open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Predsjednik Estonije

**Predsjednik Republike Estonije** (estonski: *Eesti Vabariigi President*) službeni je državni poglavar Republike Estonije. S obzirom da je Estonija snažna parlamentarna republika, Predsjednik ima uglavnom ceremonijalne ovlasti te nema nikakvih direktnih izvršnih ovlasti.

Predsjednika Estonije glasovanjem izabire nacionalni parlament, *[[Riigikogu]]*, a kandidat službeno postaje predsjednik kada dobije više od dvije trećine glasova u parlamentu. Ukoliko i nakon tri kruga glasovanja kandidat ne dobije odgovarajući broj glasova, formira se posebna izborna komisija koju, pored članova parlamenta, čine i predstavnici svih lokalnih organa vlasti (minimalno po jedan predstavnik svake općine), a koji onda biraju između dva kandidata s najvećim brojem glasova. Mandat predsjednika traje 5 godina, a ne postoji ograničenje po pitanju reizbora, s tim da se u kontinuitetu mogu služiti samo dva mandata. Predsjednik za trajanja svog mandata ne smije biti član ni jedne političke stranke, a također mora zamrznuti sve ostale političke i poslovne aktivnosti.

Funkcija predsjednika države službeno je uspostavljena 1938. godine, a prvi predsjednik Estonije bio je Konstantin Päts. Prije toga, u periodu od 1920. do 1934. godine, na čelu države nalazio se "Državni starješina" (estonski: *[[Riigivanem]]*), koji je kombinirao funkcije koje imaju današnji predsjednik i premijer. U tom periodu, na čelu Estonije bilo je ukupno 16 državnih poglavara, a Päts je biran na tu funkciju čak pet puta. Ustav iz 1934. razdvojio je funkciju državnog poglavara od funkcije predsjednika vlade, ali nikada nije stupio na snagu pošto je Päts iste godine izvršio državni udar i raspustio parlament. Sovjetske vlasti su u srpnju 1940. deportitale Pätsa u grad Ufu u Sibiru. Nakon toga, u skladu s tada važećim Ustavom, funkciju predsjednika preuzeo je prosovjetski premijer Johannes Vares, koji je potom potpisao službeni dokument o aneksiji Estonije od strane Sovjetskog Saveza. U periodu pod sovjetskom vlašću (1944. − 1991.), sjedište predsjednika Estonije nalazilo se u egzilu u Stockholmu.

Za prvog predsjednika Druge Republike izabran je Lennart Meri, koji je na vlasti bio od listopada 1992. do listopada 2001. godine. Nakon njega, funkciju predsjednika države obavljali su još i Arnold Rüütel (2001. − 2006.), Toomas Hendrik Ilves (2006. − 2016.), Kersti Kaljulaid, kao prva žena na mjestu predsjednika Estonije (2016. − 2021.), te Alar Karis, od 2021. godine.

## Lista predsjednika Estonije

### Prva Republika (1938–1940)

;Stranke

### Druga Republika (1992–''danas'')

;Stranke
 • 
 • 
 • 

## Povezano
* *[[Riigivanem]]*
* Premijer Estonije

## Vanjske veze
*President of Estonia – official website
*Website of former President Lennart Meri
Ołów

**Ołów** je glacijalno jezero u porječju rijeke Pise na sjeveroistoku Poljske  u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Jezero Ołów leži na nadmorskoj visini od 123  metara, kod grada Ryna i Ryńskog jezera.

To eliptoidno jezero ima površinu od 6,76 km² , dugo je 1,6 km (sjeveroistok-jugozapad), široko do 0,5 km i maksimalno duboko do 40  m.

Obale duge 4 km, najvećim dijelom su obrasle trskom, osim na jugu kod grada Ryna gdje postoji uređena plaža.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Jezioro Ołów''
Turbe Semiz-ali paše

**Semiz Ali-pašino turbe** predstavlja objekat memorijalne arhitekture Bosne i Hercegovine. Nalazi se u centru Prače, u blizini nekadašnje željezničke stanice. Proglašeno je, zajedno sa istoimenom džamijom i grobljem, za nacionalni spomenik BiH.

## Historija
Turbe nosi naziv po Semiz-ali paši koji je rodom iz Prače, velikom veziru osmanskog carstva od 1561-1565. godine, u vrijeme Sulejmana Veličanstvenog. U turbetu su pokopani utemeljitelj džamije Husein-paša i njegova žena i dijete. Tačna godina izgradnje turbeta nije poznata. Najstariji nišani u haremu džamije potječu s kraja XVI. stoljeća, tako da je i turbe iz istog perioda.  

Za vrijeme Drugog svjetskog rata turbe je korišteno kao bunker za njemačku posadu, a kasnije su ga četnici zapalili zajedno sa džamijom. Nakon II. svjetskoga rata džamija je potpuno obnovljena. Godine 1992. objekt džamije  je miniran i potpuno uništen, a turbe je sačuvano, mada oskrnavljeno. Džamija je obnovljena 2008. godine. Sredstva su obezbijedili Vlada FBiH, Bosansko podrinjski kanton kanton i Kanton Sarajevo, Općina Pale-Prača, te mnogi privredni subjekti sa područja ova dva kantona.
## Opis
Turbe pripada tipu zatvorenih turbeta sa kupolom. Osnova turbeta je šestougaonik čije su vanjske stranice duljine približno 4,00 metra.  Unutrašnja širina stranica iznosi oko 2,80 metara. Širina turbeta u sredini iznosi 5,60 metara. Zidovi su urađeni od pritesanih komada krečnjaka u krečnom malteru. Objekt je izvorno bio omalterisan i okrečen i sa vanjske i sa unutrašnje strane.

Prijelazi između nosivih zidova i kupole su riješeni pandatifima gdje šestougaona  osnova turbeta prelazi u dvanaestougaoni tambur visine 1,05 metara. Nad tamburom se nalazi kupola zidana sedrom i pokrivena bakarnim limom. Ranije je kupola bila pokrivena olovnim limom koji je polovinom XIX. stoljeća skinut i umjesto njega postavljen je krov od dasaka. Visina kupole iznosi 2,40 metara, a njezina debljina, u prosjeku, 44 cm.

Na vrhu zida, na visini od 4,72 metra, nalazi se kameni profilirani vijenac visine 40 cm. Ukupna visina turbeta zajedno sa kupolom iznosi oko 7,20 metara.
## Reference
Miedwie

**Miedwie** (njemački: *Madüsee*) je protočno jezero rijeke Płonije, na sjeverozapadu Poljske u Zapadnopomeranskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Jezero Miedwie leži na nadmorskoj visini od 14 metara, istočno od Szczecina.

Miedwie je svojom površinom od 35,27 km² peto po veličini jezero u Poljskoj, dugo je 16,2 km u smjeru sjever- jug i široko do 3,2 km.

Jezero je nastalo na mjestu glacijalnog valova, pa je duboko čak 43,8 metara, pa je i najveća kriptodepresija u Poljskoj.

Niske močvarne obale jezera nisu naročito razvedene, na sjeveru se nalazi ljetovalište Morzyczyn.

Jezero Miedwie je rijekom Płonijom povezano sa Jezerom Dąbie.

Pored rekreacije vode jezera koriste se i za vodovod grada Szczecina.

