open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Isak Alkalaj

**Isak Alkalaj** (Samokov, Kneževina Bugarska, 25. 11. 1882 &ndash; New York, Sjedinjene Američke Države, 29. 12. 1978), vrhovni rabin Kraljevine Jugoslavije do početka Drugog svjetskog rata i okupacije zemlje.

## Biografija
Rabin Isak Alkalaj je rođen 25. 11. 1882 godine u bugarskom gradu Samokov u porodici Avrama i Rebike Alkalaj. Kao dečak, sa roditeljima je preselio u Sofiju, a potom u Zemun. Otac mu je u Zemunu radio kao kantor u gradskoj sinagogi. Osnovnu školu i nižu realku završio je u Zemunu, a gimnaziju u Beogradu. Završio je Filozofski fakultet Univerziteta u Beču i Viši rabinski seminar. Rabinsku službu započeo je 1909 kao zastupnik sefardskog rabina u Kraljevini Srbiji, a 1911 postao je glavni rabin Kraljevine Srbije. Sa uspostavljanjem ustanove Vrhovnog rabinata 1923 godine, imenovan je za vrhovnog rabina Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca tj. Kraljevine Jugoslavije. Na toj je dužnosti ostao do 1941 godine. Istovremeno je bio i predsednik "Saveza rabina Kraljevine Jugoslavije". Za vreme Balkanskih ratova, istakao se u prikupljanju pomoći za sanitet, ali je radio i na pridobijanju Jevreja u novooslobođenim krajevima za novu državu. Tokom Prvog svetskog rata, išao je u humanitarne misije u Italiju, Švajcarsku, Francusku i Englesku i prikupljao pomoć za vojsku Kraljevine Srbije. Zalagao se za potpunu podršku Kraljevini za vreme ratova i okupacije centralnih sila. Po nalogu srpske vlade, išao je i u Sjedinjene Američke Države (SAD) da bi propagirao "jugoslovensku stvar" među tamošnjim Jevrejima. Bio je član Oblasnog odbora Crvenog krsta, te član i predsednik jevrejskog reda "Benei Brita" za Srbiju i njegove "Velike lože Jugoslavija". Jedan je od osnivača privremenog Glavnog odbora Saveza jevrejskih veroispovednih opština Jugoslavije 1919 godine. Za senatora po funkciji imenovan je 1932 godine. Također je bio jedan od predstavnika jugoslovenskih Jevreja na Prvom zasedanju "Svetskog jevrejskog kongresa" u Ženevi 1936. Aktivno se služio nemačkim, francuskim, engleskim, španskim i starohebrejskim jezikom. Nosilac je odlikovanja Svetog Save IV, III i I stepena. Objavio je više priloga o srpskim Jevrejima u "The American Jewish Year Book" 1918 godine. Izbegao je u SAD 1941 godine, te se nastanio se u Njujorku i bio aktivan član "Udruženja jugoslovenskih Jevreja u SAD-u". Rabin Isak Alkalaj je umro u Njujorku 1978 godine.

## Odlikovanja
*  Orden Svetog Save IV reda
*  Orden Svetog Save III reda
*  Orden Svetog Save I reda

## Reference

## Literatura
*
Gorčilo – Jesi li to došao da me vidiš

***Gorčilo – Jesi li to došao da me vidiš*** je igrani film iz 2015. godine snimljen u koprodukciji Crne Gore i Srbije. Film je režirao Milan Karadžić, po scenariju Miodraga Karadžića.

Film je svoju premijeru imao 9. januara 2015. godine u Crnoj Gori, a 21. januara 2015. godine u Srbiji.

## O filmu

Radnja filma je smeštena u jednom selu, u crnogorskim brdima, u leto 1968. godine. U jeku izgradnje infrastrukture u SFR Jugoslaviji, u naporima da se siromašni sever Crne Gore putevima poveže sa jugom, u malo selo dolazi geometar Laza, kako bi pripremio dokumentaciju za trasu budućeg puta. Sa njim dolazi i njegova žena Klara, balerina iz Novog Sada, koja tokom leta mora da održava kondiciju za narednu pozorišnu sezonu. Kako seljaci reaguju na dolazak geometra, koliko su skloni korupciji, kako reaguju na dolazak ljudi koji žive životom drugačijim od njihovog, samo je jedna linija priče. Paralelno pratimo sukob između dve porodice, Obada i Cvrkota, koje nisu u dobrim odnosima gotovo 20 godina, zbog međusobnog optuživanja o razlozima odlaska na robiju Željka Cvrkote, koji je sedam godina proveo na Golom otoku...

## Uloge

## Vanjske veze
*
Alan Bullock

**Alan Bullock** (Trowbridge, 13. 12. 1914. – Oxfordshire, 2. 2. 2004), britanski historičar, biograf, autor i profesor, poznat po djelima o Nacističkoj Njemačkoj i Sovjetskom Savezu. Njegova knjiga o Adolfu Hitleru iz 1952. smatra se prvom opsežnom biografijom takve vrste i imala je velik utjecaj na druge kapitalne biografije o nacističkom diktatoru.

## Opus
* *Hitler: A Study in Tyranny*, Long Acre; London: Odhams Press, 1952
* *The Liberal Tradition: From Fox to Keynes* (kourednik: Maurice Shock), London: A & C Black, 1956
* *The Life and Times of Ernest Bevin*, London: Heinemann, 1960–1983 (3 toma)
** *1. Trade Union leader, 1881–1940*, 1960
** *2. Minister of Labour, 1940–1945*, 1967
** *3. Foreign Secretary, 1945–1951*, 1983, 
* *History, Civilization from its Beginnings*, London: Macdonald, 1962
* *Russland, gestern und heute [Mother Russia]* (njemački, pr. Renate Schweyen), München: Humboldt-Taschenbuchverlag, 1971
* *A Language of Life*, London: HMSO, 1975, 
* *Has History a Future?*, Palo Alto, California: Aspen Institute, 1977, 
* *The Harper Dictionary of Modern Thought* (kourednik: Oliver Stallybrass), New York: Harper & Row, 1977, 
* *The Faces of Europe*, Oxford: Phaidon Press, 1980, 
* *The Humanist Tradition in the West*, New York: Norton, 1985, 
* *Hitler and Stalin: Parallel Lives*, London: HarperCollins, 1991, 
* *Building Jerusalem: A Portrait of My Father*, London: Allen Lane, 2000, 
* *Ernest Bevin: A Biography*, London: Politico's, 2002, 

## Vanjske veze
*  Lord Bullock of Leafield, The Guardian
*  Lord Bullock, The Daily Telegraph
*  Alan Bullock, Spartacus Educational
Sammy Hagar

**Samuel Roy "Sammy" Hagar** (Salinas, Kalifornija, SAD, 13. oktobar 1947), također poznat kao **The Red Rocker**, je američki rock pjevač, gitarist, tekstopisac i glazbenik. Najpoznatiji je kao pjevač američke rock grupe Van Halen.

## Izvori

## Vanjske veze
* Official Sammy Hagar Website
* Van Halen News Desk Sammy Hagar & Van Halen news
* Sammy Hagar Discography 
* 
* 
* Sammy Hagar's Political Contributions
Palanački mentalitet

**Palanački mentalitet**, je izraz za obrazac ponašanja karakterističan za sela, opštine i gradove do 30.000 stanovnika, mada se može naći i u mnogo većim gradovima. Ovaj kolektivizam u načinu razmišljanja i delovanja, ogleda se u ismevanju svega što je drugačije od proseka palanke, gušenju individualnosti, a razvijanju mase, lažnom moralisanju, predrasudama i voajerizmu.

