Đuro Basariček

**Đuro Basariček** (Zagreb, 13. ožujka 1884. — Beograd, 20. lipnja 1928.), hrvatski političar, pravnik i društveni aktivist. Član Hrvatske (pučke) seljačke stranke od njenog osnivanja 1904. Ubijen u atentatu u beogradskom parlamentu 1928. godine.

## Biografija
Sin Stjepana Basaričeka (osnivača hrvatske školske pedagogije) i Amalije rođ. Pogačnik iz Đurđevca. Pučku školu, gimnaziju i studij prava završio je u Zagrebu gdje je doktorirao pravo 1907. Službovao kao sudac u Slavonskom Brodu i Zagrebu. Svoja gledišta prema socijalno ugroženima primjenjivao je u svojoj sudskoj praksi nastojeći pedagoški djelovati na prijestupnike, te izbjegavajući izricanje kazne. Za vrijeme Prvog svjetskog rata, godine1916., pridijeljen kao tajnik *Središnjem zemaljskom odboru za zaštitu obitelji mobiliziranih i u ratu poginulih vojnika.*

Godine 1917. osniva list *Narodna zaštita* po kojem se kasnije prozvao odbor, kojemu je bio tajnikom.

Basariček pokreće spašavanje gladne djece (više od 20 000), njihovim preseljavanjem iz istarskih i bosansko-hercegovačkih u plodnije krajeve, većinom u Slavoniju i Podravinu. Brinuo se i za djecu s poteškoćama u razvoju, te pokrenuo osnivanje posebnog doma na Goljaku. Pomagao je iseljenike i njihovu djecu, a zalagao se za pomoć izgladnjelima u Sovjetskoj Rusiji.

Godine 1919. Basariček započinje djelatnost u unutrašnjoj kolonizaciji Slavonije (naseljavanje kolonista iz pasivnih krajeva: Gorski kotar, Lika, Hrvatsko zagorje), u čemu je bio aktivan do smrti osnovavši više kolonističkih naseobina.

Osnivač je Seljačke sloge, seljačkih ženskih društava, Prosvjetnog saveza i Odbora za spas rođene grude.

Pisao je o problemima kriminaliteta omladine, o ženskom pitanju, socijalnim problemima hrvatskog sela itd. Najpoznatija djela su mu: *O državi* (1908.), *Kako da se suzbije kriminalnost u nedoraslih. Prinos kriminalnoj pedagogiji* (1916.), *Kolo. Pjesmarica. Zbirka narodnih pjesama i poskočica, što se u kolu pjevaju* (1916.), *Konac jedne laži. Savremeno razmatranje o najvažnijem socijalno-gospodarskom pitanju Hrvatske* (1924.). Potpisivao se pseudonimima Oruđ Kečirasab, Osip Pravedni i S. Sanjin Neždanov.

Basariček je od osnivanja Hrvatske pučke seljačke stranke surađivao sa Stjepanom Radićem, prihvativši njegovu mirotvornu i seljačku politiku. Uvjeren, kao i Radić, da treba njegovati sveslavenstvo, naučio je češki i ruski jezik. 
Djelovao je kao prvi tajnik Napredne omladine usko surađujući s Ivanom Lorkovićem i Peroslavom Ljubićem te mnogim kasnijim pristašama Hrvatsko-srpske koalicije sve dok mu Stjepan Radić nije ukazao na posebne interese hrvatskih seljaka.

Basariček je bio sklon ideji da se prilike na selu mogu poboljšati kroz predavanja i proučavanja. Još dok je službovao na kotarskom sudu u Brodu na Savi (današnji Slavonski Brod) obilazio je okolna sela predajući protiv alkoholizma, ali i prikupljajući seljačke narodne pjesme pod utjecajem Antuna Radića. Pod utjecajem Stjepana Radića smatrao je da seljake treba uputiti na kvalitetniji praktični rad na zemlji i domaćinstvu te je 1908. pokrenuo biblioteku *Mala knjižnica* u kojoj je objavio četrnaest svezaka. U prvoj polovici knjiga seljacima daje pravne savjete dok je drugu posvetio kulturološkom i političkom proučavanju seljaštva.

Uoči izbora 1908. objavio je brošuru *O državi* pokušavši poglavito seljaštvu na što jednostavniji način prikazati način djelovanja države. 
Zajedno s Rudolfom Hercegom osnovao je kulturno-prosvjetno društvo Radićeve seljačke stranke «Seljačku slogu» te je mnogo pisao u časopisu tog društva *Seljačka prosvjeta*. God. 1926. je zajedno sa Stjepanom Radićem odbornik "Seljačke sloge". Basariček je bio angažiran i na osnivanju Muzeja Hrvatske seljačke stranke u Seljačkom domu u Zagrebu (muzej je sa svim eksponatima izgorio dva dana nakon smrti Stjepana Radića).

Basariček se aktivno uključio u predizbornu kampanju seljačke stranke u vrijeme kada se Stjepan Radić nalazio u zatvoru te ga je mijenjao u komunikaciji s narodom.

Biran za zastupnika u Ustavotvornoj odnosno Narodnoj skupštini Kraljevine SHS 1920., 1923., 1925. i 1927. godine.

Zbog političkog rada Basariček je bio zatvaran i proganjan od vlasti. Posebno je važan njegov politički angažman uoči izbora 1927. kada se kandidirao u Somboru i Subotici. U Narodnoj skupštini je 1927. upozorio na "tamne sile" koje pripremaju diktaturu i "koje su jednaka opasnost za Hrvate kao i za srpstvo".

Ubijen u atentatu u Narodnoj skupštini u Beogradu 20. lipnja 1928., kada je radikalni zastupnik Puniša Račić pucao na zastupnike HSS-a.

## Literatura
Jedan od izvora:
* *[[Hrvatski biografski leksikon]]*, knjiga II, Zagreb, 1983.