The Zone of Interest (film)

***The Zone of Interest*** () je istorijski dramski film iz 2023. koji je napisao i režirao Jonathan Glazer u koprodukciji između Ujedinjenog Kraljevstva i Poljske. Delimično zasnovan na istoimenom romanu Martina Amisa iz 2014. godine, film se fokusira na život komandanta Auschwitza Rudolfa Hössa i njegove supruge Hedwig, koji žive u kući u „zoni interesa” pored koncentracionog logora.

Razvoj filma započeo je 2014. godine nakon objavljivanja Amisovog romana, koji je zasnovan na stvarnim događajima. Glazer je odlučio da ispriča priču o Hössevima, a ne o likovima koje su inspirisali i sproveo je opsežna istraživanja o porodici, u pokušaju da snimi film koji će demistifikovati počinioce Holokausta. Projekat je zvanično najavljen 2019. godine, sa potvrdom da će A24 da distribuira film. Snimanje se uglavnom odvijalo oko Auschwitza tokom leta 2021. godine.

*The Zone of Interest* premijerno je prikazan na 76. Filmskom festivalu u Cannesu 19. maja 2023. godine, a u bioskopima u Sjedinjenim Državama je prikazan 15. decembra 2023. Film je dobio pohvale kritike uz pohvale Glazerovoj režiji i scenariju, minimalnoj upotrebi muzike, dizajnu zvuka, kinematografiji, eksperimentalnom narativu i atmosferi. Među svojim priznanjima, *The Zone of Interest* je dobio pet nominacija (uključujući najbolji film) na 96. dodeli Oskara, osvojivši dve za najbolji međunarodni igrani film (prva za britanski film koji nije na engleskom jeziku) i najbolji zvuk. Film je takođe osvojio Grand Prix u Cannesu i tri filmske nagrade Britanske akademije, uključujući najbolji film na stranom jeziku, dobio je tri nominacije na dodjeli Zlatnog globusa, a proglašen je jednim od pet najboljih međunarodnih filmova 2023. godine od strane Nacionalnog odbora za recenziju filmova.

## Radnja
Film počinje crnim ekranom sa tamnocrvenom mrljom.

Godine 1943. Rudolf Höss, komandant koncentracionog logora Auschwitz, živi sa suprugom Hedwig i njihovo petoro djece u idiličnoj kući pored logora, u zoni interesa. Höss vodi decu da plivaju i pecaju, a Hedwig provodi vreme održavajući vrt. Zatvorenici u logoru obavljaju poslove, a svojine deportovanih daju se porodici. Iza baštenskog zida čuju se pucnji, vika i zvuci vozova i peći.

Höss odobrava dizajn novog krematorijuma koji su kreirali *[[J. A. Topf & Söhne]]*. Jednog dana, nakon što primeti ljudske ostatke u reci dok peca, Höss izvlači svoju decu iz vode i šalje šifrovanu poruku osoblju logora, kažnjavajući ih zbog nepažnje. Noću, dok Höss čita „Ivicu i Maricu” (nem. *Hänsel und Gretel*) svojim ćerkama, Poljakinja se iskrada i sakriva hranu na radnim mestima zatvorenika.

Höss dobija vest da je unapređen u zamenika inspektora koncentracionih logora i da se mora preseliti u Oranienburg, blizu Berlina. On se protivi i nekoliko dana skriva vesti od Hedwig. Hedwig zahteva da Höss uveri svoje nadređene da dopuste njoj i djeci da ostanu u svom domu, i njen zahtev biva odobren. Pre nego što Höss ode, nepoznata žena dolazi u njegovu kancelariju i priprema se za seks. Hedwigina majka dolazi u posetu, ali odlazi nakon što noću kroz prozor vidi rad krematorijuma. Ona ostavlja poruku koja uznemiruje Hedwig.

U Berlinu, kao priznanje za njegov rad, Oswald Pohl zadužuje Hössa da predvodi operaciju nazvanu po njemu koja će transportovati 700 000 mađarskih Jevreja na prinudan rad. To mu omogućava da se vrati u Auschwitz i ponovo se ujedini sa svojom porodicom. Pred povratak, prisustvuje zabavi koju su organizovali Glavni ekonomski i administrativni ured SS. Nakon toga, on ispriča Hedwig preko telefona da je proveo vreme na zabavi razmišljajući o najefikasnijem načinu da gasom ubije prisutne.

