open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Judith od Švapske

**Judith-Maria od Švapske** (Goslar, 9. april 1054 – 14. marta cca. 1105?) bila je njemačka princeza iz Salijske dinastije, poznata po svoja dva dinastijska braka, zahvaljujući kojima je bila prvo kraljica Mađarske, a potom kneginja Poljske (po imenom *Sofija*) od 1089. do 1102. Rodila se kao kćer cara Heinricha III i njegove druge supruge Agnes.

## Preci



## Izvori

|-
Kaćuša (oružje)

***Kaćuša*** ( – Katjuša) je ime za sovjetski višecevni lanser raketa, prvo savremeno raketno-artiljerijsko oružje na svetu i jedno od najpoznatijih artiljerijskih oruđa u naoružanju Crvene armije tokom Drugog svetskog rata. Razvijena tokom 1930ih godina, Kaćuša je držana u tajnosti sve do nemačkog napada na SSSR. Baterije ovih raketnih lansera, kojima su do tada rukovale isključivo jedinice NKVD, stavljane su po potrebi na raspolaganje pojedinim komandantima armija na onim sektorima fronta koji su bili posebno ugroženi neprijateljskim napadom. Na bojištu ih je prvi put koristila u Drugom svetskom ratu Crvena armija 14. jula 1941. godine. Sistem se sastoji od više raketnih lansera postavljenih na šasiju kamiona, što mu daje veliku pokretljivost. Rakete je moguće ispaljivati pojedinačno ili u nizu. *Kaćuše* su oružja male preciznosti, pa je njihova efikasnost ostvarena istovremenim dejstvom većeg broja raketa na istu metu. Korišćene su kao oružje podrške pešadiji i oklopno-mehanizovanim jedinicama. U završnoj fazi rata korišćena je u velikom broju tokom artiljerijske pripreme pre početka ofanzivnih dejstava. Nemački vojnici koji su se prvi put u borbi susreli sa ovim oruđem nazvali su ga „Staljinove orgulje“, zbog specifičnog zvuka koji je raketa proizvodila prilikom lansiranja. Prvobitna verzija ovog raketnog lansera M-13 koristila je rakete na čvrsto gorivo kalibra 132&nbsp;mm koje su lansirane sa jednostavnog višestrukog šinskog lansera, najčešće montiranog na kamionu sa tri osovine. Paralelno sa M-13 razvijen je i lanser raketa M-30 koji je koristio rakete kalibra 300&nbsp;mm koje su lansirane iz jednostavnog lansera u obliku pravougaonog rama od čeličnih šipki, u kojem su bile montirane četiri lansirne šine. Poznati su bili sovjetski sistemi **BM-13** i **BM-8**.

Bišecevni bacači raketa su bili vrhunska tajna na početku Drugog svetskog rada. Zbog toga su formirani specijalni odredi tajne policije NKVD-a da upravljaju njima. Eksperimentalna baterija od sedam bacača pod komandom kapetana Ivana Fljorova je prvi put korišćena 14. jula 1941. u bici kod sela Rudnja kod Smolenska. Ta baterija je uništila veliku grupu nemačkih vojnika sa tenkovima, oklopnim vozilima i kamionima.

Tretirana kao jedna od najvećih vojnih tajni, kaćuše su, kada nisu dejstvovale bile pokrivene ciradom. Nemci su zbog specifičnog zvuka kaćuše zvali „Staljinove orgulje“.

Tri su momenta naročito bila tajna: raketno gorivo, način opaljivanja (koji je bio iz kamiona) i prevazilaženje faktora trenja između rampe i projektila prilikom lansiranja. Kaćuše su imale ugrađen sistem za samouništenje te tokom Drugog svetskog rata ni jedna nije pala u nemačke ruke.

Ostale su u upotrebi i nakon Drugog svetskog rata sve do 60-ih godina 20. veka, kada su ih zamenili precizniji i učinkovitiji sastavi.

## Povezano
* Pancerverfer
* M270 MLRS
* Fadžr-3
* BM-21 Grad

## Reference
Matilda od Toskane

**Matilda od Toskane** (Italian: *Matilde*, latinski: *Matilda*, *Mathilda*) (1046 – 24. jul 1115) bila je italijanska srednjovjekovna plemkinja, poznata kao jedan od najvjernijih i najvažnijih saveznika pape Grgura VII za vrijeme spora o investituri. Poznata je također i kao jedna od rijetkih srednjovjekovnih žena koja se istakla kao uspješni vojskovođa. Ponekad se za nju koriste i nazivi ***la Gran Contessa*** ("velika grofica") ili **Matilda od Canosse** prema zamku Canossa, sjedištu grofovije odakle je poticala.

## Vanjske veze
* The Lands of Matilde of Canossa 
* ''Women's Biography: Matilda of Tuscany, countess of Tuscany, duchess of Lorraine''
Bitka kod Val-ès-Dunesa

**Bitka kod Val-ès-Dunesa** se odigrala 1047. u Normandiji između trupa vojvode Guillaumea i francuskog kralja Henrija I na jednoj, te pobunjenih normanskih barona na čelu sa Guyem od Burgudnijem (Guy od Brionnea), na drugoj strani. U njoj je mladi Guillaume ostvario pobjedu i uspio nametnuti svoj autoritet dotle odmetnutoj zapadnoj polovici svog vojvodstva.

## Literatura
* Douglas, David C. *William the Conqueror : The Norman Impact upon England*. Berkeley, Calif. : University of California, 1964.
HRT 2

**HRT 2** (**Hrvatska radiotelevizija 2** ili **HTV 2**) drugi je televizijski program Hrvatske radiotelevizije. S emitiranjem je započeo 27. kolovoza 1972. kao Drugi program tadašnje Radiotelevizije Zagreb. Od početka 1990-ih se na njemu uglavnom emitira zabavni i sportski program. Od 14. siječnja 2011. program se emitira danonoćno. Na programu je emisija Noćni glazbeni program koja svaki dan ima drugi žanr glazbe, uz glazbene spotove te snimke koncerata i festivala.

## Povezano
* HRT 1
* Hrvatska radiotelevizija
* Hrvatske televizijske postaje

## Reference

## Vanjske veze
* Službene stranice Hrvatske radiotelevizije
HRT 3

**HRT 3** (ili **Hrvatska radiotelevizija 3**) je treći program, odnosno posebni televizijski kanal Hrvatske radiotelevizije dostupan preko kablovskih operatera. S radom je otpočeo 17. rujna 2012. godine, iako je prvi put emitiran još 1989. godine. Sadržaj programa je uglavnom kulturnog karaktera, te se sastoji od klasičnih filmova, glazbenih i dokumentarnih emisija.
Mini TV

**Mini TV** ili **MiniTV** je hrvatski TV kanal specijaliziran za dječji televizijski program, koji se od 2008. emitira preko kablovskog operatera B.Net.

## Vanjske veze
* Program MiniTV na portalu mojtv.hr
* MiniTV - prvi hrvatski dječji televizijski kanal
RTL plus (Hrvatska)

**RTL plus** je poseban televizijski program/kanal hrvatske nacionalne TV-mreže RTL Televizija dostupan preko satelita i kablovske televizije. Program se uglavnom sastoji od repriza emisija prethodno emitiranih na programu RTL Televizije i RTL 2.