## Reference
Paul Kurtz

**Paul Kurtz** (Newark, 21. 12. 1925. – Amherst, 20. 10. 2012), američki filozof, autor i profesor, često oslovljavan kao "otac sekularnog humanizma". Obrazovao se na Univerzitetu New York i Columbia, a karijeru profesora filozofije ostvario je na koledžima Trinity, Vassar i Union, Novoj školi za društvena istraživanja, te Njujorškom državnom univerzitetu u Buffalu. Bio je utemeljitelj i čelnik više skeptičnih i humanističkih organizacija, uključujući Odbor za skeptično istraživanje (, bivši CSICOP), Vijeće za sekularni humanizam () i Centar za istraživanje (). Godine 1969. osnovao je i izdavačku kuću Prometheus Books. Napisao je na stotine članaka za razne medije i objavio odnosno uredio preko 50 knjiga koje su prevedene na 60-ak jezika.

## Opus
* *The Humanist Alternative* (urednik), 1973, Prometheus Books, 
* *Exuberance: An Affirmative Philosophy of Life*, 1978, Prometheus Books, 
* *A Secular Humanist Declaration*, 1980, 
* *Sidney Hook: Philosopher of Democracy and Humanism*, 1983, 
* *In Defense of Secular Humanism*, 1983, Prometheus Books, 
* *The Transcendental Temptation: A Critique of Religion and the Paranormal*, 1986 
* *A Skeptic's Handbook of Parapsychology* (urednik), 1985, Prometheus Books, 
* *Forbidden Fruit: The Ethics of Humanism*, 1988, Prometheus Books, 
* *The New Skepticism: Inquiry and Reliable Knowledge*, 1992, Prometheus Books,  
* *Challenges to the Enlightenment: In Defense of Reason and Science* (više autora), 1994, 
* *Living Without Religion: Eupraxophy*, 1994, Prometheus Books, 
* *Toward a New Enlightenment: The Philosophy of Paul Kurtz* (urednik: Tim Madigan, predgovor: Vern Bullough), 1994, Transaction, 
* *The Courage to Become*, 1997, Praeger/Greenwood, 
* *Embracing the Power of Humanism*, 2000, Rowman & Littlefield, 
* *Humanist Manifesto 2000*, 2000, 
* *Skepticism and Humanism: The New Paradigm*, 2001 
* *Science and Religion* (više autora), 2003 
* *Affirmations: Joyful And Creative Exuberance*, 2004 
* *What Is Secular Humanism?*, 2006 
* *The Turbulent Universe*, 2013, Prometheus Books, 

## Vanjske veze

*  Službene stranice Paula Kurtza
*  Paul Kurtz , Center for Inquiry
*  Paul Kurtz, Contemporary Pragmatism
Julian Baggini

**Julian Baggini** (Engleska, 1968. – ), britanski filozof i autor više knjiga o filozofiji za široku publiku. Poznatije djelo mu je *The Pig that Wants to be Eaten and 99 other thought experiments* iz 2005. godine. Godine 1996. obranio je doktorat na Londonskom univerzitetskom koledžu s disertacijom na temu filozofije osobnog identiteta. Suosnivač je i glavni urednik časopisa *[[The Philosophers' Magazine]]*.

## Opus
* *New British Philosophy: The interviews* (kourednik: L. Alpeart), Routledge, 2002
* *The Philosopher's Toolkit: A Compendium of Philosophical Concepts and Methods* (koautor: Peter S. Fosl), Blackwell, 2002, 
* *Philosophy: Key Themes*, Palgrave Macmillan, 2002
* *Philosophy: Key Texts*, Palgrave Macmillan, 2002
* *Making Sense: Philosophy Behind the Headlines*, Oxford University Press, 2002
* *What Philosophers Think* (kourednik: Jeremy Stangroom), Continuum, 2003
* *Atheism: A Very Short Introduction*, Oxford University Press, 2003, 
* *Great Thinkers A-Z* (kourednik: Jeremy Stangroom), Continuum, 2004
* *What’s It All about? Philosophy and the meaning of life*, Granta, 2004
* *The Pig that Wants to be Eaten and 99 other thought experiments*, Granta, 2005
* *Do You Think What You Think You Think?* (koautor: Jeremy Stangroom), Granta, 2006
* *The Ethics Toolkit: A Compendium of Ethical Concepts and Methods* (koautor: Peter S. Fosl), Blackwell, 2007, 
* *Welcome to Everytown: A Journey Into the English Mind*, Granta, 2007
* *Complaint: From Minor Moans to Principled Protests*, Profile Books, 2008, 
* *The Duck That Won the Lottery: And 99 Other Bad Arguments* (izdano u UK kao *Do They Think You're Stupid?*), Granta, 2008, 
* *Should You Judge This Book by Its Cover?*, Granta, 2009
* *The Ego Trick: What Does It Mean To Be You?*, Granta Books, 2011
* *Freedom Regained: The Possibility of Free Will*, Granta Books, 2015

## Vanjske veze

*  Službene stranice Juliana Bagginia
*  Julian Baggini , Prospect
*  Julian Baggini , Aeon
Canal+

**Canal+** ("Canal Plus", "C+", , što znači "Kanal plus/više") je francuski kablovski TV kanal koji je pokrenut 1984. Pod 100% je vlasništvu Canal+ Group, koju pak posjeduje Vivendi SA. Kanal sadrži nekriptirani program, koji se može slobodno gledati kao i kriptirani program na pretplatu.

Dio je Evropske radiodifuzne unije.

## Vanjske veze
*Zvanični website
Jorgos II od Grčke

**Kralj Đorđe II Grčki** (od Gliksburga) (19. jul 1890 — 1. april 1947) je bio kralj Grčke od 1922. do 1924. i od 1935. do 1947. godine.

## Biografija

Bio je stariji sin Konstantina I, kralja Grčke. Kao 18-godišnjak, pohađao je obuku u pruskoj gardi, a služio je u vojsci tokom Drugog balkanskog rata. Nakon abdikacije svog oca, Đorđe je bio prinuđen da s njim ode u egzil. Nakon smrti njegovog mlađeg brata, kralja Aleksandra I 1920. godine, on i otac vratili su se u Grčku.

Nakon poraza Grčke u ratu s Turskom 1922. godine, Konstantin I je abdikovao 27. septembra, a nasledio ga je Đorđe. Nakon neuspešnog rojalističkog puča u oktobru 1923. godine, Revolucionarni komitet mu je predložio da on i njegova porodica napuste zemlju, dok sene odluči o budućoj vladi. Đorđe je 19. decembra 1923. godine otišao u egzil u Rumuniju, zemlju svoje supruge. Dana 25. marta 1924, bila je proglašena Druga grčka republika. Đorđe se 1932. godine preselio u Ujedinjeno Kraljevstvo.