Dok Höss napušta svoju berlinsku kancelariju i silazi niz stepenice, staje, povraća i gleda u mrak hodnika zgrade. Film se prebacuje u današnjicu, gde grupa čistačica čisti državni muzej Auschwitz-Birkenau. Zatim se vraća u 1943. godinu, gde Höss nastavlja da korača niz stepenice i spušta se dalje u mrak.

Film se završava istim crnim ekranom koji je viđen na početku.

## Uloge

* Christian Friedel: Rudolf Höss
* Sandra Hüller: Hedwig Höss
* Johann Karthaus: Claus Höss
* Luis Noah Witte: Hans Höss
* Nele Ahrensmeier: Inge-Brigit Höss
* Lilli Falk: Heidetraut Höss
* Anastazja Drobniak, Cecylia Pekala i Kalman Wilson: Annegret Höss
* Medusa Knopf: Elfryda
* Maximilian Beck: Schwarzer
* Andrey Isaev: Bronek
* Stephanie Petrowitz: Sophie
* Martyna Poznanski: Marta
* Zuzanna Kobiela: Aniela
* Marie Rosa Tietjen: Hedwig's friend
* Imogen Kogge: Hedwig's mother
* Ralph Herforth: Oswald Pohl
* Daniel Holzberg: Gerhard Maurer
* Freya Kreutzkam: Eleonore Pohl
* Sascha Maaz: Arthur Liebehenschel
* Julia Polaczek: Aleksandra Bystroń-Kołodziejczyk
* Wolfgang Lampl: Hans Burger

## Produkcija

### Razvoj
 Razvoj filma počeo je 2014. Nakon što je završio *[[Under the Skin]]*, Glazer je naišao na novinski pregled tada još neobjavljenog romana Martina Amisa *[[The Zone of Interest (roman)|The Zone of Interest]]*, koji ga je zainteresovao. Odlučio je da napravi adaptaciju romana nakon što ga je pročitao. Paul i Hannah Doll, dva glavna lika romana, su labavo zasnovani na Rudolfu Hössu, komandantu koncentracionog logora Auschwitz s najdužim stažom, i njegovoj supruzi Hedwig. Glazer je umesto toga odlučio da koristi prave istorijske ličnosti i proveo je dve godine istraživajući Hössov život. Nekoliko puta je posetio Auschwitz i bio je duboko dirnut prizorom rezidencije Hössovih, koja je bila odvojena od logora samo baštenskim zidom. Sarađivao je s muzejom Auschwitz i drugim organizacijama i dobio posebnu dozvolu za pristup arhivi, gde je pregledao svedočenja preživelih i pojedinaca koji su bili zaposleni u domaćinstvu Höss. Sastavljajući ova svedočanstva, Glazer je postepeno konstruisao detaljan prikaz pojedinaca povezanih s događajima. Takođe je konsultovao knjigu istoričara Timothyja Snydera iz 2015. godine *Black Earth: The Holocaust: History and Warning* tokom svog istraživanja.

Glazer je želeo da snimi film koji demistifikuje počinioce Holokausta, za koje je primetio da se često prikazuju kao „skoro mitološki zli”. Nastojao je da ispriča priču o Holokaustu ne kao „nešto što je bezbedno ostavljeno u prošlosti”, već kao „priču današnjice”. Uporedio je svoj pristup sa radovima filozofkinje Gillian Rose, koja je zamislila film „koji bi nas mogao naterati da se osećamo nebezbedno, ukazujući na to da  smo emocionalno i politički bliži kulturi počinitelja nego što bismo želeli da priznamo” i film viđen kroz „suhe oči tuge” koji je nesentimentalan i „forenzičan”.

