Uemura Shōen

:*U ovom [[japansko ime|japanskom imenu]] prezime glasi »Uemura«.*

**Uemura Šoen** (jap. **上村 松園**, Hepburnova romanizacija: *Uemura Shōen*; Kjoto, 23. aprila 1875. – Heiđo, Nara, 27. augusta 1949.), pseudonim važne umjetnice japanskog slikarstva tijekom perioda Meiđi, Taišo i ranog Šova. Njezino je pravo ime bilo Uemura Cune (*Uemura Tsune*). Šoen je prvenstveno bila poznata po *[[biđin-ga]]ma*, slikama lijepih žena u stilu *[[nihonga|nihongi]]*, premda je proizvela mnoga djela s historijskim temama i tradicionalnim predmetima.

## Rani život

Šoen se rodila u Šimogjo-kuu u Kjotu kao druga kći trgovca čajem. Rodila se dva mjeseca poslije smrti svojeg oca, pa je odrasla zajedno sa svojom majkom i tetkama u posve ženskom domaćinstvu. Majčina trgovina čajem privlačila je rafiniranu, kulturnu klijentelu za umjetnost japanske ceremonije čaja. Kao dijete, Šoen je crtala slike i pokazivala priličnu vještinu u crtanju ljudskih figura. Postala je opsjednuta Hokusaijevim radovima *[[ukiyo-e|ukijo-eima]]*. Njezina je majka poduprla njezinu odluku da gradi umjetničku karijeru.

Šoen je bila poslana u Prefekturalnu likovnu školu u Kjotu, gdje je studirala u klasi Suzukija Šonena (1849. – 1918.), slikara pejzaža u kineskom stilu. Također je počela studirati slikarske stilove Kanove i Sesšuove škole, a Suzuki je bio toliko impresioniran da joj je dao prvi *kanđi* sa svojim pseudonimom »Šonen« (*Shōnen*) kao priznanje njezina talenta. To je bio izniman proboj u to doba; no, njezina je reputacija nakratko bila zasjenjena jer su je osumnjičili za vezu s njezinim učiteljem, što je možda i bila istina; ubrzo zatim rodila je nezakonitog sina, budućeg slikara Uemuru Šokoa (*Uemura Shōkō*), kojeg je odgojila kao samohrana majka. Poslije je rodila kćer i slično tomu nije nikada otkrila ime oca.

## Rana umjetnička karijera

Godine 1894. Šoen je postala učenica Kona Baireija, a poslije i njegova nasljednika Takeućija Seihoa. Prvu lokalnu nagradu dobila je 1898. za rad izabran za *[[Izložba nove i stare umjetnosti|Izložbu nove i stare umjetnosti]]* (jap. *Šinko Biđucu Tenrankai* ili *Šinkoten*) u Kjotu, a prvu nacionalnu nagradu 1900. za sliku prijavljenu za izložbu pod pokroviteljstvom Japanske umjetničke akademije (jap. *Nihon Biđucuin*) i Japanskog slikarskog udruženja (jap. *Nihon Kaiga Kjokai*). Poslije se fokusirala na proizvodnju rada za prikaz i prodaju na *[[bunten]]skim* izložbama pod pokroviteljstvom vlade, počevši od 1907. Nakon što je vojvoda Connaughta prilikom svojeg posjeta Japanu kupio njezinu sliku *Ljepotice u četirima životnim dobima* (四季美人図, *Šiki biđin-zu*, 1890.), uzdignuta je bila na status slavne ličnosti.

Šoen je na osnovi vlastite umjetničke izobrazbe i osobnog interesa za ksilografske otiske i stare slikarske stilove crtanjem razvila nove tehnike i stilove kompozicije sa širokim rasponom subjekata. Teme i elementi iz tradicionalne drame *[[noh|no]]* često su se pojavljivali u njezinim radovima, no slike lijepih žena (*[[biđinga]]*) počele su prevladavati u njezinim djelima. Konačno, njezini će radovi kombinirati teme i noa i žena u jednoj jedinoj kompoziciji. Od 1917. do 1922. zapala je u krizu i odbijala je sudjelovati na izložbama nekoliko godina.

Godine 1924. vratila se u svijet umjetnosti izloživši sliku s naslovom *Princeza Joki* (楊貴妃, *Jokihi*, 1922.) na *Četvrtoj izložbi Carske umjetničke akademije*. Slika se danas nalazi u Šohakuovu muzeju u Nari.

