Povelja Tvrtka I Mlečanima

**Povelja Tvrtka I Mlečanima** izdana je 1385. godine, kojom je bosanski kralj Tvrtko I potvrdio Mlečanima sva prava koja su imali ranije u gradu Kotoru. Po toj su povelji imali Mlečani svog konzula koji se brinuo za interese mletačkih građana u Kotoru. Originalni primjerak danas se čuva u *Archivio di Stato u Veneciji*.
## Historija
Smrću ugarskog kralja Ludovika I. Velikog 1382. god. Ugarska je izgubila ne samo jednog vladara veće vrijednosti, nego i jedinu zakonitu mušku ličnost u dinastiji. Njegovi naslednici postele su: udovica Elizabeta, Tvrtkova rodica, i dvije kraljevske kćeri Marija i Jadviga.

Nemajući izgleda za povoljno rješavanje nemira u Hrvatskoj i Dalmaciji, ugarski dvor ustupio je Tvrtku I. grad Kotor. Godine 1385, 28. marta, Tvrtko I izdao je kraljevsko pismo (prema diplomatskim formulacijama to pismo imalo je oblik povelje) ugarskom palatinu Nikoli Gorjanskom,  u kojem je obećao da će biti vjeran ugarskim kraljicama Elizabeti i Mariji. Za uzvrat, od Ugarske je dobio Kotor (grad njegovih roditelja, kako je Tvrtko naveo u kraljevskom pismu).

Mlečani su 20. jula 1385. god poslali svoga poslanika da od kralja Tvrtka zamoli povlastice za mletačke trgovce u Kotoru. Tvrtko je 23. avgusta 1385. god. izdao povelju kojom je dao mletačkim trgovcima povlastice koje su i prije imali. Tom prilikom naglasio je da je milošću bižijom kralj Raške, Bosne i dijela Primorja, a da je Kotor za "vijeke" dobio po milosti svoje rođakinje, ugarske kraljice.

Dobivši Kotor Tvrtko je odustao od svojih planova za osvajanje Dubrovnika (gradnja brodova u Veneciji).

U ovo vrijeme Mletačka Republika je još uvijek prvenstveno angažovana trgovinom na Levantu, gdje je nastojala da sačuva svoje pozicije od ekspanzije Osmanlija. Trgovačke artikle s Balkana nabavljala je  posredništvom Dubrovčana, dok se njihova trgovina u drugoj polovini XIV vijeka zasnivala na razmmjeni sa gradovima na obali.
 
## Opis
Povelja je pisana latinskim jezikom, a pismo je pedantna i čitljiva polukurzivna gotica. Pisana je na pergamentu izvanrednog kvaliteta, širokog 46&nbsp;cm, a visokog oko 15&nbsp;cm . Gornja margina je 5&nbsp;cm, a lijeva i desna takođe oko 5&nbsp;cm. Tekst je smješten između 29 vodoravnih linija.

Sadrži sljedeće diplomatske formulacije: intitulaciju s devocijom , inskripciju, salutaciju, promulgaciju, naraciju, dispoziciju, sankciju, koroboraciju i dataciju.

* *Intitulacija* glasi: *Nos Stephanus Tuertcho dei gratia rex Rascie, Bossne, Maritim arum que parcium etc*. U nju je uključena devocija ili devociona formula koja ima oblik *dei gratia*. Iz ove se intitulacije vidi da kralj Tvrtko I. upravlja Raškom (Srbijom ), Bosnom i dijelom Primorja. Ostalo što se navodi pod "etc." uključeno je u te zemlje. 
* *Inskripcija* ima ulogu adrese u ispravama. Ona u ovoj Tvrtkovoj povelji ima uopšteni oblik, to jest odnosi se na one kojima će biti pokazana isprava.
* *Salutacija* ove Tvrtkove povelje sastoji se od kršćanskih izraza kojima kralj u ime božje pozdravlja one kojima je isprava upućena. Dolazi odmah poslije inskripcije, i njome se završava uvodni dio ili protokol ove povelje.
* *Promulgacijom*, notifikacijom ili publikacijom započinje drugi dio ove Tvrtkove povelje (tekst ili korpus). Tom se formulom u ovoj povelji jednom rečenicom ukratko najavljuje sadržaj isprave.
* *Naracija* ili ekspozicija veoma je opširna i donosi dosta podataka o okolnostima koje su prethodile pravnom činu predmeta donesene isprave. O sobito je važno što navodi imena konkretnih učesnika isprave, to jest mletačkog dužda Antonija Venerija i njegovog konzula u Kotoru Jakova de Rippu. 
* *Dispozicijom* se izražava volja donatora u pogledu pravnog čina, odnosno donosi se materijalni ili moralni objekt isprave. 
* *Sankcijom* se želi izvršiti ono što je doneseno u dispoziciji, kaznom ili nagradom. Kazna može biti duhovna (srdžba božija, anatema, ekskomunikacija, prokletstvo) ili materijalna (oduzimanje dobara, globa, zatvor).
* *Koroboracijom* se osigurava pravni učinak, u ovom slučaju je to pečat
* *Datacija* se sastoji se od mjesta izdavanja, dana, mjeseca i godine (Gospodnje).  *Datum in aula nostra  Sotesca* znači da je povelja sastavljena i izdana u istom mjestu. U samoj dataciji naznačeno je koji je uzet način računanja godina (*stilus incarnationis ili stilus annuntiationis*). Povelja je pisana u Sutjesci, 23. avgusta 1385. god.