Vlast tokom Druge republike bila je izrazito nestabilna, zbog čega je general Kondulis izvršio puč u oktobru 1935. godine i organizovao plebiscit na kojem se većina od 98 % glasača izjasnila za povratak monarhije. Đorđe, koji je tada prebivao u Londonu, vratio se u Grčku 25. novembra. Godine 1936, Đorđe je dao podršku generalu Joanisu Metaksasu u usponu na vlast, što je dovelo do zabrane političkih stranaka, ukidanja ustava, raspuštanaj parlamenta, odnosno uspostave diktature.

Nakon nemačkog napada na Grčku 6. aprila 1941. godine, grčka vojska je bila poražena. Kralj i porodica preselili su na Krit 23. aprila i naposletku pobegli u Egipat. Tokom rata, i dalje je zvanično bio smatran za međunarodno priznatog vladara Grčke.

Dana 1. septembra 1946. godine, bio je održan referendum na kojem se 69 % glasača izjasnilo za kraljev povratak.

Đorđe II umro je od arteroskleroze 1. aprila 1947. godine u kraljevskoj palati u Atini. Nasledio ga je mlađi brat Pavle.

## Porodica

Kralj Đorđe je bio oženjen rumunskom princezom Elizabetom. Nisu imali dece. Razveli su se 6. jula 1935. godine.

### Roditelji

### Supružnik

## Povezano
* Kraljevina Grčka
* Grčka kraljevska porodica

## Reference

## Literatura
* 

## Vanjske veze
Andrew Brown (pisac)

**Andrew Brown** (London, 1955. – ), britanski novinar, urednik i autor. Živio je u Švedskoj odakle je pisao za *[[The Spectator]]*, a nakon povratka u London 1986. priključio se *[[The Independent]]u* i desetak godina radio je kao dopisnik zadužen za religijske teme. Godine 1995. primio je nagradu od Zaklade Templeton za najboljeg evropskog komentatora o religijskim temama. Kasnije se priključio *[[The Guardian]]u* i uređivao sekciju *Belief* za što je 2009. nagrađen Webbyjem. Povremeno piše i za *[[Prospect (časopis)|Prospect]]*, *[[Salon Media Group|Salon]]*, *[[New Statesman]]* i *[[Church Times]]*. U svojim člancima i esejima kritizirao je razne religijske i ireligijske suvremene trendove. Kritizirao je i Wikipediju jer tvrdi da pruža prostor raznim šarlatanima i lažovima, te da je komplicirana za potencijalne kvalitetne korisnike. Brown se bavi i pisanjem knjiga – njegova *In the Beginning Was the Worm* bila je 2004. nominirana za Nagradu Aventis, a *Fishing in Utopia* iz 2008. osvojila je Nagradu Orwell i bila je nominirana za Nagradu Stanford Dolman za najbolji putopis. Živi na sjeveru Essexa, oženjen je i ima dvoje djece.

## Opus
* *Watching the Detectives*, London: Hodder & Stoughton, 1988, 
* *The Darwin Wars: The Scientific Battle for the Soul of Man*, London: Simon & Schuster, 1999, 
* *In the Beginning Was the Worm: Finding the Secrets of Life in a Tiny Hermaphrodite*, New York: Columbia University Press, 2003, 
* *Fishing in Utopia: Sweden & The Future That Disappeared*, London: Granta Books, 2008, 
* *That Was The Church That Was: How the Church of England Lost the English People* (koautor: Linda Woodhead), London: Bloomsbury, 2016, 

## Vanjske veze
*  Andrew Brown, The Guardian
*  Andrew Brown (blog), The Guardian
*  Fishing in Utopia , Granta Books
*  Andrew Brown, Salon
*  Andrew Brown , Prospect
Rusi dolaze (parola)

**Rusi dolaze** (; ) je parola koja se danas koristi u rusofobnim, dok se u prošlosti koristila u antisovjetskim krugovima kako bi se upozorilo na opasnost koju su Rusi i Rusija, odnosno Sovjetski Savez u prošlosti, predstavljaju po, prije svega zapadni, svijet.

Parola, pak, potiče od Drewa Pearsona, uglednog američkog novinara i kolumnista koji je zbog svojih lijevih stavova u godinama nakon Drugog, odnosno počecima Hladnog rata, žestoko kritizirao Jamesa Forrestala, ministra mornarice i obrane u administraciji predsjednika Trumana, poznatog zagovornika otvorenog suprotstavljanja Sovjetima. Pearson je tvrdio da Forrestal preuveličava opasnost koju predstavljaju Sovjeti i to tumačio ministrovim duševnim rastrojstvom. U jednoj svojoj kolumni je naveo anegdotu prema kojoj je Forrestala, dok se nalazio na svojoj ladanjskoj kući, jedne noći probudila brodska sirena te je skočio iz kreveta i počeo trčati po okolici i vrištati: "Rusi dolaze. Rusi dolaze. Oni su upravo ovdje. Vidio sam ruskog vojnika."

Forrestal je nedugo nakon toga bio smijenjen sa svog položaja te smješten u psihijatrijsko krilo Mornaričke bolnice u Bethesdi gdje je smrtno stradao u incidentu koji se najčešće tumači kao samoubistvo. Iako je njegov citat, za koji ne postoje nikakve nezavisne potvrde, bio namijenje kako bi ga ocrnio, vrlo brzo su ga prihvatili Forrestalovi antikomunistički i antisovjetski nastrojeni istomišljenici poput senatora Josepha McCarthyja, te je tokom sljedećih godina, kada je Hladni rat eskalirao postao jednostavan način da se opiše prijetnja koju predstvaljaju Sovjeti i njihove pristaše u zapadnim državama. U vojnim krugovima je, pak, opisivala mišljenje koje su vodeći stratezi NATO-pakta i drugih Zapadnih država imali tokom najvećeg dijela Hladnog rata, a prema kome se američke i druge zapadne vojske u slučaju Trećeg svjetskog rata zbog nisu mogle efikasno suprotstaviti invaziji Varšavskog pakta na Zapadnu Evropu bez korištenja nuklearnog oružja.

Parola je kasnije postala predmetom referenci u popularnoj kulturi, među kojima su najpoznatiji primjeri istoimena hollywoodska filmska komedija iz 1966. godine te istoimena epizoda popularnog BBC-jevog sitkoma ''Mućke.

Nakon završetka Hladnog rata su je u Rusiji i postsovjetskim državama kao svoju parolu preuzeli ruski nacionalisti, odnosno organizacije koje okupljaju rusku manjinu.

## Vanjske veze
* Журнал «Итоги» об экспансии русской культуры в Англии.
Njemačka nacionalna biblioteka

**Njemačka nacionalna knjižnica** (njemački **Deutsche Nationalbibliothek**, skraćeno **DNB**) je središnja nacionalna knjižnica u Njemačkoj. Njena dva glavna dijela nalaze se u Lajpcigu i Frankfurtu na Majni.

## Opći podaci

Ukupni knjižni fondus Njemačke nacionalne knjižnice sadrži oko trideset milijuna jedinica. Jedna je od  najvećih knjižnica u svijetu. Također predstavlja glavni arhiv svih djela na njemačkom jeziku objavljenih u Njemačkoj ili negdje drugdje. Ujedno je i nacionalni bibliografski centar Njemačke. Funkciju nacionalne biblioteke ima od 1913. godine.