## Vanjske veze

* Raspored programa na stranicama RTL Televizije
Kanal Ri

**Kanal Ri** je županijska televizija koja svoj program emitira od 3. prosinca 1999. godine. Na početku emitiranja Kanal Ri je emitirao na 36. kanalu UHF-a, za šire područje grada Rijeke i okolice.

Kanal Ri smješten je u samom središtu grada, iza gradskog Korza, u prostoru zgrade nekadašnjeg Municipija (poznate i kao stare Vijećnice).

Sredinom siječnja 2003. Kanal Ri je počeo s emitiranjem na višoj koncesijskoj razini - sa svojih novih odašiljača na Učki, Trsatu, Cresu, Martinšćici, Osoru, Rabu, Malome Lošinju i Grobniku, program Kanala Ri može pratiti više od pola mlijuna potencijalnih gledatelja, od Mošćeničke Drage, pa sve do Zadra, tako i s područja Istre, te otoka Krka, Cresa, Lošinja i Raba, te većeg dijela otoka Paga. S novim odašiljačima pokrivena je Primorsko-goranska te dijelovi Istarske i Ličko-senjske županije.

Kanal RI, i ako do nedavno gradska televizija radio je i programe zahtjevne produkcije kao što su izravni prijenos Riječkog karnevala, jedriličarsku regatu "Fiumanka", Atletskog mitinga, Melodije Kvarnera i slične.

Glavni i odgovorni urednici:
* Tomislav Jakić 1999-2001
* Mario Lipovšek Battifiaca 2001-2005
* Sanja Tumara 2005-

## Vanjske veze
* Službene stranice Kanala Ri
Qingcheng Shan

**Planina Qingcheng** (kineski: 青城山, pinyin: *Qīngchéng Shān*) je planina kod grada Dujiangyana u kineskoj pokrajini Sečuan. Planina je jedno od najstvetijih mjesta taoizma u Kini, i jedna od Svetih planina Kine. Prema kineskoj mitologiji, Žuti Car (Huangdi) je ovdje naukovao, zajedno s Ningom Fengzhijem. Zbog toga je širom planine izgrađeno mnogo taoističkih hramova. Planina Qincheng je, zajedno s Dujiangyan sustavom za navodnjavanje, upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji, 2000. godine kao "mjesta gdje je taoizam nastao, a što se slavi u njegovim brojnim hramovima".

## Historija

God. 142., filozof Zhang Ling osnovao je nauk taoizma na brdu Qingcheng, a sljedeće godine se uselio u ono što je danas postalo poznat kao "Nebeska Špilja Tianshi" (naziv za duhovnog vođu taoizma). Tijekom dinstije Jin (265.-420.) broj taoističkih hramova se povećao, i planina Qincheng je postala središte iz kojeg se učenje taoizma proširilo diljem Kine. Tijekom dinastije Tang djela Du Guangtinga, jednog od najznačajnijih osoba u kineskoj filozofiji i znanosti, su prikupljena u ono što je danas poznato kao "Taoistički rukopisi."

U nemirnom razdoblju na kraju dinastije Ming i početka dinastije Qing, u 17. stoljeću, veliki broj taoističkih učenjaka i učenika se preselilo na planinu Qingcheng iz svih krajeva Kine. Nakon toga, sveta planina je nastavila svoju ulogu intelektualnog i duhovnog centra taoizma; ulogu koju je zadržala do današnjih dana..

## Odlike

Planina Qincheng, sa svojih 36 vrhova, proteže se na području od oko 120&nbsp;km, zapadno od Chengdua (成都, *Chéngdu*), glavnog grada pokrajine Sečuan, dok je ispred nje dolina Chuanxi, a iza vječito bijeli vrhovi planina Mingshan.

Na planini Qingcheng se nalazi jedanaest hramova od posebnog značaja za taoističku arhitekturu, jer oni (za razliku od hramova planine Wudang) ne kopiraju značajke carskog dvora, nego tradicijsku arhitekturu zapadnog Sečuana. Hram Erwang, zapadno od grada Dujiangyana, je znatno povećan za vrijeme dinastije Song (960.-1279.), i znatno obnovljen u 17. stoljeću. Građen je od drveta i nalazi se na strateškoj točki planine, s pogledom na rijeku. Rezbarije u hramu su zabilješke povijesti i postignuća u kontroli voda Dujiangyana.

## Poveznice

Znamenite kineske planine povezane s taoizmom:
* Wuyi Shan
* Wudang
* Huangshan
* Taishan

## Reference

## Vanjske veze

* "Taming the Floodwaters"  na chinaheritagenewsletter.org
Kaiping

**Kaiping** (kineski: 開平, pinyin: *Kāipíng*) ili **Hoi Ping**, je grad i istoimena općina u južnoj provinciji Guangdong, Kina. Njegovi stanovnici pričaju lokalnom varijacijom dijalekta Taishan. Nalazi se 140&nbsp;km od Guangzhoua, na jugozapadnom dijelu estuarija Biserne rijeke, i sastoji se od tri lučka grada: Changsha, Xinchang i Dihai. Upravno pripada prefekturi Jiangmen, a status grada ima tek od 1993. godine. Kaiping je najpoznatiji po tisućama višekatnih *dialou* (碉樓) tornjeva koji su izgrađeni u ovom području za dinastije Qing, većinom 1920-ih i 1930-ih. Dvadeset dialou tornjeva Kapinga i okolnih sela su upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2007. god. kao "kompleksan i raskošan spoj tradicionalne kineske arhitekture i zapadnjačkih dekorativnih elemenata".

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Kaipinga i njegove okolice su tornjevi diaolou, kojih je 1920-ih i 1930-ih izgrađeno više od tri tisuće, od kojih je danas ostalo oko 1.800. Ovi tornjevi su uglavnom građeni od armiranog betona i imali su ranolike uloge kao privremena seoska skloništa više obitelji, utvrđene rezidencije bogatih obitelji ili jednostavno kao stražarski tornjevi, uglavnom protiv pljačkaša. Naime, ovi tornjevi su krajnja faza lokalne građevne tradicije kao odgovor na bande pljačkaša, a koja je nastala za dinastije Ming.

Diaolou tornjevi su arhitektonski spoj europske i kineske arhitekture koji se skladno uklapaju u krajolik, a najpoznatiji su:

* *Ruishi Diaolou* koji se nalazi u selu Jinjiangli, općine Xianggang. Izgrađen 1921. godine, ima devet katova i najviši je diaolou u Kaipingu. Krov mu je u bizantskom stilu s rimskim kupolama. 
* Skupina Majianglong diaoloua se rasprostire diljem sela Nan'an Li, Hedong Li, Li Qinglin, Li Longjiang i Yong'an Li.
* Li vrt u Beiyi Xiangu, sagradio je Xie Weili, kineski emigrant u SAD, 1936. god.
* *Fangshi Denglou* iz 1920. godine su izgradili lokalni seljaci i ima pet katova. Naziva se i "Svjetionik", jer je imao veliki reflektor kiji je svijetlio poput svjetionika.
* *Bianchouzhu Lou* ("Kosi toranj") u selu Nanxing izgrađena je 1903. godine i ima sedam katova koji gledaju na ribnjak.
* *Tianlu Lou* ("Toranj božanskog uspjeha") u Yong'an Li, sagrađen je 1922. godine sa sedam katova.
* "Južni diaolou" se nalazi na obali rijeke, a poznat je i kao "Toranj sedam vojnika" (司徒) jer ga je sadam vojnika odbranilo od Japanaca.