### Prijevod povelje
:*Mi Stjepan Tvrtko milošću Božjom kralja Raške, Bosne, primorskih predjela itd. Svima i pojedincima, Kristovim vjernicima, na koje se odnosi izdavanje isprava, spasenje u Onome po kome su uzvišena prijestolja onih koji vladaju na zemlji. Ovim vašim cjelokupnim bratstvom neka zasja preko prisutnih, jer primivši i razumjevši ambasadore i poslanstvo presvijetlog i prejasnog gospod ina Antonija Venerija istom Božjom milošću dužda mletačkog itd. i njegove duždevske vlasti u osobi plemenitog i mudrog muža i njihovog građanina i ambasadora, dragog gospodina Jakova de Rippa koji je nama dobronamjerno i mudro izložio kako su oduvijek trgovci istoga njegova duždevskog gospod stva sa svojom trgovačkom robom po drevnom običaju u gradu Kotoru bili oslobeđeni od svake vrste davanja i carine. Mi koji smo iskreno i bez prijevare voljni s njima obdržavati jedinstvo, očinstvo i staro prijateljstvo i u svim dopuštanjima najmilostivije udovoljiti njegovom duždevskom gospodstvu, zrelim razmišljanjem i čistim srcem kao najiskreniju uspomenu same duždevske vlasti izdajemo naznačenu ispravu. Naime, kad je, po obilnoj milosti Božje pravednosti i preslavne naše sestre gospođe ugarske kraljice, Kotor, grad naših predšasnika, sretno dospio za sva vremena u ruke našeg veličanstva na hvalu i slavu previšnjeg vladara koji je svojima pripremio sva nevidljiva dobra na radost i veselje našim prijateljima i dobrotvorima jer su i sami sudionici dara koji nam dade božanska providnost s neba. Stoga, kako je navedeno za najiskreniju uspomenu duždevskog gospodstva, jamčimo svakom pojedinom i svima trgovcima duždevske vlasti nazočnom ispravom da istim trgovcima skupa s njihovom robom, kakve god bile odredbe, uvijek mogu slobodno, sigurno i bez ikakvog straha dolaziti u spomenuti naš grad Kotor bez poreza na promet i plaćanja carine, mogu dolaziti, ulaziti, boraviti i zadržavati se, kako na kopnu tako i na moru, sa svojom trgovačkom robom, podrazumijevajući i svaku vrst masnoće. Kad se pak istim svidi vratiti se vlastitoj kući bez da su oštećeni sa svim svojim stvarima i ljudima neka imaju slobodnu i sigurnu, punu i nesprijećenu mogućnost. Isto tako da, ako ikoji građanin našeg grada Kotora ili bilo koji naš podanik duguje nekom Mlečaninu, nagodivši se pod kakvim uvjetom, neka uprava našeg rečenog grada i drugi naši podanici kojih se ovo tiče - nastoje pribaviti mu zadovoljštinu na svaki mogući način, pa čak da i spomenute dužnike stvarno ili osobno bace u zatvor a njihovu pokretnu i nepokretnu imovinu prodaju kako bi mogli isplatiti dug i da ih ne puštaju iz zatvora sve dotle dok se ne dade potpuna  zadovoljština onome kome duguju. I obratno, ako koji Mlečanin ili duždev podanik bude dugovao nekom Kotoraninu ili bilo kojem našem privrženiku, bez obzira kakav su sklopili ugovor, trebaju isti saopćiti pred mletačkim konzulom, koji bude boravio u rečenom našem gradu, a rečeni mletački konzul nek nastoji postići na bilo koji način potpunu zadovoljštinu od spomenutih dužnika, pa makar spomenute dužnike čak osobno i stvarno zatvorio, a njihovu pokretnu i nepokretnu imovinu prodao, kako bi povratio dug i neka ih ne pušta iz zatvora sve dok se ne dade potpuna zadovoljština onome kome su dužni. Ako se pak u to vrijeme dotični konzul ne bi nalazio u našem spomenutom gradu, tada neka imenuju jednoga Mlečanina i jednoga Kotoranina ili bilo kojeg od naših podanika i ova dvojica neka presude medu njima o zboru i djelu. Ako se pak ni njih dvojica ne bi mogli složiti za osam dana, neka iznađu sebi drugu dvojicu, pa neka onda njih četvorica rasuđuju među istima za osam dana ili u roku za koji su se međusobno dogovorili putem većine. Spomenuta četvorica neka pribave najpotpuniju zadovoljštinu. Naređujemo da ova naša nazočna isprava bude osnažena viseći pečatom kao svjedočanstvo njezine valjanosti. Dato u našem kraljevskom dvoru u Sutjesci dana 23 mjeseca kolovoza godine od utjelovljenja Gospodnjega 1385.*

## Izvori