## Povezano
* Bibliotekarstvo

## Reference

## Vanjske veze

* Njemačka nacionalna knjižnica  (glavna stranica)
* Djela čiji je autor ili tema Njemačka nacionalna knjižnica u katalogu Njemačke nacionalne knjižnice
* Njemačka nacionalna knjižnica  u Deutsche Digitale Bibliothek (DDB)
Rusi dolaze

Rusi dolaze () može označavati:

* Rusi dolaze (parola), riječi kojima su u doba Hladnog rata američki i zapadni jastrebovi označavali prijetnju Sovjetskog Saveza;
* *[[The Russians Are Coming, the Russians Are Coming]]*, američka filmska komedija iz 1966. godine, poznata i pod skraćenim naslovom *Rusi dolaze*
* *[[The Russians Are Coming]]*, epizoda britanske humorističke serije *[[Mućke]]* emitirana 1981. godine.
James Forrestal

**James Vincent Forrestal** (15. februar 1892 – 22. maj 1949) je bio američki poslovni čovjek i demokratski političar koji je služio kao sekretar za obranu SAD. Poznat je kao jedna od ključnih ličnosti Trumanove administracije i ulozi koju je imao na kraju Drugog i počecima Hladnog rata, odnosno kao najradikalniji antikomunist i zagovornik antisovjetske politike svog vremena, ali i po tome što se razišao sa Trumanom, bio smijenjen te nedugo potom smješten u psihijatrijsku bolnicu gdje je smrtno stradao u okolnostima koje su kasnije postale predmetom brojnih teorija zavjere.

## Povezano
* *[[USS Forrestal (CV-59)|USS Forrestal]]*
* Rusi dolaze

## Izvori

## Vanjske veze

* DoD biography (includes more details of DoD formation process and budget negotiations)
* Annotated bibliography for James Forrestal from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues 
* 
* The Last Salute: Civil and Military Funeral, 1921–1969, CHAPTER V, Former Secretary of Defense James V. Forrestal, Official Funeral, 22–25 May 1949 by B.&nbsp;C.&nbsp;Mossman and M.&nbsp;W.&nbsp;Stark. United States Army Center of Military History.
* Admiral M.D. Willcutts Report, 1949 (pdf). Or in searchable html.
* Diaries of James V. Forrestal, 1944–1949 
* James V. Forrestal Papers at the Seeley G. Mudd Manuscript Library, Princeton University
* Arnold A. Rogow Papers on James V. Forrestal at the Seeley G. Mudd Manuscript Library, Princeton University
Haka

**Haka** je tradicionalni ratni poklič i ples Maora sa Novog Zelanda. Izvodi se u grupi, energičnim pokretima, stupanjem o tlo te je popraćen uzvicima. Popularizovala ga je novozelandska ragbi reprezentacija čiji igrači izvode haku pre svake utakmice.

## Historija

Haka nisu isključivo ratni plesovi, ali tradicionalno ih obavljaju muškarci. U modernim vremenima, razne Hake igraju i žene, pa čak i deca. Haka se igra iz različitih razloga: za zabavu, kao pozdrav uvaženim gostima, kao priznanje velikom uspehu, prilikom sahrana...

Ratnu haku (peruperu) su prvobitno obavljali ratnici pokazivajući svoju snagu i veštinu u cilju zastrašivanja protivnika. Danas, Haka čini sastavni deo formalne ili zvanična dobrodošlice prilikom ceremonije za ugledne posetioce ili strane državnike.

## Vrste Haka

Postoje različiti tipovi Haka:whakatu waewae, tutu ngarahu i peruperu. Peruperu karakterišu skokova tokom kojeg su noge su presovane za telo. Nekada, peruperu je izvođen pre bitke kako bi se pozvao bog rata i da se obeshrabri i zastraši neprijatelj. To je podrazumevalo žestok izraz lica i grimase, isplažen jezik, izbuljene oči, groktanje, plač i mahanje oružjem. ko haka nije izvršena skladno, to je smatran kao loš znak za bitku. Često su ratnici išli ​​goli u bitku, osim pletenog lanenog kaiša oko struka.

Tutu ngarahu takođe obuhvata skakanje, ali sa jedne na drugu stranu, dok u whakatu waewae nema skakanja. Postoji i haka koja se odvija bez oružja i ona se zove Ngeri. (ngeri) Njena svrha je bila da psihološki motiviše ratnike. Pokreti su veoma slobodni, a od svakog izvođača se očekuje da iskaže svoja osećanja. Manawa wera haka je povezana sa sahranama i drugim prilikama koje uključuju smrt. Poput ngeri hake izvodi se bez oružja, a ima i veoma malo pokreta.

## Pol učesnika
Većine Haka obavljaju muškarci, uz žensku ulogu, koja se svodi na ograničeno pružanje podrške tako što ona peva u pozadini. Međutim, postoje neke Hake koje pretežno obavljaju žene. Jedna od najpoznatijih je ​​Ngati Poru Haka „Ka Panapana“.

## Mitologija
Prema mitologiji Maora, bog sunca Tama-nui-te-rā je imao dve žene, letnju ženu Hine-raumati i zimsku Hine-takurua. Hakom se slavio dolazak letnje žene Hine-raumati, odnosno leta.

## Haka u sportu
Najpoznatija Haka se naziva "Ka Mate". Nju obavlja novozelandskih timova u zemlji i inostranstvu. Normalno se vrši neposredno pre događaja koji će se održati. Usvojena je od strane Ragbi tima Novog Zelanda i izvedena na utakmici 1905. godine.

### Ka Mate
Ka Mate Haka počinje od pet pripremnih instrukcija koje izgovara lider, pre nego što se ceo tim pridruži:

## Reference

## Vanjske veze

* Haka – A New Zealand icon
* Photo  of Maori Battalion soldiers performing a haka in Egypt during the Second World War
* A haka performed by children (Te Kapa Haka o Manawa Tapu)
* Impressions of a national kapa haka contest
* HAKA in *An Encyclopaedia of New Zealand*, edited by A. H. McLintock, originally published in 1966.
* Giant haka honours three New Zealand soldiers killed in Afghanistan
The Russians Are Coming, the Russians Are Coming

***The Russians Are Coming, the Russians Are Coming*** (), u bivšoj Jugoslaviji prikazan pod skraćenim naslovom ***Rusi dolaze***, je američka filmska komedija snimljena 1966. godine u režiji Normana Jewisona. Predstavlja adaptaciju romana *The Off-Islanders* Nathaniela Benchleya. Radnja prikazuje kako se sovjetska podmornica nasuče na pješčani sprud ispred obale Nove Engleske, te kako njen zapovjednik (koga tumači Theodore Bikel) šalje svog zamjenika (koga tumači Alan Arkin) i još nekoliko članova posade na kopno kako bi u lokalnom gradiću, lažno se izdajući za Norvežane, pokušali nabaviti brod s kojim bi "diskretno" oteglili podmornicu natrag na otvoreno more; njihovi napori, međutim, izazivaju sve veću sumnju dijela žitelja koji postaju uvjereni kako su u pitanju pripreme za invaziju te niz komičnih nesporazuma eskalira do ozbiljne prijetnje izbijanja Trećeg svjetskog rata.