Image:Majianlong Village Cluster in Baihe Kaiping China.jpg|Majianglong diaoloui
File:Diaolou in xiangshan.jpg|Diaolou Xiangshana
File:South Building.JPG|"Toranj sedam vojnika"
File:Rui Shi Lou.jpg|*Ruishi Diaolou*
Image:Movie & Video City.JPG|Filmski grad Chi Kan u Kaipingu


## Gradovi prijatelji
Kaiping ima ugovore o partnerstvu s:

* Mesa, Arizona, SAD

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica općine Kaiping
* Information about the diaolou  
* Kaiping Diaolou guide
Južnokineski krš

**Južnokineski krš** (kineski: 中国南方喀斯特, pinyin: *Zhōngguó Nánfāng Kāsītè*) je područje krša koje se proteže na više od skoro pola milijuna km² u kineskim južnim pokrajinama Yunnan, Guizhou i Guangxi. Ono predstavlja veličanstven i jedan od najboljih primjera krajolika suptropske i tropske kišne šume koji su neusporedivi s drugim krševima na svijetu. Kamena šuma Shilin se smatra najboljim svjetskim primjerom krškog krajolika s najraznolikijim oblicima i bojama vapnenačkih stijena na svijetu. Krške stijene u obliku stožaca i tornjeva u Libu također tvore jedinstven krajolik u svijetu, dok je krš Wulong jedinstven po svojim divovskim vrtačama, prirodnim mostovima i špiljama.

Južnokineski krš je zbog toga upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2007. godine.

## Popis lokaliteta

## Reference

## Poveznice

Najslavniji krš na svijetu:
* Nacionalni park Phong Nha Ke Bang i Zaljev Hạ Long, Vijetnam
* Gunung Mulu, Malezija
* Krške špilje Aggteleka i Slovačkog krša (Mađarska i Slovačka)
* Škocjanske jame, Slovenija
* Tsingy de Bemaraha, Madagaskar

## Vanjske veze

* Panografije Južnokineskog krša  na patrimonuium-mundi.org
* Službena stranica kamene šume  
* Špilja Furong, Chongqing - galerija fotografija
Michaël Llodra

**Mikael Ljodra** (, rođen 18. maja 1980) je francuski profesionalni teniser. Osvojio je tri Grend slema u parovima: dva puta Otvoreno prvenstvo Australije i jednom Wimbledon.

## Život i karijera
Llodra je rođen u Parizu, gde je njegov otac Mišel igrao za Paris Saint-Germain FC. 
Kao igraču koji gaji servis-volej stil igre, uzor mu je Stefan Edberg.

Llodra i njegova žena Kamij su se venčali 9. septembra 2003, i imaju ćerku Manon (rođenu 23. marta 2004) i sina Tea (rođenog 5. septembra 2007).

### 2010
Llodra je bio član francuske reprezentacije u Dejvis kupu. U finalu u Beogradskoj areni, u trećem meču (meč parova) igrajući sa Arno Klemanom, pobedio je srpski par Zimonjić-Troicki što je dovelo Francusku u vođstvo 2-1. U četvrtom meču je Đoković pobedio Monfisa i izjednačio na 2-2. Nakon toga, u petom odlučujućem meču, Ljodra je izgubio od Viktora Troickog, čime je Srbija osvojila Dejvis kup a Francuska drugo mesto.

### 2011
U 2011, novi partner Ljodre u parovima postao je Nenad Zimonjić.

## Reference

## Vanjske veze
Kapital Network

**Kapital Network** prva je poslovna televizija u Hrvatskoj i regiji, ujedno i nacionalna televizija u Hrvatskoj. Program ove televizije se može gledati u digitalnoj zemaljskoj televiziji - multipleksu D, na kabelskoj televiziji putem koncesionara kabelskih televizija - B-net i Kerman na području Zagreba, Osijeka, Rijeke, Zadra i Splita, te nekih manjih kabelskih operatera i preko MAX tv-a i Iskon.TV-a.
Od početka listopada 2007. godine kanal emitira i putem satelita Atlantic Bird 3, 5 stupnjeva zapadno te je kao slobodni kanal dostupan i drugim kabelskim distributerima u Europi i regiji. 
Od 5. ožujka 2010. Kapital Network dobiva privremenu nacionalnu koncesiju, a od 16. prosinca 2010. dobiva trajnu.

U programu se emitiraju vijesti svakih sat vremena i servisne informacije, poput vremenske prognoze, tečajne liste, biznis kalendara, a preuzimaju određene sadržaje i od inozemnih medija poput Deutsche Wellea i VOA-e. U programu Kapital networka emitiraju se magazini i talk showovi "Gospodarski tjedan", "Boja novca", "Europa", "Puls" i "Intervju tjedna".
 
U jednom od novih projekata Kapital Networka, "Novi Pravac" emisiji o energetici transportu i okolišu, urednice i voditeljice Nade Kolega gostuju stručnjaci iz Hrvatske i regije. Osim toga, Kapital network emitira i pregled gospodarstva Bosne i Hercegovine u magazinu "Poslovni kurs" kojeg producira banjalučki ATV. Magazin "Money Talk - Govor novca" u produkciji Enter TV-a iz Beograda donosi pregled poslovnog tjedna u Srbiji. Tjedni poslovni magazin "Montena Business" u produkciji podgoričke NTV Montena.

Dana 31. kolovoza 2012. u 23:59 sati, odlukom Uprave OiV-a, isključen iz sustava odašiljanja digitalne televizije multipleks D na području cijele Hrvatske.

Dana 26. rujna 2012. na odžanoj sjednici VEM-a, odlučeno je da im se trajno oduzme koncesija za obavljanje djelatnosti pružanja medijske usluge televizije za emitiranje specijaliziranog televizijskog kanala u zemaljskoj mreži unutar Multipleksa D na području Republike Hrvatske.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službena stranica i TV raspored
Jean Parisot de la Valette

**Jean Parisot de la Valette** (Parisot, 1494. ?- Malta, 21. august 1568.), bio je francuski plemić, 49. veliki meštar (Grand maître) Malteških vitezova, slavan zbog uspješne obrane Malte 1565. godine.

## Biografija
O mladosti Jean de Valetta ili Parisota (kako su ga zvali) malo se zna, rođen je u dvorcu Parisot na jugozapadu Francuske u plemićkoj porodici, pa se po ondašnjim običajima kao jedan od brojne djece pridružio redovnicima Suverenom Vojnom Redu Malte. Pretpostavlja se da je sudjelovao u neuspješnoj obrani Rodosa protiv vojske Sulejmana Veličanstvenog 1523. Jedno vrijeme bio je guverner Tripolija. Nakon smrti Claude de la Senglea 1557., izabran je za novog Velikog meštra Malteških vitezova.

Jean de Valetta proslavio se za Velike opsade Malte 1565. kad je uspio obraniti Maltu punih četiri mjeseca protiv flote sultana Sulejmana Veličanstvenog od oko 200 brodova s oko 30.000 vojnika.

Nakon toga posvetio se izgradnji Vallette, položivši kamen temeljac 1566. koja je u njegovu čast nazvana *Humilissima Civitas Vallettae*.