Glazer je potvrdio razvoj projekta 2019. godine, uz sufinansiranje i produkciju A24, Film4, Access Entertainment i House Productions. Christian Friedel je prvi put upoznao Glazera i producenta Jima Wilsona u Londonu 2019. godine za ulogu Rudolfa Hössa. Uprkos sopstvenoj nespremnosti da glumi nacističke likove, zaintrigirao ga je Glazerov pristup, koji je imao za cilj da „ovoj monstruoznoj osobi da ljudsko lice“. Friedel je preporučio Hüllerovu za ulogu Rudolfove supruge Hedwig, nakon što ju je prvi put upoznao 2013. dok su zajedno glumili u istorijskoj drami *Amour Fou*. Hülleru je prvo poslan odlomak scenarija, rasprava između Rudolfa i Hedwig predstavljena van konteksta, pre nego što je saznao da je projekat film o Holokaustu. Iako je odlučila da nikada ne glumi nacističkog lika, Hüllerova je bila ubeđena da prihvati ulogu nakon što je pročitala ceo scenario i upoznala se s Glazerom, verujući da je on deli njene brige o tome kako pravilno prikazati nacizam na ekranu. Hüllerin vlastiti pas, crni Weimeraner, u filmu igra Dillu, psa porodice Höss.

Mlada Poljakinja u filmu inspirisana je Aleksandrom Bystroń-Kołodziejczyk, koju je Glazer upoznao tokom svog istraživanja. Kao 12-godišnja pripadnica Poljske domobranske vojske, vozila je bicikl do logora kako bi ostavila jabuke za izgladnele zatvorenike. Kao i na filmu, otkrila je kompoziciju koje je napisao zatvorenik. Zatvorenik, Joseph Wulf, radio je u Auschwitz III–Monowitz logoru. Preživio je logor i bio je jedan od prvih ljudi koji su dokumentovali zločine Holokausta, čemu je posvetio svoj život. Bystroń-Kołodziejczyk umrla je ubrzo nakon što je upoznala Glazera. Bicikl koji film koristi i haljina koju glumica nosi pripadali su njoj. Glazer je posvetio film njoj dok je primao nagradu za najbolji međunarodni igrani film na 96. dodjeli Oskara.

### Snimanje

Originalna Hössova kuća je posle rata postala privatna rezidencija. Oštećenje fasade nastalo tokom osam decenija učinilo ga je lošom lokacijom za snimanje, jer je kuća morala da izgleda novo. Dizajner produkcije Chris Oddy na kraju je odabrao zapuštenu zgradu nekoliko stotina metara dalje, izgrađenu nakon rata, ali u sličnom arhitektonskom stilu. Proveo je nekoliko meseci pretvarajući kuću u repliku rezidencije Höss, a vrt je počeo da sadi u aprilu 2021. godine kako bi bio u cvatu kada je snimanje počelo. Kako su zgrade logora značajno ostarile tokom godina, rekreirane su korišćenjem kompjuterski generisane grafike (CGI). Glavno snimanje počelo je u Auschwitzu tokom leta 2021. i trajalo je otprilike 55 dana. Dodatno snimanje je održano u Jelenia Góra u januaru 2022.

Film je snimljen digitalnim fotoaparatima Sony Venice opremljenim Leica objektivima. Glazer i snimatelj Łukasz Żal ugradili su do 10 kamera u kuću i oko nje i omogućili im da rade istovremeno, bez ekipe na setu. Żal i njegov tim bili su smešteni u podrumu, dok su Glazer i ostatak ekipe bili u kontejneru s druge strane zida, daleko od glumaca. Svaki snimak bi trajao 10 minuta. Pristup, koji je Glejzer nazvao „*[[Big Brother (reality show)|Veliki brat]]* u nacističkoj kući”, omogućio je glumcima da improvizuju i intenzivno eksperimentišu tokom snimanja. Glazer i Żal težili su modernom izgledu i nisu želeli da „estetizuju” Auschwitz. Kao rezultat toga, korišćeno je samo praktično i prirodno osvetljenje. Noćne sekvence koje uključuju Poljakinju, gde nije bilo prirodnog svetla, snimljene su pomoću infracrvene kamere koju je obezbedila poljska vojska. Termalne slike niske rezolucije su zatim uvećane pomoću AI programa tokom postprodukcije.