## Reference

## Vanjske veze
* ''Miedwie''
Morzyczyn

**Morzyczyn** (njemački: *Moritzfelde*) je ljetovalište i selo od 683 stanovnika na sjeverozapadu Poljske u Zapadnopomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Morzyczyn leži na sjevernoj obali jezera Miedwie, udaljen desetak km zapadno od Stargarda, i 26 od Szczecina.

Morzyczyn je nekad bio tipično ratarsko naselje, danas je turistički resort sa marinom i kampom.
Morzyczyn ima puno vikendica građana nedalekog Stargarda i Szczecina, koji se provode na jezeru sportovima na vodi 

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Morzyczyn''
Stargard

**Stargard** (njemački: *Stargard in Pommern*, ili *Stargard an der Ihna*) je grad od 67,837 stanovnika na sjeverozapadu Poljske u Zapadnopomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Stargard leži duž obala rijeke Ine, nedaleko od njenog ušća u Odru
udaljen 36 km zapadno od Szczecina.
## Historija

Stargard je prvi put dokumentiran 1124. kao trgovište, a već 1253. dobio je gradska prava. Kao grad sa lukom na Ini i član Hanze od 1283. sudjelovao je u unosnoj trgovini žitom po Baltiku, što ga je dovelo 1454. do trgovačkog rat]]a sa rivalskim Szczecinom, kog je izgubio.

Za Tridesetogodišnjeg rata (1618.-48) sve do 1637., bio je cilj brojnih bitaka između vojski Svetog Rimskog Carstva i Švedske.

Do 1653. bio je dio poljskog Vojvodstva Szczecin, tad je podpao pod vlast branderburških Hohenzollerna. 
Stargard je od 1668. pa sve do 1720. bio administrativni centar jedne branderburške administrativne jedinice.

Nakon izgradnje željezničke pruge 1846., krajem 19. vijeka razvio se kao industrijski centar

Za Drugog svjetskog rata između 1939.-45. u njemu je djelovao zarobljenički logor za oficire i podoficire poraženih armija, Poljske, Francuske, SSSR-a i Kraljevine Jugoslavije, kroz koji je prošlo oko 35 000 ljudi. U njemu je radila i filijala Koncentracijskog logora Ravensbrück, a od 1942. i sedam logora za prisilne radnike iz Poljske i 
Sovjetskog Saveza.

Posljednih dana rata oko 70 % grada je razoreno prilikom istjerivanja jedinica Wehrmachta. Nakon tog je Stargard od 1945.  dio Poljske.
Od 1961. u grad je uključeno i njegovo industrijsko predgrađe - Kluczewo.

Današnji Stargard je obrazovni i industrijski centar sa pogonima metalne, kemijske, tekstilne i prehrambene industrije.
On je i značajno željezničko i cestovno raskršće.
## Pobratimski gradovi

Stargard ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Stralsund, Njemačka (od 1992.)
*  Saldus, Litvanija (od 1992.)
*  Elmshorn, Njemačka (od 1993.)
*  Wijchen, Nizozemska (od 1993.)

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Stargard'' (službene stranice)
Zadrima

Zemaljske koordinate: 

**Zadrima** (alb. *Zadrima* ili *Zadrimë*) je ravnica rijeke Drim što spaja grad Skadar i grad Lješ. Toponim je slavenski i znači »prostor iza Drima«. Radi se o drugoj ravnici na području Albanije po veličini. Većinom je ravnica, sa blagim brežuljcima nižim od sto metara. U 15. stoljeću bila je dio Kneževine Dukađini. Poznata je po vinu Kallmeti (po istoimenom selu), po proizvodnji tkanine (*Zadrimore*) i po bogatoj prošlosti koja ju čini tako bitnu za Albansku povijest. Administrativno pripada okruzima Qarku i Shkodrës i Qarku i Lezhës. Glavna mjesta su Gjadri, Shkjezë, Mjeda.

U ovim krajevima su rođeni brojni albanski katolički svećenici i značajni književnici, kao što su Frang Bardhi (1606–1643), Lazër Mjeda (1869–1935) i Gjergj Fishta (1871–1940).
Zadrima spada pod Sapsku biskupiju (*Dioecesis Sappensis*), koju je 1062. uspostavio papa Aleksandar II. 

Kroz Zadrimu prolazi danas Državna cesta SH1 (*Rruga shtetërore SH1*) što spaja Podgoricu i Tiranu.
Crvena zvezda

**Crvena zvezda** (ili **zvijezda**) može biti:
* Crvena petokraka, simbol;
* Sportsko društvo Crvena zvezda:
** FK Crvena zvezda, fudbalski klub osnovan u Beogradu 1945.;
** KK Crvena zvezda, košarkaški klub osnovan u Beogradu 1945.;
* Crvena zvijezda (pjesma)
* *[[Crvena zvijezda (roman)|Crvena zvijezda]]* (Красная звезда, 1908), roman Aleksandra Bogdanova;
Ridvan Dibra

**Ridvan Dibra** (Skadar, 9. januar 1958) je albanski književnik.

## Život
Ridvan Dibra rođen je 1959. godine u Skadru, gdje je išao u školu i diplomirao albanski jezik i književnost na sveučilištu. Predavao je albanski jezik u planinskom gradu Kukešu od 1982. do 1987. godine, a rodnom je Skadru radio od 1988. do 1994. kao novinar. Od 1994. godine predaje albanski jezik i književnost na Sveučilištu u Skadru.

## Djelo
Dibra je jedna od vodećih ličnosti suvremene albanske književnosti. Autor je brojnih svezaka inovativne literature. Među njima su: zbirka pjesama *Thjesht* (, Tirana, 1989); zbirke pripovijedaka *Eklipsi i shpirtit* (, Skadar, 1994) i *Prostituta e virgjër* (, Skadar, 1994); roman *Nudo* (, Tirana, 1995); "parabola" *Vetmia e diellit* (, Tirana, 1995); zbirka pripovijedaka *Mjerimi i gjysmës* (, Tetovo, 1996); romani *Kurthet e dritës* (, Elbasan, 1997), *Triumfi i Gjergj Elez Alisë* (, Tirana, 1999), *Stina e ujkut* (, Skadar, 2000) i *Të lirë dhe të burgosur* (, Priština, 2001); "parabola" *Vëlla me centaurët* (, Priština, 2002); te romani *Triumfi i dytë i Gjergj Elez Alisë* () i *E-mail* (, Tirana, 2003).

Dibra je nagrađen s nekoliko nacionalnih i međunarodnih nagrada, uključujući nagradu Rexhai Surroi za najbolji roman godine na albanskom govornom području, za roman iz 2012. godine *Legjenda e vetmisë* (). Nazvan je jednim od pet najvećih živućih albanskih pisaca.

