open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Obrana Brestske tvrđave

**Obrana Brestske tvrđave** (; ) bila je opsada sovjetskog garnizona u Brestskoj tvrđavi na zapadu današnje Bjelorusije, a koju su u junu 1941. izvele njemačke snage na samom početku operacije Barbarossa. Brestska tvrđava se nalazila na samoj granici tadašnjeg SSSR-a i nacističke Njemačke, te se preko nje moglo kontrolirati važne prijelaze preko rijeke Bug i komunikacije prema Moskvi. Usprkos toga, njemački napad izveden 22. juna 1941. godine je sovjetski garnizon - koji je činilo oko 9000 pripadnika Crvene armije i NKVD-a - u potpunosti iznenadio, te su njemačke snage - koje je činilo oko 20.000 ljudi - relativno brzo zauzele sam grad i probile sve linije sovjetske obrane, izazvavši potpuno rasulo među sovjetskim snagama. Dio njih se, međutim, uspio povući u samu tvrđavu gdje je organiziran otpor. Pokušaji Nijemaca da tvrđavu zauzmu pješadijom su prvog dana odbijeni uz teške gubitke, a što je njemačkog generala Fritza Schliepera, komandanta 45. pješadijske divizije natjeralo da koristi tešku opsadnu artiljeriju, inženjerce i Luftwaffe, uz čiju pomoć je organizirani otpor branitelja slomljen do 29. juna. Tada je zarobljen jedan od vođa obrane, politički komesar Jefim Fomin, koji je, u skladu sa Komesarskim naređenjem bio pogubljen na licu mjesta. Prema nekim navodima, izolirane grupe i pojedinci su se nastavili skrivati u tvrđavi i njenoj okolici sve do 23. jula kada je zarobljen major Pjotr Gavrilov, komandant 44. pješadijskog puka, jedini od vođa obrane koji je preživio rat.

Obrana Brestske tvrđave, usprkos svoje žestine, nije imala značajnu ulogu na samom početku rata, niti je bitno otežala i usporila njemačko napredovanje. Sovjetsko vodstvo je, pak, za nju doznalo tek početkom 1942. godine, kada su tokom velike zimske kontraofenzive pripadnici Crvene armije kod mjesta Livni kod Orela zarobili arhivu 45. divizije. Tada su se ti događaji počeli koristiti u propagandne svrhe, odnosno branitelji Brestske tvrđave slaviti kao heroji. Otada je o Brestskoj tvrđavi i njenim braniteljima napisan niz knjiga i snimljen niz filmova među kojima se ističu *[[Besmrtni garnizon]]* iz 1956. godine i *[[Brestska tvrđava (film)|Brestska tvrđava]]* iz 2010. godine.

## Izvori

## Vanjske veze
* Soviet Citadel of Brest-Litovsk is Captured Jun 1941, Combat footage. German Wartime Newsreel (Die Deutsche Wochenschau Nr.565)
*  Подвиг героев бессмертен 
*  Брестская крепость  (English version  available)
*  http://brest-memorial.iatp.by/
* World War II aerial photo
Jefim Fomin

**Jefim Mojsejevič Fomin** (; 15. januar 1909 - 26. jun 1941) bio je sovjetski komunistički aktivist i oficir Crvene armije, poznat kao jedan od vođa obrane Brestske tvrđave na početku operacije Barbarossa.

Rodio se u jevrejskoj porodici u današnjoj Bjelorusiji. Kao dijete je ostao bez roditelja i odrastao u sirotištima. Godine 1924. se kao 15-godišnjak priključio Komsomolu te neko vrijeme radio u tvornici obuće u Pskovu prije nego što je poslan u Pskov gdje je 1930. formalno učlanjen u Partiju. Sljedeće dvije godine je radio u lokalnoj partijskoj organizaciji, prije nego što je poslan u Crvenu armiju da služi kao politički komesar. Tokom sljedećih nekoliko godina je napredovao do čina divizijskog komesara, sve dok u martu 1941. nije degradiran i poslan za komesara 84. puka 6. streljačke divizije, koja je činila dio garnizona u Brestu koji se tada nalazio na tadašnjoj granici SSSR-a i Poljske pod nadzorom nacističke Njemačke.

Fomina je 22. jun 1941. godine, odnosno početak njemačkog napada zatekao u Brestskoj tvrđavi. Nijemci su uspjeli s lakoćom probiti sovjetsku obranu, zauzeli grad i izazvali potpuno rasulo. Fomin je bio među oficirima koji su u tvrđavi uspjeli organizirati preživjele i izbjegle vojnike, te je nekoliko dana uspješno branio Holmska vrata. Nijemci su otpor branitelji slomili tek 29. juna, koristeći tešku aritiljeriju, inženjerce i Luftwaffe. Fomin je zarobljen, te je, u skladu sa komesarskim naređenjem kao politički komesar i Jevrej smjesta pogubljen.

Godine 1957. je nakon rata Fomin posthumno dobio Orden Lenjina. Dana 8. maja 1991. godine, na okupljanju preživjelih veterana 6. divizije, formalno mu je vraćen čin divizijskog komesara.

U filmu *[[Brestska tvrđava (film)|Brestska tvrđava]]* iz 2010. godine njegov lik tumači ruski glumac Pavel Derevjanko.

## Vanjske veze
* ''Ю. Фомин.'' Победа будет за нами.
* Приказ об исключении из списков 24.12.1942
* Информация из донесения о безвозвратных потерях 20.04.1945
Fritz Schlieper

**Fritz Schlieper** (4. august 1892 - 4. jun 1977) bio je njemački vojskovođa, najpoznatiji kao komandant 45. pješadijske divizije na početku operacije Barbarossa u Drugom svjetskom ratu. Schlieper je na njenom čelu zauzeo Brestsku tvrđavu na zapadnoj granici tadašnjeg  SSSR-a, a za što je odlikovan Željeznim križem. Godine 1942. je povučen sa Istočnog fronta u pozadinu gdje je do kraja rata obavljao štapske dužnosti.

Njegov brat Franz Schlieper je također u ratu sudjelovao kao general i bio odlikovan Željeznim križem.

## Vanjske veze
*Biography of Lieutenant-General Fritz Schlieper
*Fritz Schlieper at German Officer Biographies
Pjotr Gavrilov

**Pjotr Mihajlovič Gavrilov** (; ; 30. jun 1900 - 26. januar 1979) bio je sovjetski oficir, najpoznatiji kao jedan od vođa obrane, odnosno posljednji branitelj Brestske tvrđave na početku operacije Barbarossa.

Rodio se u tatarskoj porodici, a kao mladić radio u tvornici u Kazanju. Tamo se 1918. priključio Crvenoj armiji i sudjelovao u građanskom ratu. Nakon završetka rata je ostao služiti u Crvenoj armiji, a 1922. je učlanjen u KPSS. Na početku operacije Barbarossa je imao čin majora i komandirao 44. streljačkim pukom 6. divizije, smještenu u gradu Brest. Na samom početku je njemački napad izazvao potpuno rasulo u sovjetskim redovima; Gavrilov je bio jedini oficir koji je uspio zadržati komandu nad svojom jedinicom, te je u Brestskoj tvrđavi organizirao žestoki otpor. Kada je 29. juna otpor branitelja slomljen, Gavrilov se odlučio pokušati probiti do sovjetskih linija na istoku, odnosno skrivati. Uhvaćen je nakon ranjavanja 23. jula.