Film je napravljen u vrijeme kada su se hladnoratovske napetosti počele smirivati te je predstavljao jedno od tada prilično rijetkih ostvarenja u kojima su sovjetski likovi umjesto kao negativci prikazani kao "obični" ljudi koji su se našli u problemima koje, na kraju, zajednički pokušavaju riješiti sa Amerikancima. Njegov sadržaj je u mnogo čemu bio odraz vremena, bilo da je riječ o široko rasprostranjenim pacifističkim stavovima, bilo nastojanje da se apokaliptička tjeskoba izazvana događajima poput Kubanske raketne krize smiri kroz satirički prikaz nepovjerenja obje strane. Film je doživio veliki uspjeh kako u kino-dvoranama, tako i kod kritičara, te je osvojio Zlatni globus za najbolji mjuzikl ili komediju. Prema Jewisonovim riječima, neke od kopija su bile poslane u SSSR gdje su tamošnje vlasti izrazile zadovoljstvo načinom prikaza Sovjeta. Kasniji kritičari su, međutim, bili nešto manje skloni filmu, držeći da je Jewison, pogotovo u završnim scenama, pretjerao u nastojanju da kroz nekoliko algeorijskih scena gledatelje uvjeri u nužnost miroljubive koegzistencije.

## Uloge

* Alan Arkin ... Por. Yuri Rozanov
* Carl Reiner ... Walt Whittaker
* Eva Marie Saint ... Elspeth Whittaker
* Brian Keith ... Šef policije Link Mattocks
* Jonathan Winters ... Pozornik Norman Jonas
* Paul Ford ... Fendall Hawkins
* Theodore Bikel ... Ruski kapetan
* Tessie O'Shea ... Alice Foss (telefonistica)
* John Phillip Law ... Alexei Kolchin
* Ben Blue ... Luther Grilk (gradski pijanac)

* Don Keefer ... Irving Christiansen
* Andrea Dromm ... Alison Palmer
* Sheldon Collins ... Pete Whittaker
* Guy Raymond ... Lester Tilly
* Cliff Norton ... Charlie Hinkson
* Michael J. Pollard ... Stanley, avio-mehaničar
* Richard Schaal ... Oscar Maxwell
* Milos Milos ... Lysenko
* Cindy Putnam ... Annie Whittaker

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* The Russians Are Coming, The Russians Are Coming Facebook Fan Page
Mon amour, mon amour

***Mon amour, mon amour*** () je francuski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Nadine Trintignant, kojoj je to predstavljao cjelovečernji debi. Protagonisti, koje tumače njen suprug Jean-Louis Trintignant i Valérie Lagrange, su muškarac i žena čiju dotadašnju ljubav pred iskušenje stavlja ženina trudnoća. Film je premijerno prikazan na Kanskom festivalu.

## Cast
* Jean-Louis Trintignant - Vincent Falaise
* Valérie Lagrange - Agathe
* Annie Fargue - Jeanne
* Michel Piccoli - Marrades
* Katarina Larsson - Marilou
* Bernard Fresson - Serge
* Marie Trintignant
* Marie-José Nat - cameo (van špice)

## Reference

## Vanjske veze
*
Un homme de trop

***Un homme de trop*** () ili ***Il 13º uomo*** () je francusko-italijanski crno-bijeli ratni film snimljen 1967. godine u režiji Coste Gavrasa. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Jean-Pierrea Chabrola koji je zajedno sa Gavrasom također napisao i scenario. Radnja se događa u planinskoj oblasti Cevennes u Francuskoj za vrijeme njemačke okupacije u Drugom svjetskom ratu i prikazuje kako grupa ''maquisa'' izvodi prepad na zatvor iz koga oslobađa članove pokreta otpora koje su njemačke vlasti bile osudile na smrt. Naslovni lik, koga tumači Michel Piccoli, je muškarac koji se našao među oslobođenim zatvorenicima i koji se priključuje *maquisima* iako nitko ne zna tko je ni zašto se bio našao u zatvoru, a što izaziva sumnje da je riječ o ubačenom njemačkom špijunu.

## Uloge
* Michel Piccoli : l'homme de trop
* Charles Vanel : Passevin
* Bruno Cremer : Cazal
* Jacques Perrin : Kerk
* François Périer : Moujon
* Gérard Blain : Thomas
* Claude Brosset : Ouf
* Jean-Claude Brialy : Jean
* Claude Brasseur : Groubac
* Marc Porel : Octave
* Pierre Clémenti : Lucian (le milicien)
* Michel Creton : Solin
* Paolo Fratini : Philippe
* Julie Dassin : Jeanne
* Mario David : le chauffeur du car
* Michel Modo : le juif torturé
* Patrick Préjean : Lecocq
* Guy Mairesse : Tricard
* Jacqueline Staup : la religieuse
* Dominique Viriot : Julien
* Serge Sauvion : Félix
* René Alone : le médecin
* Edmond Ardisson : le caissier
* Michèle Bardollet : Micheline
* Gérard Darrieu : le camionneur
* Philippe Forquet : Tepart
* Maurice Garrel : Forez
* Jean-François Gobbi : Salve
* Michel Gonzales : Martin
* Med Hondo : Florent
* Sady Rebbot : Hardy
* René Lefèvre : le colonel Guers
* Jean-Louis Le Goff : le directeur des PTT
* Monique Chaumette : Madame Moujon
* Roger Marion : Titus
* Moni Reh : la mère du milicien
* Antonio Segurini : Paco
* Françoise Pavy : Suzanne
* Roger Pera : Roy
* Albert Rémy : Emile
* Gérard Sarafian : Balu

## Vanjske veze
*
Benjamin ou les Mémoires d'un puceau

***Benjamin ou les Mémoires d'un puceau*** () je francuska filmska komedija snimljena u režiji Michela Devillea i premijerno prikazana početkom 1968. godine. Radnja se događa u 18. vijeku, a protagonist, čiji lik tumači Pierre Clémenti je 17-godišnji aristokrat koji zajedno sa slugom dolazi u posjet svojoj rođaci (čiji lik tumači Michèle Morgan), te čiji dolazak izaziva veliko zanimanje žena na i oko njenog imanja i započinje natjecanje koja će mu od njih oduzeti djevičanstvo.

Snimanje filma je započelo dan nakon što je Françoise Dorléac, sestra glumice Catherine Denevue koja se pojavljuje u liku mlade djevojke, tragično stradala u prometnoj nesreći; Denevue je kasnije tvrdila da joj je to bio najteži film za snimiti u životu, ali da se trudila profesionalno obaviti svoje obaveze. U samoj Francuskoj je dobio relativno dobre kritike te osvojio Prix Louis Delluc. U nekim zemljama je, pak, imao određene probleme sa cenzurom, te mu je tako u SAD cenzorski odbor MPAA dao oznaku "X", iako manje zbog golotinje i eksplicitno prikaza seksa, a više zbog navodnog promoviranja promiskuiteta.

## Uloge
* Michèle Morgan ... Grofica de Valandry.
* Catherine Deneuve ... Anne
* Pierre Clémenti ... Benjamin
* Michel Piccoli ... Grof Philippe
* Francine Bergé ... Marion
* Anna Gaël ... Célestine
* Catherine Rouvel ... Victorine
* Jacques Dufilho ... Camille
* Odile Versois ... Udana žena

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* Review of film at New York Times
* Review of film by Roger Ebert
Bill Maher

**Vilijam „Bil“ Mar mlađi** (; Njujork, 20. januar 1956) je američki stendap komičar, televizijski voditelj, politički komentator, pisac i glumac. Pre svoje sadašnje uloge voditelja u emisiji *[[Real Time with Bill Maher]]* na kanalu HBO, Mar je bio voditelj emisije *[[Politically Incorrect]]* emitovane na kanalima Komedi central i ABC.