## Reference
Luljeta Lleshanaku

**Luljeta Lleshanaku** (Elbasan, 2. april 1968) je albanska pjesnikinja.

## Život i djelo
Luljeta Lleshanaku rođena je 1968. godine u Elbasanu i autorica je četiriju pjesničkih zbirki. Diplomirala je književnost na Sveučilištu u Tirani i bila glavna urednica tjednika *[[Zëri i rinisë]]* (). Potom je radila za književne novine *Drita* (). Godine 1996. dobila je nagradu za najbolju knjigu godine od Izdavačke kuće Eurorilindja. Godine 1999. sudjelovala je u Međunarodnom programu za pisce na Sveučilištu Iowa. Na engleskom je jeziku objavljena njezina zbirka poezije pod naslovom *Fresco* (New York: New Directions 2002). Drugi engleski prijevodi uključuju zbirke: *Dijete prirode* (2010), *Nered: nove i odabrane pjesme* (2011) i *Negativni prostor* (2018), čiji je prijevod Ani Gjike ušao u uži izbor za nagradu Griffin Poetry za 2019. godine.

## Reference
Korunková

**Korunková** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Ina (rijeka)

**Ina** (njemački: *Ihna*) je rijeka na sjeverozapadu Poljske duga 129 km, desna pritoka Rijeke Odre.

## Hidrologija
Ina izvire iz močvara kod gradića Ińsko. Nakon tog u svom gornjem toku, teče prema sjeverozapadu preko nekoliko manjih jezera: U donjem toku protiče preko preko velikih šuma i gradova Stargard i Goleniów, do ušća u Odru ispod Jezera Dąbie.

Porječje rijeke veliko je 2.189 km² i prostire se po Zapadnopomeranskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 11,8 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Rzeka Ina''
Płonia (rijeka)

**Płonia** (njemački: *Plöne*) je rijeka na sjeverozapadu Poljske u Zapadnopomeranskom vojvodstvu, desna pritoka Odre duga 74 km .

## Hidrologija

Płonia izvire sjeverno od grada Barlineka, od tamo teče prema sjeverozapadu kroz nizinski kraj. Protiče kroz brojna jezera (Miedwie, Płoń) do ušća u Jezero Dąbie kod Szczecina.

Porječje rijeke veliko je 1101 km² i prostire se po Zapadnopomeranskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 3,81 m³/s.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Płonia''
Słowiński nacionalni park

**Słowiński** (poljski: *Słowiński Park Narodowy*) je jedan od 23 poljskih nacionalnih parkova koji se nalazi na sjeverozapadu zemlje u Pomeranskom vojvodstvu.

Nacionalni park Słowiński prostire se duž 33 km dugog pojasa baltičke obale, pored grada Łebe, uključujući pojas plitkih obalnih voda širok dva km i Łebsko jezero.

## Historija i karakteristike

Park je osnovan 1967. na površini od 18.069 hektara, kao jedanaesti u Poljskoj i drugi na Baltiku nakon 
Wolinskog nacionalnog parka.

Park se može pohvaliti širokim spektrom ekosistema, od pješčanih plaža]], velikih dina, jezera, močvara, livada i šuma, koji mu osiguravaju bioraznolikost.

Słowiński je stanište je brojnih ptica, od kojih se 15 nalazi na listi ugroženih vrsta (uključujući Aegolius funereus, Asio flammeus, Bukavac nebogled|Botaurus stellaris]] i Philomachus pugnax).

Park godišnje posjeti oko 500 000 posjetitelja koji se po parku mogu kretati samo obilježenim stazama.

Park je oktobra 1995. uvršten na listu vlažnih područja Ramsarske konvencije.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Slovinski National Park'' (službene stranice)
Kovrdžavi bišon

**Kovrdžavi bišon** je vrsta psa. Originalni naziv: *Bichon a Poil Frise*. Reč ˝bichon˝ često se koristi za opisivanje malih, belih pasa kao npr. tulearskog kudravog psa, malteškog psa, friza-kudravog belog psa, bolonjskog psa...

## Opis

Bišon je mali beli pas, duge i kovrdžave dlake koja podseća na krzno mongloske koze, duge uši koje vise tik uz glavu, tamne, okrugle oči sa crnim ivicama, prilično dug, zakrivljen vrat, rep nosi dostojanstveno prebačen preko tela. Voli da bude u društvu čoveka. Ima nezavisan duh, inteligentan je, odan, smeo i živahan. Sa njim je lako živeti jer je izuzetno veseo i samouveren. Lako ga je dresirati, uvek je spreman svima da udovolji kako bi zadobio ljubav i pažnju. Voli kada su ljudi oko njega srećni. Prirodno su druželjubivi i najsrećniji su kada su sa porodicom koja ih vodi svuda sa sobom. Odlično se slažu sa drugim psima, ostalim životinjama i decom. Veoma su poslušni, umeju da upozore na neobične zvuke, lako uče trikove. Kao i većina malih pasa, i bišon ponekad teže nauči da ne vrši nuždu u zatvorenom prostoru. Kovrdžavom bišonu su potrebna pravila ponašanja i granice koje mora da poštuje. Neophodno je da ga vodite u porodične šetnje, to je za njega šetnja u čoporu.
Ne treba dozvoliti bišonu da pati od „sindroma malog psa“, što je mogući poremećaj u ponašanju kod svih malih rasa. Tada pas veruje da je on vođa čopora, odnosno porodice u kojoj živi i počinje da im nameće sopstvena pravila. To može da prouzrokuje niz problema u ponašanju kao što su: neprestano lajanje, anksioznost usled samoće, nepoverljivost prema strancima, pa čak i ujedanje. Ovo nisu karakteristike bišona, već nastaju zbog neadekvatnog odnosa između psa i čoveka. Ukoliko ste stabilan, samouveren, smiren, dosledan gazda psu i ako mu obezbedite svakodnevne duge porodične šetnje, bišon će vam biti idealan mali ljubimac, stabilan i pouzdan.
* Težina mužjaka: 3-8 kg
* Težina ženke: 3-6 kg
* Visina mužjaka: 23-40 cm
* Visina ženke: 23-30 cm

## Dužina života

Životni vek od 12 do 15 godina
## Nega i zdravlje

Kovrdžavi bišon je zdrava i dugovečna rasa. Jako se malo linja, ali ima veoma gustu kovrdžavu dlaku koju je iznad svega potrebno redovno održavati. U periodu odrastanja, potrebno ga je češljati svakodnevno. Za odrasle pse preporučuje se češljanje makar jednom nedeljno i odlazak kod frizera za pse jednom mesečno. Ukoliko se redovno ne četka, dlaka će se ućebati i umrsiti do te mere da se ne može raščešljati uopšte. U tom slučaju ispod ućebane dlake mogu se stvoriti rane. Četkanje je neophodno i pre kupanja iz istih razloga. Pored dlake, kada su bišoni u pitanju, potrebno je obratiti pažnju i na negu očiju, budući da je rasa podložna očnim infekcijama i stvaranju katarakte.

## Reference
Łeba

**Łeba** je grad od 3,601 stanovnika na sjeverozapadu Poljske u Pomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Łeba leži na ušću rijeke Łebe u Baltičko more, prostire se između Łebskog i Sarbskog jezera.

## Historija

Łeba je prvi put dokumentirana kao 1286. kao ribarsko selo. Između 1310.-1454. bio je domena Teutonskog viteškog reda, od reda je dobio i gradska prava 1357.

Łeba se 1440. pridružila Pruskoj konfederaciji, protiv Teutonskog viteškog reda, pa je od 1455. domena Kraljevine Poljske, kao dio Zapadnopomeranskog vojvodstva. Sve jači pruski utjecaj rezultirao je time da je od 1657. postala dio Brandenburg-Pruske.