Gavrilov je ostatak rata proveo u njemačkom zarobljeništvu, u logorima Oflag XIII D Hammelburg i Ravensbrück. U maju 1945. je oslobođen i ponovno dobio službu u Crvenoj armiji; u jesen je poslan u Sibir gdje je imenovan za komandanta logora za japanske vojnike. Dvije godine kasnije je otpušten iz Crvene armije, te je došao u Krasnodaru. Tek 1957. je njegovo sudjelovanje u obrani Brestske tvrđave postalo poznato javnosti zahvaljujući naporima novinara Sergeja Smirnova. Gavrilov je dobio Orden Lenjina, a i doznao je da su mu žena i djeca - za koje je mislio da su stradali na samom početku rata - živi. Umro je u Krasnodaru 1979. godine, a po vlastitoj želji je pokopan u Brestu zajedno sa svojim suborcima.

Gavrilov se pojavljuje kao lik u sovjetskom igranom filmu *[[Bitka za Moskvu (film, 1985)|Bitka za Moskvu]]* iz 1985. godine gdje ga je tumačio latvijski glumac Romualds Ancans, te rusko-bjeloruskom filmu Brestska tvrđava iz 2010. godine gdje ga je tumačio Aleksandar Koršunov.

## Vanjske veze
* 
* С. Смирнов. Глава о Гаврилове из книги «Брестская крепость» 
* Воспоминания П. М. Гаврилова
Martina Dalić

**Martina Dalić** (rođ. Štimac; 12. novembar 1967 -) je hrvatska ekonomistica i političarka koja je od 2016. do 2018. služila kao potpredsjednica hrvatske Vlade, u kabinetima Tihomira Oreškovića i Andreja Plenkovića. Prije toga je od 2010. do 2011. služila kao ministrica financija u vladi Jadranke Kosor.

Godine 1990. je diplomirala na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Godine 1995. se zaposlila u Ministarstvu financiju kao načelnica odjela za makroekonomska predviđanja pod ministrom Božom Prkom. a 1997. je postala pomoćnica ministra. Godine 2000. je napustila javni sektor i zaposlila se kao glavna ekonomistica Privredne banke Zagreb.

Godine 2004. se zaposlial u 'Središnjem državnom uredu za strategiju.

U vrhu HDZ-a se nalazila od 2009. i bila autorica HDZ-ovog gospodarskog programa. Na izborima 2011. je iazbrana u hrvatski Sabor. U rujnu 2014. je objavila kako napušta HDZ nezadovoljna spremnosti stranke da podrži program radikalnih ekonomskih i financijskih reformi, te kako će zadržati saborsko mjesto kao nezavisna zastupnica.

U HDZ se vratila nakon što je Tomislav Karamarko smijenjen sa čela stranke pred izbore 2016. godine, i pod vodstvom novog premijera Plenkovića je dobila jedno od najistaknutnijih mjesta u njegovom kabinetu. Igrala je ključnu ulogu u preuzimanju poduzeća Agrokor od strane hrvatske države, kao i stvaranju kontrobverznog zakona temeljem koga je to preuzimanje izvedenog, poznatog kao *[[lex Agrokor]]*. Godine 2018. je index.hr objavio seriju njenih povjerljivih E-maila koji ukazuju na to da je prilikom toga pogodovala ličnostima i poduzećima sa kojima je bila blisko povezana, a nakon čega je podnijela ostavku.

## Izvori

## Vanjske veze
*Profil Martine Dalić
Libija (mitologija)

**Libija** () ime je kojim su stari Grci nazivali oblast severne Afrike (drevne Libije) i, u grčkoj i rimskoj mitologiji, ime kćerke Epafa, kralja Egipta.

## Mitologija
U grčkoj mitologiji Libija je, kao i Etiopija i Skitija, jedna od legendarnih oblasti na granicama sveta poznatog Grcima. Personifikovana je u Libiji, kćerki egipatskog kralja Epafa, sina Zevsovog i Ijinog, i Memfide. Libiju je zaveo bog Posejdon, kome je rodila sinove blizance ― Bela i Agenora. Neki izvori dodaju i trećeg sina, Lelega. U nekim varijantama mita ona je Posejdonu rodila i Busirida, koji će kao egipatski kralj biti poznat po svojoj surovosti.

## Druge ličnosti
*Libija, kći Palamedova, koja je Hermesu rodila sina po imenu Libij.
*Libija, sestra Azijina.

## Reference

## Literatura
*
Bel (egipatski kralj)

**Bel** ( [*Bēlos*] — Belos) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Libije i Posejdona te brat blizanac Agenorov. Prema nekim izvorima, majka mu je bila Eurinoma. 

## Mitologija

Prema mitu, Bel je vladao Egiptom i bio oženjen Anhinojom, kćerkom Nilovom, koja mu je rodila sinove Egipta i Danaja, a u nekoj Euripidovoj tragediji, koja je danas izgubljena, kao njegovi sinovi spominjali su se i Kefej i Finej.

Prema Ferekidu, Bel je imao i kćerku po imenu Damno, koja se udala za Agenora, brata Belovog i svog ujaka, i rodila mu Fenika i dve kćeri po imenu Isaja i Melija, koje su se obe udale za svoje rođake, Belove sinove: Isaja za Egipta, a Melija za Danaja. Jedan drugi izvor kaže da se Belova kći koja se udala za Agenora zvala Antiopa.

U *[[Katalog žena|Katalogu žena]]*, koji se u antici pripisivao Hesiodu, Bel je imao i kćerku Troniju, koja je "Hermaonu", tj. Hermesu, rodila Araba, verovatno eponimnog heroja Arabije.

Neki izvori navode da je Bel bio i otac Lamije, lepe libijske kraljice koja se iz očaja zbog gubitka svoje dece pretvorila u avet koja plaši decu.

Prema Nonu, Bel je imao petoricu sinova ― Fineja, Fenika, Agenora (koji je poistovećen s Kadmovim ocem), Egipta i Danaja, premda na drugom mestu Nono kaže da je Finej bio Kadmov brat. U ovom delu Kadmo za Bela kaže da je "libijski Zevs".

## Tumačenje
Bel je, zapravo, helenizirani oblik za levantskog boga Baala i babilonskog boga Bela, čija imena znače "gospodar"; od njih, Baalovo ime zabeleženo je još u 3. mileniju pne., a Bel se odnosi na Marduka, koji se od 12. veka pne. nalazio na čelu babilonskog panteona. Od istočnjačkih naroda priče o Belu prešle su Grcima i izmešale se s grčkim mitovima. Kod grčkih i rimskih pisaca pod "Belom" se često podrazumeva neko vrhovno istočnjačko božanstvo ili legendarni osnivač vladarskih dinastija.