Maher je poznat po svojoj političkoj satiri i društveno-političkim komentarima, koji obuhvataju širok spektar tema kao što su: religija, politika, razne vrste birokratija, politička korektnost, masovni mediji, pohlepa među ljudima i osobama na visokim političkim položajima i nedostatak intelektulane radoznalosti biračkog tela. On podržava legalizaciju marihuane i istopolnih brakova, a takođe je članak organizacije PETA. Takođe je i veliki kritičar religije i člana savetodavnog odbora Projekta Razum, fondacije za promovisanje naučnog znanja i sekularnih vrednosti u društvu. Mar je 2005. godine bio rangiran na 38. mestu Komedi centralove liste 100 najvećih stendap komičara svih vremena, a 14. oktobra 2010. je dobio svou zvedzu na Holivudskom bulevaru slavnih.

Mar je oštar kritičar religiozne desnice u Republikanskoj stranci u koju spadaju Džordž Buš mlađi, Sara Pejlin, Mišel Bahman i Rik Santorum.

## Reference

## Vanjske veze

* BillMaher.com
Argumentum ad verecundiam

***Argumentum ad verecundiam*** () ili ***argumentum ab auctoritate*** () je logička greška koja nastaje kada se zaključak smatra ispravnim samo zato što ga podržava neki autoritet, najčešće upitne stručnosti ili van oblasti teme o kojoj je riječ. Greška najčešće nastaje kada se autoritet iz jednog područja citira kao arbitar za neku sasvim drugu disciplinu, npr. kada se političari citiraju kao autoritet u umjetnosti, umjetnici kao autoritet za historiju, itd. Autoriteti mogu imati validne argumente, ponekad i van sfere svoje stručnosti, stoga ne treba *[[apriori]]* odbaciti njihovo iskustvo i stručnost, ali ga isto tako ne treba ni *apriori* prihvaćati.

## Literatura
*
Trois couleurs: Bleu

***Tri boje: Plavo*** (francuski *Trois couleurs: Bleu*) je art filmska drama iz 1993. u francusko-poljsko-švicarskoj koprodukciji koju je režirao Krzysztof Kieślowski, a napisali sam Kieślowski, Krzysztof Piesiewicz, Agnieszka Holland i Edward Żebrowski. To je prvi dio njegove 'trilogije o tri boje' koja istražuje francuske revolucionarne ideale u moderno doba: ostali filmovi su *[[Tri boje: Bijelo]]* i *[[Tri boje: Crveno]]*. Glavne uloge tumače Juliette Binoche, Benoît Régent i Emmanuelle Riva. *Plavo* se bavi temom slobode, načelno emotivne slobode, a ne društvene ili političke..

Radnja se odvija u Parizu, o ženi koja se snosi s posljedicama toga da su joj suprug i dijete poginuli u prometnoj nesreći. Stoga, ona je odjednom silom prilika slobodna obiteljskih obveza, te se odluči ograditi od svega i živjeti u izloaciji od bivših odnosa, ali otkriva da se ne može osloboditi ljudskih veza.

*Tri boje: Plavo* je dobio hvalospjeve kritičara te je nominiran za značajan broj nagrada.

## Glavne uloge
* Juliette Binoche - Julie de Courcy 
* Benoît Régent - Olivier Benôit
* Emmanuelle Riva - Juliena mother
* Florence Pernel - Sandrine
* Guillaume de Tonquédec -  Serge
* Charlotte Véry - Lucille
* Yann Trégouët - Antoine
* Hélène Vincent - novinar
* Philippe Volter - agent nekretnina 
* Zbigniew Zamachowski - Karol Karol (*[[cameo]]*)
* Julie Delpy - Dominique (*[[cameo]]*)

## Nagrade

Zlatni globus je nominirao film u tri kategorije: najboljeg stranog filma, najbolje glavne glumice (J. Binoche) i glazbe.

Filmu je uručena nagrada Zlatni lav na filmskom festivalu u Veneciji.

## Kritike
Roger Ebert je cjelokupnu trilogiju 2003. uključio u svoj popis 'Velikih filmova':

Filmski leksikon navodi sljedeće o filmu:

## Reference

## Vanjske veze
* 
* 
* 
* Movie MovieMeter – ''Trois Couleurs: Bleu'' (1993)
*Criterion Collection - esej Colin MacCabe
Samuel P. Huntington

**Samuel Phillips Huntington** (New York, 18. 4. 1927. – Martha’s Vineyard, 24. 12. 2008), američki konzervativni politolog, politički pisac i profesor. Obrazovao se na univerzitetima Yale, Chicago i Harvard, a radio je kao profesor političkih nauka na Harvardu i Columbiji. Najpoznatiji je po svojoj teoriji o "sukobu civilizacija" u posthladnoratovskom svijetu koja sugerira da ratovi u budućnosti neće biti vođeni na osnovi ideologija ili među državama već na temelju blokovske pripadnosti specifičnim kulturama (koje je proizvoljno odredio).

## Opus
Najvažnije publikacije:
* *The Soldier and the State: The Theory and Politics of Civil-Military Relations* (1957)
* *The Common Defense: Strategic Programs in National Politics* (1961)
* *Political Order in Changing Societies* (1968)
* *The Crisis of Democracy: On the Governability of Democracies* (1976)
* *American Politics: The Promise of Disharmony* (1981)
* *The Third Wave: Democratization in the Late Twentieth Century* (1991)
* *The Clash of Civilizations and the Remaking of World Order* (1996)
* *Culture Matters: How Values Shape Human Progress* (2000)
* *Who Are We? The Challenges to America's National Identity* (2004)

## Vanjske veze
*  Samuel Huntington, Harvard University
*  Samuel P. Huntington, The New York Times
*  Samuel Huntington, The Guardian
Zichyújfalu

**Zichyújfalu** (IPA ) je selo Mađarskoj, smešten u središnjem delu države. Selo ima 921 stanovnika prema podacima iz 2015. godine.

## Položaj grada
Selo Zichyújfalu se nalazi u središnjem delu Mađarske, na svega 25&nbsp;km jugoistočno od sjedište županije Stolni Biograd i na svega 8&nbsp;km jugo od kotar sjedala Gárdony.

Selo Zichyújfalu se nalazi u središem delu Panonske nizije i nema reku. Međutim, selo se nalazi na svega 10 km od Jezera Velencei (). Klima u selo je umereno kontinentalna.

## Historija
Selo je vjerojatno osnovano u 12. vijeku pod nazivom villa Nowa (villam Nouam). Kasnije je postalo Zichyújfalu, da bi današnji naziv dobilo u 1898.

## Izvori

## Vanjske veze

*
Albrecht III Habsburški

**Albrecht III. Habsburški**, zvan *Albrecht mit dem Zopf* ili Albrecht sa pletenicom (Beč, 1349. / 50.- Laxenburg, 29. august 1395.), bio je austrijski vojvoda zajedno s bratom Leopoldom III od 1365. do 1379., a nakon sklapanja Sporazuma iz Neuberga (Vertrag von Neuberg) i podjele habsburgških 
domena vladao je užom Austrijom i Salzkammergutom i na taj način formirao Albrehtovu granu Habsburgške dinastije.