Glazer nije želeo da se zločini koji su se dešavali u logoru vide, samo čuju. Zvuk filma je opisao kao „drugi film” i „samu srž filma”. U tu svrhu, dizajner zvuka Johnnie Burn sastavio je dokument od 600 stranica koji sadrži relevantne događaje u Auschwitzu, izjave svedoka i veliku mapu logora kako bi se udaljenost i odjeci zvukova mogli pravilno odrediti. Proveo je godinu dana praveći zvučnu biblioteku pre početka snimanja, koja je uključivala zvukove proizvodnih mašina, krematorijuma, peći, čizama, tačnu pucnjavu i ljudske vriske. Nastavio je da širi biblioteku tokom snimanja i postprodukcije. Kako su mnogi novopridošli u Auschwitz u to vreme bili Francuzi, Burn je njihove glasove izvukao iz protesta i nereda iz Pariza 2022. godine. Zvukovi pijanih čuvara Auschwitza čuli su se na Reeperbahnu u Hamburgu.

Engleski muzičar Mica Levi komponovao je partituru, od koje je većina na kraju izbačena iz filma jer Glazer i Burn nisu želeli da se film previše dramatizuje. Partitura koju je Levi napisao za prolog i epilog je zadržana, kao i zvučni pejzaži kreirani za sekvence koje uključuju Poljakinju. Kompozicije kombinuju ljudske glasove sa sintisajzerom, koji je Levi opisao kao uparivanje „najstarijeg, najprimitivnijeg instrumenta” sa „najmodernijim”.

## Premijera
*The Zone of Interest* odabrana je kao kandidat za Zlatnu palmu na Filmskom festivalu u Cannesu 2023. gde je imao svetsku premijeru 19. maja i dobio šestominutnu ovaciju. Osvojio je Grand Prix, nagradu za najbolji zvuk, i FIPRESCI nagradu.

Severnoamerička premijera održana je 1. septembra 2023. na 50. Filmskom festivalu u Telluridu. Film je takođe prikazan na Filmskom festivalu u Torontu 2023. godine. U SAD-u, nakon što je odložena premijera 8. decembra, film je imao ograničeno prikazivanje u bioskopima 15. decembra. Objavljen je u Velikoj Britaniji 2. februara 2024. i objavljen u Poljskoj nedelju dana kasnije, 9. februara. Objavljen je za digitalne platforme 20. februara.

### Govor Jonathana Glazera na 96. dodeli Oskara
Premijera filma poklopila se s tekućom izraelskom invazijom Gaze 2023. godine, što je dovelo do toga da njegov režiser, producent i drugi komentatori povuku paralele između radnje filma i invazije. U svom govoru povodom primanja Oskara na 96. dodjeli Oskara, Glazer je rekao da *Zona interesa* pokazuje kuda dehumanizacija vodi u najgorem slučaju, navodeći da „trenutno stojimo ovde kao ljudi koji povlače svoje jevrejstvo i Holokaust, koji se koriste da opravdaju okupaciju koja dovela do sukoba toliko nevinih ljudi”. Kritikovao je nasilje s obe strane, kao Jevrejin, osvrnuvši se na dehumanizaciju i „žrtava napada 7. oktobra u Izraelu” i „žrtava napada na Gazu koji i dalje traje”.

Glazerov govor izazvao je reakciju u medijima, posebno zbog široko rasprostranjenog pogrešnog citata u kojem se navodi da je Glazer jednostavno opovrgao svoje jevrejstvo, a ne da je opovrgao činjenicu da se ono koristi za opravdavanje okupacije. Producent James Wilson rekao je na dodeli filmskih nagrada Britanske akademije: „Imao sam prijatelja koji mi je pre neki dan poslao poruku, rekao je da ne može da prestane da razmišlja o zidovima koje gradimo u svakodnevnom životu, a koje ne biramo... Očigledno se dešavaju stvari u svetu, u Gazi, koje nas oštro podsećaju na neku vrstu selektivne empatije, da izgleda da postoje grupe nevinih ljudi koji umiru do kojih nam je stalo manje od nekih drugih nevinih ljudi.” Kritičar David Klion napisao je da gledajući film „...dok su bombe američke proizvodnje padale na civilna naselja u Gazi, nisam mogao a da ne razmišljam o banalnom prihvatanju ovih masovnih civilnih žrtava kojima sam svedočio bliže kući.”

