open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Harold Gray

**Harold Lincoln Gray** (20. januar 1894 - 9. maj 1968) bio je američki karikaturist, novinski ilustrator i crtač stripa najpoznatiji kao tvorac popularnog i dugovječnog stripa *[[Little Orphan Annie]]*, na kome je radio punih 45 godina.

Gray, koji je odrastao u ruralnom Illinoisu, je diplomirao strojarstvo na Purdue University 1917. Iako nije formalnog likovnog obrazovanja, nakon kraće vojne službe u prvom svjetskom ratu je došao u Chicago gdje se zaposlio kao ilustrator u *[[Chicago Tribune]]u*. Od 1921. do 1924. je radio kao pomoćni crtač Sidneya Smitha na njegovom stripu *[[The Gumps]]*. Rad na *Annie* je otpočeo 1924. godine, i strip je brzo stekao veliku popularnost.

Smith, koji je na samom početku bio populistički nastrojen i slavio "malog čovjeka", pa u nekim od svojih epizoda čak iskazivao simpatije za sindikate i radnički pokret, postao je zagriženi konzervativac i desničar nakon izbora Franklina Roosevelta za predsjednika 1933. godine, te u svojim stripovima nikada nije propuštao priliku da izrazi duboko nezadovoljstvo njegovom politikom New Deala.

Strip se nakon njegove smrti 1968. nastavio, s kraćim prekidom, redovno izdavati sve do 2010. godine.

## Izvori

## Literatura
* Becker, Stephen H. *Comic Art in America*. Simon and Schuster, New York, 1959.
* Couperie, Pierre and Maurice Horn. *A History of the Comic Strip*. Crown Publishers. New York, 1968. Translation of a 1967 book published in conjunction with an exhibit of comic strip art at the Musée des Arts Décoratifs/Palais du Louvre.

## Vanjske veze
* "Dear Orphan Annie" by Jeet Heer, ''Boston Globe'' (September 15, 2002) 
* Lambiek: Harold Gray
* Susan Houston: ''Little Orphan Annie: The War Years'' 
* Find a Grave
* Lombard Lodge No. 1098 AF&AM
Bajazit

**Bajazit** može biti:
*Bajazit I, osmanski sultan od 1389. do 1402. godine
*Bajazit II, osmanski sultan od 1481. do 1512. godine
*Princ Bajazit, osmanski princ
New York Daily News

***Daily News*** () ili ***New York Daily News*** su dnevne novine koje izlaze u New Yorku. Osnovane su 1919. kao rezultat kompromisa između Josepha Medilla Pattersona i Roberta R. McCormicka, vlasnika novina *[[Chicago Tribune]]* kojim je riješen dotadašnji spor o uređivačkoj politici; Patterson je odlučio pokrenuti novine u New Yorku koje bi bile u vlasništvu matične kuće Tribune Company. Patterson je nakon susreta s britanskim izdavačem Alfredom Harmsworthom list modelirao prema Daily Mirroru, jednom od tada najuspješnijih londonskih tabloida. Usprkos početnih problema s niskom tiražom, orijentacija na slike i ilustracije, kao i tabloidni format koji je bio pogodniji za čitanje u podzemnoj željeznici mu je omogućio postepeni porast čitateljstva. U vlasništvu Tribune Company je bio do 1991. godine. Od 1993. je u vlasništvu trgovca nekretninama Mortimera Zuckermana.

## Izvori

## Vanjske veze

* 
* History of ''New York Daily News'' at Lendio FundingUniverse
* Photographic essay on the Daily News Building on 42nd Street
Slobodan Marunović

Glumac Crnogorskog narodnog pozorišta **Slobodan Marunović**, rođen je 4. jula 1957. godine u Mojkovcu, Crna Gora. Osnovnu školu i Gimnaziju završio je u Danilovgradu a srpsko-hrvatski jezik i književnost studirao u Nikšiću i Beogradu. U svojoj karijeri, ostvario je veliki broj uloga u pozorištu, na filmu i televiziji. 

## Pozorišne predstave

U matičnom Crnogorskom narodnom pozorištu, čiji je član od 1982. godine, Kraljevskom pozorištu Zetski dom, Gradu teatru, Barskom ljetopisu, Nikšićkom pozorištu, igrao je u sljedećim predstavama: 
 

## Gostovanja i festivali

Sa predstavama gostovao je na scenama širom svijeta: Pariz, Njujork, Rim, Beč, Cirih, London, Moskva, Beograd, Zagreb, Sarajevo, Ljubljana, Stokholm, Taškent, Samarkand, Toronto, Montreal, Halifaks, Čikago, Detroit, San Francisko, Los Anđeles, San Pedro, Melburn, Pert, Sidnej, Atina, Keln, Štutgart, Karlsrue, Kastroma... Monodramu Potonja ura Njegoševa po tekstu Slobodana Tomovića, čija je premijera bila 19. maja 1988 godine u Crnogorskom narodnom pozorištu, izveo je do sada preko 1500 puta u raznim gradovima i zemljama na svim svjetskim kontinentima.

Učestvovao sa raznim predstavama na mnogim domaćim i međunarodnim festivalima širom regiona i svijeta: Sterijino pozorje u Novom Sadu, MES u Sarajevu, Exponto u Ljubljani, Dani Gavele u Zagrebu, Zlatni vitez u Moskvi, Festival monodrame i pantomime u Zemunu, Svjetski festival pozorišta EST-WEST u Taškent, Uzbekistan itd.
 
## Domaći filmovi

## Strani filmovi

## Poezija

Objavio je pet CD-a poezije.

 
Za TV Crne Gore snimio je preko 20 emisija „Život knjige“ u kojima je u igranoj formi govorio stihove crnogorskih pjesnika. 

## Režija

Režirao je preko dvadest predstava sa studentskim, alternativnim i ad hoc pozorišnim grupama u Podgorici, Baru, Bijelom Polju, Cetinju i Danilovgradu.

## Nagrade

## Privatni život
Oženjen je Ljiljanom Marunović. Imaju kćer Anđelu i sinove Blagotu i Danila. Učestvovao je u planinarskim pohodima na Olimp u Grčkoj, Rila u Bugarskoj, Feldberg u Njemačkoj, Materhorn u Švajcarskoj, Mon Blan u Francuskoj i na našim planinama. Kolekcionar je knjiga, slika i skulptura.
Papinska konklava 2013.

**Papska konklava 2013.** se održala nakon odluke pape Benedikta XVI da odstupi s mjesta poglavara Rimokatoličke crkve. 

Na datum sedisvakancije je bilo 207 kardinala Rimokatoličke crkve, ali s obzirom na pravila izbora iz 1996. godine koja su to pravo oduzela kardinalima starijima od 80 godina, papskoj je konklavi moglo pristupiti njih 117. Od njih su u Rim došla njih 115.

Papska konklava je započela u utorak 12. marta 2013. a završila u srijedu 13. marta kada je nakon petog glasanja izabran nadbiskup Buenos Airesa Jorge Mario Bergoglio, koji je uzeo ime Franjo.

## Kardinali-izbornici

## Izvori
Carson (rijeka)

**Carson** (engleski: *Carson River*) je rijeka u američkoj saveznoj državi Nevada duga 211 km.

Rijeka je dobila ime po slavnom graničaru i traperu Kit Carsonu.