## Reference

## Literatura
*
*
*
*
Bel (tirski kralj)

**Bel** () bio je, prema Vergilijevoj *[[Eneida|Eneidi]]*, kralj grada Tira u Fenikiji, otac Didone i Pigmaliona. Kad je Telamon, kralj Salamine, odbio da dozvoli svom sinu Teukru da se nakon trojanskog rata iskrca na rodno ostrvo, Bel je prihvatio Teukra i pomogao mu da osvoji Kipar, na kome je Teukro osnovao nov grad ― Salaminu. Bela je na prestolu nasledio njegov mladi sin Pigmalion, koji se pokazao kao okrutan vladar te je ubio Siheja, svog ujaka i muža svoje sestre Didone, pa je Didona pobegla iz Tira i osnovala novi grad ― Kartaginu.

U istoriji otac Pigmaliona, koji je bio istorijska ličnost, bio je Matan I, koji je vladao Tirom od 829. do 821. pne.

## Reference

## Literatura
*
*
Bel (mitologija)

**Bel** ( [*Bēlos*] — Belos,  — Belus)  se može odnositi na ove ličnosti u grčkoj i rimskoj mitologiji:

*Bel (egipatski kralj), otac Egipta i Danaja
*Bel (tirski kralj), otac Didone, kartaginske kraljice
*Bel (asirski kralj) (en)
*Bel (Vavilonija) (sr)
Tronija

**Tronija** ( ili Θρωνίη) ime je dve žene u grčkoj mitologiji.

*Tronija, kći egipatskog kralja Bela, koja je Hermesu rodila Araba, eponimnog heroja Arabije.
*Tronija, nimfa Najada, majka Abdera, koga je rodila Posejdonu. (Prema Pseudo-Apolodorovoj *[[Biblioteka (Pseudo-Apolodor)|Biblioteci]]*, Abder je bio Hermesov sin.) Tronija je bila eponimna heroina grada Tronija u Opuntskoj Lokridi. 

## Reference
Mall of Emirates

**Mall of Emirates** (arapski: مول الإمارات, hrvatskosrpski: *Trgovački centar Emirata*) je ime zatvorenog trgovačko-zabavnog kompleksa u gradu Dubai u Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati). Prilikom otvorenja bio je najveći trgovački centar izvan Sjeverne Amerike.

## Karakteristike
Mall of the Emirates se nalazi u srcu grada, pa ga godišnje posjeti 40 miliona posjetioca. To je grad u malom od tri kata, koji se prostire na površini od 233.467 m², sa vlastitim parkiralištem.

U centru radi preko 560 dućana koji prodaju robu svjetskih marki, a tu je i Carrefour, najveći supermarket u gradu. Pored trgovina Mall of the Emirates je i centar razonode i zabave, sa multipleks kinom od 14 dvorana, sa 500 sjedala, jednim teatrom, umjetničkim centrom i svjetski poznatim Ski Dubai, prvim zatvorenim skijalištem na Bliskom Istoku.

U okviru centra radi i Magic Planet, kompleks sa bazenom, manježom, kuglanom, klizalištem i igraonicom za malu djecu. U centru radi preko 80 kafea i restorana.
Izgradnja centra počela je u oktobru 2003. i dovršen je u septembru 2005. godine, a koštao je 218 miliona USD.

Centar je projektirao američki arhitektonski biro F+A Architects, u nekoj mediteransko-arapskoj mješavini stilova.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice
Napoléon Louis Bonaparte

**Napoléon-Louis Bonaparte** (Pariz, 11. listopada 1804. - Forlì, 17. ožujka 1831.) je bio srednje dijete Louisa Bonapartea i Hortense de Beauharnais, od 1. do 9. srpnja 1810. kralj Holandije s titulom **Lodewijk II**.

Rođen je u Parizu, dvije godine nakon svog starijeg brata, Charlesa. Kako je Charles umro već 1807. godine, Napoléon-Louis je s tri godine postao prijestolonasljednik Holandije, a kako je bio najbliži rod Napoleona I, kratko je vrijeme bio i prvi prijestolonasljednik Francuske. Potonju titulu izgubio je 20. ožujka 1811., kada je Marie-Louise Napoleonu rodila sina koji će postati novi prijestolonasljednik. Godine 1809., Napoleon I ga je imenovao velikim vojvodom od Berga, što je titula koju je zadržao do 1813. godine.

I dok Napoléon-Louis nikada nije naslijedio francuski tron, nakon očeve abdikacije 1. srpnja 1810. devet dana je bio holandski kralj, sve dok 9. srpnja 1810. Napoleon I nije anektirao Holandiju. Nakon Napoleonovog kraha kod Waterlooa 1815. godine, Napoléon-Louis je otišao u egzil.

Oženio se prvom rođakinjom, Charlotte, koja je bila kći Josepha Bonapartea, najstarijeg brata njegova oca. Zajedno s bratom Louisom-Napoléonom, Napoléon-Louis se skrasio u Italiji, gdje su obojica zastupali liberalnu politiku i stupili u kontakt s revolucionarnim karbonarima. Dana 17. ožujka 1831., dok su bježali iz Italije zbog kraha njihovih revolucionarnih aktivnosti, Napoléon-Louis, bolujući od malih boginja, umire.

Pokopan je u gradiću Saint-Leu-la-Forêt, kao i njegov otac.
Hipodrom Mejdan

**Mejdan**  je hipodrom i sportski centar u Mejdanu, dijelu grada Dubaja u Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati).

## Karakteristike
Centar je otvoren 27. marta 2010. na mjestu starijeg hipodroma Nad Al Šeba, na površini od 2,286.000 m² i može primiti 60 000 gledalaca.
U okviru centra nalazi se golf igralište, hotelsko naselje Bab Al Šams, marina sa plažom, teniska akademija, kinodvorana i muzej posvećen konjskim trkama.

Trkalište hipodroma najduže je na svijetu sa svojih 1,6&nbsp;km, a centralno gledalište natkriveno spektakularanim konzolnim krovom u obliku polumjeseca, pokrivenim solarnim i titanskim pločama koje naglašavaju njegov tehnološki napredan dizajn.

U okviru centra nalazi se istoimeni luksuzni hotel sa 290 soba, parkiralište za 8 622 automobila. Gledalište hipodroma opremljeno je sa najvećim led televizijskim ekranom dimenzija 110 x 10 metara, da gledaoci mogu pratiti svaki detalj utrke.

Na hipodromu se održava prestižni Svjetski kup Dubai, a kad nema utrka centar služi u reprezentativne poslovne svrhe, promociju novih proizvoda, kongrese, simpozije i slične stvari, a na centralnom gledalištu se održavaju veliki koncerti.

## Izvori

## Vanjske veze
* Službene stranice
Hipodrom

**Hipodrom** (od starogrčke sintagme  ἱππόδρομος / hippodromos, ἵππος / hippos = konj + δρόμος / dromos = staza, put, cesta) u svom izvornom starogrčkom obliku, to je bio uređeni teren za utrke konja i utrke dvokolica, koje su oni obožavali. Osobito slavan bio je hipodrom u Olimpiji.

## Karakteristike i historija
Tipični antički hipodrom bio je ukopan u brdo, a iskopani materijal iskoristio se za izgradnju nasipa (rampe) za gledaoce na suprotnoj strani trkališta. Tlocrtno je imao oblik položenog slova **U**, dakle na jednoj strani polukružan, a na suprotnoj strani sa koje se startalo i ulazilo u cilj - ravan. Gledalište je bilo ukrašeno skulpturama koje su se za utrka uklanjale, da bi gledaoci neometano mogli promatrati utrku.

