Roman okrenuo ljubavnicama i ograničio Zoji novčanu apanažu. Pošto je carski par bio nesložan, prepredeni dvorski evnuh Jovan Orfanotrop je caricu upoznao sa svojim bratom Mihailom koji joj je ubrzo postao ljubavnik, a Roman Argir je 11. aprila 1034. nađen mrtav u svom kupatilu.

Nedugo nakon smrti prvog muža, Zoja se udala za Mihaila koji je sada vladao kao Mihailo IV Paflagonac. Jovan Orfanotrop je Zoju stavio pod nadzor i lišio je svake vlasti, dok je novi car Mihailo IV savesno vršio vladarske dužnosti i pored čestih napada epilepsije. Mihailo IV je najposle umro 10. decembra 1041. nakon čega je car postao njegov i Jovanov sinovac Mihailo V koga je prethodno carica Zoja usvojila. Tek pošto je mladi Mihailo proterao svog moćnog strica Jovana Orfanotropa, a zatim i caricu Zoju, u Konstantinopolju je došlo do narodne pobune u kojoj je Mihailo V Kalafat svrgnut, a Zoja je postavljena na presto zajedno sa svojom sestrom Teodorom.

Dve carice su se jako loše slagale i Zoja je rešila da se ponovo, po treći put, uda i tako reši pitanje vladarskog autoriteta. Njen izbor je pao na Konstantina Monomaha sa kojim se venčala 11. juna 1042. uz upadljivo odsustvo patrijarha koji je odbio da lično venča dvoje supružnika kojima je to, svakom ponaosob, bio treći brak. Zoja više nije igrala važniju ulogu u vizantijskoj visokoj politici i umrla je u junu 1050. godine.
Jaroslav Mudri (razvrstavanje)

**Jaroslav Mudri** može označavati:

* Jaroslav Mudri (978 - 1054), knez Kijevske Rusije
* Jaroslav Mudri (opera), opera o njegovom životu iz 1975.
* Jaroslav Mudri (film), sovjetski igrani film (i TV-serija) iz 1982.
* Jaroslav Mudri (brod), ruski ratni brod
979.

__NOTOC__
Godina **979.** (**[[rimske brojke|CMLXXVIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 24. 3. &ndash; Bitka kod Pankalije u kojoj bizantsko–gruzijska vojska tuče pobunjenike na čelu sa Vardasom Sklerosom i tako guši veliki ustanak u istočnim (azijskim) provincijama Bizantskog Carstva.
* Trupe kineske dinastije Song okupiraju odmetnutu državu Sjeverni Han, što označava tradicionalni završetak perioda Pet dinastija i Deset kraljevstava.
* 1. 8. &ndash; Bitka na rijeci Gaoliang u kojoj kitanska dinastija Liao kraj današnjeg Pekinga nanosi odlučujući poraz kineskoj dinastiji Song.
* Podignut 'castrum' na otoku rijeke Senne (Brabant u današnjoj Belgiji) što označava osnivanje današnjeg Bruxellesa.
* Jawhar as-Siqilli smijenjen s mjesta fatimidskog vezira Egipta; dužnost preuzima Yaqub ibn Killis.

## Rođenja

* Estrid od Bodriča, buduća supruga kralja Olofa Skötkonunga od Švedske
* Otto, grof od Vermandoisa

## Smrti

* Iago ab Idwal, kralj Gwynedda
* Imran ibn Šahin, osnivač odmetnute arapske države u Iraku

## Reference
Imran ibn Šahin

**Imran ibn Šahin** (? - 979) je bio nabatejski (arapski) poglavica poznat kao osnivač Batihah, države u močvarama na jugu današnjeg Iraka koja se decenijama odupirala bujidskim emirima (i Abasidskom Kalifatu).

Imran je bio razbojnik koji je u močvarama prvo pronašao utočište, a potom stao na čelo drugih razbojnika i odmetnika. S vremenom je stekao toliko sljedbenika da se mogao suprotstaviti Bujidima, više puta ih prisilivši da ga priznaju kao formalnog vladara močvare u zamjenu za formalno vazalstvo. 

## Literatura
* Kabir, Mafizullah. *The Buwayhid Dynasty of Baghdad (946-1055)*. Calcutta: Iran Society, 1964.
* Donohue, John D. *The Buwayhid Dynasty in Iraq 334H./945 To 403H./1012: Shpaing Institutions for the Future*. Leiden; Boston: Brill, 2003
Heinrich II od Bavarske

**Heinrich II** (*Henrik II*, 951&ndash;995), poznat kao **Heinrich Svadljivi** (), bio je vojvoda Bavarske, poznat po borbi protiv Otonijanske dinastije njemačkih kraljeva i rimsko-njemačkih careva.