## Hidrografija
Rijeka Carson se formira na krajnjem sjeverozapadu Nevade južno od Carson Cityja gdje se spajaju Zapadni (West Fork) i Istočni rukavac (East Fork) koji izviru u istočnoj Kaliforniji u Masivu Sierra Nevada.

Od tamo rijeka teče prema sjeveroistoku, do svog ušća u slano jezero Carson Sink.

Carson sa svojim pritokama ima sliv velik oko 10 270 km², koji obuhvaća sjeverozapad Nevade.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Carson River Watershed'' na portalu University of Nevada
Krater Langrenus

**Krater Langrenus** je udarni krater u blizini istočnog dijela vidljive strane Mjeseca. Okruglog je oblika. Nalazi se na istočnoj obali Mare Fecunditatisa. Njegov promjer je 132&nbsp;km, a dubina 2,7&nbsp;km. Na jugu, djelomično se preklapa sa dva kratera: Vendelinusom i manjim Laméom.

Na zapadu se nalazi rasprostranjen sustav zraka na površini Mjeseca. Unutrašnjost kratera ima veći albedo od okolice, pa se krater ističe kada je Sunce iznad njega. Dno kratera ima puno izbočina.

Tijekom misije Apollo 8, astronaut James Lovell opisao je krater Langrenus kao "velik krater."

## Vanjske veze
* Slika kratera
* Neobična svjetla iznad kratera BBC, opisuje prolazni Mjesečev fenomen
Annie (mjuzikl)

***Annie*** je američki mjuzikl za koji je muziku napisao Charles Strouse, libreto Martin Charnin, a dijaloge Thomas Meehan, i koji je premijerno prikazan na Broadwayu 1977. godine. Temeljio se na popularnom stripu *[[Little Orphan Annie]]* Harolda Graya. Naslovna protagonistica je 11-godišnjica koja godine 1933. za vrijeme Velike depresije bježi iz sirotišta i pronalazi utočište kod milijardera Warbucksa. Mjuzikl je doživio ogroman uspjeh i u originalnoj postavi na programu ostao šest godina. Također je nagrađen Tonyjem za najbolji mjuzikl. Neke od pjesama, kao što su *It's a Hard Knock Life* i ''Tomorrow'' su postale veliki hitovi. Originalni strip, koji je 1970-ih bio na rubu gašenja, je oživljen, te se nastavio izdavati sve do 2010. godine.

Mjuzikl je godine 1993. dobio nastavak pod naslovom *[[Annie Warbucks]]*, koji je imao daleko manje uspjeha. Široj publici su, međutim, poznatije dvije filmske adaptacije. Godine 1982. je John Huston režirao ''Annie'' sa Aileen Quinn, a godine 1999. je Rob Marshall snimio ''Annie'' sa Alicijom Morton u glavnoj ulozi.

## Vanjske veze
* 
* ''Annie'' listing at Music Theatre International
* [http://www.masterworksbroadway.com/music/annie Annie album on Masterworks Broadway
Boise (rijeka)

**Boise** (engleski: *Boise River*) je rijeka u američkoj saveznoj državi Idaho duga 321 km, velika pritoka rijeke Snake.

## Hidrografija
Rijeka Boise se formira na obroncima Masiva Sawtooth na nadmorskoj visini od 3 048 m u sredini Idaha, gdje se spajaju Sjeverni (North Fork) i Južni rukavac (South Fork).

Od tamo rijeka teče prema zapadu, do grada Boise i dalje do ušća u rijeku Snake.

Boise sa svojim pritokama ima sliv velik oko 6 598 km², koji obuhvaća zapad Idaha.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''Boise River Drainage'' na portalu University of Idaho
Pjer Žalica

**Pjer Žalica** (Sarajevo, 1964.) je bosanskohercegovački režiser.

## Život
Pjer Žalica se rodio u Sarajevo 07.05.1964. Njegov otac Miodrag Žalica (1926-1992), dramaturg i pesnik, je napisao scenario za nekoliko TV filmova.

Svirao je bas gitaru u grupi Hari Mata Hari (1985-1986), koju je napustio, jer je njegov muzički san bio rokenrol, ne pop. Studirao komparativnu književnost i filozofiju na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, a diplomirao na Odseku za režiju Akademiji scenskih umetnosti por mentorstvom Ademira Kenovića. U njegovoj klasi bili su poznati bosanskohercegovački režiseri Srđan Vuletić, Danis Tanović, Sanja Hadžić i Marko Mamuzić.

Režirao više pozorišnih predstava, tv programa, reklamnih i muzičkih spotova, kratkih igranih i dokumentranih filmova, kao i dva dugometražna igrana filma - "Gori vatra" i "Kod amidže Idriza". Zajedno s Ademirom Kenovićem koautor je filma *Savršeni krug*, 1997. Vanredni profesor režije na Akademiji scenskih umetnosti u Sarajevu. Jedan je od partnera u producentskoj kući "Refresh".

Oženjen sa glumicom Jasnom Žalica, ima sina.

## Filmografija
### Igrani filmovi
* *[[Gori vatra]]* (2003) 
* *[[Kod amidže Idriza]]* (2004)
* *[[Koncentriši se, baba]]* (2020) 
* *[[Praznik rada (film)]]* (2022)

### Dokumentarni filmovi
* *Čamac*, 1992. 
* *Škola ratnih vještina*, 1993.
* *Godot Sarajevo*, 1993.
* *MGM Sarajevo: Čovjek, Bog, Monstrum* (1994)
* *Djeca kao i svaka druga* (1995)
* *[[Mostar Sevdah Reunion]]* (2000) 
* *Orkestar* (2011)

### Kratki filmovi
* *Kraj doba neprijatonosti* (1998), kratkometražni film
* *Made in Sarajevo* (1998) (segment "Kraj doba neprijatnosti")

## Nagrade
* Nagrada za najbolji kratki igrani film - 4. SFF Sarajevo, BiH - 1998.

## Veze
* Film
* Hari Mata Hari
* Jugonostalgija

## Reference

## Vanjske veze
*
Bašar al-Asad

**Bašar al-Asad** (arap. بشار الأسد; Damask, Sirija, 11. septembar 1965.) je bivši predsjednik Sirijske Arapske Republike od 2000. godine do 08.12.2024. godine. Zajedno s Faure Gnassingbé od Toga, Ilham Alijevom od Azerbejdžana i Kim Jong Unom od Severne Koreje Bašar spada u malenu skupinu predsednika republike koji su svoj položaj nasljedili od oca. U njegovom slučaj on je postao predsednik 2000. godine nakon smrti Hafiza al-Asada.

## Biografija

Srednju školu je pohađao u Damasku, i završio ju je 1982. godine. Studirao je medicinu na Univerzitetu u Damasku i diplomirao 1988. godine. Specijalizovao je oftalmologiju u Vojnoj bolnici Tishreen i nastavio studije u Londonu, sve do 1994. godine.

Godine 1995. je bio na čelu Sirijskog računarskog društva (engl. Syrian Computer Society, SCS) radeći na širenju informatičke kulture po cijelom svijetu. Od 1995. je nadgledao reformske programe dva ministarstva – za obrazovanje i za visoko obrazovanje. Nakon iznenadne smrti brata postao je prestolonaslednik republike.

## Karijera

Godine 1985. se pridružio vojsci, i služio je u intendanturi. Prošao je kroz mnogobrojne vojne kurseve i vježbe. Dana 11. juna 2000. je unaprijeđen u rang general-lajtnanta i postavljen za komandanta Vojske i Oružanih snaga.