Rimski pandan grčkog hipodroma zvao se cirkus a njegov najbolji reprezent svakako je bio rimski Circus Maximus.  Duž čitave trkališne staze protezao se zidić - zvan **spina**, koji je razdvajao gledaoce od natjecatelja, a iznad njega bili su redovi za gledaoce, često natkriveni krovićem, a na završnom ravnom dijelu uzdizala se glavna zgrada cirkusa sa centralnim gledalištem izdignutim iznad radnih prostorija. Uobičajeno su bili dugi od 180 do 210 metara, a široki i do 120 m, jer se na pojedinim utrkama takmičilo i do 10 dvokolica.
 
Najveći hipodrom antičkog svijeta bio je onaj u Konstantinopolisu, čija je gradnja započela 203. za vladavine cara Septimija Severa a dovršen je za cara Konstantina Velikog 330. Taj hipodrom za razliku od tada uobičajenih, nije bio ukapan, već mu je gledalište bilo podignuto na masivnim ciglenim lukovima. Taj mega stadion mogao je primiti više od 60 000 gledalaca, pa je zbog tog nije bio  scena ne samo sportskih manifestacija, već i velikih carskih ceremonija, vojnih parada, političkih skupova i javnih pogubljenja. Od desetak spomenika koji su orginalno krasili gledalište hipodroma, preostao je samo egipatski obelisk i poznata brončana zmija iz proročišta u Delfima. Četiri brončana konja oteli su Mlečani u Četvrtom križarskom ratu - 1204., oni danas krase fasadu Bazilike sv. Marka u Veneciji.

Nakon Zauzimanje Konstatinopolisa 1453 Osmanlije su koristili hipodrom kao izvor građevnog kamena.

Pravi procvat hipodromi su doživjeli tokom druge polovice 19. i početkom 20. vijeka, kad je svaki viđeniji evropski grad morao imati veliki hipodrom, jer je to bilo doba kad su konjičke jedinice još uvijek predstavljale udarnu snagu tadašnjih vojski. Za razliku od antičkih oni su dobili oblik izduženog slova **O**, i puno veće dimenzije, prosječno u dužinu do 1 km, sa gledalištem u centralnom dijelu trkališta.
## Izvori

## Vanjske veze

* Hippodrome
Calle Mayor

***Calle Mayor*** () je špansko-francuski crno-bijeli film snimljen 1956. u režiji Juana Antonija Bardema. Po žanru je drama, a temelji se na komadu *La señorita de Trévelez* Carlosa Arnichesa. Protagonistica (koju tumači američka glumica Betsy Blair) je 35-godišnja usidjelica koja živi u malom gradiću i koju grupa žitelja iz dosade odluči učiniti predmetom okrutne šale. Radnja prikazuje kako se jedan od njuh (koga glumi José Suárez) pravi da je zaljubljen u nju.

Za Blair, koja je prethodne godine tumačila sličnu ulogu u hvaljenom *[[Marty]]ju*, Calle Mayor je predstavljao prvi nastup u evropskom filmu. Bardem je, pak, za jedan od likova namjerno koristio ime Federico Sanchez, a što je bio konspirativni pseudonim njegovog prijatelja Jorgea Sempruna, aktivista tada zabranjene Komunističke partije Španije. *Calle Mayor* je dobio niz nagrada na festivalima.

Kada je nekoliko godina kasnije Bardem snimio temom i mjestom radnje sličan film *[[Nunca pasa nada]]*, kritičari su ga posprdno nazvali *Calle Minor* ().

## Uloge
*Betsy Blair (španska sinkronizacija: Elsa Fábregas) ... Isabel
*José Suárez ... Juan
*Yves Massard ... Federico
*Luis Peña ... Luis
*Dora Doll ... Toña
*Alfonso Godá ... José María, 'Pepe el Calvo'
*Manuel Alexandre ... Amigote 1
*José Calvo ... Amigote 2
*Matilde Muñoz Sampedro ... Chacha
*René Blancard ... Editor
*Lila Kedrova

## Reference

## Vanjske veze
*
Calabuch

***Calabuch***  ili ***Calabuig*** je špansko-italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1956. u režiji Luisa Garcíje Berlange. Protagonist, koga tumači američki glumac Edmund Gwenn u svojoj posljednjoj ulozi, je briljantni naučnik koji, zgrožen time da se njegova otkrića koriste za proizvodnju nuklearnih projektila, odlučuje pod lažnim identitetom započeti novi život u gradiću na mediteranskoj obali Španije. Radnja prikazuje kako ga lokalno stanovništvo angažira da za njih dizajnira nove rakete kojima bi nadmašili suparnički gradić prilikom održavanja vatrometa, a što na kraju dovede do njegovog razotkrivanja.  *Calabuch* je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je osvojio nagradu OCIC.

## Vanjske veze
*
Klisura (film)

***Klisura*** ili ***Die Frau des Hochwaldjägers*** () je jugoslavensko-zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Boška Kosanovića i premijerno prikazan početkom 1956. godine. Radnja, smještena u balkanske planine, prikazuje ljubavni trokut koji nastane kada se za naklonost jedne žene počnu nadmetati stranac i domaći čovjek.

## Uloge

## Vanjske veze
*
Masakr u Nemmersdorfu

**Masakr u Nemmersdorfu** je bio ratni zločin kojeg su izvršili pripadnici sovjetske vojske 21.10. 1944. kada su ubili nekoliko desetaka njemačkih civila u Nemmersdorfu, Istočnoj Pruskoj (današnja Kalinjingradska oblast) tijekom Drugog svjetskog rata. Kada su se sovjetski vojnici povukli, njemački istražitelji su napravili očevid i evidentirali mjesto zločina. Žrtve su bili starije osobe, žene i djeca. Broj poginulih procjenjuje se na najmanje 30 do najviše 72.

Treći Reich je ovaj događaj iskoristio u propagandne svrhe te naveo kako je Nemmersdorf "poptuno uništen" od Crvene armije - što nisu naveli očevici - kako motivirao njemački narod na čvršću bitku protiv Sovjeta. Ministar propagande Joseph Goebbels je najavio novinarsku konferenciju kako bi "uvjerio Nijemce što ih čeka ako boljševici preuzmu Reich. U Njemačkoj je Nemmersdorf postao simbol za kasniji progon Nijemaca iz Istočne Pruske, dok je nakon rata ovaj masakr bio tabu tema u Demokratskoj republici Njemačkoj i Sovjetskom Savezu.