## Izvori

## Vanjske veze
* ''Valette ‹valèt›, Jean Parisot de la'' na portalu Encyclopædia Britannica 
* ''Jean Parisot de La Valette'' na portalu Catholic Encyclopedia article
Malta (otok)

**Malta** je najveći od tri naseljena otoka, male otočke države Malte u Sredozemnom moru. 
## Geografija
*Malta* leži oko 93&nbsp;km južno od Sicilije i oko 288 sjeverno od Afrike. Otok ima površinu od 246 km² (to je nešto manje od Korčule koja ima 279 km²) ali je jako gusto naseljen, ima čak 368 250 stanovnika. Najveći grad na otoku je Birkirkara (22 232), zatim slijedi Qormi (16,850), pa tek onda Valletta (6 154) koja je i glavni grad zemlje.

Reljef otoka se sastoji se terasastih polja i malih brežuljaka, najviši vrh je Ta'Dmejrek od 253 m.

## Izvori

## Vanjske veze
* Islands na portalu Malta Tourism Authority
1048.

__NOTOC__
Godina **1048.** (**[[rimske brojke|MXLVIII]]**) bila je prijestupna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 16. 7. &ndash; Papa Benedikt IX po treći put protjeran iz Rima, čime je okončan njegov treći i posljednji pontifikat.
* 17. 7. &ndash; Papa Damaz II ulazi u Rim i nasljeđuje papu Benedikta IX kao 151. papa.
* 10. 9. ili 18. 9. &ndash; Bitka kod Kapetroua u kojoj Seldžuci nanose poraz bizantsko-gruzijskoj vojsci.
* Bizantsko-arapski ratovi: Bezuspješni bizantski pokušaj preotimanja Malte iz ruku Arapa.
* Norveški kralj Harald Hardråde osniva grad Oslo.
* Posljednji zabilježeni vikinški prepad na Englesku, poslije čega pljačkaši utočište pronalaze u Flandriji.
* Engleski kralj Edward Ispovjednik objavljuje rat Flandriji, a engleska flota iz baze u Sandwichu blokira La Manche.

## Rođenja
* 18. 5. &ndash; Omar Hajam, perzijski pjesnik, matematičar, astronom i filozof (u. 1123)
* 25. 5. &ndash; Car Shenzong od Kine (u. 1085)
* 16. 6. &ndash; Sheikh Ahmad-e Jami, perzijski sufistički pisac
* Aleksije I Komnen, bizantski car (u. 1118)

## Smrti
* 9. 8. &ndash; Papa Damaz II
* 13. 12. &ndash; Al-Biruni, perzijski matematičar (r. 973)

## Reference
Arsen Oremović

**Arsen Oremović** (Derventa, 11. studenog 1966., - ) hrvatski je novinar, filmski kritičar, esejist i kolumnist Večernjeg lista i redatelj.

Početkom osamdesetih bio osnivač i član grupe "Blitzkrieg", najznačajnijeg zagrebačkog benda iz drugog vala punka.

Započeo je s pisanjem filmskih eseja u književnom listu *[[Quorum]]*, početkom 1990.-ih uređivao je filmsku rubriku u tjedniku *[[Studio (magazin)|Studio]]*. Od 1991. član je Hrvatskog društva filmskih kritičara čiji je bio i predsjednik, u dva mandata: od 1999. do 2003. godine. Godine 1999. bio direktor filmskog festivala u Puli. Od 1991. radi u Večernjem listu kao novinar, filmski i televizijski kritičar, a od 2002. bio je i urednik i kolumnist Večernjakova priloga Ekran.

Ipak, 2007. je smijenjen s pozicije urednika kada je u svojoj kolumni "*Ta divna stvorenja*" povodom dodjele Oscara, u kojoj je kip za najbolju glazbu dobila gay umjetnica Melissa Etheridge za film "Neugodna istina", napisao šaljiv, satirički komentar na račun potencijalne gay sklonosti hrvatskog premijera Ivu Sanadera, što je izazvalo oprečne reakcije. Za razliku od neblagonaklonog osvrta u tjedniku Nacional, Radio 101 Oremovića proglašava osobom tjedna. Potkraj iste godine vraća se na uredničku funkciju u Večernjaku kao urednik glazbenog priloga "Ritam", a sljedeće godine kao urednik kulturne rubrike.

Dosad je objavio (u koautorstvu s Jankom Heidlom i Draženom Ilinčićem) pet Kino& video vodiča (1996. – 2000.) s kino kritikama i intervjuima s mnogobrojnim svjetskim zvijezdama poput Quentina Tarantina, Johnnyja Deppa, Georgea Lucasa, Woodyja Allena, Romana Polanskog, Pedra Almodovara, Wima Wendersa, Dennisa Hoppera, Roberta Rodrigueza i drugih.

Za izdavačku kuću VBZ objavio je 2007. godine zbirku kolumni "Ta divna stvorenja", za koje ga je VIP portal proglasio drugim najboljim kolumnistom u zemlji (iza Borisa Dežulovića), a 2009. uredio je s Borivojem Radakovićem hit zbirku rock priča "Zvučni zid" u kojoj se pojavljuje i kao autor jedne od priča (VBZ).

U svrhu promocije knjige "Zvučni zid" četvorica autora iz knjige - Krešimir Mišak, Ognjen Sviličić, Borivoj Radaković i Oremović - osnovali su istoimeni bend koji je objavio i singl, pank-šank verziju Mlinarčeve pjesme "Osmijeh" (izdanje MenArt).

S Ognjenom Sviličićem 2010. objavio satirički leksikon "Kupujmo hrvatsko". 2013. režirao je dokumentarac *[[U braku sa švicarcem]]* u kojem je progovorio o tabu temi dužničkog ropstva 140.000 ljudi u Hrvatskoj zbog kredita u švicarskim francima, te o nemaru države prema toj krizi. Tematika je i osobne prirode, jer je i sam Oremović požalio što je svoj kredit u eurima na nagovor bankara promijenio u švicarske franke.
      
## Reference

## Vanjske veze
* ''Arsen Oremović'' na IMDb-u
* Večernji list - Arsen Oremović
* Zagrebački sajam knjiga - Ta divna sTVorenja
Flandrija

**Flandrija** ili **Flamanija** (hol. *Vlaanderen*, fr. *la Flandre* ili *les Flandres*) je historijska i administrativna regija koji obuhvata severni deo Belgije. Ostatak zemlje čine Valonija i Brisel.

Stanovnici Flandrije se nazivaju Flamanci, što se smatra i etničkom pripadnošću.

Manji deo istorijske Flandrije se nalazi u Francuskoj i Holandiji. Službeni jezik Flandrije je holandski jezik, a stanovništvo koristi flamanski dijalekt.

Površina Flandrije je 13.522&nbsp;km², gde živi oko 6 miliona stanovnika. Institucije regiona Flandrije se nalaze u Briselu, iako sam grad ne pripada regionu.

## Administracija

Federalizacija do tada unitarne Belgije je počela 1970. godine i od tada se sve veći broj nadležnosti prebacuje pokrajini Flandriji. Ustav je dozvolio autonomiju federalnim jedinicama, zakonodavnu i izvršnu vlast i formirane su odgovarajuće institucije. Flamanska skupština je zakonodavni organ, jednodomna je, ima 124 poslanika i bira se na 5 godina. Ne postoji mogućnost prevremenih izbora. Sedište je u Briselu a zakoni ove skupštine se zovu dekreti, da bi se razlikovali od federalnih. To ne znači da su dekreti subordinirani saveznim zakonima.