Zbog stalnih poplava grad je 1570. preseljen na sadašnju lokaciju, podalje od Baltičkog mora, staro naseljenje definitivno je uništeno za poplave 1558.

Nakon regulacije ušća rijeke Łebe i izgradnje nove luke, tokom 17. i 18. vijeka grad je egzistirao od obalnog brodarstva. 
Željeznička pruga do grada izgrađena je 1889.

Tek nakon Drugog svjetskog rata - 1945. Łeba se našla unutar poljskih granica.

Danas je Łeba ribarska luka i resort sa marinom, za turiste koji žele obići 
Słowiński nacionalni park i Łebsko jezero.

## Pobratimski gradovi

Łeba ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Borgholm, Švedska
*  Hohnstorf, Njemačka
*  Mikołajki, Poljska
*  Neustadt in Holstein, Njemačka
*  Nida, Litvanija
*  Szczyrk, Poljska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Łeba''
Łebsko

**Łebsko** (njemački: *Lebasee*) je primorsko jezero u porječju rijeke Łebe na sjeverozapadu Poljske  u Pomeranskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Łebsko jezero je kriptodepresija jer leži na nadmorskoj visini od 0,3 metara, od Baltičkog mora odvojeno je uskom pješčanom prevlakom.

Jezero ima površinu od 71,42 km² (uključujući otoke površine 2,2 ha), dugo je 16,4 km (jugozapad-sjeveroistok), široko do 7,6 km i maksimalno duboko do 6,3 m.

Duž njegovih slabo razvedenih obala leže ribarska sela; Kluki, Izbica, Gać i Żarnowska.

Łebsko jezero je rijekom Łebom (koja protiče kroz njega) povezano sa Baltičkim morem, a kanalom i sa nedalekim istočnim Jezerom Sarbsko.

Na sjeveroistočnoj obali jezera na samom ušću rijeke Łebe u Baltičko more, prostire se [grad [Łeba, glavni resort za posjet jezeru.

Jezero i njegova okolica dio su Nacionalnog parka Słowiński.

## Reference
 
## Vanjske veze

* ''Łebsko''
Kartuzy

**Kartuzy** (njemački: *Karthaus*) je grad od 14,483 stanovnika na sjeveru Poljske u Pomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Kartuzy leži okružen brojnim jezerima; Karczemne, Klasztorne Małe, Klasztorne Duże i Mielenko, udaljen 32 km zapadno od Gdańska.

U Poljskoj je znan kao neformalna prijestolnica preostalih Kašuba.

## Historija

Kartuzy je prvi put dokumentiran 1391. kao selo, - feud nedalekog kartuzijanskog samostana, koji je podignut oko 1381.
Čitav Srednji vijek a i dobar dio Novog ostao je beznačajno selo.

Od 1772. pa sve do 1920. bio je dio Kraljevine Pruske, odnosno Njemačkog Carstva, a nakon plebiscita održanog 1920. postao je dio novostvorene Poljske.

Kraljevina Pruska je kao sekularna država, već 1772. oduzela imovinu kartuzijanskog samostana, a 1826. raspustila crkvene redove.
Od sredine 19. i početkom 20. vijeka, kad je željezničkom prugom povezan sa Gdańskom, počeo je industrijski razvoj mjesta i rast broja stanovnika, tako da je 1923. dobio gradska prava.

U međuratnom periodu postao je poznat po djelovanju Kašuba, koji su osnovali svoje institucije i novine (*Gazeta Kaszubską*).
Za njemačke okupacije u gradu i okolici djelovale su organizacije otpora *Gryf Pomorski*, *Gryf Kaszubski* i *Polska Żyje*, zbog tog je dobar dio stanovnika stradao.

Od 1918. pa sve do 1975. bio je regionalni administrativni centar a od 1999. je sjedište povjata.

Današnji Kartuzy je grad drvne i prehrambene industrije.

## Pobratimski gradovi

Kartuzy ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;
*  Duderstadt, Njemačka
*  Caissargues, Francuska
*  Kaili, Kina
*  Gori, Gruzija
*  Polanica-Zdrój, Poljska

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Kartuzy''
Łeba (rijeka)

**Łeba** (njemački: *Leba*) je rijeka na sjeverozapadu Poljske duga 117 km, koja utječe Baltičko more.

## Hidrologija

Łeba izvire nešto zapadnije od grada Kartuzya, od tamo teče prema sjeverozapadu. U svom gornjem toku, protiče kroz puno malih jezera, a u donjem  netom prije ušća u Baltičko more, i kroz veliko Łebsko jezero.
   
Porječje rijeke veliko je 1,800 km² i prostire se po Pomeranskom vojvodstvu.
Prosječni godišnji protok na ušću je 11,3 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Łeba''
Zagreb Pride (udruga)

**Zagreb Pride** je udruga građana nastala od strane nekoliko pojedinaca okupljenih oko organiziranja Zagrebačke povorke ponosa. Skupina koja od 2005. godine sudjelovala u organiziranju manifestacije (po izdvajanju Iskoraka i Kontre iz organizacije) je u lipnju 2008. godine registrirala udrugu pod imenom "Zagreb Pride" te zaštitila isti naziv kao 'brand'.

Udruga se javno predstavljala kao "queer, feministička i antifašistička", s temeljnim ciljevima promocije i zaštite ljudskih prava LGBTIQ osoba, edukacije o ljudskim pravima, te promicanje LGBT i queer kulture. Relativno brzo po osnivanju širi svoj djelokrug aktivnosti i usmjerava resurse u cjelogodišnje programe i višegodišnje projekte.

### Djelovanje Zagreb Pride-a
Djelovanje Zagreb Pridea organizirano je u tri programske cjeline.

**1. Zagovaranje jednakopravnosti LGBTIQ osoba**

U cilju stvaranja društvene promjene i postizanja potpune jednakopravnosti LGBTIQ osoba, unutar ovog programa djelujemo kroz monitoring implementacije postojećih zakona, pružanje pravne podrške i pravnog zastupanja, izradu zakonskih prijedloga i inicijativa, periodičko izvještavanje o stanju ljudskih prava LGBTIQ osoba te javno zagovaranje.

**2. Edukacija, istraživanje, izdavaštvo**

Program edukacije, istraživanja i izdavaštva usmjeren je na stvaranje znanja o iskustvima i potrebama LGBTIQ osoba u Hrvatskoj, kao i očuvanje arhivskih materijala vezanih uz LGBTIQ pokret u Hrvatskoj. Istraživačke i izdavačke aktivnosti služe i kao podloga za edukacije koje nudimo obrazovnim institucijama i neformalnim obrazovnim programima, kao i raznim službenicima_ama koji_e se u svom radu bave diskriminacijom i zločinima iz mržnje protiv LGBTIQ osoba, te za daljnje zagovaračke aktivnosti.

**3. Rad prema i u LGBTIQ zajednici**

Treći program usmjeren je na stvaranje solidarne i snažne LGBTIQ zajednice kroz komunikaciju sa zajednicom, stvaranje prostora za zajednicu, organiziranje kulturnih i društvenih programa i sadržaja te, posebice, kroz organiziranje zagrebačke Povorke ponosa i Mjeseca ponosa.