## Povezano
*Sovjetski ratni zločini
*Progon Nijemaca nakon Drugog svjetskog rata

## Izvori
1956. na televiziji

## Globalni televizijski događaji
* februar - Sovjetska centralna televizija počinje emitirati program na dva kanala, odnosno Prvi i drugi program.
* 3. maj - Granada Television, britanska komercijalna TV-stanica sa licencom za područje Sjeverne Engleske, počinje sa redovnim emitiranjem. 
* 15. maj - Sa emitiranjem počinje Radiotelevizija Zagreb, prva televizijska stanica na području Jugoslavije.
* 25. maj - U Luganu u Švicarskoj održano natjecanje za Pjesmu Eurovizije; vjeruje se da ga je više ljudi slušalo na radio-aparatima nego gledalo na televizijskim aparatima.
* 6. august - U SAD s radom prestaje nacionalna TV-mreža DuMont Network, čime se broj nacionalnih mreža sveo na tri - NBC, CBS i ABC - koje će dominirati američkom televizijskom produkcijom i tržištem sve do 1986. i pokretanja mreže Fox.
* 16. septembar - U Sydneyu s redovnim emitiranjem počinje TCN-9, prva televizijska stanica u Australiji.
* 29. oktobar - Američka mreža CBS prvi put koristi magnetoskopsku vrpcu za proizvodnju i emitiranje televizijskih vijesti.
* 3. novembar - Američka mreža CBS premijerno prikazuje popularni igrani film *[[The Wizard of Oz (film, 1939)|Čarobnjak iz Oza]]*, pri čemu se vjeruje da ga je pogledalo 45 miliona ljudi. 
* U SAD prvi put reklamirani prijenosni (portabl) televizori.

## Premijere TV-serija i redovnih emisija
* 2. april - *[[As the World Turns]]*
* 15. septembar - *[[The Adventures of Sir Lancelot]]*
* 26. novembar - *[[The Price Is Right]]*

## TV-serije i redovne emisije prestale s emitiranjem

* 6. februar - *[[Fabian of the Yard]]*
* 22. mart - *[[The Cisco Kid (TV serija)|The Cisco Kid]]*
* 14. jun - *[[Stop the Music (TV serija)|Stop the Music]]*
* 11. septembar - *[[This Is Show Business]]*

## Reference
Abant (argivski kralj)

**Abant** () bio je, u grčkoj mitologiji, sin Linkeja, pripadnika argivske kraljevske dinastije, i Hipermnestre, poslednje od Danaidâ, kćerki Danajevih. Abant je vladao Argom kao njegov dvanaesti kralj. Njegovo ime verovatno je izvedeno od semitske reči koja znači "otac". Terminom "Abantijadi" () generalno su se označavali potomci Abantovi, ali se on naročito koristio za Perseja, praunuka Abantovog, i Akrisija, sina Abantovog. Žene koje su potekle od Abantova, na primer Danaja, zvale su se Abantijade.

## Mitologija
Abant je, prema mitu, bio veliki ratnik i osnovao je grad Abu u Fokidi, u kome se nalazilo legendarno proročište Apolona Abajskog, a spominje se i kao osvajač Eubeje i osnivač Pelaškog Arga u Tesaliji. Kad je svom ocu, Linkeju, doneo vest o Danajevoj smrti, dobio je na dar dedin štit, koji je bio posvećen Heri. Kad su nakon Abantove smrti neprijatelji jurišali na Arg, jedan mladić izneo je Abantov štit, čija se snaga pokazala tako jakom, da su se neprijatelji uplašili i pobegli; kasnije je Eneja postavio taj štit na vrata Apolonovog hrama u Akciju.

Abant se oženio Okalejom (ili, prema drugim izvoru, Aglajom), koja mu je rodila blizance Akrisija (dedu Persejevog) i Preta. Imao je i kćerku Idomenu, a spominje se i njegov vanbračni sin Lirk, eponimni heroj oblasti Lirkeje na Peloponezu.

## Reference

## Literatura
* 
*
Abant (mitologija)

**Abant** (; gen. Ἄβαντος) ime je nekoliko ličnosti u grčkoj mitologiji.

# **[[Abant (Linkejev sin)]]**, kralj Arga.
# Abant, sin Posejdona i nimfe Aretuze. Poreklom je bio Tračanin i zasnovao je pleme Abantida, s kojima preselio na ostrvo Eubeju, gde je potom vladao kao kralj. Njegovi su sinovi bili Kanet i Halkodont, od kojih je ovaj drugi imao sina Elefenora, koji je poznat po tome što je nehotice usmrtio Abanta. Kao Abantova deca spominju se i Alkon, Aretuza i Dijant, od kojih je ovaj poslednji, prema mitu, na Eubeji osnovao grad po imenu Atena.
# Abant, argivski prorok, sin Melampoda i Ifijanire. Njegova su deca bila Keran, Idmon i Lisimaha.
# Abant, pratilac Persejev.
# Abant, jedan od Diomedovih pratilaca, koga je Afrodita pretvorila u labuda.
# Abant, sin Metanire, koga je Demetra pretvorila u guštera jer se podsmevao boginji kad je ona tokom svog lutanja u potrazi za Persefonom svratila u kuću njegove majke i tom se prilikom na nepriličan način napila vode da bi utažila žeđ. Drugi izvori istu tu priču kazuju za jednog dečaka po imenu Askalab, za čiju majku kažu da se zvala Mizma.
# Abant, jedan od branilaca Tebe od napada koji su preduzela Sedmorica protiv Tebe. Poginuo je u bici zajedno sa svoja dva sina, Kidonom i Argom.
# Abant, kentaur, sin Iksionov i Nefelin, koji je prisustvovao svadbi Piritoja i Hipodamije.
# Abant, sin trojanskog proroka Euridamanta; borio se u trojanskom ratu i zajedno sa svojim bratom Polidom pao od Diomedove ruke.
# Abant, takođe branilac Trioje, koga je ubio Stenel.
# Abant je ime dvojice Enejinih pratilaca u Vergilijevoj *[[Eneida|Eneidi]]*. Jedan je bio zapovednik broda koji je nastradao u oluji pred kartaginskom obalom, a drugi je bio Etrurac iz Populonije, Enejin saveznik u borbi protiv Rutula i Latina.

## Reference
Hydropolis

**Hydropolis** je naziv za projekt izgradnje podmorskog hotela, koji se namjerava izgraditi u moru ispred grada Dubaja u Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati). 

## Opis
Taj ambiciozni građevinski poduhvat, je još uvijek samo projekt na papiru, prvobitno je najavljeno da će biti otvoren 2006., zatim je to prolongirano na 2009. ali se još do danas (2014.) nije realizirao.

On bi trebao biti prvi svjetski luksuzni podvodni hotel. sa 220 apartmana, smješenih 20 metara ispod površine Perzijskog zaljeva, nedaleko od plaže Džumeira, na površini od 260 hektara (to odgovara površini londonskog Hyde Parka). Hydropolis je projektiran od tri različita dijela; prvi dio je zemaljska stanica u obliku vala, u kom će biti recepcija za prijem gostiju, drugi dio je tunel od prozirnog pleksiglasa, sa vlakom za transport gostiju do podmorskog srca hotela, projektiranog u obliku meduze sa krakovima, u kom će se nalaziti sobe, restoran i barovi za goste

Glavni projektant tog projekta dostojnog Julesa Vernea je Njemac Joachim Hauser.Kompanija koja vodi projekt Crescent Hydropolis Holdings očekuje da će imati 3 000 posjetitelja dnevno.