Izvršnu vlast u pokrajini ima Vlada Flandrije koja broji do 11 ministara, od kojih je bar jedan iz Brisela. Vladu bira skupština i do sada je uvek bila koaliciona. Premijer je iz vladajuće koalicije, a potpredsednik vlade iz opozicije.

Nadležnosti pokrajine koje su dodeljene tokom razvoja autonomije su prostorno planiranje, očuvanje prirode, stanogradnja, vodna privreda, poljoprivreda i ribarstvo, ekonomija, energetika, lokalna samouprava, zapošljavanje, javni radovi i saobraćaj. Međutim, poslednjih godina raste pritisak za dobijanjem još nadležnosti pokrajine i smanjenje nadležnosti federalnih vlasti. Tako je pokrajina dobila samostalnost u sklapanju međunarodnih ugovora i još nekih nadležnosti ministarstva spoljnjih poslova.

### Administrativna podela

Flamanska regija je podeljena na 5 provincija: 

Pored glavnih gradova provincija, značajni gradovi su Mechelen i Ostende.

## Historija

Današnja Belgijska regija Flandrija se sastoji od delova nekadašnje Grofovije Flandrije, Brabantskog vojvodstva i grofovije Limburg.

Srednjovekovna grofovija Flandrija je obuhvatala gradove Dunkerque i Lille u današnjoj Francuskoj, a u njima se govorio holandski jezik. Od vremena kralja Luja XIV stanovništvo ovih gradova je planski navođeno da prihvata francuski jezik.

Za vreme Prvog svetskog rata linija fronta je išla kroz Flandriju, tako da su mnogi gradovi i sela oštećeni i uništeni. Od Drugog svetskog rata, i opadanja značaja industrije uglja i čelika u Valoniji, Flandrija je postala privredno razvijeniji deo Belgije.

## Povezano
* Flamanska zajednica
* Flamanska kultura
* Francuska Flandrija (Francuska regija Nord-Pas-de-Calais)
* Pomorska Flandrija (U Holandiji)

## Reference
Zhejiang

**Zhejiang**, čita se **Džeđang** (kineski: 浙江省), je jedna od 23 kineske pokrajine na jugoistoku zemlje uz obale Istočnokineskog mora.

Pokrajina je dobila ime po starom imenu za rijeku Qiantang a ono je značilo *Kriva rijeka*.

## Geografija
Površina pokrajine iznosi 101.800 km². U njoj je 2010. živjelo 54,426.891 ljudi. Glavni grad je Hangzhou.

U pokrajini Zhejiang postoji preko 3000 manjih otoka s preko 500 metara2. Dužina obale iznosi 6486 km i duža je od obale svih ostalih kineskih pokrajina.

Zhejiang je brdsko-planinska pokrajina, osobito na jugu i zapadu. Ravnice zauzimaju 23,2% površine, brda i planine 70,4%, dok su 6,4% površine rijeka i jezera.

Klima u Zhejiangu je topla i vlažna. Temperature u siječnju su između 2 i 8&nbsp;°C, srpanjske su između 27 i 30&nbsp;°C. Godišnji prosjek je između 15 i 19&nbsp;°C. Tajfuni su karakteristični za ljeta i jeseni.

Zhejiang je poznat kao "Zemlja ribe i riže". Ravnica na sjeveru pokrajine je središte poljoprivredne proizvodnje i najveće proizvodnje svile u Kini. Područje oko grada Džoušan je najvažnije područje za ribarstvo u zemlji. Glavni poljoprivredni proizvodi su: riža, kukuruz, batat, pamuk i šećerna trska.

Gospodarstvo se bazira na elektromehaničkoj industriji, tekstilu, brodogradnji, kemijskoj, prehrambenoj i građevinskoj industriji. U osnovi gospodarstva su mala poduzeća za jeftinu proizvodnju. Neto zarada po glavi stanovnika u urbanim područjima je 2008. iznosila 3272 američkih dolara, uz stopu rasta od 5,4% godišnje. Prosječne zarade po glavi stanovnika u ruralnim područjima bile su 1333 dolara, uz stopu rasta od 6,2% godišnje. BNP pokrajine je iste godine bio 309 milijardi dolara, što daje 6 078 dolara po glavi stanovnika. Po tome je Zhejiang prva među kineskim pokrajinama.

## Galerija

Datoteka:Hangzhou mountains.jpg|Planine kod grada Hangzhoua
Datoteka:West Lake.JPG|Zapadno jezero
Datoteka:Wenzhou World Trade Center.JPG|Neboder WTC-a u glavnom gradu Hangzhou
Datoteka:Tidal bore at the Qiantang river, Hangzhou.jpg|Rijeka Qiantang 


## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice pokrajine Zhejiang
Xanadu

**Xanadu** ili **Shangdu** (kineski: 上都 , pinyin: Shàng dū) je bila ljetna prijestolnica Kublaj-kanova Mongolskog carstva, koje je zauzimalo veći dio Azije. Arheološki nalazi sugeriraju da se grad nalazio u današnjoj Unutarnjoj Mongoliji (Kina), oko 275&nbsp;km sjeverno od Pekinga i 28&nbsp;km sjeverozapadno od modernog grada Duoluna.

Na njegovom mjestu je stajao stariji kineski grad **Kaiping** (开平, *Kāipíng*) kojeg je od 1252.-56. godine urbanizirao kineski arhitekt Liu Bingzhong po strogom kineskom planu utemeljenom na Feng shuiju. Novi grad površine od oko 25.000 ha je bio jedinstven pokušaj spajanja nomadske Mongolske i kulture Han Kineza. Zbog toga je područje Xanadua upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2012. godine.

Sastojao se od četvorinastih "Vanjskog grada" (stranica oko 2,2&nbsp;km), "Unutarnjeg grada" (stranica oko 1,4&nbsp;km) i palače, u kojoj je Kublaj-kan (stranica oko 550 m) boravio ljeti. Za palaču se vjeruje da je bila pola veličine Zabranjenog grada u Pekingu, Kina. Danas su od nje ostali samo donji dijelovi zidova i kvadratična terasa od opeke u središtu Unutarnjeg grada. Na slici desno može se vidjeti rekonstrukcija Xanaduove "fontane srebrnog drveta" u Karakorumu. Pored njih, danas se na arheološkim ostacima mogu prepoznati i neki hramovi, grobnice, nomadske nastambe i Tiefan’gang kanal, te drugi vodoopskrbni radovi.

Mongolski kanovi su napravili vrlo malo promjena u svojoj zemlji, držeći se konfucijanske i taoističke filozofije, i remodelirajući vlast domaćih dinastija koje su pokorili. Vjerska rasprava u Ksanadu je dovela do mongolskog širenja tibetanskog budizma širom sjeveroistočne Azije, kulturno vjerska tradicija koja je još snažna u mnogim područjima. Također, vladari iz Xanadua su otvorili carstvo zapadnjacima, dopuštajući putnicima poput mletačkog istraživača Marka Pola 1275. godine izvješćivati o čudima istočne prijestolnice svojim Europljanima. Njegov opis Xanadua je najopsežniji, a spominje palaču u mramoru i pozlaćenim sobama ispunjenim figurama ljudi i životinja, te Unutarnji grad kao park prepun brojnih vrsta životinja (bez zvijeri) i ptica koje su služile kao hrana carskim jastrebovima i sokolovima. Nadalje, u šumovitom dijelu Unutarnjeg grada Marco Polo navodi još jednu prozračnu palaču na pozlaćenim drvenim stupcima i zatvorenu svilom koju je Car svake godine nakon ljetovanja dao rastaviti i prenijeti u zimsku prijestolnicu *Dàdū* (današnji Peking).