Juna 2000. je izabran za predsjedavajućeg Arapske socijalističke partije Baas. Dana 10. jula 2000. je izabran za predsjednika Republike, i dužnost je preuzeo nakon polaganja zakletve pred Narodnom skupštinom,17. jula 2000. godine.

Ponovno je izabran za predsjedavajućeg Baas i njenog Centralnog komiteta na 10. kongresu u maju 2005. godine. Za predsjednika Republike ponovno je izabran 2007. i potom 2012. godine.

## Povezano

* Građanski rat u Siriji

## Izvori
;Napomene

;Literatura

* 

## Vanjske veze

* službena stranica 
* biografija
Bruno Stojić

**Bruno Stojić** (Hamzići, 8. travnja 1955.) bosanskohercegovački je političar hrvatskog porijekla i bivši načelnik Odjela obrane Hrvatskog vijeća obrane (HVO), vojne formacije međunarodno nepriznate Hrvatske Republike Herceg-Bosne tijekom Rata u Bosni i Hercegovini. Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) osudio ga je 29. svibnja 2013. na 20 godina zatvora zbog ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti.

## Biografija
Bruno Stojić rođen je 8. 4. 1955. u selu Hamzićima, u općini Čitluk, Narodna Republika Bosna i Hercegovina.

## Suđenje u Haagu
Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) izdao je 2004. optužnice protiv šest čelnika bivše Hrvatske Republike Herceg-Bosne Jadranka Prlića, Stojića, Slobodana Praljka, Milivoja Petkovića, Valentina Ćorića i Berislava Pušića. Stojić je optužen za progone na političkoj, rasnoj ili vjerskoj osnovi; ubojstvo; silovanje; deportacije; zatočavanje; nečovječna djela; hotimično lišavanje života; premještanje i zatvaranje civila; nečovječno postupanje; uništavanje imovine širokih razmjera i oduzimanje imovine koje nije opravdano vojnom nuždom, a izvedeno je protupravno i bezobzirno; okrutno postupanje; protivpravni rad; bezobzirno razaranje gradova, naselja ili sela ili pustošenje koje nije opravdano vojnom nuždom; uništavanje ili hotimično nanošenje štete ustanovama namijenjenim religiji ili obrazovanju; pljačkanje javne ili privatne imovine i protupravni napad na civile, Bošnjake, 1993. i 1994. tijekom napada na Prozor, Gornji Vakuf, Jablanicu, Ljubuški, Stolac, Čapljinu i Vareš te opsadu Mostara u sklopu Bošnjačko-hrvatskog sukoba. Prema optužnici cilj je bilo protjerivanje bošnjačkog stanovništva, stvaranje etnički čistih prostora te konačno njihovo odvajanje i priključenje Hrvatskoj u granicama Banovine Hrvatske iz 1939.

Stojić se dobrovoljno predao sudu i izjavio da nije kriv ni po jednoj točki optužbe. Suđenje je počelo 26. 4. 2006, a završne riječi su se održale u ožujku 2011. Tužilaštvo je predstavilo 145 svjedoka, a obrana 65, te uključilo 4.914 dokaznih predmeta u rasponu od 465 sudskih radnih dana, što taj predmet čini najdužim u povijesti suda.

Dana 29. 5. 2013. osuđen je na 20 godina zatvora zbog ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti.

## Izvori

## Vanjske veze
* Sažetak presude MKSJ
* Podaci o predmetu MKSJ
Bakalar

**Bakalar** (*Gadus morhua*) je riba iz porodice Gadidae, ekonomski jedna od najviše eksploatiranih ribljih vrsta.
## Karakteristike
Bakalar je riba hladnih mora, koji lovi po dnu na velikim dubinama, manje ribe i mekušce.

*Bakalar* ima karakteristične tri leđne peraje, dvije analne i velika ticala na bradi, boje mu variraju od zelenkasto - sive do smeđe - crne, ali može biti i svijetlocrvenkasta. prošarani su tamnim pjegama, a trbuh im je bijeli. Prosječno je težak 11.5&nbsp;kg, ali može narasti i do dužine 1.8 m i doseći težinu od 91&nbsp;kg.
Bakalari su predatori koji se u potrazi za hranom kreću u plovama. 
Atlanski bakalar (Gadus morhua) živi na obje strane Sjevernog Atlantika.

Na sjevernom Pacifiku živi vrsta bakalara - **Gadus macrocephalus**, koji ima vrlo slične karakteristike kao atlanski.

U Japanu bakalar zovu - **tara**, živi i po istočnom i zapadnom Pacifiku, love ga zbog mesa i ulja iz jetre. Manji je od atlanskog bakalara, naraste do maksimalno 75&nbsp;cm, duguljastog smeđkastog tijela sa pjegama i bijelom bočnom linijom.
### Bakalar u prehrani
Bakalar je tradicionalno jelo na gotovo cijelom Mediteranu, iako potiče iz hladnih mora sjevernog Atlantika, ali se sušen i soljen ustalio kao hrana od 15. vijeka, naovamo, preko venecijanskih trgovaca. Za to je zaslužan Pietro Querini, koji je 1431. prevozio vino malvaziju sa Krete za Brugge u Flandriji, ali ga je oluja odbacila daleko na sjever, na norveški arhipelag Lofoten u selo Røst, gdje se kao brodolomac dobro upoznao sa bakalarom. Nakon tog se počeo baviti tom vrstom trgovine.

U Portugalu i Španjolskoj je važnije jelo nacionalne kuhinje. U Italiji se već vijekovima služi kao tradicionalno jelo za Badnjak. Preko Venecije postao je i tradicionalno jelo istočne obale Jadrana, gde se takođe priprema za Badnjak.

Od bakalara se dobiva i riblje ulje koje je bogato vitaminima. Bakalare najviše izlovljuju ribari Norveške, Islanda, Portugala, Rusije, Islanda i Kanada (oko Newfoundlanda). Ulov bakalara svake godine raste, pa im se broj radikalno smanjio, - zbog tog su sve glasniji zahtjevi za ograničenjem kvota za njihov izlov.
## Reference

## Vanjske veze

* ''Cod'' na portalu Encyclopædia Britannica
Provincetown, Massachusetts

**Provincetown** je gradić u američkoj saveznoj državi - Massachusetts, na sjeveroistoku Sjedinjenih Američkih Država od 2 994 stanovnika, ali ljeti za turističke sezone njihov se broj poveća na 60 000, jer je *Provincetown* glavna turistička destinacija Rta Cod.

## Geografija
*Provincetown* leži na krajnjem sjeveroistoku Rta Cod, u istoimenom zaljevu, gdje su vode oceana, manje valovite i toplije za kupanje. To i njegove pješčane plaže sa dinama, stvorile su od njega poznatu turističku oazu. Do Bostona ima 89 km preko Zaljeva Cod sa kojim je povezan (ljeti) trajektima i avionima.

## Historija

Prije nego što su se hodočasnici (pilgrimi) sa Mayflowera iskrcali u Plymouthu, usidrili su se i iskrcali upravo tu 11. novembra 1620. (po starom kalendaru), danas se to slavi 21. novembra 1620.

U spomen na taj događaj podignut je između 1907. - 1910. - *Spomenik [[Hodočasnik|hodočasnicima (pilgrimima)]]*, inače replika zvonika čuvenog *Torre del Mangia* iz Siene, on je danas najveća atrakcija mjesta.