Od 1386. do svoje smrti vladao je svim austrijskim domenama.

## Biografija
Rođen je kao sin austrijskog vojvode Albrechta II iz Dinastije Habsburg, imao je i mlađeg brata Leopolda III, s kojim je na osnovi očevih pravila (Rudolfova kućna pravila tj. Rudolfinische Hausordnung) nakon očeve smrti dijelio vlast.

Između njih su ipak rasle tenzije pa su 1379. sporazumljeli da Albreht nastavi vladati užom Austrijom, dok je Leopoldu pripala Štajerska, Koruška, Kranjska i Tirol.
Nakon Lepoldove smrti 1386. Albrecht je preuzeo administraciju nad svim domenama Leopoldovove grane.

Albrecht je za svoje vladavine poražen od Švicaraca kod Näfelsa, ali je ojačao svoj položaj proširivši svoju vlast na *[[Grofovija|Grofoviju]] Schaunberg* (Grafschaft Schaunberg). Nastavio je sa gradnjom katedrale Stephansdom u Beču i jačanjem Univerziteta u Beču osnovavši teološki fakultet.  
Albrecht je za ondašnje prilike bio dobro obrazovan vladar, poznat je po tome što je od Leopolda Stainreuterera naručio da mu napiše kroniku svih dotadašnjih austrijskih vladara. Bio je i vrlo ambiciozan pa se 1394. ponadao da će postati car 
Svetog Rimskog Carstva Njemačkog naroda. 
Svoj nadimak *Albrecht mit dem Zopf* (Albrecht sa pletenicom) zaradio je zbog konjičkog viteškog reda kom je pripadao.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Albrecht III''
Vjera Biller

**Vjera Biller** (Đakovo, 7. 12. 1903 - Hartheim eutanazijski centar, Nacistička Njemačka, 28. 5. 1940), najpoznatija đakovačka avangardna slikarica. Ubijena je na samom početku Holokausta.

## Biografija
Vjera Biller je rođena 7. 12. 1903 u Đakovu, za vrijeme Austro-Ugarske Monarhije, u uglednoj i dobrostojećoj porodici Emila i Malvine Biller. Židovskog je podrijetla. Njezin otac Emil je bio osječki velezakupnik, a spominje se kao i član Upravnog odbora "Hrvatskog pjevačkog društva Sklad-Preradović" iz Đakova. Billerovi su se kasnije preselili u Osijek i potom u Zagreb. Vjera je do svoje devete godine živjela na teritoriju Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije, a potom se preselila u Budimpeštu gdje je provela dio školovanja. Više puta je sudjelovala na izložbama s njemačkim časopisom "Der Sturmom"; na 98. izložbi (*[[jun]] [[1921]]*), gdje je s Rudolfom Bauerom bila glavni izlagač, na 99. izložbi (*[[jul]] i [[august]] 1921*), na 100. izložbi (*[[septembar]] 1921*), na 111. izložbi (*[[jesen]] [[1922]]*) i na 114. izložbi (*[[decembar]] 1922*). 1924 godine nastupila je u Hannoveru. Od aprila te godine s porodicom je živjela u opatijskoj vili "Vesna". U martu 1932 Vjera se preselila u Beč, gde je primljena na psihijatrijsku kliniku "Am Steinhof" s dijagnozom shizofrene psihoze. Od 1. 10. 1935 liječena je tri mjeseca u štajerskoj državnoj klinici kod Graza. Kao neizliječenu, 5. 1. 1936 preuzela ju majka Malvina, koja ju je 1. 6. 1937 odvela kod dr. Franza Jochera, u "Sanatorij Wetzelsdorf" kod Graza. Nakon anšlusa Austrije, nacisti su je kao Židovku 1. 6. 1938 prebacili iz Wetzeldorfa natrag u Psihijatrijsku kliniku "Am Feldhof", gdje bila bila žrtva medicinskih pokusa. 28. 5. 1940 Vjeru su transportirali s grupom od 204 bolesnika u Hartheim, nedaleko od Linza, gdje su svi bili otrovani karbon monoksidom pod tuševima u okviru prve faze Operacije eutanazije programa Nacističke Njemačke.

### Ostavština
U digitalnoj zbirci Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti (HAZU) za Vjeru je navedeno da je slikar-grafičar, da je izlagala s grupom aktivista u okviru izložbi MA i da je bila pripadnica pokreta "Zenit". Njezino ime vezuje se uz prodore avangarde u hrvatsku umjetnost u prvoj polovini 20. stoljeća, a djela joj se nalaze sve do New Yorka. Na velikoj izložbi "Žene Der Sturma"”, otvorenoj u oktobru 2015 godine u Frankfurtu u "Galeriji Schirn", jednoj od najprestižnijih avangardnih galerija na svijetu, među 18 autorica čiji su radovi bili izloženi bila su i djela urbanog naivizma  Vjere Biller.

Vjera Biller našla je svoje mjesto u zbirci pripovijedaka "Braća u nevolji" Mirka Ćurića, a koja sadrži 13 priča poredanih kronološki, ali ne prema vremenu nastanka, nego prema dobi glavnih likova, jer je uglavnom riječ o povijesnim osobama koje su rođenjem, ili na neki drugi način povezane s Đakovom.

## Reference
Bukumirsko jezero

**Bukumirsko jezero**, glacijalno jezero u Kučkoj krajini, na istočnom dijelu Crne Gore, obuhvaća 19&nbsp;320&nbsp;m2, dugo 210&nbsp;m, široko 130&nbsp;m, duboko do 16,8&nbsp;m. Duljina jezerske obale iznosi 585 m. Leži na morenskoj prečagi između Torača, Zagona i Đebeze na visini od 1448 m. Vodom se puni putem oborina, otapanjem snijega i iz povremenih izvora s katuna Ivanovića. Nivo vode u jezeru ima neznatne oscilacije koje iznose do jednog metra. Oko 15&nbsp;% jezera obraslo je barskim biljem koje je u ekspanziji. Voda je u jezeru alkalna.

Bukumirsko jezero je stanište crnogorskog daždevnjaka (*Triturus alpestris montenegrinus*), endemske vrste koju je 1951. otkrio i prvi opisao Milutin Radovanović. Ova podvrsta planinskog mrmoljka (*Triturus alpestris*), u narodu poznata kao »žmigavac«, gotovo je iščezla iz jezera zbog višekratna poribljavanja jezera.

Prema narodnoj predaji, jezero je ime dobilo po Bukumirima, nomadskom narodu koji je živio uokolo jezera. Do jezera vodi 50-ak kilometara dug asfaltirani put od Podgorice preko Meduna, Ubala, Kržanje i Stravča.