God. 1614., engleski svećenik Samuel Purchas je opis Xanadua Marca Pola objavio u svojoj knjizi *Purchasovo hodočašće*. Bajnost Xanadua koja se mogla naći u ovim izvješćima je kasnije nadahnula Samuela Taylora Coleridgea da napiše svoju veliku pjesmu *[[Kublaj-Kan (pjesma)|Kublaj-Kan]]* kojom je Xanadu postao metafora za izobilje, blagostanje i imućnost. Xanadu se danas pamti najviše zahvaljujući ovoj pjesmi, koja sadrži ove, često navođene redke:

## Reference
Chengjiang

**Chengjiang** (kineski: 澂江县 ili 澄江县; pinyin: *Chéngjiāng*; čita se "Čengđijang") je općina u županiji Yuxi, nešto sjevernije od jezera Fuxian, pokrajina Yunnan, jugozapadna Kina. Općina ima površinu od 804&nbsp;km² i oko 146.293 stanovnika (180/km²).

Mjesto je najslavnije po 512 hektara brdovitog područja (tzv. "Maotianshan šel") u kojemu su pronađeni najpotpuniji fosili (čak i okamenjeno meko tkivo pored potpunih kostura, kao što se vidi na slici nematomorpha *Maotianshania cylindrica* desno) ranokambrijskog pomorskog života izvanredne bioraznolikosti beskralježnjaka i kralježnjaka.
Na ovom nekad kompleksnom pomorskom ekosistemu pronađeno je najmanje 16 koljena (kao što su: *[[Spužve|Porifera]], [[Priapulida]], [[Brachiopoda]], [[Chaetognatha]], [[Žarnjaci|Cnidaria]], [[Ctenophora]], [[Bodljikaši|Echinodermata]], [[Hyolitha]], [[Nematomorpha]], [[Phoronida]], [[Protisti|Protista]] i [[Svitkovci|Chordata]]*) i brojne tajanstvene skupine (kao što su *[[Yunnanozoon lividum]], [[Haikouella lanceolata]] i [[Vetulicola]]*) kao i 196 vrsta, što svjedoči o izvanredno brzom razvrstavanju života na Zemlji prije 530 milijuna godina kada su nastale gotovo sve današnje skupine životinja, Kambrijska eksplozija.

Kako za znanstvenike predstavlja jedinstven paleobiološki prozor, fosilni lokaliteti Chengjianga su upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji 1. srpnja 2012. godine.


Image:Haikouella lanceolata China.jpg|*[[Haikouella lanceolata]]*
Image:Misszhouia_longicaudata_2.jpg|*Naraoia taijiangensis*
Image:Heliomedusa_orienta.jpg|*Heliomedusa orienta*
Image:Leanchoilia_illecebrosa.jpg|*Leanchoilia illecebrosa*


## Reference

* Hou Xian-guang, "Two new arthropods from Lower Cambrian, Chengjiang, Eastern Yunnan", Acta Palaeontologica Sinica 26., 1987., str. 236.–256.

## Vanjske veze

* Službene stranice općine Chengjiang 
* S.K. Donovan, *[http://www.palarch.nl/wp-content/donovan_sk_2006_review_of_hou_xian_guang_rj_aldridge_j_bergstrom_dj_siveter_dj_siveter_and_feng_xiang_hong_2004_the_cambrian_fossils_of_chengjiang_china_published_by_blackwell.pdf Book Review - The Cambrian Fossils of Chengjiang, China] *, In PalArch's Journal of Vertebrate Paleontology, 2006.
Sulejmanova planina

**Sulejmanova planina**, poznata i kao **Sulejmanovo prijestolje** (*Tahti Sulejman*), je jedina svjetska baština u Kirgistanu. Sulejmanova planina je navodno mjesto gdje je sahranjen Sulejman; što je muslimanski naziv za kralja Salomona, koji se u islamu smatra za velikog i značajnog proroka. Nalazi se iznad grada Oša i Ferganske doline, i nekad je bila glavnim pred-muslimanskim i muslimanskim svetištem Srednje Azije na raskrižju puteva svile. Njezine vapnenačke stijene, oblikovane erozijom vjetra, se strmo uzdižu iznad ravnice Fergana koja ju okružuje; u dnu ima promjer 1140 x 560 metara i dio je gorja Tanšan. 

Na njezinih pet vrhova nalaze se brojna drevna sveta mjesta (njih 17) i špilje s prapovijesnim petroglifima (101 lokalitet), ali i dvije džamije. Njezina sveta mjesta su navodno davala blagoslov dugovječnosti i liječila glavobolje, leđobolje i neplodnost. Naime, prema lokalnom vjerovanju žene koje se uspnu na njegov vrh i odpužu trbuhom preko otvora na svetoj stijeni, će roditi zdravu djecu. Grmlje i drveće na planini je ispunjeno brojnim "molitvenim zastavicama", tj. malim zavjetnim komadima tkanina koje se ostavljaju pri molitvi. Ona je "najbolji primjer svete planine u Srednjoj Aziji koja se štuje nekoliko tisućljeća", zbog čega je upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2001. godine.

Ovaj lokalitet je još uvijek važno mjesto hodočašća za lokalne muslimane, zbog čega su izgrađene stube koje vode na najviši vrh gdje se nalazi malena džamija koju je izvorno izgradio Bobur 1510. godine, a obnovljena je 1991., nakon što je dignuta u zrak 1963. godine. Tu se nalazi i Džamija ravata Abdulahana, također iz 16. stoljeća koja je nedavno obnovljena, a na istočnom brdu se nalaze srednjovjekovne kupke (11.-14. st.). Tijekom sovjetske vlasti na planini je u živoj stijeni izdubljen muzej u kojem su izloženi prapovijesni arheološki nalazi s ovog područja. Blaža padina Sulejmanove planine je okružena grobljima. Danas je popularna turistička atrakcija i zbog toga što pruža izvanredan pogled na okolicu.

## Napomene

## Vanjske veze
;Ostali projekti
Danxia reljef

**Danxia reljef** (kineski: 丹霞地貌, pinyin: *dānxiá dìmào*, što znači "isklesani purpurni oblaci") je naziv za jedinstvene geomorfološke kineske krajolike strmih stijena od slojeva sedimentnog crvenog pješčenjaka. Ovaj reljef je osobit za jugoistočnu i jugozapadnu Kinu, a nastao je endogenim silama (poput orogenog uzdizanja tektonskih ploča) i eksogenim silama (abrazija ili erozija), većinom u razdoblju krede.

Reljef Danxia podsjeća na vapnenački krš, no kako je riječ o sedimentnim stijenama, naziva se i "pseudo-krške" tvorevine. "Mlade" tvorevine se odlikuju dubokim i uskim dolinama, dok "starije" postaju šire s izoliranim tornjevima i grebenima. Najpoznatiji primjer je Planina Danxia (丹霞山), po kojoj je ova vrsta reljefa dobila ime. Ona se odlikuje brojnim špiljama različitih veličina i oblika, koje su, za razliku od vapnenačkih dubokih i povezanih špilja, uglavnom plitke i izolirane.