*Provincetown* je sve do kraja 19. vijeka, bio ribarsko mjestašce, od prve polovice 20. vijeka postaje ladanjsko mjesto..

## Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.642, što je 550 (-17,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.

## Reference

## Literatura

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Vanjske veze

* Službene stranice grada 
* ''Provincetown'' na portalu Encyclopædia Britannica
Attacca

**Attacca** (čitaj *ataka*) je italijanska reč (, , ) koja znači *iznenada, nastaviti bez pauze, nadoveži odmah!* 

*Attacca* je imperativ koji kompozitori stavljaju na kraju dela kompozicije ili njenog stava da bi usmerili izvođača da pređe *bez pauze i predaha* na sledeći odeljak, tj. da ga odmah nadoveže na prethodni.

Ovu muzičku oznaku često je koristio jedаn od najvećih kompozitora svih vremena, Ludvig van Betoven u svojim simfonijama, klavirskim koncertima i sonatama ("Sonata kvazi Fantazija", V simfonija, 4. i 5. klavirski koncert).

Ovakvu tradiciju nastavili su Robert Šuman, Gustav Maler i mnogi drugi.

## Povezano
* Abrevijatura (muzika)
* Teorija muzike

## Reference
Papinska palača

**Papinska palača** ili **palata** je izraz za rezidenciju rimskih papa te se može odnositi na:

* Vatikanska palača, u Vatikanskom Gradu, trenutna rezidencija od 1377.
* Lateranska palača u Rimu - korištena od 4. vijeka do 1309. 
* Kvirinalska palača u Rimu - korištena od 1589. do 1870.
* Palais des Papes u Avignonu (Francuska) - korištena od 1309. do 1377.
* Palazzo dei Papi u Viterbou (Italija) - korištena od 1257. do 1281.
* Palazzo dei Papi u Orvietu (Italija) - korištena od 1262. do 1297.
Annie (film)

***Annie*** je američki filmski mjuzikl snimljen 1982. u režiji Johna Hustona. Predstavlja adaptaciju istoimenog kazališnog mjuzikla, koji se temeljio na popularnom stripu *[[Little Orphan Annie]]*. Radnja je smještena u doba Velike depresije, a naslovna protagonistica, koju tumači Aileen Quinn je 11-godišnja djevojčica koja bježi iz sirotišta i nalazi utočište kod milijardera Olivera "Daddyja" Warbucksa (koga tumači Albert Finney). Film je imao prosječne komercijalne rezultate i uglavnom je podijelio kritiku; neki od kritičara su zamjerali angažman Hustona koji tokom duge karijere nije imao prethodnih iskustava s mjuziklima.

Godine 1995. je snimljen nastavak u obliku TV-filma **. Godine 1999. je snimljen remake pod naslovom *[[Annie (film, 1999)|Annie]]*.

## Izvori

## Vanjske veze
* 
* 
* 
*
Apostolska palača

**Apostolska palata** () je zvanična rezidencija pape koja se nalazi u Vatikanu. Zbog toga se često naziva i kao **Papska** () ili **Vatikanska palata** ().

## Struktura
Palatu čine kompleks građevina koje su izgrađene u periodu između XII i XIX veka. Između ostalog u njoj se nalaze Papski apartman, Vladine i crkvene kancelarije, kapele, Vatikanski muzej i Vatikanska biblioteka. Poglavar Rimokatoličke i Grkokatoličke crkve danas živi u prostorijama koje su nekada koristile sluge.

Kompleks ima preko 1.000 soba među kojima su i Sikstinska kapela i Rafaelove sobe.

## Reference

## Bibliografija
* 
*
Ida Lorenska

**Ida od Lorrainea** ili **Ida Lotarinška**, također poznata i kao **Ida od Boulognea** (; 1040 - 1113) bila je francuska plemkinja, koja je kasnije proglašena katoličkom sveticom.

Rodila se kao kćer vojvode Gottfrieda III od Donje Lotaringije i Dode. Njen brat Gottfried je kasnije postao vojvoda.

Godine 1049. se udala za grofa Eustacea II od Boulognea. S njim je imala tri sina - Eustacea III, Godefroya i Balduina. Sve tri je, prema navodima kroničara, lično dojila smatrajući da bi mlijeko profesionalne dojilje (koje su tada obično angažirali feudalni vladari) "nemoralom pokvarilo njenu djecu". Kada su Godefroy i Balduin odrasli i krenuli u Prvi križarski rat, ona je financirala njihov pohod. Ida je također poznata po osnivanju brojnih samostana, a sačuvala se i njena korespondencija s Anselmom od Canterburyja.

## Literatura
* 
* 
* 
*
Gertruda od Saksonije

**Gertrude od Saksonije** (; o. 1030 – 4. august 1113), također poznata i kao **Gertrude Billung** bila je njemačka plemkinja koja je bila grofica Holandije, a potom Flandrije, odnosno regentica Holandije za vrijeme malodbnosti njenog sina.

Rodila se u porodici Billung kao kćer vojvode Bernarda II od Saksonije i Eilike od Schweinfurta. Oko 1050. se udala za grofa Florisa I od Holandije kome je rodila tri sina (među kojima i budućeg grofa Dirka V) i četvoro kćeri (među kojima i Berthu, buduću francusku kraljicu). Muž joj je umro 1061. što je iskoristio utrechtski biskup Willem I te napao i zauzeo veliki dio Grofovije Holandije. Gertrude, koja je tada vladala kao regent, bila je prisiljena povući se u Friziju.

Godine 1063. se Gertrude preudala za flandrijskog plemića Roberta koji je naslijedio njene zemlje i dobio nadimak "Frizijac". Neko vrijeme su oboje vladali kao ko-regenti za mladog Dirka. Sa Robertom je imala još petoro djece - dva sina (među kojima i budućeg flandrijskog grofa Roberta II) i tri kćeri (među kojima i buduću dansku kraljicu Adelu).

## Vanjske veze
* Genealogy A-Z 
* Medieval Lands Project on Gertrude of Saxony

|-

|-
Wanyan Wuyashu

**Wanyan Wuyashu** (完顏烏雅束; 1061–1113) je bio poglavica džurčenskog plemena Wanyan koji je vladao od 1104. do smrti. Bio je stariji brat Taizua (Wanyan Aguda), osnivača dinastije Jin. Kasnije je dobio hramsko ime **Kangzong** (康宗).

Wuyashu se rodio kao sin Shizua (Wanyan Helibo) a mjesto poglavice je naslijedio 1104. od svog strica Muzonga (Wanyan Yingge). Muzong je umro za vrijeme pohoda s ciljem da se osvoji Helandian (曷懶甸, Hamgyŏngdo, današnja Sjeverna Koreja) nakon što je pokorio područje rijeke Tumen. Wuyashu je sljedeće godine nastavio taj pohod. Njegov vojskovođa Shi Shihuan (石適歡) je pokorio džurčenska plemena u Helandianu a ostatak protjerao na teritoriju korejske države Goryeo. Goryeo ne samo što izbjeglice nije htiop predati, nego je poslao vojskovođu po imenu Im Gan (林幹) da protjera Wanyanovu vojsku. Im Gana je, pak, Shi porazio sjeverno od Chŏngp'ŏynga te nastavio pohod preko sjeveroistočne granice Goryeoa. Tom prilikom je poražena još jedna korejska vojska koju je vodio Yun Gwan (尹瓘). Nakon toga je Wuyashu čvrsto držao Helandian.