Dana 18. marta, objavljeno je otvoreno pismo u kojem se govor proglašava krvnom klevetom koje je potpisalo više od 450 „jevrejskih kreativaca, rukovodilaca i holivudskih profesionalaca”, uključujući Jennifer Jason Leigh, Garyja Gilberta, Roda Luriea i Michaela Rapaporta. Međutim, govor je naišao i na odbranu i pohvale scenarista Tonyja Kušnera i Zoe Kazan.

## Prijem

### Box office
Do 21. marta 2024. godine, film je zaradio 8,5 miliona dolara u Sjedinjenim Državama i Kanadi i 25,2 miliona dolara na drugim teritorijama, što je ukupno 37,7 miliona dolara širom sveta.

Tokom prvog vikenda u Sjedinjenim Državama, film je zaradio 124.000 dolara od četiri bioskopa. Nakon pet nominacija za Oskara, proširio se sa 215 bioskopa na 333 u svojoj sedmoj sedmici prikazivanja i zaradio 1,08 miliona dolara, što je povećanje od 141% u odnosu na prethodni vikend i ukupno 3 miliona dolara.

### Kritike
*The Zone of Interest* premijerno je dobila pohvale kritike. Na web stranici agregatora recenzija Rotten Tomatoes, 93% od 330 recenzija je pozitivno, sa prosečnom ocenom od 8,7/10. Konsenzus kritičara ove web stranice kaže: „Besstrasno ispitujući uobičajeno postojanje saučesnika u užasnim zločinima, *Zona interesa* nas tera da sagledamo svakodnevnicu iza neoprostive brutalnosti.” Na Metacritic-u, film ima prosečnu ocenu od 92 od 100, na osnovu 58 recenzija kritičara, što ukazuje na „univerzalno priznanje”.

Kevin Maher iz *[[The Times]]a* nazvao ga je „markantnim filmom, izuzetno važnim, koji se ne boji teških ideja”. David Rooney iz *[[Hollywood Reporter]]a* nazvao je film „jedinstvenom razornom dramom o Holokaustu, koja sa zapanjujućom efikasnošću demonstrira nepogrešivu kontrolu nad tonskim i vizuelnim pripovedanjem [reditelja Jonathana Glazera]”. Donald Clarke iz *[[Irish Times]]a* je napisao: „Glazer bi mogao upasti u nevolje zbog takvog formalnog pristupa osetljivom materijalu. Ali, ako ništa drugo, ta samonametnuta disciplina – i potpuni nedostatak sentimentalnosti – govori o dubokom poštovanju koje ima za temu.” Raphael Abraham iz *[[Financial Times]]a* je napisao: „Glazer je postigao nešto mnogo veće od pukog pretvaranja monstruoznog u svakodnevicu – čineći tako ekstremnu nečovečnost uobičajenom, on nas uvodi u njen pravi užas.” Jonathan Romney iz *[[Screen International]]a* napisao je da film „izbegava lažnu retoriku, ostavljajući maksimalan prostor za emocionalnu reakciju publike”.

David Ehrlich iz *[[IndieWire]]-*a pohvalio je Glazerov način snimanja jer je uneo „ujednačenost u film u kojem nedostatak drame postaje sam po sebi duboko bolan”. Robbie Collin iz *[[Daily Telegraph]]a* napisao je: „Kroz mukotrpno kadriranje i dizajn zvuka, njegovi užasi grizu rub svakog kadra.” U recenziji s četiri zvezdice, Peter Bradshaw iz *[[The Guardian]]a* nazvao ga je „filmom koji uz svu svoju umetnost možda nije u potpunosti u kontroli svog (namernog) lošeg ukusa”, dok je takođe pohvalio „sjajnu muziku Mice Levija i dizajn zvuka Johnnie Burna”.