Kineski Danxia reljef je zbog toga upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2010. godine.

## Popis lokaliteta

Zaštićeno je šest lokaliteta u suptropskom pojasu jugozapadne Kine, u nekoliko kineskih pokrajina. Oni se odlikuju veličanstvenim crvenim liticama i velikim brojem oblika stijena, kao što su dramatični prirodni stupci, klanci, doline i slapovi. Brdoviti krajolik je svojom nepristupačnošću pridonio zaštiti suptropskih širokolisnih zimzelenih šuma u kojima obitava veliki broj biljaka i životinja, od kojih se oko 400 vrsta smatra rijetkima ili ugroženima. Ti lokaliteti, ukupne površine od 73945 ha, su:

## Reference

## Vanjske veze

* Službena stranica danxia reljefa
Bitka kod Kapetrona

**Bitka kod Kapetrona** ili **Kapetroua** odigrala se u sjeveroistočnoj Anadoliji (današnja Turska) između bizantsko-gruzijske vojske na jednoj, i vojske Turaka Seldžuka pod Ibrahimom Yinalom na drugoj strani. Do nje je došlo tokom velikog pljačkaškog pohoda kojeg je Ibrahim, polubrat Togrula, osnivača seldžučke države, poduzeo protiv teritorija kojim je upravljao vojvoda Liparit IV od Kledekarija, gruzijski velmoža i saveznik bizantskog cara Konstantina IX Monomaha u borbi protiv gruzijskog kralja Bagrata IV. Liparit je pozvao Bizantince u pomoć, te je car poslao pojačanja pod Aaronom Bugarskim i Katakalonom Kekaumenosom. Saveznička vojska je brojala 50.000 ljudi, ali je svejedno poražena; oskudni izvori navode da se borba vodila noću, što sugerira da su Seldžuci eventualnu brojčanu inferiornost nadoknadili faktorom iznenađenja. Ibrahim Yinal se tako mogao mirno povući sa bogatim ratnim plijenom i brojnim zarobljenicima, uključujući Liparita, koji je pušten nakon nekoliko godina kada je Konstantin pristao otkupiti njegovu slobodu. Muslimanski kroničar Ibn al-Athir je kasnije navodio kako je Yinal sa sobom doveo čak 100.000 zarobljenika, i plijen natovaren na 10.000 kamila. Bizantski magnat Eustahije Boilas je, pak, naveo da je podružje oko Arzena (današnji Erzurum) bilo potpuno opustošeno i lišeno stanovništva.

## Izvori
Ahmad-e Džami

Šejh **Ahmad Ibn Abolhasan Džāmi-e Nāmagi-e Toršizi** () (Namag (danas Kašmar), Iran, 1048. - Torbat-e Džam, 1141.), poznatiji pod skraćenim imenom šejh **Ahmad-e Džami**, bio je perzijski sufistički pisac, mistik i pjesnik.

Rođen je u gradu Namagh (današnji Kašmar na sjeveroistoku Irana). Iako mu se porodica bavila zemljoradnjom, tvrdila je da potiče od izvjesnog Džarir ibn Abdulaha koji je bio sahaba ili suputnik proroka Muhameda. Ahmad, koji se po svjedočenju suvremenika isticao orijaškim rastom, crvenom kosom i plavim očima, mladost je proveo u pijankama. Godine 1070. je vidio kako se vino pretvara natrag u grožđe, i to je čudo protumačio kao znak da mora promijeniti svoj život. Odlučio je postati pustinjak te je sljedećih osamnaest godina proveo izvan ljudskog društva. Kada se odlučio vratiti, počeo je propovijedati svoje sufističke ideje, i nakon početne skepse, pridobivati sve veći broj sljedbenika svojim čudesnim iscjeljenjima. Napisao je nekoliko knjiga u kojima iznosi svoje sufističke zamisli, kao i sastavio niz pjesama. Ostatak života je proveo uglavnom u Mad'a'badu (današnji Torbat-e Džam), gdje je i umro i gdje je njegov grob postao mjestom hodočašća.

## Literatura
* Franklin Lewis, Heshmat Moayyad: *Colossal Elephant and His Spiritual Feats: The Life and Legendary Vita of Shaykh Ahmad-e Jâm*, Costa Mesa: Mazda, 2004 http://www.mazdapublisher.com/BookDetails.aspx?BookID=83 
* Aftab: ''Ahmad-e Džami''
* *Ahamd-e Jam* u Loghatnaameh , *Dehkhoda Encyclopedia*

## Vanjske veze
* torbatjam.com  
* Mauzolej šejha Ahmad-e Džamija  
* Meftāh al Nadžāt
Car Shenzong od Songa

**Car Shenzong od Songa** (kineski: 宋神宗, Pinyin: Sòng Shénzōng) (25. maj 1048 – 1. april 1085) bio je šesti po redu car Kine iz dinastije Song, koji je vladao od 1067. do smrti. Lično ime mu je bilo **Zhao Xu**, a rodio se kao sin cara Yingzonga koga je naslijedio. Za vrijeme njegove vladavine su trajale službene ere Xī Níng (熙寧; "Mirno blagostanje") 1068–1077 i Yuán Fēng (元豐; "Primarno obilje") 1078–1085.

Shenzongovu vladavinu je obilježilo carevo izuzetno zanimanje za državne poslove. Zbog toga je znamenitog učenjaka Wang Anshija imenovao za kancelara i podržavao njegove reforme u svrhu poboljšanja položaja seljaka i nezaposlenih osoba, a što se naknadno tumačilo kao jedan od najranijih primjera, odnosno svojevrsna preteča današnje države blagostanja u carskoj Kini. U vanjskoj politici je nastojao maksimalno oslabiti državu Xi Xia na sjeverozapadu Kine, te je kineska vojska uspjela izbaciti Xi Xia trupe iz današnje provincije Gansu. Pokušaj Shenzongove vojske da dokrajči tu državu je, međutim, doživio neuspjeh u bitci kod Yonglea 1082.- što je toj državi omogućilo da se oporavi i sljedećih nekoliko decenija predstavlja sve veći problem za buduće vladare dinastije Song. 

Na Shenzonogovom dvoru je kao ministar službovao i Sima Guang, koji je pokazao veliki interes za historiju njegovih prethodnika, te je napisao kapitalno djelo "Potpuno ogledalo za pomoć u vladanju" (), koje se danas smatra jednim od najvažnijih izvora za historiju Kine od vremena dinastije Zhou do vremena dinastije Song. Za vrijeme Shenzonga je sastavljena i znamentia zbirka Sedam vojnih klasika, uključujući i kontroverzni tekst *[[Pitanja i odgovori između Tang Taizonga i Li Weigonga]].*

Shenzong je umro 1085. u dobi od 36 godina. Naslijedio ga je sin koji je uzeo ime car Zhezong. 

## Izvori
1049.

__NOTOC__
Godina **1049.** (**[[rimske brojke|MXLIX]]**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru.

## Događaji
* 12. 2. &ndash; Lav IX nasljeđuje Damaza II kao 152. papa.
* Nomadska plemena Banu Hilal započinju invaziju područja Magreba, nakon na što su ih to potakli Fatimidi iz Egipta kako bi kaznili odmetnute ziridske emire.
* Pizanci dovršavaju zauzimanje Sardinija uklonivši posljednja andaluzijska (muslimanska) uporišta.
* Bizantsko Carstvo sklapa privremeno primirje sa Turcima Seldžucima.
* U kineskom gradu Kaifeng pod vodstvom dinastije Song dovršena izgradnja Željezne pagode.
* Vikinški irski pljačkaši udruženi s kraljem Gruffydd ap Rhydderchom od Gwenta napadaju engleska područja duž rijeke Usk. Ealdred, biskup Worcestera, ih bez uspjeha pokušava zaustaviti.