Godine 1107. je Goryeo Wuyashuu poslao ambasadora po imenu Heihuanfangshi (黑歡方石) te obećao predati izbjegle Džurčene iz Helandiana. Međutim, kada su Wanyanov ambasadori Wanyan Aguo (完顏部阿聒) i Wulida Shenkun (烏林答部勝昆) došli u Goryeo, tamo su ubijeni. Goryeo je potom poslao pet velikih vojski pod Yun Gwanom s ciljem da pokori Helandian. Tada je uništeno sto džurčenskih sela i spaljeno devet tvrđava. Wanyan Wuyashu je tada razmišljao da napusti Helandian, ali ga je Wanyan Aguda od toga odgovorio. Na njegov poticaj je Wanyan Wuyashu protiv Goryeoa poslao vojskovođu po imenu Wanyan Wosai (斡賽). On je nakon kampanje koja je trajala godinu dana uspio poraziti Goryeo. 

Nakon smrti 1113. ga je naslijedio Aguda, koji će dvije godine kasnije osnovati dinastiju Jin.

## Vanjske veze

* The Northern Frontier
Ad libitum

**Ad libitum** (, , , ) je latinski izraz koji znači *po volji*. Njegova skraćenica je **ad lib**, **ad-lib** ili samo **A. l.**

Sinonim reči *ad libitum* je italijanska reč ***a piacere*** (čitaj: *a pjačere*), što znači *slobodno, po volji*.

## Dve vrste upotrebe izraza ''Ad libitum''
Izraz *Ad libitum* se upotrebljava u nekoj kompoziciji kao:

:1. '''''Oznaka''''' ***za izvođenje u slobodnom tempu***, što znači da izvođač (interpretator) ili dirigent može delo da interpretira *prema sopstvenom nahođenju* oslanjajući se na svoja osećanja tempa, dinamike i agogike, ali sve u okvirima lepog i "dobre mere".

:2. ***Oznaka za neobavezno prisustvo***:
* *instrumenta u ansamblu*. Određeni instrument se može izostaviti ili se može ubaciti neki drugi instrument, *po volji*.
* *neke deonice kompozicije*. Određena deonica iz kompozicije se može izostaviti.
* *nekog dela kompozicije*, na primer instrumentalna kadenca, ili, obrnuto, da se ona može *po volji* ubaciti - improvizovati ako je nema.

## Povezano
* Oznake za interpretaciju
* Notne skraćenice
* Abrevijature
* Solistička kadenca

## Reference
Bridlington Priory

**Priorska crkva sv. Marije u Bridlingtonu** (), , kolokvijalno poznata koa **Bridlingtonska priorska crkva** () je anglikanska župna crkva u engleskom mjestu Bridlington u Istočnom Yorkshireu, gdje pripada Biskupiji York. Postoji na mjestu augustinskog samostana osnovanog 1113. godine. Župnom crkvom je postao nakon Raspuštanja samostana u 16. vijeku.

## Slike

* Priory Church: http://www.rainfall.com/posters/images/landscape/09043u.jpg 
* Church Stained Glass: http://www.bbc.co.uk/humber/content/images/2004/09/27/brid_priory_stained_glass_window_150x180.jpg
Poljani (istočnoslavensko pleme)

**Poljani** (ukr. Поляни, rus. Поляне), ukrajinsko istočnoslavensko pleme koje je od 5. stoljeća živjelo na području današnje središnje Ukrajine uz rijeku Dnjepar. Smatra se da su bili utemeljitelji gradova Kijev (ukr. Київ), Višgorod (ukr. Вишгород), Bіlogorod (ukr. Білогород), Perejaslav (ukr. Переяслав), Kaniv (ukr. Канів) i drugih, te da su osnovali prvu kijevsku dinastiju kneževa. Grad Kijev su prema legendi osnovali Kij, Šček, Horiv i sestra Libid za koje se pretpostavlja da su pripadali poljanskom plemenu. 

Poljani su bili vrlo vješti poljodjelci, stočari i obrtnici, ujedno kulturno i tehnološki najnaprednije slavensko pleme tog vremena, a teritorij im se nalazio na raskrižju putova raznih istočnoslavenskih i drugih plemena. Često su surađivali sa skandinavskim i grčkim plemenima, prostoru između Baltičkog i Crnog mora. Poljani se smatraju ključnim slavenskim plemenom koje je zaslužno za širenje staroruske kulture širom istoka Europe, na prostorima današnje Ukrajine, Bjelorusije i zapadne Rusije. 

Sredinom 9. stoljeća Poljani su napadnuti od varjaških ratnika Askolda i Dira, koji su preuzeli kneževsku vlast u Kijevu sve do dolaska varjaškog plemića i ratnika Olega. Knez Oleg je prema dogovoru sa Poljanima oslobodio kijevsko središte nakon čega je imenovan priznatim poljanskim knezom. Poljani se posljednji puta spominju 944. godine nakon čega koriste imena vezana za politički termin Rus' koji je predstavljao sinonim jedinstva varjaških i ukrajinskih plemena u okolici srednjovjekovnog Kijeva. 

Poljani iz središnje Ukrajine ne smiju se brkati sa zapadnim Poljanima, plemenu po kojima će Poljaci dobiti svoje ime.
Suryavarman II

**Suryavarman II** () (posthumno ime *Paramavishnuloka*) bio je vladar Kmerskog Carstva od 1113. do 1145/1150. godine, najpoznatiji kao graditelj monumentalnog hramskog kompleksa Angkor Wat, posvećenog vrhovnom bogu Višnuu. Vladavina, koja je otpočela zbacivanjem rođaka, je bila karakterizirana izgradnjom monumentalnih hramova te brojnim vojnim pohodima kojima je vlast proširio na zapad u oblasti današnjeg Tajlanda i Malajskog poluotoka. U pohodima na istok protiv države Dai Viet (današnji sjeverni Vijetnama) je imao daleko manje uspjeha, čak i nakon saveza sa državom Champa; svoje saveznike je oko 1145. napao i nakratko postavio svog rođaka Haridevu za kralja. Suryavarman je bio priznat kao veliki kralj od strane svojih suvremenika, a o čemu svjedoče i službeni zapisi kineske dinastije Song sa kojom je 1120. uspostavio diplomatske odnose. Suryavarman je poznat i kao prvi kmerski vladar čiji je lik zabilježen na kamenim reljefima. Nakon smrti ga je naslijedio rođak Dharanindravarman II s kojim je otpočeo period slabih kmerskih vladara.

## Izvori

## Literatura

* Briggs, Lawrence Palmer. *The Ancient Khmer Empire.* Transactions of the American Philosophical Society, Volume 41, Part 1. 1951
* Higham, Charles. *The Civilization of Angkor*. University of California Press. 2001
* Vickery, Michael, *The Reign of Suryavarman II. and Royal Factionalism at Angkor*. Journal of Southeast Asian Studies, 16 (1985) 2: 226-244.
Asasini

**Asasini** (iz arapske reči *hašišijin* - predani hašišu) je izraz za atentatora koji su Evropom proširili Marko Polo i ljetopisci križarskih ratova. Prvenstveno označuje militantnu sektu, ismaelite nizaritske grane, koji su bili ukopani u svojim orlovskim gnijezdima u Siriji a naročito u neosvojivim tvrđavama u blizini Kaspijskog mora u Iranu. Najpoznatija je tvrđava Alamut. 