### Kontroverze vezano za vodstvo udruge
Od 2015. na socijalnim mrežama, te povremeno i u medijima se u više puta pojavljivalo kritičkih natpisa bivših uposlenica, volonterki i suradnica da je udruga Zagreb Pride vođena na način koji je diskriminirao pojedinke i grupe, te da je sve više bio vođena neo-liberalnim vrijednostima, a sama povorka ponosa i rad u zajednici postali su rubno odrađeni.

Godine 2020. Zagreb Pride udruga i povorka koju su organizirali izgubila je podršku velikog broja LGBTIQ+ udruga te je održana u užem opsegu i drugom terminu. Nova koordinacijska i neformalna inicijativa *Ponosni Zagreb* je organizirala alternativni program, te su zadržali veći dio LGBTIQ+ udruga i inicijativa na okupu, a surađuju sa mrežama i udrugama šire od Zagreba kao *Ponosne inicijative*.

## Izvori

## Vanjske veze
* web stranica udruge
Muzafer Dervišević

**Muzafer Dervišević** (Brčko, 1927. - Brčko, 1987.), bosanskohercegovački je novinar.

## Biografija
Muzafer Dervišević je rođen u  Brčkom, 21. februara 1927. godine, kao peto dijete općinskog službenika Sulejmana Derviševića. Njegov otac sa suprugom Hedijom imali su šestero djece: Inisa, Arifa, Seada, Muzafera i dvije kćerke Hanumku i Razu. Osnovnu školu i
Trgovačku akademiju Muzafer je završio u Brčkom i od djetinjstva je volio čitati knjige i pisati.

Pošto su mu trojica starije braće - Inis, Arif i Sead, otišli u  partizane i on je kao mladić pristupio ilegalcima - SKOJ-u. Nakon oslobođenje zemlje Muzafer je završio Školu rezervnih oficira 1948. godine u Somboru, gdje je obolio od  tuberkuloze. Borio se i izborio sa bolešću, te nakon dolaska iz vojske u Brčko postao najmlađi novinar u tom gradu. U početku je pisao o raznim narodnim svečanostima i obilježavanju značajnih datuma iz NOB-a i rada organa narodne vlasti.

Početkom 1953. godine, Odlukom Sreskog Narodnog fronta Brčko, Muzafer je zadužen da pokrene Brčanske novine. U to vrijeme (1953. godine) Muzafer je bio jedini novinar u Brčkom, a u pripremanju prvog broja Brčanskih novina je radio i kao novinar, urednik i fotoreporter. Prvi broj Brčanskih novinar izašao je u julu 1953. godine. Prvi kolporter bio je Naziv Peštalić: "Evo prvog broja Brčanskih novina. Kupujte narode", uzvikivao je Peštalić.

Prve Brčanske novine štampane su u tada veoma skromnoj brčanskoj štampariji. Muzafer nije imao redakciju ni daktilografe, a list je izlazio svakih 15 dana do početka 1956. godine, kada se ugasio zbog nedostatka finansijskih sredstava.

Muzafer je nastavio novinarsku karijeru i poslije 1956. godine na poslovnima informisanja u sreskom odboru Narodnog fronta Brčko. To je trajalo do 1960. godine kada je u Brčkom počela sa radom lokalna radio stanica Radio Brčko, u kojoj je Muzafer radio kao novinar i urednik, a potom je 1964. godine imenovan za direktora ove ustanove.

Godine 1974. Muzafer odlazi u penziju, a potom ga Radio Beograd, Tanjug, Večernje novosti i Borba angažuju za svoga dopisnika. Kao dopisnik Radio Beograda pokrivao je cijelu  Bosnu i Hercegovinu, skupa sa novinarem iz Sarajeva Ljubomirom Nikolićem. Mnogobrojni sastanci u  Beogradu sa vođećim novinarima Jugoslavije, dali su veliko iskustvo njegovom radu, tako da je znao objaviti informacije koje nisu bile drage vlastima u Brčkom, a opet nisu ga radi njih proganjali.

Umro je u Brčkom 1987. godine. Iza sebe je ostavio sinove Arifa i Edvina.

## Literatura
* Mujkić Muhamed, *Monografija o Brčkom u Bosni/BiH*, Muzafer Dervišević, 361-362, Brčko, 2021.
Fryba

**Fryba** zvana i *Browina* (njemački: Fribbe) je riječica na sjeveru Poljske duga četrdesetak km, desna pritoka Visle.

## Hidrologija

Fryba izvire kod selo Ostaszewo, od tamo teče prema sjeveru do grada Chełmna, gdje ima ušće u Vislu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Fryba''
Krušinec

**Krušinec** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Riigikogu

***Riigikogu*** (srpskohrvatski: "Državna skupština") je jednodomni nacionalni parlament Republike Estonije. *Riigikogu* je središte zakonodavne vlasti u Estoniji, a s obzirom na snažnu parlamentarnu strukturu republike, ujedno je i najvažnija politička institucija u zemlji. Uz osnovne zakonodavne ovlasti, *Riigikogu* je zadužen i za izbor premijera, predsjednika Vrhovnog suda te (najčešće sam, ali uz moguće sudjelovanje predstavnika lokalne vlasti u širem izbornom kolegiju) predsjednika. *Riigikogu* također odobrava i ratificira međunarodne sporazume, nadzire rad vojske, donosi proračun, nadzire rad izvršne vlasti i slično. 

Prvi estonski parlament utemeljen je 23. travnja 1919. godine, kada je Estonska ustavotvorna skupština započela sa zasjedanjem. Prvi izabrani *Riigikogu* zasjedanje je započeo 1920. godine, a do 1938. godine organizirano je ukupno pet izbora za zastupnike. Do 1938. godine, *Riigikogu* je bio jednodoman; iste godine, ustavnim je promjenama podijeljen na dva doma - Poslanički dom (estonski: *Riigivolikogu*) kao donji, te Nacionalno vijeće (estonski: *Riiginõukogu*) kao gornji dom. Uloga parlamenta varirala je značajno za Prve Republike. 

Od 1940. do 1990. godine, ulogu parlamenta preuzeo je Vrhovni sovjet Estonske SSR, a od 1990. do 1992. godine to je obnašalo Vrhovno vijeće Republike Estonije. Prema Ustavu iz 1992. godine, *Riigikogu* je ponovno uspostavljen kao jednodomni parlament sa 101 zastupnikom.
Pruska konfederacija

**Pruska konfederacija** (poljski: *Związek Pruski*, njemački: *Preußischer Bund*) bio je savez pruskih gradova, magnata i crkvenih prelata, protiv teokratske vladavine Teutonskog viteškog reda.

Savez je osnovan 14. marta 1440. u gradu Kwidzynu, ponajviše zbog velike porezne presije koju je provodio Veliki majstor Reda.

U oktobru 1453. gradovi i pruska šljahta, protivnici Reda, proglasili su kralja Poljsko-Litvanske Unije - Kazimira IV Jagelovića svojim suverenom, a u februaru 1454. prekinuli sve odnose sa Teutonskim viteškim redom.

Tajni savjet *Pruske konfederacije* je 4. februara 1454. osudio vladavinu Velikog majstora Reda i pozvao narod na ustanak protiv Teutonske redovničke države.

Ustanici su nakon tog su zauzeli 57 gradova i zamaka, ali ne i dobro utvrđene; Malbork, Sztum i Chojnice.