## Izvori

## Vanjske veze
* Underwater Hotel Dubai
Kuti

**Kuti** se može odnositi na:

**[[Bosna i Hercegovina]]**:

* Kuti (Mostar), dio naselja Kutilivač, općina Mostar
* Kuti (Bileća), naselje u općini Bileća
* Kuti (Sokolac), naselje u općini Sokolac

**[[Crna Gora]]**:

* Kuti (Andrijevica), naselje u općini Andrijevica
* Kuti (Herceg Novi), naselje u općini Herceg Novi

**[[Hrvatska]]**:

* Gornji Kuti, naselje u općini Brod Moravice, Primorsko-goranska županija
* Stupnički Kuti, naselje u općini Bebrina, Brodsko-posavska županija
* Trnjanski Kuti, naselje u općini Oprisavci, Brodsko-posavska županija
Akrisije

**Akrisije** () bio je, u grčkoj mitologiji, kralj Arga, sin Abanta i Aglaje ili, prema drugim izvorima, Okaleje, unuk Linkejev i praunuk Danajev.

## Mitologija
Akrisije je imao brata blizanca, Preta, s kojim se još u majčinoj utrobi posvađao. Kad je Abant umro i njegovi sinovi bili već odrasli, posvađali su se oko vlasti nad Argom. Iz tog je sukoba kao pobednik izašao Akrisije, koji je proterao Preta iz Arga. Ovaj je pobegao u Likiju i tamo se oženio Antejom ili Stenebejom, kćerkom kralja Jobata. Uz Jobatovu pomoć Pret se vratio u Argolidu i prislio Akrisija da podeli vlast s njim, pa je Pret postao kralj Tirinta, a Akrisije je zadržao vlast nad Argom.

Jedno proročanstvo proreklo je Akrisiju da će ga ubiti unuk, pa je Akrisije svoju kćerku Danaju zatvorio u podzemnu kulu ili, po drugoj verziji, u jednu kulu od bronze. Međutum, i pored sveg opreza koji je njen otac preduzeo, tu joj se približio i s njom vodio ljubav njen ujak Pret ili, prema drugim izvorima, sam bog Zevs, koji joj je pristupio u obličju zlatne kiše. Kad je Danaja rodila dečaka, oboje su, po Akrisijevom naređenju, bili stavljeni u jedan kovčeg, koji je potom porinut u more. Međutim, more je donelo kovčeg do obale ostrva Serifa, gde je majku i njenog sina, Perseja, spasio Diktis, brat kralja Polidekta. Kad je Persej odrastao i pošto je izvršio mnoga herojska dela, s majkom se vratio u Arg. Plašeći se starog proročanstva, Akrisije je pobegao u grad Larisu u Tesaliji. Kad je tamošnji kralj Teutamid organizovao pogrebne igre u čast svoga oca, na njih je došao i Persej, koji je dok se takmičio nehotice pogodio svog dedu diskom i tako ga ubio. Akrisije je bio sahranjen ispred grada i na tom su mu mestu Tesalci podigli svetilište. Prema Higinu, ovaj se događaj odigrao na Serifu, kamo je Akrisije došao da bi kćerku i unuka vratio u domovinu, ali ga je na nadmetanju, priređenom u čast umrlog kralja Polidekta, Persej nehotice ubio.

Prema jednoj sholiji uz Euripida, Akrisije je utemeljio Delfsku amfiktioniju. Strabon, pak, iznosi svoje uverenje da je ta amfiktionija postojala i pre Akrisija, a da je on samo prvi regulisao njene poslove, utvrdio popis gradova koji su je činili i broj glasova koji je svaki polis u njoj imao te definisao sferu njenog delovanja.

## Reference

## Literatura
*
*
*
Dubailand

**Dubailand** je naziv za projekt izgradnje zabavnog parka, koji se gradi na periferiji grada Dubaja u Emiratu Dubai (Ujedinjenim Arapskim Emiratima).

## Opis
Ambiciozni građevinski poduhvat najavio je osobno šeik Muhamed ibn Rašid al-Maktum vladar Emirata Dubai 2003., kao centralno mjesto budućeg razvoja turizma, sa brojnim atrakcijama namjenjenih zabavi, sportu, trgovini i slobodnom vremenu, na površini od 914 km². Po orginalnom projektu trebalo se izgraditi 45 mega objekata (podjeljenih na 200 manjih) međutim danas se gradi (ili je izgrađeno) samo 22 objekta, a ostali su zbog krize ostavljeni za bolja vremena.

Dubailand leži pored autoputa Emirati, udaljen samo 25 minuta vožnje od Aerodroma Dubai i oko 60 minuta od centra grada Dubaja.

Zabavni Park zabave Dubailand podjeljen je na 6 zona (svijetova); Attractions and Experience World, Sports and Outdoor World, Eco-Tourism World, Themed Leisure and Vacation World, Retail and Entertainment World i Downtown.

Projekt izgradnje vodi kompanija Tatweer koja je u vlasništvu Dubai Holdinga.

Kad se kompletno izgradi bit će duplo veći od danas najvećeg parka takve vrste – Walt Disney Worlda u Orlandu na Floridi.

## Šest zona parka
Po orginalnom projektu iz 2003. trebali su biti izgrađeni
***Attractions & Experience World** (13 km²)
** Tematski parkovi
*** F1-X Dubai 
*** Spyland Resort Dubai
*** Dinosaur Park
*** Space Science World 
** The Global Village, sa tematskim paviljonima (otvoren 2009)
** Kids City 
** Giants World
** Water Parks – Aquadunya
***Retail and Entertainment World** (4 km²)
** Dubai Outlet City, u sklopu kojeg je Dubai Outlet Mall (otvoren)
** Black Market
** Flea Market
** World Trade Park
** Auction World
** Factory Outlets
** Dubai Lifestyle City
***Themed Leisure and Vacation World** (29 km²)
** Hydropolis, podmorski hotel
** Women's World
** Destination Dubai
** Desert Kingdom
** Andalusian Resort and Spa
***Eco-Tourism World** (130 km²)
** Al Sahra Desert Resort (otvoren 2006)
** Sand Dune Hotel
** Al Kaheel
** Bio World
** Animal World
***Sports and Outdoor World** (32.9 km²)
** Dubai Sports City (otvoren)
** Emerat Sports World
** Extreme Sports World
** Plantation Equestrian and Polo Club
** Motor City sa Autodromom (otvoren 2006)
** Dubai Golf City (otvoren)
** Dubai Snowdome
***Downtown** (1,8 km²)
** City of Arabia
*** Mall of Arabia, najveći trgovački centar Bliskog Istoka
*** Restless Planet
*** Wadi Walk
*** Elite Towers
** City Walk
** The Great Dubai Wheel
** Virtual Game World

## Izvori

## Vanjske veze

* Dubailand
Napoleon prelazi Alpe

**Napoleon prelazi Alpe** (francuski: *Bonaparte franchissant le Grand-Saint-Bernard*, tj. *„Napoleon prelazi preko prijelaza Grand-Saint-Bernard”*) je slavno ulje na platnu koje je 1801. godine naslikao tada najveći i najutjecajniji neoklasicistički slikar, Jacques-Louis David. Ovu sliku je naručio Karlo IV. Španjolski, a u trenutku kada je Jacques-Louis David naslikao bio je najvažniji slikar u Francuskoj. Nakon što je bio ispratio Francusku revoluciju, bez dvojbe je slijedio i Napoleona, oduševljen njegovim ozračjem herojstva. Naime, Napoleon je tada imao tek 28 godina i već je bio cijenjen general koji je već dva puta pobijedio Austrijance u Italiji u samo pet godina. Iako je Napoleon odbio pozirati za sliku, slikaru je poslao svoju uniformu koju je nosio u Bitci za Marengo. Također, izrazio je želju da ga se radije naslika „mirnog na hirovitom pastuhu“ nego da bude prikazan s isukanom sabljom kako je predložio David. U duhu svog slikarstva, David ga je naslikao iznimno idealizirano.