Bio je sin prethodnog vojvode Heinricha I i njegove supruge Judith. Oca je naslijedio u dobi od četiri godine, pod skrbništvom svoje majke. Oženio se za princezu Giselu od Burgundije, a 974. otpočeo ustanak s ciljem da cara Otona II svrgne s njemačkog prijestolja. Prvo je uhvaćen u Ingelheimu, ali je uspio podići novi ustanak u Bavarskoj, koji će kasnije biti poznat koa Rat Tri Heinricha. Godine 976. je uhvaćen, a nakon dvije godine mu je oduzeto vojvodstvo, čiji je dio postao Istočna Marka - preteča današnje Austrije. Godine 985. mu je vraćena titula vojvode. Nakon smrti Otona II je bez uspjeha pokušao oteti njegovog malodobnog sina Otona III.

Njegova kćer Gisela od Mađarske se udala za mađarskog kralja Svetog Stjepana I, dok mu je sin postao sveti rimski car pod imenom Heinrich II.
Opsežni zapisi ere Taiping

***Opsežni zapisi ere Taiping*** () je zbirka kineskih priča prikupljena pod vodstvom Li Fanga i prvi put objavljena 978. Knjiga se sastoji od 500 tomova (*juan* 卷) i sadrži 3 miliona riječi (ili kineskih slova). U njoj je sakupljeno oko 7000 priča odabranih među oko 300 knjiga i romana koje datiraju od vremena dinastije Han do vremena dinastije Song; mnogi od tih originalnih tekstova su izgubljeni, te postoje samo u verziji *Opsežnih zapisa*. Mnoge od priča su historijske ili obične anegdote, ali neke su i djelo fikcije, s obzirom na brojne natprirodne elemente, kao što su božanstva, besmrtnici, duhovi, odnosno budistički i taoistički svećenici obdareni natprirodnim moćima.

## Povezano
* Četiri velike knjige Songa

## Literatura
* Charles E. Hammond, "T'ang Legends: History and Hearsay" *Tamkang Review* 20.4 (summer 1990), pp.&nbsp;359–82.
* Cheng, Yizhong, "Taiping Guangji" ("Extensive Records of the Taiping Era "). *[[Enciklopedija Kine|Encyclopedia of China]]* (Chinese Literature Edition), 1st ed., via archive.org.
* Kurz, Johannes. "The Compilation and Publication of the Taiping yulan and the Cefu yuangui", in Florence Bretelle-Establet and Karine Chemla (eds.), Qu'est-ce qu'écrire une encyclopédie en Chine?. *Extreme Orient-Extreme Occident Hors série* (2007), 39-76.
Iago ap Idwal

*Ne miješati sa ličnošću po imenu [[Iago ab Idwal ap Meurig]]*

**Iago ab Idwal** (? - 979?) bio je kralj Gwynedda, a možda i Powysa, koji je vladao od 950. do 979..

Iago je bio sin Idwal Foela, te je nakon očeve smrti 942. trebao naslijediti prijestolje Gwynedda zajedno sa bratom po imenu Ieuaf ab Idwal. Hywel Dda, kralj države Deheubarth, je međutim iskoristio priliku da zauzme Gwynedd i protjera prinčeve.

Tek nakon što je Hywel umro 950. Iago i Ieuaf su uspjeli protjerati Hywelove sinove i postati kraljheve. Borbe su trajale sve do 954. sve dok Hywelovi sinovi nisu poraženi kod Llanrwst i konačno protjerani u Ceredigion.

Braća su se posvađala te je Iago zarobio Ieuafa 969. Vladao je Gwyneddom do 979. kada ga je zarobio Ieuafov sin Hywel ab Ieuaf. Njegova dalja sudbina nije poznata.

## Literatura
*
Zenne

**Zenne** (nizozemski) ili **Senne** (francuski) je rijeka koja teče kroz Bruxelles, odnosno lijeva pritoka rijeke Dijle/Dyle. Izvire u selu Naast kraj općine Soignies. Predstavlja posrednu pritoku Scheldta, kroz Dijle i Rupel. Jedna od njenih pritoka je Woluwe.

Duga je 103&nbsp;km.

Poznata je po tome što je u 19. vijeku pokrivena, odnosno što su iznand nje sagrađene ulice i bulevari - a što predstavlja jedan od najspektakularnijih građevinskih pothvata Evrope tog doba.

## Reference
Bitka kod Pankalije

**Bitka kod Pankalije** se odigrala 24. marta 979. u tadašnjoj bizantskoj temi Harsianon (današnja Turska) između vojske odane caru Vasiliju II na jednoj, i pobunjenika na čelu sa generalom Vardom Sklirom na drugoj strani. Varda, koji je godinama uspješno pružao otpor lojalistima, poražen je uz pomoć gruzijskih kontingenata na čelu sa Tornikiosom. Njegova je vojska razbijena, a Varda je bio prisiljen pobjeći na arapsku teritoriju i postati izbjeglica u Bagdadu. Tom je bitkom otklonjena glavna opasnost za cara Vasilija II na početku njegove vladavine.

## Literatura
* Reuter, T (editor) (1999), *The New Cambridge Medieval History*, Cambridge University Press (UK) , p.&nbsp;596.
* Bradbury, J. (2004), *The Routledge Companion to Medieval Warfare*, Routledge (UK) , p.&nbsp;14.