Na zahtjev delegata Pruske konfederacije kralj Kazimir izdao je 6. marta 1454. dekret o osnivanju Pruskog vojvodstva i objavio rat Teutonskim vitezima.
Istovremeno je obećao veliku autonomiju i pravo na ubiranje poreza, svom novom vojsvodstvu.

Predstavnici pruskih gradova i zemalja su 15. aprila 1454. u Toruń prihvatili izvještaj delegacije i složili se sa rezultatima misije. Tako je započeo Trinaestgodišnji rat (1454.–66.) sa Teutonskim redom.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Związek Pruski''
Lębork

**Lębork** (njemački: *Lauenburg in Pommern*) je grad od 35,273 stanovnika na sjeveru Poljske u Pomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Lębork leži na ušću riječice Okalice u rijeku Łebu, udaljen 30 km od Baltičkog mora i grada Łeba, a 65&nbsp;km od Gdańska.

## Historija

Historija Lęborka počela je u 10. vijeku, kad je nastao kao slavensko naselje. Teutonski viteški red zauzeo je naselje 1310., i dodjelio mu gradska prava 1341.

Lębork se 1440. pridružio Pruskoj konfederaciji, protiv Teutonskog viteškog reda, ali se uspio osloboditi tek 1454. kad ga je zauzeo Poljski kralj Kazimir IV Jagelović i odtad je kao dio Zapadnopomeranskog vojvodstva, domena Kraljevine Poljske.

Tokom 15. vijeka prosperirao je kao zanatsko - trgovački centar.

Nakon Prve podjele Poljske od 1772. je dio Kraljevine Pruske. Tokom 19. vijeka počeo je razvoj industrije (drvne i građevinske), naročito od kad je 1870. željezničkom prugom povezan sa Gdańskom i Koszalinom.

Za Drugog svjetskog rata između 1941.-45. u gradu je djelovala filijala Koncentracionog logora Stutthof.

## Privreda i znamenitosti
Današnji Lębork je industrijski grad sa pogonima mašinske, prehrambene, građevinske i drvne industrije i transportni centar kao čvorište željezničkih pruga.

Od znamenitosti ima crkvu iz 15. vijeka (restaurirana 1907 - 10.) i fragmente gradskih bedema iz 14. vijeka.

## Pobratimski gradovi

Lębork ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Lębork''
Okalica

**Okalica** je riječica na sjeveru Poljske duga 19,29 km, lijeva pritoka Łebe.

## Hidrologija

Okalica izvire kod selo Zakrzewa, od tamo teče prema sjeveru do ušća u Łebu, kod grada Lęborka.

Porječje rijeke veliko je 97 km² i prostire se po Pomeranskom vojvodstvu.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Okalica''
Chełmno

**Chełmno** (njemački: *Culm* ili *Kulm*) je grad od 19,510 stanovnika u sredini Poljske u Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

## Geografija

Chełmno se nalazi na ušću riječice Frybe u Vislu, udaljen 40 km sjeverno od Toruńa i 30 km zapadno od Grudziądza.
Historijski centar grada leži na brdašcu, udaljenom 1,5 km od Visle. Chełmno je uz Toruń najstariji grad u tom dijelu zemlje.
## Historija

Chełmno je prvi put dokumentiran 1065. kao naselje na brdu Culmen.
Prusi su 1216. razorili taj Chełmno.

Negdje između 1228. - 1230. poljski vojvoda Konrad Mazovski pozvao je u taj kraj Teutonske viteze da mu brane granice od paganskih Prusa.
Teutonski viteški red podigao je 1232. novi zamak na brdašcu, pored kog je niklo naselje, nukleus današnjeg grada.
Chełmno je postao jedno od teutonskih glavnih fortifikacija i sjedišta njihove vojske. 
Teutonci su mu 1233. dodjelili relativno liberalna gradska prava (nalik na Magdeburško pravo).  *Chełmnsko pravo* je kasnije postalo model po kojem je preko 200 gradova osnovano.
Nešto kasnije - 1243., osnovana je i biskupija Chełmno 

Polovicom 13. vijeka, grad je preseljen na današnju lokaciju.
Period od 13 -14. vijeka bio je vrijeme velikog procvata grada, koji je prosperirao na trgovini.

Tokom 14. vijeka Chełmno je bio član Hanze, moćne trgovačke gilde koja je kontrolirala trgovinu po Baltiku.
Nakon slabljenja Teutonskog viteškog reda grad je 1466, vraćen u okrilje Kraljevine Poljske.

Od 1772. pa sve do 1920. bio je dio Kraljevine Pruske, odnosno Njemačkog Carstva, a nakon plebiscita održanog 1920. postao je dio obnovljene Poljske Republike.

Na samom početku Drugog svjetskog rata za Invazije Poljske, jedinice Wehrmachta pobile su oko 5.000 ljudi u gradu i okolici.

Od 1772. do 1975. bio je regionalni administrativni centar, a od 1999. je sjedište povjata.

Danas je Chelmno industrijski grad sa tvornicom dijelova za poljoprivredne mašine, i tvornicama namještaja, odjeće i prehrambenih proizvoda.

Kao grad sa još uvjek dobro očuvanom historijskom jezgrom, još uvijek ima bedeme sa tornjevima i gradska vrata (14. -15. vijek), pet starih crkava i kasno renesansu vijećnicu, Chelmno je i popularna turistička destinacija.

## Pobratimski gradovi
Chełmno ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;
*  Hann. Münden Njemačka (od 1992.)
*  Letovice Češka (od 2012.)
*  Kaniv Rusija (od 2016.)
*  Falkirk Ujedinjeno Kraljevstvo (od 2017.)

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Chełmno'' (službene stranice)
Chełmżyńskie

**Chełmżyńskie** (njemački: *Culmsee*) je erozivno jezero u slivu rijeke Visle, u sredini Poljske u Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

## Karakteristike

Jezero Chełmżyńskie leži na nadmorskoj visini od 83 metara, zapadno od grada Chełmna.
Chełmżyńskie ima površinu od 2,7 km² i maksimalno je duboko 27,1 metara.
Vrlo je izduljeno (6 km) u smjeru jugozapad - sjeveroistok i usko (0,5 km).

Niske dobro razvedene obale nisu pošumljene.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Chełmżyńskie, Jezioro''
Tomboy

**Tomboy**, je riječ u engleskom jeziku (udomaćila se i u drugima) koja se koristi za djevojčice/djevojke koje rade stvari slično rodnim ulogama dječaka. Također mogu nositi odjeću, igrati se i sudjelovati u aktivnostima koje su maskuline i često poprilično fizički zahtjevne. Ovaj oblik sponašanja e često smatra oblikom koji više prakticiraju dječaci.

Vidljivošću tomboj identiteta u Hrvatskoj i regiji se bavi riječka fotografkinja i aktivistkinja Martina Šalov u višegodišnjem projektu #EjDečko.

## Izvori
Ace of Base

**Ace of Base** Švedska pop grupa iz Göteborg. Uključio je Ulf Ekberg i troje braće i sestara: Jenny Berggren, Jonas Berggren i Linn Berggren. Njihova četiri studijska albuma objavljena su između 1993. i 2002. godine, sa ukupno 30 miliona prodanih primjeraka. Ace of Base je treći najuspješniji švedski bend svih vremena, nakon ABBA-e i Rocket-a.