Napoleon je predstavljen kao romantičarski heroj na propetom konju ogrnut u vatrenu pelerinu. U stvarnosti je putovao na magarcu ogrnut neuglednim sivim kaputom. Iako je potpuno neoklasična u čvrstoći linija, ova slika ima baroknu dramatičnu dijagonalnu kompoziciju, koja stvara romantičarski dojam. Dijagonalna kompozicija pretpostavlja trenutak kada je Napoleon naredio svojoj vojsci da napreduje preko obronka, no na slici on gleda u nas promatrače kao da nas poziva da ga slijedimo. U iznimnoj propagandnoj slici koja je nastala Napoleon se povezuje s Hanibalom i Karlom Velikim, koji su također prešli Alpe sa svojom vojskom, tako što je laskajući Napoleonu David urezao imena ove trojice vojskovođa na kamen u lijevom kutu slike.

Ovu izvornu sliku sa žutim ogrtačem Naoleon je dao umnožiti mnogo puta s drukčijom bojom ogrtača (Austrijska galerija Belvedere, Muzej historije umjetnosti u Beču i dr.). Kada je Napoleon skinut s vlasti 1814. godine, David se preselio u Bruxelles, gdje je i umro 1825. godine.

## Izvori

## Literatura

*  Dominique-Vivant Denon, *Vivant Denon, Directeur des musées sous le Consulat et l’Empire, Correspondance, 2 vol.*, Réunion des Musées nationaux, Pariz, 1999.
Pret (mitologija)

**Pret** () bio je, u grčkoj mitologiji, kralj Arga i Tirinta, sin Abanta i Aglaje ili, prema drugim izvorima, Okaleje, unuk Linkejev i praunuk Danajev.

## Mitologija
U Homerovoj *[[Ilijada|Ilijadi]]* Pret je kralj Argolide. Kad je Belerofont stigao na njegov dvor da se očisti od greha zbog počinjenog ubistva, Pretova žena zaljubila se u mladića i pokušala ga zavesti, no Belerofont ju je odbio. Stoga je ona Belerofonta oklevetala kod muža da je on zapravo hteo nju da zavede i tražila je od Preta da mladića ubije. Pret je poslao Belerofonta svom tastu Jobatu u Likiju sa zapečaćenim pismom u kome je pisalo da donosioca pisma treba ubiti.

U kasnijem predanju Pret je kralj Tirinta, sin Abanta i brat blizanac Akrsija, s kojim se još u majčinoj utrobi posvađao. Kad je Abant umro i njegovi sinovi bili već odrasli, sukobili su se oko vlasti nad Argom. Iz tog je sukoba, u kojem su prvi put u istoriji upotrebljeni štitovi, kao pobednik izašao Akrisije, koji je proterao Preta iz Arga. Ovaj je pobegao u Likiju i tamo se oženio Antejom ili Stenebejom, kćerkom kralja Jobata. Uz Jobatovu pomoć Pret se vratio u Argolidu i prislio Akrisija da podeli vlast s njim, pa je Pret postao kralj Tirinta, a Akrisije je zadržao vlast nad Argom. Braća su i dalje zazirala jedan od drugoga, pa su svoje gradove opasali jakim bedemima, koje su izgradili kiklopi. Prema drugoj verziji, Pret i Akrisije sukobili su se kad je Pret obljubio Akrisijevu kćerku Danaju, a vlast su međusobno podelili nakon što nerešenog ishoda bitke.

Stenebeja je Pretu rodila tri kćerke ― Lisipu, Ifinoju i Ifijanasu, koje se zajedno zovu Pretide. Njih je božanstvo (Hera ili Dionis) kaznilo ludilom, koga ih je naposletku izlečio prorok Melampod. No, dok su one u mahnitosti lutale Peloponezom, Pretu se rodio i sin Megapent, koji je zavladao Tirintom nakon očeve smrti.

Prema verziji kod Ovidija, Pret je prognao Akrisija i kasnije bio kažnjen tako što ga je Akrisijev unuk Persej okamenio pomoću Meduzine glave.

Pausanija spominje jedno predanje o tome da je Pret utemeljio Herino svetilište na putu između Sikiona i Titane,  kao i Apolonovo svetilište u Sikionu.

## Druge ličnosti
**Pret** je i ime nekoliko drugih ličnosti u grčkoj mitologiji:
*Pret, sin Tersandra, bio je Mere, koja je umrla kao devica. Autori sholija mešaju ga s Argivcem Pretom.
*Pret iz Tebe, eponimni heroj Pretskih vrata, i otac Galantijade.
*Pret, sin Nauplija I i otac Lernov.
*Pret, možda sin Agenorov. Naime, nije jasno da li Stefan Bizantinac kaže da je Agenor imao nekog sina koji se zvao Pret ili da je Argivac Pret bio Agenorov potomak.

## Genealogija

## Reference

## Literatura
*
*
*
Zabavni park

**Zabavni park** ili **Tematski park** je naziv za velike parkove, na periferiji većih gradova, koji svojom arhitekturom i kojekakvim atraktivnim mašinerijama, životinjama i izlošcima, služe za zabavu i razonodu, najširoj publici.
 
Kako su ljudi kao i svi sisavci znatiželjne životinje, njihov se predmet zabave stalno mijenja, jer im sve staro brzo dosadi.

## Historija
Davne preteče današnjih velikih zabavnih parkova bili su srednjovjekovni sajmovi održavani po nekoliko dana, sa atrakcijama ondašnjeg svijeta; prikazanjima relikvija i čuda iz života svetaca, egzotičnim životinjama i sličnim stvarima. Sajmovi su uz neke novine (putujući teatri, cirkusi, akrobati i snagatori, ostali mjesta zabave sve do početka 19. vijeka, a negdje i do polovice 20. vijeka.

Pravi procvat zabavni parkovi doživjeli su krajem 19. vijeka, a poticaj su im bile prve svjetske izložbe koje su privukle enormni broj posjetioca.

Tako je nakon Svjetske izložbe u Beču 1873. na istom prostoru izrastao zabavni park Prater sa karuselima, streljanama i sličnim ondašnjim velikim atrakcijama.

Nakon Svjetske izložbe održane u Chicagu 1893. kad je kao atrakcija izložen divovski kotač-vrtuljak nastao je val osnivanja zabavnih parkova, čiju su izgradnju financirale trolejbuske kompanije kako bi povećale broj putnika vikendom. Najpoznatiji park iz tog vemena bio je onaj na njujorškom Coney Islandu.
Nakon Drugog svjetskog rata i izgradnje prvog Disneylanda, počela je prava utrka u izgradnji što većih i što skupljih parkova, jer su jedino oni mogli zadovoljiti ukus sve izbirljivije i razmaženije publike.