## Povezano

* Rikavačko jezero

## Referencije

## Vanjske veze

* Bukumirsko jezero: Legenda o Bukumirima i Bukumirskom jezeru
* Putopis: Kučka krajina i Bukumirsko jezero – Fotografije
* Povratak montenegrinusa u Bukumirsko jezero
Jeff Sparrow

**Jeff Sparrow** (Melbourne, 1969. – ), australijski autor, biograf, novinar i urednik, poznat po djelima o političkoj ljevici u Australiji. Kao student bio je član Međunarodne socijalističke organizacije (ISO), australijske trockističke grupe. Godine 1992. zajedno s mlađom sestrom Jill i trojicom aktivista (*[[Austudy Five]]*) uhićen je na prosvjedima protiv obustave financiranja studenata, što se smatra jednim od većih političkih skandala u Australiji 1990-ih. Nakon što je napustio ISO tokom stranačke čistke osnovao je Socijalističku alternativu, a potom se angažirao u grupi za obranu građanskih prava (*Civil Rights Defence*). Svoja politička iskustva pretočio je u šest knjiga o ljevičarskim grupama u Melbourneu i širom Australije, uključujući biografiju o intelektualcu Guidu Baracchiju. Godine 2006. stekao je doktorat na Univerzitetu RMIT i zaposlio se kao istraživač komunikacijsko-medijskih nauka na Univerzitetu Victoria. Sparrow također radi i kao urednik časopisa *[[Overland (časopis)|Overland]]*, a povremeno doprinosi i za *[[Australian Broadcasting Corporation|ABC News]]*, *[[The Guardian]]*, *[[Al Jazeera]]*, *[[The Monthly]]*, *[[The Age]]*, *[[The Sydney Morning Herald]]*, *[[Meanjin]]*, *[[Arena Journal]]*, *[[Crikey]]*, *[[New Matilda]]*, *[[The Baffler]]* i druge medije.

## Opus
* *Radical Melbourne: A Secret History* (koautor: Jill Sparrow), Carlton North, Victoria: Vulgar Press, 2001, 
* *Radical Melbourne 2: The Enemy Within* (koautor: Jill Sparrow), Carlton North, Victoria: Vulgar Press, 2004, 
* *Communism: A Love Story*, Carlton, Victoria: Melbourne University Press, 2007, 
* *Killing: Misadventures in Violence*, Carlton, Victoria: Melbourne University Press, 2009, 
* *Money Shot: A Journey Into Porn and Censorship*, Melbourne: Scribe, 2012, 
* *Left Turn: Political Essays for the New Left* (kourednik: Antony Loewenstein), Carlton, Victoria: Melbourne University Press, 2012, 

## Vanjske veze
*  Službene stranice Jeffa Sparrowa
*  Jeff Sparrow, Overland
*  Jeff Sparrow, ABC News
*  Jeff Sparrow, The Guardian
*  Jeff Sparrow, Al Jazeera
*  Jeff Sparrow, The Monthly
Leopold III Habsburški

**Leopold III. Habsburški**, zvan *Leopold der Gerechte* ili Leopold pristpačni (Beč, 1. novembar 1351. – Sempach, 9. jul 1386.), bio je austrijski vojvoda zajedno s bratom Albrehtom III od 1365. do 1379., a nakon sklapanja Sporazuma iz Neuberga 25. septembra 1379 i podjele habsburgških domena vladao je Štajerskom, Koruškom, Kranjskom i Tirolom do svoje smrti 1386.

## Biografija
Leopold III rođen je kao najmlađi sin vojvode Albrechta II iz Dinastije Habsburg. Još za života svog oca vladao je Tirolom, a nakon njegove smrti zajedno s bratom Albrehtom III. Austrijskim vojvodstvom na osnovu očevih pravila (Rudolfova kućna pravila ili Rudolfinische Hausordnung) Nakon naraslih tenzija između njih sporazumljeli su se 1379. da Albreht nastavi vladati užom Austrijom, dok je Leopoldu pripala Štajerska (zajedno sa Wiener Neustadtom), Koruška, Kranjska i Tirol.

Leopold je za svoje kratke vladavine proširio svoju vlast na račun Goriške grofovije po Furlaniji i Istri, u Kranjskoj se proširio do Bele Krajine. U Tirolu je proširio svoju vlast zapadno od masiva Arlberg, a 1368. uspio je zavladati i njemčkim Freiburgom, 1375. Feldkirchom i 1382. Trstom.

Leopold je pokušao da ojačati svoje pozicije po Švicarskoj i jugozapadnoj Njemačkoj, ali je poražen i ubijen od Švicaraca u Bitci kod Sempacha.

## Reference

## Vanjske veze

* ''Leopold III., Habsburger, geb. 1351''
Sporazum iz Neuberga

**Sporazum iz Neuberga** (njemački: *Neuberger Teilungsvertrag*) je ime za sporazum kog su austrijske vojvode Albreht III i Leopold III
sklopili 25. septembra 1379. u cistercitskom samostanu Neuberg u Štajerskoj i podjelili tadašnje habsburgške domene.

## Karakteristike

Na osnovu tog sporazuma Albreht III je dobio teritorije Austrijskog vojvodstva sjeverno i južno od rijeke Enns, bez Wiener Neustadta i Grofovije
Pitten (Okrug Neunkirchen), ali sa Steyrom i Salzkammergutom. A Leopold III je dobio Štajersku (zajedno sa Wiener Neustadtom), Korušku, Kranjsku sa Istrom i Tirol sa njemačkim domenama - Vorlande.

Tako se Habsburgška dinastija podjelila na dvije grane Albrehtovu i Leopoldovu, te domene ostale su podjeljene sve do 1493. dok ih nije ujedinio car Maksimilijan I..

## Izvori

## Vanjske veze
*''Neuberger Teilungsvertrag''
LibraryThing

**LibraryThing** je online društvena mreža za spremanje i dijeljenje osobnih knjižnica i popisa knjiga.

## Historija
LibraryThing je osnovao Tim Spalding 2005. godine. Za samo godinu dana LibraryThing je privukao više od 73.000 registriranih korisnika, koji su na raspolaganje stavili preko milijun knjiga. U prvih deset godina postojanja dosegao je preko 2 milijuna korisnika i 100 milijuna cjelovitih knjiga. Korisnici mogu pretraživati bazu podataka po naslovu, autoru ili ključnim riječima.

## Povezano

* Virtualna zajednica
* Open Library
* Bibliografska baza podataka

* Digitalizacija
* E-knjiga

## Izvori

## Literatura
* Wenzler, J. LibraryThing and the library catalog: adding collective intelligence to the OPAC. A Workshop on Next Generation Libraries. San Francisco State University CARL NITIG; 7.9.2007. 
* Hvass, Anna (2008). Cataloging with LibraryThing: as easy as 1,2,3! Library Hi Tech News, 25(10), str. 5–7. 

## Vanjske veze
* LibraryThing  
* LibraryThing
Dana Todorović

**Dana Todorović** (rođena 1977. u Beogradu) je srpska autorka, prevoditeljka i glumica.

## Biografija

Već rano je počela da se bavi glumom, završila je studije drame u Londonu. Zatim je radila kao prevodilac za Ujedinjene Nacije.
Objavila je nekoliko kratkih priča u časopisima i dve dečije knjige za slovenačko tržište.
Prvi roman "Tragična sudbina Morica Tota" izlazi 2008. i preveden je na engleski i nemački jezik.
Godine 2015 objavljuje roman "Park Logovskoj" (izdavač Geopoetkia), za koji je bila u najužem izboru za NIN-ovu nagradu 2016.

## Vanjske veze
* http://www.imdb.com/name/nm1373269/ 
* https://www.facebook.com/Dana-Todorovic-911945432228707/