*[[Happy Nation]]*, poznat i kao The Sign, jedan je od najuspješnijih debitantskih albuma svih vremena, s devetostrukim platinastim statusom u SAD-u. To je bio debitantski album, sa tri singla na vrhu Billboard Mainstream Top 40 - All That She Wants, The Sign i Don't Turn Around.

2007. vokalistica Linn napustila je bend, pretvorivši projekat u trio, iako je 30. novembra 2009. na kraju napustila Jenny, koju je takođe zanimala solo karijera. U glavnim ulogama su Julia Williamson i Clara Hagman, snimljen je album benda The Golden Ratio iz 2010. godine. Potonji je napustio grupu 2012. godine. U 2015. godini objavljen je kompilacijski disk Hidden Gems, koji je obuhvaćao ranije neobjavljene pjesme i B-strane snimljene prije 2005. godine.

## Diskografija
### Albumi
* *Happy Nation* (1993.)
* *The Bridge* (1995.)
* *Flowers* (1998.)
* *Da Capo* (2002.)
* *The Golden Ratio* (2010.)

### Singlovi
**Wheel of Fortune* (1992.)
**All that She Wants* (1993.)
**Happy Nation* (1993.)
**Waiting for Magic* (1993.)
**The Sign* (1994.)
**Don't Turn Around* (1994.)
**Living in Danger* (1994.)
**Lucky Love* (1995.)
**Beautiful Life* (1995.)
**Never Gonna Say I'm Sorry* (1996.)
**My dèja vu* (1996.)
**Life is a Flower* (1998.)
**Cruel Summer* (1998.)
**Travel to Romantis* (1998.)
**Beautiful Morning* (2002.)
**Unspeakable* (2002.)
Zurnazen Mustafa Paşa

**Zurnazen Mustafa Paşa** (fluruit 1648 – 1666) je bio 91. veliki vezir (*sadrazam*) Osmanskog carstva. Prije njega je bio Deli Hüseyin Paşa a poslije njega Siyavuş Paşa. Zurnazen je bio u službi za sultana Mehmeda IV. samo četiri sata, dana 5. marta 1656., i njegov je tako postao najkraći vezirat u posvijesti osmanske dinastije na vlasti.

## Najkraći vezirat

Njegovo pravo ime je bilo Mustafa a *Zurnazen* znači »svirač frule« odnosno svirač zurne. Zna se da je bio albanskog podrijetla i ništa više, ni mjesto ni datum rođenja.

U državnu službu stupio je s dužnošću *[[kapıcıbaşılık]]a*, osoba koja je na dvoru bila zadužena na kontrolu nad ostalim *[[kapıcılar]]ima* (stražari dvorskih kapija). Kada je 1648. Küçük Hüseyın-paša poginuo na Kreti, Zurnazenu je dodijeljeno mjesto namjesnika Rumelije. 1650. je postao carski rizničar (*[[defterdar]]*) umjesto İbrahim–paše. Dok je bio na toj dužnosti, sultanu je zatražio da ga imenuje za velikog vezira umjesto Melek Ahmet-paše, što je izazvalo sukob između Zurnazena i Melek Ahmeta.

U junu 1652. lokalno stanovništvo Karamana je poslalo žalbu u Istanbul protiv guvernera Katırcıoğlu Mehmet-paše, koji je smijenjen i  postavljen za guvernera Silifkea a Zurnazen je stupao na njegovo mjesto. Od kraja 1652. do 1655. Zurnazenova karijera je išla usponom. Kada je Kara Murad Paşa postao veliki vezir (maj / august 1655), također Albanac i sjajan borac, Zurnazen je imenovan kapudan paša (*kaptanı derya*), prvi admiral carstva. Sultan Mehmed IV *Avcı* mu je dodijelio zadatak da obrani otok Bozca, tada pod prijetnjom mletačkog napada, u čemu je Zurnazen uspio, i napokon razbio mletačku opsadu dvorca Monemvasija na istoku Peloponeza.

28. februara 1656. Ermeni Süleyman Paşa je otpušen s mjesta velikog vezira, i umjesto njega je stupao Gazi Deli Hüseyin-paša, tadašnji serdar osmanlijske vojske na Kreti. Zurnazen je bio guverner vojnog okruga u Istanbulu, gdje je se nalazio.

Uz velike napore, Zurnazen Mustafa–paša je poništio ovu odluku šest dana kasnije, dok je vijest bila na pola puta do Krete gdje je se nalazio Gazi Deli Hüseyin-paša. 5. marta 1656. Zurnazen je imenovan velikim vezirom. No, reakcija je na to bila vrlo brza. Sipahi su se pobunili i zatražili od sultana da smijeni Zurnazena jer ga nisu mogli prihvatiti za velikog vezira. Četiri sata nakon imenovanja, Zurnazen je otpušten, a bivši veliki vezir Siyavuş-paša, koji je smatran prikladnijim za pobunjenike, imenovan za svoj drugi mandat.

Zurnazen je nastavio biti kaptanı derya. Međutim, u aprilu 1656. oduzeta mu je ta dužnost i dobio je namjesništvo Erzurum. Prema knjizi putopisca Evlije Čelebije, umro je u Erzurumu u prvim mjesecima 1666. godine.

Povijesničar Uzunçarşılı ga procjenjuje kao varljiva i lukava osoba, a njegov uspon na dvoru je onemogućio vezirat sposobnog Gazi Deli Hüseyin-paše. Pored toga, ove godine u sredini 17. stoljeća su bile najburnije vrijeme na osmanskom dvoru.

## Reference
Köprülü (porodica)

**Ćuprilići** (alb. *Qyprilliu* ; tur. *Köprülü*) su bili plemićka obitelj albanskog podrijetla u Osmanskom carstvu. Njezini članovi su postali važni veziri, veliki veziri i časnici.

U sredini 17. stoljeća Osmansko carstvo je bilo u krizi. Kao prvo na dvoru, a potom počinjali su i prvi gubitci teritorija i pobune u Anatoliji. Istanbul je bio opkoljen od spahija i janjičara a sultan Mehmed IV je imao samo šest godina. 1656. godine Turhan sultanija je imenovala Koprulu Mehmed-pašu za velikog vezira. Bio je Albanac iz Berata, mada neki tvrde da Ćuprilići vuku korijene sa Crnog mora. Od Mehmed-paše počinje doba od dvadesetpet godina stabilonsti, obnova i reforma u Osmanskom carstvu.

Veliki veziri iz Ćuprilića su bili:

Druga polovica 17. stoljeća u Osmanskom carstvu kod nekih istoričara se spominje kao »Doba Ćuprilića«.

Iz iste dinastije bili su:
* Koprulu Abdullah Paşa (1684 – 1735), vrlo cijenjeni general;
* Mehmet Fuad Köprülü (1890 – 1966), književnik, akademik, povjesničar književnosti, političar i ministar Republike Turske.

Mnoga mjesta u Istanbulu i u Turskoj nose imena Ćuprilića. U Istanbulu se nalazi Biblioteka Köprülü (*Köprülü Kütüphanesi*), njezinu izgradnju je naručio 1661. Koprulu Mehmed-paša a okončana je 1678. Biblioteka sadrži fond od 3.790 rukopisa na turskom, arapskom i perzijskom, i od 1.500 tiskana djela.