Poznati alamutski asasini su bili vrlo opasne ubice, koji su pretili sunitskima vođama jer su bili prijetnja šijitima. Prema legendama, prije izvršenja atentata uzeli su kocku hašiša i tako omamljeni lakše sproveli atentat na važne osobe.

Među glavnim žrtvama ismaelitskih asasina su:
* abasidski kalif Al Mustaršid
* perzijski veliki vezir u seldžučkoj službi Nizam al-Mulk
* križarski vođa Konrad Monferatski

Čak je i Saladin bio nekoliko puta meta asasina.

Red asasina je na Alamutu 1090. ustanovio Hasan el Sabah. (poznat i kao „Starac sa gore“) 1256. godine red uništavaju Mongoli a 1273. od mameluškog sultana Bajbara pada i posljednje uporište ismailita.

Riječ *asasin* danas označuje atentatore na poznate ličnosti.

## Veze
* Ismailizam
Kraljevina Pagan

**Kraljevina Pagan** (, , dosl. "**Paganski period**"; također poznata i kao **Paganska dinastija** i **Pagansko Carstvo**) bila je prva država koja je ujedinila područja koja će kasnije tvoriti suvremenu Burmu (Mianmar). Paganska 250-godišnja vladavina nad dolinom Irrawaddyja i okolnim područjima je omogućila uspon burmanskog jezika, kulture, širenje burmanskog etnosa u Gornjoj Burmi, kao i theravda budizma u Burmi i JJugoistočnoj Aziji.

Kraljevina je nastala u 9. vijeku od malog naselja Pagan (Bagan) koga su Mranma plemena (Burmanci) stvorili nedugo nakon dolaska u dolinu Irrawaddy iz Kraljevine Nanzhao. Tokom sljedeća dva vijeka mala kneževina je postepeno rasla absorbirajući okolna područja sve dok 1050-ih i 1060-ih kralj Anawrahta nije stvorio Pagansko Carstvo, prvi politički entitet koji je držao cijelu dolinu Irrawady i okolono područje. Anawrahtini nasljednici su do kraja 12. vijeka proširili uticaj dalje na jug prema gornjem Malajskom poluotoku, barem do rijeke Salween na istok, ispod današnje kineske granice na sjeveru , te do sjevernog Arakana i visoravni Chin na zapadu. U 12. i 13. vijeku je Pagan uz Kmersko Carstvo bio vodeća država Jugoistočne Azije.

Burmanski jezik i kultura su počeli postepeno dominirati gornjom dolinom Irrawaddy, potisnuvši do kraja 12. vijeka pyu, mon i pali jezik. Theravada budizam se počeo širiti i po selima, iako su se dugo vremena nastavili štovati tantrički, mahayana, brahmanistički i animistički običaji. Paganski vladari su samo u području prijestolnice sagradili preko 10.000 budističkih hramova od kojih je do danas očuvano njih 2000. Bogataši su imali običaj donirati svoju zemlju u religijske svrhe.

Kraljevstvo je oslabilo sredinom 13. vijeka, a do 1280-ih je širenje zemljišta i religijskih institucija oslobođenog poreza onemogućilo vladare da nagrađuju dvorjane i vojnike. To je prouzročilo seriju unutrašnjih sukoba, ustanaka i invazija Arakanaca, Mona, Mongola i Shana. Stalne mongolske invazije (1277–1301) su uništile kraljevstvo 1287. Kolaps je slijedilo 250 godina političke fragmentacije koja će potrajati do 16. vijeka.

## Izvori

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Jefimija Vladimirovna

**Jefimija Vladimirovna** (; ? - 4. april 1139), također poznata i kao **Eufemija Kijevska** bila je kraljica Mađarske. Rodila se kao kćer kijevskog kneza Vladimira II Monomaha. Godine 1112. ju je otac poslao u Mađarsku gdje se udala za kralja Kolomana, koji je u to vrijeme bio teško bolestan. Koloman je, prema vlastitim navodima, uhvatio u preljubu te je razbješnjen poslao ocu natrag u Kijev. Jefimija je na očevom dvoru rodila sina Borisa koga je Koloman odbio priznati.

Nakon toga je ostatak života provela u manastiru u blizini Kijeva.

## Izvori

## Sources
* Soltész, István: *Árpád-házi királynék* (Gabo, 1999)
* Kristó, Gyula - Makk, Ferenc: *Az Árpád-ház uralkodói* (IPC Könyvek, 1996)
Vizantijsko-seldžučki ratovi

**Bizantsko-seldžučki ratovi** je naziv za seriju oružanih sukoba koji su se od 11. do početka 14. vijeka na području Male Azije vodili između Bizantskog Carstva i njegovih država-nasljednica na jednoj, i turskih seldžučkih plemena, država i vladara na drugoj strani. Do njih je došlo nakon što su turska plemena iz Centralne Azije doselila na područje Bliskog istoka i pod vodstvom Seldžučke dinastije preuzeli vlast nad Abasidskim Kalifatom osnovavši Veliko Seldžučko Carstvo. Ono je već 1040-ih došlo u prvi kontakt s Bizantom, koji je u to vrijeme kontrolirao ne samo Malu Aziju nego i Kavkaz i dijelove današnje Sirije. Za seldžučke vladare, čiji su podanici bili nedavno islamizirani je sukob s kršćanskim Bizantom predstavljao ne samo priliku za nova osvajanja, nego i za džihad; zbog toga se bizantsko-seldžučki ratovi smatraju svojevrsnim nastavkom ili završnom fazom bizantsko-arapskih ratova. Jedan od ključnih, a po mišljenju mnogih historičara i odlučujući događaj, bila je bitka kod Mancikerta 1071. kada je Bizantu nanesen poraz od koga se on nikada nije oporavio i zbog koga je do početka 1090-ih izgubio skoro cijelu Malu Aziju. Tek je dolazak na vlast dinastije Komnena pod carem Aleksijem I omogućio Bizantinacama da od 1090-ih počnu postepeno potiskivati Seldžuke natrag na istok u procesu poznatom kao komnenska restauracija. Tom procesu je djelomično pridonio i Prvi križarski rat, iako križari nikada nisu bili pouzdani bizantski saveznici. Smrt cara Manuela I 1180. je okončala komnensku restauraciju, a oslabljeno Bizant je u Četvrtom križarskom ratu 1204. pao kao žrtva križarskih osvajača koji su osnovali Latinsko Carstvo. Ostaci bizantske države, poznati kao Nikejsko Carstvo su se sljedećih nekoliko decenija uspjeli održati u borbi sa seldžučkim Rumskim Sultanatom, te potom obnoviti Bizant. Borba između dvije države, koju je privremeno okončala mongolska invazija sredinom 13. vijeka, se nastavila sve do nestanka Rumskog Sultanata. Bizantsko-seldžučki ratovi će svoj nastavak imati u sukobu Bizanta sa novom osmanskom državom.