Pišući za Worldcrunch, nemački kritičar Hanns-Georg Rodek napisao je: „Evo prvog pitanja na koje *Zona interesa* ne daje odgovor: [da li je to film koji pokazuje] neznanje? Naravno da nije. [Pokazuje li] svesno odobrenje zasnovano na rasističkoj i nacionalističkoj zabludi? Siguran sam da [da]. Je li to žudnja za idilom usred situacije koja se doživljava kao preteća? Bez sumnje. Postoji mnogo pokušaja objašnjenja, koja ne interesuju Jonathana Glazera. Glazer opisuje situaciju u onome što je možda više opresivno od bilo čega što smo ranije videli u filmovima o Holokaustu. U jedan vrt se sabija stav cele nacije koja nije želela ništa da zna.”

Reditelj Steven Spielberg izjavio je da je *Zona interesa* najbolji film o Holokaustu napravljen nakon njegovog filma *[[Schindler's List|Schindlerova lista]]* (1993) i dodao je: „Film doprinosi podsticanju svesti, posebno o banalnosti zla.” Reditelj Todd Field je rekao: „Za one koji su upoznati sa Glazerovim filmovima, nije iznenađujuće da njegov pristup ovde nije opterećen prepoznatljivim elementima, žanrovskim umišljenjima ili kinematografskim prečicama koje često uzimamo zdravo za gotovo. Tokom karijere od 24 godine jednog od naših najboljih filmskih stvaratelja, Glazer je dosledno izvodio žestoke interpretacije žanra, i u tom procesu ih je potpuno iznova gradio: kriminal (*[[Sexy Beast (film)|Sexy Beast]]*), paranormalno (*[[Birth (film)|Birth]]*), naučna fantastika (*[[Under the Skin (fim)|Under the Skin]]*). Njegove slike unutar ovih okvira su zapanjujuće jedinstvene, kao da nikada ranije nije video ništa što je već urađeno.”

S druge strane, kritika italijanskog filmskog kritičara Davidea Abbatesciannija koju je objavila Cineuropa bila je manje pozitivna. Kritikovao je film zbog uznemirujuće atmosfere, za koju je smatrao da je dobro osmišljena, ali monotona, i zbog izvođenja za koja je smatrao da ne mogu da unesu nikakvu promenu u koncept predstavljen u filmu za koji je smatrao da mu nedostaje raznolikost i da je ostao u stagnaciji dva sata. Richard Brody iz *[[The New Yorker|The New Yorker-a]]* napisao je „film je ekstremna forma Holokitscha; ovo je ovogodišnji *[[Jojo Rabbit]]*.” Među ostalim retkim negativnim kritikama, *Les Cahiers du Cinéma* piše: „Problem nije samo slabost (filmskih) formalnih pomaka, koji su mnogo podrugljiviji od onih u *Under The Skin-u*, i ostaju ovde na fazi manirizama (zašto ih deliti na tako prikriveni način, ako ne da se bespotrebno frustriramo?). Takođe je to što ova fantastična ideja o trovanju kadra van kamere bez prikazivanja zabranjene slike na kraju ostane prazna i gleda samu sebe.”

„Nakon uglavnom ekstatičnih kritika na engleskom govornom području, nemačka publika je bila ambivalentnija prema filmu Jonathana Glazera”, komentarisao je *Irish Times*. Međutim, u pisanju za *[[Frankfurter Allgemeine Zeitung]]*, Andreas Klib je izjavio da „Ovde kamera više puta preskače osovinu između likova – smrtonosni greh u filmu – kako bi prikazala pozadinu događaja. Zato što ne bi trebalo da učestvujemo u filmu već da obratimo pažnju na detalje: oblaci pare iz lokomotive na horizontu. Dim koji se diže iz krematorijuma u večernji vazduh. Crvenkasti sjaj noćnog neba. Pepeo koji gnoji ružičnjake. U Cannesu, gde je *Zona interesa* osvojila Veliku nagradu žirija, neki kritičari su kritikovali film zbog nedostatka pripovedanja. Ali upravo to je poenta Glazerovog filma: on ne slika priču, već svet.”

## Nagrade

## Izvori

## Vanjske veze
*