Na Bosforu, nešto sjeverno od Anadoluhisarıja, nalazi se *yalı* (kuća na vodi) Amkazade Husejin-paše, izgrađen 1699. godine. Ovaj ljetnikovac je najstarija rezidencija u Istanbulu i u njemu su pripremljeni nacrti od dokumenta koji je predložen na Karlovačkom miru.

U Istanbulu kao i diljem Turske postoji više džamija koje se zovu *Köprülü Mehmet Paşa Camii* (Karabük, Istanbul, Malatya, Vezirköprü, Bilecik).

Okrug Vezirköprü u Samsunu dobiva ime (*vezir* – *köprü*) jer se Mehmet Köprülü oženio djevojkom iz te regije. Isti Mehmed-paša je ponovo osnovao grad Veles u Makedoniji. 

Članovi porodice Ćuprilića i dalje žive u Turskoj, Magrebu i u Sjedinjenim Državama.

Vidi također : Spisak velikih vezira Osmanskog carstva

## Reference
Makovce

**Makovce** je naseljeno mjesto u okrugu Stropkov, u Prešovskom kraju, Republika Slovačka.

## Stanovništvo

Prema podacima o broju stanovnika iz . godine naselje je imalo  stanovnika.

### Etnički sastav

### Religija

## Reference

## Vanjske veze
* 
*
Blok 6

**Blok 6** je kvart u Podgorici. Nalazi se na zapadnom kraju glavnog grada, između Bloka 5 i Bloka 9.

Granice Bloka 6 su Nova Dalmatinska Ulica na sjeveru, Bulevar Meše Selimovića na istoku, Bulevar Mihaila Lalića na jugu i Ulice Đoka Miraševića, Sima Barovića i Milutina Vučinića na zapadu.
Blok 6 je okarakterisan kao porodični kvart kojim dominiraju stambeni kompleksi. U njemu se nalazi Osnovna škola "Radojica Perović" i Dječiji vrtić "Simba" kao i brojni marketi, igrališta za djecu i parkovi. Južno od kvarta je Tološka Šuma, zelena oaza i rekreativni park. 

U parku na jugu kvarta nalazi se Spomenik Američkim i Britanskim pilotima u Drugom svjetskom ratu.

U Ulici Đoka Miraševića, na granici sa Blokom 9, otvorena je Fotografska Galerija f64, prva galerija tog tipa u Crnoj Gori.
North Star (Star Trek: Enterprise)

***North Star*** () je epizoda američke science fiction TV-serije *[[Star Trek: Enterprise]]*, premijerno prikazana 12. novembra 2003. godine. Radnja prikazuje kako posada *[[USS Enterprise (NX-01)|Enterprisea]]* pod krinkom istražuje planetu na kojoj su potomci Zemljana otetih od strane vanzemaljaca stvorili civilizaciju nalik na Divlji Zapad.

Epizoda u kojoj se u univerzum *[[Star Trek]]a* ubacuju elementi vesterna nije dobila previše povoljne kritike.

## Vanjske veze
*
Pereca

**Pereca** ili **perec** je vrsta slanog peciva koje se pravi od testa sa belim brašnom i prelivenom vodom i soli. Može se naći u mnogim pekarama. Obično ima tri rupe na sebi od kojih su dve manje i jedna veća i svojim izgledom podsećaju na oči i usta. Poznato je da su se perece proizvodile još u 12. veku na teritoriji Nemačke.

## Izvori

## Vanjske veze
* Istorija pereca
* The Pretzel Museum
Todor Bušetić

**Todor Bušetić** (1864-1919), je bio srpski etnograf i učitelj, saradnik Jovana Cvijića pri proučavanju prostora Levča. NJegove sakupljene pesme i melodije iz Levča je obradio Stevan Mokranjac. 

## Biografija
Rođen je 1864. godine u Rekovcu. Učiteljsku školu završava 1883. godine, i postaje učitelj u selu Loćika, da bi ubrzo bio premešten u selo Poljna, gde ostaje do svoje smrti. 

Postaje školski nadzornik Sreza Kragujevačkog. Nagrađen je ordenom Svetog Save 5. reda 1901. godine.

Buštotić krajem 19. veka počinje sa proučavanjem Levča, i njegovi radovi su objavljeni u Srpskom etnografskom zborniku, u izdanju tadašnje Srpske kraljevske akademija (današnja SANU).

NJegovo delo "Srpske narodne pesme i igre s melodijama iz Levča" (1902), je muzički priredio Stevan Mokranjac.

NJegovo najznačajnije etnografsko delo je "Levač" (1903) objavljeno u Srpskom etnografskom zborniku, čiji je urednik tada bio Jovan Cvijić. U njemu je Bušotić objavio podatke o geografiji, lokalnoj kulturi, običajima, seoskoj arhitekturi i o poreklu stanovništva.

## Značajna dela

* Srpske narodne pesme i igre s melodijama iz Levča (1902)
* Levač (1903)
* Narodna medicina Srba seljaka u Levču (1911)
* Tehnički radovi Srba seljaka u Levču i Temniću (1925)

## Izvori
Primo Shllaku

**Primo Shllaku** (Skadar, 16. decembra 1947.) je albanski književnik i pjesnik.

Osnovnu školu završio je u rodnom gradu. Nakon diplome na Sveučilištu u Tirani za albanski jezik i književnost, na prijedlog Eqrema Çabeja imenovan je za predavača na ovom sveučilištu, ali je njegova karijera krenula drugim pravcom i postao je školski nastavnik u okolici Skadra.

Sin redatelja Leca Shllakua i unuk poznatog prevoditelja Gjona Shllakua, od ranih 1990-ih, Primo živi i radi kao učitelj francuskog jezika u Grčkoj. Njegova su najvažnija djela poetske zbirke *Lule nate* (1994), *Hana e njelmët e ditës* (1995) i *Edhe fjalët shkojnë në ferr* (2005).

Trenutno živi u Ateni gdje predaje francuski jezik.

## Djela
* *Lule nate* (Tirana 1994)
* *Hana e njelmët e ditës* (Tirana 1995)
* *Edhe fjalët shkojnë në ferr* (Tirana 2005)

## Povezano
*Albanska književnost

## Reference
T-Pain

**Faheem Rasheed Najm** (30. septembar 1985.),  poznatiji pod umetničkim imenom **T-Pain**, američki je pevač, reper, producent i autor pesama. Jedan je od muzičara koji je tokom 2000-ih popularizovao autotjun. Tokom svoje karijere je sarađivao sa mnogim poznatim muzičarima, i kao glavni i kao gostujući izvođač. U tim prilikama je snimio hit singlove kao što su I'm 'n Luv (wit a Stripper), Buy U a Drank (Shawty Snappin'), Low, All I Do Is Win i Hey Baby (Drop It to the Floor). Dobitnik je dve Nagrade Gremi.

## Diskografija
* *Rappa Ternt Sanga* (2005)
* *Epiphany* (2007)
* *Thr33 Ringz* (2008)
* *Revolver* (2011)
* *Oblivion* (2017)
* *1UP* (2019)

## Izvori

## Vanjske veze

* 
*