Irfan Horozović

**Irfan Horozović** (Banja Luka, 1947. – Sarajevo, 2025.) je bio bosanskohercegovački književnik.

## Biografija
Rođen je 27. aprila 1947. u Banja Luci. U istome gradu je završio osnovnu školu i gimnaziju. Za vrijeme studija na Zagrebačkome sveučilištu, bio je urednik studentskog lista *Pitanja i Putevi*. Diplomirao je 1974. komparativnu književnost i jugoslavistiku na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. 

Bio je odgovorni urednik u izdavačkoj djelatnosti Novog glasa u Banja Luci.

Od 1992. živio u egzilu (Zagreb, Korčula, Berlin), a od 1997. u Sarajevu, gdje je bio urednik u Bošnjačkoj zajednici kulture "Preporod", časopisa *[[Život (časopis)|Život]]*, te urednik igranog programa na RTV Federacije Bosne i Hercegovine,

Dramski tekstovi su mu izvođeni na radiju (*Šesta smrt Benjamina Talhe*, *Zadovoljština*, *Kuburović*, *Posuđena rečenica*), u teatrima (*Ružičasta učiteljica*, *Soba*, *Pehlivan Arif Tamburija*, *Šeremet*, *Proba*, *Tri Sabahudina*) i na televiziji (*Šeremet*). Neki od tih tekstova su prevedeni i igrani u Švedskoj i Poljskoj. Jedna adaptacija knjige *Talhe* pod nazivom *Priče iz Šedrvanskog vrta* postavljena je u Rimu.

Umro je u Sarajevu 2. decembra 2025. godine.

## Nagrade i priznanja
Dobitnik je Nagrade "Sedam sekretara SKOJ–a" (1972), Nagrade grada Banje Luke (1980), Nagrade Udruženja književnika BiH (1988), Nagrade za najbolju knjigu za djecu u BiH (1987), Nagrade Društva pisaca Bosne i Hercegovine za 1998. godinu i drugih nagrada i priznanja. Godine 2001. osvojio je nagradu Meša Selimović za najbolji roman.

## Djelo
Iako se u književnosti javio s prvim radiodramama na Radio Zagrebu i pjesmama (*Zvečajsko blago*), koje je nastavio objavljivati kroz godine, značajniji dio njegova opusa je fikcijska proza.

Knjige pripovijedaka *Talhe ili Šedrvanski vrt* (1972), *Salon gluhonijemih krojačica* (1979) i *Karta vremena* (1983) su ga borgesovskom poetikom generacijski smjestile u krug zagrebačkih "fantastičara", kao dio kojih je isprva recipiran u književnoj kritici, no poetiku fantastike je otpočetka razvijao na zavičajnim, bosanskim motivima. 

Kasnije je napustio fantastiku, ali poetika me je ostala postmoderno metatekstualna, te je tematizirala iskustvo rata i progonstva, kao i osobnu, zavičajnu i nacionalnu historiju (*Prognani grad*; *Bosanski palimpsest*).

Jedan od istaknutijih suvremenih bosanskohercegovačkih pripovjedača, objavio je i romane *Rea* (1987), *Kalfa* (1988), *Sličan čovjek* (1995), *Berlinski nepoznati prolaznik* (1998), *Imotski kadija* (2000), metaroman temeljen na Asanaginici i druge.

Bio je također plodan autor proze za djecu.

### Lista djela
#### Proza
* *Izabrane pripovjetke* (2000)
* *Talhe ili šedrvanski vrt* (1972, 1991, 1997)
* *Salon gluhonijemih krojačica* (1979)
* *Karta vremena* (1983)
* *Noćne ceremonije* (1984/85)
* *Vauvan* (1986)
* *Rea* (1987)
* *Mađioničar iz prijestolnice domina* (1988)
* *Kalfa* (1988)
* *Iluzionistov grob i lebdeća žena* (1991)
* *Prognani grad* (1994)
* *Bosanski Palimpsest* (1995)
* *Sličan čovjek* (1995)
* *Oblak čija lica prepoznajemo* (1997)
* *Inspektor vrtnih Patuljaka* (1998)
* *Berlinski nepoznati prolaznik* (1998)
* *Prodavnica noževa* (1999)
* *Filmofil* (2000)
* *Imotski kadija* (2000)
* *William Shakespeare u Dar es Salaamu* (2002)
* *Psi od vjetra* (2003)
* *Quadriga* (2005)
* *Sokolarov sonet* (2016)
* *Alfir* (2016)

#### Poezija
* *Zvečajsko blago* (1969)
* *Testament iz mladosti* (1980)
* *Knjiga mrtvog pjesnika* (1997)
* *Buduće svršeno vrijeme* (2001)

#### Drame
* *Šesta smrt Benjamina Talhe* (Radio–Zagreb, 1968)
* *Ružičasta učiteljica* (1970)
* *Soba* (1971, 1977)
* *Tanka katanka* (1971)
* *Zadovoljština* (1972)
* *Šeremet* (1985)
* *Posuđena rečenica* (Radio–Sarajevo, 1991)
* *Proba* (1998)
* *Izabrane Igre* (2000)
* *Tri Sabahudina* (2001)

## Povezano
* Bosanskohercegovačka književnost

## Napomene

## Reference

## Literatura

*