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Alaungsithu

**Alaungsithu** ili **Sithu I** ( ; također **Cansu I**; o. 1089–1168) bio je kralj burmanske (mianmarske) dinastije Pagan koji je vladao od 1112/1113. do smrti. Sithuova duga vladavina se tradicionalno opisuje kao period prosperiteta u kome je država Pagan bila integralni dio kopnenih i pomorskih trgovačkih ruta Azije. Sithu je ostao upamćen po intenzivnoj graditeljskoj djelatnosti tokom koje je podigao niz tvrđava i graničnih kolonija, dvorana i pagoda kojima je jačao religiju te rezervoare i brane kojima je poticao poljoprivrednu proizvodnju. Pod njegovom vlašću su u državi standardizirane mjere kako bi se olakšala državna uprava ali i potakla trgovina. Njegov period je u kulturnom smislu označila tranzicija sa kulturnih obilježja naroda Mon prema onima karakterističnim za današnju burmansku naciju. Sithuov stil vladavine su obilježila gotovo stalna putovanja po provincijama, tako da je vrlo malo vremena proveo u prijestolnici.

Rodio se kao sin princa Sawyuna i princeze Shwe Einthi, kćeri-jedinice kralja Kyansitthe. Prijestolje je naslijedio od svog djeda.

1060-ih je protjerao svog sina i nasljednika Min Shin Sawa, te je novi prijestonasljednik postao njegov brat Narathu. Kada se krajem 1167/68. Sithu teško razbolio, Narathu ga je dao ugušiti jastukom ne želeći čekati da postane kralj.

## Reference

## Literatura
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Opsada Nikeje (1113)

**Opsada Nikeje** se odigrala 1113. godine i predstavljala je pokušaj turskog (seldžučkog) Rumskog Sultanata da od Bizanta preotme strateški važan grad Nikeju u Bitiniji (današnja sjeverozapadna Turska). Nikeja su Bizantinci od Turaka bili osvojili tokom opsade 1097. uz pomoć križara. Propast križarskog rata 1101. kao i bolest bizantskog cara Aleksija I, najsposobnijeg od svih bizantskih vojskovođa, potakla je Turke da ponovno pokušaju zauzeti Nikeju. Taj pokušaj je, međutim, doživio neuspjeh.

## Izvori
Quanzhen Dao

**Quanzhen Dao** ili **Quanzhenska škola** je naziv za pravac taoizma koji je nastao u Kini 12. vijeka. Quanzhen (koji doslovno znači "sveistina") inzistira na "unutrašnjoj alkemiji" (Neidan) i konceptu ne-činjenja (*[[wu wei]]*) nasuprot "vanjskoj alkemiji" (Waidan) i korištenju ljekovitog bilja i minerala kao sredstvu za postizanje besmrtnosti. Prema legendi, školu je 1167. godine osnovao taoistički učenjak Wang Chongyang nekoliko godina nakon susreta s taoističkim besmrtnicima Zhongli Quanom i Lü Dongbinom koji su mu dali instrukcije. Wang i njegovi sljedbenici će s vremenom stići veliki uticaj u Kini, a poklonikom škole je u 13. vijeku postao i mongolski vladar Džingis Kan. Sedam Wangovih originalnih sljedbenika je uspostavilo sedam pod-škola Quanzhena.

## Vanjske veze
* Quanzhen (Vincent Goossaert), entry from *The Encyclopedia of Taoism*
Wang Chongyang

**Wang Chongyang** (11. januar 1113 – 22. januar 1170) bio je kineski taoistički učenjak poznat kao osnivač Quanzhenske škole u 12. vijeku, odnosno kao jedan od Pet sjevernih patrijarha Quanzhena. Kasnije je postao i jedan od čestih likova kineske *[[wuxia]]* književnosti.

## Vanjske veze
*  王喆生平事迹考述
Geoffroy Plantagenet

**Gotfrid V** (24. august 1113 - 7. septembar 1151), poznat kao **Plantagenet** i **Gotfrid Lijepi** (francuski: Geoffroy le Bel) je bio anžuvinski grof od 1129. i normanski vojvoda od 1144. godine.

Gotfrid je bio najstariji sin anžuvinskog grofa Fulka V i Ermengarde od Maine, nasljednice Ilije I od Maine. Nadimak Plantagenet dobio je po žutom cvijetu brnistre koji mu je bio simbol (lat. *planta* - biljka, fr. *genêt* brnistra).

Henrik I, kralj Engleske, je poslao svoje kraljevske delegate u Anžuj kako bi mu predložio brak sa njegovom kćerkom jedinicom i nasljednicom Matildom, udovicom Henrika V, cara Svetog Rimskog Carstva. Sporazum je postignut i brak između petnaestogodišnjeg Gotfrida i dvadesetsedmogodišnje Matilde je sklopljen 17. juna 1128. godine. Brak je trebao zapečatiti mir između Henrikove Normandije i Gotfridovog Anžuja. Matilda je bila jedanaest godina starija od Gotfrida i ponosna na svoju titulu carice koju je držala po prvom braku, a po braku sa Gotfridom zamijenila titulom obične grofice. Iako su uspjeli dobiti tri sina, njihov brak je bio veoma buran s dugim periodima razdvojenosti.

Godinu dana po Gotfridovom vjenčanju njegov otac je napustio Anžuj i abdicirao u Gotfridovu korist kako bi odselio u Jerusalem, oženio ondašnju kraljicu Melisendu i postao kralj Jerusalema.

Nakon smrti kralja Henrika I 1135. godine Matilda je ušla u Normandiju kako bi se proglasila vojvotkinjom i vladaricom. Normandija joj je se pokorila i priznala je za vladaricu, ali baroni iz Engleske do koje nije mogla doći na vrijeme odbili su to učiniti i umjesto nje za vladara priznali njenog rođaka, Stjepana od Bloisa. Normandija je ubrzo ponovila postupak Engleske i priznala Stjepana za vojvodu. Sljedeće godine Gotfrid je prepustio dio svoje teritorije lokalnom plemiću koji je zato trebao pomoći njegovoj supruzi da ostvari svoje nasljedno pravo. Matilda je na kraju uspjela pokoriti Englesku, svrgnuti i zatvoriti Stjepana te proglasiti se vladaricom, ali Stjepanova supruga, Matilda I, grofica Bulonja, je oslobodila muža i vratila ga na prijestolje.

Godine 1142. Gotfrid je počeo otimati Normandiju od Stjepana i do ljeta 1144. godine proglasio se vojvodom Normandije, u kojoj je on vladao kao osvajač, a Matilda kao zakonska nasljednica. Gotfrid i Matilda su vladali Normandijom sve do 1149. godine, kada su je zajedno prepustili najstarijem sinu Henriku, što je kralj Luj VII Francuski priznao sljedeće godine.

Gotfrid je također uspio suzbiti tri pobune barona u Anžuju: pobunu iz 1129. godine, pobunu iz 1135. godine i pobunu koja je trajala od 1145. do 1151. godine. Mogućnost pobune usporavala je osvajanje Normandije i onemogućila Gotfridu intervenciju u Engleskoj.

Vojvoda Gotfrid je umro iznenada 7. septembra 1151. godine. Godine 1153. sporazum iz Winchestera osigurao je Stjepanu engleski tron, ali je također odredio da će ga naslijediti Gotfridov i Matildin sin. 