## Kasna karijera

Tijekom 1930-ih, kada je Šoen bila u kasnim pedesetima i ranim šezdesetima, počela je proizvoditi vrlo velika djela. U njih se ubrajaju *Proljeće i jesen* (春秋図, *Šunđu-zu*, 1930.), *Predigra za ples no* (序の舞, *Đo-no-mai*, 1936.) i *Komaći pere knjigu* (草子洗い小町, *Soši-arai Komaći*, 1937.). Mnoga ova djela, posebice *Đo-no-mai*, danas se smatraju njezinim najvećim remek-djelima.

I *Đo-no-mai* i *Soši-arai Komaći* inspirirani su teatrom no. (*Đo-no-mai* je ples koji se izvodi u uvodu drame no, a *Soši-arai Komaći* jest naslov drame no o pjesnikinji Ono no Komaći iz perioda Heian.) Obje su slike karakterizirane snažnim osjećajem veličanstva, s velikom centralnom figurom nasuprot praznoj pozadini. Upotreba boje pažljivo je planirana tako da se svijetle površine na odjeći i drugim predmetima izrazito ističu nasuprot negativnom prostoru.

Godine 1941. Šoen je postala prva slikarica u Japanu koja je pozvana u članstvo Carske umjetničke akademije. Također je bila postavljena za dvorsku slikaricu pri Carskoj dvorskoj upravi 1944.

Tijekom Drugog svjetskog rata podupirala je nacionalizam u djelima poput *Kasne jeseni* (晩秋, *Banšu*, 1943.), koja prikazuje lijepu ženu dok obavlja posao kako bi pomogla u ratu. Unatoč svojoj uznapredovaloj dobi, putovala je čak u ratnu zonu u Kini na poziv japanske vlade u svrhu propagande, da bi pokazala ljudima kod kuće da je sve u redu. Mnoga njezina djela iz ovog perioda, uključujući *Sumrak* (夕暮, *Jugure*, 1941.), *Vedar dan* (晴日, *Haruhi*, 1941.) i *Kasnu jesen*, prikazuju radne žene u svakodnevnim kućanskim poslovima, koje pokazuju snažan osjećaj živosti. Kao i u svojim djelima iz 1930-ih, Šoen pokazuje vještu upotrebu negativnog prostora, s realističnim detaljem, čistim linijama i mirnom upotrebom boje. Budući da se ratna situacija pogoršavala, Šoen je u februaru 1945. bila evakuirana iz Kjota u predgrađe Nare.

Godine 1948. postala je prva žena koja je primila japanski prestižni Orden kulture. Njezina slika *Đo no mai* također je bila prva slika neke Japanke koju je Agencija za kulturne poslove označila važnim kulturnim dobrom.

Umrla je od raka pluća 27. augusta 1949. u svojoj planinskoj kolibi u selu Heiđo u prefekturi Nari.

## Filatelija

Japanska vlada izabrala je djela Uemure Šoen dvaput kao predmet komemorativnih poštanski maraka:

* 1965. – *Đo no mai*, radi komemoracije Filatelističkog tjedna 1965.
* 1980. – *Majka i dijete* (母子, *Boši*, 1934.), kao dio serije moderne umjetnosti.

Godine 2000. sama Uemura Šoen bila je predmet komemorativne poštanske marke serije kulturnih vođa koju je izdala Japanska pošta.

## Reference

## Literatura

* Briessen, Fritz van. *The Way of the Brush: Painting Techniques of China and Japan*. Tuttle. 1999. 
* Conant, Ellen P., Rimer, J. Thomas, Owyoung, Stephen. *Nihonga: Transcending the Past: Japanese-Style Painting, 1868-1968*. Weatherhill. 1996. 
* Kato, Ruiko. *Niji o miru: Shoen to sono jidai*. Kyoto Shinbunsha. 1991. 
* Kimura, Ihee. *Four Japanese painters: Taikan Yokoyama, Gyokudo Kawai, Shoen Uemura, Kiyokata Kaburaki* (JPS picture books). Japan Photo Service. 1939. ASIN: B000888WYA

## Vanjske veze

* Umjetnički muzej u Osaki sa slikom ''Kasna jesen'' 
* Šohakuov umjetnički muzej u Nari (japanski site), s izloženim mnogim njezinim djelima 
* umjetnička djela i historija Uemure Šoen 
* stranica o Uemuri Šoen na mrežnom mjestu Adaćijeva umjetničkog muzeja (engleski) 
* Uemura Shoen, WikiArt, enciklopedija vizualne umjetnosti