## Rođenja

## Smrti
* Eustace I od Boulognea

## Reference
Eustache I od Boulognea

**Eustache I** (*Eustace*; *Eustahije*; ? - 1049) bio je grof Boulognea od 1042. do smrti.

Bio je najstariji sin grofa Balduina II od Boulognea i Adeline od Holandije. Za razliku od svoga, koji se nastojao osloboditi od svog sizerena Balduina IV od Flandrije, Eustache je blisko surađivao sa Balduinovim sinom Balduinom V. Oženivši svog sina i nasljednika Eustacea za Godu, nećaku normandijsog vojvode Richarda II, svoju je porodicu vezao za Kuću Normandija te tako postao jedan od najuticajnijih feudalaca sjeverne Francuske.

Bio je oženjen za Matildu od Leuvena, kćer leuvenskog grofa Lamberta I i potomka Karlo Velikog. Osim Eustacea je s njom imao još dva sina - Godfreya, koji je postao biskup Pariza; i grofa Lamberta II od Lensa - te kćer Gerbergu, koja se udala za vojvodu Frederika od Donje Lotaringije.

## Reference

## Vanjske veze
*
Željezna pagoda

**Željezna pagoda** () od Hrama Yougouo (佑國寺) je budistička kineska pagoda u gradu Kaifeng u kineskoj provinciji Henan, sagrađena 1049. za vrijeme dinastije Song. Ime nije dobila po tome što je sagrađena od željeza, nego zbog boje koja je iz daljine podsjećala na željezo. Sagrađena je od opeka na mjestu ranije drvene pagode koja je uništio munjom izazvan požar godine 1044. Zajedno sa pagodama Liuhe, Lingxiao, Liaodi, Pizhi i Beisi se smatra jednim od remek-djela arhitekture dinastije Song.

## Vanjske veze

* Iron Pagoda at Ctrip 
* Iron Pagoda at CRIENGLISH
Kraljevina Gwent

**Gwent**' je bila država, odnosno jedno od malih ranosrednjovjekovnih država na području današnjeg Walesa, koje je postojalo od 6. do sredine 11. vijeka. Nalazila se na jugoistoku Walesa, između rijeka Wye i Usk, na područjima koja će kasnije postati poznata kao Welsh Marches ("Velške marke").

Kao njen tradicionalni osnivač se navodi Caradoc koji je živio u 5. ili 6. vijeku; njegovi potomci i nasljednici su se po predaji odupirali saksonskim najezdama sa istoka (današnja Engleska). Tokom svog postojanja je Gwent u nekoliko navrata, što kroz osvajanje kroz dinastijskim brakovima, bila spajana sa susjednom državom Glywysing u novi entitet pod nazivom Morgannwg. Gwent je kao nezavisni entitet posljednji put postojala nakon smrti velškog vladara Gruffydd ap Llywelyna 1063. Tada se kao vladar Gwenta osamostalio Caradog ap Gruffydd. Međutim, nakon samo nekoliko godina su Englesku osvojili Normani te nastavili prodirati u zapad na Wales. Upravo je područje Gwenta prvo palo pod njihovu vlast, gdje su osnovali Velške marke.

Kasnije je na području Gwenta osnovana grofovija Monmouthshire, ali se ime "Gwent" održalo u narodnoj tradiciji. Od godine 1974. u znak sjećanja na drevni entitet u Walesu postoji moderna grofovija Gwent
Potres u Shaanxiju 1556.

**Potres u Shaanxiju 1556.** (kineski: 华县 大 地震; pinyin: Hua Xian dà dìzhèn) ili Jiajing potres (kineski: 嘉靖 大 地震; pinyin: jiājìng dà dìzhèn) je najsmrtonosniji potres zabilježen u modernoj ljudskoj povijesti u kojem je poginulo oko 830.000 ljudi. Potres se dogodio 23. siječnja 1556. ujutro, u kineskoj provinciji Shaanxi. Više od 97 okruga u provincijama Shaanxi, Shanxi, Henan, Gansu, Hebei, Shandong, Hubei, Hunan, Jiangsu i Anhui je bilo pogođeno tom katastrofom. Prostor u okrugu od 840&nbsp;km je bio uništen, a u nekim okruzima 60% stanovništva je poginulo. Većina stanovništva u tom području je u to vrijeme živjela u umjetnim "Yaodong" pećinama (sastavljenim od prapora), od kojih su se mnoge urušile tijekom katastrofe s velikim gubitkom života.

## Geografija
Shaanxi potres je imao epicentar u dolini rijeke Wei u provinciji Shaanxi, u blizini gradova Huaxian, Weinan i Huayin. U Huaxianu, svaka zgrada i dom se urušio, ubivši više od polovice stanovnika grada, a broj tamošnjih žrtava procjenjuje se u desecima tisuća. Slična situacija je bila i u Weinanu i Huayinu. U nekim mjestima, pukotine duboke 20 metara otvorene su u zemlji. Razaranje i smrt je bilo svugdje, s neke mjesta koja su bila i do 500 kilometara udaljena od epicentra, su bila pogođena katastrofom. Potres je također potaknuo odron zemlje, što je doprinijelo masovnom broju poginulih.
 
Potres se pojavio za vrijeme vladavine cara Jiajinga tijekom dinastije Ming. Stoga se u kineskoj povijesti ovaj potres često spominje i kao „**Jiajingov veliki potres**“ (kineski: 嘉靖 大 地震; pinyin: jia Jing dà di Zhen). 
 
Moderne procjene, na temelju geoloških podataka, procjenile su jačinu potresa na oko 8.0 na Richtervovoj ljestvici u trenutku magnitude ili XI na Mercallijevoj ljestvici. Iako je to najsmrtonosniji potres (drugi najsmrtonosniji, Potres u Tangšanu 1976., koji je također pogodio Kinu 400 godina kasnije, usprkos velikim štetama odnio je "samo" 250,000 života, što je za dvije trećine manje od ovog) i treća najsmrtonosnija prirodna katastrofa u povijesti, bilo je i potresa sa znatno većim magnitudama. 
 
Nakon potresa, manja podrhtavanja tla javljala su se i nekoliko puta mjesečno narednih pola godine.

## Izvještaji
Većina pogođenih gradova izvjestilo je da su se gradski zidovi urušili, gotovo sve kuće raspale a rijetki ljudi preživjeli. Tek naselja i gradovi udaljeni više od 800&nbsp;km od epicentra bili su izvan dosega katastrofe i nisu imali štete. Dodatne informacije dao je Gu, et.al.:
"U Huaxianu, gradski zidovi, hramovi, uredi i kuće su uništene, nijedan zid nije ostao čitav...Tlo je potonulo. Voda je izlazila na površinu i formirala kanale. 60 % stanovnika je poginulo...U Weinanu, gradski zidovi, hramovi, trgovine, uredi i kuće su se potpuno urušili...U gradu, tlo je potonulo više od 3 metara."
 
## Izvori

 
## Vanjske veze

* Kineski muzej - Shaanxi potres