Gotfrid je pripadao dinastiji Châteaudun, ali njegovi potomci su poznatiji kao Plantageneti zahvaljujući njegovom nadimku.
Bitka kod Al-Sannabre

**Bitka kod al-Sannabre** se 28. juna 1113. odigrala u sjeveroistočnoj Palestini (današnji Izrael) između križarske vojske pod jeruzalemskim kraljem Balduinom I na jednoj, i muslimanske seldžučke vojske pod emirima Mawdudom od Mosula i Toghtekinom od Damaska na drugoj strani. Do njih je došlo tokom jednog od niza pohoda koje su 1110-ih seldžučki vladari vodili protiv križarskih država na Levantu na poziv seldžučkog sultana Muhameda I. Godine 1113. su Mawdud i Toghtekin napali Jeruzalemsko Kraljevstvo. Njihove vojske su prešle Jordan južno od Galilejskog mora. Nedaleko od mosta kraj mjesta al-Sannabra Mawdud je fingiranim povlačenjem uvukao Balduinove križare u klopku u kojoj su potučeni. Križarska vojska je sačuvala dovoljno kohezije da se povuče na obližnji brežuljak i tamo utvrdi logor. Dolazak križarskih pojačanja je spriječio Seldžuke da eksploatiraju pobjedu te su se nakon toga povukli u Damask, gdje je nedugo potom Mawdud ubijen od asasina.

## Reference

* Smail, R. C. *Crusading Warfare 1097-1193.* New York: Barnes & Noble Books, (1956) 1995.
James (rijeka Virginia)

**James** (engleski: *James River*) je rijeka u američkoj saveznoj državi Virginiau duga 560 km, odnosno 715&nbsp;km, ako se računa duljina njene najduže pritoke Jackson.

## Hidrografija
Rijeka James se formira nakon spoja rijeka Cowpasture i Jackson u Masivu Apalači, pored sela Iron Gate, na zapadu Virginije.

Od tamo rijeka teče prema jugoistoku, do svog ušća u Zaljev Chesapeake - točnije u njegov dio Hampton Roads.

James sa svojim pritokama ima sliv velik oko 27 019 km², koji obuhvaća najgušće naseljeni dio države Virginia u kom živi 2 604 246 stanovnika.

## Izvori

## Vanjske veze

* ''James River'' na portalu James River Association
Maudud

**Mawdud ibn Altuntash** (također navođen kao **Maudud** ili **Sharaf al-Dawla Mawdûd**; ? - 2. oktobar 1113) bio je turski vojskovođa i seldžučki atabeg Mosula od 1109. do smrti. Poznat je po nizu pohoda protiv križarskih država koji su uglavnom završili neuspjehom. Nedugo nakon posljednjeg od njih, odnosno bitke kod al-Sannabre, ubijen je u Damasku od asasena dok je bio gost tamošnjeg emira Toghtekina.

## Literatura
* 
* 
*
Nestor Ljetopisac

**Nestor Ljetopisac** (1056.-1114.) je bio srednjovjekovni kijevski monah koji je napisao neke od najstarijih staroruskih spisa. Najpoznatije mu je djelo *Nestorov ljetopis* koji opisuje početke razvoja Kijevske Rus'i. Osim toga napisao je *Život svetog Teodozija* i *Čitanja o kneževima Borisu i Glebu*.

Iz njegovog je života poznato samo da je 1073. postao monahom u Kijevo-pečerskoj lavri, te da je, zajedno s drugom dvojicom monaha, uspješno ispunio zadatak pronalaska relikvija svetog Teodozija. Pretpostavlja se da je podržavao kneza Svjatopulka II. i njegovo snažnije oslanjanje na skandinavske vladare, te da se protivio bizantskom utjecaju na Kijev.

Jezik je njegovih spisa staroslavenski s mnogo rusizama. Etnološki detalji o raznim skupinama Slavena od osobitog su značenja. Ipak, u njegovo su djelo ušle i mnoge legende, a stil mu je ponekad toliko pjesnički da se misli kako je koristio narodne epove. Isti stil pisanja zadržao se kod ukrajinskog plemstva nakon propasti Kijevske Rus'i u 13. stoljeću.
1114.

Godina **1114** (**[[rimski brojevi|MCXIV]]**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak (1. 1. po julijanskom kalendaru).

## Događaji
* 7. 1. &ndash; Engleska princeza Matilda, kćer kralja Henryja I, udaje se za rimsko-njemačkog cara Heinricha V.

### Tokom/tijekom godine
* Ramon Berenguer III od Barcelone zajedno sa svojim pizanskim saveznicima osvaja otoke Ibiza i Mallorca, koji su dotle bili pod muslimanskom vlašću
* Polovci napadaju Bizantsko Carstvo.
* Kineski car Huizong iz dinastije Song na molbu kralja Yejong šalje kineske muzičke instrumente na dvor korejske države Goryeo kako bi ih mogli koristiti u kraljevskim banketima.
* Muhàmmad ibn al-Hajj, almoravidski guverner Zaragoze pokreće pohod protiv Grofovije Barcelona ali ga u bitci kod Martorella tuče grof Ramon Berenguer III.
* Normanski grof Routrou II od Perchea ulazi u službu kastiljskog kralja Alfonsa Bojovnika.

## Rođenja

* Henry of Scotland, 3rd Earl of Huntingdon, engleski feudalni magnat († 1152)
* Bhaskara II, indijski matematičar
* Otto od Freisinga, njemački biskup i kroničar (približni datum; † 1158)
* Gerard od Cremone, italijanski naučni prevodilac (približni datum; † 1187)

## Smrti

* Nestor Ljetopisac, slavenski historičar (približan datum) (* o. 1056)

## Reference

## References
Emmanuelle Riva

**Emmanuelle Riva** [emanɥɛl ʁiva] (pravo ime **Paulette Germaine Riva**; Cheniménil, 24. veljače 1927. – Pariz, 27. siječnja 2017.), francuska glumica. Prvi nastup na filmu ostvarila je u hvaljenoj drami *[[Hiroshima mon amour]]*. Sa 85 godina, ona je najstarija osoba nominirana za Oscara za najbolju glavnu glumicu u filmu *[[Amour (film, 2012)|Ljubav]]*.

## Filmografija

## Vanjske veze
* ''Emmanuelle Riva'' na Internet Movie Databaseu
Grofovija Barcelona

**Grofovija Barcelona** () je naziv za državno-politički entitet sa sjedištem u Barceloni koji je postojao od 801. do 1162. Nastala je 801. kada su Franci osvojili Barcelonu, kojom su dotada vladali muslimanski vladari. Ispočetka je bila tek upravna jedinica franačke države kojom su vladali grofovi odgovorni franačkom kralju. Međutim, nakon izumiranja dinastije Karolinga i dolaska na vlast dinastije Capet u susjednoj Francuskoj, grof Borrell II 988. je *de facto* postao samostalan. Vladari Barcelone su nakon toga sudjelovali u Reconquisti. Borrellov potomak i nasljednik Ramon Berenguer IV se oženio zaPetronillu od Aragona, a njihov sin Alfonso II je 1164. naslijedio i Barcelonu i Kraljevinu Aragon koje su otada čine državnopravnu cjelinu. U formalnom smislu je grofovija nastavila postojati sve do 1714. kada je od strane kraljeva ujedinjene Španije ukinuta Dekretima Nova Planta.

## Izvori
Nagrada BAFTA za najbolji adaptirani scenario

**Nagrada BAFTA za najbolji adaptirani scenario** () dodjeljuje se od 1983. kada je izvorna nagrada za scenario podijeljena na nju i nagradu za originalni scenario.

## Nagrade i nominacije
### 1980-e

### 1990-e

### 2000-e

### 2010-e

## Vanjske veze
* IMDb: Lista svih dobitnika BAFTE