## Veliki svjetski parkovi
*  Walt Disney World
*  Disneyland Paris
*  Europa-Park
*  Gardaland
*  Dubailand

## Izvori

## Vanjske veze

* IAAPA međunarodna organizacija Zabavnih parkova
Dubajski metro

**Dubajski metro** (arapski: مترو دبي) je potpuno automatiziran (bez vozača) metro u gradu Dubai i Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati).

## Historija
Dubaijski metro zasad ima dvije linije Crvenu i Zelenu, a planira se izgraditi još tri. Ove prve dvije linije svojim većim dijelom idu kao nadzemne željeznice po vlastitim vijaduktima, osim u najužem centu grada gdje su ukopane. Svi vlakovi i stanice Dubaijskog metroa su klimatizirani, tako da je u njemu puno ugodnije nego izvan njega.

Prva je puštena u promet Crvena linija sa 10 stanica, u septembru 2009. tako je Dubai postao prvi grad u zaljevskoj regiji sa metro linijom.

U prva dva dana rada njom se provozalo više od 110 000 stanovnika, a to bilo skoro 10 % svog stanovništva Dubaja. A od septembra 2009. do februara 2010. prevezlo se 10 milijuna putnika.
Izgradnja novih 18 stanica na Crvenoj liniji i još 18 na Zelenoj liniji, počela je u februaru 2010. a do aprila 2010. bilo je gotovo svih 29 stanica Crvene linije.

Nakon dosta otezanja u martu 2011. otvorena je posljednja stanica Crvene linije Džabal-Ali na granici sa  Emiratom Abu Dabi.
Posljednje dvije stanice Zelene linije, otvorene su u martu 2014.

Dubajski metro sa svojih 75 km, na obje linije - ušao je u Guinnessovu knjigu rekorda kao najduža potpuno automatizirana metro linija na svijetu.

## Izvori

## Vanjske veze

* Službene stranice Dubajskog metroa
Gamergate

**Gamergate** **(gejmergejt)** je naziv za kontroverznu debatu, vezanu za kulturu video igara, *koja je u toku*. Predstavlja vid protesta potrošača, usmerenog protiv određenih medija, izdavača i developera, koji se optužuju za sukob interesa. Ime potiče od hashtag-a #GamerGate, koji je prvi upotrebio zagovornik pokreta, glumac Adam Baldwin.

## Događaji

16.8. 2014. Bivši momak nezavisne developerke video igara Zoe Quinn je, na svom blogu, opisao njihovu vezu, istovremeno je optuživši za neprofesionalno ponašanje i sukob interesa zbog lične koristi. Iako je dokazano da novinar, sa kojim se Zoe dovodi u vezu, nije pisao recenziju njene igre Depression Quest, zbog cenzure diskusije na tu temu na internet forumima, kao što su 4chan i reddit, kao i zbog zahteva Zoe Quinn za uklanjanje YouTube videa koji govori o tome, dolazi do Strajsend efekta. Narednih dana se vodi oštra rasprava, u toku koje dolazi do uznemiravanja i zastrašivanja učesnika debate na obe strane.

28.8. 2014. Nakon što najmanje 14 onlajn publikacija, uglavnom povezanih sa video igrama, izdaje članke koji govore o prestanku postojanja identiteta gejmera, rasprava se produbljuje. U nekim od tih članaka, gejmeri se, kao celina, opisuju kao beli muškarci, lenji, debeli, puni predrasuda, pa i kao ženomrsci zbog napada na Zoe Quinn i feministkinju i kritičarku medija Anitu Sarkeesian. Povodom toga, Jason Miller, afroamerički developer kreira #NotYourShield hashtag, koji koriste pripadnici rasnih, seksualnih i verskih manjina, kao i osobe ženskog pola koji podržavaju Gamergate pokret, često uz svoju sliku kao dokaz, želeći da skrenu pažnju na to, da su gejmeri raznolika i raznovrsna grupa, i da ne žele da ih novinari koriste kao štit u svojim sukobima sa čitaocima.

17.9. 2014. Breitbart London izdaje članak u kojem se tvrdi da postoji tajna mailing lista, koju koriste američki novinari i blogeri koji pišu o video igrama, a u kojoj(citat): "...diskutuju šta da pokriju, šta da ignorišu, i na koji način da pristupe udarnim vestima..." Nekoliko dana kasnije, objavljuju i celu listu.

## The Fine Young Capitalists

U svetlu događaja prvih dana, kreativna feministička grupa The Fine Young Capitalists (TFYC) izlazi u prvi plan zbog svojih ranijih sukoba sa Zoe Quinn. Zoe je kritikovala njihov projekat, tačnije game jam, koji je trebao da pomogne odabranim ženama, koje nemaju znanje o kompjuterskom programiranju, da naprave video igru prema sopstvenoj ideji, i tako sprečila da se projekat ostvari iz prvog puta. Njene glavne zamerke su bile o pravilima o učestvovanju transrodnih osoba, kao i da žene koje bi radile na video igri ne bi bile plaćene. Kada su se obe zamerke pokazale kao neosnovane, njihov drugi pokušaj za game jam je imao veliku podršku, najviše od strane koja podržava gamergate pokret, i uspešno je finansiran putem donacija.

## Reference
Kraljevina Vestfalija

**Kraljevina Vestfalija** (francuski: *Royaume de Westphalie*; njemački: *Königreich Westphalen*) je bila satelitska država Prvog Francuskog Carstva osnovana 1807. godine, a ukinuta 1813. godine nakon Bitke naroda. Vestfalija je uključivala teritorij Hessena te neke druge dijelove današnje Njemačke. Iako je bila formalno nezavisna, Kraljevina Vestfalija je vazalni teritorij u sklopu Napoleonove Rajnske Konfederacije, a njome je vladao Napoleonov brat, Jérôme Bonaparte. Iako je kraljevina nazvana po Vestfaliji, radilo se o potpuno pogrešnom imenu s obzirom da je Kraljevina Vestfalija imala jako malo dodirnih točaka sa stvarnom Vestfalijom.

Dana 7. prosinca 1807., Napoleon je Vestfaliji nametnuo prvi pisani ustav na području Njemačke, središnju upravu modeliranu prema onoj u Francuskoj te agrarnu reformu. Ukinuto je ropstvo, a svim građanima su priznata jednaka prava te pravo na suđenje pred porotom. Godine 1808., u Vestfaliji je donesen prvi zakon kojim su Židovima dana jednaka prave, što je kasnije polužilo kao reformski model za ostale njemačke zemlje. Vestfalija se pokazala kao izrazito progresivna što se tiče donošenja i provođenja modernih zakonskih rješenja. 

S druge strane, Vestfalija je bila izrazito siromašna zemlja, no to nije spriječilo Napoleona da zahtijeva visoke poreze i davanja, kao i velik broj vojnika. Samo maleni broj vestfalskih vojnika koji su išli na Rusiju se iz nje vratio, a država je 1812. godine proglasila bankrot. Nakon Bitke naroda, antinapoleonska koalicija je ukinula Vestfaliju, a do 1815. godine je većina teritorija bila pod pruskom upravom. Ipak, većina reformi je zadržana i nakon ukidanja.